title: Portugalin tasavallan 12.5.1995 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia C-150/95)

text:
N:o C 208/2         FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        12.8.95
kaikista muista henkilöistä ", minkä vuoksi heidän EY:n                 kansiementen tuottajille markkinointivuodelle 1994/95
perustamissopimuksen 173 artiklan perusteella nostamansa                14 päivänä helmikuuta 1995 annetun komission asetuk
kanne on yhteisön oikeuden mukainen.                                    sen ( EY ) N:o 307/95 ( 1 );
Yhteisön oikeuskäytännössä todettujen periaatteiden mu
kaan riidanalainen päätös koskee erikseen kantajina olevia          — velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku
                                                                        lut.
yhdistyksiä, koska " valtuus neuvotella (määrättyyn poli
tiikkaan liittyvistä ) yhteisön asioista " on sellainen valtuus,
jonka perusteella henkilöryhmää edustava yhdistys voi
nostaa sellaista päätöstä koskevan kanteen, jota ei ole             Oikeudelliset perusteet ia pääasialliset perustelut
osoitettu suoraan sille, mutta joka koske tätä " politiik
kaa ".
                                                                    — ( Portugalilaisille auringonkukansiementen tuottajille
(M EYVL N:o C 146 , 28.5.1994, s . 8                                    maksettavien tukien viitemäärien vähentäminen 20 pro
                                                                        sentilla riidanalaisen asetuksen liitteessä I olevassa
                                                                        II.2 kohdassa ) — Virhe portugalilaisten auringonkukan
                                                                        siementen tuottajien taatun enimmäispinta-alan (TEP)
                                                                        ylityksen laskemisessa .
Tribunal de police de Toulousen 4.4.1994 tekemällään
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Mini                — ETY-12:n perusviljelyalan kesannoinnista myönnet
              stere public v. Jean-Louis Maurin                              tävää vähennystä ei sovellettu portugalilaisiin tuot
                                                                             tajiin, joihin kohdistetaan liittymisasiakirjan mukai
                        (Asia C-144/95 )                                     sesti markkinointivuonna 1994/95 erilainen koh
                          ( 95/C 208/03)                                     telu. Näin ollen komission olisi laskettava portuga
                                                                             lilaisten tuottajien auringonkukanviljelyn TEP:n yli
Tribunal de police de Toulouse on esittänyt Euroopan                         tys suhteessa 122 000 hehtaarin TEP:hen eikä tähän
yhteisöjen tuomioistuimelle 4.4.1995 tekemällään päätök                     pinta-alaan 15 prosentin kesannointivähennyksellä
sellä ennakkoratkaisupyynnön, joka on saapunut Euroopan                      vähennettynä, kuten komissio on tehnyt.
yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 10.5.1995 , saadak
seen asiassa Ministere public v. Jean-Louis Maurin ennak
koratkaisun seuraavaan kysymykseen:                                     — Komissio on laskenut virheellisesti sen pinta-alan
                                                                             suuruuden, jolla portugalilaiset tuottajat voivat seu
Onko rikkomusten toteamiseen liittyvä menettely, kuten                       raamuksetta viljellä auringonkukkia kyseisen mark
elintarvikkeiden etiketöintiin ja ulkoasuun liittyviä tuotteita              kinointivuoden aikana . Blair House -sopimuksessa,
ja palveluksia koskevista petoksista ja väärennöksistä                       joka on saatettu osaksi yhteisön oikeutta, määrä
 1.8.1905 annetussa laissa säädetty menettely, ja tarkemmin                  tään, että komissio ei saa laskea yhteisön alueen
se seikka, että henkilöllä , jota tutkimus koskee, ei allekir               pienten tuottajien viljelemää pinta-alaa kansallisten
joiteta esitutkintapöytäkirjaa, yhteensopiva Euroopan                        viitepinta-alojen ylityksiin — vaan ainoastaan ylei
yhteisöjen tuomioistuimen korostamien yleisten oikeusperi                   sen järjestelmän perusteella korvausta hakevien
aatteiden, kuten puolustautumisoikeuksien ja vastapuolen                     tuottajien (" ammattimaisten " tuottajien ) viljelemän
kuulemisperiaatteen kanssa ?                                                 pinta-alan. Koska portugalilaiset " ammattimaiset "
                                                                             viljelijät viljelevät 103 875 hehtaaria 103 700 heh
                                                                             taarin sijasta ( 122 000 — 15 prosenttia, jotka
                                                                             vastaavat kesannointia ), joiden viljeleminen on
                                                                             luvallista ilman seuraamuksia, TEP:n ylitys on ollut
                                                                             käytännössä olematon.
Portugalin tasavallan 12.5.1995 Euroopan yhteisöjen
             komissiota vastaan nostama kanne
                                                                        — Vaikka komissio olisi perustellusti jättänyt vähentä
                        (Asia C- 15 0/95 )                                   mättä pientuottajien viljelemän pinta-alan aurin
                          ( 95/C 208/04 )                                    gonkukkien viljelyä varten Portugalille vahvistetun
                                                                             TEP:n ylityksestä, komission velvollisuutena oli
                                                                             vähentää TEP:stä 21 397 hehtaarin ala, toisin
Portugalin tasavalta, asiamiehinään professori, tohtori Joao
Mota de Campos ja tohtori Luis Fernandes, prosessiosoite                     sanoen se alue, jota todellisuudessa viljelevät kesan
Luxemburgissa Portugalin suurlähetystö, 33 , allee Scheffer,                 nointivelvoitteesta vapautetut pientuottajat, lasket
on nostanut 12.5.1995 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
                                                                             taessa kesannoitavaa pinta-alaa. Näin ollen tässä
                                                                             yhteydessä ankarin mahdollinen seuraamus portu
oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisö
jen komissiota vastaan.                                                      galilaisille tuottajille olisi 17 prosentin vähennys
                                                                             komission laskeman 20 prosentin sijasta .
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio
istuin                                                                  — Kantaja väittää nimenomaisesti neuvoston asetusten
                                                                             (ETY ) N:o 1762/92 ( 2 ) ja ( ETY ) N:o 232/94 ( 3 )
— kumoaa korjattujen lopullisten alueellisten viitemäärien                   säännösten olevan yhteisön oikeuden vastaisia,
     vahvistamisesta soijapapujen, rapsin- ja auringonku                    koska ne loukkaavat tullitariffeja ja kauppaa koske
 ---pagebreak---  12.8.95                 FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    N:o C 208/3
         van yleissopimuksen ( GATT:in ) yhteydessä tehtyä           Belgian kuningaskunnan 17 päivänä toukokuuta 1995
          EY:n ja Amerikan yhdysvaltojen välistä sopimusta,             Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
         jos todetaan riidanalaisen asetuksen perustuvan                                          (Asia C-155/95 )
         kyseisiin säännöksiin.
                                                                                ( 95/C 208/06 )
      — ( Portugalilaisten tuottajien TEP:n ylityksen epä
         asianmukainen poisjättäminen laskettaessa yhtei            Belgian kuningaskunta , asiamiehenään uiko-, ulkomaan
         sölle määrättyä erityisen perusviljelyalan koko            kauppa- ja kehitysyhteistyöministeriön hallintojohtaja J.
         naisylitystä .)                                             Devadder, prosessiosoite Luxemburgissa Belgian suurlähe
                                                                     tystö, 4 , rue des Girondins , on nostanut 17.5.1995 kanteen
      — Portugalin jättäminen pois laskettaesssa erityisen           Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa Euroopan yhteisö
         perusviljelyalan ylitystä koko yhteisön alueella ei         jen komissiota vastaan .
         perustu asetuksen ( ETY ) N:o 1765/92 5 artiklan
          1 kohdan f alakohtaan , sellaisena kuin se on viimeksi
         muutettuna asetuksella ( EY ) N:o 232/94 , jolla Blair      Kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta
         House - sopimus saatettiin osaksi yhteisön oikeutta ;
         se on tämän sopimuksen 6 artiklan vastainen; se
                                                                     — julistamaan mitättömäksi siirtymävaiheen toimista
         rikkoo myös jäsenvaltioiden yhdenvertaisuuden
                                                                            banaanien tuonnissa Itävaltaan, Suomeen ja Ruotsiin
         periaatetta , jonka mukaan millekään jäsenvaltiolle ei
                                                                           vuoden 1995 toisena neljänneksenä 1 päivänä maalis
         saa jättää myöntämättä yhteisön oikeuden tarjoamia
                                                                           kuuta 1995 annetun komission asetuksen ( EY ) N:o 479/
         etuja ; ja että etujen myöntämättä jättäminen on
                                                                            95 ( ] ) sekä velvoittamaan komission korvaamaan oikeu
         syrjivää, jos se perustuu tiettyjen tuottajien kansalli
         suuteen .
                                                                           denkäyntikulut.
(') EYVL N:o L 36 , 16.2.1 995, s . 2                                Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
H EYVL N:o L 181 , 1.7.1992 , s . 12
(') EYVL N:o L 30 , 3.2.1994 , s . 7
                                                                     Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat
                                                                     samat, joihin on vedottu asetusta ( EY ) N:o 3303/94 vastaan
                                                                     asiassa C-71 /95 ( 2 ).
                                                                     (') EYVL N:o L 49 , 4.3.1995 , s . 18
                                                                     ( 2 ) EYVL N:o C 159 , 24.6.1995 , s . 13
Pretura Circondariale di Roman ( Sezione distaccata di
Tivoli ) 25.3.1995 ( C-154/95 ), 3.4.1995 ( C-157/95 ),
3.5.1995 ( C-174/95 ), 27.4.1995 (C-175/95 ) ja 10.5.1995
( C-l 76/95 ) tekemillään päätöksillä esittämät ennakkorat
kaisupyynnöt kyseisessä tuomioistuimessa Isidoro Narduc
cia, Fulvio Smaldonea, Siro Matteita, Bruno Belliä ja
Armando Scroccaa vastaan vireillä olevissa rikosasioissa
    ( Asiat C-154/95 , C-157/95 , C-174/95 , C-175/95 ja            Belgian kuningaskunnan 17.5.1995 Euroopan yhteisöjen
                               C-l 76/95 )                                             komissiota vastaan nostama kanne
                            ( 95/C 208/05 )                                                      ( Asia C-156/95 )
                                                                                95/C 208/07
Pretura Circondariale di Roma ( Sezione distaccata di Tivoli )
on     esittänyt    Euroopan        yhteisöjen tuomioistuimelle
25.3.1995 ( C-154/95 ), 3.4.1995 ( C-157/95 ), 3.5.1995 (C         Belgian kuningaskunta, asiamiehenään ulkoasiain-, ulko
174/95 ), 27.4.1995 ( C-175/95 ) ja 10.5.1995 ( C-176/95 )          maankauppa- ja kehitysyhteistyöministeriön hallintojoh
tekemillään päätöksillä ennakkoratkaisupyynnöt, jotka               taja J. Devadder, prosessiosoite Luxemburgissa Belgian
ovat saapuneet Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kirjaa           suurlähetystö, 4 , rue des Girondins, on nostanut 17.5.1995
moon 15.5.1995 ( C-154/95 ), 19.5.1995 ( C-157/95 ),                kanteen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa Euroopan
6.6.1995 ( C-174/95 ja C-175/95 ) ja 7.6.1995 ( C-176/95 )          yhteisöjen komissiota vastaan .
saadakseen Isidoro Narduccia , Fulvio Smaldonea , Siro
Matteita , Bruno Belliä ja Armando Scroccaa vastaan kysei
sessä tuomioistuimessa vireillä olevissa rikosasioissa ennak       Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
koratkaisun samoihin kysymyksiin kuin asioissa C-l 35/95 ,
C-140/95 ja C-141 /95C ).                                           — Kumoaa banaanien tuontia koskevan tariffikiintiön
                                                                           lisämäärän poikkeuksellisesta myöntämisestä vuoden
(') EYVL N:o C 159 , 24.6.1 995                                            19 95 ensimmäiseksi neljännekseksi hirmumyrsky Deb
                                                                           bien johdosta 7 päivänä maaliskuuta 1995 annetun
                                                                           komission asetuksen ( EY ) Nro 5 1 0/95 ( 1 ) ja velvoittaa
                                                                           komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-595/15 P: Valitus, jonka National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC) ym. on tehnyt 14.11.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-577/12, NIOC ym. v. neuvosto, 4,9,2015 antamasta tuomiosta

text:
               15.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 59/3

         Valitus, jonka National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC) ym. on tehnyt 14.11.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-577/12, NIOC ym. v. neuvosto, 4,9,2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-595/15 P)
   (2016/C 059/03)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittajat:

   National Iranian Oil Company PTE Ltd (NIOC), National Iranian Oil Company International Affairs Ltd (NIOC International Affairs), Iran Fuel Conservation Organization (IFCO), Karoon Oil & Gas Production Co., Petroleum Engineering & Development Co. (PEDEC), Khazar Exploration and Production Co. (KEPCO), National Iranian Drilling Co. (NIDC), South Zagros Oil & Gas Production Co.,Maroun Oil & Gas Co.,Masjed-Soleyman Oil & Gas Co. (MOGC), Gachsaran Oil & Gas Co., Aghajari Oil & Gas Production Co. (AOGPC), Arvandan Oil & Gas Co. (AOGC), West Oil & Gas Production Co., East Oil & Gas Production Co. (EOGPC), Iranian Oil Terminals Co. (IOTC), Pars Special Economic Energy Zone (PSEEZ) (edustaja: avocat J.-M. Thouvenin)

      Muu osapuoli:

   Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen seitsemännen jaoston 4.9.2015 asiassa T-577/12 antama tuomio on kumottava

               —

               kantajien Euroopan unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämät vaatimukset on hyväksyttävä

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Ensimmäisellä valitusperusteellaan valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen valituksenalaisen tuomion 44 kohdassa katsoessaan, että koska täytäntöönpanoasetus N:o 945/2012 (1) koskee asetuksen N:o 267/2012 (2) 46 artiklan 2 kohtaa, ensin mainitussa on katsottava selvästi mainitun, että sen oikeudellinen perusta on kyseinen 46 artiklan 2 kohta.

               2.

               Toisella valitusperusteellaan valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen valituksenalaisen tuomion 55–57 kohdassa, jotka tiivistyvät toteamukseen siitä, että ”SEUT 215 artiklan 2 kohdasta ei ilmene, että yksittäiset rajoittavat toimenpiteet, joita on kohdistettu luonnollisiin henkilöihin tai oikeushenkilöihin taikka ei-valtiollisiin ryhmiin tai yhteisöihin, olisi toteutettava SEUT 215 artiklan 1 kohdan mukaisessa menettelyssä”. SEUT 215 artiklan 1 kohdassa, joka on ainoa rajoittavia toimenpiteitä koskeva määräys, todetaan yhtäältä, että ainoa tällaisiin toimenpiteisiin sovellettava menettely on siinä määrätty menettely, eikä siinä määrätä mistään muista menettelyistä. Toisaalta SEUT 291 artikla on ristiriidassa SEUT 215 artiklan 2 kohdan kanssa. Toissijaisesti valittajat väittävät, että SEUT 291 artiklan 2 kohtaa ei voida ymmärtää siten, että sillä voitaisiin antaa neuvostolle rajoittavien toimenpiteiden toteuttamiseksi muu oikeudellinen perusta kuin SEUT 215 artiklan 2 kohta. Niin ikään toissijaisesti ja sitä tilannetta varten, että asiassa katsottaisiin, että SEUT 291 artiklan 2 kohdalla voidaan antaa neuvostolle rajoittavien toimenpiteiden toteuttamiseksi muu oikeudellinen perusta kuin SEUT 215 artiklan 2 kohta, valittajat väittävät, että tämän oikeudellisen perustan käyttäminen käsiteltävässä asiassa ei silti ole lainmukaista.

               3.

               Kolmannella valitusperusteellaan – joka on esitetty toissijaisesti sitä tilannetta varten, että asiassa katsottaisiin, että SEUT 291 artiklan 2 kohdan käyttö perustana yksilöihin kohdistuvien rajoittavien toimenpiteiden toteuttamiseksi on oikeudellisesti mahdollista sellaisten rajoittavien toimenpiteiden toteuttamisen yhteydessä, jotka alun perin perustuivat SEUT 215 artiklaan – valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan valituksenalaisen tuomion 75–83 kohdassa, että neuvosto on SEUT 291 artiklan 2 kohdan ilmaisun mukaisesti ”asianmukaisesti perustellut” tämän tilanteeseen ainoana käytettävissä olleen poikkeusmenettelyn käytön. Valittajat toteavat, että perustelujen on oltava nimenomaisia ja että, vaikka oletettaisiin, että implisiittiset perustelut voisivat täyttää tämän edellytykset, kyseinen edellytys ei täyty käsiteltävässä asiassa, koska unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut kyseessä olevia kohtia virheellisesti.

               4.

               Neljännellä valitusperusteellaan – joka on esitetty toissijaisesti sitä tilannetta varten, että asiassa katsottaisiin, että SEUT 291 artiklan 2 kohdan käyttö perustana yksilöihin kohdistuvien rajoittavien toimenpiteiden toteuttamiseksi on oikeudellisesti mahdollista sellaisten rajoittavien toimenpiteiden toteuttamisen yhteydessä, jotka alun perin perustuivat SEUT 215 artiklaan – valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan valituksenalaisen tuomion 87 kohdassa, että asetuksen N:o 267/12 46 artiklan 2 kohdassa neuvostolle varataan oikeus panna täytäntöön mainitun asetuksen 23 artiklan 2 ja 3 kohdan säännökset, mikä riitti täyttämään velvollisuuden perustella kyseisen säännöksen oikeudellinen perusta, joka on SEUT 291 artiklan 2 kohta. Valittajien mukaan unionin yleinen tuomioistuin on päätynyt tähän lopputulokseen tulkitsemalla virheellisesti asetuksen N:o 267/2012 46 artiklan 2 kohtaa.

               5.

               Viidennellä valitusperusteellaan – joka on esitetty toissijaisesti sitä tilannetta varten, että asiassa katsottaisiin, että SEUT 291 artiklan 2 kohdan käyttö perustana yksilöihin kohdistuvien rajoittavien toimenpiteiden toteuttamiseksi on oikeudellisesti mahdollista sellaisten rajoittavien toimenpiteiden toteuttamisen yhteydessä, jotka alun perin perustuivat SEUT 215 artiklaan – valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan valituksenalaisen tuomion 86–88 kohdassa, että unionin oikeudellisten toimien perusteluvelvollisuus ei edellyttänyt, että neuvosto ilmoittaa nimenomaisesti, että asetus N:o 267/2012 perustui SEUT 291 artiklan 2 kohtaan sikäli kuin kyse oli asetuksen 46 artiklan 2 kohdasta.

               6.

               Kuudella valitusperusteellaan valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan valituksenalaisen tuomion 100–103 kohdassa, että siitä, ovatko unionin toteuttamat rajoittavat toimenpiteet oikeusvarmuuden ja säännösten ennakoitavuuden periaatteiden – joista ilmenee, että tällaisten toimenpiteiden on oltava selviä ja täsmällisiä – mukaisia, varmistutaan oikeuskäytännöstä ilmenevien unionin toimien yhtenäistä tulkintaa koskevien sääntöjen perusteella, ja näiden sääntöjen mukaan kyseisiä toimia on tulkittava ja sovellettava muilla virallisilla kielillä laadittujen versioiden valossa.

               7.

               Seitsemännellä valitusperusteellaan valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen valituksenalaisen tuomion 134 kohdassa katsoessaan, että asetuksen N:o 267/2012 23 artiklan 2 kohdan d alakohta (riidanalainen kriteeri) on oikeusvaltioperiaatteen ja yleisemmin ilmaistuna unionin oikeuden mukainen, koska se ei ole mielivaltainen eikä satunnainen, ja saman tuomion 140 kohdassa katsoessaan, että riidanalaisella kriteerillä rajoitetaan neuvoston harkintavaltaa asettamalla objektiivisia kriteereitä ja taataan unionin oikeudessa edellytetty ennakoitavuuden taso. Valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen tulkitessaan riidanalaista kriteeriä suhteessa 13.3.2012 annettuun tuomioon Melli Bank v. neuvosto (C-380/09 P).

               8.

               Kahdeksannella valitusperusteellaan, joka on esitetty toissijaisesti, valittajat väittävät, että vaikka oletettaisiin, että lähellä olevien henkilöiden käsitteelle on annettava unionin yleisen tuomioistuimen sille antama merkitys, sitä on todettava sovelletun asiassa virheellisesti.

      (1)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 267/2012 täytäntöönpanosta 15.10.2012 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 945/2012, (EUVL L 282, s. 16).

      (2)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EU) N:o 961/2010 kumoamisesta 23.3.2012 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 267/2012 (EUVL L 88, s. 1).


title: Asia C-397/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 9.7.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Pääoman hankinnasta suoritettavat välilliset verot — Pääomayhtiöt — Direktiivi 69/335/ETY — 2 artiklan 1 ja 3 kohta, 4 artiklan 1 kohta ja 7 artikla — Pääoman hankintavero — Verovapautus — Edellytykset — Tosiasiallisen liikkeenjohdon tai sääntömääräisen kotipaikan siirtäminen yhdestä jäsenvaltiosta toiseen jäsenvaltioon — Siitä pääomasta kannettava pääoman hankintavero, joka asetetaan yhteen jäsenvaltioon sijoittautuneiden yhtiöiden sivuliikkeiden tai pysyvien toimipaikkojen käytettäväksi toisessa jäsenvaltiossa toteutettavia liiketoimia varten)

text:
               29.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 9.7.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-397/07) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Pääoman hankinnasta suoritettavat välilliset verot - Pääomayhtiöt - Direktiivi 69/335/ETY - 2 artiklan 1 ja 3 kohta, 4 artiklan 1 kohta ja 7 artikla - Pääoman hankintavero - Verovapautus - Edellytykset - Tosiasiallisen liikkeenjohdon tai sääntömääräisen kotipaikan siirtäminen yhdestä jäsenvaltiosta toiseen jäsenvaltioon - Siitä pääomasta kannettava pääoman hankintavero, joka asetetaan yhteen jäsenvaltioon sijoittautuneiden yhtiöiden sivuliikkeiden tai pysyvien toimipaikkojen käytettäväksi toisessa jäsenvaltiossa toteutettavia liiketoimia varten)
   2009/C 205/06
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: E. Gippini Fournier ja M. Afonso)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta (asiamiehet: B. Plaza Cruz ja M. Muñoz Pérez)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista 17.6.1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY (EYVL L 249, s. 25) rikkominen — Yhtiön kotipaikan siirto — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään yhtiön kotipaikan siirron verottamisesta siltä osin kuin kyseinen yhtiö ei ole ollut velvollinen maksamaan pääoman sijoitusveroa lähtöjäsenvaltiossa — Pakollisten vapautusten soveltamisedellytykset

      Tuomiolauselma

               1)

               Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut pääoman hankinnasta suoritettavista välillisistä veroista 17.7.1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY mukaisia velvoitteitaan, sellaisena kuin se on muutettuna 9.4.1973 annetulla neuvoston direktiivillä 73/79/ETY, 9.4.1973 annetulla neuvoston direktiivillä 73/80/ETY ja 10.6.1985 annetulla neuvoston direktiivillä 85/303/ETY,

                           —

                           koska se on asettanut direktiivin 69/335, sellaisena kuin se on muutettuna direktiiveillä 73/79, 73/80 ja 85/303, 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja liiketoimia koskevan pääoman hankintaveron vapautukselle yhtiöverolain 96 §:n konsolidoidun toisinnon, joka hyväksyttiin 5.3.2004 annetulla kuninkaan asetuksella nro 4/2004, toisessa lisäsäännöksessä (Disposición Adicional Segunda del texto Refundido de la Ley del Impuesto sobre Sociedades) säädetyt edellytykset

                           —

                           koska se on asettanut pääomayhtiöiden tosiasiallisen liikkeenjohdon tai sääntömääräisen kotipaikan siirtämisen jostakin jäsenvaltiosta Espanjaan pääoman hankintaveron alaiseksi sellaisten pääomayhtiöiden osalta, joilta ei ole kannettu samankaltaista veroa lähtöjäsenvaltiossa, ja

                           —

                           koska se on kantanut pääoman hankintaveron pääomasta, joka asetetaan sellaisessa jäsenvaltiossa, jossa ei kanneta samankaltaista veroa, sijaitsevien yhtiöiden sivuliikkeiden tai pysyvien toimipaikkojen käytettäväksi Espanjan alueella toteutettavia liiketoimia varten.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 269, 10.11.2007.


title: Asia T-300/01: Carlo De Nicolan 17.12.2001 Euroopan investointipankkia vastaan nostama kanne

text:
C 44/24                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          16.2.2002
Carlo De Nicolan 17.12.2001 Euroopan investointipank-                    –     Kurinpitomenettelystä on hiljaisesti kieltäydytty, koska
                    kia vastaan nostama kanne                                  EIP:n presidentti on ilmoittanut kantajalle vasta
                                                                               13.6.2001 päivätyllä kirjeellä, että kantajan syyksi oli
                                                                               luettu jo vuonna 1998 tapahtuneita väärinkäytöksiä ja
                          (Asia T-300/01)                                      rikkomuksia. Tämä viivästyksellä rikotaan lisäksi työnte-
                                                                               kijän puolustautumisoikeuksia.
                           (2002/C 44/43)                                –     Kurinpitolautakunnan kokoonpano on lainvastainen.
                                                                               Kantaja väittää tältä osin, että henkilöstöön sovellettavien
                                                                               sääntöjen 40 artikla on lainvastainen, koska niissä ei
                     (Oikeudenkäyntikieli: italia)                             määrätä, että henkilöstöpäällikkö ei saa osallistua asian
                                                                               käsittelyyn, jos hän on kantajan riitakumppani, ja koska
                                                                               niissä ei määrätä, että päätökset tässä lautakunnassa
                                                                               tehdään 4 jäsenen täysistunnossa.
Carlo De Nicola on nostanut 7.12.2001 Euroopan yhteisöjen
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo-                 –     Henkilöstöön sovellettavien sääntöjen 40 artiklassa mää-
pan investointipankkia vastaan. Kantajan edustajana on asian-                  rättyä menettelyä ei ole noudatettu.
ajaja Luigi Isola.
                                                                         –     Lisäksi 6.9.2001 toimitettu suullinen irtisanominen on
                                                                               lainvastainen, sillä tällaisesta tavasta ei säädetä missään
                                                                               yhteisön tai muissa säännöksissä, ja Rooman toimiston
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                     johtaja oli muun muassa pelotellut kantajaa, vaikka
                                                                               henkilöstöön sovellettavien sääntöjen mukaan tämä valta
–     kumoaa Rooman toimiston johtajan Thomas Hackettin                        on vain EIP:n presidentillä.
      6.9.2001 tekemän kantajaa koskevan suullisen irtisano-
      mispäätöksen, 12.9.2001 vastaanotetulla; EIP:n presiden-           –     Kantajan mukaan 12.9.2001 toimitettu irtisanominen
      tin Philippe Maystadtin allekirjoittamalla kirjeellä tehdyn              on lainvastainen. Hän perustelee väitettään sillä, että
      kantajaa koskevan irtisanomispäätöksen ja kaikki näihin                  kurinpitomenettelyn kohteena olevia väärinkäytöksiä ei
      liittyvät ja näistä aiheutuvat toimenpiteet, mukaan lukien               varmaankaan ole pidetty vakavina, sillä presidentti olisi
      myös henkilöstöön sovellettavien sääntöjen ja käyttäyty-                 voinut henkilöstöön sovellettavien sääntöjen 39 artiklan
      missääntöjen, mikäli viimeksimainittua voidaan soveltaa                  perusteella pidättää kantajan välittömästi virantoimituk-
      kantajaan, tietyt artiklat                                               sesta. Kantaja lisää, että vastaaja ei ole koskaan ilmoittanut
                                                                               tarkkoja tietoja ajoista ja paikoista eikä ole esittänyt
                                                                               mitään näyttöä, vaan oli pelkästään uhannut irtisanoa
–     velvoittaa EIP:n ottamaan kantajan takaisin työhönsä,                    kantajan siitä syystä, ettei tämä ollut toiminut yhteistyössä
      määrittämään hänen uransa uudelleen helmikuusta 1999                     kurinpitomenettelyn kuluessa, vaikka tällaista moitetta ei
      lähtien ja velvoittaa sen maksamaan kantajalle tällä                     kantajalle ollut koskaan esitetty.
      välin erääntyneet palkat (korotuksineen ja korkoineen),
      korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut ja hänelle ai-
      heutetun vahingon jäljempänä mainituilla perusteilla,              (1) Tuomio 23.2.2001 (Kok. H. 2001, s. I A-49, II-185).
      jotka tullaan lähemmin yksilöimään asian käsittelyn                (2) EYVL C 227, 11.8.2001, s. 30.
      kuluessa.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                         Alitalia – Linee aeree italiane S.p.A:n 30.11.2001 Euroopan
                                                                                yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
Nyt esillä olevan asian kantaja, joka riitauttaa vastaajan teke-
män päätöksen irtisanoa hänet ja ne olosuhteet, joissa päätös
tehtiin, on kantajana myös asioissa T-7/98, T-208/98 ja                                            (Asia T-301/01)
T-109/99, De Nicola v. EIP (1) sekä asiassa T-120/01 De Nicola
v. EIP (2).
                                                                                (2002/C 44/44)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
Kantaja esittää vaatimustensa tueksi seuraavaa:
–     Kantajaan ei voida soveltaa käyttäytymissääntöjä, koska
      se on työnantajan yksipuolisesti laatima säännöstö, johon          Alitalia – Linee aeree italiane S.p.A. on nostanut 30.11.2001
      ei viitata kantajan työsopimuksessa eikä henkilöstöön              ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo-
      sovellettavissa säännöissä.                                        pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat


title: Asia T-759/15: Kanne 29.12.2015 – Fiat Chrysler Finance Europe v. komissio

text:
               15.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 59/49

         Kanne 29.12.2015 – Fiat Chrysler Finance Europe v. komissio
   (Asia T-759/15)
   (2016/C 059/57)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Fiat Chrysler Finance Europe (FCFE) (Luxemburg, Luxemburg) (edustajat: solicitor J. Rodriguez sekä asianajajat M. Engel ja G. Maisto

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että kumoamiskanne on otettava tutkittavaksi

               —

               kumoamaan 21.10.2015 päivätyn, Luxemburgin suurherttuakunnalle (Luxemburg) asiassa SA.38375 (2914/C ex 2014 NN) osoitetun päätöksen (riidanalainen päätös) 1–4 artiklan

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan FCFE:n oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jossa väitetään, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan SEUT 107 artiklaa, koska komissio on soveltanut väärin käsitettä ”valikoiva etu” ja jättänyt näyttämättä, että kilpailun vääristyminen johtuu EHS:sta

               2)

               Toinen kanneperuste, jossa väitetään, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan SEUT 296 artiklan 2 kohtaa ja loukataan perusteluvelvollisuutta siksi, ettei siinä ole selitetty, kuinka markkinaehtoisuuden periaate johdetaan unionin oikeudesta tai mikä tämä periaate ylipäätään on, ja siksi, että siinä on esitetty pintapuolinen kuvaus ennakkohinnoittelusopimuksen vaikutuksista kilpailuun

               3)

               Kolmas kanneperuste, jossa väitetään, että riidanalaisella päätöksellä loukataan oikeusvarmuuden periaatetta, koska komission uusi muotoilu markkinaehtoisuuden periaatteesta johtaa täydelliseen epävarmuuteen ja aiheuttaa sekaannusta sen suhteen, milloin ennakkohinnoittelusopimus ja todella jokainen siirtohinnoitteluanalyysi voi rikkoa EU:n valtiontukisääntöjä

               4)

               Neljäs kanneperuste, jossa väitetään, että riidanalaisella päätöksellä loukataan luottamuksensuojan periaatetta, koska komissio sai aikaan perustellun luottamuksen siihen, että se arvioi valtiontukiasioissa siirtohinnoittelujärjestelyt OECD:n ohjeiden perusteella ja sen äkillisellä poikkeamisella tästä periaatteesta loukataan luottamuksensuojan periaatetta.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 4 päivänä lokakuuta 2001 asiassa C-438/99 (Juzgado de lo Social Único de Algecirasin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Maria Luisa Jiménez Melgar vastaan Ayuntamiento de Los Barrios (Raskaana olevien naisten suojelu – Direktiivi 92/85/ETY – Direktiivin 10 artikla – Välitön oikeusvaikutus ja soveltamisala – Irtisanominen – Määräaikainen työsopimus)

text:
C 331/4                  FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          24.11.2001
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                        betrekking tot onroerende zakenilla (laki kiinteään omaisuuteen
                                                                                liittyvän veronkierron estämiseksi), 3 §:n 2 momentin kaltaiselle
                                                                                kansalliselle säännökselle, jossa kiinteään omaisuuteen kohdis-
                            (viides jaosto)                                       tuvien esineoikeuksien perustamista, siirtämistä ja muuttamista
                                                                                sekä niistä luopumista ja niiden päättämistä pidetään tavaroi-
                                                                                den luovutuksena ainoastaan, jos niistä maksettu korvaus
                     4 päivänä lokakuuta 2001                                     liikevaihtoverolla lisättynä on vähintään kyseisten oikeuksien
                                                                                kohteena olevan kiinteän omaisuuden käyvän arvon suuruinen.
asiassa C-326/99 (Hoge Raad der Nederlandenin esittämä
                                                                            2)    Direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan B kohdan b alakohtaa ja
ennakkoratkaisupyyntö), Stichting Goed Wonen vastaan
                                                                                C kohdan a alakohtaa on tulkittava niin, että ne eivät ole
                Staatssecretaris van Financiën (1)
                                                                                esteenä kyseisen 28.6.1968 annetun lain, sellaisena kuin se on
                                                                                muutettuna 18.12.1995 annetulla lailla, 11 §:n 1 momentin
(Kuudes arvonlisäverodirektiivi – Jäsenvaltion toimivalta                         b kohdan 5 alakohdan kaltaiselle kansalliselle säännökselle,
säätää, että tiettyjä kiinteistöön kohdistuvia esineoikeuksia                     jonka perusteella arvonlisäverovapautusta sovellettaessa kiin-
pidetään aineellisena omaisuutena, jonka luovuttaminen                            teän omaisuuden vuokraukseen voidaan rinnastaa se, että
katsotaan tavaran luovutukseksi – Tämän toimivallan käyt-                         tietyksi sovituksi ajaksi annetaan vastiketta vastaan esineoikeus,
täminen niin, että asetetaan rajoitus, jonka mukaan esineoi-                      joka antaa haltijalleen oikeuden käyttää kiinteää omaisuutta,
keuden hinnan on oltava vähintään kyseisen kiinteistön                            kuten pääasian oikeudenkäynnissä kyseessä oleva käyttö- ja
käyvän arvon suuruinen – Kiinteän omaisuuden vuokraus –                           nautintaoikeus.
                             Vapautukset)
                                                                            (1) EYVL C 333, 20.11.1999.
                          (2001/C 331/05)
                     (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
         yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                                (viides jaosto)
Asiassa C-326/99, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alanko-                                       4 päivänä lokakuuta 2001
maat) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomiois-
tuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomiois-              asiassa C-438/99 (Juzgado de lo Social Único de Algecira-
tuimessa vireillä olevassa asiassa Stichting Goed Wonen vas-                sin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Maria Luisa Jiménez
taan Staatssecretaris van Financiën ennakkoratkaisun jäsenval-                     Melgar vastaan Ayuntamiento de Los Barrios (1)
tioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta –
yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräyty-
misperuste – 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen                   (Raskaana olevien naisten suojelu – Direktiivi 92/85/ETY –
neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 5 artiklan              Direktiivin 10 artikla – Välitön oikeusvaikutus ja sovelta-
3 kohdan ja 13 artiklan B kohdan b alakohdan ja C kohdan                        misala – Irtisanominen – Määräaikainen työsopimus)
a alakohdan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (viides jaos-
to), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. La                                                (2001/C 331/06)
Pergola (esittelevä tuomari) sekä tuomarit M. Wathelet,
D. A. O. Edward, P. Jann ja C. W. A. Timmermans, julkisasia-
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
mies: F. G. Jacobs, kirjaaja: osastopäällikkö D. Louterman-
Hubeau, on antanut 4.10.2001 tuomion, jonka tuomiolausel-
ma on seuraava:                                                             (Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
                                                                                yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
1)    Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaista-
      misesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen
      määräytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun               Asiassa C-438/99, jonka Juzgado de lo Social Único de
      kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 5 artiklan                 Algeciras (Espanja) on saattanut EY 234 artiklan nojalla
      3 kohdan b alakohtaa on tulkittava niin, että se ei ole               yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kan-
      esteenä 28.6.1968 annetun Wet houdende vervanging van de              sallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Maria Luisa
      bestaande omzetbelasting door een omzetbelasting volgens              Jiménez Melgar vastaan Ayuntamiento de Los Barrios ennakko-
      het stelsel van heffing over de toegevoegde waarden (laki             ratkaisun toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttä-
      liikevaihtoveron korvaamisesta arvonlisäverojärjestelmän mu-          neiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja tervey-
      kaisella liikevaihtoverolla), sellaisena kuin se on muutettuna        den parantamisen kannustamiseksi työssä 19 päivänä lokakuu-
      18.12.1995 annetulla Wet ter bestrijding van constructies met         ta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/85/ETY (kymmenes
 ---pagebreak--- 24.11.2001                FI                              Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 331/5
direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu                              YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
erityisdirektiivi) (EYVL L 348, s. 1) 10 artiklan tulkinnasta,
yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpa-
nossa: jaoston puheenjohtaja A. La Pergola sekä tuomarit                                                 (kuudes jaosto)
M. Wathelet (esittelevä tuomari), P. Jann, L. Sevón ja
C. W. A. Timmermans, julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja:
apulaiskirjaaja H. von Holstein, on antanut 4.10.2001 tuo-                                         2 päivänä lokakuuta 2001
mion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                               asiassa C-449/99 P: Banque européenne d’investissement
1)    Toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai                              vastaan Michel Hautem (1)
      imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden paranta-
      misen kannustamiseksi työssä 19 päivänä lokakuuta 1992
      annetun neuvoston direktiivin 92/85/ETY (kymmenes direktii-
      vin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdi-             (Muutoksenhaku – Euroopan investointipankin toimihenki-
      rektiivi) 10 artiklalla on välitön oikeusvaikutus, ja sitä on            löt – Irtisanominen – Euroopan investointipankin henkilös-
      tulkittava siten, että silloin kun jäsenvaltio ei ole toteuttanut        tösääntöjen tulkinta – Tosiseikkojen oikeudellisen luonteen
      direktiivin täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä direktii-         virheellistä määrittelyä ja perusteluvirhettä koskeva valitus-
      vissä asetetussa määräajassa, siinä annetaan yksityisille oikeuk-        peruste – Euroopan investointipankin ja sen henkilöstön
      sia, joihin he voivat vedota kansallisessa tuomioistuimessa              välisiin suhteisiin sovellettavien sääntöjen väitetty rikkomi-
      tämän jäsenvaltion viranomaisia vastaan.                                                                nen)
2)    Sallimalla poikkeuksia raskaana olevien, äskettäin synnyttänei-                                   (2001/C 331/07)
      den ja imettävien työntekijöiden irtisanomiskieltoon tapauk-
      sissa, jotka eivät liity työntekijän tilaan ja joissa irtisanominen
      on kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaan sallit-                                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
      tua, direktiivin 92/85/ETY 10 artiklan 1 kohdassa ei velvoiteta
      jäsenvaltioita erittelemään tällaisten työntekijöiden irtisanomi-
      sen syitä.                                                               (Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
                                                                                yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
3)    Vaikka direktiivin 92/85/ETY 10 artiklassa säädettyä irtisano-
      miskieltoa sovelletaan sekä toistaiseksi voimassa oleviksi tehtyi-
      hin työsopimuksiin että määräaikaisiin työsopimuksiin, mää-
      räaikaisen työsopimuksen uudistamatta jättämistä sen jälkeen,
      kun sopimus on lakannut sovitun työkauden päättymisen                    Asiassa C-449/99, Euroopan investointipankki (asiamiehenään
      vuoksi, ei ole pidettävä tässä säännöksessä kiellettynä irtisano-        G. Marchegiani, avustajanaan asianajaja G. Vandersanden),
      misena. Jos määräaikaisen työsopimuksen uudistamatta jättä-              jossa valittaja vaatii muutoksenhaussaan yhteisöjen tuomiois-
      misen perusteena on kuitenkin työntekijän raskaus, kyse on               tuinta kumoamaan osittain Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
      miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteutta-          oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-140/97,
      misesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen             Hautem vastaan EIP, 28.9.1999 antaman tuomion (Kok.
      ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9 päivänä helmikuuta               H. 1999, s. I-A-171 ja II-897) ja jossa valittajan vastapuolena
      1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY 2 artiklan                 on Michel Hautem, Euroopan investointipankin toimihenkilö,
      1 kohdan ja 3 artiklan 1 kohdan vastaisesta sukupuoleen                  kotipaikka Schouweiler (Luxemburg), (edustajinaan asianajajat
      perustuvasta välittömästä syrjinnästä.                                   M. Karp ja J. Choucroun), yhteisöjen tuomioistuin (kuudes
                                                                               jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. Gul-
                                                                               mann sekä tuomarit V. Skouris (esittelevä tuomari), J.-P. Puisso-
4)    Direktiivin 92/85/ETY 10 artiklan 1 kohtaa, jossa säädetään,             chet, R. Schintgen ja N. Colneric, julkisasiamies: L. A. Geelhoed,
      että raskaana olevan, äskettäin synnyttäneen tai imettävän               kirjaaja: R. Grass, on antanut 2.10.2001 tuomion, jonka
      työntekijän irtisanominen on mahdollista erityisissä tapauk-             tuomiolauselma on seuraava:
      sissa, edellyttäen, että toimivaltainen viranomainen on antanut
      suostumuksensa, on tulkittava siten, että siinä ei aseteta
      jäsenvaltioille velvollisuutta säätää menettelystä, jossa kansalli-
      nen viranomainen, joka todettuaan, että kyseessä on sellainen            1)    Valitus hylätään.
      erityinen tapaus, joka voi olla tällaisen työntekijän irtisanomi-
      sen perusteena, antaa ennen työnantajan päätöstä tähän                   2)    Euroopan investointipankki velvoitetaan korvaamaan oikeuden-
      suostumuksensa.                                                                käyntikulut.
(1) EYVL C 20, 22.1.2000.                                                      (1) EYVL C 34, 5.2.2000.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 17 päivänä maaliskuuta 2005, asiassa T-187/03, Isabella Scippacercola vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Oikeus tutustua toimielinten asiakirjoihin — Asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 5 kohta)

text:
               11.6.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 143/32

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   17 päivänä maaliskuuta 2005,
   asiassa T-187/03, Isabella Scippacercola vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Oikeus tutustua toimielinten asiakirjoihin - Asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 5 kohta)
   (2005/C 143/61)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asiassa T-362/03, Isabella Scippacercola, kotipaikka Bryssel (Belgia), edustajinaan aluksi asianajajat K. Adamantopoulos ja D. Papakrivopoulos, sitten Adamantopoulos ja solicitor B. Keane, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään L. Flynn ja P. Aalto, prosessiosoite Luxemburgissa), jossa vaaditaan kumoamaan 19.3.2003 tehty komission päätös, jolla hylättiin kantajan pyyntö saada tutustua asiakirjaan, joka koskee Ateenan Spatan (Kreikka) uutta kansainvälistä lentoasemaa koskevaa hanketta, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Azizi sekä tuomarit M. Jaeger ja O. Czúcz, kirjaaja: hallintovirkamies I. Natsinas, on antanut 17.3.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 200, 23.8.2003.


title: Asia T-79/10: Kanne 22.2.2010 — COLT Télécommunications France v. komissio

text:
               1.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/56

         Kanne 22.2.2010 — COLT Télécommunications France v. komissio
   (Asia T-79/10)
   2010/C 113/87
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: COLT Télécommunications France SAS (Pariisi, Ranska) (edustaja: asianajaja M. Debroux)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Komissio on velvoitettava työjärjestyksen 49, 64 ja 65 artiklassa tarkoitettuna prosessinjohtotoimena toimittamaan tietyt komission päätöksessä K(2009) 7426 lopullinen (valtiontuki nro 331/2008 — Ranska) mainitut asiakirjat

               —

               on kumottava kyseinen päätös sikäli kuin siinä todetaan, että ilmoitettua toimea ei ole pidettävä perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii sen 30.9.2009 tehdyn komission päätöksen K(2009) 7426 lopullinen kumoaminen, jonka mukaan julkiselimelle aiheutuneiden 59 miljoonan euron määräisten julkisen palvelun kustannusten korvaaminen, jonka Ranskan viranomaiset ovat myöntäneet tietylle yritysten yhteenliittymälle erittäin nopean sähköisen viestinnän laajakaistaverkon (THD-hanke) toteuttamista ja käyttöönottoa varten Hauts-de-Seinen alueella, ei ole pidettävä valtiontukena.
   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi yhteen kanneperusteeseen, joka perustuu siihen, että komissio ei ollut aloittanut Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua muodollista tutkintamenettelyä. Kanneperuste koostuu seitsemästä osasta.

               —

               kanneperusteen ensimmäisen osan mukaan on todettu, että päätöksen tutkinnan erityisen pitkä kesto (15 kuukautta) itsessään jo osoittaa kysymyksen monitahoisuuden ja tarpeen aloittaa muodollinen tutkintamenettely

               —

               kanneperusteen toisessa osassa kantaja väittää, että koska verkko otettiin käyttöön kahdessa vaiheessa, komission olisi pitänyt vähintäänkin todeta, että ensimmäiseen vaiheeseen, joka keskittyi tiheästi asutettuihin ja tuottaviin alueisiin, ei tarvita minkäänlaista julkisen vallan tukea

               —

               kanneperusteen kolmannen osan mukaan on osoitettu, että menetelmä, jota päätöksessä on käytetty väitettyjen ”tuottamattomien alueiden” määrittelemiseen on suuressa määrin arvosteltavissa ja ristiriidassa Ranskan alakohtaisen sääntelyviranomaisen ARCEP:in toteamusten kanssa; kantajan mukaan näiden ristiriitojen ja menetelmää koskevien virheiden olisi pitänyt johtaa yksityiskohtaisen tutkintamenettelyjen aloittamiseen

               —

               kanneperusteen neljäs osa perustuu lukuisiin kilpailevien toimijoiden esittämiin perusteltuihin väitteisiin, joiden olisi samaten pitänyt johtaa yksityiskohtaisen tutkintamenettelyjen aloittamiseen

               —

               kanneperusteen viidennessä osassa kantaja väittää, ettei komissio tutkinut vähimmässäkään määrin sitä, etteivät Ranskan viranomaiset olleet tehneet ilmeistä arviointivirhettä todetessaan väitetyn yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun olemassaolon, erityisesti sillä perusteella, ettei ollut kyse markkinoiden toimimattomuudesta

               —

               myös kanneperusteen kuudes osa liittyy siihen, ettei komissio tutkinut vähimmässäkään määrin sitä, etteivät Ranskan viranomaiset olleet tehneet ilmeistä arviointivirhettä todetessaan yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun olemassaolon, erityisesti julkisen vallan suunnitteleman puuttumisen erityislaatuisuuden perusteella

               —

               lopuksi kantaja väittää kanneperusteensa seitsemännessä osassa, että kyseisessä päätöksessä ei otettu huomioon sitä, että oli olemassa todellinen vaara siitä, että väitettyyn yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvää palvelua koskeviin velvollisuuksiin liittyvistä väitetyistä ylimääräisistä kuluista vastineena saadut maksut ovat liian suuria.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 7 päivänä joulukuuta 2000 asiassa C-38/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktiivi 79/409/ETY – Luonnonvaraisten lintujen suojelu – Metsästyskaudet)

text:
21.4.2001              FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 118/1
                                                                      I
                                                                (Tiedonantoja)
                                                      TUOMIOISTUIN
                                                               TUOMIOISTUIN
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                       ole saattanut asianmukaisesti lainsäädäntönsä osaksi kyseisen
                                                                                direktiivin 7 artiklan 4 kohtaa eikä ilmoittanut kaikista
                          (kuudes jaosto)                                       täytäntöönpanotoimista sen koko alueelta eikä pannut kyseistä
                                                                                säännöstä asianmukaisesti täytäntöön.
                   7 päivänä joulukuuta 2000                              2)    Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti-
                                                                                kulut.
asiassa C-38/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                      Ranskan tasavalta (1)
                                                                          (1) EYVL C 136, 15.5.1999.
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
vi 79/409/ETY – Luonnonvaraisten lintujen suojelu – Met-
                           sästyskaudet)
                         (2001/C 118/01)
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                                (kolmas jaosto)
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan                               7 päivänä joulukuuta 2000
        yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                          asiassa C-69/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
Asiassa C-38/99, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-                 Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningas-
nään P. Stancanelli ja O. Couvert-Castéra) vastaan Ranskan                                              kunta (1)
tasavalta (asiamiehinään K. Rispal-Bellanger ja D. Colas), jossa
kantaja vaatii Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan,              (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut luonnonvaraisten                vi 91/676/ETY – Vesien suojelu maataloudesta peräisin
lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetun neu-                olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta – Pilaan-
voston direktiivin 79/409/ETY (EYVL L 103, s. 1) mukaisia                 tuneiden vesien määrittäminen – Makeiden pintavesien
velvoitteitaan, koska se ei ole saattanut kyseisen direktiivin                                      määrittäminen)
7 artiklaa asianmukaisesti lainsäädäntönsä osaksi eikä ilmoitta-
nut kaikista täytäntöönpanotoimista sen koko alueelta eikä                                         (2001/C 118/02)
pannut kyseistä säännöstä asianmukaisesti täytäntöön, yhteisö-
jen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa:
jaoston puheenjohtaja C. Gulmann (esittelevä tuomari) sekä                                    (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
tuomarit V. Skouris, J.-P. Puissochet, R. Schintgen ja F. Macken,
julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: osastopäällik-
kö D. Louterman-Hubeau, on antanut 7.12.2000 tuomion,                     (Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
jonka tuomiolauselma on seuraava:                                                 yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
1)    Ranskan tasavalta ei ole noudattanut luonnonvaraisten lintujen      Asiassa C-69/99, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-
      suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetun neuvoston              nään R. Wainwright) vastaan Ison-Britannian ja Pohjois-
      direktiivin 79/409/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei         Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehenään M. Ewing,


title: Asia C-646/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Galați (Romania) on esittänyt 5.12.2013 — Casa Județeană de Pensii Brăila v. E.S.

text:
               8.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 39/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Galați (Romania) on esittänyt 5.12.2013 — Casa Județeană de Pensii Brăila v. E.S.
   (Asia C-646/13)
   2014/C 39/22
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel Galați

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Casa Județeană de Pensii Brăila

      Vastapuoli: E.S.

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko asetuksen (ETY) N:o 883/2004 (1) 8 artiklan 1 kohdan säännöksiä tulkittava siten, että ne estävät sellaisen kahdenvälisen sosiaaliturvasopimuksen soveltamisen, joka on tehty ennen kuin asetusta N:o 883/2004 voitiin soveltaa ja jota ei mainita asetuksen liitteessä II, vaikka tähän kahdenväliseen sopimukseen perustuva järjestelmä on vakuutetulle edullisempi kuin se, jota sovellettaisiin asetuksen perusteella?

               2)

               Onko asetuksen (EY) N:o 883/2004 8 artiklan 1 kohdan perusteella katsottava, kun arvioidaan sitä, onko kahdenvälinen sopimus vakuutetulle edullisempi, että asiassa on rajoituttava kahdenvälisen sopimuksen oikeudelliseen tulkintaan, vai onko lisäksi tarkasteltava myös sopimuksen soveltamisen konkreettisia yksityiskohtia (kunkin valtion myöntämän eläkkeen suuruus sopimuksen perusteella ja siinä tapauksessa, ettei sopimusta asetuksen vuoksi sovelleta)?

               3)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi (eli niin, että kahdenvälistä sosiaaliturvasopimusta voidaan soveltaa), voidaanko asetuksen (EY) N:o 883/2004 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla pitää etuudensaajalle edullisempana oikeudellista sääntelyä, jonka perusteella kahdenvälisen sosiaaliturvasopimuksen osapuolena oleva valtio tunnustaa lyhyemmän maksukauden kuin se, joka on tosiasiallisesti täyttynyt, ja maksaa eläkkeen, joka on määrältään suurempi kuin eläke, johon saataisiin oikeus siinä tapauksessa, että sopimuspuolena olevassa valtiossa täyttynyt maksukausi otettaisiin huomioon kokonaisuudessaan?

      (1)  Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004 (EUVL L 166, s. 1).


title: Asia T-127/14 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.12.2015 – Valittajana Sesma Merino ja muuna osapuolena SMHV (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Arviointi — Arviointikertomus — Tavoitteet 2011–2012 — Asianosaiselle vastainen toimi — Tutkittavaksi ottaminen)

text:
               25.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 27/43

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.12.2015 – Valittajana Sesma Merino ja muuna osapuolena SMHV
   (Asia T-127/14 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Henkilöstö - Virkamiehet - Arviointi - Arviointikertomus - Tavoitteet 2011–2012 - Asianosaiselle vastainen toimi - Tutkittavaksi ottaminen))
   (2016/C 027/52)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Alvaro Sesma Merino (El Campello, Espanja) (edustaja: asianajaja H. Tettenborn)

      Muu osapuoli: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: P. Saba ja D. Botis)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (kolmas jaosto) 11.12.2013 antamasta tuomiosta Sesma Merino v. SMHV (F 125/12, Kok. H., EU:F:2013:192) tehty valitus, jossa vaaditaan kyseisen tuomion kumoamista.

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Alvaro Sesma Merino velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 184, 16.6.2014.


title: Asia C-375/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 21.6.2017 – Stanley International Betting Ltd ja Stanleybet Malta Ltd v. Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

text:
               2.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 330/5

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 21.6.2017 – Stanley International Betting Ltd ja Stanleybet Malta Ltd v. Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Agenzia delle Dogane e dei Monopoli
   (Asia C-375/17)
   (2017/C 330/07)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Stanley International Betting Ltd ja Stanleybet Malta Ltd

      Vastapuolet: Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko unionin oikeutta – ja erityisesti sijoittautumisvapautta, palvelujen tarjoamisen vapautta sekä syrjintäkiellon, avoimuuden ja vapaan kilpailun periaatteita sekä suhteellisuus- ja johdonmukaisuusperiaatteita – tulkittava siten, että se on esteenä (vuoden 2015 vakautuslain) 1 §:n 653 momentin ja sen täytäntöönpanosäännösten kaltaiselle lainsäädännölle, jossa säädetään yksinomaisen konsessionsaajan monoproviding-mallista lottopelin osalta mutta ei muiden pelien, veikkausten ja vedonlyöntien osalta?

               2)

               Onko unionin oikeutta – ja erityisesti sijoittautumisvapautta, palvelujen tarjoamisen vapautta ja direktiiviä 2014/23/EU (1) sekä syrjintäkiellon, avoimuuden ja vapaan kilpailun periaatteita sekä suhteellisuus- ja johdonmukaisuusperiaatteita – tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle tarjouskilpailuilmoitukselle, jossa asetettu pohjahinta on perusteeton ja paljon korkeampi kuin sopimusehtojen 5.3, 5.4, 11, 12.4 ja 15.3 kohdassa asetettujen kaltaiset taloudelliset ja rahoitukselliset sekä tekniset ja organisaatioon liittyvät vaatimukset edellyttäisivät?

               3)

               Onko unionin oikeutta – ja erityisesti sijoittautumisvapautta, palvelujen tarjoamisen vapautta ja direktiiviä 2014/23/EU sekä syrjintäkiellon, avoimuuden ja vapaan kilpailun periaatteita sekä suhteellisuus- ja johdonmukaisuusperiaatteita – tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle lainsäädännölle, jossa uuden konsession saaminen ja erinäisten rajat ylittävien vedonlyöntipalveluiden vapaan tarjoamisen jatkaminen asetetaan tosiasiallisesti toistensa vaihtoehdoiksi sopimusluonnoksen 30 §:n perusteella siten, että päätös osallistua uutta konsessiota koskevaan tarjouskilpailuun edellyttäisi luopumista rajat ylittävästä toiminnasta sitä huolimatta, että unionin tuomioistuin on usein todennut tällaisen toiminnan lailliseksi?

      (1)  Käyttöoikeussopimusten tekemisestä 26.2.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/23/EU (EUVL 2014, L 94, s. 1).


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto), 14 päivänä heinäkuuta 1998, asiassa C-125/97 (Arrondissementsrechtbank te Alkmaarin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), A. G. R. Regeling vastaan Bestuur van de Bedrijfsvereniging voor de Metaalnijverheid (Sosiaalipolitiikka - Direktiivi 80/987/ETY - Palkkaturvajärjestelmien maksuvelvollisuus - Maksamattomat saatavat)

text:
26.9.98                  FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    C 299/5
     kuten piirroksilla, symboleilla tai piktogrammeilla.                  YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
     Loppukuluttajan tiedonsaannin ja suojan turvaami-
     seksi ei riitä, että liikkeessä asetetaan kyseisten tuottei-                            (viides jaosto),
     den myyntipaikkaan erillinen kyltty (Zusatzschild).
                                                                                14 päivänä heinäkuuta 1998,
(1) EYVL C 26, 25.1.1997.                                            asiassa C-125/97 (Arrondissementsrechtbank te Alkmaarin
                                                                     esittämä ennakkoratkaisupyyntö), A. G. R. Regeling
                                                                     vastaan Bestuur van de Bedrijfsvereniging voor de Metaal-
                                                                                nijverheid (1)
                                                                     (Sosiaalipolitiikka Ð Direktiivi 80/987/ETY Ð Palkkatur-
                                                                     vajärjestelmien maksuvelvollisuus Ð Maksamattomat
      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                                          saatavat)
                           (viides jaosto),
                                                                                (98/C 299/08)
                  14 päivänä heinäkuuta 1998,
asiassa C-389/96 (Bundesverwaltungsgerichtin esittämä
ennakkoratkaisupyyntö), Aher-Waggon GmbH vastaan
                 Bundesrepublik Deutschland (1)                                      (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
(Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet Ð Ilma-alusten
melupäästöjä koskevat direktiivit Ð Ankarammat kansal-
liset rajoitukset Ð Ilma-aluksen maahantuonnin rajoitta-
                  minen Ð Ympäristönsuojelu)                            (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
                           (98/C 299/07)                                 yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                  (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                     Asiassa C-125/97, jonka Arrondissementsrechtbank te
                                                                     Alkmaar (Alankomaat) on saattanut EY:n perustamissopi-
   (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan             muksen 177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)               käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistui-
                                                                     messa vireillä olevassa asiassa A. G. R. Regeling vastaan
                                                                     Bestuur van de Bedrijfsvereniging voor de Metaalnijver-
Asiassa C-389/96, jonka Bundesverwaltungsgericht on                  heid, ennakkoratkaisun työntekijöiden suojaa työnantajan
saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla             maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden
yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä            lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä lokakuuta 1980
kansallisssa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa              annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY (EYVL L 283,
Aher-Waggon GmbH vastaan Bundesrepublik Deutschland                  20.10.1980, s. 23) 4 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuo-
ennakkoratkaisun EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan               mioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston
tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toi-           puheenjohtaja C. Gulmann sekä tuomarit M. Wathelet
mien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. Gulmann                 (esittelevä tuomari), D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet ja
sekä tuomarit M. Wathelet (esittelevä tuomari), J. C. Moi-           P. Jann, julkisasiamies: G. Cosmas, kirjaaja: hallintovirka-
tinho de Almeida, P. Jann ja L. Sevón, julkisasiamies: G.            mies L. Hewlett, on antanut 14.7.1998 tuomion, jonka
Cosmas, kirjaaja: johtava hallintovirkamies H. A. Rühl,              tuomiolauselma on seuraava:
on antanut 14.7.1998 tuomion, jonka tuomiolauselma on
seuraava:
Sellainen kansallinen lainsäädäntö ei ole perustamissopi-            Työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyysti-
muksen 30 artiklan vastainen, jonka mukaan toisessa                  lanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentä-
jäsenvaltiossa aikaisemmin rekisteröityjen ilma-alusten              misestä 20 päivänä lokakuuta 1980 annetun neuvoston
ensimmäinen rekisteröinti kyseisen jäsenvaltion alueella             direktiivin (80/987/ETY) 4 artiklan 2 kohtaa on tulkittava
edellyttää sellaisten melua koskevien säännösten noudatta-           siten, että jos työntekijällä on työnantajaltaan samanaikai-
mista, jotka ovat ankarampia kuin ääntä hitaammin lentä-             sesti sekä tässä säännöksessä tarkoitettuja viitejaksoa
vien ilma-alusten melupäästöjen rajoittamisesta 20 päivänä           aiemmilta työjaksoilta olevia saatavia, että saatavia itse
joulukuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 80/51/                 viitejaksolta, työnantajan viitejakson aikana suorittamat
ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 83/206/          palkanmaksut on ensisijaisesti kohdistettava aikaisempiin
ETY, säännökset ja joiden soveltamisalaan eivät kuulu                saataviin.
sanotulla alueella ennen direktiivin täytäntöönpanoa rekis-
teröidyt ilma-alukset.
                                                                     (1) EYVL C 166, 31.5.1997.
(1) EYVL C 26, 8.2.1997.


title: Asia T-285/05: Bernd Lippertin 19.7.2005 Euroopan parlamenttia vastaan nostama kanne

text:
               17.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 229/34

         Bernd Lippertin 19.7.2005 Euroopan parlamenttia vastaan nostama kanne
   (Asia T-285/05)
   (2005/C 229/72)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Bernd Lippert, Helmsange (Luxemburg), on nostanut 19.7.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan parlamenttia vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Sébastian Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen, Jean-Noël Louis ja Etienne Marchal.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               1)

               kumoaa päätöksen, jolla kantaja nimitettiin Euroopan yhteisöjen virkamieheksi siltä osin kuin siinä vahvistetaan hänen palkkaluokkansa palvelukseen otettaessa henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 12 artiklan mukaisesti

               2)

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-130/05, Albert-Bousquet ym. vastaan komissio, esitetyt (1)

      (1)  EYVL C 132, 28.5.2005, s. 31.


title: Asia C-483/07 P: Valitus, jonka Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG on tehnyt 5.11.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-46/06, Galileo Lebensmittel GmbH/Co. KG v. Euroopan yhteisöjen komissio, 28.8.2007 antamasta tuomiosta

text:
               12.1.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 8/7

         Valitus, jonka Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG on tehnyt 5.11.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-46/06, Galileo Lebensmittel GmbH/Co. KG v. Euroopan yhteisöjen komissio, 28.8.2007 antamasta tuomiosta
   (Asia C-483/07 P)
   (2008/C 8/13)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Valittaja: Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG (edustaja: Rechtsanwalt K. Bott)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               1.

               Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston 28.8.2007 antama tuomio on kumottava ja

               2.

               vastaajan tekemä päätös siitä, että verkkotunnus galileo.eu varataan, on julistettava mitättömäksi.

               3.

               Vastaaja on velvoitettava korvaamaan valitusmenettelyssä ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydyssä menettelyssä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

               4.

               Vaatimuksiin 2 ja 3 nähden toissijaisesti vaaditaan, että asia on palautettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen ja vastaaja on velvoitettava korvaamaan valitusmenettelyssä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja väittää valituksessaan, että yhteisön oikeutta, toisin sanoen EY 230 artiklan 4 kohtaa, on rikottu (yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan ensimmäisen kohdan toinen virke). Valittaja katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on syyllistynyt tällaiseen rikkomiseen, koska se jätti valittajan kanteen tutkimatta sillä perusteella, että päätös, josta valittaja nosti kanteen ja jolla vastaaja varasi verkkotunnuksen galileo.eu, ei koskenut valittajaa erikseen. Valittaja katsoo, että kun otetaan huomioon sillä oleva tavaramerkkioikeus saksalaiseen sanamerkkiin Galileo, komissiolle asetuksessa N:o 874/2004 annettu oikeusasema rekisteröintimenettelyssä sekä se, että verkkotunnus galileo.eu on kaupan pidettävä taloushyödyke ja se voidaan luovuttaa vain kerran, komission päätös varata verkkotunnus galileo.eu itselleen koskee valittajaa erikseen yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 20 päivänä toukokuuta 2003 asiassa T-80/01, Barbara Diehl-Leistner vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö – Avoin kilpailu – Suullinen koe – Henkilön jättäminen ottamatta soveltuvien hakĳoiden luetteloon – Valintalautakunnan jäsenten kielitaito – Yhdenvertainen kohtelu)

text:
C 171/22                  FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                        19.7.2003
                                               ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                  TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                                    TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                7 päivänä toukokuuta 2003
                   26 päivänä helmikuuta 2003
                                                                          asiassa T-23/01, Eugène Émile Marie Kimman vastaan
                                                                                Euroopan yhteisöjen komissio (1)
asiassa T-184/00, Zissis Christou Drouvis vastaan Euroo-
                    pan yhteisöjen komissio (1)                           (Henkilöstö – Vuosiloma – Kolmanteen maahan määräämi-
                                                                                nen – Lainvastaisuusväite)
                                                                                (2003/C 171/32)
(Henkilöstö – Eläkkeet – Korjauskerroin – Henkilöstösääntö-
jen 82 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan lainmukaisuus –                                      (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Tasa-arvoisen kohtelun periaate – Työntekijöiden vapaan
        liikkuvuuden ja sijoittautumisvapauden periaate)
                                                                          Asiassa T-23/01, Eugène Émile Marie Kimman, Euroopan
                                                                          yhteisöjen komission virkamies, kotipaikka Overijse (Belgia),
                           (2003/C 171/31)                                edustajanaan asianajaja N. Lhoëst, prosessiosoite Luxembur-
                                                                          gissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään
                                                                          H. Tserepa-Lacombe ja F. Clotuche-Duvieusart), jossa kantaja
                     (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)                       vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan
                                                                          25.5.2000 tehdyn päätöksen, jossa komissio vähensi kantajan
                                                                          vuoden 2000 vuosilomaa yhdellä päivällä, ensimmäisen oi-
                                                                          keusasteen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien ko-
                                                                          koonpanossa: presidentti B. Vesterdorf sekä tuomarit N. J. For-
Asiassa T-184/00, Zissis Christou Drouvis, Euroopan yhteisö-              wood ja H. Legal, kirjaaja: hallintovirkamies D. Christensen,
jen komission entinen virkamies, kotipaikka Maroussi-Attikis              on 7.5.2003 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on
(Kreikka), edustajanaan asianjaja I. Stamoulis, vastaan Euroo-            seuraava:
pan yhteisöjen komissio (asiamiehinään J. Currall ja P. Anestis),
jota tukee Euroopan unionin neuvosto (asiamiehinään D. Za-                1)     Komission 25.5.2000 tekemä päätös kumotaan siltä osin kuin
hariou ja A. Pilette), jossa vaaditaan muuttamaan komission                      kantajan oikeutta vuosilomaan on vuonna 2000 vähennetty
kantajalle 30.11.1999 tiedoksi annettua kantajan eläkkeen,                       yhdellä päivällä.
johon sovelletaan Kreikan osalta sovellettavaa korjauskerroin-            2)     Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
ta, maksamista koskevaa päätöstä siten, että eläkkeeseen
todettaisiin sovellettavan korjauskerrointa, jota sovelletaan
Yhdistyneessä kuningaskunnassa asuville eläkkeensaajille mak-             (1 ) EYVL C 95, 24.3.2001.
settaviin eläkkeisiin, tai toissijaisesti korjauskerrointa, jota
sovelletaan Belgiassa asuville eläkkeensaajille maksettaviin
eläkkeisiin, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                                YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
(neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: tuomari M. Vilaras,
                                                                                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
kirjaaja: apulaiskirjaaja B. Pastor, on 26.2.2003 antanut tuo-
mion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                                                      20 päivänä toukokuuta 2003
                                                                          asiassa T-80/01, Barbara Diehl-Leistner vastaan Euroopan
1)     Kanne hylätään.                                                                           yhteisöjen komissio (1)
2)     Seä valittaja että vastaaja vastaavat omista oikeudenkäyntiku-     (Henkilöstö – Avoin kilpailu – Suullinen koe – Henkilön
       luistaan.                                                          jättäminen ottamatta soveltuvien hakijoiden luetteloon –
                                                                          Valintalautakunnan jäsenten kielitaito – Yhdenvertainen
                                                                                kohtelu)
3)     Neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                                                                                (2003/C 171/33)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
( 1) EYVL C 335, 25.11.2000.
                                                                          Asiassa T-80/01, Barbara Diehl-Leistner, kotipaikka Luxem-
                                                                          bourg, edustajanaan asianajaja L. Thielen, vastaan Euroopan
 ---pagebreak--- 19.7.2003                FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                           C 171/23
yhteisöjen komissio (asiamiehinään C. Berardis-Kayser ja                      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
B. Wägenbaur), jossa kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen                            TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
tuomioistuinta kumoamaan avoimen kilpailun valintalauta-
kunnan 17.4.2000 tekemän päätöksen COM/A/12/98, jonka                                    10 päivänä huhtikuuta 2003
mukaan kantajaa ei oteta soveltuvien hakijoiden luetteloon,
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (viides jaos-         asiassa T-186/01, Nicole Robert vastaan Euroopan parla-
to), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja R. García-                                         mentti ( 1)
Valdecasas sekä tuomarit P. Lindh ja J. D. Cooke, kirjaaja:
hallintovirkamies D. Christensen, on 20.5.2003 antanut tuo-
                                                                       (Henkilöstö – Kanne – Määräajat – Tutkimatta jättäminen)
mion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
1)     Kanne hylätään.                                                                           (2003/C 171/35)
2)     Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluis-                            (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
       taan.
( 1) EYVL C 186, 30.6.2001.                                            Asiassa T-186/01, Euroopan parlamentin virkamies Nicole
                                                                       Robert, kotipaikka Strassen (Luxemburg), edustajanaan asian-
                                                                       ajaja A. Lorang, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroo-
                                                                       pan parlamentti (asiamiehinään H. von Hertzen ja D. Moore),
                                                                       jossa kantaja vaatii sen parlamentin päätöksen kumoamista,
                                                                       jolla kantaja on jätetty ylentämättä palkkaluokkaan B 1 vuoden
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                                                                       1999 ylennyskierroksella, yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
                  TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                       teen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa:
                                                                       jaoston puheenjohtaja R. García-Valdecasas sekä tuomarit
                    8 päivänä toukokuuta 2003
                                                                       P. Lindh ja J. D. Cooke, kirjaaja: hallintovirkamies J. Plingers,
                                                                       on 10.4.2003 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on
asiassa T-82/01, VOF Josanne ym. vastaan Euroopan
                                                                       seuraava:
                      yhteisöjen komissio (1)
(Sisävesiliikenne – Yhteisön aluskapasiteetti – Uusien alus-           1)     Kanne jätetään tutkimatta.
ten käyttöönottamisen edellytykset (”vanha uudesta” -sään-
                                                                       2)     Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
           tö) – Soveltamisalan ulkopuolelle jääminen)
                          (2003/C 171/34)                              (1 ) EYVL C 317, 10.11.2001.
                     (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
Asiassa T-82/01, VOF Josanne, kotipaikka Papendrecht (Alan-
komaat), Pieter van Wijnen, kotipaikka Papendrecht, Adrianus                  YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
Jacobus van Wijnen, kotipaikka Papendrecht, Anigje Veen,                                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
kotipaikka Meerkerk (Alankomaat), edustajinaan asianajajat
J. van Dam ja Y. Ooykaas, vastaan Euroopan yhteisöjen
komissio (asiamiehinään H. van Vliet ja W. Wils), jossa kantajat                         22 päivänä toukokuuta 2003
vaativat yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan 9.2.2001 teh-
dyn komission päätöksen SG (2001) D/286100, jolla komissio             asiassa T-249/01, Marc Boixader Rivas vastaan Euroopan
hylkäsi hakemuksen Josanne-nimisen aluksen jättämiseksi yh-                                       parlamentti ( 1)
teisön sisävesiliikenteen aluskapasiteettia koskevista toiminta-
linjoista sisävesiliikenteen edistämiseksi 29 päivänä maaliskuu-       (Henkilöstö – Kilpailu – Kilpailuilmoitus – Osallistumisedel-
ta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 718/1999                  lytykset – ”Licenciatura” tai vastaava tutkintotodistus –
(EYVL L 90, s. 1) soveltamisalan ulkopuolelle, ensimmäisen             Tutkintotodistus ”Ingeniero Técnicon” opintojen suorittami-
oikeusasteen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpa-           sesta – Toisen virallisen kielen taito – Näyttö – Kumoamis-
nossa: jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit J. Azizi        kanne – Valintalautakunnan päätös – Kilpailuilmoitusta
ja M. Jaeger, kirjaaja: hallintovirkamies J. Plingers, on antanut                         koskeva lainvastaisuusväite)
8.5.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                                (2003/C 171/36)
1)     Kanne hylätään.
2)     Kantajat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne                           (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
       velvoitetaan korvaamaan vastaajan oikeudenkäyntikulut.
( 1) EYVL C 186, 30.6.2001.
                                                                       Asiassa T-249/01, Marc Boixader Rivas, Ingeniero Técnico,
                                                                       Espanjan kansalainen, kotipaikka Madrid, edustajanaan asian-
                                                                       ajaja D. Lopez Garrido, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan


title: Asia F-81/15: Kanne 26.5.2015 – ZZ ja ZZ v. komissio

text:
               10.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 262/42

         Kanne 26.5.2015 – ZZ ja ZZ v. komissio
   (Asia F-81/15)
   (2015/C 262/57)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: ZZ ja ZZ (edustajat: asianajajat T. Bontinck ja A. Guillerme)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 45 artiklan ja liitteen I lainvastaisuuden toteaminen ja nimittävän viranomaisen niiden päätösten kumoaminen, joissa kantajat jätetään merkitsemättä palkkaluokkaan AST10 ylennettyjen virkamiesten luetteloon vuoden 2014 ylennyskierroksella

      Vaatimukset

               —

               Pääasiallisesti: henkilöstösääntöjen 45 artikla ja liite I sekä niihin liittyvät siirtymätoimenpiteet on todettava lainvastaisiksi

               —

               on kumottava nimittävän viranomaisen 14.11.2014 tekemä päätös, jossa kantajat jätetään merkitsemättä palkkaluokkaan AST10 ylennettyjen virkamiesten luetteloon henkilöstösääntöjen 45 artiklan mukaisella vuoden 2014 ylennyskierroksella

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               —

               Toissijaisesti: on kumottava nimittävän viranomaisen 14.11.2014 tekemä päätös, jossa kantajat jätetään merkitsemättä palkkaluokkaan AST10 ylennettyjen virkamiesten luetteloon henkilöstösääntöjen 45 artiklan mukaisella vuoden 2014 ylennyskierroksella

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-63/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.10.2012 — Oil Turbo Compressor v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Iraniin kohdistetut rajoittavat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää ydinaseiden leviäminen — Varojen jäädyttäminen — Kumoamiskanne — Perusteluvelvollisuus)

text:
               8.12.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 379/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.10.2012 — Oil Turbo Compressor v. neuvosto
   (Asia T-63/12) (1)

   (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Iraniin kohdistetut rajoittavat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää ydinaseiden leviäminen - Varojen jäädyttäminen - Kumoamiskanne - Perusteluvelvollisuus)
   2012/C 379/41
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Oil Turbo Compressor Co. (Private Joint Stock) (Teheran, Iran) (edustaja: asianajaja K. Kleinschmidt)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Bishop ja Z. Kupčová)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 1.12.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/783/YUTP (EUVL L 319, s. 71) kumoamiseksi siltä osin kuin se koskee kantajaa

      Tuomiolauselma

               1)

               Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 1.12.2011 annettu neuvoston päätös 2011/783/YUTP kumotaan siltä osin kuin se koskee Oil Turbo Compressor Co:ta (Private Joint Stock).

               2)

               Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan lisäksi korvaamaan Oil Turbo Compressorille aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 98, 31.3.2012.


title: Asia F-20/06: Kanne  22.2.2006  — De Luca v. komissio

text:
               6.5.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 108/31

         Kanne 22.2.2006 — De Luca v. komissio
   (Asia F-20/06)
   (2006/C 108/57)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Patrizia De Luca (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Henkilöstösääntöjen liitteessä XIII oleva 12 artikla on katsottava lainvastaiseksi.

               —

               Nimittävän viranomaisen 23.2.2005 tekemä päätös, jolla kantaja on nimitetty hallintovirkamiehen virkaan oikeuteen, vapauteen ja turvallisuuteen liittyvien asioiden pääosaston, ”Civil justice, rights and citizenship” -linjan, ”Civil justice” -yksikköön siltä osin kuin siinä vahvistetaan hänen palkkaluokakseen A*9, palkkataso 2 ja hänen ikälisiensä kertymisen alkamisajankohdaksi 1.2.2005, on kumottava.

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Palkkaluokkaan A6 (josta on tullut A*10) kuuluvana virkamiehenä työskentelevä kantaja nimitettiin Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen muuttamisesta 22 päivänä maaliskuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 723/2004 (1) voimaantulon jälkeen hallintovirkamiehen virkaan kilpailun KOM/A/11/01 läpäisseenä henkilönä, jota koskeva ilmoitus oli julkaistu vuonna 2001. Henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevaa 12 artiklaa soveltaen hänet luokiteltiin palkkaluokkaan A*9.
   Kantaja väittää ensinnäkin, että riidanalaisessa päätöksessä on kyse sellaisesta palkkaluokan alentamisesta, joka on vastoin oikeudellista kehystä, joka muodostui sitä kilpailua koskevasta ilmoituksesta, jonka hän oli läpäissyt, ja jolla loukattiin hänen mahdollisuuksiaan urakehitykseen. Hän vetoaa myös henkilöstösääntöjen 4, 5, 29 ja 31 artiklan rikkomiseen sekä hyvän hallinnon periaatteen ja suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen.
   Kantajan mukaan mainitulla päätöksellä loukataan lisäksi yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteita. Yhtäältä nimittäin saman kilpailun tai samantasoisen kilpailun läpäisseiden henkilöiden luokittelu palkkaluokkiin vahvistettiin eri tavoin sen mukaan, tapahtuiko palvelukseen ottaminen ennen asetuksen N:o 723/2004 voimaantuloa vai sen jälkeen. Toisaalta kantajan ikälisä oli vahvistettu ilman, että otettiin huomioon ikälisää, jonka hän oli saanut palkkaluokkaan A*10 kuuluvana virkamiehenä, mikä on vastoin niitä sääntöjä, joita on sovellettava erityisesti virkamiehen nimittämisessä väliaikaiseksi toimihenkilöksi.
   Lopuksi kantaja vetoaa luottamuksensuojan periaatteeseen siltä osin kuin hän saattoi odottaa tulevansa nimitetyksi kilpailua koskevassa ilmoituksessa ilmoitettuun palkkaluokkaan.

      (1)  EUVL L 124, 27.4.2004, s. 1.


title: Asia C-325/12: Kanne 10.7.2012 — Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta

text:
               22.9.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 287/22

         Kanne 10.7.2012 — Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta
   (Asia C-325/12)
   2012/C 287/41
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Hetsch, P. Guerra e Andrade e L. Nicolae)

      Vastaaja: Portugalin tasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, ettei Portugalin tasavalta ole noudattanut yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla annetun direktiivin 2002/22/EY, henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla annetun direktiivin 2002/58/EY ja kuluttajansuojalainsäädännön täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten viranomaisten yhteistyöstä annetun asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 25.3.2009 annetun Euroopan parlamentin já neuvoston direktiivin 2009/136/EY (1) 4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja joka tapauksessa koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

               —

               Portugalin tasavalta on velvoitettava Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 260 artiklan 3 kohdan nojalla maksamaan direktiivin 2009/136/EY saattamiseen osaksi kansallista oikeutta liittyvistä toimenpiteistä ilmoittamista koskevan velvollisuuden laiminlyönnin seurauksena 22 014,72 euron päiväkohtainen uhkasakko laskettuna unionin tuomioistuimen tuomion julistamispäivästä.

               —

               Portugalin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Portugalin valtio ei ole ryhtynyt direktiivin 2009/136/EY täytäntöönpanon edellyttämiin toimenpiteisiin ja joka tapauksessa jättänyt ilmoittamatta tällaisista toimenpiteistä komissiolle.
   Portugalin valtio pyrki saattamaan direktiivin 2009/136/EY osaksi kansallista oikeutta vain direktiiviin 2002/22/EY tehtyjen muutosten osalta. Se jätti saattamatta osaksi kansallista oikeutta direktiivin 2009/136/EY sen osan, jossa muutetaan direktiiviä 2002/58/EY (yksityisyys já sähköinen viestintä).
   Komissio voi silloin, kun se nostaa SEUT 258 artiklassa tarkoitetun laiminlyöntikanteen, vaatia SEUT 260 artiklan 3 kohdan nojalla, että unionin tuomioistuin velvoittaa tuomiossa, jolla se toteaa jäsenvaltion laiminlyöneen velvollisuutensa ilmoittaa toimenpiteistä, joilla lainsäätämisjärjestystä noudattaen annettu direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, kyseessä olevan jäsenvaltion maksamaan kiinteämääräisen hyvityksen tai uhkasakon.
   SEUT 260 artiklan 3 kohdan soveltamisesta annetun komission tiedonannon (2) mukaan komission ehdottaman uhkasakon määrä lasketaan EY:n perustamissopimuksen 228 artiklan soveltamisesta annetussa tiedonannossa esitetyn laskentatavan mukaisesti.
   Niinpä uhkasakon määrä perustuu rikkomisen vakavuuteen ja kestoon sekä tarpeeseen varmistaa uhkasakon ehkäisevä vaikutus.
   Komissio ehdottaa, että rikkomisen vakavuuden kertoimeksi määritetään 8, kun otetaan huomioon rikkomisen kohteena olevien unionin oikeuden säännösten merkitys ja rikkomisen seuraukset yleisten ja yksityisten etujen kannalta.

      (1)  EUVL L 337, s. 11

      (2)  EUVL 2011 C 12, s. 1