title: Asia C-331/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 25.4.2013 — Euroopan komissio v. Slovakian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 1999/31/EY — Kaatopaikat — 14 artikla — Käytössä oleva kaatopaikka — Kaatopaikan kunnostussuunnitelman puuttuminen — Toiminnan jatkaminen)

text:
               15.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 25.4.2013 — Euroopan komissio v. Slovakian tasavalta
   (Asia C-331/11) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 1999/31/EY - Kaatopaikat - 14 artikla - Käytössä oleva kaatopaikka - Kaatopaikan kunnostussuunnitelman puuttuminen - Toiminnan jatkaminen)
   2013/C 171/10
   Oikeudenkäyntikieli: slovakki

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Marghelis ja A. Tokár)

      Vastaaja: Slovakian tasavalta (asiamies: B. Ricziová)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Kaatopaikoista 26.4.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/31/EY (EYVL L 182, s. 1) 14 artiklan a, b ja c alakohdan rikkominen — Žilina-Považský Chlmecin kaatopaikan toiminnan jatkaminen ilman kunnostussuunnitelmaa

      Tuomiolauselma

               1)

               Slovakian tasavalta ei ole noudattanut kaatopaikoista 26.4.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/31/EY 14 artiklan a, b ja c alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on sallinut Žilina-Považský Chlmecin kaatopaikan toiminnan ilman kunnostussuunnitelmaa ja ilman lopullista päätöstä siitä, voidaan toimintaa jatkaa hyväksytyn kunnostussuunnitelman mukaisesti.

               2)

               Slovakian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 282, 24.9.2011.


title: Asia F-142/11: Kanne 27.12.2011 — ZZ v. neuvosto

text:
               3.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 65/26

         Kanne 27.12.2011 — ZZ v. neuvosto
   (Asia F-142/11)
   2012/C 65/51
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja): ZZ (edustaja: asianajaja M. Velardo)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kumoamiskanne päätöksestä olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan AD9 sen jälkeen, kun hän läpäisi kilpailun EPSO/AD/113/07 ”yksikönpäälliköt (AD9) tšekin, viron, unkarin, liettuan, latvian, maltan, puolan, slovakin ja sloveenin kielen käännösosastolle” ja vahingonkorvausvaatimus.

      Vaatimukset

               —

               9.12.2010 tehty päätös sekä myöhempi 7.10.2011 tehty päätös on kumottava

               —

               neuvosto on velvoitettava maksamaan kantajalle vahingonkorvausta

               —

               neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-450/14: Kanne 17.6.2014 – Sumitomo Electric Industries ja J-Power Systems v. komissio

text:
               8.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/40

         Kanne 17.6.2014 – Sumitomo Electric Industries ja J-Power Systems v. komissio
   (Asia T-450/14)
   2014/C 303/48
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Sumitomo Electric Industries Ltd (Osaka, Japani) ja J-Power Systems Corp. (Tokio) (edustajat: asianajajat M. Hansen, L. Crocco, J. Ruiz Calzado ja S. Völcker)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan päätöksen siltä osin kuin siinä katsottiin kantajien olevan vastuussa yhtenä kokonaisuutena pidettävästä jatketusta kilpailusääntöjen rikkomisesta, johon sisältyvät järjestelyt sekä Euroopan tuottajien välillä että kartellin vakituisten ja liitännäisten jäsenten välillä, tai vaihtoehtoisesti alentamaan sakkoa merkittävästi

               —

               vaihtoehtoisesti kumoamaan päätöksen 1 artiklan 8 kohdan a, b ja c alakohdan siltä osin kuin kantajat ovat sen mukaan vastuussa kilpailusääntöjen rikkomisesta 26.7.2006 ja 10.4.2008 välisenä aikana

               —

               edelleen vaihtoehtoisesti kumoamaan komission päätöksen 2 artiklan m kohdan ja alentamaan kantajille määrätyn sakon määrää, kun otetaan huomioon kantajien selkeästi vähäisempi osallistuminen 26.7.2006 ja 10.4.2008 välisenä aikana

               —

               kumoamaan päätöksen kokonaisuudessaan sillä perusteella, että se perustuu ratkaisevassa määrin Nexans SA:n ja Nexans Francen tiloissa laittomasti takavarikoituihin todisteisiin

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäisellä kanneperusteella väitetään, ettei komissio näyttänyt toteen yhtenä kokonaisuutena pidettävää jatkettua kilpailusääntöjen rikkomista, johon olisi sisältynyt aasialaisten ja eurooppalaisten tuottajien välinen sopimus siitä, että ne pysyvät poissa toistensa kotimarkkinoilta, ja sopimus Euroopan talousalueella (ETA) toteutettavien hankkeiden jakamisesta eurooppalaisten yhtiöiden kesken.

               2)

               Toisella kanneperusteella väitetään, että komissio teki SEUT 101 artiklan soveltamisessa tosiseikkoja koskevia virheitä ja oikeudellisia virheitä siltä osin kuin riidanalaisessa päätöksessä ei näytetty oikeudellisesti riittävällä tavalla toteen kantajien osallistumista koko kilpailusääntöjen rikkomisen ajan.

               3)

               Kolmannella kanneperusteella väitetään, että komissio teki oikeudellisia virheitä ja arviointivirheitä, kun se laski kantajille määrätyt sakot, sillä määrätyt sakot eivät vastaa rikkomisen vakavuutta ja kantajien selkeästi vähäistä roolia huomattavan pitkän ajan kuluessa.

               4)

               Neljännellä kanneperusteella väitetään, että olennaisia menettelymääräyksiä rikottiin ja puolustautumisoikeuksia loukattiin, koska riidanalainen päätös perustui ratkaisevassa määrin todisteisiin, jotka komissio takavarikoi lainvastaisesti Nexansin toimitiloissa suoritetuissa tarkastuksissa.


title: Asia C-430/99: Raad van Staten 4.11.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Sea-Land Service Inc. vastaan Inspecteur van de Belastingdienst Douane, Rotterdamin alue

text:
22.1.2000              FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 20/15
College van Beroepin 27.10.1999 tekemällään päätöksellä                     b) Jos edellä olevaan kysymykseen vastataan kieltävästi,
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa H. van den Bor                            onko asia toisin silloin kun järjestelmään osallistuvilta
 B.V. vastaan Voedselvoorzieningsin- en verkoopbureau                            kannetaan maksu tarjotuista palveluista?
                         (Asia C-428/99)
                                                                            c) Onko kysymykseen 1 b vastattava eri tavoin, jos
                                                                                maksu kannetaan aluksilta, joiden on pakko osallistua
                          (2000/C 20/30)                                         alusliikenteen ohjaukseen, mutta sitä ei kanneta muilta
                                                                                käyttäjiltä kuten esimerkiksi sisävesialuksilta eikä valta-
College van Beroep on pyytänyt 27.10.1999 tekemällään                            merialuksilta, joiden pituus on alle 41 metriä?
päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomiois-
tuimeen 8.11.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
asiassa H. van den Bor B.V. vastaan Voedselvoorzieningsin- en           2. a) Jos Vbs:n kaltaisella lainsäädännöllä ja siihen liittyvällä
verkoopbureau ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:                           maksulla rajoitetaan palvelujen tarjoamisen vapautta,
                                                                                kuuluuko tällainen rajoitus EY:n perustamissopimuk-
1. Oliko maatalous-, ympäristö- ja kalastusministeriöllä                         sen 56 artiklassa (josta on muutettuna tullut EY 46
    ennen asiaa koskevien yhteisön sääntöjen vahvistamista                       artikla) määrätyn poikkeuksen soveltamisalaan yleisen
    toimivalta antaa kansallisia säännöksiä, joiden nojalla on                   turvallisuuden varmistamiseksi toteutettuna toimenpi-
    mahdollista suorittaa korvaus vahingosta, jota aiheutui                      teenä?
    Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin olevien vasikoi-
    den teurastamisesta, siten kuin määrätään edellä mainitun
    ministeriön 3.4.1996 tehdyissä päätöksissä?                             b) Vaikuttaako edellä 2 a kohdassa esitettyyn kysymyk-
                                                                                seen annettavaan vastaukseen se, että maksu ylittää
2. Jos ensimmäiseen kysymykseen on vastattava kieltävästi,                       yksittäiselle alukselle tarjotusta palvelusta aiheutuvat
    estääkö yhteisön oikeus suojaamasta perusteltua luotta-                      todelliset kustannukset?
    musta, joka on saatu aikaan edellä mainittujen kansallisten
    säännösten nojalla tehdyllä päätöksellä, jonka mukaan
    tietty korvaus tullaan maksamaan, kun tämän perustellun             3. Jos Vbs:n kaltaisella lainsäädännöllä ja siihen liittyvällä
    luottamuksen olisi katsottava olevan oikeutettu, mikäli                 maksulla rajoitetaan palvelujen tarjoamisen vapautta ja jos
    asiassa sovellettaisiin ainoastaan kansallista oikeutta?                tällainen rajoittaminen ei ole perusteltua EY:n perustamis-
                                                                            sopimuksen 56 artiklassa (josta on muutettuna tullut EY
3. Jos ensimmäiseen kysymykseen on vastattava myöntävästi,                  46 artikla) määrätyn poikkeuksen nojalla, voidaanko tätä
    estävätkö yhteisön oikeus ja erityisesti asetus N:o 717/96              rajoitusta perustella joko sillä, että se koskee ainoastaan
    sen, että valittajalle tuleva korvaus vahvistetaan edellä               yhdistetyissä asioissa Keck ja Mithourad annetussa tuo-
    mainittujen kansallisten säännösten nojalla?                            miossa tarkoitetunkaltaista ”myyntijärjestelyä” eikä kyse
                                                                            siis ole syrjinnästä, tai sillä, että se täyttää ne edellytykset,
                                                                            jotka yhteisöjen tuomioistuin on tältä osin asettanut
                                                                            muissa asioissa – erityisesti asiassa Gebhard – antamissaan
                                                                            tuomioissa?
                                                                        4. a) Onko Vbs:n kaltaista jäsenvaltion lainsäädäntöä, jolla
Raad van Staten 4.11.1999 tekemällään päätöksellä                                tietyt erityisesti sisävesiliikenteen käyttäjäryhmät va-
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Sea-Land Service                          pautetaan maksun maksamisvelvollisuudesta, pi-
Inc. vastaan Inspecteur van de Belastingdienst Douane,                           dettävä EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 koh-
                        Rotterdamin alue                                         dassa (josta on muutettuna tullut EY 87 artiklan
                                                                                1 kohta) tarkoitettuna tukena?
                         (Asia C-430/99)
                                                                            b) Jos edellä esitettyyn kysymykseen vastataan
                          (2000/C 20/31)                                         myöntävästi, kuuluuko tällainen tuki 92 artiklan
                                                                                1 kohdassa määrätyn kiellon soveltamisalaan?
Raad van State on pyytänyt 4.11.1999 tekemällään
päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomiois-
tuimen kirjaamoon 8.11.1999, Euroopan yhteisöjen tuomiois-                  c) Jos myös kysymykseen 4 b vastataan myöntävästi,
tuimelta asiassa Sea-Land Service Inc. vastaan Inspecteur van                    vaikuttaako se, että tukea pidetään yhteisön oikeuden
de Belastingdienst Douane, Rotterdamin alue ennakkoratkaisua                     mukaan kiellettynä, yhteisön oikeuden säännökset
seuraaviin kysymyksiin:                                                          huomioon ottaen siihen maksuun, joka käyttäjien –
                                                                                lukuunottamatta niitä, jotka on siitä vapautettu – on
1. a) Onko Vbs:n kaltainen lainsäädäntö, jossa säädetään                         maksettava?
         pakollisesta osallistumisesta alusliikenteen ohjaukseen,
         asetuksessa (ETY) N:o 4055/86, kun sitä luetaan yh-
         dessä EY:n perustamissopimuksen 59 artiklan (josta on
         muutettuna tullut EY 49 artikla) kanssa, tarkoitettu
         palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitus?


title: Asia C-487/03: Euroopan yhteisöjen komission 19.11.2003 Espanjan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
24.1.2004                FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                            C 21/19
Euroopan yhteisöjen komission 19.11.2003 Espanjan ku-                 Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
             ningaskuntaa vastaan nostama kanne
                                                                      –     toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut
                          (Asia C-486/03)                                   tukiohjelmasta, jonka Espanja on toteuttanut myöntämäl-
                                                                            lä Biskajassa sijaitsevien yritysten tekemille investoinneille
                                                                            45 prosentin verohyvityksen 11 päivänä heinäkuuta
                           (2004/C 21/34)                                   2001 tehdyn komission päätöksen (tiedoksiannettu nu-
                                                                            merolla K(2001) 1765) 2 ja 3 artiklan mukaisia velvoittei-
                                                                            taan, koska se ei ole toteuttanut säädetyssä määräajassa
                                                                            kaikkia näiden artiklojen noudattamisen edellyttämiä
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 19.11.2003 Euroo-                  toimenpiteitä tai joka tapauksessa koska se ei ole ilmoitta-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningas-                  nut näistä toimenpiteistä komissiolle tämän päätöksen
kuntaa vastaan. Kantajan edustaja on oikeudellisen yksikön                  4 artiklan mukaisella tavalla
virkamies José Luis Buendía Sierra, prosessiosoite Luxembur-
gissa.                                                                –     velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
                                                                            denkäyntikulut.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
–     toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut
      valtiontukiohjelmasta, jonka Espanja on toteuttanut             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      myöntämällä Guipúzcoan yritysten investoinneille
      45 prosentin verohyvityksen 11 päivänä heinäkuuta
      2001 tehdyn komission päätöksen (tiedoksiannettu nu-            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
      merolla K(2001) 1764) 2 ja 3 artiklan mukaisia velvoittei-      kuin asiassa C-485/03.
      taan, koska se ei ole toteuttanut säädetyssä määräajassa
      kaikkia näiden artiklojen noudattamisen edellyttämiä
      toimenpiteitä tai joka tapauksessa koska se ei ole ilmoitta-
      nut näistä toimenpiteistä komissiolle tämän päätöksen
      4 artiklan mukaisella tavalla
–     velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
      denkäyntikulut.
                                                                      Euroopan yhteisöjen komission 19.11.2003 Espanjan ku-
                                                                                ningaskuntaa vastaan nostama kanne
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                                (Asia C-488/03)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat                                   (2004/C 21/36)
kuin asiassa C-485/03.
                                                                      Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 19.11.2003 Euroo-
                                                                      pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningas-
                                                                      kuntaa vastaan. Kantajan edustaja on oikeudellisen yksikön
                                                                      virkamies José Luis Buendía Sierra, prosessiosoite Luxembur-
Euroopan yhteisöjen komission 19.11.2003 Espanjan ku-                 gissa.
             ningaskuntaa vastaan nostama kanne
                                                                      Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                          (Asia C-487/03)
                                                                      –     toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut
                           (2004/C 21/35)                                   valtiontukiohjelmasta, jonka Espanja on toteuttanut uu-
                                                                            sien yritysten hyväksi Álavassa 11 päivänä heinäkuuta
                                                                            2001 tehdyn komission päätöksen (tiedoksiannettu nu-
                                                                            merolla K(2001) 1760) 2 ja 3 artiklan mukaisia velvoittei-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 19.11.2003 Euroo-                  taan, koska se ei ole toteuttanut säädetyssä määräajassa
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningas-                  kaikkia näiden artiklojen noudattamisen edellyttämiä
kuntaa vastaan. Kantajan edustaja on oikeudellisen yksikön                  toimenpiteitä tai joka tapauksessa koska se ei ole ilmoitta-
virkamies José Luis Buendía Sierra, prosessiosoite Luxembur-                nut näistä toimenpiteistä komissiolle tämän päätöksen 4
gissa.                                                                      artiklan mukaisella tavalla


title: Asia T-151/00: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio  14.12.2005  — Laboratoire du Bain v. neuvosto ja komissio (Yhteisön sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Yhteisön banaanintuontijärjestelmän yhteensopimattomuus Maailmankauppajärjestön sääntöjen kanssa — Amerikan yhdysvaltojen vastatoimet: yhteisöstä peräisin olevasta tuonnista WTO:n luvan nojalla kannettava ylimääräinen tulli — WTO:n riitojenratkaisuelimen päätös — Oikeusvaikutukset — Yhteisön vastuu ilman sen elinten lainvastaista menettelyä — Syy-yhteys — Epätavallinen ja erityinen vahinko)

text:
               25.2.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/22

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 14.12.2005 — Laboratoire du Bain v. neuvosto ja komissio
   (Asia T-151/00) (1)

   (Yhteisön sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Yhteisön banaanintuontijärjestelmän yhteensopimattomuus Maailmankauppajärjestön sääntöjen kanssa - Amerikan yhdysvaltojen vastatoimet: yhteisöstä peräisin olevasta tuonnista WTO:n luvan nojalla kannettava ylimääräinen tulli - WTO:n riitojenratkaisuelimen päätös - Oikeusvaikutukset - Yhteisön vastuu ilman sen elinten lainvastaista menettelyä - Syy-yhteys - Epätavallinen ja erityinen vahinko)
   (2006/C 48/41)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Le Laboratoire du Bain (Nontron, Ranska) (edustajat: asianajajat C. Lazarus, F. Prunet ja L. Van den Hende)

      Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: J. Huber ja F. Ruggeri Laderchi) ja Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: aiemmin L. Gussetti, V. di Bucci, C. Brown E. Righini ja M. De Pauw, sittemmin puis P. Kuijper, L. Gussetti, V. Di Bucci, C. Brown ja E. Righini)

      Väliintulija, joka tukee vastaajien vaatimuksia: Espanjan kuningaskunta (asiamiehet: aiemmin R. Silva de Lapuerta sittemmin E. Braquehais Conesa)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne, joka koskee kantajalle Amerikan yhdysvaltojen kantamasta ylimääräisestä, muihin kylpyvalmisteisiin kuin kylpysuolaan kohdistuvasta tullista aiheutunutta vahinkoa. WTO:n riitojenratkaisuelin oli sallinut tullin kantamisen sen jälkeen kun yhteisön banaanientuontijärjestelmän oli todettu olevan yhteensopimaton WTO:n perustamissopimuksen ja sen liitesopimusten kanssa.
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantaja velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan neuvostolle ja komissiolle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Espanjan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EYVL C 247, 26.8.2000.


title: Asia T-240/14 P: Valitus, jonka Jean-Pierre Bodson ym. ovat tehneet 22.4.2014 virkamiestuomioistuimen asiassa F-73/12, Bodson ym. v. EIP, 12.2.2014 antamasta tuomiosta

text:
               14.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/17

         Valitus, jonka Jean-Pierre Bodson ym. ovat tehneet 22.4.2014 virkamiestuomioistuimen asiassa F-73/12, Bodson ym. v. EIP, 12.2.2014 antamasta tuomiosta
   (Asia T-240/14 P)
   2014/C 223/22
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittajat: Jean-Pierre Bodson (Luxemburg, Luxemburg), Dalila Bundy (Cosnes-et-Romain, Ranska), Didier Dulieu (Roussy-le-Village, Ranska), Marie-Christel Heger (Nospelt, Luxemburg), Evangelos Kourgias (Senningerberg, Luxemburg), Manuel Sutil (Luxemburg), Patrick Vanhoudt (Gonderange, Luxemburg) ja Henry von Blumenthal (Bergem, Luxemburg) (edustaja: asianajaja L. Levi)

      Muu osapuoli: Euroopan investointipankki

      Vaatimukset

   Valittajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen asiassa F-73/12, Bodson ym. v. EIP, 12.2.2014 antaman tuomion

               —

               hyväksymään tämän seurauksena valittajien ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset ja näin ollen

                           —

                           kumoamaan huhtikuun 2012 palkkakuitteihin sisältyvät päätökset, eli päätöksen soveltaa valittajiin EIP:n hallintoneuvoston 13.12.2011 antamaa päätöstä, jolla vahvistettiin palkkakehityksen enimmäismääräksi 2,8 prosenttia, ja EIP:n hallituksen 14.2.2012 antaman päätöksen, jossa määriteltiin ansioituneisuustaulukko, joka sisälsi 1 prosentin palkanlaskun, sekä samoilta osin kaikki myöhempiin palkkakuitteihin sisältyvät päätökset,

                           —

                           näin ollen

                                       —

                                       o velvoittamaan vastaajan korvaamaan edellä mainituista EIP:n hallintoneuvoston 13.12.2011 antamasta päätöksestä ja EIP:n hallituksen 12.4.2012 antamasta päätöksestä seuraava palkanero suhteessa aiemmin sovellettuun palkkajärjestelmään; tähän erotukseen on lisättävä 12.4.2012 alkaen ja tämän jälkeen joka kuun 12 päivä laskettavat, EKP:n korkokannan mukaiset viivästyskorot lisättynä 3 prosenttiyksiköllä siihen asti, kunnes velka on maksettu kokonaisuudessaan

                                       —

                                       o velvoittamaan vastaajan korvaamaan ostovoiman alentumisesta johtuva vahinko, joka on arvioitava kohtuuden mukaan ja jonka suuruudeksi on tilapäisesti vahvistettava 1,5 prosenttia kunkin valittajan kuukausipalkasta

                           —

                           näin ollen velvoittamaan EIP:n korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut

               —

               velvoittamaan vastaajan maksamaan kaikki oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittajat vetoavat neljään valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste perustuu työsopimukseen perustuvan palvelussuhteen luonteen ja virkasuhteen luonteen välisen eron huomioon ottamatta jättämiseen, palvelussuhteen olennaisten ehtojen loukkaamiseen ja sovittelusopimuksen oikeudellisen luonnehdinnan huomioon ottamatta jättämiseen.

               2)

               Toinen valitusperuste perustuu virkamiestuomioistuimen tuomioon sisältyvään ristiriitaan ja asiakirja-aineiston huomioon ottamiseen vääristyneellä tavalla.

               3)

               Kolmas valitusperuste perustuu oikeusvarmuuden periaatteen, taannehtivuuskiellon periaatteen ja ennakoitavuuden periaatteen loukkaamiseen.

               4)

               Neljäs valitusperuste perustuu ilmeistä arviointivirhettä ja perusteluvelvollisuutta koskevassa valvonnassa tehtyyn virheeseen.


title: Asia T-296/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 24.11.2011 — EFIM v. komissio (Kilpailu — Kartelli — Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö — Mustepatruunamarkkinat — Päätös kantelun hylkäämisestä — Yhteisön etua koskevan edellytyksen täyttymättä jääminen)

text:
               14.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 13/11

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 24.11.2011 — EFIM v. komissio
   (Asia T-296/09) (1)

   (Kilpailu - Kartelli - Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö - Mustepatruunamarkkinat - Päätös kantelun hylkäämisestä - Yhteisön etua koskevan edellytyksen täyttymättä jääminen)
   2012/C 13/21
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) (Köln, Saksa) (edustaja: asianajaja D. Ehle)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Antoniadis ja A. Biolan, avustajanaan asianajaja W. Berg)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Lexmark International Technology SA (Meyrin, Sveitsi) (edustajat: asianajaja R. Snelders ja solicitor G. Eclair-Heath)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kumoamiskanne 20.5.2009 tehdystä komission päätöksestä C(2009) 4125, jolla hylättiin kantelu COMP/C-3/39.391, jossa oli väitetty Hewlett-Packardin, Lexmarkin, Canonin ja Epsonin rikkoneen EY 81 ja EY 82 artiklaa mustepatruunamarkkinoilla.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Lexmark International Technology SA vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 256, 24.10.2009.


title: Asia C-139/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 6.7.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Audiencia Provincial de Burgos – Espanja) – Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba ja Rodrigo Moreno Benavente v. Abadía Retuerta, SA (Ennakkoratkaisupyyntö — Tavaramerkit — Direktiivi 2008/95/EY — 3 artiklan 1 kohdan c alakohta — Kansallinen sanamerkki La Milla de Oro — Rekisteröinnin esteet ja mitättömyysperusteet — Maantieteellistä alkuperää osoittavat merkit)

text:
               28.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 6.7.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Audiencia Provincial de Burgos – Espanja) – Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba ja Rodrigo Moreno Benavente v. Abadía Retuerta, SA
   (Asia C-139/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Tavaramerkit - Direktiivi 2008/95/EY - 3 artiklan 1 kohdan c alakohta - Kansallinen sanamerkki La Milla de Oro - Rekisteröinnin esteet ja mitättömyysperusteet - Maantieteellistä alkuperää osoittavat merkit))
   (2017/C 283/07)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Audiencia Provincial de Burgos

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Juan Moreno Marín, Maria Almudena Benavente Cardaba ja Rodrigo Moreno Benavente

      Vastapuoli: Abadía Retuerta, SA

      Tuomiolauselma

               1)

               Merkin ”la Milla de Oro” kaltaista merkkiä, jolla viitataan tavaran tai palvelun ominaisuuteen, joka perustuu kyseisen arvokkaan ja korkealaatuisen tavaran tai palvelun runsaaseen tarjontaan samassa paikassa, ei voida pitää maantieteellisen alkuperän merkintänä silloin, kun sen fyysisen alueen yksilöiminen, jolle tällaiset arvokkaat ja korkealaatuiset tavarat tai palvelut ovat keskittyneet, edellyttää maantieteellisen paikannimen liittämistä kyseiseen merkkiin.

               2)

               Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95/EY 3 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että merkin ”la Milla de Oro” kaltaisella merkillä, jolla viitataan tavaran tai palvelun ominaisuuteen, joka perustuu kyseisen arvokkaan ja korkealaatuisen tavaran tai palvelun runsaaseen tarjontaan samassa paikassa, ei välttämättä ole sellaisia ominaisuuksia, joiden vuoksi sen käyttäminen tavaramerkkinä olisi tässä säännöksessä tarkoitettu mitättömyysperuste.

      (1)  EUVL C 200, 6.6.2016.


title: Asia T-477/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.11.2011 — SE-Blusen Stenau v. SMHV — Sport Eybl & Sports Experts (SE© SPORTS EQUIPMENT) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin SE© SPORTS EQUIPMENT rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen sanamerkki SE So Easy — Suhteelliset hylkäysperusteet — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               28.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/49

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.11.2011 — SE-Blusen Stenau v. SMHV — Sport Eybl & Sports Experts (SE© SPORTS EQUIPMENT)
      (Asia T-477/10) (1)

      (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin SE© SPORTS EQUIPMENT rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen sanamerkki SE So Easy - Suhteelliset hylkäysperusteet - Merkkien samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
      (2012/C 25/95)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: SE-Blusen Stenau GmbH (Gronau, Saksa) (edustaja: asianajaja O. Bischof)

         Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: A. Pohlmann)

         Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Sport Eybl & Sports Experts GmbH (Wels, Itävalta) (edustajat: asianajajat M. Pachinger ja S. Fürst)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 22.7.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1393/2009-1), joka koskee SE-Blusen Stenau GmbH:n ja Sport Eybl & Sports Experts GmbH:n välistä väitemenettelyä, nostettu kanne

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 22.7.2010 tekemä päätös (asia R 1393/2009-1) kumotaan.

                  2)

                  SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan SE-Blusen Stenau GmbH:n oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Sport Eybl & Sports Experts GmbH vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 346, 18.12.2010.


title: Asia C-10/08: Kanne 9.1.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Suomen tasavalta

text:
               29.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 79/16

         Kanne 9.1.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Suomen tasavalta
   (Asia C-10/08)
   (2008/C 79/29)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: I. Koskinen ja D. Triantafyllou)

      Vastaaja: Suomen tasavalta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Suomen tasavalta ei ole täyttänyt EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan mukaisia velvoitteitaan pitäessään voimassa autoverolain 5 §:n ja arvonlisäverolain 102 §:n 1 momentin 4 kohdan säännökset, soveltaessaan autoverotuksessa samaa verotusarvoa alle kolme kuukautta vanhoihin autoihin kuin uusiin autoihin ja soveltaessaan alle kuuden kuukauden ikäisiin autoihin asteikkoa, jonka mukaan auton arvo alenee 0,8 prosenttia kuukaudessa, sellaisissa tapauksissa, joissa Suomen markkinoilla ei ole todettu olevan vastaavia ajoneuvoja, sekä neuvoston kuudennen arvonlisäverodirektiivin 77/388/ETY (1) 17 artiklan 1 ja 2 kohdan nojalla, minkä sijaan sen jälkeen kun direktiivi 77/388/ETY on uudelleenlaadittu on tullut neuvoston direktiivin 2006/112/EY (2) 167 ja 168 artikla, koska Suomi sallii autoverolain 5 §:n mukaisen veron vähentämisen myynnistä suoritettavasta arvonlisäverosta;

               —

               Suomen tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Suomessa ajoneuvon tuojan ollessa arvonlisäverovelvollinen hänen on maksettava autoverolain 5 §:n mukaan autoverosta suoritettava arvonlisävero (elv) tulliviranomaisille, mutta koska hän voi arvonlisäverolain 102 §:n 1 momentin 4 kohdan mukaan vähentää myynnistä suoritettavasta arvonlisäverosta vastaavan määrän, ajoneuvon arvoon ei jää jäljelle elv:a. Vähennettyä elv:a ei siirretä kuluttajan maksettavaksi. Jos yksityishenkilö on rekisteröinyt ajoneuvon ensi kerran Suomessa, hänen on myös maksettava elv tulliviranomaisille, mutta hän ei voi sitä vähentää. Tämä järjestelmä, jossa tehdään ero kaupan eri portaiden arvonlisäverovelvollisen verollisen liiketoiminnan yhteydessä harjoittaman myynnin ja loppukuluttajien muista jäsenvaltioista tekemien hankintojen välillä merkitsee sitä, että elv, joka kannetaan yksityishenkilön toisesta jäsenvaltiosta suorittaman hankinnan jälkeen Suomessa ensi kertaa rekisteröidystä käytetystä ajoneuvosta, on todennäköisesti suurempi kuin sellaisen samanlaisen käytetyn ajoneuvon arvoon jäävä elv, joka on jo rekisteröity Suomessa, kun autoverovelvollinen on ollut myös arvonlisäverovelvollinen ja ajoneuvo on myyty verollisen liiketoiminnan yhteydessä, sillä jälkimmäisessä tapauksessa ajoneuvon arvoon ei sisälly elv:a, koska se on vähennetty kokonaan, rikkoo EY:n perustamissopimuksen 90 artiklaa.
   Yhteisöjen tuomioistuin on asiassa C-101/00, Siilin, katsonut, että elv ei ole kuudennessa arvonlisäverodirektiivissä tarkoitettu arvonlisävero. Suomen arvonlisäverolain mukainen oikeus vähentää elv verollista liiketoimintaa varten arvonlisäverosta on vastoin kuudetta arvonlisäverodirektiiviä 77/388/ETY, jonka mukaan arvonlisäverosta saa vähentää vain arvonlisäveroa.
   Suomen autoverolain mukaan alle kolme kuukautta käytössä olleen ajoneuvon arvo ei alene vaan niitä verotetaan kuin uusia ajoneuvoja. Ajoneuvon arvo alkaa alentua heti, kun ajoneuvo on ostettu tai otettu käyttöön. Se, että vähemmän kuin kolmen kuukauden ikäisiä käytettyjä autoja verotetaan samanarvoisesti kuin uusia ajoneuvoja, on vastoin EY:n perustamissopimuksen 90 artiklaa. Perustamissopimuksen 90 artiklaa rikkoo myös autoverolain säännös, että käytettyihin 3–6 kuukauden ikäisiin autoihin sovelletaan asteikkoa, jonka mukaan auton arvo alenee 0,8 prosenttia kuukaudessa, sellaisissa tapauksissa, joissa Suomen markkinoilla ei ole todettu olevan vastaavia ajoneuvoja, koska tällä lineaarisella 0,8 prosentin arvonalennusasteikolla kuukaudessa, ei voida taata, että kannettavan veron määrä ei missään tapauksessa ylitä sen jäännösveron määrää, joka sisältyy Suomessa jo rekisteröityjen samanlaisten ajoneuvojen arvoon.

      (1)  Neuvoston direktiivi annettu 17 päivänä toukokuuta 1977, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, EYVL, Erityispainos 1994, 9/Nide 1 s. 28.

      (2)  EUVL L 347, s. 1.


title: Asia C-210/15 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 7.7.2016 – Valittajana Puolan tasavalta ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — EMOTR ja maaseuturahasto — Unionin rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot — Asetus (EY) N:o 1257/1999 ja asetus N:o 1698/2005 — Maanviljelijöiden varhaiseläke — Henkilö luopuu pysyvästi kaikesta kaupallisen maatalouden harjoittamisesta)

text:
               12.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 335/20

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 7.7.2016 – Valittajana Puolan tasavalta ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-210/15 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - EMOTR ja maaseuturahasto - Unionin rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot - Asetus (EY) N:o 1257/1999 ja asetus N:o 1698/2005 - Maanviljelijöiden varhaiseläke - Henkilö luopuu pysyvästi kaikesta kaupallisen maatalouden harjoittamisesta))
   (2016/C 335/26)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Valittaja: Puolan tasavalta (asiamies: B. Majczyna)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Szmytkowska ja D. Triantafyllou)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Puolan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 236, 20.7.2015.


title: Asia C-41/02: Euroopan yhteisöjen komission 14.2.2002 Alankomaiden kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
C 109/26                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           4.5.2002
1.   Voidaanko puhua elintarvikkeiden ravintoarvomerkin-                      myös mikroravinteiden lisäämisestä elintarvikkeisiin an-
     nöistä 24 päivänä syyskuuta 1990 annetun neuvoston                       netun päätöksen 2 §:n 1 momentin ja 5 §:n ja koska se
     direktiivin 90/496/ETY (EYVL 1990 L 276, oikaisu EYVL                    on noudattanut määrätynlaista poikkeuslupakäytäntöä,
     1991 L 140; jäljempänä ravintoarvodirektiivi) 1 artiklan                 jonka mukaan eräissä tapauksissa ei lainkaan oteta huo-
     k alakohdan mukaisesta keskiarvosta, jos ravintoarvodi-                  mioon tiettyjen rikastettujen ruokien ja juomien vastaa-
     rektiivin 6 artiklan 8 kohdan a alakohtaan perustuvan                    vuutta, mistä on seurauksena, että koska toisessa jäsenval-
     ilmoitetun luvun osalta kyse on arvosta, joka tuotteella                 tiossa laillisesti valmistetut ja markkinoille saatetut (reti-
     on viimeisenä käyttöpäivänä?                                             noYden-muotoisella) A-vitamiinilla, D-vitamiinilla, fooli-
                                                                              hapolla, seleenillä, kuparilla tai sinkillä rikastetut ruuat ja
                                                                              juomat eivät ole mikroravinteiden lisäämisestä elintarvik-
2.   Jättääkö ravintoarvodirektiivin 6 artiklan 8 kohdan mu-                  keisiin annetussa edellä mainitussa päätöksessä tarkoitet-
     kainen keskiarvon määritelmä valinnanvapauden viitea-                    tuja korvaavia tuotteita tai ennastettuja ruokia tai juomia,
     jankohdan ja sallittujen poikkeamien marginaalin suh-                    niitä ei saa saattaa markkinoille Alankomaissa, paitsi jos
     teen?                                                                    kyseisten aineiden lisääminen ei voi aiheuttaa vaaraa
                                                                              kansanterveydelle ja lisäämiseen on ravinto-opillisesti
                                                                              perusteltu todellinen tarve.
3.   Onko ravintoarvodirektiiviä jätettävä soveltamatta siltä
     osin kuin se sisältää vitamiinipitoisuutta koskevia ravinto-
     arvotietoja, koska se
                                                                        2.    velvoittaa Alankomaiden kuningaskunnan korvaamaan
                                                                              oikeudenkäyntikulut.
     a)    on liian epämääräinen keskiarvon määritelmän (ra-
           vintoarvodirektiivin 1 artiklan k alakohta) taikka
           sen laskemisen (ravintoarvodirektiivin 6 artiklan
           8 kohta) suhteen ja viiteajankohdan puuttumisen tai
           poikkeamamarginaalin puuttumisen vuoksi tai
     b)    sisältää sillä tavoiteltuun päämäärään nähden suh-           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
           teettomia säännöksiä?
                                                                        Riidanalaiset säännökset koskevat elintarvikkeita yleisesti, eikä
                                                                        direktiivi 89/389/ETY (1) sen vuoksi koske niitä. Näissä sään-
                                                                        nöksissä kiellettyjä aineita ei myöskään ole pidettävä eräinä
                                                                        teknisinä lisäaineina (direktiivit 89/107/ETY, 94/36/EY ja
                                                                        95/2/EY). (2). Nyt puheena olevaa asiaa on sen vuoksi arvioitava
                                                                        pelkästään EY:n perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklan
Euroopan yhteisöjen komission 14.2.2002 Alankomaiden                    valossa, sellaisina kuin ne olivat tässä jäsenyysvelvoitteiden
          kuningaskuntaa vastaan nostama kanne                          noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä (21.2.1999)
                                                                        annetussa perustellussa lausunnossa asetetun viimeisen mää-
                                                                        räajan päättyessä.
                           (Asia C-41/02)
                         (2002/C 109/43)
                                                                        Riidanalaiset säännökset, joiden mukaan tietyt rikastetut ruuat
                                                                        ja juomat ovat kiellettyjä, paitsi jos terveys-, hyvinvointi- ja
                                                                        urheiluministeriltä on saatu poikkeuslupa, ovat ilmiselvästi
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 14.2.2002 Euroo-               EY:n perustamissopimuksessa kielletty vaikutukseltaan vastaa-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Alankomaiden ku-                va toimenpide. ”Ravinto-opillisesti perustellun todellisen tar-
ningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehet ovat H. van Lier ja           peen” käyttäminen itsenäisenä kriteerinä ”ei voi aiheuttaa
H. M. H. Speyart.                                                       vaaraa kansanterveydelle” -kriteerin ohella merkitsee EY:n
                                                                        perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklan määräysten rikkomis-
                                                                        ta, koska se johtaa siihen, että hakijalle sälytetään kansantervey-
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                            delle mahdollisesti aiheutuvan vaaran osalta suhteeton todis-
                                                                        tustaakka, mistä on käytännössä seurauksena, ettei puheena
                                                                        olevia poikkeuslupia milloinkaan myönnetä. Järjestelmällisesti
1.   toteaa, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudatta-           sovellettava ravinto-opillisesti perustellun todellisen tarpeen
     nut EY:n perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklan mukai-             olemassaoloa koskeva vaatimus merkitsee lisäksi kansallisten
     sia velvoitteitaan, koska se on säätänyt ja pitänyt voimassa       vallitsevien ravitsemustottumusten vahvistamista, mikä on jo
     ensinnäkin elintarvikkeiden valmistuksesta ja käsittelystä         sellaisenaan tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen kohdistuva
     annetun päätöksen 10 §:n 1 momentin ja sen jälkeen                 peitelty ja siten kielletty este. Alankomaiden politiikka ei
 ---pagebreak--- 4.5.2002                  FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        C 109/27
myöskään ota huomioon eräiden ruokien ja juomien (kuten                      Landgerich Stuttgartin 11.2.2002 tekemällään päätöksellä
esimerkiksi D-vitamiinilla rikastetut aamiaisviljat).                        esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Landesbauspar-
                                                                             kasse Baden-Württemberg vastaan Elisabeth Huttenlocher
                                                                                (Asia C-43/02)
(1) Neuvoston direktiivi 89/398/ETY, annettu 3 päivänä toukokuuta
    1989, erityisravinnoksi tarkoitettuja elintarvikkeita koskevan jä-
    senvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä (EYVL 1989 L 186,                                      (2002/C 109/45)
    s. 27, sellaisena kuin se on muutettuna).
(2) Neuvoston direktiivi 89/107/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta
    1988, elintarvikkeissa sallittuja lisäaineita koskevan jäsenvaltioi-
    den lainsäädännön lähentämisestä (EYVL 1989 L 40, s. 27,
    sellaisena kuin se on muutettuna),Euroopan parlamentin ja neu-           Landgerich Stuttgart on pyytänyt 11.2.2002 tekemällään
    voston direktiivi 95/2/EY, annettu 20 päivänä helmikuuta 1995,           päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
    elintarvikkeiden muista lisäaineista kuin väri- ja makeutusaineista      15.2.2002, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
    (EYVL 1995 L 61, s. 1, sellaisena kuin se on muutettuna)                 ratkaisua asiassa Landesbausparkasse Baden-Württemberg vas-
    sekäEuroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/36/EY,               taan Elisabeth Huttenlocher seuraavaan kysymykseen:
    annettu 30 päivänä kesäkuuta 1994, elintarvikkeissa käytettäväksi
    tarkoitetuista väriaineista (EYVL 1994 L 237, s. 13).
                                                                             Onko direktiivin 85/577/ETY (1) 2 artiklan 2 kohtaa tulkittava
                                                                             niin, että myös lähiomainen (tässä: ei-aviollinen elämänkump-
                                                                             pani) toimii ”elinkeinonharjoittajan nimissä tai lukuun”, kun
                                                                             hän itse kuluttajana ottaa luottoa elinkeinonharjoittajalta ja
                                                                             kun elinkeinonharjoittaja tekee luoton riippuvaiseksi vakuu-
                                                                             desta (tässä: yhteisvelasta vastattavaksi ottaminen) ja antaa
                                                                             käyttöön siihen tarvittavan lomakkeen, ja luotonottaja antaa
                                                                             lomakkeen lähiomaisensa allekirjoitettavaksi yhteisessä asun-
                                                                             nossa?
                                                                             (1) EYVL L 372, 31.12.1985, s. 31.
Ahvenanmaan hallintotuomioistuimen 5.2.2002 tekemäl-
lään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa,
         jossa valittajana on Elisabeth Diana Lindman
                             (Asia C-42/02)
                                                                             Vantaan käräjäoikeuden 1.2.2002 tekemällään päätöksellä
                                                                             esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Fixtures Marke-
                                                                                ting Ltd vastaan Oy Veikkaus Ab
                           (2002/C 109/44)
                                                                                (Asia C-46/02)
                                                                                (2002/C 109/46)
Ahvenanmaan hallintotuomioistuin on pyytänyt 5.2.2002
tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo-
mioistuimeen 15.2.2002, Euroopan yhteisöjen tuomioistui-                     Vantaan käräjäoikeus on pyytänyt 1.2.2002 tekemällään pää-
melta ennakkoratkaisua asiassa, jossa valittajana on Elisabeth               töksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistui-
Diana Lindman, seuraavaan kysymykseen:                                       men kirjaamoon 18.2.2002, Euroopan yhteisöjen tuomioistui-
                                                                             melta asiassa Fixtures Marketing Ltd vastaan Oy Veikkaus Ab
                                                                             ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:
Onko EY 49 artikla esteenä sille, että jäsenvaltio soveltaa
säännöksiä, joiden mukaan muissa jäsenvaltiossa järjestettävis-              1)    Voidaanko direktiivin (1) 7 artiklan 1 kohdan vaatimusta
tä arpajaisista saatavia arpajaisvoittoja pidetään tuloverotuk-                    investointien kohdistumisesta tietokannan valmistami-
sessa arpajaisvoiton saajan veronalaisena tulona, kun taas                         seen tulkita niin, että l kohdassa mainitulla keräämisellä
kyseisessä jäsenvaltiossa järjestettävistä arpajaisista saatavat                   ja siihen kohdistuvalla investoinnilla tarkoitetaan nyt
arpajaisvoitot ovat tuloverotuksessa verovapaita?                                  esillä olevassa tapauksessa sitä investointia, joka kohdis-
                                                                                tuu itse ottelu-aikojen ja otteluparien määräämiseen ja
                                                                                kuuluuko ottelujärjestyksen laatimiseen sellaisia inves-
                                                                                tointeja, jotka eivät tule kysymykseen arvioitaessa suojan
                                                                                kriteerejä.


title: Asia T-343/12: Kanne 30.7.2012 — Grupo T Diffusión v. SMHV — ABR Producción Contemporánea (Lamput)

text:
               22.9.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 287/38

         Kanne 30.7.2012 — Grupo T Diffusión v. SMHV — ABR Producción Contemporánea (Lamput)
   (Asia T-343/12)
   2012/C 287/69
   Kannekirjelmän kieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Grupo T Difusión, SA (El Prat de Llobregat, Espanja) (edustaja: asianajaja A. Lasala Grimalt)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: ABR Producción Contemporánea, SL (Barcelona, Espanja)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan ratkaisun, jonka sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) kolmas valituslautakunta antoi 1.6.2012 asiassa R 1622/2010-3, joka koskee yhteisön mallin nro 000 42 7448-0001 mitättömäksi julistamista, toteamaan, että kyseisen mallin rekisteröinti on täysin pätevä, ja velvoittamaan Grupo T Difusión, SA:n korvaamaan ABR:n ja SMHV:n oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Lampun malli — Rekisteröity yhteisön malli nro 000 42 7448-0001

      Yhteisön tavaramerkin haltija: Kantaja

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: ABR Producción Contemporánea, SL

      Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: Aikaisempi jalkalampun malli ”Cypress”

      Mitättömyysosaston ratkaisu: Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hyväksyminen

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 6/2002 6 ja 7 artiklan rikkominen


title: Asia T-197/07: Kanne 5.6.2007 — Grupa Ożarów v. komissio

text:
               21.7.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 170/38

         Kanne 5.6.2007 — Grupa Ożarów v. komissio
   (Asia T-197/07)
   (2007/C 170/73)
   Oikeudenkäyntikieli: puola
   Asianosaiset

      Kantaja: Grupa Ożarów SA (edustajat: oikeudellinen neuvonantaja P. K. Rosiak ja asianajaja F. Puel)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksia koskevasta kansallisesta jakosuunnitelmasta, josta Puola ilmoitti Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY mukaisesti, 26.3.2007 tehty komission päätös on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan kasvihuonekaasujen päästöoikeuksia koskevasta kansallisesta jakosuunnitelmasta, josta Puola ilmoitti Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY (1) mukaisesti, 26.3.2007 tehdyn komission päätöksen K (2007) 1295 lopullinen. Komissio totesi tässä päätöksessä, että Puolan kansallisen suunnitelman, joka koski CO2:ta koskevien päästöoikeuksien jakamista vuosia 2008–2012 varten ja josta ilmoitettiin komissiolle 30.6.2006, tietyt osat eivät ole direktiivin 2003/87/EY 9 artiklan 1 kohdan, 9 artiklan 3 kohdan, 10 artiklan ja 13 artiklan 2 kohdan eivätkä sen liitteessä III lueteltujen perusteiden mukaisia. Kyseisellä päätöksellä alennetaan 26,7 prosentilla hiilidioksidin päästörajaa vuosia 2008–2012 varten suhteessa Puolan ilmoittamassaan kansallisessa jakosuunnitelmassa ehdottamaan päästörajaan.
   Kanteessa esitetyt oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asian T-195/07 kantajan siinä esittämät oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut.

      (1)  Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/87/EY (EUVL L 275, s. 32).


title: Asia T-352/07: Kanne 14.9.2007 — Komissio v. Rednap

text:
               10.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/62

         Kanne 14.9.2007 — Komissio v. Rednap
   (Asia T-352/07)
   (2007/C 269/113)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: D. Triantafyllou ja J. Enegren)

      Vastaaja: Rednap (Malmö, Ruotsi)
   Vaatimukset

               —

               vastaaja on velvoitettava

                           —

                           maksamaan kantajalle 516 329,63 euron (viisisataakuusitoistatuhatta kolmesataa kaksikymmentäyhdeksän euroa ja kuusikymmentäkolme senttiä) suuruinen summa, joka jakautuu 334 375,49 euron pääomaan ja 181 954,14 euron viivästyskorkoon pääoman viimeisestä maksupäivästä lukien asianomaisen veloitusilmoituksen mukaisesti ja 31.7.2007 saakka

                           —

                           1.8.2007 lukien siihen päivään saakka, jona velka on maksettu kokonaisuudessaan, kun on kyse velasta, joka liittyy sopimukseen DE 3010 (DE) ”RISE”, maksamaan viivästyskorkoa 72,04 euroa (seitsemänkymmentäkaksi euroa ja neljä senttiä) päivässä, ja kun on kyse velasta, joka liittyy sopimukseen HC 4007 (HC) ”HEALTHLINE”, maksamaan viivästyskorkoa 37,89 euroa (kolmekymmentäseitsemän euroa ja kahdeksankymmentäyhdeksän senttiä) päivässä

                           —

                           korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja vaatii tässä kanteessa, joka perustuu välityslausekkeeseen, että vastaaja velvoitetaan maksamaan takaisin komission vastaajalle suorittama liian suuri maksu sopimusten N:o DE 3010 (DE) ”RISE” ja HC 4007 (HC) ”HEALTHLINE” täytäntöönpanon yhteydessä sellaiseen tiedotushankkeeseen liittyen, johon komissio oli ryhtynyt vastaajan kanssa tämän ominaisuudessa yhteenliittymän jäsenenä.
   Sopimuksiin liittyvien vastaajan tilien tarkastuksen jälkeen komissio päätteli, että vastaaja ei ollut käyttänyt kokonaan maksettua summaa hankkeen täytäntöönpanemiseksi. Kantaja on useaan otteeseen vaatinut maksamattoman summan, joka on tämän kanteen kohteena, palauttamista.


title: Asia C-103/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 27.2.2017 – Messer France SAS, jolle Praxair-nimisen yhtiön oikeudet ovat siirtyneet v. Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l’économie et des finances ja Ministre de l’environnement, de l’énergie et de la mer

text:
               22.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 27.2.2017 – Messer France SAS, jolle Praxair-nimisen yhtiön oikeudet ovat siirtyneet v. Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l’économie et des finances ja Ministre de l’environnement, de l’énergie et de la mer
   (Asia C-103/17)
   (2017/C 161/13)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Messer France SAS, jolle Praxair-nimisen yhtiön oikeudet ovat siirtyneet

      Vastapuolet: Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l’économie et des finances ja Ministre de l’environnement, de l’énergie et de la mer

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko silloin, kun jäsenvaltio ei ole 27.10.2003 annetun direktiivin 2003/96/EY (1) voimaantulon jälkeen ryhtynyt aluksi mihinkään toimenpiteisiin sähkönkulutusta koskevan valmisteveron käyttöön ottamiseksi vaan on säilyttänyt aikaisemmin käyttöön otetun tähän kulutukseen kohdistuvan välillisen veron sekä paikallisia veroja,

                           —

                           kyseessä olevan veron yhteensoveltuvuutta 25.2.1992 annetun direktiivin 92/12/ETY (2) ja 27.10.2003 annetun direktiivin kanssa arvioitava niiden edellytysten perusteella, jotka 25.2.1992 annetun direktiivin 3 artiklan 2 kohdassa on asetettu ”muun välillisen veron” olemassaololle, nimittäin, että sitä kannetaan yhteen tai useampaan erityistarkoitukseen ja että noudatetaan tiettyjä valmisteveroon tai arvonlisäveroon sovellettavia verotussääntöjä

                           —

                           vai onko ”muun välillisen veron” säilyttäminen mahdollista ainoastaan yhdenmukaistetun valmisteveron yhteydessä, ja lopuksi, voitaisiinko tässä tilanteessa kyseessä olevan maksun katsoa olevan tällainen valmistevero, jonka yhteensoveltuvuutta näiden kahden direktiivin kanssa olisi siis arvioitava kaikkiin niissä säädettyihin yhdenmukaistamissääntöihin nähden?

               2)

               Onko sähkönkulutukseen perustuvalla maksulla, jonka tuotot kohdennetaan samalla kertaa uusiutuviin energialähteisiin ja sähkön ja lämmön yhteistuotantoon perustuvaan sähköntuotantoon liittyvien kustannusten rahoittamiseen ja tariffien maantieteelliseen tasaamiseen ja sähkön hintojen alentamisen toteuttamiseen yhteiskunnallisesti heikossa asemassa olevien kotitalouksien osalta, katsottava pyrittävän erityistarkoituksiin 25.2.1992 annetun direktiivin 3 artiklan 2 kohdan säännösten, jotka on toistettu 16.12.2008 (3) annetun direktiivin 1 artiklan 2 kohdassa, soveltamisen kannalta?

               3)

               Siinä tapauksessa, että ainoastaan tietyt niistä tarkoituksista, joihin pyritään, voitaisiin luokitella erityisiksi näissä säännöksissä tarkoitetussa merkityksessä, voivatko verovelvolliset kuitenkin vaatia riidanalaisen maksun palauttamista kokonaisuudessaan vai ainoastaan osittaista palauttamista sen mukaan, mikä on niiden kustannusten, jotka eivät vastaa erityistarkoitusta, osuus maksulla rahoitettavien kustannusten kokonaismäärästä?

               4)

               Siinä tapauksessa, että edellä oleviin kysymyksiin annettavan vastauksen mukaan julkisesta sähköpalvelusta perittävää maksua koskeva järjestelmä olisi kokonaan tai osittain yhteensoveltumaton unionin oikeudessa säädettyjen sähkön verotussääntöjen kanssa, onko 27.10.2003 annetun direktiivin 18 artiklan 10 kohdan toista alakohtaa tulkittava siten, että tässä direktiivissä säädettyjen verotuksen vähimmäistasojen noudattaminen muodostaa 1.1.2009 saakka unionin oikeudessa säädetyistä sähkön verotussäännöistä ainoan, joka velvoittaa Ranskaa?

      (1)  Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/96/EY (EYVL 2003, L 283, s. 51).

      (2)  Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25.2.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/12/ETY (EYVL 1992, L 76, s. 1).

      (3)  Valmisteveroja koskevasta yleisestä järjestelmästä ja direktiivin 92/12/ETY kumoamisesta 16.12.2008 annettu neuvoston direktiivi 2008/118/EY (EUVL 2009, L 9, s. 12).


title: Asia T-245/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.11.2013 — Gamesa Eólica v. SMHV — Enercon (vihreän värin sävyjen asteikko) (Yhteisön tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Ehdoton hylkäysperuste — Hakemus vihreän värin sävyjen asteikon rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Erottamiskyky — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta — Vilpillinen mieli — Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan b alakohta — Asetuksen N:o 207/2009 62 artikla)

text:
               21.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 377/13

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.11.2013 — Gamesa Eólica v. SMHV — Enercon (vihreän värin sävyjen asteikko)
   (Asia T-245/12) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - Ehdoton hylkäysperuste - Hakemus vihreän värin sävyjen asteikon rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Erottamiskyky - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta - Vilpillinen mieli - Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan b alakohta - Asetuksen N:o 207/2009 62 artikla)
   2013/C 377/31
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Gamesa Eólica, SL (Sarriguren, Espanja) (edustajat: asianajajat E. Armijo Chávarri ja A. Sanz Cerralbo)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: Enercon GmbH (Aurich, Saksa)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne sisämarkkinoiden harmonisointiviraston ensimmäisen valituslautakunnan 1.3.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 260/2011-1), joka koskee Gamesa Eólica SL:n ja Enercon GmbH:n välistä mitättömyysmenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 1.3.2012 tekemä päätös (asia R 260/2011-1) kumotaan.

               2)

               SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Gamesa Eólica SL:n oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 243, 11.8.2012.


title: Asia C-164/01 P: G. van den Bergin 13.4.2001 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-143/97, G. van den Berg vastaan 1. Euroopan unionin neuvosto ja 2. Euroopan yhteisöjen komissio, 31.1.2001 antamasta tuomiosta

text:
11.8.2001               FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      C 227/7
      osoittavan, että kysymyksessä olevat neljä SLOM-tuotta-             oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-73/94,
      jaa olivat tehneet riittävän selväksi, että heidän tarkoituk-       B.M.J.B. Beusmans, edustajanaan asianajaja E.H. Pijnacker
      senaan oli aloittaa maidontuotanto uudelleen. Mikään ei             Hordijk vastaan 1. Euroopan unionin neuvosto, asiamiehenään
      viittaa siihen, että yhteisöjen tuomioistuin olisi halunnut         A.M. Colaert ja 2. Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehe-
      esittää tyhjentävän luettelon tavoista, jolla tämä tarkoitus        nään Th. van Rijn, 31.1.2001 antamasta tuomiosta.
      voitaisiin osoittaa. Asiassa on merkittävää, että yhteisöjen        Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
      tuomioistuin piti tärkeänä sitä, että neljä tuottajaa olivat
      vuonna 1989 aloittaneet maidontuotannon välittömästi                –     kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
      väliaikaisen viitemäärän saatuaan. Tällä seikalla ei ole                  31.1.2001 asiassa T-73/94 (1) antaman tuomion,
      ollut mitään merkitystä ensimmäisen oikeusasteen tuo-
      mioistuimen tuomiota koskevaan päättelyyn. Lopuksi on               –     palauttaa asian yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
      todettava, että yhteisöjen tuomioistuin ei ole käsitellyt                 mioistuimen ratkaistavaksi,
      asiassa Mulder II antamassaan välituomiossa ollenkaan
                                                                          –     velvoittaa neuvoston ja ja komission korvaamaan oikeu-
      vuoden 1983 SLOM-tuottajien erityistä tilannetta.
                                                                                denkäyntikulut molemmissa tuomioistuimissa.
–     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on jakanut todis-
      tustaakan väärin, tai ainakin asettanut Boumalle lainvas-
      taisen todistustaakan: Ennen asetuksen N:o 857/84 voi-              Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      maantuloa Bouman asemassa oleva SLOM-tuottaja ei
      nimittäin voinut olettaa, että siitä, että hän ei aloita
      tuotantoa ennen 1.4.1984, saattaa seurata, että hän                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
      menettää lopullisesti ja kokonaisuudessaan oikeutensa               kuin asiassa C-162/01 P.
      viitemäärään tai sen tilalle tulevaan vahingonkorvauk-
      seen. Todistustaakan asettaminen, jonka mukaan oli
      näytettävä, että ”hänellä oli tarkoitus aloittaa tämä tuotan-       (1) EYVL 1994, C 90, s. 25.
      to maidon kaupan pitämisestä luopumisesta antamansa
      sitoumuksen päätyttyä ja että hän ei pystynyt tekemään
      näin asetuksen N:o 857/84 voimaantulon johdosta” mer-
      kitsee, että asetuksen voimaantulon vaikutukset vaikutta-
      vat Bouman osalta takautuvasti.
      Bouman asemassa olevalta yhteisön kansalaiselta ei voida
      kohtuudella odottaa, että hänellä olisi vielä noin 17–18
      vuoden kuluttua tilanpitoa koskevaa kirjallista todistusai-
                                                                          G. van den Bergin 13.4.2001 tekemä valitus Euroopan
      neistoa, joka koskisi hänen vuosikausia aiemmin tapahtu-
                                                                          yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
      nutta tilanpitoaan, varsinkaan kun missään yhteisöjen
                                                                          (neljäs jaosto) asiassa T-143/97, G. van den Berg vastaan
      tuomioistuimen tai ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
                                                                          1. Euroopan unionin neuvosto ja 2. Euroopan yhteisöjen
      tuimen aikaisemmassa tuomiossa ei ole katsottu näitä
                                                                                komissio, 31.1.2001 antamasta tuomiosta
      kohtia koskevaa näyttöä merkitykselliseksi, joita ensim-
      mäisen oikeusasteen tuomioistuin pitää nyt ratkaisevina.
–     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on esittänyt ja                                        (Asia C-164/01 P)
      arvioinut asian kannalta merkitykselliset tosiseikat niin
      virheellisesti ja väritetysti, että tuomion on katsottava                                     (2001/C 227/11)
      olevan ristiriidassa perusteluvelvollisuutta ja objektiivi-
      suutta koskevien periaatteiden kanssa.
                                                                          G. van den Berg on valittanut 13.4.2001 Euroopan yhteisöjen
                                                                          tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
(1) EYVL 1993, C 334, s. 17.                                              teen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-143/97, G. van
(2) Asia C-189/89, tuomio 11.12.1990.
(3) EYVL 1984, L 148, s. 13.
                                                                          den Berg, edustajanaan asianajaja E.H. Pijnacker Hordijk vas-
                                                                          taan 1. Euroopan unionin neuvosto, asiamiehenään A.M. Co-
                                                                          laert ja 2. Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään
                                                                          Th. van Rijn, 31.1.2001 antamasta tuomiosta.
B.M.J.B. Beusmansin 13.4.2001 tekemä valitus Euroopan                     Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
(neljäs jaosto) asiassa T-73/94, B.M.J.B Beusmans vastaan                 –     kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
1. Euroopan unionin neuvosto ja 2. Euroopan yhteisöjen                          31.1.2001 asiassa T-143/97 (1) antaman tuomion,
           komissio, 31.1.2001 antamasta tuomiosta                        –     palauttaa asian yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
                         (Asia C-163/01 P)                                      mioistuimen ratkaistavaksi, jotta tämä päättää kantajan
                                                                                ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 29.4.1997
                          (2001/C 227/10)                                       jättämästä kanteesta,
B.M.J.B. Beusmans on valittanut 13.4.2001 Euroopan yhteisö-               –     velvoittaa neuvoston ja komission korvaamaan oikeuden-
jen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen                             käyntikulut molemmissa tuomioistuimissa.
 ---pagebreak--- C 227/8                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        11.8.2001
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                  otettu 31.3.1989 laadittuun luetteloon ja joille oli
                                                                                tehty sovintoehdotus asetuksen N:o 2187/93 (2) no-
                                                                                jalla,
–    EY 288 artiklan rikkominen, luottamuksensuojan periaat-
     teen ja perusteluvelvollisuutta koskevan periaatteen louk-                –     sellaisten SLOM-tuottajien kanssa vuoden 1993 jäl-
     kaaminen ja syy-yhteysvaatimuksen virheellinen tulkinta                         keen käydyissä sovintoneuvotteluissa, jotka eivät
     siten, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on                            alunperin kuuluneet asetuksen N:o 2187/93 sana-
     katsonut, että yhteisön ei voida katsoa olevan vastuussa                        muodon mukaan sen soveltamisalaan, mutta joiden
     Van den Bergille 13.5.1986 jälkeen aiheutuneesta vahin-                         osalta komissio myönsi myöhemmin vastuun ole-
     gosta: Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole                             massaolon, komissio ei ole myöskään vedonnut
     ymmärtänyt oikein luottamuksensuojan periaatteen ulot-                          vanhentumiseen silloin kun nämä SLOM-tuottajat
     tuvuutta ja soveltanut sitä ilmeisen virheellisesti Van den                     oli mainittu kysymyksessä olevassa luettelossa ja
     Bergiin. Koska Van den Berg oli tietoisesti suorittanut                         näin tapahtui siitä riippumatta, oliko tuottaja nosta-
     vuonna 1985-1986 vaadittavat vaiheittaiset toimenpiteet                         nut sillä välin EY:n perustamissopimuksen 215 artik-
     siirtääkseen tilansa siten, että hän säilyttäisi – jos hänellä                  lan nojalla kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
     olisi ollut ”normaali” kiintiö – kiintiön, Van den Berg sai                     mioistuimessa vai eikö,
     perustellusti siitä yksinkertaisesta syystä, että hän oli
     SLOM-tuottaja, luottaa, siihen, ettei häntä kohdella eri                  –     komissio luopui asiassa T-179/96, Antonissen, alun-
     tavalla kuin vastaavaa ”normaalituottajaa”. Tilansa siirtä-                     perin esittämästään vanhentumisväitteestään vas-
     misaikaan Van den Berg sai perustellusti luottaa siihen,                        tauskirjelmässään sen jälkeen kun asiassa oli esitetty
     että häntä ei kohdella myöhemmin, eli vuonna 1989                               31.3.1989 päivätty kirje.
     ”normaalituottajista” eroavalla tavalla takautuvin vaiku-
     tuksin.                                                             –     Yhdenvertaista kohtelua, oikeusvarmuutta, luottamuk-
                                                                               sensuojaa, ja perusteluvelvollisuutta koskevien periaattei-
                                                                               den loukkaaminen siten, että ensimmäisen oikeusasteen
     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on merkittävällä                    tuomioistuin oli katsonut, että Van den Bergin vaatimus
     tavalla jättänyt ottamatta huomioon asiassa Herbrink                      oli kokonaisuudessaan vanhentunut: Ensimmäisen oi-
     annetun tuomion tosiasiallisen ulottuvuuden. Jos maito-                   keusasteen tuomioistuin ei huomaa (i) 5.8.1992 julkais-
     kiintiöjärjestelmän lähtökohtana olevasta periaatteesta,                  tun tiedonannon ja perussäännön 43 artiklan sanamuo-
     jonka mukaan kiintiöt liittyvät maahan, poiketen lähtevän                 don välistä epäyhtenäisyyttä eikä (ii) tapaa, jolla komissio
     vuokralaisen on sallittava ottaa mukaansa kiintiö uudelle                 on tulkinnut ja soveltanut tiedonantoa käytännössä suh-
     tilalleen, SLOM-vuokralaisen on saatava voida samalla                     teissaan niihin SLOM-tuottajiin, joiden nimissä
     tavoin ottaa mukaan maitokiintiö uudelle tilalleen.                       31.3.1989 päivätty kirje oli osoitettu.
–    Yhdenvertaista kohtelua, oikeusvarmuutta, luottamuk-
     sensuojaa, ja perusteluvelvollisuutta koskevien periaattei-         (1) EYVL 1997, C 199, s. 37.
     den loukkaaminen siten, että ensimmäisen oikeusasteen               (2) EYVL L 1993, L 196, s. 6.
     tuomioistuin ei ole ottanut olennaisia seikkoja huomioon
     arvioidessaan vanhentumista tai ainakin esittänyt ne
     ilmeisen virheellisesti tuomiossa sekä se on loukannut
     näitä periaatteita siten, että se on laiminlyönyt todeta, että
     komissio oli luopunut oikeudesta vedota vanhentumiseen
     tiettyjä SLOM-tuottajia kohtaan, joihin Van den Berg
     kuuluu: SLOM-tuottajien nimissä on tehty selväksi, että
     toimielimet eivät voi vedota vanhentumiseen, sillä toimie-
     limet eivät ole voineet erehtyä sen suhteen, että ns. Mulder        Alankomaiden kuningaskunnan 9.5.2001 Euroopan yhtei-
     II-nimisen asian tarkoituksena oli olla koeoikeudenkäynti                      söjen komissiota vastaan nostama kanne
     kaikkien SLOM-tuottajien osalta. Asiassa ei voi olla
     mitään epäselvyyttä siitä, että 5.8.1992 julkaistussa tiedo-
     nannossa on tietoisesti käytetty laajempaa sanamuotoa                                          (Asia C-197/01)
     kuin yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 43 artik-
     lassa. Tiedonannon sanamuodon mukaan on päivänsel-                                            (2001/C 227/12)
     vää, että yhteisö on luopunut oikeudestaan vedota
     5.8.1992 edeltävien ajanjaksojen osalta vanhentumiseen
     kaikkien niiden tuottajien osalta, jotka olivat kääntyneet          Alankomaiden kuningaskunta on nostanut 9.5.2001 Euroo-
     jomman kumman toimielimen puoleen ennen tätä päivää                 pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
     siitä riippumatta, milloin näin oli tehty.                          komissiota vastaan. Kantajan asiamiehet ovat H.G. van Sevens-
                                                                         ter ja C.A.H.M. ten Dam.
     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on laiminlyönyt               Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
     mainita riidanalaisessa tuomiossa joitakin totena pidettä-
     viä tosiseikkoja, varsinkin:                                        1.    kumoaa merentakaisista maista ja merentakaisilta alueilta
                                                                               tulevien sokerialan EY-MMA-alkuperäkumulaatiotuottei-
     –      vanhentumista ei ollut otettu huomioon kaikkien                    den tuontia koskevien suojatoimenpiteiden soveltamisen
            sellaisten SLOM-tuottajien osalta, joiden nimet oli                jatkamisesta 1 päivän maaliskuuta 2001 ja 30 päivän


title: Asia T-388/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.10.2013 — Singer v. SMHV — Cordia Magyarország (CORDIO) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin CORDIO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki CORDIA — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               15.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 45/29

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.10.2013 — Singer v. SMHV — Cordia Magyarország (CORDIO)
   (Asia T-388/12) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin CORDIO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki CORDIA - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2014/C 45/46
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Daniela Singer (Obertrubach, Saksa) (edustaja: asianajaja B. Korom)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: A. Schifko)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zrt (Budapest, Unkari) (edustaja: asianajaja A. Nagy)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 10.7.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 1842/2011-2), joka koskee Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zrt:n ja Daniela Singerin välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Daniela Singer vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan SMHV:n oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zrt vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 331, 27.10.2012.


title: Asia C-10/06 P: Rafael De Bustamante Tellon  9.1.2006  tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-368/03, Rafael De Bustamante Tello vastaan Euroopan unionin neuvosto,  25.10.2005  antamasta tuomiosta

text:
               11.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 60/28

         Rafael De Bustamante Tellon 9.1.2006 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-368/03, Rafael De Bustamante Tello vastaan Euroopan unionin neuvosto, 25.10.2005 antamasta tuomiosta
   (Asia C-10/06 P)
   (2006/C 60/52)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Rafael De Bustamante Tello on valittanut 9.1.2006 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-368/03, Rafael De Bustamante Tello vastaan Euroopan unionin neuvosto, 25.10.2005 antamasta tuomiosta. Valittajan edustajina ovat asianajajat R. García-Gallardo Gil-Fournier, D. Domínguez Pérez ja A. Sayagués Torres.
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, että tämä valitus otetaan tutkittavaksi.

               2)

               kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ensimmäisen jaoston 25.10.2005 antaman tuomion.

               3)

               velvoittaa komission korvaamaan kaikki sekä yhteisöjen tuomioistuimessa että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
   Valittaja esittää tämän valituksen tueksi yhden ainoan valitusperusteen: ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rikkonut yhteisön oikeutta valituksenalaisen tuomion 24–45 kohdassa. Valittaja katsoo erityisesti, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan toisessa alakohdassa olevaa ”toiselle valtiolle suoritettujen palvelusten” käsitettä.


title: Asia C-660/13: Kanne 13.12.2013 — Euroopan unionin neuvosto v. Euroopan komissio

text:
               15.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 45/26

         Kanne 13.12.2013 — Euroopan unionin neuvosto v. Euroopan komissio
   (Asia C-660/13)
   2014/C 45/43
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: A. De Elera, E. Finnegan ja P. Mahnič Bruni)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Sveitsin myöntämää taloudellista tukea koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan lisäpöytäkirjan allekirjoittamisesta 3.10.2013 annettu komission päätös C(2013) 6355 final on kumottava

               —

               päätöksen vaikutukset on määrättävä pysymään voimassa, kunnes päätös on korvattu

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1)

               Neuvosto vaatii kanteellaan Sveitsin myöntämää taloudellista tukea koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan lisäpöytäkirjan allekirjoittamisesta 3.10.2013 annetun komission päätöksen C(2013) 6355 final (1) (jäljempänä riidanalainen päätös) kumoamista SEUT 263 artiklan nojalla

               2)

               Neuvosto katsoo, että riidanalainen päätös, jolla komissio valtuutti kaksi jäsentään allekirjoittamaan yllä mainitun lisäpöytäkirjan ilman neuvoston etukäteistä suostumusta, on lainvastainen, koska sillä loukataan perussopimuksissa vahvistettuja unionin oikeuden perustavanlaatuisia periaatteita. Kumoamiskanne perustuu erityisesti kahteen seuraavaan kanneperusteeseen:

                           1)

                           Komission päätöksellä loukataan SEU 13 artiklan 2 kohdan mukaista toimivallan jaon periaatetta ja siten toimielinten välisen tasapainon periaatetta.

                           2)

                           Komission menettelyllä, joka johti päätöksen antamiseen ja lisäpöytäkirjan allekirjoittamiseen, loukataan SEU 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua vilpittömän yhteistyön periaatetta.

               3)

               Ensimmäisestä kanneperusteesta on todettava, että kun komissio allekirjoitti unionin puolesta ja ilman neuvoston etukäteistä suostumusta yksin yhteisymmärryspöytäkirjan Sveitsin kanssa, se loukkasi SEU 13 artiklan 2 kohdassa määrättyä toimivallan jaon periaatetta, koska se otti itselleen toimivaltuudet päättää unionin politiikoista, joita koskeva toimivalta kuuluu neuvostolle SEU 16 artiklan nojalla, ja loukkasi siten toimielinten välisen tasapainon periaatetta.

               4)

               Toisesta kanneperusteesta on todettava, että neuvosto katsoo, että komission menettelyllä loukattiin vilpittömän yhteistyön periaatetta neljällä seuraavalla tavalla: 1) neuvostolle SEU 16 artiklan nojalla kuuluvia toimivaltuuksia loukattiin tietoisesti ja täten meneteltiin SEU 13 artiklan 2 kohtaan perustuvan toimivallan jaon periaatteen vastaisesti sekä samalla loukattiin toimielinten välisen tasapainon periaatetta; 2) jäsenvaltioiden asema asiassa jätettiin tietoisesti ja yksipuolisesti huomiotta SEU 4 artiklan 1 kohtaan perustuvan annetun toimivallan periaatteen vastaisesti; 3) toimittiin tahallisesti tavalla, joka teki neuvoston pyrkimykset korjata komission aikaansaama tilanne tehottomiksi ja 4) toimittiin tietoisesti tavalla, joka vaaransi unionin ulkoisen edustuksen yhtenäisyyttä koskevan periaatteen.

      (1)  3.10.2013 päivätty komission asiakirja C(2013) 6355 final.


title: Yhdistetyt asiat C-78/08–C 80/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 8.9.2011 (Corte suprema di cassazionen (Italia) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. Paint Graphos Soc. coop. arl (C-78/08), Adige Carni Soc. coop. arl, selvitystilassa v. Agenzia delle Entrate, Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-79/08) ja Ministero delle Finanze v. Michele Franchetto (C-80/08) (Ennakkoratkaisupyyntö — Tutkittavaksi ottaminen — Valtiontuki — Osuuskunnille myönnetyt veroedut — EY 87 artiklassa tarkoitetuksi valtiontueksi luokitteleminen — Soveltuvuus yhteismarkkinoille — Edellytykset)

text:
               22.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 8.9.2011 (Corte suprema di cassazionen (Italia) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. Paint Graphos Soc. coop. arl (C-78/08), Adige Carni Soc. coop. arl, selvitystilassa v. Agenzia delle Entrate, Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-79/08) ja Ministero delle Finanze v. Michele Franchetto (C-80/08)
   (Yhdistetyt asiat C-78/08–C 80/08) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Tutkittavaksi ottaminen - Valtiontuki - Osuuskunnille myönnetyt veroedut - EY 87 artiklassa tarkoitetuksi valtiontueksi luokitteleminen - Soveltuvuus yhteismarkkinoille - Edellytykset)
   2011/C 311/06
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Corte suprema di cassazione

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate (C-78/08), Adige Carni Soc. coop. arl, selvitystilassa (C-79/08) ja Ministero delle Finanze (C-80/08)

      Vastaajat: Paint Graphos scarl (C-78/08), Agenzia delle Entrate, Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-79/08) ja Michele Franchetto (C-80/08)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Corte suprema di cassazione — EY 81, 87 ja 88 artiklan, eurooppaosuuskunnan (SCE) säännöistä 22.7.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1435/2003 (EUVL L 207, s. 1) ja eurooppaosuuskunnan sääntöjen täydentämisestä henkilöstöedustuksen osalta 22.7.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/72/EY (EUVL L 207, s. 25) tulkinta — Valtiontuen käsite — Italian laki, jossa myönnetään veroetuja maatalous-, tuotanto- ja työosuuskunnille

      Tuomiolauselma

   Pääasioissa kyseessä olevan kaltaisille tuotanto- ja työosuuskunnille veroetuja koskevista säännöksistä 29.9.1973 annetun tasavallan presidentin asetuksen nro 601, sellaisena kuin se oli voimassa vuosina 1984–1993, 11 §:ssä olevan kaltaisen kansallisen säännöstön perusteella myönnetyt verovapautukset ovat EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea vain silloin, kun kaikki kyseisen määräyksen soveltamisedellytykset ovat täyttyneet. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on sen käsiteltävinä olevien oikeusriitojen taustalla olevan kaltaisen tilanteen osalta arvioitava erityisesti asianomaisten verovapautusten valikoivuutta ja niiden mahdollista perustelemista sen kansallisen verojärjestelmän luonteella tai yleisellä rakenteella, johon verovapautukset kuuluvat, selvittämällä muun muassa, ovatko pääasioissa kyseessä olevat osuuskunnat itse asiassa voittoa tavoittelevien oikeudellisten yksikköjen muodossa perustettujen muiden toimijoiden tilanteeseen verrattavissa olevassa tilanteessa, ja jos näin todellakin on, onko mainituille osuuskunnille varattu edullisempi verokohtelu yhtäältä asianomaisessa jäsenvaltiossa sovelletun verojärjestelmän olennaisille periaatteille luonteenomainen ja toisaalta johdonmukaisuutta ja oikeasuhteisuutta koskevien periaatteiden mukainen.

      (1)  EUVL C 116, 9.5.2008.


title: Asia T-95/07: Kanne 30.3.2007 — Aventis Pharma v. SMHV — Altana Pharma (PRAZOL)

text:
               26.5.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 117/32

         Kanne 30.3.2007 — Aventis Pharma v. SMHV — Altana Pharma (PRAZOL)
   (Asia T-95/07)
   (2007/C 117/51)
   Kannekirjelmän kieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Aventis Pharma SA (Antony, Ranska) (edustaja: asianajaja R. Gilbey)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Altana Pharma AG (Konstanz, Saksa)
   Vaatimukset

               —

               SMHV:n neljännen valituslautakunnan 8.2.2007 tekemä päätös asiassa R 302/2005-4 on kumottava ja väiteosaston 26.1.2005 tekemä päätös on vahvistettava;

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointivirasto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Altana Pharma SA

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”PRAZOL ”luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten — hakemus nro 1 154 269

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja.

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansallinen sanamerkki ”PREZAL ”luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten.

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston päätöksen kumoaminen ja väitteen hylkääminen.

      Kanneperusteet: Valituslautakunta ei suorittanut tavaramerkkien kokonaisvertailua ottaen huomioon kaikki merkitykselliset tekijät.


title: Asia C-74/07 P: Valitus, jonka Luciano Lavagnoli on tehnyt 12.2.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-422/04, Lavagnoli v. komissio, 23.11.2006 antamasta tuomiosta

text:
               9.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/2

         Valitus, jonka Luciano Lavagnoli on tehnyt 12.2.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-422/04, Lavagnoli v. komissio, 23.11.2006 antamasta tuomiosta
   (Asia C-74/07 P)
   (2007/C 129/02)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Valittaja: Luciano Lavagnoli (edustaja: avocat F. Frabetti)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: J. Currall ja H. Kraemer)
   Vaatimukset

               —

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 23.11.2006 antama tuomio asiassa T-422/04 on kumottava

               —

               ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyt vaatimukset on hyväksyttävä, ja asiassa T-422/04 nostettu kanne on näin ollen otettava tutkittavaksi ja hyväksyttävä

               —

               toissijaisesti asia on palautettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi kolmeen valitusperusteeseen.
   Ensimmäisessä valitusperusteessaan valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 45 artiklan yleisten täytäntöönpanosäännösten ja virkamiesten arviointia ja ylentämistä koskevan hallinnollisen oppaan tulkinnassa, kun se katsoi valituksenalaisen tuomion 53-75 kohdassa, että edellä mainittujen yleisten täytäntöönpanosäännösten mukaan ei ole välttämätöntä, että pääosastojen käytössä olevat etusijapisteet ovat automaattisesti yhteydessä ansiopisteisiin ja että etusijapisteet on jaettu tässä tapauksessa asianmukaisesti.
   Valittaja väittää toisessa valitusperusteessaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki menettelyvirheen, kun se ei hyväksynyt saman tuomion 59 ja 67 kohdassa hakemuksia prosessinjohtotoimien määräämisestä, jotka valittaja oli tehnyt ja jotka koskivat komission velvoittamista antamaan tietoa ylennyskelpoisille virkamiehille annetuista pisteistä suhteessa heidän ansiopisteisiinsä ja vertailumenetelmästä, jota käytettiin virkamiesten ansioiden vertailussa.
   Kolmannessa valitusperusteessaan valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki valituksenalaisen tuomion 76-100 kohdassa oikeudellisen virheen, kun se ei noudattanut henkilöstösääntöjen 43 ja 45 artiklan yleisissä täytäntöönpanosäännöksissä ja edellä mainitussa hallinnollisessa oppaassa määritettyä arviointi- ja ylentämismenettelyä ja kun se tulkitsi virheellisesti henkilöstösääntöjen 90 artiklaa.


title: Asia C-330/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 1.6.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Okręgowy w Warszawie – Puola) – Piotr Zarski v. Andrzej Stadnicki (Ennakkoratkaisupyyntö — Kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjuminen — Direktiivi 2011/7/EU — Toistaiseksi voimassa olevat kaupalliset vuokrasopimukset — Viivästykset vuokranmaksussa — Ennen kyseisen direktiivin täytäntöönpanoa varten varatun määräajan päättymistä tehdyt sopimukset — Kansallinen säännöstö — Tällaisten sopimusten jättäminen mainitun direktiivin ajallisen soveltamisalan ulkopuolelle)

text:
               31.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 249/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 1.6.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Okręgowy w Warszawie – Puola) – Piotr Zarski v. Andrzej Stadnicki
   (Asia C-330/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjuminen - Direktiivi 2011/7/EU - Toistaiseksi voimassa olevat kaupalliset vuokrasopimukset - Viivästykset vuokranmaksussa - Ennen kyseisen direktiivin täytäntöönpanoa varten varatun määräajan päättymistä tehdyt sopimukset - Kansallinen säännöstö - Tällaisten sopimusten jättäminen mainitun direktiivin ajallisen soveltamisalan ulkopuolelle))
   (2017/C 249/15)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sąd Okręgowy w Warszawie

      Pääasian asianosaiset

      Hakija: Piotr Zarski

      Vastapuoli: Andrzej Stadnicki

      Tuomiolauselma

   Kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta 16.2.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/7/EU 12 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltiot voivat jättää kyseisen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle maksuviivästykset, jotka liittyvät ennen 16.3.2013 tehdyn sopimuksen täyttämiseen, silloinkin, kun kyseiset viivästykset tapahtuvat mainitun päivämäärän jälkeen.

      (1)  EUVL C 335, 12.9.2016.


title: Asia C-597/15 P: Valitus, jonka Diapharm GmbH & Co. KG on tehnyt 13.11.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-620/14, Diapharm v. komissio, 16.9.2015 antamasta määräyksestä

text:
               18.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 16/25

         Valitus, jonka Diapharm GmbH & Co. KG on tehnyt 13.11.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-620/14, Diapharm v. komissio, 16.9.2015 antamasta määräyksestä
   (Asia C-597/15 P)
   (2016/C 016/31)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Diapharm GmbH & Co. KG (edustajat: Rechtsanwalt M. Weidner, Rechtsanwalt T. Guttau ja Rechtsanwalt N. Hußmann)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               järjestää asiassa suullisen käsittelyn

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) 16.9.2015 antaman määräyksen asiassa T-620/14

               —

               velvoittaa Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vetoaa vaatimustensa tueksi seuraavaan kahteen valitusperusteeseen:

               —

               Menettelyvirhe: Unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun perustelut olivat osittain riittämättömät. Unionin yleinen tuomioistuin ei selvittänyt yksityiskohtaisesti komission kirjeen, jolla väitetysti päätettiin laiminlyönti, sisältöä ja päätyi siten tekemään virheellisen ratkaisun.

               —

               Unionin oikeuden rikkominen: Unionin yleinen tuomioistuin on virheellisesti kieltäytynyt ottamasta huomioon SEUT 265 artiklan edellytyksiä, sillä komission laiminlyönti ei ollut päättynyt. Unionin yleinen tuomioistuin arvioi lisäksi virheellisesti asetusta (EY) N:o 1924/2006 (1) ja etenkin sen 17 ja 28 artiklaa. Toistaiseksi ratkaisemattomia ja hyväksyttyjä terveysväitteitä ei voida kohdella samalla tavoin. Siirtymäsäännöksistä seuraavat oikeudelliset seuraukset eivät ole riittävän ennakoitavia. Lopuksi on unionin yleisen tuomioistuimen näkemykseen nähden päinvastaisesti niin, että komission jatkuva laiminlyönti on vaikuttanut valittajaan suoraan ja haitallisesti.

      (1)  Elintarvikkeita koskevista ravitsemus- ja terveysväitteistä 20.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1924/2006 (EUVL L 404, s. 9).