title: Asia C-682/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour administrative (Luxemburg) on esittänyt 18.12.2015 – Berlioz Investment Fund S.A. v. Directeur de l’administration des contributions directes

text:
               29.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 78/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour administrative (Luxemburg) on esittänyt 18.12.2015 – Berlioz Investment Fund S.A. v. Directeur de l’administration des contributions directes
   (Asia C-682/15)
   (2016/C 078/07)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour administrative

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Berlioz Investment Fund S.A.

      Vastapuoli: Directeur de l’administration des contributions directes

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Soveltaako jäsenvaltio perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla unionin oikeutta, jolloin perusoikeuskirja tulee sovellettavaksi, nyt käsiteltävän asian kaltaisessa tilanteessa, jossa se vahvistaa yksityiselle rahamääräisen hallinnollisen seuraamuksen sillä perusteella, että tämän katsotaan laiminlyöneen yhteistyövelvoitteensa, jotka perustuvat tietojenantamismääräykseen, jonka sen toimivaltainen viranomainen on antanut tätä koskevien kansallisen prosessioikeuden sääntöjen perusteella, kun kyseinen valtio panee vastaanottavan valtion ominaisuudessa täytäntöön toiselta jäsenvaltiolta saamansa tietojenvaihtopyynnön, jonka toinen jäsenvaltio perustaa muun muassa pyynnöstä toimitettujen tietojen vaihtoon liittyviin direktiivin 2011/16 (1) säännöksiin?

               2)

               Jos todetaan, että nyt käsiteltävässä asiassa on sovellettava perusoikeuskirjaa, voiko yksityinen vedota perusoikeuskirjan 47 artiklaan, jos se katsoo, että pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion, jossa sillä on kotipaikka, toimivaltaisen viranomaisen tarkoituksena on toiselta jäsenvaltiolta saadun tietopyynnön täytäntöönpanon yhteydessä velvoittaa se sille määrätyllä edellä mainitulla rahamääräisellä hallinnollisella seuraamuksella toimittamaan tietoja, joille ei ole todelliseen verotukselliseen tarkoitetukseen liittyviä perusteita, jolloin tietojen pyytämiselle ei olisi tässä tapauksessa hyväksyttävää tarkoitusta, ja että tietopyynnöllä pyritään saamaan tietoja, jotka eivät ole ennalta arvioiden olennaisia kyseisen verotuksen kannalta?

               3)

               Jos todetaan, että nyt käsiteltävässä asiassa on sovellettava perusoikeuskirjaa, edellyttääkö perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistettu oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolueettomaan tuomioistuimeen – ilman että sitä voidaan rajoittaa perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdan nojalla –, että toimivaltaisella kansallisella tuomioistuimella on oltava täysi harkintavalta ja näin ollen toimivalta valvoa ainakin lainvastaisuusväitteen perusteella jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen toisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten esimerkiksi direktiivin 2011/16 nojalla esittämän tietopyynnön täytäntöönpanon yhteydessä antaman tietojenantamismääräyksen pätevyyttä, kun sen tutkittavana on kolmannen osapuolen, jolla on tiedot hallussaan ja jolle tietojenantamismääräys on osoitettu, tekemä valitus, joka koskee päätöstä, jolla on vahvistettu rahamääräinen hallinnollinen seuraamus sillä perusteella, että yksityisen väitetään laiminlyöneen velvollisuutensa tehdä yhteistyötä tietopyynnön täytäntöönpanon yhteydessä?

               4)

               Jos todetaan, että nyt käsiteltävässä asiassa on sovellettava perusoikeuskirjaa, onko direktiivin 2011/16 1 artiklan 1 kohtaa ja 5 artiklaa, kun otetaan huomioon yhtäältä yhteneväisyys OECD:n tulo- ja varallisuusverosopimusmalliin perustuvan säännön, jonka mukaan tietojen on oltava ennalta arvioiden olennaisia, kanssa ja toisaalta SEU 4 artiklaan kirjattu lojaalin yhteistyön periaate sekä direktiivin 2011/16 tarkoitus, tulkittava siten, että se, että jäsenvaltion toiselta jäsenvaltiolta pyytämät tiedot ovat kyseessä olevan yksittäisen verotustapauksen ja ilmoitetun verotuksellisen tarkoituksen kannalta ennalta arvioiden olennaisia, on edellytys, joka tietopyynnön on täytettävä, jotta pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen olisi velvollinen noudattamaan sitä ja jotta tämä voisi perustellusti antaa kolmannelle osapuolelle, jolla on tiedot hallussaan, tietojenantamismääräyksen?

               5)

               Jos todetaan, että nyt käsiteltävässä asiassa on sovellettava perusoikeuskirjaa, onko direktiivin 2011/16 1 artiklan 1 kohdan ja 5 artiklan säännöksiä sekä perusoikeuskirjan 47 artiklaa tulkittava yhdessä siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion oikeussäännölle, jolla yleisluonteisesti rajoitetaan sen toimivaltaisen kansallisen viranomaisen, joka toimii pyynnön vastaanottavan valtion viranomaisena, suorittama tietopyynnön pätevyyden tutkiminen koskemaan ainoastaan muodollisen sääntöjenmukaisuuden valvontaa, ja että niissä edellytetään kansallisen tuomioistuimen edellä kolmannessa kysymyksessä kuvatun kaltaisen sen käsiteltäväksi saatetussa riita-asiassa varmistavan, että edellytystä, jonka mukaan pyydettyjen tietojen on oltava ennalta arvioiden olennaisia, noudatetaan kaikkien sellaisten seikkojen osalta, joilla on yhteys kyseessä olevaan yksittäiseen verotustapaukseen, väitettyyn verotukselliseen tarkoitukseen ja direktiivin 2011/16 17 artiklan noudattamiseen?

               6)

               Jos todetaan, että nyt käsiteltävässä asiassa on sovellettava perusoikeuskirjaa, onko perusoikeuskirjan 47 artiklan 2 kohta esteenä sellaiselle jäsenvaltion oikeussäännölle, jossa suljetaan pois toisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen esittämän tietopyynnön esittäminen pyynnön vastaanottaneen valtion toimivaltaisessa kansallisessa tuomioistuimessa edellä kolmannessa kysymyksessä kuvatun kaltaisessa sen käsiteltäväksi saatetussa riita-asiassa, ja edellytetäänkö siinä tällaisen asiakirjan esittämistä toimivaltaisessa kansallisessa tuomioistuimessa ja sen mahdollistamista, että kolmas osapuoli, jolla on tiedot hallussaan, voi tutustua asiakirjaan, tai tällaisen asiakirjan esittämistä kansalliselle tuomioistuimelle ilman, että kolmannelle osapuolelle, jolla on tiedot hallussaan, annetaan mahdollisuutta tutustua asiakirjaan sen luottamuksellisuuden vuoksi, sillä edellytyksellä, että kolmannelle osapuolelle, jolla on tiedot hallussaan, korvataan kaikki sen oikeuksien rajoittamisesta aiheutuvat vaikeudet riittävällä tavalla toimivaltaisessa kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa menettelyssä?

      (1)  Hallinnollisesta yhteistyöstä verotuksen alalla ja direktiivin 77/799/ETY kumoamisesta 15.2.2011 annettu neuvoston direktiivi 2011/16/EU (EUVL L 64, s. 1).


title: Asia C-222/99: Corte d'Appello di Roman (I Sezione civile) 12.5.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Ministero delle Finanze vastaan CASER SpA

text:
28.8.1999               FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        C 246/11
Tampereen käräjäoikeuden 1.6.1999 tekemällään päätök-                        a) valtion viranomaisen antamassa lopullisessa säädök-
sellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Neste Mark-                         sessä vahvistetaan asianomaisten liittojen kansallisen
kinointi Oy vastaan Yötuuli Ky, Eija Ritamäki, Anna-Kaisa                        liittoneuvoston itsenäisesti toteuttaman toimenpiteen
                      Jukkola ja Jari Jukkola                                    konkreettinen sisältö; tai
                         (Asia C-214/99)                                     b) valtion viranomaisen antamissa lopullisissa säädöksissä
                                                                                vahvistetaan oleellisin osin, että asianomaisten ammat-
                                                                                tiliittojen jäsenillä on kullakin oikeus vahvistaa palk-
                         (1999/C 246/21)                                         kionsa oman harkintansa mukaan myös sen jälkeen,
                                                                                kun ammatilliset palvelut on suoritettu; tai
Tampereen käräjäoikeus on pyytänyt 1.6.1999 tekemällään
välipäätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuo-                   c) valtion viranomaisen antamissa lopullisissa säädöksissä
mioistuimen kirjaamoon 7.6.1999, Euroopan yhteisöjen tuo-                        ei säädetä yleiseen etuun nojautuvasta perusteesta
mioistuimelta asiassa Neste Markkinointi Oy vastaan Yötuuli                      eikä sellaisista vähimmäis- tai enimmäisrajoista, joissa
Ky, Eija Ritamäki, Anna-Kaisa Jukkola ja Jari Jukkola ennakko-                   harkinnanvaraisesti määritetyn ammatinharjoittajan
ratkaisua seuraavaan kysymykseen:                                                palkkion on pysyttävä; tai
Onko Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 85 artiklan                      d) valtion viranomaisen antamissa lopullisissa säädöksissä
1 kohdassa tarkoitettua kieltoa sovellettava tavarantoimittajan                  ei säädetä, että ammatinharjoittajilla on velvollisuus
tekemään yksinostosopimukseen, joka on voitu päättää jälleen-                    ilmoittaa etukäteen ja/tai julkaista ne palkkiotariffit,
myyjän toimesta milloin tahansa yhden vuoden irtisanomis-                        joita ne aikovat soveltaa toiminnassaan?
ajalla, kun tuon tavarantoimittajan tekemillä kaikilla yksinosto-
sopimuksilla on ollut merkittävä vaikutus joko itsessään tai            3. Voidaanko perustamissopimuksen 5 ja 85 artiklan mukai-
yhdessä kaikkien tavarantoimittajien tekemien yksinostosopi-                 sena pitää sellaista kansallista lainsäädäntöä, jossa ei
musten verkoston kanssa markkinoiden jakautumiseen, mutta                    säädetä velvollisuudesta ottaa huomioon yleinen etu ja
kun voimassaololtaan kyseisen yksinostosopimuksen kaltaiset                  jonka mukaan liittoneuvoston yhteydessä toimivalla palk-
sopimukset ovat edustaneet vain hyvin vähäistä osaa saman                    kioiden arviointikomitealla, joka koostuu yksinomaan
tavarantoimittajan kaikista yksinostosopimuksista, joista                    edellä mainitun liittoneuvoston jäsenistä, on oikeus harkin-
pääosa on ollut useamman vuoden ajaksi tehtyjä määräaikaisia                 nanvaraisesti vahvistaa palkkio, jonka sen jäsen on oman
sopimuksia.                                                                  harkintansa perusteella määrittänyt, siten, että velkomus-
                                                                             asiaa käsittelevällä tuomioistuimella on velvollisuus antaa
                                                                             yksipuolinen tuomio, joka sisällöltään vastaa tämän neu-
                                                                             voston vahvistamaa palkkiota.
Ufficio del Giudice di Pace di Genovan 6.5.1999 tekemäl-
lään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa
            Giuseppe Conte vastaan Stefania Rossi
                                                                        Corte d’Appello di Roman (I Sezione civile) 12.5.1999
                         (Asia C-221/99)                                tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
                                                                            asiassa Ministero delle Finanze vastaan CASER SpA
                         (1999/C 246/22)
                                                                                (Asia C-222/99)
Ufficio del Giudice di Pace di Genova on pyytänyt 6.5.1999
tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisö-                                       (1999/C 246/23)
jen tuomioistuimen kirjaamoon 9.6.1999, Euroopan yhteisö-
jen tuomioistuimelta asiassa Giuseppe Conte vastaan Stefania
Rossi ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:                          Corte d’Appello di Roma (I Sezione civile) on pyytänyt
                                                                        12.5.1999 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroo-
                                                                        pan yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 10.6.1999, Euroo-
1. Voidaanko komission päätöksissä ja yhteisöjen tuomiois-              pan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Ministero delle Finan-
     tuimen oikeuskäytännössä esiintyvällä käsitteellä ”yritys”         ze vastaan CASER SpA ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyk-
     tarkoittaa arkkitehtitoiminnan harjoittajia, ja jos vastaus        siin:
     tähän on myöntävä, voidaanko arkkitehtien ammattiliittoja
     pitää perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa tarkoi-
     tettuina ”yritysten yhteenliittyminä”?                             ”Onko 23.12.1998 annetun lain nro 448 11 §:n 1 momenttia,
                                                                        johon vedotaan Italian tuomioistuimessa vireillä olevassa oi-
2. Voidaanko perustamissopimuksen 5 ja 85 artiklan kanssa               keudenkäynnissä, jossa kantajana oleva yhtiö vaatii yhtiöiden
     yhteensopivana pitää kansallista lainsäädäntöä, jolla vah-         yritysrekisteriin merkitsemisestä vuosina 1985-1992 kanne-
     vistetaan insinööri- ja arkkitehtiliittojen kansallisen liitto-    tun, 17 päivänä heinäkuuta 1969 annetun neuvoston direktii-
     neuvoston vahvistama palkkiotariffi, jos                           vin 69/335/ETY (1) 10 artiklan vastaisiin lakeihin perustuvan
 ---pagebreak--- C 246/12                FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    28.8.1999
maksun palauttamista (ks. yhdistetyissä asioissa C-71/91 ja              Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardian –
C-178/91 (2) 20.4.1993 annettu tuomio), ja jossa perustamis-             Sezione III – 26.11.1998 tekemällään päätöksellä esittämä
kirjan rekisteröintimaksuksi vahvistetaan taannehtivasti                 ennakkoratkaisupyyntö asiassa AGORA Srl vastaan Ente
500 000 Italian liiraa ja jossa yhtiöiden muiden asiakirjojen                      Autonomo Fiera Internazionale di Milano
rekisteröintimaksut vahvistetaan arviomääräisesti eri suuruisik-
si (määrät vaihtelevat yhtiömuodosta riippuen 750 000 liiran
ja 90 000 liiran välillä), pidettävä yhteensopivana yhteisön                                    (Asia C-223/99)
oikeuden periaatteiden ja yhteisöjen tuomioistuimen yhdiste-
tyissä asioissa C-71/91 ja C-178/91 20.4.1993 antamasta                                         (1999/C 246/24)
tuomiosta ilmenevän kyseistä direktiiviä koskevan tulkinnan
kanssa?
                                                                         Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia –
                                                                         Sezione III on pyytänyt 26.11.1998 tekemällään päätöksellä,
Vaikka vuoden 1998 lain kyseisessä säännöksessä (11 §:n 1                joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon
momentti) säädetyt maksut ovat asiallisesti alhaisia ja vaikka           10.6.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
säännöksessä olevalla yhtiön asiakirjojen uudelleenrekisteröin-          ratkaisua asiassa AGORA Srl vastaan Ente Autonomo Fiera
tiä koskevalla maininnalla halutaan ilmeisesti viitata sellaisiin        Internazionale di Milano seuraavaan kysymykseen:
arviomääräisiin summiin, jotka selvästi vastaavat palvelusta
aiheutuvaa kustannusta (ja jotka näin ollen ovat direktiivin 12
artiklan e alakohdassa tarkoitettuja korvausluonteisia maksuja),         Voidaanko Ente Autonomo Fiera Internazionale di Milanoa
vaikuttaa siltä, että tämä säännös on annettu ilman, että                pitää direktiivin 92/50/ETY (1) 1 artiklan b kohdassa tarkoitet-
yhtiöille suoritettavista palveluista aiheutuvia kustannuksia            tuna julkisoikeudellisena laitoksena?
olisi millään tavoin etukäteen laskettu (kustannukset ovat
helposti määritettävissä siltä osin kuin ne liittyvät jo kuluneisiin
vuosiin, palveluja suorittavien henkilöiden lukumäärään ja               (1) EYVL L 209, 24.7.1992, s. 1.
pätevyyteen, palvelun suorittamiseen kuluvaan aikaan sekä
palvelun suorittamisen kannalta välttämättömiin materiaali-
kustannuksiin) ja ilman, että kannettujen maksujen ja yhtiöille
konkreettisesti suoritettujen palvelujen olisi osoitettu liittyvän
jollain tavalla toisiinsa, ottaen huomioon, että nämä yhtiöt
olivat maksaneet rekisteröintimaksuja ja rekisteröinnin uudis-
tamisesta kannettua vuotuista maksua eivätkä yhtiön asiakir-
joista perittävää arviomääräistä rekisteröintimaksua.
                                                                         Centrale Raad van Beroepin 24.3.1999 tekemällään
Riippumatta vuoden 1998 lain 11 §:n 1 momentissa säädetty-               päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa So-
jen Italian valtion kantamien maksujen korvausluonteisuudes-                      ziale Verzekeringsbank vastaan Y. Moughit
ta, onko niitä laillisia korkoja, jotka valtiolla on velvollisuus
maksaa yhtiöille palautettavien maksujen perusteella ja niiden
lisäksi, ja jotka edellä mainitun 11 §:n 3 momentin mukaan                                      (Asia C-225/99)
alkavat juosta palauttamiskanteen vireilletulopäivästä ja joiden
vuosittainen tosiasiallinen korkokanta on 2,5 prosenttia, eli
näin ollen alhaisempi, kuin perusteettomasti kannettujen vero-                                  (1999/C 246/25)
jen ja maksujen (29.1.1961 annetun lain nro 29 1 § ja 5 §
ja sen myöhemmät muutokset) tai perusteettoman edun                      Centrale Raad van Beroep on pyytänyt 24.3.1999 tekemällään
palauttamisen (codice civilen 2033 §) yhteydessä sovellettava            päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen
korkokanta, pidettävä yksityisten suojeluun liittyvät näkökoh-           kirjaamoon 11.6.1999 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
dat huomioon ottaen yhteensopivina kansallisen lainsäädän-               ennakkoratkaisua asiassa Soziale Verzekeringsbank vastaan
nön ja yhteisön lainsäädännön vastaavuusperiaatteen ja/tai               Y. Moughit seuraaviin kysymyksiin:
yhteisön lainsäädäntöön perustuvien oikeuksien käyttämiseen
liittyvän tehokkuusperiaatteen kanssa, joihin molempiin yh-
teisöjen tuomioistuin on toistuvasti vedonnut asiassa C-260/             Onko EY:n ja Marokon välisen 27.4.1976 allekirjoitetun
96, Spac, asiassa C-231/96, Edis, ja yhdistetyissä asioissa              yhteistyösopimuksen 41 (1) artiklan ensimmäisessä kohdassa
C-279/96 (3), C-280/96 ja C-281/96, Ansaldo, 15.9.1998                   tarkoitetulla perheenjäsenellä ymmärrettävä myös marokkolai-
annetuissa tuomioissa?”                                                  sen työntekijän yksin olevaa äitiä, joka sen jälkeen, kun
                                                                         kyseinen työntekijä täysi-ikäisenä on asettautunut yhteisön
                                                                         jonkin jäsenvaltion aluelle, on asettautunut asumaan lapsensa
                                                                         luokse?
(1) EYVL L 249, 3.10.1969, s. 25.
(2) Kok. 1993, s. I-1915.
(3) Kok. 1998, s. I-5025.                                                (1) 26.9.1978 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2211/78, EYVL
                                                                             L 264, s. 1.


title: Asia T-328/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.9.2012 — Fraas v. SMHV (tummanharmaan, vaaleanharmaan, beigen ja tummanpunaisen värinen ruutukuvio) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus tummanharmaan, vaaleanharmaan, beigen ja tummanpunaisen värisen ruutukuvion rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta, 75 artikla ja 76 artiklan 1 kohta)

text:
               27.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/19

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.9.2012 — Fraas v. SMHV (tummanharmaan, vaaleanharmaan, beigen ja tummanpunaisen värinen ruutukuvio)
      (Asia T-328/10) (1)

      (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus tummanharmaan, vaaleanharmaan, beigen ja tummanpunaisen värisen ruutukuvion rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta, 75 artikla ja 76 artiklan 1 kohta)
      (2012/C 331/32)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Saksa) (edustajat: asianajajat R. Kunze ja G. Würtenberger)

         Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: aluksi B. Schmidt, sitten D. Walicka)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kumoamiskanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 7.6.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 190/2010-4), joka koskee hakemusta tummanharmaan, vaaleanharmaan, beigen ja tummanpunaisen värisen ruutukuvion rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  V. Fraas GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 288, 23.10.2010.


title: Asia C-103/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 5.11.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Administrativen sad Sofia grad – Bulgaria) – Snezhana Somova v. Glaven direktor na Stolichno upravlenie ”Sotsialno osiguryavane” (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaaliturva — Asetus (ETY) N:o 1408/71 — 12, 45, 46 ja 94 artikla — Kansallinen säännös, jonka mukaan eläkkeen myöntäminen edellyttää vanhuusvakuutusmaksujen keskeyttämistä — Puuttuvan vakuutuskauden lunastaminen vakuutusmaksuja vastaan — Vakuutuskausien päällekkäisyys useassa jäsenvaltiossa — Vakuutetun mahdollisuus poiketa maksu- ja vakuutuskausien yhteen laskemista koskevasta säännöstä — Myönnetyn eläkkeen peruuttaminen ja liikaa saadun eläkkeen takaisin periminen — Koronmaksuvelvollisuus)

text:
               12.1.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 7/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 5.11.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Administrativen sad Sofia grad – Bulgaria) – Snezhana Somova v. Glaven direktor na Stolichno upravlenie ”Sotsialno osiguryavane”
   (Asia C-103/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaaliturva - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - 12, 45, 46 ja 94 artikla - Kansallinen säännös, jonka mukaan eläkkeen myöntäminen edellyttää vanhuusvakuutusmaksujen keskeyttämistä - Puuttuvan vakuutuskauden lunastaminen vakuutusmaksuja vastaan - Vakuutuskausien päällekkäisyys useassa jäsenvaltiossa - Vakuutetun mahdollisuus poiketa maksu- ja vakuutuskausien yhteen laskemista koskevasta säännöstä - Myönnetyn eläkkeen peruuttaminen ja liikaa saadun eläkkeen takaisin periminen - Koronmaksuvelvollisuus))
   (2015/C 007/05)
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen sad Sofia grad

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Snezhana Somova

      Vastaaja: Glaven direktor na Stolichno upravlenie ”Sotsialno osiguryavane”

      Tuomiolauselma

               1)

               SEUT 49 artikla on esteenä sosiaalivakuutuslain (Kodeks za sotsialnoto osiguryavane) 94 §:n 1 momentin kaltaiselle jäsenvaltion säännökselle, jonka mukaan vanhuuseläkkeen myöntämisen ennakkoedellytyksenä on toisessa jäsenvaltiossa harjoitettuun ansiotyöhön liittyvien sosiaalivakuutusmaksujen suorittamisen keskeytyminen.

               2)

               Sosiaaliturvajärjestelmän soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 18.12.2006 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1992/2006, 45 artiklaa, 46 artiklan 2 kohtaa ja 94 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, ettei niissä anneta sosiaalivakuutetuille mahdollisuutta valita, ettei ensimmäisessä jäsenvaltiossa saavutettujen oikeuksien määrittämisessä oteta huomioon toisessa jäsenvaltiossa täyttyneitä vakuutuskausia ennen tämän asetuksen soveltamispäivää tässä ensimmäisessä jäsenvaltiossa.

      (1)  EUVL C 129, 4.5.2013.


title: Asia T-383/09: Kanne 28.9.2009 — Fuller & Thaler Asset Management v. SMHV (BEHAVIOURAL INDEX)

text:
               21.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/60

         Kanne 28.9.2009 — Fuller & Thaler Asset Management v. SMHV (BEHAVIOURAL INDEX)
   (Asia T-383/09)
   2009/C 282/112
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Fuller & Thaler Asset Management Inc. (San Mateo, Yhdysvallat) (edustaja: barrister S. Malynicz)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 11.6.2009 asiassa R 138/2009-1 tekemä päätös on kumottava ja

               —

               vastaaja on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki BEHAVIOURAL INDEX luokkiin 9 ja 36 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten

      Tutkijan päätös: yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu, koska valituslautakunta (i) arvioi merkkiä virheellisesti sen merkityssisällön ja lauseopin kannalta sekä arvioi virheellisesti sitä, onko merkki välittömästi ja suoraan kyseisiä tavaroita ja palveluja kuvaava; (ii) ei osoittanut viran puolesta tosiseikkoja, joiden perusteella voidaan näyttää toteen, että kyseinen yhteisön tavaramerkki on kohdeyleisön mukaan kuvaileva, vaikka toisaalta perustellusti totesikin, että kohdeyleisönä on erikoistunut yleisö; ja (iii) ei ottanut huomioon kyseessä olevan hylkäysperusteen taustalla olevaa yleistä etua eikä esittänyt todisteita sen tueksi, että muut toimijat kyseisellä erityisalalla kohtuullisella todennäköisyydellä haluaisivat käyttää kyseistä yhteisön tavaramerkkiä tulevaisuudessa.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 25 päivänä toukokuuta 2000 asiassa C-424/98, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Oleskeluoikeus – Direktiivit 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY – Tuloja ja varoja koskevat edellytykset)

text:
C 247/4                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                             26.8.2000
haussaan Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-               neuvoston direktiivin 90/364/ETY (EYVL L 180, s. 26),
mioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-274/97, Ca’ Pasta                  ammattitoimintansa lopettaneiden työntekijöiden ja itsenäis-
vastaan komissio, 16.7.1998 antaman määräyksen (Kok.                     ten ammatinharjoittajien oleskeluoikeudesta 28 päivänä kesä-
1998, s. II-2925) kumoamista ja jossa vastapuolena on Euroo-             kuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/365/ETY (EYVL
pan yhteisöjen komissio (asiamiehenään H. van Vliet, avustaja-           L 180, s. 28), eikä opiskelijoiden oleskeluoikeudesta 29 päivä-
naan A. Dal Ferro, yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto),              nä lokakuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/96/ETY
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja R. Schintgen                (EYVL L 317, s. 59) mukaisia velvoitteitaan, koska
sekä tuomarit G. Hirsch ja V. Skouris (esittelevä tuomari),
julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: R. Grass, on antanut
                                                                         –     se on vaatinut, että direktiivissä 90/364/ETY tarkoitettu-
25.5.2000 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                               jen edunsaajien perheenjäsenillä on oltava kolmasosa
                                                                               enemmän tuloja ja varoja kuin direktiivin 90/365/ETY
1)    Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa               edunsaajien perheenjäseniltä edellytetty vähimmäis-
      T-274/97, Ca’ Pasta vastaan komissio, 16.7.1998 antama                   määrä,
      määräys kumotaan.
2)    Ca’ Pasta Srl:lle osoitettuun, 4.8.1997 päivättyyn komission       –     se on rajoittanut sitä, mitä näyttöä voidaan esittää, ja
      kirjeeseen sisältyvä yhteisön tuen maksamisen keskeyttämistä             esimerkiksi määrännyt, että tiettyjen asiakirjojen on olta-
      koskeva implisiittinen päätös kumotaan.                                  va toisen jäsenvaltion viranomaisten antamia tai varmen-
                                                                               tamia,
3)    Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan kum-
      massakin oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.           –     se on vaatinut, että opiskelijat, jotka ovat muiden jäsenval-
                                                                               tioiden kansalaisia ja jotka pyytävät direktiivin 93/96/ETY
                                                                               nojalla oleskeluoikeutensa ja perheenjäsentensä oleskelu-
(1) EYVL C 378, 5.12.1998.                                                     oikeuden tunnustamista Italiassa, takaavat Italian viran-
                                                                               omaisille, että heillä on määrätty määrä tuloja ja varoja,
                                                                               ja koska se ei ole jättänyt opiskelijoille tätä varten selvää
                                                                               vapautta valita ilmoituksen ja jonkin muun vastaavan
                                                                               tavan välillä eikä hyväksynyt ilmoituksen tekemistä sil-
                                                                               loin, kun opiskelijan perheenjäsenet ovat tulleet maahan
                                                                               hänen mukanaan,
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpa-
                                                                         nossa: jaoston puheenjohtaja D. A. O. Edward (esittelevä tuo-
                                                                         mari) sekä tuomarit L. Sevón, P. J. G. Kapteyn, P. Jann ja
                            (viides jaosto)                              H. Ragnemalm, julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaa-
                                                                         ja: R. Grass, on antanut 25.5.2000 tuomion, jonka tuomiolau-
                                                                         selma on seuraava:
                  25 päivänä toukokuuta 2000
                                                                         1)    Italian tasavalta ei ole noudattanut oleskeluoikeudesta
asiassa C-424/98, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan                         28 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin
                         Italian tasavalta (1)                                 90/364/ETY, ammattitoimintansa lopettaneiden työntekijöi-
                                                                               den ja itsenäisten ammatinharjoittajien oleskeluoikeudesta
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Oleske-                      28 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin
luoikeus – Direktiivit 90/364/ETY, 90/365/ETY ja                               90/365/ETY, eikä opiskelijoiden oleskeluoikeudesta 29 päivä-
     93/96/ETY – Tuloja ja varoja koskevat edellytykset)                       nä lokakuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/96/ETY
                                                                               mukaisia velvoitteitaan, koska
                          (2000/C 247/06)
                                                                               –     se on rajoittanut sitä, mitä näyttöä voidaan esittää, ja
                                                                                erityisesti koska se on määrännyt, että tiettyjen asiakirjojen
                                                                                on oltava toisen jäsenvaltion viranomaisten antamia tai
                      (Oikeudenkäyntikieli: italia)                                  varmentamia,
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan                 –     se on vaatinut, että opiskelijat, jotka ovat muiden
        yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                           jäsenvaltioiden kansalaisia ja jotka pyytävät direktiivin
                                                                                93/96/ETY nojalla oleskeluoikeutensa ja perheenjäsen-
                                                                                tensä oleskeluoikeuden tunnustamista Italiassa, takaavat
Asiassa C-424/98, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamie-                             Italian viranomaisille, että heillä on määrätty määrä
henään aluksi A. Aresu ja sittemmin K. Oldfelt Hjertonsson)                          tuloja ja varoja, ja koska se ei ole jättänyt opiskelijoille
vastaan Italian tasavalta (asiamiehenään professori U. Leanza,                       tätä varten selvää vapautta valita ilmoituksen ja muun
avustajanaan D. del Gaizo), jossa kantaja vaatii yhteisöjen                          vastaavan tavan välillä eikä hyväksynyt ilmoituksen
tuomioistuinta toteamaan, että Italian tasavalta ei ole noudatta-                    tekemistä silloin, kun opiskelijan perheenjäsenet ovat
nut oleskeluoikeudesta 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetun                             tulleet maahan hänen mukanaan.
 ---pagebreak--- 26.8.2000                FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                             C 247/5
2)    Kanne hylätään muilta osin.                                         Tämän kannalta ei ole merkitystä sillä, vaatiiko tällaisen verovapau-
                                                                          tuksen soveltamista tavallinen osakkeenomistaja vai työntekijä, jolla
3)    Italian tasavalta ja komissio vastaavat omista oikeudenkäynti-      on osinkoihin oikeuttaneet osakkeet henkilöstörahaston perusteella.
      kuluistaan.
                                                                          (1) EYVL C 137, 2.5.1998.
(1) EYVL C 48, 20.2.1999.
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                                    6 päivänä kesäkuuta 2000
                     6 päivänä kesäkuuta 2000                             asiassa C-281/98 (Pretore di Bolzanon esittämä ennakko-
                                                                          ratkaisupyyntö), Roman Angonese vastaan Cassa di Ris-
asiassa C-35/98 (Hoge Raad der Nederlandenin esittämä                                         parmio di Bolzano SpA (1)
ennakkoratkaisupyyntö), Staatssecretaris van Financiën
                   vastaan B.G.M. Verkooijen (1)                          (Henkilöiden vapaa liikkuvuus – Mahdollisuudet työhön –
                                                                          Paikallisen viranomaisen antama kaksikielisyystodistus –
(Pääomien vapaa liikkuvuus – Osinkojen välitön verotus –                  EY:n perustamissopimuksen 48 artikla (josta on muutettuna
Vapautus – Vain sellaisten osinkojen vapauttaminen verosta,                         tullut EY 39 artikla) – Asetus N:o 1612/68)
jotka jakaa yhtiö, jonka kotipaikka on kyseisessä jäsenval-
                                tiossa)                                                            (2000/C 247/08)
                          (2000/C 247/07)                                                      (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                     (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                      (Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
                                                                                yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan            Asiassa C-281/98, jonka Pretore di Bolzano (Italia) on saattanut
         yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)               EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY
                                                                          234 artikla) nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi
Asiassa C-35/98, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alanko-                 saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä ole-
maat) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan                 vassa asiassa Roman Angonese vastaan Cassa di Risparmio di
(josta on tullut EY 234 artikla) nojalla yhteisöjen tuomioistui-          Bolzano SpA ennakkoratkaisun EY:n perustamissopimuksen
men käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistui-            48 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 39 artikla) ja
messa vireillä olevassa asiassa Staatssecretaris van Financiën            työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella
vastaan B.G.M. Verkooijen ennakkoratkaisun perustamissopi-                15 päivänä lokakuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen
muksen 67 artiklan täytäntöönpanosta 24 päivänä kesäkuuta                 (ETY) N:o 1612/68 (EYVL L 257, s. 2) 3 artiklan 1 kohdan ja
1988 annetun neuvoston direktiivin 88/361/ETY (EYVL L                     7 artiklan 1 ja 4 kohdan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin,
178, s. 5) sekä EY:n perustamissopimuksen 6 ja 52 artiklan                toimien kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodrı́guez Iglesias,
(joista on muutettuina tullut EY 12 ja EY 43 artikla) tulkinnasta,        jaostojen puheenjohtajat D. A. O. Edward, L. Sevón ja
yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpanossa: presidentti               R. Schintgen sekä tuomarit P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann,
G. C. Rodrı́guez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat J. C. Moitin-         J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann, H. Ragnemalm (esittelevä
ho de Almeida, L. Sevón ja R. Schintgen sekä tuomarit                    tuomari) ja M. Wathelet, julkisasiamies: N. Fennelly, kirjaaja:
P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann, J.-P. Puissochet, P. Jann, H. Rag-          hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut 6.6.2000 tuomion,
nemalm, M. Wathelet (esittelevä tuomari) ja F. Macken, julkis-            jonka tuomiolauselma on seuraava:
asiamies: A. La Pergola, kirjaaja: johtava hallintovirkamies
D. Louterman-Hubeau, on antanut 6.6.2000 tuomion, jonka                   Menettely, jossa työnantaja velvoittaa työhönottomenettelyyn osallis-
tuomiolauselma on seuraava:                                               tuvat työnhakijat osoittamaan kielitaitonsa yksinomaan jäsenvaltion
                                                                          määrätyn maakunnan antamalla tietyllä todistuksella, on EY:n
Pääasiassa kyseessä olevan kaltainen jäsenvaltion säännös, jonka          perustamissopimuksen 48 artiklan (josta on muutettuna tullut EY
mukaan edellytyksenä sille, että osakkeenomistajina oleville luonnolli-   39 artikla) vastainen.
sille henkilöille maksettavat osingot vapautetaan tuloverosta, on
se, että osingot maksaa yhtiö, jonka kotipaikka on kyseisessä             (1) EYVL C 278, 5.9.1998.
jäsenvaltiossa, on ristiriidassa perustamissopimuksen 67 artiklan
täytäntöönpanosta 24 päivänä kesäkuuta 1988 annetun neuvoston
direktiivin 88/361/ETY 1 artiklan 1 kohdan kanssa.


title: Asia C-229/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Saksa) on esittänyt 28.5.2008 — Colin Wolf v. Stadt Frankfurt am Main

text:
               30.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/21

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Saksa) on esittänyt 28.5.2008 — Colin Wolf v. Stadt Frankfurt am Main
   (Asia C-229/08)
   (2008/C 223/33)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Verwaltungsgericht Frankfurt am Main
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Colin Wolf

      Vastaaja: Stadt Frankfurt am Main
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko kansallisella lainsäätäjällä direktiivin 2000/78/EY (1) 6 artiklan 1 kohdassa annettua liikkumavaraa käytettäessä yleisesti ottaen laaja harkinta- tai organisointivalta, vai onko kyseinen liikkumavara rajattu vain tarpeelliseen ainakin silloin, kun on kyse enimmäisiän vahvistamisesta työhönoton edellytykseksi direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan c alakohdan mukaisen eläkkeelle siirtymistä edeltävän vähimmäispalvelusajan vuoksi?

               2)

               Kuvastaako direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa tarkoitettu tarpeellisuus direktiivin 20007/78/EY 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa mainittujen keinojen asianmukaisuutta ja rajoittaako se siten kyseisen yleisen säännöksen soveltamisalaa?

               3)

                           a)

                           Onko kyse direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta oikeutetusta tavoitteesta, kun julkisen sektorin työnantaja pyrkii työhönottoa koskevalla enimmäisiällä siihen, että palvelukseen otettavat virkamiehet ovat aktiivipalveluksessa mahdollisimman kauan?

                           b)

                           Onko tällaisen tavoitteen toteuttaminen epäasianmukaista jo silloin, kun sen vaikutuksesta virkamies on palveluksessa pidempään kuin mikä on tarpeen lainsäädännössä taatun vähimmäiseläkkeen saamiseksi viiden palvelusvuoden kulumisen jälkeen varhaiseläkkeelle siirryttäessä?

                           c)

                           Onko tällaisen tavoitteen toteuttaminen epäasianmukaista vasta silloin, kun sen vaikutuksesta virkamies on palveluksessa pidempään kuin mikä on tarpeen lainsäädännössä taatun vähimmäiseläkkeen ansaitsemiseksi (tällä hetkellä 19,51 vuotta) varhaiseläkkeelle siirryttäessä?

               4)

                           a)

                           Onko kyse direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta oikeutetusta tavoitteesta, kun mahdollisimman alhaisella työhönottoa koskevalla enimmäisiällä kaikkien palvelukseen otettavien virkamiesten määrä pidetään mahdollisimman pienenä tapaturmaetuuksien tai sairausetuuksien kaltaisten yksilöllisten etuuksien (avustukset, jotka kattavat myös perheenjäsenet) määrän minimoimiseksi?

                           b)

                           Mitä merkitystä voidaan tältä osin antaa sille, että eliniän noustessa tapaturmaetuudet tai sairaustapauksissa maksettavat avustukset (myös perheenjäsenille) ovat suuremmat kuin nuorempien virkamiehien osalta, joten se, että työhön otetaan iältään vanhempia virkamiehiä, voisi tällä perusteella lisätä suoritettavien kokonaiskustannusten määrää?

                           c)

                           Onko tältä osin esitettävä tarkastettuja ennusteita tai tilastoja vai riittävätkö yleisesti tunnetut todennäköisyydet?

               5)

                           a)

                           Onko kyse direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta oikeutetusta tavoitteesta, kun julkisen sektorin työnantaja haluaa soveltaa tiettyä työhönottoa koskevaa enimmäisikää turvatakseen ”tasapainoisen ikärakenteen kulloisellakin ura-alueella”?

                           b)

                           Jos näin on, mitä vaatimuksia tällaisen ikärakenteen toteuttamista koskevien perusteiden on vastattava, jotta oikeuttamisperustetta koskevat edellytykset (asianmukaisuus ja tarpeellisuus, välttämättömyys) täyttyvät?

               6)

               Onko kyse direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta oikeutetusta näkökohdasta, kun julkisen sektorin työnantaja vetoaa työhönottoa koskevan enimmäisiän osalta siihen, että palotoimen keskitasolla suoritettavaan harjoitteluun ottamista koskevat asialliset edellytykset eli vastaava kouluopetus ja ammattikoulutus on yleensä mahdollista täyttää tällaisen iän saavuttamiseen saakka?

               7)

               Mitä perusteita on käytettävä arvioitaessa sitä, onko eläkkeelle siirtymisen edellyttämä vähimmäispalvelusaika asianmukainen tai tarpeellinen?

                           a)

                           Voidaanko vähimmäispalvelusaikaa koskevaa tarvetta pitää oikeutettuna yksinomaan eräänlaisena vastikkeena julkisen sektorin työnantajan yksin rahoittamasta (keskiasteen palotoimen virkaan vaadittavasta) julkisen sektorin työnantajan palveluksessa tapahtuvasta ammattipätevyyden hankkimisesta, kun tarkoituksena on varmistaa se, että tällaisen pätevyyden kannalta katsoen tämän jälkeinen kyseisen julkisen sektorin työnantajan palveluksessa suoritettava palvelusaika on asianmukainen siten, että virkamiesten koulutuskustannukset poistetaan tällä tavalla vähitellen?

                           b)

                           Minkä pituinen harjoitteluaikaa seuraava palvelusajanjako saa olla enimmillään? Saako se ylittää viisi vuotta, ja jos saa, niin millä edellytyksin?

                           c)

                           Voiko 7 kohdan a alakohdasta riippumatta vähimmäispalvelusaikaa pitää asianmukaisena tai tarpeellisena sillä perusteella, että sellaisten virkamiesten osalta, joiden eläkkeet julkisen sektorin työnantaja rahoittaa yksin, odotetun aktiivisen palvelusajan työhönottamisesta todennäköiseen eläkkeelle siirtymiseen saakka on riitettävä lainsäädännössä taatun täyden vähimmäiseläkkeen ansaitsemiseksi palvelusajalla, jonka pituus on tällä hetkellä 19,51 vuotta?

                           d)

                           Onko sitä vastoin se, että henkilöä ei oteta työhön, oikeutettua direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 1 kohdan perusteella vasta silloin, kun henkilö otettaisiin työhön iässä, joka johtaisi hänen odotettavissa olevan eläkkeelle siirtymispäivänsä huomioon ottaen vähimmäiseläkkeen maksamiseen, vaikkei sitä ole vielä ansaittu?

               8)

                           a)

                           Onko direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa tarkoitettua eläkkeelle siirtymistä tarkasteltaessa otettava huomioon lainsäädännössä vahvistettu eläkkeelle siirtymisen ikäraja ja tätä seuraava eläke vai onko huomioon otettava tiettyjen virkamiesten tai ammattiryhmien tilastollinen eläkkeelle siirtymisen keski-ikä?

                           b)

                           Jos näin on, missä määrin on otettava huomioon se, että yksittäisten virkamiesten osalta säännöllistä eläkkeelle siirtymistä voidaan lykätä enintään kahdella vuodella? Johtaako tämä seikka vastaavassa laajuudessa työhönottoa koskevan enimmäisiän nousemiseen?

               9)

               Voidaanko vähimmäispalvelusaikaa direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 1 kohdan yhteydessä laskettaessa ottaa huomioon myös alkuvaiheessa virkasuhteessa suoritettava sisäinen harjoittelu? Onko tältä osin merkitystä sillä, otetaanko harjoitteluaika eläkeoikeutta hankittaessa kokonaisuudessaan huomioon eläkkeeseen oikeuttavana palvelusaikana, vai onko harjoitteluaika vähennettävä siitä ajanjaksosta, jonka julkisen sektorin työnantaja voi asettaa direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan c alakohdan mukaiseksi vähimmäispalvelusajaksi?

               10)

               Ovatko yleisen tasa-arvolain 15 §:n 1 momentin toisen virkkeen ja 3 momentin säännökset yhteensoveltuvia direktiivin 2000/78/EY 17 artiklan kanssa?

      (1)  EYVL L 303, s. 16.


title: Asian C-291/95 poistaminen rekisteristä

text:
C 278/34              FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      5.9.98
         Asian C-403/97 (1) poistaminen rekisteristä                      Asian C-406/97 (1) poistaminen rekisteristä
                        (98/C 278/71)                                                   (98/C 278/74)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 25.5.1998
                                                                 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 15.6.1998
antamalla määräyksellä tuomioistumen rekisteristä on pois-
                                                                 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on pois-
tettu asia C-403/97, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                 tettu asia C-406/97, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
Saksan liittotasavalta.
                                                                 Luxemburgin suurherttuakunta.
(1) EYVL C 26, 24.1.1998.
                                                                 (1) EYVL C 41, 7.2.1998.
         Asian C-291/95 (1) poistaminen rekisteristä                      Asian C-411/97 (1) poistaminen rekisteristä
                        (98/C 278/72)
                                                                                (98/C 278/75)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 15.6.1998
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on pois-      Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 16.6.1998
tettu asia C-291/95, Belgian kuningaskunta vastaan Euroo-        antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on pois-
pan yhteisöjen komissio.                                         tettu asia C-411/97, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                 Belgian kuningaskunta.
(1) EYVL C 268, 14.10.1995.
                                                                 (1) EYVL C 55, 20.2.1998.
         Asian C-155/97 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                          Asian C-105/97 (1) poistaminen rekisteristä
                        (98/C 278/73)
                                                                                (98/C 278/76)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 15.6.1998
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on pois-      Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 25.6.1998
tettu asia C-155/97, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan        antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on pois-
Belgian kuningaskunta.                                           tettu asia C-105/97 (Pretura di Trenton esittämä ennakkorat-
                                                                 kaisupyyntö), Leonardo Gulli vastaan Ente Poste Italiane.
(1) EYVL C 181, 14.6.1997.
                                                                 (1) EYVL C 142, 10.5.1997.


title: Asia C-468/00: Euroopan yhteisöjen komission 22.12.2000 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 45/16                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        10.2.2001
Euroopan yhteisöjen komission 22.12.2000 Ranskan tasa-                   Cour de cassation, chambre commerciale, financière et
                 valtaa vastaan nostama kanne                            économiquen 19.12.2000 tekemällään päätöksellä esittä-
                                                                         mä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Société Ravil vastaan
                                                                                Société Bellon Import ja Société SPA Biraghi
                          (Asia C-468/00)                                                         (Asia C-469/00)
                                                                                (2001/C 45/31)
                           (2001/C 45/30)
                                                                         Cour de cassation, chambre commerciale, financière et écono-
                                                                         mique on pyytänyt 19.12.2000 tekemällään päätöksellä, joka
                                                                         on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.12.2000 Euroo-               27.12.2000, Euroopan yhteisöjan tuomioistuimelta asiassa
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa               Société Ravil vastaan Société Bellon Import ja Société SPA
vastaan. Kantajan asiamies on oikeudellinen neuvonantaja                 Biraghi ennakkoratkaisua seuraavaan kysymykseen:
Bernard Mongin ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o Carlos
Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.                             Onko Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 29 artiklaa
                                                                         (aiempi 34 artikla) tulkittava siten, että sen kanssa on ristiriidas-
                                                                         sa kansallinen säännös, jossa varataan grana padano -alkuperä-
                                                                         nimityksen käyttö vain sellaiselle juustolle, joka on raastettu
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                             tuotantoalueellaan, siltä osin kuin tällainen tuotantoalueella
                                                                         tapahtuvaa raastamista koskeva velvollisuus ei ole välttämätön
                                                                         tuotteella olevien erityisominaisuuksien säilyttämiseksi?
1.    toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut sisävesi-
      väylien tavara- ja matkustajaliikenteen kansallisten päte-
      vyyskirjojen myöntämisperusteiden harmonisoinnista
      yhteisössä 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvos-
      ton direktiivin 97/50/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska
      se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyt-
      tämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai
      ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle                                     Asian C-502/99 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2001/C 45/32)
2.    velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-
      tikulut.                                                           Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 6.9.2000
                                                                         antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                         tu asia C-502/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                         Ranskan tasavalta.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      (1) EYVL C 234, 25.7.1988.
EY 249 artiklasta (entinen EY:n perustamissopimuksen 189 ar-
tikla), jonka mukaan direktiivi velvoittaa saavutettavaan tulok-
seen nähden jokaista jäsenvaltiota, seuraa, että jäsenvaltiot
ovat velvolliset noudattamaan direktiiveissä säädettyjä täytän-
töönpanon määräaikoja. Tämä määräaika on päättynyt                                Asian C-318/99 (1) poistaminen rekisteristä
7.4.1998, eikä Ranskan tasavalta ole toteuttanut komission
kannevaatimuksissa mainitun direktiivin noudattamisen edel-
lyttämiä toimenpiteitä.                                                                            (2001/C 45/33)
                                                                         Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 19.9.2000
                                                                         antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
(1) EYVL L 235, 17.9.1996, s. 31.                                        tu asia C-318/99, Italian tasavalta vastaan Euroopan yhteisöjen
                                                                         komissio.
                                                                         (1) EYVL C 314, 30.10.1999.


title: Asia T-565/14: Kanne 30.7.2014 – EEB v. komissio

text:
               10.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 395/51

      Kanne 30.7.2014 – EEB v. komissio
      (Asia T-565/14)
      (2014/C 395/64)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: European Environmental Bureau (EEB) (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja S. Podskalská)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan riitautetun 12.6.2014 tehdyn komission päätöksen (Ares (2014)1915757)

                  —

                  kumoamaan toisen riitautetun 17.2.2014 tehdyn komission päätöksen 2014/804/EU

                  —

                  velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kantaja vaatii kanteessaan unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan 12.6.2014 tehdyn komission päätöksen (Ares (2014)1915757), jossa evättiin kantajan esittämä sisäistä uudelleentarkastelua koskeva pyyntö, joka koski teollisuuden päästöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/75/EU (1) 32 artiklan mukaisesta Puolan tasavallan kansallista siirtymäsuunnitelmaa koskevasta ilmoituksesta 17.2.2014 annettua komission päätöstä C(2014) 804 final. Lisäksi kantaja vaatii kumoamaan 17.2.2014 tehdyn komission päätöksen C(2014) 804 final.
      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee päätöstä Ares (2014) 1915757 ja perustuu asetuksen N:o 1367/2006 (2) ja direktiivin 2010/75 rikkomiseen

                              —

                              koska kansallista siirtymäsuunnitelmaa koskeva päätös on yksittäistapausta koskeva toimenpide ja näin ollen asetuksessa N:o 1367/2006 tarkoitettu hallintotoimi. Kantajan mukaan komission olisi näin ollen pitänyt todeta, että uudelleentarkastelua koskeva pyyntö voitiin hyväksyä

                              —

                              koska komission olisi pitänyt tulkita asetuksen N:o 1367/2006 10 artiklaa yhteensopivasti Århusin yleissopimuksen kanssa ja todeta, että asetuksen N:o 1367/2006 2 artiklan 1 kohdan g alakohta on lainvastainen

                              —

                              koska komission perustelut perustuvat direktiivin 2010/75/EY merkityksellisten säännösten virheelliseen tulkintaan.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka koskee päätöstä C(2014) 804 final ja perustuu SEU 17 artiklan, direktiivin 2010/75/EU, komission täytäntöönpanopäätöksen 2012/115/EU (3), Århusin yleissopimuksen, direktiivin 2001/42/EY (4) ja direktiivin 2008/50/EY (5) rikkomiseen.

         (1)  Teollisuuden päästöistä 24.11.2010 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/75/EU (EUVL L 334, s. 17).

         (2)  Tiedon saatavuutta, yleisön osallistumista päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuutta ympäristöasioissa koskevan Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamisesta yhteisön toimielimiin ja elimiin 6.9.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1367/2006 (EUVL L 264, s. 13).

         (3)  Teollisuuden päästöistä annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2010/75/EU tarkoitettuja kansallisia siirtymäsuunnitelmia koskevien sääntöjen laatimisesta 10.2.2012 annettu komission täytäntöönpanopäätös (tiedoksiannettu numerolla C(2012) 612; EUVL L 52, s. 12).

         (4)  Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/42/EY (EYVL L 197, s. 30).

         (5)  Ilmanlaadusta ja sen parantamisesta 21.5.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/50/EY (EUVL L 152, s. 1).


title: Asia T-252/05: Q:n 4.7.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               17.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 229/25

         Q:n 4.7.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-252/05)
   (2005/C 229/55)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Q, asuinpaikka Bryssel, on nostanut 4.7.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Stéphane Rodrigues ja Yola Minatchy.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               1.

               kumoaa siltä osin kuin se on tarpeen 29.3.2005 tehdyn päätöksen, jolla komissio hylkäsi kantajan 29.11.2004 tekemän oikaisuvaatimuksen komission implisiittisistä päätöksistä, joilla hylättiin 29.4.2004 tehty pyyntö henkilöstösääntöjen 24 artiklan mukaisesta avustuksesta ja suojelusta henkistä häirintää vastaan ja vahingonkorvausvaatimus sekä 7.5.2004 ja 24.5.2004 tehdyt pyynnöt ennaltaehkäisevien ja pikaisten toimenpiteiden toteuttamisesta,

               2.

               kumoaa komission 4.5.2005 tekemän päätöksen, jolla vastattiin kantajan 20.12.2004 tekemään oikaisuvaatimukseen, sekä kantajan osalta laaditun urakehityskertomuksen ajanjaksolta 1.1.2003–31.12.2003,

               3.

               toteaa Euroopan komission vastuun riidanalaisista päätöksistä ja kantajan urakehityskertomuksen laatimisesta,

               4.

               määrää kantajalle maksettavaksi vahingonkorvauksena 250 000 euroa,

               5.

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja, joka on komission virkamies, väittää olevansa hänen esimiestensä harjoittaman sellaisen henkisen häirinnän uhri, joka sisältää yhtäältä hänen eristämistään ammatillisesti ja toisaalta hänen aliarvioimistaan ja hänen terveytensä vaarantamista hänen psyykkistä tasapainoaan horjuttamalla.
   Kantaja riitauttaa kanteessaan ensinnäkin komission implisiittiset päätökset hylätä hänen henkilöstösääntöjen 24 artiklan nojalla esittämänsä pyyntö avustuksesta ja suojelusta henkistä häirintää vastaan ja toiseksi hänen arviointikertomuksensa ajanjaksolta 1.1.2003–31.12.2003.
   Kantaja vetoaa lisäksi henkilöstösääntöjen 24 artiklan rikkomiseen sekä komission avustamisvelvollisuuden, hyvää hallintoa koskevan velvollisuuden ja huolenpitovelvollisuuden laiminlyömiseen.
   Arviointikertomuksen osalta kantaja vetoaa ilmeisiin arviointivirheisiin ja menettelymääräysten rikkomiseen.


title: Asia T-210/17: Kanne 6.4.2017 – International Gaming Projects v. EUIPO – Zitro IP (TRIPLE TURBO)

text:
               22.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/40

         Kanne 6.4.2017 – International Gaming Projects v. EUIPO – Zitro IP (TRIPLE TURBO)
   (Asia T-210/17)
   (2017/C 161/57)
   Kannekirjelmän kieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: International Gaming Projects Ltd (Qormi, Malta) (edustaja: asianajaja D. Garayalde Niño)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Zitro IP Sàrl (Luxemburg, Luxemburg)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”TRIPLE TURBO” – Rekisteröintihakemus nro 13 140 207

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 8.2.2017 asiassa R 119/2016-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen ja

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-7/11: Kanne 7.1.2011 — Bank Melli Iran v. neuvosto

text:
               26.2.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/30

         Kanne 7.1.2011 — Bank Melli Iran v. neuvosto
   (Asia T-7/11)
   2011/C 63/58
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Bank Melli Iran (Teheran, Iran) (edustajat: asianajajat L. Defalque ja S. Woog)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta tehdyn päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 25.10.2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/644/YUTP (1) liitteessä olevan B osan 5 kohta ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta 25.10.2010 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 961/2010 (2) liitteessä VIII olevan B osan 5 kohta sekä neuvoston 28.10.2010 päivättyyn kirjeeseen sisältyvä päätös on kumottava

               —

               on katsottava, että 26.10.2010 annetun neuvoston päätöksen (3) 20 artiklan 1 kohdan b alakohta ja neuvoston asetuksen (EY) (EU) N:o 961/2010 16 artiklan 2 kohdan a alakohta ovat lainvastaisia eikä niitä sovelleta kantajaan

               —

               neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja tukeutuu seuraaviin kanneperusteisiin:

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan SEUT 215 artiklan 2 ja 3 kohtaa sekä SEU 40 artiklaa on rikottu, mikä merkitsee olennaisen menettelymääräyksen rikkomista, koska

                           —

                           YUTP-neuvosto on toteuttanut rajoittavia toimenpiteitä jättämättä minkäänlaista harkintavaltaa neuvostolle

                           —

                           päätös 2010/413/YUTP, johon asetus N:o 961/2010 perustuu, perustuu virheellisesti SEU 29 artiklaan, koska siinä ei määritellä unionin lähestymistapaa tiettyyn maantieteelliseen tai aihekohtaiseen kysymykseen, kuten SEU 29 artiklassa edellytetään, vaan siinä vahvistetaan nimenomaisia velvoitteita jäsenvaltioille ja niiden lainkäyttövaltaan kuuluville henkilöille

                           —

                           asetuksessa N:o 961/2010 ei ole tarvittavia säännöksiä oikeusturvasta SEUT 215 artiklan 3 kohdan vastaisesti.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan unionin lainsäätäjä teki virheen valitessaan oikeusperustaa riidanalaiselle päätökselle ja asetukselle, koska pakotteita määrättiin kantajalle ja siihen liittyville yrityksille, jotka ovat oikeushenkilöitä ja ei-valtiollisia yksiköitä, joita YK:n turvallisuusneuvosto ei ole merkinnyt luetteloon. Kantaja väittää tähän liittyen seuraavaa:

                           —

                           vaikka SEU 29 ja SEUT 215 artikla ovat oikeutettuja oikeusperustoja, kun unionin toimielimet täytäntöönpanevat YK:n päätöslauselmaa, ne eivät välttämättä ole oikeutettuja, kun toteutetaan hallinnollisia toimenpiteitä, joihin kuuluu esimerkiksi oikeushenkilöiden ja ei-valtiollisten yksiköiden varojen jäädyttäminen

                           —

                           riidanalaiset toimet toteutettiin SEUT 75 artiklan perusteella, joten Euroopan parlamentti oli niissä mukana yhteispäätösmenettelyn puitteissa.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös ja asetus annettiin yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteen vastaisesti, koska samantyyppisiä päätöksiä annettiin toisen oikeusperustan, esimerkiksi SEUT 75 artiklan, nojalla ja siis puitteissa, joihin kuuluu oikeudellisia takeita, jotka Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat antaneet, toisin kuin kantajaa koskevissa riidanalaisissa toimissa.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisen toimet toteutettiin kantajan puolustautumisoikeuksia ja erityisesti sen oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin loukaten, koska

                           —

                           kantaja ei saanut todisteita tai asiakirjoja neuvoston väitteiden tueksi, koska vuonna 2009 esitetyt ja vuonna 2010 vahvistetut lisäväitteet vuoden 2008 päätökseen olivat erittäin epämääräisiä, epäselviä ja mahdottomia kantajan vastata

                           —

                           kantajalta evättiin oikeus tutustua asiakirja-aineistoon sekä oikeus tulla kuulluksi

                           —

                           riidanalaisia toimia ei perusteltu riittävästi, mikä loukkaa kantajan oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan.

               5)

               Viides kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisilla toimilla loukataan hyvän hallinnon ja luottamuksensuojan periaatteita neljännessä kanneperusteessa esitetyistä syistä.

               6)

               Kuudes kanneperuste, jonka mukaan neuvosto ei antanut tiedoksi päätöstään ja syitä luetteloon merkitsemiseen asetuksen N:o 961/2010 36 artiklan 3 kohdan ja 36 artiklan 4 kohdan vastaisesti; tässä säädetään päätöksen uudelleen tarkastelusta, jos huomautuksia esitetään.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan 26.7.2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP soveltamisessa kantajaan syyllistyttiin ilmeiseen tulkintavirheeseen ja harkintavallan väärinkäyttöön, koska neuvosto tulkitsi virheellisesti 20 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, kun se katsoi, että kantajan toiminta, joka kuvataan riidanalaisissa toimissa, täyttää vaatimukset, joita edellytetään, jotta toimintaa pidetään sellaisena, että siitä on määrättävä pakotteita.

               8)

               Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan suhteellisuusperiaatetta ja omistusoikeutta koskevaan periaatetta on loukattu, koska neuvosto ei ottanut huomioon YK:n turvallisuusneuvoston päätöstä, jonka tulisi merkitä sitä, että 26.7.2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP 20 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ei sovelleta.

      (1)  EUVL L 281, s. 81

      (2)  EUVL L 281, s. 1

      (3)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 annettu neuvoston päätös 2010/413/YUTP (EUVL L 195, s. 39)


title: Asia C-291/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 7.4.2011 (Rechtbank van koophandel Brusselin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Francesco Guarnieri & Cie v. Vandevelde Eddy VOF (Tavaroiden vapaa liikkuvuus — SEUT 34 artikla — Cautio judicatum solvi — Monacon oikeuden mukaan perustettu yhtiö — SEUT 18 artiklan 1 kohta)

text:
               28.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 160/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 7.4.2011 (Rechtbank van koophandel Brusselin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Francesco Guarnieri & Cie v. Vandevelde Eddy VOF
   (Asia C-291/09) (1)

   (Tavaroiden vapaa liikkuvuus - SEUT 34 artikla - Cautio judicatum solvi - Monacon oikeuden mukaan perustettu yhtiö - SEUT 18 artiklan 1 kohta)
   2011/C 160/04
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank van koophandel Brussel

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Francesco Guarnieri & Cie

      Vastaaja: Vandevelde Eddy VOF

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Rechtbank van Koophandel te Brussel (Belgia) — EY 28, EY 29 ja EY 30 artiklan tulkinta — Cautio judicatum solvi — Kysymys siitä, onko tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevia yhteisön määräyksiä rikottu

      Tuomiolauselma

   SEUT 34 artiklaa on tulkittava niin, että sen vastaista ei ole se, että jäsenvaltion lainsäädännössä edellytetään, että kantaja, jolla on Monacon kansalaisuus ja joka panee jossakin asianomaisen jäsenvaltion yksityisoikeudellisia asioita käsittelevässä tuomioistuimessa vireille kanteen sen kansalaista vastaan saadakseen maksun laskuista, jotka koskevat yhteisötavaroihin rinnastettavien tavaroiden toimitusta, asettaa cautio judicatum solvi -vakuuden, mutta kyseisen jäsenvaltion kansalaisille ei ole asetettu tällaista vaatimusta.

      (1)  EUVL C 267, 7.11.2009.


title: Asia T-21/16: Kanne 19.1.2016 – Karl Conzelmann v. SMHV (LIKE IT)

text:
               14.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 98/55

         Kanne 19.1.2016 – Karl Conzelmann v. SMHV (LIKE IT)
   (Asia T-21/16)
   (2016/C 098/71)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Karl Conzelmann GmbH & Co. KG (Albstadt, Saksa) (edustaja: asianajaja J. Klink)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Menettely SMHV:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ”LIKE IT” – Rekisteröintihakemus nro 13 180 104

      Riidanalainen päätös: SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 11.11.2015 asiassa R 223/2015-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut mukaan lukien valitusmenettelyn aikana aiheutuneet kulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, luettuna yhdessä 7 artiklan 2 kohdan kanssa, on rikottu.


title: Asia F-43/15: Virkamiestuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 30.6.2015 – Centurione v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Sosiaaliturva — Tapaturma — Henkilöstösääntöjen 73 artikla — Yhteiset määräykset Euroopan yhteisöjen virkamiesten tapaturma- ja ammattitautivakuutuksesta — Pysyvän osittaisen työkyvyttömyyden asteen vahvistaminen — Lääketieteellisen lautakunnan kertomus — Työjärjestyksen 82 artikla — Ehdoton prosessinedellytys — Kanteen ja valituksen vastaavuus — Kanne ja valitus eivät vastaa toisiaan — Tutkimatta jättäminen)

text:
               10.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 262/41

         Virkamiestuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 30.6.2015 – Centurione v. komissio
   (Asia F-43/15) (1)

   ((Henkilöstö - Virkamiehet - Sosiaaliturva - Tapaturma - Henkilöstösääntöjen 73 artikla - Yhteiset määräykset Euroopan yhteisöjen virkamiesten tapaturma- ja ammattitautivakuutuksesta - Pysyvän osittaisen työkyvyttömyyden asteen vahvistaminen - Lääketieteellisen lautakunnan kertomus - Työjärjestyksen 82 artikla - Ehdoton prosessinedellytys - Kanteen ja valituksen vastaavuus - Kanne ja valitus eivät vastaa toisiaan - Tutkimatta jättäminen))
   (2015/C 262/56)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Fernando Centurione (Nivelles, Belgia) (edustaja: asianajaja S. Pappas)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja T. S. Bohr)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Komission sen päätöksen kumoamisvaatimus, jolla kantajalle työtapaturmasta aiheutunut työkyvyttömyys vahvistettiin vain 2 prosentiksi.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Osapuolet vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 178, 1.6.2015, s. 29.


title: Asia C-82/04 P: AudiAG:n 20.2.2004 (faksi 18.2.2004)tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen(toinen jaosto) asiassa T-16/02, Audi AG vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto(tavaramerkit ja mallit) 3.12.2003 antamasta tuomiosta

text:
               30.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/21

         Audi AG:n 20.2.2004 (faksi 18.2.2004) tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-16/02, Audi AG vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) 3.12.2003 antamasta tuomiosta
   (Asia C-82/04 P)
   (2004/C 106/38)
   Audi AG on valittanut 20.2.2004 (faksi 18.2.2004) Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-16/02, Audi AG vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) 3.12.2003 antamasta tuomiosta. Valittajan edustajina on asianajotoimisto Preu Bohlig & Partner, Leopoldstr. 11 a, D-80802 München.
   Valittaja vaatii, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin

               1.

               kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-16/02 3.12.2003 antaman tuomion (1) siltä osin kuin siinä hylätään kanne ja velvoitetaan kantaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut,

               2.

               kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 0652/2000-1 8.11.2001 tekemän päätöksen,

               3.

               velvoittaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) korvaamaan oikeudenkäyntikulut kummassakin tuomioistuimessa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Yhteisön oikeuden rikkominen eli yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (2) ja yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13 päivänä joulukuuta 1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 (3) virheellinen soveltaminen:

               —

               Valituksenalainen tuomio koskee asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan virheellistä soveltamista. Tuomio perustuu alempien instanssien toteamukseen siitä, että kirjainyhdistelmä ”TDI” merkitsee ilmaisua ”Turbo Diesel Injection” tai ”Turbo Direct Injection”. Tämä toteamus on tehty rikkomalla mainitun säännöksen aineellista sääntelyllistä merkitystä ja loukkaamalla asiassa keskeisiä menettelyllisiä periaatteita. Alempien instanssien päätöksistä ja valituksenalaisesta tuomiosta puuttuvat kaikki tiedot ja perustelut siitä, missä ja millä tavoin ”TDI” esiintyy normaalissa kielenkäytössä. Toteamukset siitä, että kirjainyhdistelmän ”TDI” taustalla olevat käsitteet rinnastetaan kyseisessä elinkeinotoiminnassa merkkiin ”TDI”, ovat pelkkää spekulaatiota. Nyt esillä olevassa asiassa ei voida todeta merkillä ”TDI” olevan konkreettista merkityksellistä yhteyttä kyseessä oleviin tavaroihin/palveluihin kyseisessä elinkeinotoiminnassa vallitsevien käsitysten mukaan. Tämän vuoksi olettama siitä, että ilmoitetun merkin ”TDI” rekisteröinnille olisi asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukainen este, on oikeudellisesti virheellinen.

               —

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perustelut, jolla se hylkää kantajan esittämän väitteen siitä, että tavaramerkin TDI rekisteröinnin evääminen on ristiriidassa asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 3 kohdan kanssa, ovat oikeudellisesti virheelliset. Valituksenalaisessa tuomiossa ei oteta mitenkään huomioon merkin vakiintuneisuutta. Valituksenalaisesta tuomiosta puuttuu perustelu myös siltä osin kuin siinä vain summittaisesti väitetään, että nämäkään tosiseikat eivät osoita toteen sitä, että ilmoitettu merkki on muissa jäsenvaltioissa kuin Saksassa tullut käytössä erottamiskykyiseksi. Valituksenalaisen tuomion missään kohdassa ei ole tätä koskevia perusteluja.

               —

               Valituksenalaisella tuomiolla ja sen perustana olevilla sisämarkkinoiden harmonisointiviraston päätöksillä loukataan viran puolesta tutkimisen periaatetta ja siitä johdettavissa olevaa rekisteröintihakemukseen liittyvän rekisteröinnin esteiden konkreettisen tutkimisen periaatetta. Tässä sovellettava viran puolesta tutkimisen periaate sisältää viranomaisten velvollisuuden todeta ja ilmoittaa konkreettisesti, mikä merkitys sanamerkille annetaan kyseisessä elinkeinotoiminnassa. Viran puolesta tutkimisen periaatetta on nyt esillä olevassa asiassa loukattu valittajan vahingoksi.

      (1)  Ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.

      (2)  EYVL L 11, s. 1.

      (3)  EYVL L 303, s. 1.


title: Asia T-37/13: Kanne 22.1.2013 — Exakt Advanced Technologies v. SMHV — Exakt Precision Tools (EXAKT)

text:
               23.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/23

         Kanne 22.1.2013 — Exakt Advanced Technologies v. SMHV — Exakt Precision Tools (EXAKT)
   (Asia T-37/13)
   2013/C 86/38
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Exakt Advanced Technologies GmbH (Norderstedt, Saksa) (edustaja: asianajaja A. von Bismarck)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Exakt Precision Tools Ltd (Aberdeen, Yhdistynyt kuningaskunta)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 29.10.2012 asiassa R 1764/2011-1 tekemän päätöksen

               —

               velvoittamaan väliintulijan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien valitusmenettelyssä syntyneet kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Kuviomerkki, joka sisältää sanan EXAKT, luokkiin 7, 9, 37 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — yhteisön tavaramerkki nro 3 996 592

      Yhteisön tavaramerkin haltija: Kantaja

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: Exakt Precision Tools Ltd

      Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: Kuviomerkki, joka sisältää sanan EXAKT, luokkiin 7, 8 ja 9 kuuluvia tavaroita varten

      Mitättömyysosaston ratkaisu: Vaatimuksen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 53 artiklan 1 kohdan a alakohdan rikkominen


title: Asia C-104/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Pitești (Romania) on esittänyt 27.2.2017 – SC Cali Esprou SRL v. Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               29.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 168/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Pitești (Romania) on esittänyt 27.2.2017 – SC Cali Esprou SRL v. Administrația Fondului pentru Mediu
   (Asia C-104/17)
   (2017/C 168/29)
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel Pitești

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: SC Cali Esprou SRL

      Vastapuoli: Administrația Fondului pentru Mediu

      Ennakkoratkaisukysymys

   Voidaanko pakkauksista ja pakkausjätteistä 20.12.1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY (1) 15 artiklaa tulkita siten, että se estää Euroopan unionin jäsenvaltiota hyväksymästä lainsäädäntöä, jonka mukaan taloudellisen toimijan, joka saattaa pakattuja tavaroita ja pakkauksia kansallisille markkinoille muttei millään tavalla vaikuta tavaroihin tai pakkauksiin vaan luovuttaa ne samassa muodossa taloudelliselle toimijalle, joka puolestaan luovuttaa ne kuluttajalle, on maksettava maksu, joka määräytyy kilogrammaa (kg) kohti erotuksesta, joka saadaan vähentämällä pakkausjätteen määrästä, joka vastaa vähimmäistavoitteita, jotka koskevat hyödyntämistä tai polttamista polttolaitoksissa energian tuottamiseksi tai hyödyntämistä kierrättämällä, pakkausjätteen määrä, joka on tosiasiallisesti hyödynnetty tai poltettu polttolaitoksissa energian tuottamiseksi ja hyödynnetty kierrättämällä?

      (1)  EYVL 1994, L 365, s. 10.


title: Asia C-245/01: Niedersächsisches Oberwaltungsgerichtin 15.6.2001 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa RTL Television GmbH vastaan Niedersächsische Landesmedienanstalt für privaten Rundfunk

text:
13.10.2001                FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 289/9
–     ”Dolo agit, qui petit, quod statim redditurus est” ja ”fraus       2)    Minkä arviointiperusteiden on täytyttävä, jotta usean
      omnia corrumpit” -periaatteiden tutkinnan puuttuminen:                   elokuvan ja tv-elokuvan lähettämisen voitaisiin katsoa
      koska lainvoimaista tuomiota ei ollut, komissio ei voinut                muodostavan tv-sarjan, johon ei sovelleta mainostamista
      kuin nojautua epäilyihin ja tutkinnan tuloksiin, siinä                   koskevia rajoituksia, joita sovelletaan elokuviin ja tv-
      määrin kuin lällaisia oli käytettävissä. Komissio menetteli              elokuviin?
      niin tämän asian yhteydessä. Kun ensimmäisen oikeusas-
      teen tuomioistuin ei hyväksynyt sitä, että tämänkaltaisessa        3)    Onko direktiivin 89/552/ETY 11 artiklan 3 kohdassa,
      asiassa sovellettaisiin ”fraus omnia currupit” -periaatetta              sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettuna direktiivillä
      yhdessä ”dolo agit, qui petit, quod statim redditurus                    97/36/EY, tarkoitettuna tv-sarjana pidettävä useasta osas-
      est” -oikeusperiaatteen kanssa (tutkimatta tätä kysymystä                ta muodostuvia lähetyksiä, joissa samoja teemaa ja sisäl-
      yksityiskohtaisesti), vaan edellytti sen sijaan uuden pää-               löllisiä ja muodollisia keskeisiä seikkoja käyttäen käsitel-
      töksen antamista uusine perusteluineen, pakottaa tämä                    lään samaa ideaa ja joiden lähetykset ovat ajankohdaltaan
      näin ollen komission maksamaan, niin kauan kuin sen                      yhteydessä toisiinsa?
      epäilyt eivät ole muuttuneet aukottoman varmoiksi.
      Yleensä myöhempi takaisinperintä osoittautuu mahdotto-             4)    Onko direktiivin 89/552/ETY 11 artiklan 3 kohdassa,
      maksi siitä syystä, että velallinen on kadonnut, menettänyt              sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettuna direktiivillä
      saamansa edut tai on maksukyvytön.                                       97/36/EY, tarkoitetun käsitteen tv-sarja tulkinnassa mah-
                                                                               dollista jättää huomiotta kokonaan tai osittain lähetysten
                                                                               osien yhteiset piirteet ja perustaa tulkinta ensisijaisesti
                                                                               keskeisille muodollisille tai muodollisille ja aistein havait-
                                                                               taville seikoille?
(1) Ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.
                                                                         (1) EYVL L 298, 17.10.1989, s. 23.
                                                                         (2) EYVL L 202, 30.7.1997, s. 60.
                                                                         Landesgericht Feldkirchin 22.6.2001 tekemällään päätök-
Niedersächsisches Oberwaltungsgerichtin 15.6.2001 teke-                  sellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö kaupparekisteri-
mällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                       asiassa I. Hermann Pfanner Getränke Gesellschaft mbH ja
asiassa RTL Television GmbH vastaan Niedersächsische                     II. Getränkebetrieb Gesellschaft m.b.H. vastaan Itävallan
         Landesmedienanstalt für privaten Rundfunk                                                     tasavalta
                           (Asia C-245/01)                                                         (Asia C-248/01)
                                                                                (2001/C 289/17)
                           (2001/C 289/16)
                                                                         Landesgericht Feldkirch on pyytänyt 22.6.2001 tekemällään
                                                                         päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
Niedersächsisches          Oberwaltungsgericht     on     pyytänyt       27.6.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
15.6.2001 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisö-             ratkaisua kaupparekisteriasiassa I. Hermann Pfanner Getränke
jen tuomioistuimeen 25.6.2001, ennakkoratkaisua asiassa RTL              Gesellschaft mbH ja II. Getränkebetrieb Gesellschaft m.b.H.
Television GmbH vastaan Niedersächsische Landesmedienan-                 vastaan Itävallan tasavalta seuraaviin kysymyksiin, jotka koske-
stalt für privaten Rundfunk seuraaviin kysymyksiin:                      vat ensimmäisen yhtiöoikeudellisen direktiivin 68/151/ETY (1)
                                                                         ja neljännen yhtiöoikeudellisen direktiivin 78/660/ETY (2) päte-
                                                                         vyyttä:
1)    Pyritäänkö televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden
      lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteenso-          1.    Onko se velvollisuus, että kaikkien pääomayhtiöiden on
      vittamisesta 3 päivänä lokakuuta 1989 annetun neuvos-                    yleisesti julkistettava tilinpäätöksensä riippumatta näiden
      ton direktiivin 89/552/ETY (1) 11 artiklan 3 kohdassa,                   yhtiöiden taloudellisesta tilanteesta, yhteensopiva yhtei-
      sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettuna Euroopan                   sön oikeudessa turvattujen perus- ja ihmisoikeuksien,
      parlamentin ja neuvoston 30.6.1997 antamalla direktii-                   perusvapauksien ja jäsenvaltioiden yleisten oikeusperiaat-
      villä 97/36/EY (2) (EYVL L 202, s. 60), säädetyllä mainos-               teiden kanssa eli erityisesti oikeuden tietosuojaan, sanan-
      katkojen rajoittamisella suojaamaan elokuvien ja tv-elo-                 vapauden, informaatiota koskevan itsemääräämisoikeu-
      kuvien taiteellista arvoa siitä riippumatta, onko tv-eloku-              den, yksityisyydensuojan, liikesalaisuuksien suojan, omai-
      vat alusta alkaen tuotettu televisiota varten ja onko jo niitä           suudensuojan, elinkeinovapauden, yksityisautonomian ja
      suunniteltaessa asetettu valmiiksi tauot mainoskatkoja                   asianmukaisuusperiaatteen          (suhteellisuusperiaatteen)
      varten?                                                                  kanssa?