title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 11 päivänä helmikuuta 2003 asiassa T-83/02, Jan Pflugradt vastaan Euroopan keskuspankki (Euroopan keskupankin henkilöstö – Koeajalle asettaminen – Asianomaiselle vastainen toimi – Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely – Tutkimatta jättäminen)

text:
C 101/34                 FI                        Euroopan unionin virallinen lehti                                     26.4.2003
gia), edustajanaan asianajaja M. van Dam, vastaan Euroopan                  YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
yhteisöjen komissio (asiamiehinään H. van Vliet ja W. Wils),               TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS
jossa kantajat vaativat ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuinta kumoamaan komission 9.2.2001 tekemän päätöksen                                 31 päivänä tammikuuta 2003
SG (2001) D/286098, jolla tämä hylkäsi kantajien hakemuksen
Arizona-aluksen jättämisestä yhteisön sisävesiliikenteen alus-
kapasiteettia koskevista toimintalinjoista sisävesiliikenteen        asiassa T-224/02 R, Miguel Forcat Icardo vastaan Euroo-
edistämiseksi 29 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvos-                                pan yhteisöjen komissio
ton asetuksen N:o 718/1999 (EYVL L 90, s. 1) soveltamisalan
ulkopuolelle, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (kolmas          (Välitoimimenettely – Henkilöstö – Tutkimatta jättäminen –
jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja K. Le-                          Kiireellisyysedellytys ei täyty)
naerts sekä tuomarit J. Azizi ja M. Jaeger, kirjaaja: H. Jung,
on antanut 13.12.2002 määräyksen, jonka määräysosa on
seuraava:                                                                                (2003/C 101/63)
1)     Lausunnon antaminen asiassa raukeaa.                                              (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
2)     Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                     Asiassa T-224/02 R, Miguel Forcat Icardo, Euroopan yhteisöjen
( 1) EYVL C 186, 30.6.2001.                                          komission virkamies, kotipaikka Bryssel, edustajanaan asian-
                                                                     ajaja A. Lucas, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamie-
                                                                     hinään J. Currall ja H. Tserepa-Lacombe), jossa kantaja vaatii
                                                                     ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta ensinnäkin totea-
                                                                     maan, että komission on siirrettävä kantaja Yhdistyneiden
                                                                     kansakuntien maatalous- ja elintarvikejärjestöön Roomaan, ja
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                           toiseksi, että kantajasta 18.3.2002 laadittu arviointikertomus
               TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                                vuosilta 1999–2001 on kumottava, yhteisöjen ensimmäisen
                                                                     oikeusasteen tuomioistuimen presidentti on 31.1.2003 anta-
                  11 päivänä helmikuuta 2003                         nut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
asiassa T-83/02, Jan Pflugradt vastaan Euroopan keskus-              1)    Välitoimihakemus hylätään.
                              pankki (1)
                                                                     2)    Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
(Euroopan keskupankin henkilöstö – Koeajalle asettaminen –
Asianomaiselle vastainen toimi – Oikeudenkäyntiä edeltävä
              menettely – Tutkimatta jättäminen)
                          (2003/C 101/62)
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                           YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                                                                                TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
Asiassa T-83/02, Jan Pflugradt, kotipaikka Frankfurt am Main                           3 päivänä helmikuuta 2003
(Saksa), edustajanaan asianajaja N. Pflüger, prosessiosoite Lu-
xemburgissa, vastaan Euroopan keskuspankki (asiamiehinään            asiassa T-253/02, Chafiq Ayadi vastaan Euroopan unionin
V. Saintot, T. Gilliams ja B. Wägenbaur), jossa kantaja vaatii,              neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio ( 1)
että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa
28.2.2002 päivätyn kirjeen, jolla Euroopan keskuspankki
ilmoitti kantajalle aloittavansa hänen koeajalle asettamistaan       (Kumoamiskanne – Neuvoston asetus – Kanne neuvostoa ja
koskevan menettelyn, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin              komissiota vastaan – Osittainen tutkimatta jättäminen)
(viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja
R. García-Valdecasas sekä tuomarit P. Lindh ja J. D. Cooke,                                   (2003/C 101/64)
kirjaaja: H. Jung, on 11.2.2003 antanut määräyksen, jonka
määräysosa on seuraava:
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
1)     Kanne jätetään tutkimatta.
2)     Kumpikin osapuoli vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.     Asiassa T-253/02, Chafiq Ayadi, kotipaikka Dublin, edustaji-
                                                                     naan solicitor A. Lyon ja barrister S. Cox, vastaan Euroopan
( 1) EYVL C 118, 18.5.2002.                                          unionin neuvosto (asiamiehinään M. Vitsentzatos ja M. Bishop)
                                                                     ja Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään M. Wilderspin
                                                                     ja C. Brown), jossa kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen


title: Asia F-66/08: Kanne 25.7.2008 — De Smedt ym. v. parlamentti

text:
               27.9.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/26

         Kanne 25.7.2008 — De Smedt ym. v. parlamentti
   (Asia F-66/08)
   (2008/C 247/53)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Emile De Smedt (Bryssel, Belgia) ym. (edustaja: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti
   Oikeusriidan kohde ja kuvaus
   Nimittävän viranomaisen niiden yksittäispäätösten kumoaminen, joilla kieltäydytään myöntämästä kantajille henkilöstösääntöjen 56 a artiklassa säädettyjä korvauksia vuorotyöstä edunsaajaryhmien, korvausten antamista koskevien edellytysten ja korvausmäärien määrittämisestä annetun asetuksen N:o 300/76 muuttamisesta 11.12.2006 annetun neuvoston asetuksen N:o 1873/2006 mukaisesti, ja henkilöstösääntöjen 56 b artiklassa säädettyjä korvauksia edunsaajaryhmien, korvausten antamista koskevien edellytysten ja sellaisten korvausmäärien määrittämisestä, jotka voidaan myöntää säännöllisesti päivystämään joutuville virkamiehille, annetun asetuksen N:o 495/77 muuttamisesta 11.12.2006 annetun neuvoston asetuksen N:o 1945/2006 mukaisesti.
   Vaatimukset

               —

               On kumottava nimittävän viranomaisen ne yksittäispäätökset, joilla kieltäydytään myöntämästä kantajille henkilöstösääntöjen 56 a artiklassa säädettyjä korvauksia vuorotyöstä edunsaajaryhmien, korvausten antamista koskevien edellytysten ja korvausmäärien määrittämisestä annetun asetuksen N:o 300/76 muuttamisesta 11.12.2006 annetun neuvoston asetuksen N:o 1873/2006 mukaisesti;

               —

               on kumottava nimittävän viranomaisen ne yksittäispäätökset, joilla kieltäydytään myöntämästä kantajille henkilöstösääntöjen 56 b artiklassa säädettyjä korvauksia edunsaajaryhmien, korvausten antamista koskevien edellytysten ja sellaisten korvausmäärien määrittämisestä, jotka voidaan myöntää säännöllisesti päivystämään joutuville virkamiehille, annetun asetuksen N:o 495/77 muuttamisesta 11.12.2006 annetun neuvoston asetuksen N:o 1945/2006 mukaisesti;

               —

               Euroopan parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-546/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 31.3.2011 (Varhoven administrativen sadin (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Aurubis Balgaria AD v. Nachalnik na Mitnitsa Stolichna, aiemmin Nachalnik na Mitnitsa Sofia (Tullikoodeksi — Tullit — Tuontitullivelka — Viivästyskorko — Ajanjakso, jolta voidaan kantaa viivästyskorkoa — Hyvityskorko)

text:
               21.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 31.3.2011 (Varhoven administrativen sadin (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Aurubis Balgaria AD v. Nachalnik na Mitnitsa Stolichna, aiemmin Nachalnik na Mitnitsa Sofia
   (Asia C-546/09) (1)

   (Tullikoodeksi - Tullit - Tuontitullivelka - Viivästyskorko - Ajanjakso, jolta voidaan kantaa viivästyskorkoa - Hyvityskorko)
   2011/C 152/12
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Varhoven administrativen sad

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Aurubis Balgaria AD

      Vastaaja: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna, aiemmin Nachalnik na Mitnitsa Sofia

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Varhoven Administrativen Sad — Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1) 214 artiklan 3 kohdan, 222 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 232 artiklan 1 kohdan b alakohdan sekä tietyistä asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s. 1) tulkinta — Kansallisten viranomaisten soveltama viivästyskorko tullivelan korotukselle tullien määrän tileihin kirjaamisen jälkeiseltä ajalta — Hyvityskoron soveltaminen tulli-ilmoituksen tekemisen ja maksettavan määrän myöhemmän tileihin kirjaamisen väliseen aikaan — Mahdollisuus korottaa tullia myöhemmän tileihin kirjaamisen yhteydessä tullivelan syntymispäivästä kirjaamispäivään lasketun viivästyskoron suuruisella määrällä

      Tuomiolauselma

               1)

               Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2006 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1791/2006, 232 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että kantamatta oleviin tulleihin perustuvat viivästyskorot voidaan tämän säännöksen nojalla periä vain mainitun määrän maksamista varten asetetun määräajan päättymisen jälkeiseltä ajalta.

               2)

               Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1791/2006, 214 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että kansalliset viranomaiset eivät saa tämän säännöksen perusteella periä tullivelalliselta hyvityskorkoa alkuperäisen tulli-ilmoituksen ajankohdan ja myöhemmän tileihin kirjaamisen ajankohdan väliseltä ajanjaksolta, kun vastaavat säännökset puuttuvat tietyistä asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetusta komission asetuksesta (ETY) N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna 28.2.2007 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 214/2007.

               3)

               Unionin oikeuden yleiset periaatteet ja erityisesti nullum crimen, nulla poena sine lege -periaate ovat esteenä sille, että kansalliset viranomaiset soveltavat tullisäännösten rikkomiseen seuraamusta, josta ei ole nimenomaisesti säädetty kansallisessa lainsäädännössä.

      (1)  EUVL C 80, 27.3.2010.


title: Asia C-212/99: Euroopan yhteisöjen komission 4.6.1999 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
7.8.1999                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 226/21
3. Onko näistä palveluista suoritettavat maksut laskettava                    –    C(1999)544, jolla peruutettiin 13.9.1996 tehdyllä ko-
     palvelun suorittamisesta aiheutuvien varsinaisten kustan-                     mission päätöksellä C(96)2211 Floreurop – Productos
     nusten perusteella?                                                           Florestais Lda: lle asetuksen (ETY) N:o 4256/88 nojalla
                                                                                myönnetty EMOTRin takuuosaston tuki hankkeelle
4. Voidaanko näiksi kustannuksiksi katsoa sekä toimen                              nro 94.PT.06.015, jonka otsikkona oli ”näytehanke
     toteuttamisesta että kyseisen toimen toteuttamiseksi tarvit-                  maatalouden monimuotoisuuden edistämiseksi puun-
     tavien palvelujen ylläpitämisestä aiheutuneet kustan-                         kasvatuksessa aloittamalla lääketeollisuutta varten ta-
     nukset?                                                                       pahtuva tuotanto (tea tree oil)”,
5. Voidaanko toimen toteuttamisesta suoritettavan maksun                 –    velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
     määrittämisessä soveltaa sellaista laskentaperustetta, joka
     liittyy käyttäjän tästä toimesta saamaan taloudelliseen
     hyötyyn?
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
(1) EYVL L 249, s. 25.                                                   –    Perusteluvelvollisuuden loukkaaminen (253 EY artikla),
                                                                         –    Asetuksen (ETY) N:o 4253/88 (2) 23 artiklan 1 kohdan
                                                                              kolmannen luetelmakohdan ja 24 artiklan rikkominen siltä
                                                                              osin kuin näiden säännösten asianmukaisen tulkinnan ja
                                                                              soveltamisen mukaan ainoastaan tukea saanut yritys voi
                                                                              olla vastuussa saatujen summien palauttamisesta: kyseisen
                                                                              tuen myönsi ja sitä valvoi suoraan ja yksinomaisesti
                                                                              komissio, eivätkä kansalliset hallinto- tai valvontaviran-
                                                                              omaiset osallistuneet siihen millään tavalla. Myöskään sen,
Portugalin tasavallan 1.6.1999 Euroopan yhteisöjen ko-                        että kansalliset viranomaiset olivat mukana komission
                 missiota vastaan nostama kanne                               järjestämässä tarkastuksessa, ei voida katsoa tarkoittavan
                                                                              osallistumista valvontaan. Jäsenvaltion ei voida katsoa
                          (Asia C-208/99)                                     olevan vastuussa hankkeiden toteuttamiseen liittyvistä vir-
                                                                              heellisyyksistä, eikä sille myöskään voida osoittaa
                                                                              päätöksiä, joissa vaaditaan palauttamaan perusteettomasti
                          (1999/C 226/34)                                     käytettyjä tukia.
Portugalin tasavalta on nostanut Euroopan yhteisöjen tuo-
mioistuimessa 1.6.1999 kanteen Euroopan yhteisöjen komis-
siota vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Luı́s Fernandes,                (1) EYVL L 374, 31.12.1988, s. 25.
Ãngelo Seiça Neves ja Paula Fragäo, ja prosessiosoite Luxem-            (2) EYVL L 394, 31.12.1988, s. 14.
burgissa on Portugalin suurlähetystö, 33 allée Scheffer.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
–    hyväksyy kanteen ja tämän seurauksena kumoaa seuraavat
     päätökset siltä osin kuin ne on osoitettu Portugalin tasaval-
     lalle:
     –    C(1999)543, jolla peruutettiin 26.11.1993 tehdyllä
          komission päätöksellä C(93)3403 Belgravia Lda:lle              Euroopan yhteisöjen komission 4.6.1999 Italian tasavaltaa
          neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4256/88 (1)nojalla                                     vastaan nostama kanne
          myönnetty EMOTRin takuuosaston tuki hankkeelle
          nro 93.PT.06.023, jonka otsikkona oli ”näytehanke
          merikaalin viljelyn aloittamiseksi”,                                                     (Asia C-212/99)
     –    C(1999)545, jolla peruutettiin 21.6.1993 tehdyllä ko-                                    (1999/C 226/35)
          mission päätöksellä C(93)1606 Ordinal-Gestão de In-
          vestimentos Lda:lle neuvoston asetuksen (ETY) N:o
          4256/88 nojalla myönnetty EMOTRin takuuosaston                 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 4.6.1999 Euroo-
          tuki hankkeelle nro 93.PT.06.002, jonka otsikkona              pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa
          oli ”ohjaus- ja näytehanke kolmen Välimeren kasvin             vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudelliset neuvonantajat
          (fenkoli, sitruunamelissa ja persilja) hyötykäyttöä var-       Pieter Jan Kuijper ja Enrico Traversa, ja prosessiosoite Luxem-
          ten uuttamalla niistä eteerisiä öljyjä maatalousperäistä       burgissa c/o Carlos Gómez de la Cruz, rue Alcide de Gasperi,
          elintarviketeollisuutta varten”,                               batîment Wagner, Luxembourg.
 ---pagebreak--- C 226/22                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           7.8.1999
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                              Toinen kysymys
–    toteaa, että Italian tasavalta on jättänyt noudattamatta EY:n        Mikäli kansallisessa tullimenettelyssä säädetään ainoana toi-
     perustamissopimuksen 39 artiklan (aiempi 48 artikla)                 menpiteenä (joka on automaattinen, kuten edellä on esitetty),
     mukaisia velvoitteitaan, koska tietyt valtion yliopistot             johon kansallinen viranomainen voi ryhtyä, menettelystä, joka
     ovat omaksuneet hallinnollisen ja sopimusoikeudellisen               koskee tavaroita, joiden tulliselvitysmuodon osoittamiselle
     käytännön, jonka perusteella vieraiden kielten opettajina            asetettu määräaika on päättynyt ja jolla tarkoitetaan ainoastaan
     toimineille henkilöille ei tunnusteta tiettyjä näiden ansaitse-      tavaroiden myyntiä, onko tämän menettelyn katsottava olevan
     mia oikeuksia, vaikka nämä oikeudet on tunnustettu                   suhteeton toimenpide, jolla loukataan verovelvollisten puolus-
     yleisesti kaikille muille valtiossa työskenteleville henkilöille,    tautumisoikeuksia ja jota voidaan pitää esteenä tavaroiden
                                                                          vapaalle liikkuvuudelle, etenkin kun sen soveltaminen on
–    velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-             automaattista ja siihen voidaan ryhtyä välittömästi eli heti
     kulut.                                                               ensimmäisenä päivänä lainmukaisen, tavaroiden varastointia
                                                                          koskevan määräajan päättymistä seuraavana päivänä ilman,
                                                                          että tätä olisi annettu tiedoksi tuojalle?
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                          Kolmas kysymys
Italian viranomaisten esittämistä tiedoista käy ilmi, että EY:n
perustamissopimuksen 48 artiklan rikkominen (josta on myö-                Onko kansallinen tullimenettely ristiriidassa yhteisön tullikoo-
hemmin tullut 39 EY artikla), johon komissio on vedonnut                  deksin 6 artiklan 3 kohdan kanssa siltä osin kuin siinä
perustamissopimuksen 169 artiklan (josta on myöhemmin                     ryhdytään välittömästi tavaroiden myyntiin kyseessä olevan
tullut 226 EY artikla) nojalla 9.7.1998 lähettämässään kirjeessä          kaltaisissa tilanteissa ilman etukäteen annettua ilmoitusta?
ja 28.1.1999 lähettämässään perustellussa lausunnossa, ei ole
päättynyt.
                                                                          Neljäs kysymys
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat            Onko kansallinen tullimenettely, josta on säädetty Portugalin
kuin asiassa T-70/95.                                                     tulliasetuksen 638 §:ssä ja sitä seuraavissa pykälissä, yhteisön
                                                                          tullikoodeksin 243 artiklan vastainen, siltä osin kuin siinä ei
                                                                          säädetä pakollisesta tiedoksiantovelvollisuudesta menettelyssä,
                                                                          joka koskee tavaroita, joille ei ole osoitettu tulliselvitysmuotoa
                                                                          asetetussa määräajassa?
                                                                          Viides kysymys
Tribunal Fiscal Aduaneiro do Porton 11.5.1999 te-                         Jos Portugalin tulliasetuksen 638 §:n ja sitä seuraavien pykälien
kemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                      mukaisen maksun on katsottava olevan menettelyllinen hallin-
asiassa José Teodoro de Andrade vastaan Leixoesin tulli-                  toseuraamus (jollaiseksi se on katsottu kansallisessa oikeus-
                          toimiston johtaja                               käytännössä) onko tavaroista, joihin tämä maksu kohdistuu,
                                                                          maksettava arvonlisäveroa?
                           (Asia C-213/99)
                                                                          Kuudes kysymys
                           (1999/C 226/36)
                                                                          Jos viidennessä kysymyksessä esitetty olettamus katsotaan
                                                                          paikkansa pitäväksi (eli että maksu on hallinnollinen seuraa-
Tribunal Fiscal Aduaneiro do Porto on pyytänyt 11.5.1999                  mus), rikotaanko suhteellisuusperiaatetta sillä perusteella, että
tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo-                 tämä maksu peritään tavaran arvon perusteella ilman, että
mioistuimen kirjaamoon 4.6.1999, Euroopan yhteisöjen tuo-                 otettaisiin huomioon tuojan tuottamus tai tulliviranomaisten
mioistuimelta asiassa José Teodoro de Andrade vastaan Leixoe-             konkreettiset kulut valvonta-, varastointi ja muiden toimien
sin tullitoimiston johtaja ennakkoratkaisua seuraaviin kysy-              yhteydessä?
myksiin:
                                                                          Seitsemäs kysymys
Ensimmäinen kysymys                                                       Onko arvonlisäveron periminen perusteltua, jos maksua ei
                                                                          voida pitää seuraamuksena, vaan sen on ennemminkin katsot-
Onko edellä esitetty kansallinen tullimenettely yhdenmukainen             tava olevan vastike tulliviranomaisen suorittamista palveluista?
yhteisön tullikoodeksin 53 artiklan (1) ja etenkin sen 1 kohdan
kanssa siltä osin kuin kansallisen menettelyn mukaan niihin               (1) Yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annettu
tavaroihin, joita koskevat lainmukaiset määräajat on ylitetty,                neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92, EYVL L 302, s. 1.
sovelletaan automaattisesti menettelyä (eli tavaroiden myynti),
joka koskee tavaroita, joiden tulliselvitysmuodon osoittamisel-
le asetettu määräaika on päättynyt?


title: Asia C-392/99: Euroopan yhteisöjen komission 13.10.1999 Portugalin tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
5.2.2000                FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                               C 34/9
I. Sáenz-Cortabarrı́a Fernández ja M. Morales Isasi, Biskaja,        1. Valitus hylätään.
prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto G. Harles, 8-10
rue Mathias Hardt, jossa valittaja vaatii muutoksenhaussaan            2. N velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
men (toinen jaosto) asiassa T-136/95, Infrisa vastaan komissio,
15.9.1998 antaman määräyksen (Kok. 1998, s. 3301) kumoa-
mista, vastapuolena: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamie-            (1) EYVL C 71, 13.3.1999.
hinään J. G. Fernández), yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen
jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja L. Se-
vón (esittelevä tuomari) sekä tuomarit P. Jann ja M. Wathelet,
julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: R. Grass, on antanut
14.10.1999 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
1. Valitus hylätään.
2. Industria del Frio Auxiliar Conservera SA (Infrisa) velvoitetaan    Euroopan yhteisöjen komission 13.10.1999 Portugalin
     korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                                tasavaltaa vastaan nostama kanne
(1) EYVL C 20, 23.1.1999.                                                                         (Asia C-392/99)
                                                                                (2000/C 34/17)
                                                                       Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 13.10.1999 Euroo-
                                                                       pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Portugalin tasavaltaa
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                           vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Lena Ström ja António
                                                                       Caeiros ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o Carlos Gómez
                                                                       de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
                          (kolmas jaosto)
                  19 päivänä lokakuuta 1999                            Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
asiassa C-21/99 P, N vastaan Euroopan yhteisöjen komis-                a) toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut direktii-
                               sio (1)                                      vin 75/439/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktii-
                                                                            villä 87/101/ETY, 6 artiklan 2 kohdan, 8 artiklan 2 kohdan
(Muutoksenhaku – Entiset virkamiehet – Arviointikertomus                    a alakohdan ja 13 ja 17 artiklan sekä EY 10 artiklan
       – Oikeussuojaintressi – Tutkimatta jättäminen)                       ensimmäisen kohdan ja EY 249 artiklan kolmannen koh-
                                                                            dan mukaisia velvoitteitaan, koska
                          (2000/C 34/16)
                                                                            — se ei ole toteuttanut toimenpiteitä, jotta toimivaltainen
                                                                                viranomainen voi ennen kuin se myöntää luvan yrityk-
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                                sille, jotka uudistavat jäteöljyä tai käyttävät jäteöljyä
                                                                                polttoaineena, vakuuttua siitä, että kaikki asianmukai-
                                                                                set terveydensuojelutoimenpiteet on toteutettu käytet-
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen                 täessä jäteöljyä polttoaineena ja että käytetään parasta
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                            saatavilla olevaa teknologiaa, mikäli siitä ei aiheudu
                                                                                liiallisia kustannuksia jäteöljyjä uudistettaessa ja käytet-
                                                                                täessä jäteöljyä polttoaineena,
Asiassa C-21/99 P, Euroopan yhteisöjen komission entinen
virkamies N, kotipaikka Bryssel (Belgia), edustajanaan asianaja-
ja G. Sakellaropoulos, Ateena, prosessiosoite Luxemburgissa                 — se ei ole säätänyt jäteöljyjen palamisjätteiden poistami-
asianajotoimisto A. May, 31 Grand-Rue, Euroopan yhteisöjen                       sesta direktiivin 78/319/ETY (1) 9 artiklan ja 27.6.1995
komissio (asiamiehinään G. Valsesia ja F. Duvieusart-Clotuche),                  lähtien direktiivin 75/442/ETY (2) 9 artiklan mukaisesti;
jossa valittaja on muutoksenhaussaan vaatinut kumoamaan                          viimeksi mainittu, sellaisena kuin se on muutettuna
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-                        direktiivillä 91/156/ETY (3) , on korvannut direktiivin
men (viides jaosto) asiassa T-97/94, N v. komissio, 30.11.1998                   91/689/ETY (4) säännösten nojalla direktiivin 78/
antaman määräyksen (Kok. H. 1998, s. I-A-621 ja s. II-1879                       319/ETY 9 artiklan,
ja hyväksymään valittajan em. asiassa esittämät vaatimukset,
yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpa-                  — se ei ole valvonut säännöllisesti yrityksiä, jotka uudista-
nossa: jaoston puheenjohtaja J. C. Moitinho de Almeida sekä                      vat jäteöljyä tai jotka käyttävät jäteöljyä polttoaineena,
tuomarit C. Gulmann (esittelevä tuomari) ja J.-P. Puissochet,                    eikä analysoinut teknologian ja (tai) ympäristön kehi-
julkisasiamies: F. G. Jacobos, kirjaaja: R. Grass, on antanut                    tystä tarkistaakseen tarpeen vaatiessa yrityksille myön-
19.10.1999 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:                             netyt luvat,
 ---pagebreak--- C 34/10                    FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         5.2.2000
— se ei ole ilmoittanut komissiolle teknistä tietämystä eikä                       laisia, kun näillä ei Euroopan yhteisöjen perustamisesta
     direktiivin 75/439/ETY (5), sellaisena kuin se on muutettu-                   25.3.1957 tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on
     na direktiivillä 87/101/ETY (6), nojalla annettujen                           muutettuna Euroopan unionista 7.2.1992 tehdyllä sopi-
     säännösten soveltamisesta saatuja kokemuksia ja tuloksia,                     muksella, ole oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen yhteisössä?
b) velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeuden-                      2. Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
     käyntikulut.
                                                                                Katsotaanko asetuksen (ETY) N:o 1408/71 1 artiklan
                                                                                f kohdassa tarkoitetuksi perheenjäseneksi myös henkilö,
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                joka elää työntekijänä työskentelevän tunnustetun pakolai-
                                                                                sen kanssa avioliitonomaisissa olosuhteissa ja hoitaa ja
EY 10 artiklan ensimmäisen kohdan ja EY 249 artiklan                               kasvattaa heidän yhteistä lastaan?
kolmannen kohdan sitovilla määräyksillä velvoitetaan jäsenval-
tiot toteuttamaan säädetyssä määräajassa toimenpiteet, jotka                  3. Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
ovat välttämättömiä niille osoitettujen direktiivien saattamisek-
si osaksi niiden kansallista oikeusjärjestystä, ja ilmoittamaan                    Sovelletaanko asetusta N:o 1408/71 myös silloin, kun
tästä välittömästi komissiolle. Direktiivin 87/101/ETY 2 artik-                    pakolainen on tullut jäsenvaltioon välittömästi kolmannes-
lassa säädetty määräaika on päättynyt 1.1.1990, eikä Portuga-                      ta valtiosta eikä ole muuttanut yhteisön sisällä jäsenvaltios-
lin tasavalta ole vielä tähän mennessä antanut edellä mainittuja                   ta toiseen?
säännöksiä.
                                                                              4. Jos ensimmäiseen ja kolmanteen kysymykseen vastataan
                                                                                myöntävästi, mutta toiseen kysymykseen kieltävästi:
(1) Myrkyllisistä ja vaarallisista jätteistä 20 päivänä maaliskuuta 1978
    annettu neuvoston direktiivi 78/319/ETY (EYVL L 84, 31.3.1978,                 Onko sellainen kansallinen lainsäädäntö yhteisön oikeuden
    s. 43).                                                                        säännösten ja määräysten vastainen, jonka mukaan oikeus
(2) Jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annettu neuvoston direktiivi              perhe-etuuksiin ei synny myöskään pakolaiseksi tunnusta-
    75/442/ETY (EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39).                                     misella takautuvasti, vaan se syntyy vasta oleskeluluvan
(3) Jätteistä annetun direktiivin 75/442/ETY muuttamisesta 18 päi-
                                                                                myöntämisellä?
    vänä maaliskuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/156/ETY
    (EYVL L 78, 26.3.1991, s. 32).
(4) Vaarallisista jätteistä 12 päivänä joulukuuta 1991 annettu neuvos-        (1) EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2.
    ton direktiivi 91/689/ETY (EYVL L 377, 31.12.1991, s. 20).
(5) Jäteöljyhuollosta 16 päivänä kesäkuuta 1975 annettu neuvoston
    direktiivi 75/439/ETY (EYVL L 194, 25.7.1975, s. 23).
(6) Jäteöljyhuollosta annetun direktiivin 75/439/ETY muuttamisesta
    22 päivänä joulukuuta 1986 annettu neuvoston direktiivi
    87/101/ETY (EYVL L 42, 12.2.1987, s. 43).
                                                                              Bundessozialgerichtin 5.8.1999 tekemällään päätöksellä
                                                                              esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Akhtar Seyed
                                                                              Abbasy vastaan Landeskreditbank Baden-Württem-
                                                                                berg–Förderbank
Bundessozialgerichtin 5.8.1999 tekemällään päätöksellä                                                  (Asia C-425/99)
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Vetharanigam
Pathminidevi vastaan Landeskreditbank Baden-Württem-
                            berg-Förderbank                                                              (2000/C 34/19)
                             (Asia C-407/99)                                  Bundessozialgericht on pyytänyt 5.8.1999 tekemällään
                                                                              päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen
                                                                              kirjaamoon 3.11.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
                              (2000/C 34/18)                                  asiassa Akhtar Seyed Abbasy vastaan Landeskreditbank Baden-
                                                                              Württemberg–Förderbank ennakkoratkaisua seuraaviin kysy-
Bundessozialgericht on pyytänyt 5.8.1999 tekemällään                          myksiin:
päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomiois-
tuimen kirjaamoon 25.10.1999, Euroopan yhteisöjen tuo-                        1. Sovelletaanko sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yh-
mioistuimelta asiassa Vetharanigam Pathminidevi vastaan Lan-                       teisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja
deskreditbank Baden-Württemberg-Förderbank ennakkorat-                             heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971
kaisua seuraaviin kysymyksiin:                                                     annettua asetusta N:o 1408/71 pakolaisiin ja heidän per-
                                                                                heenjäseniinsä, jotka ovat kolmannen maan kansalaisia,
1. Sovelletaanko sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yh-                     kun näillä ei Euroopan yhteisöjen perustamisesta
     teisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja                     25.3.1957 tehdyn sopimuksen, sellaisena kuin se on
     heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971                            muutettuna Euroopan unionista 7.2.1992 tehdyllä sopi-
     annettua asetusta N:o 1408/71 (1) pakolaisiin ja heidän                       muksella, ole oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen yh-
     perheenjäseniinsä, jotka ovat kolmannen maan kansa-                           teisössä? (1)


title: Asia C-609/13 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 26.1.2017 – Valittajina Duravit AG, Duravit SA ja Duravit BeLux SPRL/BVBA sekä muina osapuolina Euroopan komissio ja Euroopan unionin neuvosto (Muutoksenhaku — Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Kylpyhuonekalusteiden markkinat Belgiassa, Saksassa, Ranskassa, Italiassa, Alankomaissa ja Itävallassa — Myyntihintojen yhteensovittaminen ja arkaluonteisten liiketoimintatietojen vaihtaminen — Asetus (EY) N:o 1/2003 — 31 artikla — Perusteluvelvollisuus)

text:
               3.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 26.1.2017 – Valittajina Duravit AG, Duravit SA ja Duravit BeLux SPRL/BVBA sekä muina osapuolina Euroopan komissio ja Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-609/13 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Kylpyhuonekalusteiden markkinat Belgiassa, Saksassa, Ranskassa, Italiassa, Alankomaissa ja Itävallassa - Myyntihintojen yhteensovittaminen ja arkaluonteisten liiketoimintatietojen vaihtaminen - Asetus (EY) N:o 1/2003 - 31 artikla - Perusteluvelvollisuus))
   (2017/C 104/03)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittajat: Duravit AG, Duravit SA ja Duravit BeLux SPRL/BVBA (edustajat: U. Soltész ja C. von Köckritz, Rechtsanwälte)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre ja L. Malferrari, avustajanaan A. Böhlke, Rechtsanwalt) ja Euroopan unionin neuvosto

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Duravit AG, Duravit SA ja Duravit BeLux SPRL/BVBA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 71, 8.3.2014.


title: Asia T-30/14: Kanne 13.1.2014 — Laverana v. SMHV (BIO — INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX — PROPRE FABRICATION)

text:
               22.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 85/22

         Kanne 13.1.2014 — Laverana v. SMHV (BIO — INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX — PROPRE FABRICATION)
   (Asia T-30/14)
   2014/C 85/39
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Saksa) (edustajat: asianajajat J. Wachinger ja M. Zöbisch)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan valitusasiassa R 1749/2013-4 11.11.2013 tekemän päätöksen ja hyväksymään luokkiin 3, 5 ja 35 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten tehdyn rekisteröintihakemuksen nro 11 642 527 julkaistavaksi

               —

               toissijaisesti kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan valitusasiassa R 1749/2013-4 11.11.2013 tekemän päätöksen ja palauttamaan asian SMHV:lle uuden päätöksen tekemistä varten

               —

               toissijaisesti kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan valitusasiassa R 1749/2013-4 11.11.2013 tekemän päätöksen

               —

               velvoittamaan SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Musta-valkoinen kuviomerkki, jossa on sananosat ”BIO — INGRÉDIENTS VÉGÉTAUX — PROPRE FABRICATION” luokkaan 3, 5 ja 35 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — rekisteröintihakemus nro 11 642 527

      Tutkijan päätös: Rekisteröintihakemuksen osittainen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan rikkominen


title: Asia C-234/06 P: Valitus, jonka Ponte Finanziaria SpA on tehnyt  24.5.2006  yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-194/03, Il Ponte Finanziaria SpA v. SMHV ja Marine Entreprise Project Società Unipersonale di Alberto Fiorenzi Srl,  23.2.2006  antamasta tuomiosta

text:
               29.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 178/23

         Valitus, jonka Ponte Finanziaria SpA on tehnyt 24.5.2006 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-194/03, Il Ponte Finanziaria SpA v. SMHV ja Marine Entreprise Project Società Unipersonale di Alberto Fiorenzi Srl, 23.2.2006 antamasta tuomiosta
   (Asia C-234/06 P)
   (2006/C 178/37)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Valittaja: Ponte Finanziaria SpA (edustajat: avvocato P. Roncaglia, avvocato A. Torrigiani Malaspina ja avvocato M. Boletto)

      Muut osapuolet: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Marine Entreprise Project Società Unipersonale di Alberto Fiorenzi
   Vaatimukset

               1.

               Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-194/03 23.2.2006 antama tuomio, jolla valittajan kanne hylättiin ja valittaja velvoitettiin korvaamaan oikeudenkäyntikulut, on kumottava.

               2.

               Kantajan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämä kanne on hyväksyttävä ja

                           a)

                           SMHV:n neljännen valituslautakunnan 17.3.2003 asiassa T 1015/2001-4 tekemä päätös, jolla valittajan valitus hylättiin ja jolla myönnettiin yhteisön tavaramerkki nro 940007 BAINBRIDGE (kuviomerkki) luokkiin 18 ja 25 kuuluvia tavaroita varten, on kumottava.

                           b)

                           SMHV ja väliintulijat on velvoitettava korvaamaan sekä ensimmäisessä oikeusasteessa aiheutuneet että tästä oikeudenkäynnistä aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja esittää valituksensa tueksi seuraavat perusteet:

               1)

               Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on sovellettu virheellisesti, koska riidanalaisten tavaramerkkien välillä on sekaannusvaara:

                           —

                           Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut virheellisesti, että väliintulijan tavaramerkki BAINBRIDGE ja valittajan niiden tavaramerkkien perhe, joissa on komponentti THE BRIDGE, eivät ole riittävän samankaltaisia, siitä huolimatta, että väliintulija itse on myöntänyt, että tavaramerkki BAINBRIDGE on lausuntatavaltaan merkittävästi samankaltainen tiettyjen valittajan tavaramerkkien kanssa; tämän samankaltaisuuden vastapainona ei ole riidanalaisten tavaramerkkien käsitteellinen eroavaisuus, kun otetaan huomioon, että lähtökohtaolettama, jolle ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin perustaa näkemyksensä ja jonka mukaan italialaisella keskivertokuluttajalla on riittävä kielitaito, jotta hän voi tunnistaa sanan BRIDGE merkityksen, on virheellinen.

                           —

                           Koska riidanalaiset tavaramerkit ovat ainakin jossain määrin samankaltaisia, olisi sen, että tavarat ovat samoja ja sen, että valittajan tavaramerkit ovat erittäin erottamiskykyisiä, tullut johtaa sekaannusvaaran olemassaolon toteamiseen.

               2)

               Asetuksen N:o 40/94 43 artiklan 2 ja 3 kohtaa on sovellettu virheellisesti, koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole ottanut huomioon valittajan sanamerkkiä nro 642952 THE BRIDGE.

                           —

                           Valittaja on esittänyt sanamerkin THE BRIDGE käytön osalta riittävästi näyttöä kysymyksessä olevan merkin asetuksen N:o 2868/95 22 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun tosiasiallisen käytön osoittamiseksi.

                           —

                           Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut virheellisesti asetuksen N:o 40/94 2 ja 3 kohtaa, kun se on jättänyt huomioon ottamatta asiakirjat, jotka valittaja esitti näyttönä tavaramerkkiensä käytöstä, ja todennut ainoastaan, että valituslautakunta oli toiminut oikein jättäessään tämän tavaramerkin huomioon ottamatta sen vuoksi, että valittaja ei ollut näyttänyt sitä käytetyn jatkuvasti koko viiden vuoden viitejakson ajan. Tätä ei edellytetä laissa.

               3)

               Asetuksen N:o 40/94 15 artiklan 2 kohdan a alakohtaa ja 43 artiklan 2 ja 3 kohtaa on sovellettu virheellisesti, koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole ottanut huomioon valittajan kuviomerkkiä nro 370836 THE BRIDGE.

                           —

                           Näyttö, jonka valittaja esitti tavaramerkin THE BRIDGE käytöstä, olisi tullut katsoa riittäväksi myös tavaramerkin BRIDGE käytön osalta.

                           —

                           Valittajan kuviomerkkiä BRIDGE tulisi joka tapauksessa pitää Italian tavaramerkkilaissa tarkoitettuna puolustavana merkkinä, minkä vuoksi sen käytöstä ei tarvitse esittää näyttöä.

                           —

                           Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on menetellyt virheellisesti hyväksyessään väitteen, jonka SMHV esitti ensimmäisen kerran vasta vastauskirjelmässään (minkä vuoksi väite on joka tapauksessa jätettävä tutkimatta) ja jonka mukaan puolustavan tavaramerkin käsite on yhteensopimaton yhteisön tavaramerkin suojajärjestelmän kanssa.

               4)

               Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on sovellettu virheellisesti, koska se, että valittajalla on useita sanaan BRIDGE perustuvia tavaramerkkejä (sarjatavaramerkit), lisää sekaannusvaaraa näiden tavaramerkkien — kun niitä tarkastellaan kokonaisuutena — ja tavaramerkin BAINBRIDGE välillä.

                           —

                           Vaikka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin onkin todennut, että se, että valittajalla on useita sanaelementtiin BRIDGE perustuvia tavaramerkkejä, jotka muodostavat tavaramerkkiperheen, on lähtökohtaisesti merkityksellistä sekaannusvaaran olemassaolon arvioinnissa, se ei käsiteltävänä olevassa tapauksessa kuitenkaan ottanut näitä tavaramerkkejä huomioon, koska ne on ainoastaan rekisteröity mutta niitä ei ole vielä käytetty. Tosiasiassa näiden tavaramerkkien käyttö on täysin erillinen siitä seikasta, että niitä tulisi pitää sarjatavaramerkkeinä.


title: Asia T-705/14: Kanne 26.9.2014 – Unichem Laboratories v. komissio

text:
               15.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 448/31

         Kanne 26.9.2014 – Unichem Laboratories v. komissio
   (Asia T-705/14)
   (2014/C 448/40)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Unichem Laboratories Ltd (Mumbai, Intia) (edustajat: solicitor S. Mobley, solicitor H. Sheraton ja solicitor K. Shaw)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 ja 102 artiklan mukaisesta menettelystä (asia Comp/AT.39612 – Perindopriili (Servier)) 9.7.2014 annetun komission päätöksen kokonaisuudessaan ja joka tapauksessa kumoamaan asetetun sakon ja/tai alentamaan sen määrää siltä osin kuin sitä sovelletaan Unichemiin

               —

               velvoittamaan komission vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaamaan Unichemille tästä oikeudenkäynnistä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa 12 kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäisessä kanneperusteessa kantaja väittää, ettei komissiolla ole toimivaltaa osoittaa Unichemille päätöstä SEUT 101 artiklan 1 kohdan nojalla.

               2.

               Toisessa kanneperusteessa kantaja väittää, ettei komissio soveltanut asianmukaisesti objektiivista välttämättömyyttä koskevia oikeudellisia arviointiperusteita määrittääkseen sen, kuuluuko patentteja koskeva sovintosopimus SEUT 101 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan.

               3.

               Kolmannessa kanneperusteessa kantaja väittää, että komissio loukkasi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta jättäessään soveltamatta teknologiansiirtoa koskevan ryhmäpoikkeusasetuksen suuntaviivoja Unichemin sopimukseen.

               4.

               Neljännessä kanneperusteessa kantaja väittää, että komissio teki oikeudellisen virheen luokitellessaan sopimuksen tarkoitukseen perustuvaksi SEUT 101 artiklan 1 kohdan rikkomiseksi.

               5.

               Viidennessä kanneperusteessa kantaja väittää, että komissio sovelsi virheellisesti väittämiään tarkoitukseen perustuvaa SEUT 101 artiklan 1 kohdan rikkomista koskevia oikeudellisia arviointiperusteita Unichemiä koskeviin tiettyihin tosiseikkoihin.

               6.

               Kuudennessa kanneperusteessa kantaja väittää, että komissio teki oikeudellisen virheen todetessaan, että sovintosopimuksesta seurasi kilpailunvastaisia vaikutuksia.

               7.

               Seitsemännessä kanneperusteessa kantaja väittää, että komissio loukkasi SEUT 296 artiklan mukaista velvollisuuttaan perustella, miksi se katsoo, että Unichemiä voidaan pitää välittömästi vastuussa SEUT 101 artiklan 1 kohdan rikkomisesta, vaikka se ei ole Servierin potentiaalinen kilpailija.

               8.

               Kahdeksannessa kanneperusteessa kantaja väittää vaihtoehtoisesti, että komissio teki oikeudellisen virheen, kun se ei hyväksynyt sitä, että sovintosopimus täyttää SEUT 101 artiklan 3 kohdan mukaisen poikkeuksen edellytykset.

               9.

               Yhdeksännessä kanneperusteessa kantaja väittää, että komissio loukkasi puolustautumisoikeuksia, hyvän hallinnon periaatetta ja velvollisuuttaan olla menettelemättä epäoikeudenmukaisesti saadakseen haltuunsa asianajajien ja asiakkaiden välisen yhteydenpidon luottamuksellisuuden piiriin kuuluvia asiakirjoja, jotta se voi käyttää niitä Unichemiä vastaan.

               10.

               Kymmenennessä kanneperusteessa kantaja väittää, että komissio loukkasi unionin oikeuden yleistä, yhdenvertaista kohtelua koskevaa periaatetta sakon laskennassa, kun se kohteli Unichemiä eri tavalla kuin Servieriä ilman asiallista perustetta.

               11.

               Yhdennessätoista kanneperusteessa kantaja väittää, että komissio loukkasi unionin oikeuden yleisiin periaatteisiin kuuluvaa suhteellisuusperiaatetta, sakkojen määrän laskennasta antamiaan suuntaviivoja ja aiemmin vakiintunutta käytäntöä, kun se määräsi Unichemille sakon.

               12.

               Kahdennessatoista kanneperusteessa kantaja väittää, että komissio loukkasi SEUT 296 artiklan mukaista perusteluvelvollisuuttaan sakkojen laskennan sekä Unichemin väitetysti toteuttaman kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuutta koskevan arvioinnin osalta.


title: Asia T-373/10: Kanne 8.9.2010 — Villeroy et Boch Austria GmbH v. komissio

text:
               6.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/36

         Kanne 8.9.2010 — Villeroy et Boch Austria GmbH v. komissio
   (Asia T-373/10)
   ()
   2010/C 301/61
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Villeroy & Boch Austria GmbH (Mondsee, Itävalta) (edustajat: asianajaja A. Reidlinger ja asianajaja S. Dethof)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Riidanalainen päätös on kumottava sikäli kuin se koskee kantajaa

               —

               toissijaisesti on alennettava kantajalle riidanalaisella päätöksellä määrätyn sakon määrää

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja riitauttaa komission asiassa COMP/39092 — Kylpyhuonekalusteet 23.6.2010 tehdyn komission päätöksen K(2010) 4185 lopullinen. Riidanalaisella päätöksellä määrättiin kantajille ja muille yrityksille sakko SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkomisen perusteella. Komissio katsoo kantajien osallistuneen jatkettuun sopimukseen tai yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin kylpyhuonekalusteiden alalla Belgiassa, Saksassa, Ranskassa, Italiassa, Alankomaissa ja Itävallassa.
   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi seitsemään kanneperusteeseen.
   Kantaja väittää ensimmäisessä kanneperusteessaan, että SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa on sovellettu virheellisesti sikäli kuin kilpailusääntöjen rikkominen on katsottu yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi, monitahoiseksi ja jatketuksi rikkomiseksi. Kantaja katsoo vastaajan tätä kokonaisarviota tehdessään laiminlyöneen velvollisuutensa arvioida oikeudellisesti niiden tahojen itsenäistä menettelyä, joille riidanalainen päätös on osoitettu, ja ottaneen lainvastaisesti huomioon kolmannen osapuolen menettelyn.
   Toisessa kanneperusteessaan kantaja väittää toissijaisesti, että SEUT 296 artiklan toisen kohdan mukaista perusteluvelvollisuutta on rikottu, koska päätöstä ei ole perusteltu yksityiskohtaisesti.
   Kolmannessa kanneperusteessaan kantaja esittää, että riidanalainen päätös on kumottava sillä perusteella, että kantaja ei ole osallistunut väitettyihin rikkomisiin niillä asiallisesti ja alueellisesti merkityksellisillä markkinoilla, joita riidanalainen päätös koskee, eikä kantajan ole osoitettu osallistuneen kartellin muodossa tapahtuvaan kilpailusääntöjen rikkomiseen.
   Neljännessä kanneperusteessaan kantaja esittää, että kantajalle ja sen emoyhtiölle on lainvastaisesti määrätty sakko yhteisvastuullisesti. Kantajan mukaan tällainen yhteisvastuu loukkaa Euroopan unionin perusoikeuskirjan 49 artiklan 1 kohdassa määrättyä laillisuusperiaatetta ja perusoikeuskirjan 49 artiklan 3 kohdassa, kun kyseisiä säännöksiä luetaan yhdessä perusoikeuskirjan 48 artiklan 1 kohdan ja asetuksen N:o 1/2003 (1) 23 artiklan kanssa, määrättyä periaatetta, jonka mukaan rangaistus ei saa olla epäsuhteessa rikoksen vakavuuteen nähden.
   Viidennen kanneperusteensa yhteydessä kantaja väittää, että sakon määrä on määritetty virheellisellä tavalla. Kantaja esittää tältä osin, että vastaaja on ottanut sakon määrää määrittäessään kantajan liikevaihtoa siltä osin kuin se ei ole yhteydessä esitettyihin väitteisiin.
   Kuudennessa kanneperusteessaan kantaja vetoaa käsittelyn kohtuuttoman pitkään kestoon ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklaa virheelliseen soveltamiseen, koska tätä kohtuuttoman pitkää kestoa ei ole otettu huomioon sakon määrää määritettäessä.
   Seitsemännessä kanneperusteessaan kantaja vetoaa arviointivirheisiin sakon määrän määrittämisessä kantajaa koskevien olosuhteiden osalta. Kantaja väittää tältä osin, että sille määrätty sakko olisi vastaajan itse myöntämän mukaan SEUT 101 artiklan rikkomisen uusimisen yhteydessä suhteeton ja kohtuuton. Kantaja katsoo vastaajan loukanneen Euroopan unionin perusoikeuskirjan 48 artiklan 1 kohdassa määrättyä periaatetta, jonka mukaan rangaistus ei saa olla epäsuhteessa rikoksen vakavuuteen nähden.

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1).


title: Asia C-2/05: Arbeidshof te Brusselin 23.12.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Rijksdienst voor Sociale Zekerheid vastaan N. V. Herbosch Kiere

text:
               2.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/6

         Arbeidshof te Brusselin 23.12.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Rijksdienst voor Sociale Zekerheid vastaan N. V. Herbosch Kiere
   (Asia C-2/05)
   (2005/C 82/14)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Arbeidshof te Brussel on pyytänyt 23.12.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 5.1.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Rijksdienst voor Sociale Zekerheid vastaan N. V. Herbosch Kiere seuraaviin kysymyksiin:
   Voiko vastaanottavan jäsenvaltion tuomioistuin tutkia ja/tai arvioida kiinteän yhteyden olemassaoloa työntekijät lähettävän yrityksen ja siirretyn työntekijän välillä, kun otetaan huomioon, että asetuksen N:o 1408/71 (1) 14 artiklan 1 kohdan a alakohtaan sisältyvä ”yritystä, jonka palveluksessa työntekijä on tavallisesti työssä” koskeva käsite edellyttää (päätöksen nro 128 nojalla), että lähettävän yrityksen ja siirretyn työntekijän välillä säilyy siirron aikana kiinteä yhteys?
   Voiko muun kuin edellä mainitun (E-101)-todistuksen myöntäneen jäsenvaltion tuomioistuin jättää todistuksen huomiotta ja/tai julistaa sen pätemättömäksi, jos sen käsiteltäväksi saatetun asian tosiseikkojen perusteella voidaan havaita, ettei lähettävän yrityksen ja siirretyn työntekijän välillä ole siirron aikana kiinteää yhteyttä?
   Sitooko vastaanottavan valtion tuomioistuimen päätös, jolla se jättää edellä mainitun (E 101)-todistuksen huomiotta ja/tai julistaa sen pätemättömäksi, lähtövaltion toimivaltaista laitosta edellä selostetun kaltaisissa olosuhteissa?

      (1)  Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2).


title: Asia C-472/02: Cour d'appel de Bruxellesin yhdeksännen jaoston 20.12.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa SIOMAB -yhtiö vastaan Institut bruxellois pour la gestion de l'environnement, lyhennettynä IBGE

text:
22.2.2003                FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                            C 44/17
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-         Cour d’appel de Bruxellesin yhdeksännen jaoston
tuin:                                                                  20.12.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat-
                                                                       kaisupyyntö asiassa SIOMAB -yhtiö vastaan Institut bru-
–      toteaa, että asettaessaan työssäolon keskeytymistä koske-       xellois pour la gestion de l’environnement, lyhennettynä
       vissa säännöissä – korvauksen myöntämisen ja maksami-                                           IBGE
       sen ehdoksi sen, että kyseessä olevan henkilön asuin- tai
       kotipaikka on Belgiassa, Belgian kuningaskunta ei ole
       noudattanut EY:n perustamissopimuksen 39 artiklan,
       työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella                                   (Asia C-472/02)
       15 päivänä lokakuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen
       (ETY) N:o 1612/68 ( 1) 7 artiklan sekä erityisesti vanhem-
       painlomasta johtuvan työssäolon keskeytymisen osalta
       sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella                                (2003/C 44/31)
       liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjä-
       seniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston
       asetuksen (ETY) N:o 1408/71 ( 2) 73 artiklan mukaisia
       velvoitteitaan;
–      velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
       denkäyntikulut.                                                 Cour d’appel de Bruxellesin yhdeksäs jaosto on pyytänyt
                                                                       20.12.2002 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhtei-
                                                                       söjen tuomioistuimeen 27.12.2002, Euroopan yhteisöjen tuo-
                                                                       mioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa SIOMAB -yhtiö vas-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                    taan Institut bruxellois pour la gestion de l’environnement,
                                                                       lyhennettynä IBGE, seuraaviin kysymyksiin:
(Asuinpaikkaa koskeva ehto) Belgian viranomaiset ilmoittavat
kumoavansa asuinpaikkaa koskevan ehdon ja myöntävät siten
komission väitteiden olevan perusteltuja. Tilanteen saattami-
nen säännönmukaiseksi on kuitenkin vielä kesken.                       Onko Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan
                                                                       yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkas-
                                                                       tamisesta 1 päivänä helmikuuta 1993 annetun asetuksen 259/
                                                                       93/ETY ( 1) 3 artiklan 8 kohtaa, 4 artiklan 3 kohtaa, 6 artiklan
(Belgiassa voimassa olevat maksuehdot) Vaatimus, jonka mu-             8 kohtaa, 7 artiklan 4 kohtaa ja 26 artiklaa tulkittava siten, että
kaan korvausta hakevilla henkilöillä on oltava pankkitili Bel-         siinä tapauksessa, kun jäsenvaltion lähettävä toimivaltainen
giassa, voi joissakin tapauksissa suorastaan poistaa kyseessä          viranomainen aloittaa tämän asetuksen 3 artiklan 8 kohdan ja
olevan lainsäädännön muuttamisen vaikutukset. Toisinaan                6 artiklan 8 kohdan mukaisen seuranta-asiakirjan ilmoittamis-
nimittäin jotkin pankit vaativat tilin avaamiseksi tai sen             menettelyn,
säilyttämiseksi asuinpaikkatodistusta.
                                                                       a)    voiko tässä asetuksessa tarkoitettu lähettävä toimivaltai-
(Aikaisemmat epäämispäätökset) Oikeusvarmuuden turvaami-
                                                                             nen viranomainen, joka on valtuutettu tarkistamaan,
seksi on välttämätöntä, että yksityisten oikeuksia suojellaan
                                                                             vastaako suunnitteilla oleva, ilmoituksessa ”hyödynnettä-
sellaiselta viranomaisten vahinkoja aiheuttavalta toiminnalta,
                                                                             väksi tarkoitettujen jätteiden siirroksi” luokiteltu siirto
joka perustuu yhteisön oikeuden kanssa ristiriidassa oleviin
                                                                             tosiasiallisesti tätä luokitusta, silloin kuin se katsoo, että
sääntöihin. Se, että jäsenvaltio rikkoo velvoitteitaan, ei saisi
ilmetä tämän jäsenvaltion taloudellisena etuna. Komissio väit-               tämä luokitus on virheellinen,
tää, että vaikka Belgian viranomaiset täsmentävätkin jokaisen
henkilön, jolta on evätty työssäolon keskeytymisestä maksetta-
va korvaus vanhojen säännösten perusteella, voivan jättää                    1.    kieltäytyä lähettämästä seuranta-asiakirjaa tämän
uuden korvaushakemuksen uusien säännösten perusteella,                             virheellisen luokituksen takia ja kehottaa ilmoituk-
kyse ei ole tällaisten hakemusten automaattisesta uudelleenkä-                     sen tekijää toimittamaan sille uusi seuranta-asiakirja,
sittelystä, eikä tarkennettu ole myöskään millään tavalla tätä
koskevan tiedottamisen edellytyksiä eikä yksityiskohtaisia
sääntöjä suoritusten maksamisesta taannehtivasti henkilöille,                2.    lähettää seuranta-asiakirjan sen jälkeen, kun se on
jotka ovat jääneet niitä vaille sillä perusteella, että he eivät                   luokitellut suunnitteilla olevan siirron uudelleen
asuneet jäsenvaltion alueella.                                                     ”huolehdittavaksi tarkoitettujen jätteiden siirroksi”,
( 1) EYVL L 257, 15.10.1968, s. 2.
( 2) EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2.                                             3.    lähettää virheellisen luokituksen sisältävän seuranta-
                                                                                asiakirjan eteenpäin ja liittää tähän lähetykseen
                                                                                tähän virheelliseen luokitukseen perustuvan vastus-
                                                                                tamisen,
 ---pagebreak--- C 44/18                 FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                        22.2.2003
b)     vai päinvastoin siten, että onko toimivaltaisen lähettävän      Onko päinvastoin katsottava, että edellä mainituissa säännök-
       viranomaisen tässä samassa tapauksessa lähetettävä ilmoi-       sissä tarkoitettu jätteen oikeudellinen määritelmä on sovelletta-
       tuksen tekijän luokittelema ilmoitus vastaanottavalle toi-      vissa vasta kun pilaantuneet maat on kaivettu pois?
       mivaltaiselle viranomaiselle siten, että jos se katsoo, että
       siirron tarkoitus on luokiteltu virheellisesti, se säilyttää
                                                                       (1 ) EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39.
       mahdollisuuden esittää samanaikaisesti tai jälkikäteen          (2 ) EYVL L 78, 26.3.1991, s. 32.
       tähän virheelliseen luokitukseen perustuvan vastusta-
       misen?
( 1) EYVL L 30, 6.2.1993, s. 1.                                        Tribunal de première instance de Bruxellesin 32. jaoston
                                                                       24.12.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat-
                                                                       kaisupyyntö asiassa S.A. Banque Bruxelles Lambert (BBL)
                                                                       vastaan Belgian valtio, ministère des Finances, administra-
                                                                            tion de la TVA, de l’enregistrement et des domaines
                                                                                (Asia C-8/03)
                                                                                (2003/C 44/33)
Cour d’appel de Bruxellesin, 11. jaosto, 3.12.2002 teke-
mällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö vi-                 Tribunal de première instance de Bruxellesin 32. jaosto
rallisen syyttäjän ja asianomistajan asiassa: Région de                on pyytänyt 24.12.2002 tekemällään päätöksellä, joka on
Bruxelles-Capitale vastaan Van de Walle Paul, Laurent                  saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 10.1.2003, Euroopan
Daniel, Mersch Thierry – korvausvelvollisena: SA Texaco                yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa S.A.
                               Belgium                                 Banque Bruxelles Lambert (BBL) vastaan Belgian valtio, minis-
                                                                       tère des Finances, administration de la TVA, de l’enregistrement
                                                                       et des domaines seuraaviin kysymyksiin:
                           (Asia C-1/03)
                                                                       Kun kyse on avoimista sijoitusrahastoista, joiden kotipaikka
                                                                       on jossain jäsenvaltiossa ja joiden yksinomaisena tarkoituksena
                          (2003/C 44/32)                               on yleisöltä hankittujen varojen yhteinen sijoittaminen siten,
                                                                       kuin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa
                                                                       harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien,
                                                                       asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta
                                                                       20 päivänä joulukuuta 1985 annetussa neuvoston direktiivissä
Cour d’appel de Bruxelles, 11. jaosto, on pyytänyt 3.12.2002           85/611/ETY (1) säädetään, onko tällaisia avoimia sijoitusrahas-
tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo-              toja pidettävä jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yh-
mioistuimeen 3.1.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimel-             denmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yh-
ta ennakkoratkaisua virallisen syyttäjän ja asianomistajan asias-      denmukainen määräytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta
sa: Région de Bruxelles-Capitale vastaan Van de Walle Paul,            1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/
Laurent Daniel, Mersch Thierry – korvausvelvollisena: SA               ETY (2) 4 artiklassa tarkoitettuina arvonlisäverovelvollisina,
Texaco Belgium seuraavaan kysymykseen:                                 mistä seuraa, että viimeksi mainitun direktiivin 9 artiklan
                                                                       2 kohdan e alakohdassa tarkoitetut, näille sijoitusrahastoille
                                                                       suoritetut palvelut katsotaan suoritetuiksi siinä paikassa, jossa
                                                                       näillä sijoitusrahastoilla on kotipaikka?
Onko jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvos-
ton direktiivin 75/442/ETY (1), sellaisena kuin se on muutettu-
na 18.3.1991 annetulla direktiivillä 91/156/ETY ( 2), 1 artiklan       Jos vastaus edeltävään kysymykseen on kieltävä, pääasian
a kohtaa, jossa jätteellä tarkoitetaan ”ainetta tai esinettä, jonka    ratkaisemiseksi on määritettävä, minkä tyyppisiin avoimille
haltija hävittää tai on velvollinen hävittämään voimassa olevien       sijoitusrahastoille suoritettaviin palveluihin voidaan soveltaa
kansallisten säännösten mukaan” ja 1 artiklan b ja c kohtaa,           kuudennen direktiivin 13 artiklan B kohdan d alakohdan
jossa tuottajalla tarkoitetaan ”jokaista, jonka toiminta tuottaa       6 alakohdassa säädettyä verovapautusta: onko palvelut, jotka
jätettä (alkuperäinen tuottaja) tai joka suorittaa esikäsittelyä,      liittyvät sijoitusrahaston hallinnointia koskevaan avunantoon
sekoittamista tai muunlaista toimintaa, jonka tuloksena kysei-         ja neuvontaan, erotettava tältä osin varsinaiseen sijoitusrahas-
sen jätteen laatu tai koostumus muuttuu” ja haltijalla ”jätteen        ton hallinnointiin liittyvistä palveluista, jotka eroavat ensin
tuottajaa, luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jonka hal-        mainituista palveluista niin, että niiden osalta hallinnoijalla on
lussa jäte on”, tulkittava siten, että niitä voidaan soveltaa öljy-    päätösvalta omaisuudenhoidon ja omaisuudesta määräämisen
yhtiöön, joka tuottaa polttoaineita ja myy ne huoltoasemayrit-         osalta?
täjälle, joka hoitaa yhtä tämän öljy-yhtiön huoltoasemaa
sellaisen itsenäisen käyttöleasingsopimuksen puitteissa, johon         (1 ) EYVL L 375, 31.12.1985, s. 3.
ei kuulu alisteisuussuhdetta öljy-yhtiöön, silloin kun nämä            (2 ) EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1.
polttoaineet imeytyvät maahan aiheuttaen näin maan ja pohja-
vesien pilaantumisen?


title: Asia C-455/11 P: Valitus, jonka Solvay SA on tehnyt 2.9.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu kuudes jaosto) asiassa T-186/06, Solvay SA v. Euroopan komissio, 16.6.2011 antamasta tuomiosta

text:
               26.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 347/11

         Valitus, jonka Solvay SA on tehnyt 2.9.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu kuudes jaosto) asiassa T-186/06, Solvay SA v. Euroopan komissio, 16.6.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia C-455/11 P)
   2011/C 347/16
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Solvay SA (edustajat: advocaat O. W. Brouwer ja solicitor M. O'Regan)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               valituksenalaisen tuomion 121–170 kohta on kumottava

               —

               valituksenalaisen tuomion 394 ja 395 kohta sekä 402–427 kohta on kumottava

               —

               asia on ratkaistava lopullisesti ja riidanalainen päätös kumottava siltä osin kuin siinä todetaan, (a) että valittaja rikkoi EY 81 artiklan 1 kohtaa vuoden 1995 toukokuun ja vuoden 1997 elokuun välisenä aikana ja (b) että valittaja oli kolmas yritys, joka täytti sakkojen lieventämisestä annetun vuoden 2002 tiedonannon 21 kohdassa asetetut edellytykset, ja valittajalle määrättyjä sakkoja on alennettava vastaavasti, tai vaihtoehtoisesti asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut sekä unionin yleisessä tuomioistuimessa että unionin tuomioistuimessa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vetoaa kahteen valitusperusteeseen. Valituksenalaisessa tuomiossa unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi osittain valittajan nostaman kanteen, jossa vaadittiin EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 3.5.2006 tehtyä komission päätöstä K(2006) 1766 lopullinen (asia COMP/F/38.620 — vetyperoksidi ja perboraatti) kumottavaksi osittain.
   Ensimmäisellä valitusperusteellaan valittaja riitauttaa unionin yleisen tuomioistuimen johtopäätöksen siitä, että valittaja oli osallistunut EY 81 artiklan 1 kohdan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdan rikkomiseen vuoden 1995 toukokuun ja vuoden 1997 elokuun välisenä aikana. Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin ylitti valvontavaltansa rajat ja teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että valittaja oli keskustellut hintatiedoista ja kaupallisista strategioistaan ja/tai vaihtanut näitä muiden yritysten kanssa. Tällaista johtopäätöstä ei voitu tehdä riidanalaisen päätöksen perusteella. Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisia virheitä vahvistaessaan riidanalaisessa päätöksessä esitetyn johtopäätöksen siitä, että koska osapuolten yhteisenä tarkoituksena oli kilpailun rajoittaminen, vetyperoksidin valmistajien (valittaja mukaan luettuna) väliset keskustelut, neuvottelut ja tietojen vaihdot, joita käytiin epäonnistuneessa yrityksessä markkinoiden jakamista koskevan sopimuksen aikaansaamiseksi (joka ei johtanut osapuolten väliseen sopimukseen), muodosti EY 81 artiklan 1 kohdan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdan rikkomisen sillä perusteella, että tällaiset toimet olivat joko valmistelevia neuvotteluja, jotka olivat osa samaa salaista sopimusta kuin elokuussa 1997 voimaantullut myönnetty hintakartelli, tai vaihtoehtoisesti yhdistettyjä menettelytapoja, joilla ”valmisteltiin tilannetta” kyseistä kartellia varten, ja/tai kiellettyä tietojenvaihtoa yritysten välillä. Toisella valitusperusteellaan valittaja riitauttaa unionin yleisen tuomioistuimen johtopäätöksen siitä, ettei komissio ollut ylittänyt harkintavaltaansa katsoessaan riidanalaisessa päätöksessä, että Arkema-niminen muu yritys oli täyttänyt sakkojen lieventämisestä annetun vuoden 2002 tiedonannon 21 kohdassa asetetut edellytykset 3.4.2003. Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen määritellessään ”merkittävän lisäarvon” käsitettä ja otti todisteet huomioon ilmeisen vääristyneellä tavalla sekä teki niiden suhteen ilmeisen arviointivirheen katsoessaan, että Arkeman 3.4.2003 faksaamilla asiakirjoilla, joihin ei liittynyt mitään selvityksiä, oli sakkojen lieventämisestä annetun vuoden 20002 tiedonannon 21 kohdassa tarkoitettua merkittävää lisäarvoa. Unionin yleinen tuomioistuin myös teki ilmeisiä oikeudellisia ja menettelyllisiä virheitä sekä otti todisteet huomioon ilmeisen vääristyneellä tavalla katsoessaan, että komissiolla oli riidanalaisessa päätöksessä oikeus päätyä erilaiseen johtopäätökseen kuin EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 31.5.2006 tekemässään päätöksessä K(2006) 2098 (Asia COMP/F/38.645 — Metakrylaatit), jossa se katsoi, että samainen Arkeman 3.4.2003 päivätty faksi (joka koski komission tutkintaa useista sen epäilemistä kartelleista, mukaan luettuna vetyperoksidi ja metakrylaatit) ei täyttänyt edellä mainitun tiedonannon 21 kohdassa asetettuja edellytyksiä ennen kuin Arkema toimitti merkittäviä lisäselvityksiä.


title: Asia C-154/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 18.5.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Augstākās tiesas Administratīvo lietu departaments – Latvia) – ”Latvijas Dzelzceļš” VAS v. Valsts ieņēmumu dienests (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteisön tullikoodeksi — Asetus (ETY) N:o 2913/92 — 94 artiklan 1 kohta ja 96 artikla — Yhteisön ulkoinen passitusmenettely — Passituksesta vastaavan vastuu — 203 ja 204 artikla sekä 206 artiklan 1 kohta — Tullivelan syntyminen — Tavaran siirtäminen pois tullivalvonnasta — Tullimenettelyn käyttämisestä johtuvan jonkin velvollisuuden täyttämättä jättäminen — Tavaran täydellinen tuhoutuminen tai lopullinen menettäminen, joka on ollut seurauksena tavaroiden luonteesta johtuvasta syystä, ennalta-arvaamattomasta tapahtumasta tai ylivoimaisesta esteestä — 213 artikla — Velvollisuus maksaa tullivelka yhteisvastuullisesti — Direktiivi 2006/112/EY — Arvonlisävero — 2 artiklan 1 kohta sekä 70 ja 71 artikla — Verotettavan tapahtuman toteutuminen ja verosaatavan syntyminen — 201, 202 ja 205 artikla — Veron maksamisesta vastuussa olevat henkilöt — Määrätullitoimipaikan toteama rahdin puuttuminen — Säiliövaunun alemman purkulaitteen virheellinen sulkeminen tai rikkoutuminen)

text:
               24.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 239/15

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 18.5.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Augstākās tiesas Administratīvo lietu departaments – Latvia) – ”Latvijas Dzelzceļš” VAS v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Asia C-154/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteisön tullikoodeksi - Asetus (ETY) N:o 2913/92 - 94 artiklan 1 kohta ja 96 artikla - Yhteisön ulkoinen passitusmenettely - Passituksesta vastaavan vastuu - 203 ja 204 artikla sekä 206 artiklan 1 kohta - Tullivelan syntyminen - Tavaran siirtäminen pois tullivalvonnasta - Tullimenettelyn käyttämisestä johtuvan jonkin velvollisuuden täyttämättä jättäminen - Tavaran täydellinen tuhoutuminen tai lopullinen menettäminen, joka on ollut seurauksena tavaroiden luonteesta johtuvasta syystä, ennalta-arvaamattomasta tapahtumasta tai ylivoimaisesta esteestä - 213 artikla - Velvollisuus maksaa tullivelka yhteisvastuullisesti - Direktiivi 2006/112/EY - Arvonlisävero - 2 artiklan 1 kohta sekä 70 ja 71 artikla - Verotettavan tapahtuman toteutuminen ja verosaatavan syntyminen - 201, 202 ja 205 artikla - Veron maksamisesta vastuussa olevat henkilöt - Määrätullitoimipaikan toteama rahdin puuttuminen - Säiliövaunun alemman purkulaitteen virheellinen sulkeminen tai rikkoutuminen))
   (2017/C 239/19)
   Oikeudenkäyntikieli: latvia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Augstākās tiesas Administratīvo lietu departaments

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja:”Latvijas Dzelzceļš” VAS

      Vastaaja: Valsts ieņēmumu dienests

      Tuomiolauselma

               1)

               Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 13.4.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 648/2005, 203 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että tätä säännöstä ei sovelleta tapauksessa, jossa yhteisön ulkoiseen passitusmenettelyyn asetettua tavaraa ei ole esitetty kokonaisuudessaan tämän menettelyn osalta säädetyssä määrätullitoimipaikassa tavaran osan täydellisen tuhoutumisen tai lopullisen menettämisen vuoksi, mikä on osoitettu asianmukaisesti.

               2)

               Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 648/2005, 204 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että kun yhteisön ulkoiseen passitusmenettelyyn asetettua tavaraa ei ole esitetty kokonaisuudessaan tämän menettelyn osalta säädetyssä määrätullitoimipaikassa tämän tavaran osan täydellisen tuhoutumisen tai lopullisen menettämisen vuoksi, mikä on osoitettu asianmukaisesti, kyseessä on tilanne, jossa ei täytetä jotakin ulkoiseen passitusmenettelyyn liittyvää velvollisuutta eli velvollisuutta esittää tavara muuttumattomana määrätullitoimipaikassa, mikä saa lähtökohtaisesti aikaan sen, että tuontitullivelka syntyy tavaran sille osalle, jota ei ole esitetty määrätullitoimipaikassa. Kansallisen tuomioistuimen asiana on selvittää, täyttääkö purkulaitteen rikkoutumisen kaltainen olosuhde nyt käsiteltävässä asiassa tullikoodeksin 206 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuille ”ylivoimaisen esteen” ja ”ennalta-arvaamattoman tapahtuman” käsitteille ominaiset edellytykset eli onko kyseessä nesteiden kuljetusten alan toimijan kannalta epätavallinen tapahtuma, johon se ei voinut vaikuttaa, ja onko niin, että näitä seurauksia ei olisi voitu välttää kaikesta noudatetusta huolellisuudesta huolimatta. Kansallisen tuomioistuimen on tätä selvittäessään otettava huomioon erityisesti se, ovatko passituksesta vastaavan ja kuljettajan kaltaiset toimijat noudattaneet säiliöiden teknistä kuntoa ja liuotinaineen kaltaisten nesteiden kuljetuksen turvallisuutta koskevia voimassa olevia sääntöjä ja vaatimuksia.

               3)

               Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 2 artiklan 1 kohdan d alakohtaa sekä 70 ja 71 artiklaa on tulkittava siten, että arvonlisäveroa ei ole maksettava ulkoiseen passitusmenettelyyn asetetun tavaran täysin tuhoutuneesta tai lopullisesti menetetystä osasta.

               4)

               Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 648/2005, 96 artiklan 1 kohdan a alakohdan sekä 204 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 3 kohdan säännöksiä on tulkittava siten, että passituksesta vastaava on vastuussa yhteisön ulkoiseen passitusmenettelyyn asetettuun tavaraan liittyvän tullivelan maksusta, vaikka tavaroiden kuljettaja ei ole täyttänyt sille tullikoodeksin 96 artiklan 2 kohdassa asetettuja velvollisuuksia, erityisesti velvollisuutta esittää mainittu tavara muuttumattomana määrätullitoimipaikassa, määräajassa.

               5)

               Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 648/2005, 96 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 2 kohtaa, 204 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 3 kohtaa sekä 213 artiklaa on tulkittava siten, että jäsenvaltion tulliviranomainen ei ole velvollinen toteamaan yhteisvastuulliseksi kuljettajaa, jonka on katsottava olevan vastuussa tullivelasta passituksesta vastaavan lisäksi.

      (1)  EUVL C 191, 30.5.2016.


title: Asia C-161/04: Yhteisöjen tuomioistuimen ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräys 6.9.2006 — Itävallan tasavalta v. Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto

text:
               2.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/35

         Yhteisöjen tuomioistuimen ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräys 6.9.2006 — Itävallan tasavalta v. Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-161/04) (1)

   (2006/C 294/61)

      Oikeudenkäyntikieli: saksa

   Ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 106, 30.4.2004.


title: Asia C-163/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 2.4.2013 — Turbu.com BV v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               15.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 2.4.2013 — Turbu.com BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Asia C-163/13)
   2013/C 171/37
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Turbu.com BV

      Vastapuoli: Staatssecretaris van Financiën

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko kansallisten viranomaisten ja tuomioistuinten evättävä unionin oikeuden perusteella arvonlisäverovapautuksen soveltaminen, kun kyse on yhteisöluovutuksesta, jos objektiivisten tietojen perusteella on selvää, että asianomaisten tavaroiden osalta kyseessä on arvonlisäveropetos ja että verovelvollinen tiesi tai että sen olisi pitänyt tietää osallisuudestaan siihen, jos kansallisessa lainsäädännössä ei säädetä vapautuksen epäämisestä tällaisessa tilanteessa?


title: Asia F-32/13: Virkamiestuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 27.2.2014 – Walton v. komissio (Henkilöstö  — Väliaikainen toimihenkilö  — Eroraha  — Irtisanoutuminen, joka on todettu Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiolla  — Irtisanoutumispäivän määrittäminen  — Oikeusvoima  — Nimittävän viranomaisen päätökset, joista on tullut lopullisia, kun niihin ei ole haettu muutosta  — Edeltävän hallinnollisen menettelyn noudattamatta jättäminen  — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               12.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/56

         Virkamiestuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 27.2.2014 – Walton v. komissio
   (Asia F-32/13) (1)

   ((Henkilöstö - Väliaikainen toimihenkilö - Eroraha - Irtisanoutuminen, joka on todettu Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiolla - Irtisanoutumispäivän määrittäminen - Oikeusvoima - Nimittävän viranomaisen päätökset, joista on tullut lopullisia, kun niihin ei ole haettu muutosta - Edeltävän hallinnollisen menettelyn noudattamatta jättäminen - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen))
   2014/C 142/76
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Robert Walton (Oxford, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: asianajaja F. Moyse)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja A.-C. Simon)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Sellaisen päätöksen kumoamista koskeva vaatimus, jolla hylättiin vaatimus sellaisen maksamattoman määrän korvaamiseksi, joka komission olisi pitänyt maksaa kantajalle erorahana

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

               2)

               Robert Walton vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 207, 20.7.2013, s. 58.


title: Asia C-521/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 15.5.2014 (Raad van Staten (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – T.C. Briels ym. v. Minister van Infrastructuur en Milieu (Ennakkoratkaisupyyntö — Ympäristö — Direktiivi 92/43/ETY — 6 artiklan 3 ja 4 kohta — Luontotyyppien suojelu — Erityisten suojelutoimien alueet — Suunnitelman tai hankkeen suojelualueeseen kohdistuvien vaikutusten arviointi — Suojelualuetta koskevan suunnitelman tai hankkeen hyväksyminen — Korvaavat toimenpiteet — Natura 2000 -alue ”Vlijmens Ven, Moerputten & Bossche Broek”  — Moottoritie A2:n linjausta koskeva hanke ”‘s-Hertogenbosch-Eindhoven” )

text:
               7.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 212/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 15.5.2014 (Raad van Staten (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – T.C. Briels ym. v. Minister van Infrastructuur en Milieu
   (Asia C-521/12) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Ympäristö - Direktiivi 92/43/ETY - 6 artiklan 3 ja 4 kohta - Luontotyyppien suojelu - Erityisten suojelutoimien alueet - Suunnitelman tai hankkeen suojelualueeseen kohdistuvien vaikutusten arviointi - Suojelualuetta koskevan suunnitelman tai hankkeen hyväksyminen - Korvaavat toimenpiteet - Natura 2000 -alue ”Vlijmens Ven, Moerputten & Bossche Broek” - Moottoritie A2:n linjausta koskeva hanke ”‘s-Hertogenbosch-Eindhoven”))
   2014/C 212/07
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Raad van State

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: T.C. Briels, M. Briels-Loermans, R.L.P. Buchholtz, Stichting A2-Platform Boxtel e.o., ym., H.W.G. Cox, G.P.A. Damman, P.A.M. Goevaers ym., J.H. van Haaren, L.S.P. Dijkman, R.A.H.M. Janssen, M.M. van Lanschot, J.E.A.M. Lelijveld ym., A. Mes ym., A.J.J. Michels, VOF Isphording, ym., M. Peijnenborg, S. Peijnenborg-van Oers, G. Oude Elferink, W. Punte, P.M. Punte-Cammaert, Stichting Reinier van Arkel, E. de Ridder, W.C.M.A.J.G. van Rijckevorsel, M. van Rijckevorsel-van Asch van Wijck, Vereniging tot Behoud van het Groene Hart van Brabant, Stichting Boom en Bosch, Stichting Overlast A2 Vught e.o., Streekraad Het Groene Woud en De Meijerij, A.C.M.W. Teulings, Stichting Bleijendijk, M. Tilman, Vereniging van Eigenaars Appartementengebouw De Heun I ym., M.C.T. Veroude, E.J.A.M. Widlak, Van Roosmalen Sales BV, ym., M.A.A. van Kessel ja Bricorama BV, ym.

      Vastaaja: Minister van Infrastructuur en Milieu

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Raad van State – Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (EYVL L 206, s. 7) 6 artiklan 3 ja 4 kohta – Suojeltua aluetta koskevan suunnitelman tai hankkeen hyväksyminen – Edellytykset – Kyseisen alueen koskemattomuuteen vaikuttamisen käsite

      Tuomiolauselma

   Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY 6 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että suunnitelma tai hanke, joka ei liity suoraan yhteisön tärkeänä pitämän alueen käyttöön tai ole tarpeellinen sen käytön kannalta, jolla on haitallisia vaikutuksia tällä alueella olevaan luontotyyppiin ja jolla suunnitellaan toimenpiteitä tämän luontotyypin samankokoisen tai suuremman pinta-alan kehittämiseksi tällä alueella, vaikuttaa mainitun alueen koskemattomuuteen. Tällaiset toimenpiteet voidaan tarvittaessa katsoa tämän artiklan 4 kohdassa tarkoitetuiksi ”korvaaviksi toimenpiteiksi” vain, jos siinä vahvistetut edellytykset täyttyvät.

      (1)  EUVL C 55, 23.2.2013.


title: Asia T-442/08: Kanne 3.10.2008 — CISAC v. komissio

text:
               4.4.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/25

         Kanne 3.10.2008 — CISAC v. komissio
   (Asia T-442/08)
   (2009/C 82/46)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Ranska) (edustajat: asianajajat J.-F. Bellis ja K. Van Hove)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia COMP/C2/38.698 — CISAC) 16.7.2008 tehdyn komission päätöksen 3 artikla on kumottava ja

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Esillä olevalla kanteella kantaja vaatii EY 230 artiklan nojalla 16.7.2008 tehdyn komission päätöksen (asia COMP/C2/38.698 — CISAC) sen 3 artiklan kumoamista, jossa todetaan, että CISAC:in 24 Euroopan talousalueelle sijoittautunutta yhtiötä ovat EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan vastaisesti toteuttaneet yhdenmukaistetun menettelytavan ”koordinoimalla toisilleen myönnettyjen vastavuoroisten edustusvaltuuksien alueelliset rajat siten, että käyttölupa on rajoitettu yhteisvalvontajärjestön kotimaan alueelle”.
   Kantaja väittää, että päätöksessä rajoitutaan toteamaan rikkomus esitysoikeuksien kolmen erityisen hyödyntämismuodon (internet, satelliittilähetys ja edelleenlähetys kaapeleitse) osalta, vaikka vastavuoroiset edustussopimukset kattavat yleensä esitysoikeuksien kaikki hyödyntämismuodot.
   Kanteensa tueksi kantaja esittää seuraavat kaksi kanneperustetta:

               (i)

               Kantajan väitteiden mukaan komissio teki arviointivirheen ja rikkoi EY 81 artiklaa sekä EY 253 artiklaa, kun se totesi, että Euroopan talousalueelle sijoittautuneiden CISAC:in jäsenten tekemistä vastavuoroisista edustussopimuksista aiheutuneet rinnakkaiset aluerajoitukset muodostavat yhdenmukaistetun menettelytavan. Kantaja katsoo, että sen jäsenten tekemissä vastavuoroisissa edustussopimuksissa oleva aluerajoituksia koskeva ehto ei ole seurausta yhdenmukaistetusta menettelytavasta, jolla rajoitetaan kilpailua. Asianlaita on pikemminkin näin, koska kaikki yhtiöt katsovat, että niiden jäsenten intressissä on sisällyttää tällainen ehto niiden vastavuoroisiin edustussopimuksiin.

               (ii)

               Kantaja väittää vaihtoehtoisesti, että jos olisi olemassa aluerajoituksia koskeva yhdenmukaistettu menettelytapa, se ei rajoittaisi kilpailua EY 81 artiklassa tarkoitetussa merkityksessä kahdesta syystä. Ensiksi väitetty aluerajoituksia koskeva yhdenmukaistettu menettelytapa ei ole lainvastainen, koska se koskee sellaista kilpailun muotoa, joka ei ole suojan arvoinen. Jos kuitenkin katsottaisiin, että yhdenmukaistettu menettelytapa rajoittaa kilpailua, se ei toiseksi kantajan väitteiden mukaan riko EY 81 artiklan 1 kohtaa, koska se on välttämätön ja oikeassa suhteessa oikeutettuun tavoitteeseen.