title: Asia T-460/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.12.2017 – AETMD v. neuvosto (Polkumyynti — Thaimaasta peräisin oleva jyvinä tuotava valmistettu tai säilötty sokerimaissi — Osittainen välivaiheen tarkastelu — Lopullisen polkumyyntitullin muuttaminen — Unionin tuottajia edustava järjestö — Menettelyllisten oikeuksien loukkaaminen — Puolustautumisoikeudet)

text:
               5.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 42/10

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.12.2017 – AETMD v. neuvosto
   (Asia T-460/14) (1)

   ((Polkumyynti - Thaimaasta peräisin oleva jyvinä tuotava valmistettu tai säilötty sokerimaissi - Osittainen välivaiheen tarkastelu - Lopullisen polkumyyntitullin muuttaminen - Unionin tuottajia edustava järjestö - Menettelyllisten oikeuksien loukkaaminen - Puolustautumisoikeudet))
   (2018/C 042/13)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD) (Pariisi, Ranska) (edustajat: aluksi asianajajat A. Willems, S. De Knop ja J. Charles, sitten asianajajat A. Willems, S. De Knop ja C. Zimmerman)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamies: S. Boelaert, avustajinaan asianajaja S. Gubel ja B. O’Connor, solicitor)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: J.-F. Brakeland, .A. Stobiecka-Kuik ja A. Demeneix) ja River Kwai International Food Industry Co. Ltd (Kaeng Sian, Thaimaa) (edustajat: asianajajat J. Cornelis ja F. Graafsma)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta tietyn Thaimaasta peräisin olevan jyvinä tuotavan valmistetun tai säilötyn sokerimaissin tuonnissa annetun täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 875/2013 muuttamisesta asetuksen (EY) N:o 1225/2009 11 artiklan 3 kohdan mukaisen välivaiheen tarkastelun jälkeen 24.3.2014 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 307/2014 (EUVL 2014, L 91, s. 1).

      Tuomiolauselma

               1)

               Lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta tietyn Thaimaasta peräisin olevan jyvinä tuotavan valmistetun tai säilötyn sokerimaissin tuonnissa annetun täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 875/2013 muuttamisesta asetuksen (EY) N:o 1225/2009 11 artiklan 3 kohdan mukaisen välivaiheen tarkastelun jälkeen 24.3.2014 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 307/2014 kumotaan.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Association européenne des transformateurs de maïs doux’n (AETMD) oikeudenkäyntikulut.

               4)

               Euroopan komissio ja River Kwai International Food Industry Co. Ltd vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 303, 8.9.2014.


title: Asia T-907/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 27.11.2017 – Schwenk Zement v. komissio (Kumoamiskanne — Kilpailu — Yrityskeskittymät — Harmaasementin markkinat Kroatiassa — Päätös aloittaa tarkempi tutkintamenettely asetuksen (EY) N:o 139/2004 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti — Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena — Valmisteleva toimi — Tutkimatta jättäminen)

text:
               5.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 42/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 27.11.2017 – Schwenk Zement v. komissio
   (Asia T-907/16) (1)

   ((Kumoamiskanne - Kilpailu - Yrityskeskittymät - Harmaasementin markkinat Kroatiassa - Päätös aloittaa tarkempi tutkintamenettely asetuksen (EY) N:o 139/2004 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti - Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena - Valmisteleva toimi - Tutkimatta jättäminen))
   (2018/C 042/38)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Schwenk Zement KG (Ulm, Saksa) (edustajat: asianajajat U. Soltész, M. Raible ja G. Wecker)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Dawes, H. Leupold ja T. Vecchi)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan 10.10.2016 tehty komission päätös C(2016) (lopullinen), joka koskee sellaisen tarkemman tutkintamenettelyn aloittamista neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti, jossa on kyse siitä, että HeidelbergCement ja Schwenk Zement hankkivat Duna-Dráva Cement Kft:n välityksellä määräysvallan Cemex Hungária Épitöanyagok Kft:ssa ja Cemex Hrvatska d.d:ssa.

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Schwenk Zement KG vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 63, 27.2.2017.


title: Asia T-577/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.12.2017 – Campo ym. v. EUH (Henkilöstö — Virkamiehet — Toimihenkilöt — Palkkaus — Kolmannessa maassa työskentelevä EUH:n henkilöstö — Henkilöstösääntöjen liitteessä X oleva 10 artikla — Elinolosuhteista maksettavan korvauksen vuosittainen arviointi — Päätös, jolla alennetaan elinolosuhteista Montenegrossa maksettavan korvauksen määrää 15 prosentista 10 prosenttiin — Lainvastaisuusväite)

text:
               5.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 42/18

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.12.2017 – Campo ym. v. EUH
   (Asia T-577/16) (1)

   ((Henkilöstö - Virkamiehet - Toimihenkilöt - Palkkaus - Kolmannessa maassa työskentelevä EUH:n henkilöstö - Henkilöstösääntöjen liitteessä X oleva 10 artikla - Elinolosuhteista maksettavan korvauksen vuosittainen arviointi - Päätös, jolla alennetaan elinolosuhteista Montenegrossa maksettavan korvauksen määrää 15 prosentista 10 prosenttiin - Lainvastaisuusväite))
   (2018/C 042/25)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Alessandro Campo (Podgorica, Montenegro) ja 12 muuta kantajaa, joiden nimet luetellaan tuomion liitteessä (edustajat: asianajajat N. de Montigny ja J. N. Louis)

      Vastaaja: Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH) (asiamies: S. Marquardt, avustajinaan asianajajat M. Troncoso Ferrer, F.-M. Hislaire ja S. Moya Izquierdo)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kantajien maaliskuun 2015 palkkalaskelmien ja kantajien tätä ajankohtaa myöhempien palkkalaskelmien kumoamista siltä osin kuin näissä laskelmissa sovelletaan EUH:n 23.2.2015 tekemää päätöstä, jonka mukaan Euroopan unionin Montenegrossa työskentelevälle henkilöstölle elinolosuhteista maksettavaa korvausta alennetaan 1.1.2015 lukien.

      Tuomiolauselma

               1)

               Alessandro Campon ja niiden muiden Euroopan ulkosuhdehallinnon virkamiesten ja toimihenkilöiden, joiden nimet luetellaan liitteessä, palkkalaskelmat, jotka EUH oli kanteen nostamisajankohtana laatinut maaliskuulta 2015, kumotaan siltä osin kuin niissä sovelletaan EUH:n 23.2.2015 tekemää päätöstä, jonka mukaan Euroopan unionin Montenegrossa työskentelevälle henkilöstölle elinolosuhteista maksettavaa korvausta alennetaan 1.1.2015 lukien.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               EUH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 145, 25.4.2016 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-6/16, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Asia T-148/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.12.2017 – Troszczynski v. parlamentti (Kumoamiskanne — Euroopan parlamentin jäsenten kuluja ja korvauksia koskevat säännöt — Parlamentin jäsenten avustajakorvaus — Perusteettomasti suoritettujen summien takaisinperiminen — Osittainen tutkimatta jättäminen — Osittainen lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               5.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 42/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.12.2017 – Troszczynski v. parlamentti
   (Asia T-148/17) (1)

   ((Kumoamiskanne - Euroopan parlamentin jäsenten kuluja ja korvauksia koskevat säännöt - Parlamentin jäsenten avustajakorvaus - Perusteettomasti suoritettujen summien takaisinperiminen - Osittainen tutkimatta jättäminen - Osittainen lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2018/C 042/39)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Mylène Troszczynski (Noyon, Ranska) (edustajat: aluksi asianajaja M. Ceccaldi, sitten asianajaja F. Wagner)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: G. Corstens ja S. Seyr)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: A. Jensen, M. Bauer ja R. Meyer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan Euroopan parlamentin pääsihteerin 23.6.2016 tekemä päätös, joka koskee 56 554,00 euron suuruinen saatavan perimistä kantajalta parlamentin jäsenten avustajiin liittyvinä aiheettomasti maksettuina määrinä sekä siihen liittyvä veloitusilmoitus, ja kvestorien 13.12.2016 tekemä päätös, jolla hylättiin kantajan 23.6.2016 tehdystä päätöksestä tekemä valitus.

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta siltä osin kuin se koskee vaatimusta kumota Euroopan parlamentin pääsihteerin 23.6.2016 tekemä päätös, joka koskee 56 554,00 euron suuruisen saatavan perimistä Mylène Troszczynskiltä parlamentin jäsenten avustajiin liittyvinä aiheettomasti maksettuina määrinä sekä siihen liittyvä veloitusilmoitus, ja vaatimusta velvoittaa parlamentti suorittamaan kantajalle 50 000 euroa korvattavina oikeudenkäyntikuluina.

               2)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa siltä osin kuin se koskee vaatimusta kumota kvestorien 13.12.2016 tekemä päätös, jolla hylättiin kantajan 23.6.2016 tehdystä päätöksestä tekemä valitus.

               3)

               Mylène Troszczynski vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan parlamentin oikeudenkäyntikulut.

               4)

               Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 144, 8.5.2017.


title: Asia T-592/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2017 – HQ v. CPVO (Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Määräaikainen työsopimus — Ilmeinen arviointivirhe — Huolenpitovelvollisuus — Hyvän hallinnon periaate — Oikeus tulla kuulluksi — Työpaikkakiusaaminen — Harkintavallan väärinkäyttö — Vastuu)

text:
               5.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 42/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2017 – HQ v. CPVO
   (Asia T-592/16) (1)

   ((Henkilöstö - Väliaikaiset toimihenkilöt - Määräaikainen työsopimus - Ilmeinen arviointivirhe - Huolenpitovelvollisuus - Hyvän hallinnon periaate - Oikeus tulla kuulluksi - Työpaikkakiusaaminen - Harkintavallan väärinkäyttö - Vastuu))
   (2018/C 042/26)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: HQ (edustajat: asianajajat L. Levi ja A. Blot)

      Vastaaja: Yhteisön kasvilajikevirasto (CPVO) (asiamies: A. Verdini, avustajinaan asianajajat D. Waelbroeck ja A. Duron)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan yhtäältä kumoamaan CPVO:n 24.6.2015 tekemä päätös olla jatkamatta kantajan sopimusta ja CPVO:n 20.1.2016 tekemä päätös valituksen hylkäämisestä, ja toisaalta vaaditaan korvaamaan kantajalle aiheutuneeksi väitetty vahinko.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               HQ velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 251, 11.7.2016 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-22/16, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


               8.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/5

         Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsichtin 12. lokakuuta 2017 päivätty pyyntö saada EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto asiassa Edmund Falkenhahn AG vastaan Liechtensteinin rahoitustarkastusviranomainen
   (Asia E-9/17)
   (2018/C 46/06)
   Beschwerdekommission der Finanzmarktaufsicht (rahoitustarkastusviranomaisen valituslautakunta) on esittänyt EFTAn tuomioistuimelle 12. lokakuuta 2017 päivätyllä kirjeellä pyynnön neuvoa-antavan lausunnon saamiseksi asiassa Edmund Falkenhahn AG vastaan Liechtensteinin rahoitustarkastusviranomainen. Pyyntö saapui tuomioistuimen kirjaamoon 12. lokakuuta 2017 ja koskee seuraavia kysymyksiä:

               I/1.

               Onko sähköisen rahan liikkeeseenlaskijalaitosten liiketoiminnan aloittamisesta, harjoittamisesta ja toiminnan vakauden valvonnasta 16. syyskuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/110/EY (sähköistä rahaa koskeva direktiivi) mukaista, jos sähköisen rahan arvo poikkeaa nimellisarvosta vastaanotettaessa varoja liikkeeseenlaskun (11 artiklan 1 kohta) ja lunastamisen (11 artiklan 2 kohta) välisenä aikana, edellyttäen että lunastaminen (11 artiklan 2 kohta) tapahtuu vähintään nimellisarvoon?

               I/2.

               Jos vastaus kysymykseen I/1 on myönteinen: Voiko kysymyksessä I/1 tarkoitettu poikkeava arvo olla sidoksissa vaihtelevaan arvoon (esimerkiksi kullan hintaan)?

               I/3.

               Jos vastaus kysymykseen I/2 on myönteinen: Jos arvo on sidoksissa vaihtelevaan arvoon (esimerkiksi kullan hintaan), onko sähköistä rahaa koskevan direktiivin 12 artiklan mukaista, että lunastaminen (11 artiklan 2 kohta) toteutetaan nimellisarvoa korkeampaan hintaan?

               II/1.

               Määritetäänkö sähköistä rahaa koskevan direktiivin 7 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tyhjentävästi, mitä on pidettävä kyseisen direktiivin 7 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä, luettuna yhdessä maksupalveluista sisämarkkinoilla 13. marraskuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/64/EY(maksupalveludirektiivi) 9 artiklan 1 kohdan a alakohdan kanssa, tarkoitettuna turvallisena, vähäriskisenä varallisuutena?

               II/2.

               Jos vastaus kysymykseen II/1 on kielteinen: Estääkö maksupalveludirektiivin 9 artiklan 1 kohdan a alakohta toimivaltaisia viranomaisia määrittämästä, mikä on turvallista, (likvidiä) vähäriskistä varallisuutta, muuten kuin osana sähköistä rahaa koskevan direktiivin 10 artiklan mukaista päätöstä myöntää lupa?

               II/3.

               Jos vastaus kysymykseen II/2 on kielteinen: Onko sähköistä rahaa koskevan direktiivin 7 artiklan 1 kohdan ensimmäiseen virkkeeseen sisältyvää viittausta maksupalveludirektiivin 9 artiklan 1 ja 2 kohtaan tulkittava siten, että se merkitsee sähköistä rahaa koskevan direktiivin 7 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua ”turvallista, vähäriskistä varallisuutta”, vai että se merkitsee ”turvallista, likvidiä, vähäriskistä varallisuutta”?

               II/4.

               Riippuen vastauksesta kysymykseen II/3: Onko kulta turvallista, (likvidiä) vähäriskistä varallisuutta?


title: Asia T-445/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.2.2018 – Schniga v. CPVO (Gala Schnico) (Kasvinjalostajanoikeudet — Hakemus yhteisön kasvinjalostajanoikeuden myöntämiseksi kasvilajikkeelle Gala Schnico — Tekninen tutkimus — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen (EY) N:o 2100/94 75 artiklan ensimmäinen virke — Yhtenäisyys — Asetuksen N:o 2100/94 8 artikla — Täydentävä tutkimus — Asetuksen N:o 2100/94 57 artiklan 3 kohta — Yhdenvertainen kohtelu — Asiasisällön tutkiminen viran puolesta CPVO:ssa — Asetuksen N:o 2100/94 76 artikla)

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/17

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.2.2018 – Schniga v. CPVO (Gala Schnico)
   (Asia T-445/16) (1)

   ((Kasvinjalostajanoikeudet - Hakemus yhteisön kasvinjalostajanoikeuden myöntämiseksi kasvilajikkeelle Gala Schnico - Tekninen tutkimus - Perusteluvelvollisuus - Asetuksen (EY) N:o 2100/94 75 artiklan ensimmäinen virke - Yhtenäisyys - Asetuksen N:o 2100/94 8 artikla - Täydentävä tutkimus - Asetuksen N:o 2100/94 57 artiklan 3 kohta - Yhdenvertainen kohtelu - Asiasisällön tutkiminen viran puolesta CPVO:ssa - Asetuksen N:o 2100/94 76 artikla))
   (2018/C 123/22)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Schniga GmbH (Bolzano, Italia) (edustajat: asianajajat G. Würtenberger ja R. Kunze)

      Vastaaja: yhteisön kasvilajikevirasto (CPVO) (asiamiehet: M. Ekvad, F. Mattina ja U. Braun-Mlodecka, avustajinaan asianajajat A. von Mühlendahl ja H. Hartwig)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne CPVO:n valituslautakunnan 22.4.2016 tekemästä päätöksestä (asia A 005/2014), joka koskee hakemusta yhteisön kasvinjalostajanoikeuden myöntämiseksi kasvilajikkeelle Gala Schnico

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Schniga GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 364, 3.10.2016.


title: Asia C-328/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 22.2.2018 – Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 91/271/ETY — Yhdyskuntajätevesien käsittely — Unionin tuomioistuimen tuomio, jossa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen todetaan — Täytäntöönpanon laiminlyönti — SEUT 260 artiklan 2 kohta — Rahamääräiset seuraamukset — Kiinteämääräinen hyvitys — Uhkasakko)

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 22.2.2018 – Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-328/16) (1)

   ((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 91/271/ETY - Yhdyskuntajätevesien käsittely - Unionin tuomioistuimen tuomio, jossa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen todetaan - Täytäntöönpanon laiminlyönti - SEUT 260 artiklan 2 kohta - Rahamääräiset seuraamukset - Kiinteämääräinen hyvitys - Uhkasakko))
   (2018/C 134/06)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Zavvos, E. Manhaeve ja D. Triantafyllou)

      Vastaaja: Helleenien tasavalta (asiamies: E. Skandalou)

      Tuomiolauselma

               1)

               Mikäli tämän tuomion 1 kohdassa todettu jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen jatkuu tämän tuomion julistamispäivänä, Helleenien tasavalta on velvoitettava maksamaan Euroopan komissiolle uhkasakkoa 3 276 000 euroa kultakin puolivuotiskaudelta, jonka 24.6.2004 annetun tuomion komissio vastaan Kreikka (C-119/02, ei julkaistu, EU:C:2004:385) noudattamisen edellyttämien toimenpiteiden täytäntöönpano viivästyy, nyt annettavan tuomion julistamispäivästä lähtien siihen saakka, kunnes 24.6.2004 annettu tuomio komissio vastaan Kreikka (C-119/02, ei julkaistu, EU:C:2004:385) on pantu täysimääräisesti täytäntöön, ja sen tosiasiallinen määrä on laskettava kunkin puolivuotiskauden päättyessä vähentämällä kutakin tällaista ajanjaksoa koskevasta kokonaismäärästä prosenttiosuus, joka vastaa niiden asukasvastinelukujen yksikkömäärän, jotka tosiasiallisesti on saatettu 24.6.2004 annetun tuomion komissio vastaan Kreikka (C-119/02, ei julkaistu, EU:C:2004:385) mukaisiksi Thriasio Pedion alueella kyseisen ajanjakson päättyessä, osuutta niiden asukasvastinelukujen yksikkömäärästä, joita ei ole saatettu 24.6.2004 annetun tuomion komissio vastaan Kreikka (C-119/02, ei julkaistu, EU:C:2004:385) mukaisiksi kyseisellä alueella nyt annettavan tuomion julistamispäivänä.

               2)

               Helleenien tasavalta velvoitetaan maksamaan Euroopan komissiolle kiinteämääräinen hyvitys, jonka määrä on 5 miljoonaa euroa.

               3)

               Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 402, 31.10.2016.


title: Asia T-50/18: Kanne 30.1.2018 – Tassi v. Euroopan unionin tuomioistuin

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/22

         Kanne 30.1.2018 – Tassi v. Euroopan unionin tuomioistuin
   (Asia T-50/18)
   (2018/C 134/30)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Smaro Tassi (Berliini, Saksa) (edustaja: asianajaja E. Kleani)

      Vastaaja: Euroopan unionin tuomioistuin

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan unionin tuomioistuimen 23.11.2017 tekemän päätöksen (viite 20173192), jolla hylättiin tarjous, jonka kantaja oli toimittanut kreikankielisten freelance-kääntäjien sopimuksia koskevan hankintailmoituksen 2017/S 002-001564 yhteydessä

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja väittää, että riidanalaiseen päätökseen ei ollut liitetty määrättyjä kriteereitä, jotka koskevat hankintamenettelyssä pyydettyjen käännösten laadun tasoa, minkäänlaista korjattua versiota tai vertailevaa raporttia, josta voisi käydä ilmi perustelut sille, mistä syystä vastaaja katsoi, että kantajan toimittama koekäännös ei vastannut vaadittua vähimmäistasoa. Kantaja katsoo tältä osin, että riidanalainen päätös ei ollut asianmukaisesti perusteltu ja että valintamenettelyä rasitti avoimuuden puute.


title: Asia C-3/18 P: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 1.3.2018 – Confédération européenne des associations d'horlogers-réparateurs (CEAHR) v. Euroopan komissio, LVMH Moët Hennessy-Louis Vuitton SA, Rolex, SA ja The Swatch Group SA

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/21

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 1.3.2018 – Confédération européenne des associations d'horlogers-réparateurs (CEAHR) v. Euroopan komissio, LVMH Moët Hennessy-Louis Vuitton SA, Rolex, SA ja The Swatch Group SA
   (Asia C-3/18 P) (1)

   (2018/C 190/39)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 104, 19.3.2018.


title: Asiat T-339/15–T-343/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.4.2018 – Polski Koncern Naftowy Orlen v. EUIPO (Huoltoaseman muoto) (EU-tavaramerkki — Hakemus kolmiulotteisten merkkien rekisteröimiseksi EU-tavaramerkeiksi — Huoltoaseman muoto — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyky — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 65 artiklan 4 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 72 artiklan 4 kohta) — Toimet, joilla hyväksyttiin täysin kantajan vaatimukset — Valituslautakunnan päätös asian palauttamisesta — Asian palauttamista koskevan päätöksen perustelujen sitova luonne — Tutkittavaksi ottaminen — Perusteluvelvollisuus)

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/22

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.4.2018 – Polski Koncern Naftowy Orlen v. EUIPO (Huoltoaseman muoto)
   (Asiat T-339/15–T-343/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus kolmiulotteisten merkkien rekisteröimiseksi EU-tavaramerkeiksi - Huoltoaseman muoto - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyky - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 65 artiklan 4 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 72 artiklan 4 kohta) - Toimet, joilla hyväksyttiin täysin kantajan vaatimukset - Valituslautakunnan päätös asian palauttamisesta - Asian palauttamista koskevan päätöksen perustelujen sitova luonne - Tutkittavaksi ottaminen - Perusteluvelvollisuus))
   (2018/C 190/40)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Polski Koncern Naftowy Orlen SA (Płock, Puola) (edustajat: asianajajat M. Siciarek, J. Rasiewicz ja M. Kaczmarska)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: A. Folliard-Monguiral ja E. Sliwinska

      Oikeudenkäynnin kohde

   Viisi kannetta EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 2.4.2015 tekemästä päätöksestä (asiat R 2245/2014-5, R 2247/2014-5, R 2248/2014-5, R 2249/2014-5 ja R 2250/2014-5), joka koskee hakemuksia huoltoaseman muodosta muodostuvien kolmiulotteisten merkkien rekisteröimiseksi EU-tavaramerkeiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Asiat T-339/15–T-343/15 yhdistetään tuomion antamista varten.

               2)

               Kanteet jätetään tutkimatta niiden tavaroiden ja palvelujen osalta, jotka eivät kuulu huoltoasemien tavanomaiseen valikoimaan (moottoripolttoaine, öljykoksi, ksyleenit ja polttoaineen tukkumyynti).

               3)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston viidennen valituslautakunnan (EUIPO) 2.4.2015 tekemät päätökset (asiat R 2245/2014-5, R 2247/2014-5, R 2248/2014-5, R 2249/2014-5 ja R 2250/2014-5) kumotaan haettujen tavaramerkkien kattamien muiden tavaroiden ja palvelujen kuin niiden tavaroiden ja palvelujen, jotka eivät kuulu huoltoasemien tavanomaiseen valikoimaan (moottoripolttoaine, öljykoksi, ksyleenit ja polttoaineen tukkumyynti), osalta.

               4)

               EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan neljä viidesosaa Polski Koncern Naftowy Orlen SA:n oikeudenkäyntikuluista, Polski Koncern Naftowy Orlen SA vastaa viidesosasta omia oikeudenkäyntikulujaan.

      (1)  EUVL C 279, 24.8.2015.


title: Asia T-462/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.4.2018 – Asia Leader International (Cambodia) v. komissio (Polkumyynti — Kambodžasta, Pakistanista ja Filippiineiltä lähetettyjen polkupyörien tuonti — Kiinasta peräisin olevien polkupyörien tuonnissa käyttöön otetun lopullisen polkumyyntitullin laajentamisesta koskemaan tätä tuontia — Asetus (EU) 2015/776 — Kiertäminen — Uudelleenlastaus — Asetuksen (EY) N:o 1225/2009 13 artiklan 1 ja 2 kohta ja 18 artiklan 3 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) N:o 2016/1036 13 artiklan 1 ja 2 kohta ja 18 artiklan 3 kohta))

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/23

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.4.2018 – Asia Leader International (Cambodia) v. komissio
   (Asia T-462/15) (1)

   ((Polkumyynti - Kambodžasta, Pakistanista ja Filippiineiltä lähetettyjen polkupyörien tuonti - Kiinasta peräisin olevien polkupyörien tuonnissa käyttöön otetun lopullisen polkumyyntitullin laajentamisesta koskemaan tätä tuontia - Asetus (EU) 2015/776 - Kiertäminen - Uudelleenlastaus - Asetuksen (EY) N:o 1225/2009 13 artiklan 1 ja 2 kohta ja 18 artiklan 3 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) N:o 2016/1036 13 artiklan 1 ja 2 kohta ja 18 artiklan 3 kohta)))
   (2018/C 190/41)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Asia Leader International (Cambodia) Co. Ltd (Tai Seng SEZ, Kambodža) (edustajat: asianajaja A. Bochon ja solicitor R. MacLean)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J.-F. Brakeland, M. França ja A. Demeneix)

      Oikeudenkäynnin kohde

   263 artiklaan perustuva kanne, jolla vaaditaan kumoamaan Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien polkupyörien tuonnissa täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 502/2013 käyttöön otetun lopullisen polkumyyntitullin laajentamisesta koskemaan Kambodžasta, Pakistanista ja Filippiineiltä lähetettyjen polkupyörien tuontia, riippumatta siitä, onko niiden alkuperämaaksi ilmoitettu Kambodža, Pakistan tai Filippiinit, 18.5.2015 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/776 (EUVL 2015, L 122, s. 4) 1 artiklan 1 ja 3 kohta, siltä osin kuin se koskee kantajaa

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Asia Leader International (Cambodia) Co. Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 320, 28.9.2015.


title: Asia T-675/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.4.2018 – Shanxi Taigang Stainless Steel v. komissio (Polkumyynti — Kiinasta ja Taiwanista peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kylmävalssattujen levyvalmisteiden tuonti — Lopullinen polkumyyntitulli — Täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/1429 — Asetuksen (EY) N:o 1225/2008 2 artiklan 7 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2016/1036 2 artiklan 7 kohdan a alakohta) — Normaaliarvo — Soveltuvan kolmannen maan valinta — Oikaisut — Asetuksen N:o 1225/2009 2 artikla 10 kohdan k alakohta (josta on tullut asetuksen 2016/1036 2 artiklan 10 kohdan k alakohta) — Polkumyyntimarginaalin laskeminen — Oikaisut — Asetuksen N:o 1225/2009 3 artiklan 2, 6 ja 7 kohta (joista on tullut asetuksen 2016/1036 3 artiklan 2, 6 ja 7 kohta) — Vahinko — Syy-yhteys)

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/23

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.4.2018 – Shanxi Taigang Stainless Steel v. komissio
   (Asia T-675/15) (1)

   ((Polkumyynti - Kiinasta ja Taiwanista peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kylmävalssattujen levyvalmisteiden tuonti - Lopullinen polkumyyntitulli - Täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/1429 - Asetuksen (EY) N:o 1225/2008 2 artiklan 7 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2016/1036 2 artiklan 7 kohdan a alakohta) - Normaaliarvo - Soveltuvan kolmannen maan valinta - Oikaisut - Asetuksen N:o 1225/2009 2 artikla 10 kohdan k alakohta (josta on tullut asetuksen 2016/1036 2 artiklan 10 kohdan k alakohta) - Polkumyyntimarginaalin laskeminen - Oikaisut - Asetuksen N:o 1225/2009 3 artiklan 2, 6 ja 7 kohta (joista on tullut asetuksen 2016/1036 3 artiklan 2, 6 ja 7 kohta) - Vahinko - Syy-yhteys))
   (2018/C 190/42)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd (Taiyuan, Kiina) (edustajat: asianajaja N. Niejahr ja barrister F. Carlin)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J.-F. Brakeland ja A. Demeneix)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Eurofer, Association Européenne de l’Acier ASBL (Luxemburg, Luxemburg) (edustajat: barrister J. Killick, barrister G. Forwood ja asianajaja C. Van Haute)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus siitä, että kumotaan osittain Kiinan kansantasavallasta ja Taiwanista peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kylmävalssattujen levyvalmisteiden tuontia koskevan lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta 26.8.2015 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/1429 (EUVL 2015, L 224, s. 10).

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Shanxi Taigang Stainless Steel Co. Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission ja Eurofer, Association Européenne de l’Acier ASBL:n oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 38, 1.2.2016.


title: Asia C-196/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugali) on esittänyt 19.3.2018 – Raúl Vítor Soares de Sousa v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugali) on esittänyt 19.3.2018 – Raúl Vítor Soares de Sousa v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Asia C-196/18)
   (2018/C 190/14)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Raúl Vítor Soares de Sousa

      Vastaaja: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko Euroopan unionin oikeus, erityisesti SEUT 110 artikla, esteenä sille, että Portugalin liikenneverolain 2 §:n 1 momentin a ja b kohdan kaltaisen verosäännön mukaan samanmerkkistä ja -mallista, samaa polttomoottorityyppiä ja samaa vuosimallia olevaa ajoneuvoa verotetaan ankarammin siksi, että ajoneuvo on ollut rekisteröityneenä toisessa jäsenvaltiossa?


title: Asia C-309/17: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 26.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Saksa) – Stadtwerke Delmenhorst GmbH v. Manfred Bleckwehl

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/19

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 26.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen – Saksa) – Stadtwerke Delmenhorst GmbH v. Manfred Bleckwehl
   (Asia C-309/17) (1)

   (2018/C 190/31)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 318, 25.9.2017.


201805250491897172018/C 200/342512015TC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180426282921Asia T-251/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.4.2018 – Espírito Santo Financial (Portugal) v. EKP (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Päätös 2004/258/EY — Asiakirjat, jotka liittyvät EKP:n 1.8.2014 tekemään Banco Espírito Santo SA:ta koskevaan päätökseen — Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden implisiittinen epääminen — Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden nimenomainen epääminen — Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden osittainen epääminen — EKP:n päätöksentekoelinten asioiden käsittelyn luottamuksellisuutta koskeva poikkeus — Unionin tai jäsenvaltion rahoitus-, raha- tai talouspolitiikkaa koskeva poikkeus — Unionin tai jäsenvaltion rahoitusjärjestelmän vakautta koskeva poikkeus — Kaupallisten etujen suojaamista koskeva poikkeus — Sisäiseen käyttöön tarkoitettuja lausuntoja koskeva poikkeus — Perusteluvelvollisuus)
 ---documentbreak--- C2002018FI2810120180426FI0034281292Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.4.2018 – Espírito Santo Financial (Portugal) v. EKP
   (Asia T-251/15) (
         1
      )
   ”(Oikeus tutustua asiakirjoihin — Päätös 2004/258/EY — Asiakirjat, jotka liittyvät EKP:n 1.8.2014 tekemään Banco Espírito Santo SA:ta koskevaan päätökseen — Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden implisiittinen epääminen — Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden nimenomainen epääminen — Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden osittainen epääminen — EKP:n päätöksentekoelinten asioiden käsittelyn luottamuksellisuutta koskeva poikkeus — Unionin tai jäsenvaltion rahoitus-, raha- tai talouspolitiikkaa koskeva poikkeus — Unionin tai jäsenvaltion rahoitusjärjestelmän vakautta koskeva poikkeus — Kaupallisten etujen suojaamista koskeva poikkeus — Sisäiseen käyttöön tarkoitettuja lausuntoja koskeva poikkeus — Perusteluvelvollisuus)”2018/C 200/34Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Espírito Santo Financial (Portugal) SGPS, SA (Lissabon, Portugali) (edustajat: aluksi asianajajat R. Oliveira, N. Cunha Barnabé ja S. Estima Martins, sitten asianajajat L. Soares Romão, J. Shearman de Macedo ja D. Castanheira Pereira)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki (EKP) (asiamiehet: aluksi F. Malfrère ja S. Lambrinoc, sitten F. Malfrère ja T. Filipova, avustajinaan asianajajat H.-G. Kamann ja P. Gey)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan yhtäältä EKP:n 1.4.2015 tekemä päätös, jolla evättiin osittain oikeus tutustua 1.8.2014 tehtyyn Banco Espírito Santo SA:ta koskevaan EKP:n päätökseen liittyviin tiettyihin asiakirjoihin ja toisaalta implisiittinen päätös mainittuihin asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden epäämisestä.

      Tuomiolauselma

            1)

            Euroopan keskuspankin (EKP) 1.4.2015 tekemä päätös, jolla evättiin osittain oikeus tutustua 1.8.2014 tehtyyn Banco Espírito Santo SA:ta koskevaan EKP:n päätökseen liittyviin tiettyihin asiakirjoihin, kumotaan siltä osin kuin siinä evättiin pääsy EKP:n hallintoneuvoston 28.7.2014 tehdystä päätöksestä laadituissa pöytäkirjan otteissa mainitun luoton määrään ja EKP:n johtokunnan 28.7. ja 1.8.2014 tekemistä ehdotuksista poistettuihin tietoihin.

            2)

            Kanne hylätään muilta osin.

            3)

            Espírito Santo Financial (Portugal) SGPS, SA ja EKP vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (
         1
      )	EUVL C 245, 27.7.2015.


201806080141931202018/C 221/442782018TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180504373711Asia T-278/18: Kanne 4.5.2018 – Nemius Group v. EUIPO (DENTALDISK)
 ---documentbreak--- C2212018FI3710120180504FI0044371371Kanne 4.5.2018 – Nemius Group v. EUIPO (DENTALDISK)
   (Asia T-278/18)2018/C 221/44Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: Nemius Group GmbH (Obertshausen, Saksa) (edustaja: asianajaja C. Bildhäuser)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki, joka sisältää sanaosan ”DENTALDISK”– Rekisteröintihakemus nro 15 804 024

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 30.1.2018 asiassa R 741/2017-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin virasto on hylännyt luokkia 10 ja 35, joiden osalta rekisteröintihakemus on myös julkaistava, koskevan rekisteröintihakemuksen

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja c alakohtaa, kun niitä luetaan yhdessä saman asetuksen 7 artiklan 2 kohdan kanssa, on rikottu.


201806080361931242018/C 221/332032018TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180503272711Asia T-203/18 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 3.5.2018 – VQ v. EKP (Välitoimet — Talous- ja rahapolitiikka — Luottolaitosten vakavaraisuusvalvonta — Asetuksella (EU) N:o 1024/2013 EKP:lle annetut tehtävät — EKP:n valtuudet — Erityiset valvontavaltuudet — Hallinnolliset seuraamukset — Julkaisu — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Kiireellisyysedellytys ei täyty)
 ---documentbreak--- C2212018FI2710120180503FI0033271271Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 3.5.2018 – VQ v. EKP
   (Asia T-203/18 R)
   ”(Välitoimet — Talous- ja rahapolitiikka — Luottolaitosten vakavaraisuusvalvonta — Asetuksella (EU) N:o 1024/2013 EKP:lle annetut tehtävät — EKP:n valtuudet — Erityiset valvontavaltuudet — Hallinnolliset seuraamukset — Julkaisu — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Kiireellisyysedellytys ei täyty)”2018/C 221/33Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: VQ (edustaja: asianajaja G. Cahill)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki (EKP) (asiamiehet: E. Koupepidou, E. Yoo ja M. Puidokas)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 278 ja 279 artiklaan perustuva hakemus rahoituksellisesta seuraamuksesta ja sen julkaisemisesta EKP:n verkkosivustoilla 14.3.2018 tehdyn EKP:n neuvoston päätöksen ECB-SSM-2018-ESSAB-4, SNC 2016-0026 täytäntöönpanon lykkäämiseksi.

      Määräysosa

            1)

            Välitoimihakemus hylätään.

            2)

            Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


201806080521931352018/C 221/051732018CJC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL201803065511Asia C-173/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 6.3.2018 – FS v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
 ---documentbreak--- C2212018FI510120180306FI00055151Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 6.3.2018 – FS v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Asia C-173/18)2018/C 221/05Oikeudenkäyntikieli: unkari
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: FS

      Vastaaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko unionin oikeutta tulkittava siten, ettei veroviranomainen voi jälkikäteen suoritettavassa verotarkastuksessa sulkea pois pienyrityksiä varten verovelvollisille säädettyä mahdollisuutta valita arvonlisäverovapaus?


201806080331931372018/C 221/351862018TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180314282921Asia T-186/18: Kanne 14.3.2018 – Abaco Energy ym. v. komissio
 ---documentbreak--- C2212018FI2810120180314FI0035281292Kanne 14.3.2018 – Abaco Energy ym. v. komissio
   (Asia T-186/18)2018/C 221/35Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantajat: Abaco Energy, SA (Madrid, Espanja) ja 1660 muuta kantajaa (edustajat: asianajajat P. Holtrop, P. Kuypers ja M. de Wit)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan valtiontukea SA.40348 (2015/NN) (Espanja – Tuki sähköntuotannolle uudistuvista energialähteistä, yhteistuotannosta ja jätteistä) koskevan 10.11.2017 annetun Euroopan komission päätöksen (
                  1
               )

            —

            velvoittamaan komission suorittamaan erilliset arvioinnit aikaisemmasta ja nykyisestä järjestelmästä unionin oikeuden mukaisesti

            —

            velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kuuteen kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio ei ole noudattanut huolellisuusvelvollisuuttaan

                     —

                     Komission on noudatettava perussopimusten mukaisia velvoitteitaan. Komissiolla on ollut mahdollisuus sekä tarvittavat tiedot ja voimavarat ottaa aikaisempi järjestelmä osaksi arviointiaan päätöstä tehdessään ja lain vaatimalla tavalla.

            2)

            Toinen kanneperuste, joka perustuu ilmeiseen tosiseikkoja koskevaan virheeseen

                     —

                     Komissio on tehnyt ilmeisen tosiseikkoja koskevan virheen katsoessaan, että aikaisempi järjestelmä on sulautunut nykyiseen järjestelmään. On ilmeistä, että mitään sulautumista ei ole tapahtunut ja että päinvastoin koko merkityksellisen ajanjakson aikana on ollut kaksi toisistaan täysin erillistä järjestelmää, joista kumpikin olisi pitänyt arvioida erikseen valtiontukisääntöjen noudattamisen osalta.

            3)

            Kolmas kanneperuste, joka perustuu ilmeiseen oikeudelliseen virheeseen

                     —

                     Komissio ei ole soveltanut oikein asianmukaisia omia sitovia suuntaviivojaan ja on näin syyllistynyt unionin oikeuden rikkomiseen. Lisäksi komissio toteaa, että koska se ei katso aikaisemman järjestelmän sulautuneen nykyiseen järjestelmään, ei ole syytä arvioida aikaisempaa järjestelmää. Kantajat väittävät, että tämä kanta merkitsee unionin oikeuden rikkomista.

            4)

            Neljäs kanneperuste, joka perustuu perustelujen puutteellisuuteen

                     —

                     Komissio ei perustellut riittävästi päätöstään niin, että kantajat voisivat ymmärtää millä perusteella se on tehty. Päätöksessä ei ilmaista selkeästi (i) perusteita, joiden nojalla komissio on katsonut, että aikaisempi järjestelmä on sulautunut nykyiseen järjestelmään, eikä (ii) perusteita, joiden nojalla yhden järjestelmän sulautuminen toiseen poistaa tarpeen arvioida, onko ensimmäinen järjestelmä valtiontukisääntöjen mukainen. Molemmat ovat keskeisiä päätelmiä, jotka ovat johtaneet komission päätöksen tekemiseen. Näin ollen kantajilta on evätty niiden perustavanlaatuinen oikeus saada päätös, jonka perusteella ne voivat ymmärtää miten ja miksi komissio on tehnyt päätöksessä esitetyt johtopäätökset.

            5)

            Viides kanneperuste, joka perustuu harkintavallan väärinkäyttöön ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan rikkomiseen

                     —

                     Komissiolla on Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdan mukainen velvollisuus käsitellä päätökseen liittyviä kantajien intressejä puolueettomasti ja oikeudenmukaisesti. Komissio ei ole noudattanut tätä velvollisuutta, kun se on perusteettomasti asettanut omat etunsa ja Espanjan edut kantajien etujen edelle.

            6)

            Kuudes kanneperuste, joka perustuu suhteellisuusperiaatteen noudattamatta jättämiseen

                     —

                     Komissio ei ole ottanut huomioon kantajien etuja, kun ei ole arvioinut erikseen aikaisempaa järjestelmää, mikä on suhteellisuusperiaatteen vastaista.

      (
         1
      )	EUVL 2017, C 442, s. 1.


201806080411931432018/C 221/142752018CJC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180423121321Asia C-275/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nejvyšší správní soud (Tšekin tasavalta) on esittänyt 23.4.2018 – Milan Vinš v. Odvolací finanční ředitelství
 ---documentbreak--- C2212018FI1210120180423FI0014121132Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nejvyšší správní soud (Tšekin tasavalta) on esittänyt 23.4.2018 – Milan Vinš v. Odvolací finanční ředitelství
   (Asia C-275/18)2018/C 221/14Oikeudenkäyntikieli: tšekki
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Nejvyšší správní soud

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Milan Vinš

      Vastaaja: Odvolací finanční ředitelství

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko sallittua asettaa tavaroiden maastaviennin arvonlisäverovapautuksen (yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (
                  1
               ) (jäljempänä direktiivi) 146 artikla) ehdoksi se, että tavaroiden on ensin oltava asetettuna tiettyyn tullimenettelyyn (arvonlisäverolain nro 235/2004 (zákon č. 235/2004 Sb., o dani z přidané hodnoty) 66 §)?

            2)

            Onko tällainen kansallinen oikeussääntö riittävästi perusteltavissa direktiivin 131 artiklalla siten, että sitä voidaan pitää edellytyksenä petosten, verojen kiertämisen ja väärinkäytösten estämiseksi?

      (
         1
      )	EUVL 2006, L 347, s. 1.


201806080501931642018/C 221/061832018CJC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL201803095622Asia C-183/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Rejonowy Gdańsk–Południe w Gdańsku (Puola) on esittänyt 9.3.2018 – Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)v. Bank BGŻ BNP Paribas S.A. w Gdańsku
 ---documentbreak--- C2212018FI520120180309FI00065262Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Rejonowy Gdańsk–Południe w Gdańsku (Puola) on esittänyt 9.3.2018 – Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)v. Bank BGŻ BNP Paribas S.A. w Gdańsku
   (Asia C-183/18)2018/C 221/06Oikeudenkäyntikieli: puola
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sąd Rejonowy Gdańsk–Południe w Gdańsku

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Centraal Justitieel Incassobureau, Ministerie van Veiligheid en Justitie (CJIB)

      Vastaaja: Bank BGŻ BNP Paribas S.A. w Gdańsku

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta taloudellisiin seuraamuksiin 24.2.2005 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2005/214/YOS (
                  1
               ) 1 artiklan a alakohdan, 9 artiklan 3 kohdan sekä 20 artiklan 1 kohdan ja 2 kohdan b alakohdan säännöksiä tulkittava siten, että täytäntöön pantavaksi lähetetty ratkaisu taloudellisen seuraamuksen langettamisesta oikeushenkilölle on pantava täytäntöön täytäntöönpanovaltiossa siitä huolimatta, että puitepäätöksen 2005/214/YOS kansallisten täytäntöönpanosäännösten mukaan ei ole mahdollista panna täytäntöön ratkaisua, jossa tällainen seuraamus langetetaan oikeushenkilölle?

            2)

            Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, onko puitepäätöksen 2005/214/YOS 1 artiklan a alakohdassa ja 9 artiklan 3 kohdassa mainittua oikeushenkilön käsitettä tulkittava

                     a.

                     päätöksen antaneen valtion säännösten mukaisesti (1 artiklan c kohta),

                     b.

                     täytäntöönpanovaltion säännösten mukaisesti (1 artiklan d kohta),

                     c.

                     unionin oikeuden itsenäisenä käsitteenä,

               ja seuraako siitä, että oikeushenkilön käsitteeseen sisältyy myös oikeushenkilön sivuliike, vaikka se ei ole oikeushenkilö täytäntöönpanovaltiossa?

      (
         1
      )	EUVL 2005, L 76, s. 16.


201806080171931292018/C 221/362242018TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180411293131Asia T-224/18: Kanne 11.4.2018 – PV v. komissio
 ---documentbreak--- C2212018FI2910120180411FI0036291313Kanne 11.4.2018 – PV v. komissio
   (Asia T-224/18)2018/C 221/36Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantaja: PV (edustaja: asianajaja M. Casado García-Hirschfeld)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            toteaa, että tämä kanne voidaan ottaa tutkittavaksi ja on perusteltu

      tämän johdosta

            —

            yhdistää tämän kanteen ja vireillä olevan asian T-786/16 liitännäisperiaatteen ja 4.3.2015 annetun unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen konsolidoidun version 68 artiklan mukaisesti

            —

            katsoo, että työpaikkakiusaaminen on näytetty toteen ja vahvistaa, että vääristeltyjä asiakirjoja on käytetty, minkä takia tällaisia sääntöjenvastaisuuksia ei voida hyväksyä unionin oikeusjärjestyksessä

            —

            kumoaa menettelyn CMS 17/025 kaikilta osin ja kumoaa valituksen R/8/18 taustalla olevan päätöksen

            —

            kumoaa päätöksen, jolla kantajan palkanmaksu lopetettiin 1.10.2017

            —

            kumoaa päätöksen, jolla kantaja velvoitettiin osallistumaan arviointikierrokselle FP 2016 (kalenterivuosi 2016) ja jolla hylättiin työpaikkakiusaamisen ja työkyvyttömyyden vuoksi 16.3.2018 tehty valitus R/502/17

            —

            kumoaa päätöksen, jolla kantaja velvoitettiin osallistumaan arviointikierrokselle FP 2017 (kalenterivuosi 2017) työpaikkakiusaamisen vuoksi ja kumoaa päätöksen, jonka osalta valitus R/121/18 tehtiin

            —

            kumoaa kantajan siirtämisestä tulkkauksen pääosastolle tehdyn päätöksen ja 15.1.2018 tehdyn valituksen R/413/17, joilla rikotaan huolenpitovelvollisuuden perustavanlaatuista periaatetta

            —

            kumoaa henkilökohtaisten etuuksien hallinto- ja maksutoimiston (PMO; [X]) 12.9.2017 tekemän päätöksen, jolla päätettiin 20.7.2017 päivätyn veloitusilmoituksen nro ABAC 324170991, jonka suuruus oli 42704,74 euroa, kuittaamisesta kantajan palkoilla, joita ei vielä ollut maksettu ajanjaksolta 1.8.2016–30.9.2017 ja jolla hylättiin 9.3.2018 päivätty valitus R/482/17

      ja myöntää SEUT 340 artiklan nojalla seuraavat vahingonkorvaukset:

            —

            korvauksen riidanalaisista päätöksistä aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä, jonka suuruus on 98000 euroa

            —

            aineellisen vahingon osalta myöntää

                     —

                     joko 23190,44 euroa maksamatta jääneitä palkkoja ajanjaksolta 1.10.2017–30.4.2018, jos unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että kantajalla on oikeus saada palkkansa kokonaisuudessaan

                     —

                     tai 7612,87 euroa euroa maksamatta jääneitä palkkoja ajanjaksolta 1.10.2017–30.4.2018, jos unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että kantajalla on oikeus vain hänelle komission palveluksessa maksetun palkan ja sen palkan väliseen erotukseen, jota hänelle maksettiin yksityisellä sektorilla

            —

            lopuksi kokonaiskorvauksen, jonka suuruus on 121990,44 euroa eli 105612,87 euroa viivästyskorkoineen, kunnes kaikki korvaukset on maksettu

      ja joka tapauksessa

            —

            velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seitsemään kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan on rikottu Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 1, 3 ja 4 artiklaa sekä 31 artiklan 1 kohtaa sekä Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 1e artiklan 2 kohtaa ja 12 a artiklaa, jossa vahvistetaan työpaikkakiusaamisen kielto.

            2)

            Toinen kanneperuste, jonka mukaan on rikottu henkilöstösääntöjen 21 a, 22 b ja 23 artiklaa, jotka koskevat kieltoa syyllistyä lainvastaisiin tekoihin, muun muassa siltä osin kuin kantaja väitetysti velvoitettiin osallistumaan vuoden 2016 arviointikierrokselle vaikka hänellä ei ollut kyseisen vuoden aikana yhtäkään työsuoritusta työkyvyttömyyden vuoksi ja 1.8.2016 tapahtuneen irtisanomisen vuoksi.

            3)

            Kolmas kanneperuste, jonka mukaan on rikottu perusoikeuskirjan 41 artiklaa ja henkilöstösääntöjen 11 a artiklaa, joka koskee välittömiä eturistiriitoja.

            4)

            Neljäs kanneperuste, jonka mukaan kantajan siirtämisestä tulkkauksen pääosastolle tehdyllä päätöksellä loukattiin huolenpito- ja avustamisperiaatetta.

            5)

            Viides kanneperuste, joka koskee toimimatta jättämisen periaatetta ja laillisuusperiaatetta.

            6)

            Kuudes kanneperuste, joka koskee henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 9 artiklan 3 kohdan rikkomista ja ne bis in idem –periaatteen loukkaamista kantajaa vastaan aloitetussa kurinpitomenettelyssä CMS 17/025.

            7)

            Seitsemäs kanneperuste, joka koskee perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdan rikkomista ja erityisesti kohtuullisten määräaikojen laiminlyöntiä edellä mainitussa kurinpitomenettelyssä.


201806080431931302018/C 221/071892018CJC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL201803136721Asia C-189/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 13.3.2018 – Glencore Agriculture Hungary Kft.v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
 ---documentbreak--- C2212018FI610120180313FI00076172Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 13.3.2018 – Glencore Agriculture Hungary Kft.v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Asia C-189/18)2018/C 221/07Oikeudenkäyntikieli: unkari
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Glencore Agriculture Hungary Kft.

      Vastaaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko arvonlisäverodirektiivin (
                  1
               ) säännöksiä ja niihin liittyen puolustautumisoikeutta koskevaa perusperiaatetta ja perusoikeuskirjan 47 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä sellaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle ja tähän perustuvalle käytännölle, jonka mukaan verohallinnon on otettava verovelvollisuuden perustana olevan oikeussuhteen (sopimus, liiketoimi) osapuolia koskevassa tarkastuksessa yhden osapuolen (pääasiassa laskujen laatija) luona toimittamassaan menettelyssä tehdyt, kyseisen oikeussuhteen uudelleen määrittelyyn johtavat arvioinnit huomioon viran puolesta kyseisen oikeussuhteen toisen osapuolen (pääasiassa laskujen saaja) luona toimitettavassa tarkastuksessa, tilanteessa, jossa tällä oikeussuhteen toisella osapuolella ei ole alun perin toimitetussa tarkastusmenettelyssä ollut minkäänlaisia, etenkään asianosaisasemaan perustuvia oikeuksia?

            2)

            Jos unionin tuomioistuin vastaa ensimmäiseen kysymykseen kieltävästi, ovatko arvonlisäverodirektiivin säännökset ja niihin liittyen puolustautumisoikeutta koskeva perusperiaate ja perusoikeuskirjan 47 artikla esteenä sellaiselle jäsenvaltion käytännölle, jolla sallitaan se, että ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitetun kaltaisessa menettelyssä on mahdollisuus menetellä siten, ettei oikeussuhteen toisella osapuolella (pääasiassa laskujen saaja) ole alun perin toimitetussa tarkastusmenettelyssä asianosaisasemaan perustuvia oikeuksia eikä se siis voi hakea muutosta kyseisessä menettelyssä, jossa tehdyt arvioinnit verohallinnon on otettava huomioon viran puolesta toisen osapuolen verovelvollisuuteen liittyvässä tarkastusmenettelyssä ja joita voidaan käyttää tätä vastaan, silloin, kun verohallinto ei anna toiselle osapuolelle mahdollisuutta tutustua oikeussuhteen yhden osapuolen (laskujen laatijan) luona tehtyyn tarkastukseen liittyvään merkitykselliseen asiakirja-aineistoon, erityisesti kyseisten arviointien perustana oleviin todisteisiin, pöytäkirjoihin ja hallinnollisiin päätöksiin, vaan antaa tämän tutustua vain osaan niistä antaen niistä kokoamallaan otteella toiselle osapuolelle pelkästään epäsuoria tietoja, jotka se on valinnut omien perusteidensa mukaan, eikä toisella verovelvollisella ole mahdollisuutta näitä tarkistaa?

            3)

            Ovatko arvonlisäverodirektiivin säännökset ja niihin liittyen puolustautumisoikeutta koskeva perusperiaate ja perusoikeuskirjan 47 artikla esteenä sellaiselle jäsenvaltion käytännölle, jonka mukaan verohallinnon on otettava verovelvollisuuden perustana olevan oikeussuhteen osapuolten luona toimittamassaan tarkastuksessa ja kyseisen laskun laatijan luona toimitetussa menettelyssä tekemänsä toteamukset siitä, että laskujen laatija on osallistunut aktiivisesti veropetokseen, huomioon viran puolesta laskujen saajan luona toimitettavassa tarkastuksessa, tilanteessa, jossa laskujen saajalla ei ole laskujen laatijan luona toimitetussa tarkastusmenettelyssä ollut asianosaisasemaan perustuvia oikeuksia eikä se siis ole voinut hakea muutosta kyseisessä menettelyssä, jossa tehdyt arvioinnit verohallinto ottaa viran puolesta huomioon laskujen saajan luona toimitettavassa, tämän omaan verovelvollisuuteen kohdistuvassa tarkastusmenettelyssä ja joita voidaan käyttää tätä vastaan, tilanteessa, jossa verohallinto ei anna laskujen saajalle mahdollisuutta tutustua laskujen laatijan luona tehtyyn tarkastukseen liittyvään merkitykselliseen asiakirja-aineistoon, varsinkaan kyseisten arviointien perustana olleisiin todisteisiin, pöytäkirjoihin ja hallinnollisiin päätöksiin, vaan antaa tämän tutustua vain osaan niistä antaen niistä kokoamallaan otteella toiselle osapuolelle pelkästään epäsuoria tietoja, jotka verohallinto on valinnut omien perusteidensa mukaan, eikä toisella verovelvollisella ole mahdollisuutta näitä tarkistaa?

      (
         1
      )	Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1).


201806080231931492018/C 221/261932017TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180503222321Yhdistetyt asiat T-193/17, T-194/17 ja T-195/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.5.2018 – CeramTec v. EUIPO – C5 Medical Werks (Lonkkaproteesin osan muoto ym.) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Kolmiulotteinen EU-tavaramerkki — Lonkkaproteesin osan muoto — Lonkkaproteesin osaa esittävä EU-kuviomerkki — Vaaleanpunaisesta sävystä koostuva EU-tavaramerkki — Mitättömyyshakemusten peruuttaminen ja mitättömyysmenettelyiden päättäminen — Tavaramerkin haltijan nostama kumoamiskanne menettelyiden päättämisestä tehdyistä päätöksistä — Valituksen tutkimatta jättäminen valituslautakunnassa — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 59 artikla (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 67 artikla))
 ---documentbreak--- C2212018FI2210120180503FI0026221232Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.5.2018 – CeramTec v. EUIPO – C5 Medical Werks (Lonkkaproteesin osan muoto ym.)
   (Yhdistetyt asiat T-193/17, T-194/17 ja T-195/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Kolmiulotteinen EU-tavaramerkki — Lonkkaproteesin osan muoto — Lonkkaproteesin osaa esittävä EU-kuviomerkki — Vaaleanpunaisesta sävystä koostuva EU-tavaramerkki — Mitättömyyshakemusten peruuttaminen ja mitättömyysmenettelyiden päättäminen — Tavaramerkin haltijan nostama kumoamiskanne menettelyiden päättämisestä tehdyistä päätöksistä — Valituksen tutkimatta jättäminen valituslautakunnassa — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 59 artikla (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 67 artikla))”2018/C 221/26Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantajat: CeramTec GmbH (Plochingen, Saksa) (edustajat: aluksi asianajajat A. Renck ja E. Nicolás Gómez, sittemmin asianajaja Renck)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: D. Hanf)

      Muuna asianosaisena EUIPO:n valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä oli ja väliintulijana unionin yleisessä tuomioistuimessa on: C5 Medical Werks (Grand Junction, Colorado, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja S. Naumann)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanteet, jotka on nostettu EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 15.2.2017 tekemistä päätöksistä (asiat R 929/2016-4, R 928/2016-4 ja R 930/2016-4), jotka liittyvät C5 Medical Werksin ja CeramTecin välisiin mitättömyysmenettelyihin

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanteet hylätään.

            2)

            CeramTec GmbH vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) ja C5 Medical Werksin oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 161, 22.5.2017.


201806080511931462018/C 221/081952018CJC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL201803197821Asia C-195/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim (Puola) on esittänyt 19.3.2018 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on B.S.
 ---documentbreak--- C2212018FI710120180319FI00087182Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim (Puola) on esittänyt 19.3.2018 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on B.S.
   (Asia C-195/18)2018/C 221/08Oikeudenkäyntikieli: puola
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sąd Okręgowy w Piotrkowie Trybunalskim

      Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

   B.S.
   Prokuratura Okręgowa w Piotrkowie Trybunalskim
   Łódzki Urząd Celno-Skarbowy w Łodzi
   Urząd Celno-Skarbowy w Piotrkowie Trybunalskim

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19.10.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/83/ETY (
         1
      ) 2 artiklaa, luettuna yhdessä tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (
         2
      ) liitteen I kanssa, tulkittava siten, että tuote, jonka kantavierteen valmistamisessa on käytetty mallasuutetta, glukoosisiirappia, sitruunahappoa ja vettä, voi olla yhdistetyn nimikkeistön koodin 2203 mukainen maltaista valmistettu olut myös silloin, kun muiden kuin mallasainesosien osuus vierteessä on hallitseva verrattuna mallasainesosiin ja glukoosisiirappi on lisätty vierteeseen ennen sen käymistä, ja millaisia perusteita on käytettävä määritettäessä mallasainesosien ja muiden kuin mallasainesosien suhteelliset osuudet kantavierteessä, jotta valmistettu tuote voidaan luokitella CN-koodin 2203 mukaiseksi olueksi?
   (
         1
      )	EYVL L 316, s. 21.
   (
         2
      )	EYVL L 256, s. 1.


201806080491931562018/C 221/153042018CJC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180504131421Asia C-304/18: Kanne 4.5.2018 – Euroopan komissio v. Italian tasavalta
 ---documentbreak--- C2212018FI1310120180504FI0015131142Kanne 4.5.2018 – Euroopan komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-304/18)2018/C 221/15Oikeudenkäyntikieli: italia
      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: Z. Malůšková, M. Owsiany–Hornung ja F. Tomat)

      Vastaaja: Italian tasavalta

      Vaatimukset

            —

            On todettava, että Italian tasavalta on jättänyt noudattamatta neuvoston päätöksen 94/728/EY Euratom (
                  1
               ) 8 artiklan, neuvoston päätöksen 2000/597/EY Euratom (
                  2
               ) 8 artiklan, neuvoston päätöksen 2007/436/EY Euratom (
                  3
               ) 8 artiklan ja neuvoston päätöksen 2014/335/EU (
                  4
               ) 8 artiklan sekä neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/1989 (
                  5
               ) 6, 10, 11 ja 17 artiklan, neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 (
                  6
               ) 6, 10, 11 ja 17 artiklan ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 609/2014 (
                  7
               ) 6, 10, 12 ja 13 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on kieltäytynyt asettamasta komission käyttöön perinteisiä omia varoja 2120309,50 euron suuruisen määrän, joka on kyseessä kirjanpidosta poistamista koskevassa ilmoituksessa IT(07)08-917

            —

            Italian tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komission tiedossa olevat seikat, jotka perustuvat Italian tasavallan oikeudenkäyntiä edeltäneessä menettelyssä toimittamiin ilmoituksiin ja tietoihin, osoittavat, että erään petostentorjuntatoimen, jonka tavoitteena oli torjua ulkomailla valmistettujen tupakkatuotteiden laitonta kauppaa, yhteydessä vuonna 1997 Italian viranomaiset olivat vahvistaneet kyseessä olevan tullivelan, olivat kirjanneet sen erilliseen kirjanpitoon ja olivat myöhemmin antaneet velalliselle tiedoksi maksettavien tullien määrän. Koska kyseinen velka oli kirjattu erilliseen kirjanpitoon (kirjanpito B) eikä se ollut riidanalainen, Italian viranomaisten olisi pitänyt periä se viipymättä, mitä ne eivät kuitenkaan tehneet. Italian viranomaiset odottivat velallisia vastaan vireille saatettujen asiaa koskeneiden rikosoikeudellisten menettelyjen ratkaisua ennen kuin ne käynnistivät perintämenettelyn; mainitut menettelyt ratkaistiin noin kuusi vuotta velan syntymisen ja vahvistamisen jälkeen.
   Tullimaksut ovat unionin omia varoja, ja jäsenvaltioiden on perittävä ne ja asetettava ne komission käyttöön. Jäsenvaltioiden velvollisuus vahvistaa unionin saaminen omista varoista syntyy, kun tullilainsäädännössä säädetyt edellytykset (tullivelasta johtuvien maksujen määrän ja maksuvelvollisen henkilöllisyyden selvittäminen) täyttyvät.
   Omien varojen käyttöön asettamisesta annetussa asetuksessa säädetään lisäksi, että jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että vahvistettuja saamisia vastaavat määrät asetetaan komission käyttöön. Jäsenvaltiot vapautetaan velvollisuudesta asettaa komission käyttöön vahvistettuja saamisia vastaavat määrät vain, jos perintää ei ole voitu toteuttaa ylivoimaisen esteen vuoksi tai jos perinnästä on lopullisesti tullut mahdotonta jäsenvaltioista riippumattomista syistä. Jos jäsenvaltio jättää asettamasta komission käyttöön vahvistettujen omien varojen kokonaismäärää ilman että jompikumpi käyttöön asettamisesta annetussa asetuksessa säädetyistä edellytyksistä täyttyy, jäsenvaltio jättää noudattamatta unionin lainsäädännön mukaisia velvoitteitaan. Jokainen viivästys omien varojen käyttöön asettamisessa synnyttää lisäksi asianomaiselle jäsenvaltiolle velvollisuuden maksaa viivästyskorkoja koko viivästysajalta.
   Koska Italian viranomaisilta kesti noin kuusi vuotta kyseessä olevan velan perintää koskevan menettelyn käynnistämiseen ja koska tällainen viivästys johtuu yksinomaan Italian viranomaisista, Italian tasavalta ei voi väittää toteuttaneensa kaikkia tarpeellisia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että vahvistettuja saamisia vastaavat määrät olisi asetettu komission käyttöön.
   Italian viranomaiset ovat aina kieltäytyneet asettamasta vahvistettua määrää komission käyttöön.
   Niinpä komissio katsoo, että kyseessä olevassa asiassa Italian tasavalta on jättänyt noudattamatta omista varoista tehdyn päätöksen 8 artiklan sekä omien varojen käyttöön asettamisesta annetun asetuksen 6, 10, 11 ja 17 artiklan (joista on tullut 6, 10, 12 ja 13 artikla) mukaisia velvoitteitaan.
   (
         1
      )	Euroopan yhteisöjen omista varoista 31.10.1994 tehty neuvoston päätös 94/728/EY, Euratom (EYVL L 293, s. 9).
   (
         2
      )	Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä 29.9.2000 tehty neuvoston päätös 2000/597/EY, Euratom (EYVL L 253, s. 42).
   (
         3
      )	Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä 7.6.2007 tehty neuvoston päätös 2007/436/EY, Euratom (EUVL L 163, s. 17).
   (
         4
      )	Euroopan unionin omien varojen järjestelmästä 26.5.2014 annettu neuvoston päätös 2014/335/EU, Euratom (EUVL L 168, s. 105).
   (
         5
      )	Yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29.5.1989 annettu neuvoston asetus (ETY, Euratom) N:o 1552/89 (EYVL L 155, s. 1).
   (
         6
      )	Yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22.5.2000 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1150/2000 (EYVL L 130, s. 1).
   (
         7
      )	Perinteisten, ALV- ja BKTL-perusteisten omien varojen käyttöön asettamisessa sovellettavista menetelmistä ja menettelystä sekä käteisvarojen saamiseksi toteutettavista toimenpiteistä 26.5.2014 annettu neuvoston asetus (EU, Euratom) N:o 609/2014 (uudelleenlaadittu) (EUVL L 168, s. 39).


201806080121931602018/C 221/272002017TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180503232311Asia T-200/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.5.2018 – SB v. EUIPO (Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Määräaikainen työsopimus — Päätös työsopimuksen uusimatta jättämisestä — Lainvastaisuusväite — Perusteluvelvollisuus — Huolenpitovelvollisuus — Ikään perustuva syrjintä)
 ---documentbreak--- C2212018FI2310120180503FI0027231231Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.5.2018 – SB v. EUIPO
   (Asia T-200/17) (
         1
      )
   ”(Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Määräaikainen työsopimus — Päätös työsopimuksen uusimatta jättämisestä — Lainvastaisuusväite — Perusteluvelvollisuus — Huolenpitovelvollisuus — Ikään perustuva syrjintä)”2018/C 221/27Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: SB (edustaja: asianajaja S. Pappas)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: K. Tóth ja A. Lukošiūtė)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jossa tuomioistuinta vaaditaan kumoamaan EUIPO:n pääjohtajan 2.6.2016 tekemä päätös, jossa hän kieltäytyi uudistamasta toista kertaa kantajan sopimusta, ja kumoamaan kyseisen pääjohtajan 19.12.2016 tekemä päätös, jossa hän hylkäsi kantajan tekemän valituksen.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            SB velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 178, 6.6.2017.


201806080221931622018/C 221/164312012TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180503151621Asia T-431/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.5.2018 – Distillerie Bonollo ym. v. neuvosto (Polkumyynti — Kiinasta peräisin olevan viinihapon tuonti — Lopullisen polkumyyntitullin muuttaminen — Osittainen välivaiheen tarkastelu — Kumoamiskanne — Kysymys siitä, koskeeko toimi kantajia suoraan ja erikseen — Tutkittavaksi ottaminen — Normaaliarvon määrittäminen — Laskennallinen normaaliarvo — Menetelmän muutos — Yksilöllinen kohtelu — Asetuksen (EY) N:o 1225/2009 2 artiklan 7 kohdan a alakohta ja 11 artiklan 9 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2016/1036 2 artiklan 7 kohdan a alakohta ja 11 artiklan 9 kohta) — Kumoamisen ajallisten vaikutusten mukauttaminen)
 ---documentbreak--- C2212018FI1510120180503FI0016151162Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.5.2018 – Distillerie Bonollo ym. v. neuvosto
   (Asia T-431/12) (
         1
      )
   ”(Polkumyynti — Kiinasta peräisin olevan viinihapon tuonti — Lopullisen polkumyyntitullin muuttaminen — Osittainen välivaiheen tarkastelu — Kumoamiskanne — Kysymys siitä, koskeeko toimi kantajia suoraan ja erikseen — Tutkittavaksi ottaminen — Normaaliarvon määrittäminen — Laskennallinen normaaliarvo — Menetelmän muutos — Yksilöllinen kohtelu — Asetuksen (EY) N:o 1225/2009 2 artiklan 7 kohdan a alakohta ja 11 artiklan 9 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2016/1036 2 artiklan 7 kohdan a alakohta ja 11 artiklan 9 kohta) — Kumoamisen ajallisten vaikutusten mukauttaminen)”2018/C 221/16Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantajat: Distillerie Bonollo SpA (Formigine, Italia), Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA (Borgoricco, Italia), Distillerie Mazzari SpA (Sant’Agata sul Santerno, Italia), Caviro Distillerie Srl (Faenza, Italia) ja Comercial Química Sarasa, SL (Madrid, Espanja) (edustajat: R. MacLean, solicitor ja A. Bochon, avocat)

      Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: S. Boelaert ja B. Driessen, avustajinaan aluksi G. Berrisch, avocat, ja N. Chesaites, barrister, sittemmin Berrisch ja lopuksi N. Tuominen, avocat)

      Jota tukevat: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi M. França ja A. Stobiecka-Kuik, sittemmin França ja J.-F. Brakeland) ja Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Changzhou, Kiina) (edustajat: E. Vermulst, S. Van Cutsem, F. Graafsma ja J. Cornelis, avocats)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevan viinihapon tuonnissa annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 349/2012 muuttamisesta 26.6.2012 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 626/2012 (EUVL 2012, L 182, s. 1) kumoamista

      Tuomiolauselma

            1)

            Lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevan viinihapon tuonnissa annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 349/2012 muuttamisesta 26.6.2012 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 626/2012 kumotaan.

            2)

            Täytäntöönpanoasetuksella N:o 626/2012 asetettu polkumyyntitulli pidetään voimassa Ninghai Organic Chemical Factoryn tuotteita koskevilta osin siihen saakka, kunnes Euroopan komissio ja Euroopan unionin neuvosto ovat toteuttaneet tämän tuomion täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet.

            3)

            Neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Distillerie Bonollo SpA:n, Industria Chimica Valenzana (ICV) SpA:n, Distillerie Mazzari SpA:n, Caviro Distillerie Srl:n ja Comercial Química Sarasa, SL:n oikeudenkäyntikulut.

            4)

            Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

            5)

            Changmao Biochemical Engineering vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (
         1
      )	EUVL C 366, 24.11.2012.


201806080481931342018/C 221/092202018CJC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL201803278921Asia C-220/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Saksa) on esittänyt 27.3.2018 – ML
 ---documentbreak--- C2212018FI810120180327FI00098192Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Saksa) on esittänyt 27.3.2018 – ML
   (Asia C-220/18)2018/C 221/09Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen

      Pääasian asianosainen

   ML

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Mikä merkitys on edellä mainittujen oikeussääntöjen (
                  1
               ) tulkinnan yhteydessä sillä, jos vangituilla on pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa mahdollisuus oikeussuojaan vankeusolosuhteidensa osalta?

                     a)

                     Jos täytäntöönpanosta vastaavalla oikeusviranomaisella on todisteita rakenteellisista tai yleisistä puutteista tiettyjä henkilöryhmiä tai tiettyjä rangaistuslaitoksia koskevissa vankeusolosuhteissa pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa, onko luovutuksen hyväksyttävyyden estävä asianomaisen luovuttamiseen liittyvä epäinhimillisen tai halventavan kohtelun todellinen vaara suljettava edellä mainittujen oikeussääntöjen perusteella pois jo silloin, jos tällaiset oikeussuojamahdollisuudet järjestetään, ilman että konkreettisten vankeusolosuhteiden lisäarviointi olisi tarpeen?

                     b)

                     Onko siinä yhteydessä merkitystä sillä, jos Euroopan ihmisoikeustuomioistuin ei ole todennut näiden oikeussuojamahdollisuuksien osalta viitteitä siitä, että niillä ei tarjota vangitulle realistisia mahdollisuuksia epäasianmukaisten vankeusolosuhteiden kohentamiseen?

            2)

            Mikäli ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen annettavan vastauksen perusteella ei voida katsoa ilman täytäntöönpanosta vastaavien oikeusviranomaisten suorittamaa konkreettisten vankeusolosuhteiden tarkempaa arviointia, että tällaisten oikeussuojamahdollisuuksien olemassaolo olisi omiaan poissulkemaan syytetyn epäinhimillistä tai halventavaa kohtelua koskevan todellisen vaaran:

                     a)

                     Onko edellä mainittuja oikeussääntöjä tulkittava siten, että täytäntöönpanosta vastaavien oikeusviranomaisten suorittaman pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion vankeusolosuhteiden arvioinnin on ulotuttava kaikkiin rangaistuslaitoksiin tai muihin täytäntöönpanolaitoksiin, joihin asianomainen mahdollisesti voidaan ottaa? Koskeeko tämä myös vain tilapäistä tai siirtymävaiheen vangitsemista tiettyihin rangaistuslaitoksiin? Vai voidaanko arvioida vain sitä rangaistuslaitosta, johon asianomainen pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion viranomaisten antamien tietojen mukaan todennäköisesti ja suurimmaksi osaksi aikaa otetaan?

                     b)

                     Edellytetäänkö tätä varten kyseisten vankeusolosuhteiden kattavaa arviointia, jossa selvitetään sekä henkilökohtaisen tilan pinta-ala vankia kohti että muutkin vankeusolosuhteet? Onko arvioitaessa tällä tavoin selvitettyjä vankeusolosuhteita otettava perustaksi Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntö tuomiossa Muršić v. Kroatia (tuomio 30.10.2016, nro 7334/13)?

            3)

            Jos myös toiseen ennakkoratkaisukysymykseen saadun vastauksen perusteella on katsottava, että täytäntöönpanosta vastaavien oikeusviranomaisten arviointivelvoitteet koskevat kaikkia kyseeseen tulevia rangaistuslaitoksia:

                     a)

                     Voiko se, että täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen arvioi jokaisen yksittäisen kyseeseen tulevan rangaistuslaitoksen vankeusolosuhteet, olla tarpeetonta sillä perusteella, että pidätysmääräyksen antanut jäsenvaltio antaa yleisen vakuutuksen siitä, että asianomaiseen ei kohdistu epäinhimillisen tai halventavan kohtelun vaaraa?

                     b)

                     Vai voidaanko jokaisen yksittäisen kysymykseen tulevan rangaistuslaitoksen vankeusolosuhteiden arvioinnin sijasta asettaa luovutuksen hyväksymistä koskevan täytäntöönpanosta vastaavien oikeusviranomaisten päätöksen edellytykseksi se, että asianomaista ei kohdella tällaisella tavalla?

            4)

            Jos myös kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen saadun vastauksen perusteella vakuutusten ja ehtojen antaminen ei ole omiaan tekemään täytäntöönpanosta vastaavien oikeusviranomaisten suorittamaa arviointia vankeusolosuhteista pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion jokaisessa yksittäisessä kysymykseen tulevassa rangaistuslaitoksessa tarpeettomaksi:

                     a)

                     Onko täytäntöönpanosta vastaavien oikeusviranomaisten arviointivelvollisuus ulotettava koskemaan vankeusolosuhteita kaikissa kyseeseen tulevissa rangaistuslaitoksissa silloinkin, jos pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion täytäntöönpanosta vastaavat oikeusviranomaiset ilmoittavat, että asianomainen on siellä vangittuna enintään kolme viikkoa, kuitenkin sillä varauksella, ettei tälle ilmene mitään esteitä?

                     b)

                     Onko tämä voimassa silloinkin, jos täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen ei tiedä, ovatko pidätysmääräyksen antaneet oikeusviranomaiset selvittäneet tämä tiedot vai ovatko ne peräisin pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion keskushallinnon viranomaisilta, jotka ovat toimineet pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen pyynnöstä sen tueksi?

      (
         1
      )	Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehty neuvoston puitepäätös 2002/584/YOS – Tiettyjen jäsenvaltioiden lausumat puitepäätöksen tekemisestä (EYVL 2002, L 190, s. 1).
   Puitepäätösten 2002/584/YOS, 2005/214/YOS, 2006/783/YOS, 2008/909/YOS ja 2008/947/YOS muuttamisesta henkilöiden prosessuaalisten oikeuksien parantamiseksi sekä vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisen edistämiseksi sellaisten päätösten osalta, jotka on tehty vastaajan ollessa poissa oikeudenkäynnistä 26.2.2009 tehty neuvoston puitepäätös 2009/299/YOS (EUVL 2009, L 82, s. 24).


201806080211931482018/C 221/172412016TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180504161611Asia T-241/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.5.2018 – El Corte Inglés v. EUIPO – WE Brand (EW) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin EW rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki WE — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaaran puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
 ---documentbreak--- C2212018FI1610120180504FI0017161161Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.5.2018 – El Corte Inglés v. EUIPO – WE Brand (EW)
   (Asia T-241/16) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin EW rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki WE — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaaran puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))”2018/C 221/17Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: El Corte Inglés, SA (Madrid, Espanja) (edustaja: asianajaja J. L. Rivas Zurdo)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: D. Botis ja J. Ivanauskas)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: WE Brand Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (edustajat: asianajajat R. van Oerle ja L. Bekke)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 11.2.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 426/2015-2), joka koskee osapuolten WE Brand ja El Corte Inglés välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

            1)

            Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) toisen valituslautakunnan 11.2.2016 tekemä päätös (asia R 426/2015-2) kumotaan.

            2)

            EUIPO ja WE Brand Sàrl vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan El Corte Inglés, SA:n oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 251, 11.7.2016.


201806080181931212018/C 221/185742016TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180503161722Asia T-574/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.5.2018 – HK v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Eläkkeet — Perhe-eläke — Myöntämisedellytykset — Avioliiton kestoa koskeva edellytys — Muu parisuhde kuin avioliitto — Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 17 artiklan ensimmäinen alakohta)
 ---documentbreak--- C2212018FI1620120180503FI0018162172Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.5.2018 – HK v. komissio
   (Asia T-574/16) (
         1
      )
   ”(Henkilöstö — Virkamiehet — Eläkkeet — Perhe-eläke — Myöntämisedellytykset — Avioliiton kestoa koskeva edellytys — Muu parisuhde kuin avioliitto — Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 17 artiklan ensimmäinen alakohta)”2018/C 221/18Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantaja: HK (edustajat: asianajajat S. Rodrigues ja A. Tymen)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Gattinara ja F. Simonetti)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi M. Bauer ja M. Veiga, sitten M. Bauer ja R. Meyer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jossa kantaja vaatii yhtäältä tuomioistuinta kumoamaan komission päätöksen, jolla se eväsi kantajalta oikeuden perhe-eläkkeeseen ja siltä osin kuin on tarpeen, kumoamaan komission päätöksen, jossa se hylkäsi kantajan valituksen, ja toisaalta, jossa vaaditaan korvausta aineellisesta vahingosta ja henkisestä kärsimyksestä.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            HK velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

            3)

            Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (
         1
      )	EUVL C 59, 15.2.2016 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-151/15, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


201806150891955262018/C 231/298182016TC23120180702FI01FIINFO_JUDICIAL20180516242521Asia T-818/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.5.2018 – Netflix International ja Netflix v. komissio (Kumoamiskanne — Valtiontuet — Saksan suunnittelema tuki elokuvatuotannon ja elokuvien jakelun tukemiseksi — Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltuvaksi — Toimi ei koske kantajaa erikseen — Täytäntöönpanotoimenpiteitä edellyttävä sääntelytoimi — Tutkimatta jättäminen)
 ---documentbreak--- C2312018FI2410120180516FI0029241252Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.5.2018 – Netflix International ja Netflix v. komissio
   (Asia T-818/16) (
         1
      )
   ”(Kumoamiskanne — Valtiontuet — Saksan suunnittelema tuki elokuvatuotannon ja elokuvien jakelun tukemiseksi — Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltuvaksi — Toimi ei koske kantajaa erikseen — Täytäntöönpanotoimenpiteitä edellyttävä sääntelytoimi — Tutkimatta jättäminen)”2018/C 231/29Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantajat: Netflix International BV (Amsterdam, Alankomaat) ja Netflix, Inc. (Los Gatos, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat C. Alberdingk Thijm, S. van Schaik, S. van Velze ja E. H. Janssen)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Samnadda, G. Braun ja B. Stromsky)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan tukiohjelmasta SA.38418 – 2014/C (ex 2014/N), jonka Saksa aikoo toteuttaa elokuvatuotannon ja elokuvien jakelun tukemiseksi, 1.9.2016 annetun komission päätöksen (EU) 2016/2042 (EUVL 2016, L 314, s. 63) kumoamista.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne jätetään tutkimatta.

            2)

            Lausunnon antaminen Saksan liittotasavallan, Ranskan tasavallan, Alankomaiden kuningaskunnan ja Filmförderungsanstaltin väliintulohakemuksista raukeaa.

            3)

            Netflix International BV ja Netflix, Inc. vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut, väliintulohakemuksiin liittyviä kuluja lukuun ottamatta.

            4)

            Netflix International BV, Netflix, Inc., komissio, Saksan liittotasavalta, Ranskan tasavalta, Alankomaiden kuningaskunta ja Filmförderungsanstalt vastaavat omista väliintulohakemuksiin liittyvistä kuluistaan.

      (
         1
      )	EUVL C 30, 30.1.2017.


201806220481970402018/C 240/377012016TC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180517353622Asia T-701/16 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.5.2018 – komissio v. AV (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Palvelukseen ottaminen — Lääkärintarkastus — Lääkärintarkastuksessa annetut puutteelliset ilmoitukset — Lääketieteellisen varauman soveltaminen taannehtivasti — Työkyvyttömyyskorvauksen epääminen — Alkuperäisen päätöksen kumonneen virkamiestuomioistuimen tuomion täytäntöönpano)
 ---documentbreak--- C2402018FI3520120180517FI0037352362Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.5.2018 – komissio v. AV
   (Asia T-701/16 P) (
         1
      )
   ”(Muutoksenhaku — Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Palvelukseen ottaminen — Lääkärintarkastus — Lääkärintarkastuksessa annetut puutteelliset ilmoitukset — Lääketieteellisen varauman soveltaminen taannehtivasti — Työkyvyttömyyskorvauksen epääminen — Alkuperäisen päätöksen kumonneen virkamiestuomioistuimen tuomion täytäntöönpano)”2018/C 240/37Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi C. Berardis-Kayser, C. Ehrbar ja T. Bohr, sittemmin Ehrbar ja Bohr)

      Muu osapuoli:
      AV, entinen komission väliaikainen toimihenkilö (edustajat: asianajajat J.-N. Louis ja N. de Montigny)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Muutoksenhaku, jossa valittaja vaatii Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) 21.7.2016 antaman tuomion AV v. komissio (F-91/15, EU:F:2016:170) kumoamista.

      Tuomiolauselma

            1)

            Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) 21.7.2016 antama tuomio AV v. komissio (F-91/15) kumotaan.

            2)

            Asia siirretään unionin yleisen tuomioistuimen muuhun kuin siihen jaostoon, jossa esillä oleva valitus on ratkaistu.

            3)

            Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin

      (
         1
      )	EUVL C 14, 16.1.2017.


201806220341970802018/C 240/202112018CJC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180326171822Asia C-211/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugali) on esittänyt 26.3.2018 – Idealmed III – Serviços de Saúde SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
 ---documentbreak--- C2402018FI1720120180326FI0020172182Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugali) on esittänyt 26.3.2018 – Idealmed III – Serviços de Saúde SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Asia C-211/18)2018/C 240/20Oikeudenkäyntikieli: portugali
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Idealmed III – Serviços de Saúde SA

      Vastaaja: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (
                  1
               ) (arvonlisäverodirektiivi) 132 artiklan 1 kohdan b alakohta esteenä sille, että valtion ja julkisoikeudellisten oikeushenkilöiden kanssa lääkärinhoidon palveluiden tarjoamisesta sopimuksia tehneen yksityisoikeudellisen liikeyrityksen omistaman sairaalan katsotaan toimivan tai siirtyvän toimimaan kyseisessä säännöksessä tarkoitetuissa julkisyhteisöihin verrattavissa sosiaalisissa olosuhteissa, kun seuraavat edellytykset täyttyvät:

                     —

                     yli 54,5 prosenttia laskutuksesta, mukaan lukien palveluiden asiakkaina olevilta edunsaajilta laskutetut määrät, toteutetaan valtion yksiköiden tai julkisten erityisten sairausvakuutusjärjestelmien kanssa näiden kanssa tehtyjen sopimusten mukaisin ennalta sovituin hinnoin;

                     —

                     yli 69 prosenttia asiakkaista on julkisten erityisten sairausvakuutusjärjestelmien edunsaajia tai käyttää valtion yksiköiden kanssa tehtyjen sopimusten nojalla tarjottuja palveluita;

                     —

                     yli 71 prosenttia sairaanhoidon toimista suoritetaan julkisten erityisten sairausvakuutusjärjestelmien ja valtion yksikköjen kanssa tehtyjen sopimusten nojalla; ja

                     —

                     toiminta on erityisen yleishyödyllistä?

            2)

            Kun Portugali on päättänyt arvonlisäverodirektiivin 377 artiklan nojalla jatkaa muiden kuin kyseisen direktiivin 132 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen sairaaloiden liiketoimien vapauttamista arvonlisäverosta ja kun se on myöntänyt kyseisille verovelvollisille mainitun direktiivin 391 artiklan nojalla mahdollisuuden valita asianomaisten liiketoimien verollisuuden edellyttäen pysymistä verollisessa järjestelmässä vähintään viisi vuotta sekä säätänyt, että verovapauteen palaaminen on mahdollista vain, jos tällaisesta aikeesta ilmoitetaan nimenomaisesti, onko tämä 391 artikla ja/tai saavutettujen oikeuksien suojaamisen, luottamuksensuojan, yhdenvertaisuuden, syrjintäkiellon, verotuksen neutraalisuuden ja kilpailun vääristämisen kiellon periaate suhteessa käyttäjiin ja verovelvollisiin, jotka ovat julkisoikeudellisia yksiköitä, esteenä sille, että Autoridade Tributária e Aduaneira määrää verovelvollisen siirtymään verovapausjärjestelmään ennen kyseisen määräajan päättymistä siitä ajankohdasta lähtien, jona se katsoo verovelvollisen siirtyneen tarjoamaan palveluita julkisyhteisöihin verrattavissa sosiaalisissa olosuhteissa?

            3)

            Onko mainittu direktiivin 391 artikla ja/tai mainitut periaatteet esteenä sille, että uudessa laissa velvoitetaan aiemmin verollisen järjestelmän valinnut verovelvollinen siirtymään verovapausjärjestelmään, ennen kuin kyseinen viiden vuoden määräaika on päättynyt?

            4)

            Onko mainittu 391 artikla ja/tai mainitut periaatteet esteenä sellaiselle lainsäädännölle, jonka mukaan verovelvollinen, joka on valinnut verollisen järjestelmän siksi, ettei valintahetkellä tarjonnut terveyspalveluja julkisyhteisöihin verrattavissa sosiaalisissa olosuhteissa, voi pysyä kyseisessä järjestelmässä, jos se siirtyy tarjoamaan kyseisiä palveluja julkisyhteisöihin verrattavissa sosiaalisissa olosuhteissa?

      (
         1
      )	EUVL 2006, L 347, s. 1.


201806220631970192018/C 240/526662017TC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180417464611Asia T-666/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 17.4.2018 – NeoCell v. EUIPO (BIOACTIVE NEOCELL COLLAGEN) (EU-tavaramerkki — Yksityisoikeudellinen oikeushenkilö — Sitä, että taho on oikeushenkilönä olemassa, koskevien todisteiden puuttuminen — Työjärjestyksen 177 artiklan 4 kohta — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)
 ---documentbreak--- C2402018FI4610120180417FI0052461461Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 17.4.2018 – NeoCell v. EUIPO (BIOACTIVE NEOCELL COLLAGEN)
   (Asia T-666/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Yksityisoikeudellinen oikeushenkilö — Sitä, että taho on oikeushenkilönä olemassa, koskevien todisteiden puuttuminen — Työjärjestyksen 177 artiklan 4 kohta — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)”2018/C 240/52Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: NeoCell Corporation (edustaja: M. Edenborough, QC)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (asiamies: A. Lukošiūtė)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 18.7.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 147/2017-2), joka koskee sanamerkin BIOACTIVE NEOCELL COLLAGEN kansainvälistä rekisteröintiä, jossa nimetään Euroopan unioni.

      Määräysosa

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            NeoCell Corporation velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 5, 8.1.2018.


201806220081970652018/C 240/212122018CJC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180326191911Asia C-212/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) on esittänyt 26.3.2018 – Prato Nevoso Termo Energy Srl v. Provincia di Cuneo ja ARPA Piemonte
 ---documentbreak--- C2402018FI1910120180326FI0021191191Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) on esittänyt 26.3.2018 – Prato Nevoso Termo Energy Srl v. Provincia di Cuneo ja ARPA Piemonte
   (Asia C-212/18)2018/C 240/21Oikeudenkäyntikieli: italia
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Prato Nevoso Termo Energy Srl

      Vastaajat: Provincia di Cuneo ja ARPA Piemonte

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Ovatko direktiivin 2008/98/EY (
                  1
               ) 6 artikla ja joka tapauksessa suhteellisuusperiaate esteenä asetuksen (decreto legislativo) nro 152/2006 293 §:ssä ja 268 §:n eee-bis alakohdassa säädetyn kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa velvoitetaan – myös biomassoja polttoaineena käyttävän laitoksen lupamenettelyn yhteydessä – katsomaan jätteeksi sellainen bioneste, joka täyttää vastaavat tekniset vaatimukset ja jolla on kysyntää tuotantotarkoituksiin polttoaineena, jos ja siltä osin kuin kyseistä bionestettä ei ole sisällytetty 3.4.2006 annetun asetuksen (decreto legislativo) nro 152 V osan liitteessä X olevan II osan 4 jakson 1 kohtaan, riippumatta mahdollisesta lupamenettelyn yhteydessä tehdystä negatiivista ympäristövaikutusta koskevasta arviosta taikka kyseisessä menettelyssä mahdollisesti esiin tulleesta tuotteen teknisiä ominaisuuksia koskevasta erimielisyydestä?

            2)

            Ovatko direktiivin 2009/28/EY (
                  2
               ) 13 artikla ja joka tapauksessa suhteellisuusperiaate ja avoimuuden ja yksinkertaistamisen periaatteet esteenä asetuksen (decreto legislativo) nro 28/2011 5 §:ssä säädetyn kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle siltä osin kuin siihen ei, sikäli kuin hakija hakee lupaa käyttää biomassaa polttoaineena laitoksessa, josta aiheutuu päästöjä ilmakehään, sisälly minkäänlaista yhteensovittamista asetuksen (decreto legislativo) nro 152/2006 V osan liitteessä X tarkoitettua polttoainekäyttöä koskevan lupamenettelyn kanssa eikä mahdollisuutta arvioida ehdotettua ratkaisua käytännössä yhdessä ainoassa lupamenettelyssä ja ennalta määritettyjen teknisten eritelmien perusteella?

      (
         1
      )	Jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta 19.11.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/98/EY (EUVL L 312, s. 3).
   (
         2
      )	Uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä sekä direktiivien 2001/77/EY ja 2003/30/EY muuttamisesta ja myöhemmästä kumoamisesta 29.4.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/28/EY (EUVL L 140, s. 16).