title: Asia C-375/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 13.3.2014 (Tribunal administratif de Grenoblen (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Margaretha Bouanich v. Direction départementale des finances publiques de la Drôme (Ennakkoratkaisupyyntö  — SEUT 63 artikla  — Pääomien vapaa liikkuvuus  — SEUT 49 artikla  — Sijoittautumisvapaus  — Luonnollisten henkilöiden tulovero  — Tulojen määrään perustuva välittömien verojen enimmäismäärän mekanismi  — Kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehty kahdenvälinen verosopimus  — Toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen yhtiön jakamien sellaisten osinkojen, joista on jo pidätetty lähdevero, verotus  — Tässä toisessa jäsenvaltiossa maksetun veron huomioon ottamatta jättäminen tai vain osittainen huomioon ottaminen veron enimmäismäärän laskemiseksi  — SEUT 65 artikla  — Rajoitus  — Oikeuttaminen)

text:
               5.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 135/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 13.3.2014 (Tribunal administratif de Grenoblen (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Margaretha Bouanich v. Direction départementale des finances publiques de la Drôme
   (Asia C-375/12) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 63 artikla - Pääomien vapaa liikkuvuus - SEUT 49 artikla - Sijoittautumisvapaus - Luonnollisten henkilöiden tulovero - Tulojen määrään perustuva välittömien verojen enimmäismäärän mekanismi - Kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehty kahdenvälinen verosopimus - Toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen yhtiön jakamien sellaisten osinkojen, joista on jo pidätetty lähdevero, verotus - Tässä toisessa jäsenvaltiossa maksetun veron huomioon ottamatta jättäminen tai vain osittainen huomioon ottaminen veron enimmäismäärän laskemiseksi - SEUT 65 artikla - Rajoitus - Oikeuttaminen))
   2014/C 135/05
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal administratif de Grenoble

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Margaretha Bouanich

      Vastaaja: Direction départementale des finances publiques de la Drôme

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Tribunal administratif de Grenoble – SEUT 49, SEUT 63 ja SEUT 65 artiklan tulkinta – Kansallinen luonnollisia henkilöitä koskeva tuloverosäännöstö, jossa asetetaan enimmäismäärä verovelvollisen maksettavien välittömien verojen osuudelle – Ns. verosuojan mekanismi (bouclier fiscal) – Kahdenvälinen verotussopimus – Toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen yhtiön jakamien osinkojen, joista on jo maksettu lähdevero, verottaminen – Sellaisten summien, joista on maksettu lähdevero, osittainen huomioon ottaminen veron perustan laskemisessa – Tällaisen lainsäädännön perusteleminen verojärjestelmän johdonmukaisuudella, tasapainoisella verotusvallan jaolla jäsenvaltioiden välillä tai muulla yleisen edun mukaisella pakottavalla syyllä

      Tuomiolauselma

   SEUT 49, SEUT 63 ja SEUT 65 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion sellaiselle lainsäädännölle, jonka nojalla silloin, kun kyseisessä jäsenvaltiossa asuva henkilö, joka on toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen yhtiön osakas, saa osinkoja, joista verotetaan kummassakin jäsenvaltiossa, ja kun kaksinkertaista verotusta säännellään myöntämällä asuinjäsenvaltiossa veronhyvitys, jonka määrä vastaa osingot jakaneen yhtiön jäsenvaltiossa maksetun veron määrää, eri välittömien verojen enimmäismäärän – joka on tietty prosenttiosuus vuoden aikana saaduista tuloista – mekanismissa ei oteta huomioon osingot jakaneen yhtiön jäsenvaltiossa maksettua veroa tai se otetaan huomioon vain osittain.

      (1)  EUVL C 319, 20.10.2012.


title: Asia C-207/07: Kanne 19.4.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta

text:
               23.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 140/15

         Kanne 19.4.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-207/07)
   (2007/C 140/24)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: H. Stølvbæk ja R. Vidal Puig)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 56 ja 43 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut Real Decreto-Ley 4/2006, de 24 de febrero -nimisen lain (24.2.2006 annettu kuninkaan lakiasetus 4/2006) ainoan pykälän 1 momentin toisen kohdan, jolla muutetaan Comisión Nacional de Energían 14. tehtävää (Función Decimocuarta), josta on säädetty Ley 34/1998, de 7 octubre, del Sector de Hidrocarburos -nimisen lain (hiilivetyalasta 7.10.1998 annettu laki 34/1998) 3 §:n 1 momentissa, ja jossa säädetään, että tiettyjen osuuksien hankkiminen yrityksistä, jotka harjoittavat tiettyjä energia-alan säänneltyjä toimintoja ja tällaisten toimintojen harjoittamiseksi tarpeellisten varojen hankinta edellyttää etukäteen hankittavaa Comisión Nacional de Energían lupaa.

               —

               Espanjan kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Kanteen kohteena olevalla Espanjan lainsäädännöllä asetetaan seuraavien toimenpiteiden edellytykseksi etukäteen hankittava Comisión Nacional de Energían (kansallinen energiakomitea; jäljempänä CNE) lupa:

                           —

                           minkä tahansa henkilön toteuttama yli 10 prosenttiosuutta pääomasta vastaavan osuuden tai muun sellaisen osuuden hankkiminen, joka antaa huomattavan vaikutusvallan, sellaisesta yrityksestä, joka harjoittaa itse tai muiden samaan ryhmään kuuluvien välityksellä tiettyjä energia-alan toimintoja;

                           —

                           tällaisten toimintojen harjoittamiseksi tarvittavien varojen hankkiminen.

               2.

               Komissio katsoo, että riidanalainen lainsäädäntö on EY 56 artiklan vastainen seuraavista syistä:

                           —

                           osuuksien hankkiminen yrityksistä, jotka harjoittavat energia-alan toimintaa tai varojen hankkiminen mainittujen toimintojen harjoittamiseksi ovat EY 56 artiklassa tarkoitettuja ”pääomanliikkeitä”;

                           —

                           CNE:n etukäteen antamaa lupaa koskeva vaatimus on EY 56 artiklassa lähtökohtaisesti kielletty pääomien vapaan liikkuvuuden ”rajoitus”;

                           —

                           mainittu rajoitus ei ole perusteltu perustamissopimuksen määräysten nojalla.

               3.

               Komissio katsoo erityisesti, että riidanalaista lainsäädäntöä ei voida perustella energiansaannin turvallisuuden takaamista koskevan tavoitteen perusteella seuraavista syistä:

                           —

                           riidanalainen toimenpide ei sovellu energiansaannin turvallisuuden takaamiseen, koska sitä varten on olemassa muita paremmin soveltuvia toimenpiteitä;

                           —

                           joka tapauksessa riidanalainen toimenpide on suhteeton, koska etukäteen hankittava lupa ei rajoitu tiettyihin määräysvaltaan kuuluvien yhtiöiden tai varojen hallinnointiin liittyviin erityisiin toimiin;

                           —

                           CNE:n mahdollisuuteen evätä luvan tai asettaa sille edellytyksiä ei sovelleta objektiivisia ja riittävän täsmällisiä arviointiperusteita, jotka voivat olla tehokkaan tuomioistuinvalvonnan kohteena.

         Komissio katsoo, että riidanalainen lainsäädäntö muodostaa myös EY 43 artiklan vastaisen sijoittautumisvapauden rajoituksen, jota EY 56 artiklan yhteydessä mainituista syistä ei myöskään voida perustella energiansaannin turvallisuuden varmistamista koskevalla tavoitteella.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 11 päivänä joulukuuta 2001 asiassa C-301/00 P, Karl L. Meyer vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Merentakaiset maat ja alueet – EKR:n rahoittama hanke – Vahingonkorvauskanne – Perusteltu luottamus – Komission valvontavelvollisuus)

text:
1.6.2002                FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 131/1
                                                                   I
                                                            (Tiedonantoja)
                                                     TUOMIOISTUIN
                                                          TUOMIOISTUIN
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                                  YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                           (toinen jaosto)                                                        (neljäs jaosto)
                  11 päivänä joulukuuta 2001
                                                                                13 päivänä heinäkuuta 2001
asiassa C-301/00 P, Karl L. Meyer vastaan Euroopan
                      yhteisöjen komissio(1)                           asiassa C-61/01 P, Francis Panichelli vastaan Euroopan
                                                                                parlamentti (1)
(Merentakaiset maat ja alueet – EKR:n rahoittama hanke –
Vahingonkorvauskanne – Perusteltu luottamus – Komission                (Henkilöstö – Väliaikainen toimihenkilö – Ylentämättä jättä-
                       valvontavelvollisuus)                           minen – Toimen uudelleenarviointi – Arviointikertomuksen
                                                                       laadinta – Sopimuksen irtisanominen – Valitus, jonka tutkit-
                         (2002/C 131/01)                               tavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat ja joka on
                                                                                selvästi perusteeton)
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                                (2002/C 131/02)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
             tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Asiassa C-301/00 P, Karl L. Meyer, kotipaikka Uturoa (Raiatean         (Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
saari, Ranskan Polyneesia), edustajanaan asianajaja J.-D. des                  yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Arcis, jossa valittaja on vaatinut muutoksenhaussaan Euroopan
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas
jaosto) asiassa T-72/99, Meyer vastaan komissio, 27.6.2000             Asiassa C-61/01 P, Francis Panichelli, kotipaikka Wezembeek-
antaman tuomion (Kok. 2000, s. II-2521) kumoamista, vasta-             Oppem (Belgia), edustajanaan asianajaja E. Boigelot, jossa on
puolena: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään
                                                                       kyseessä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
X. Lewis), yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien            teen tuomioistuimen (toinen jaosto) yhdistetyissä asioissa
kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja N. Colneric (esittelevä
                                                                       T-130/98 ja T-131/98, Panichelli vastaan parlamentti,
tuomari) sekä tuomarit R. Schintgen ja V. Skouris, julkisasia-
                                                                       13.12.2000 antamasta tuomiosta (Kok. H. 2000, s. I-A-287
mies: A. Tizzano, kirjaaja: R. Grass, on antanut 11.12.2001            ja II-1311) tämän kumoamiseksi, vastapuolena: Euroopan
määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
                                                                       parlamentti (asiamiehinään J. F. de Wachter ja D. Moore),
                                                                       yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpa-
1)    Valitus hylätään.                                                nossa: jaoston puheenjohtaja S. von Bahr sekä tuomarit
2)    Meyer velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.               D. A. O. Edward ja A. La Pergola, julkisasiamies: F. G. Jacobs,
                                                                       kirjaaja: R. Grass, on antanut 13.12.2001 määräyksen, jonka
                                                                       määräysosa on seuraava:
(1) EYVL C 273, 23.9.2000.
                                                                       1)    Panichellin ja Euroopan parlamentin valitukset hylätään.
                                                                       2)    Panichelli ja Euroopan parlamentti vastaavat omista oikeuden-
                                                                             käyntikuluistaan.


title: Asia C-389/16 P: Valitus, jonka BSH Hausgeräte GmbH, aikaisemmin BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH, on tehnyt 12.7.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-749/14, Chung-Yuan Chang v. EUIPO – BSH Hausgeräte (AROMA), 12.5.2016 antamasta tuomiosta

text:
               13.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 78/6

         Valitus, jonka BSH Hausgeräte GmbH, aikaisemmin BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH, on tehnyt 12.7.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-749/14, Chung-Yuan Chang v. EUIPO – BSH Hausgeräte (AROMA), 12.5.2016 antamasta tuomiosta
   (Asia C-389/16 P)
   (2017/C 078/09)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: BSH Hausgeräte GmbH, aikaisemmin BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (edustaja: S. Biagosch, Rechtsanwalt)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO), Peter Chung-Yuan Chang
   Unionin tuomioistuin (seitsemäs jaosto) totesi 15.11.2016 antamallaan määräyksellä, ettei valitus täytä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä.


title: Asia C-147/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hovrätten för Nedre Norrland (Ruotsi) on esittänyt 26.3.2012 — ÖFAB, Östergötlands Fastigheter AB v. Frank Koot ja Evergreen Investments AB

text:
               26.5.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 151/25

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hovrätten för Nedre Norrland (Ruotsi) on esittänyt 26.3.2012 — ÖFAB, Östergötlands Fastigheter AB v. Frank Koot ja Evergreen Investments AB
   (Asia C-147/12)
   2012/C 151/40
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hovrätten för Nedre Norrland

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: ÖFAB, Östergötlands Fastigheter AB

      Vastapuolet: Frank Koot ja Evergreen Investments AB

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) 5 artiklan 1 ja 3 alakohtaa tulkittava siten, että ne sisältävät vahingonkorvausta koskeviin riita-asioihin kattavasti sovellettavan poikkeuksen 2 artiklan pääsäännöstä?

               2)

               Onko asetuksen 5 artiklan 3 alakohtaan sisältyvää sopimukseen perustumattoman vahingonkorvauksen käsitettä tulkittava siten, että säännöksen soveltamisalaan sisältyy velkojan nostama kanne yhtiön hallituksen jäsentä vastaan, mikäli kanne perustuu siihen, että hallituksen jäsen on vastuussa yhtiön veloista, jollei hallituksen jäsen ole ryhtynyt virallisiin toimenpiteisiin yhtiön taloudellisen tilanteen valvomiseksi vaan on jatkanut sen toimintaa ja aiheuttanut yhtiön velkojen lisääntymisen?

               3)

               Onko asetuksen 5 artiklan 3 alakohtaan sisältyvää sopimukseen perustumattoman vahingonkorvauksen käsitettä tulkittava siten, että säännöksen soveltamisalaan sisältyy velkojan nostama kanne yhtiön omistajaa vastaan, mikäli kanne perustuu siihen, että omistaja on vastuussa yhtiön veloista, jos osakkeenomistaja jatkaa yhtiön toimintaa huolimatta toiminnan pääomavajeesta ja huolimatta siitä, että yhtiö on asetettava selvitystilaan?

               4)

               Onko asetuksen 5 artiklan 3 alakohtaan sisältyvää sopimukseen perustumattoman vahingonkorvauksen käsitettä tulkittava siten, että käsitteeseen sisältyy velkojan nostama kanne yhtiön omistajaa vastaan, joka on sitoutunut vastaamaan yhtiön velkojen maksamisesta?

               5)

               Jos [kysymykseen 2] vastataan myöntävästi: katsotaanko mahdollisen vahingon sattuneen Alankomaissa vai Ruotsissa, jos hallituksen jäsenen kotipaikka on Alankomaissa mutta hallituksen jäsenyydestä aiheutuvien velvoitteiden laiminlyönti liittyy ruotsalaiseen yhtiöön?

               6)

               Jos [kysymyksiin 3 ja 4] vastataan myöntävästi: katsotaanko mahdollisen vahingon sattuneen Alankomaissa vai Ruotsissa, jos omistajan kotipaikka on Alankomaissa mutta yhtiö on ruotsalainen?

               7)

               Jos asetuksen 5 artiklan 1 tai 3 alakohtaa on sovellettava jossain edellä kuvatuista tilanteista: onko näiden säännösten soveltamisessa merkitystä sillä, että saatava on siirretty alkuperäiseltä velkojalta toiselle henkilölle?

      (1)  EYVL L 12, s. 1.


title: Asia T-22/16: Kanne 25.1.2016 – Comprojecto-Projectos e Construções ym. v. EKP

text:
               21.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/37

         Kanne 25.1.2016 – Comprojecto-Projectos e Construções ym. v. EKP
   (Asia T-22/16)
   (2016/C 106/43)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Asianosaiset

      Kantajat: Comprojecto-Projectos e Construções Lda (Lissabon, Portugali), Julião Maria Gomes de Azevedo (Lissabon), Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo (Lissabon) ja Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (Lissabon) (edustaja: asianajaja M. A. Ribeiro)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan SEUT 265 artiklan perusteella, että Euroopan keskuspankki on laiminlyönyt kantajien 27.11.2015 tekemän valituksen käsittelyn ja perusteettomasti jättänyt tekemättä ratkaisun, vaikka sitä pyydettiin se tekemään

               —

               toissijaisesti kumoamaan SEUT 263 ja SEUT 264 artiklan perusteella Euroopan keskuspankin päätöksen

               —

               velvoittamaan Euroopan keskuspankin SEUT 340 artiklan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 3 kohdan perusteella maksamaan kantajille korvausta 4 199 780,43 euroa lainmukaisine viivästyskorkoineen, jotka lasketaan korvauksen maksamiseen asti

               —

               velvoittamaan Euroopan keskuspankin korvaamaan oikeudenkäyntikulut työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1)

               Perusteeton kieltäytyminen sellaisen ratkaisun tekemisestä, jonka kantajat pyysivät Euroopan keskuspankkia tekemään 27.11.2015 tälle esittämällään valituksella, joka koski Banco de Portugalin lainvastaisia ja perusteettomia toimia.

               2)

               Puolueettomuuden, avoimuuden, vilpittömyyden, toimivallan, tehokkuuden ja vastuun puuttuminen, yhdenvertaisuutta lain edessä loukkaava päätös (perusoikeuskirjan 20 artiklan rikkominen).

               3)

               Olennaisten menettelymääräysten rikkominen, perussopimusten ja sen soveltamista koskevien säännösten rikkominen, harkintavallan väärinkäyttö.

               4)

               IC Millenium/Bcp:n suojeleminen ja suosiminen rahoitusjärjestelmän käyttämisessä rahanpesuun ja pääoman vapaata liikkuvuutta koskevien unionin velvoitteiden laiminlyönti.

               5)

               Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY 11 artiklan 3 kohdan rikkominen.


title: Asia F-136/14: Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 7.12.2015 – Probst v. komissio (Henkilöstö — Palkkaus — Ulkomaankorvaus — Henkilöstösääntöjen liitteessä VII oleva 4 artikla — Entinen parlamentin jäsenen avustaja — Komission päätös myöntää ulkomaankorvaus entisille parlamentin jäsenten avustajille henkilöstölle annetun tiedotteen julkaisemispäivästä alkaen — Kumoamistuomiot — Uudet ja olennaiset tosiseikat — Ajallisesti rajoitettu vaikutus — Oikeusvoima — Hallinnolliset päätökset, joista on tullut lopullisia — Yhdenvertainen kohtelu)

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/100

         Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 7.12.2015 – Probst v. komissio
   (Asia F-136/14) (1)

   ((Henkilöstö - Palkkaus - Ulkomaankorvaus - Henkilöstösääntöjen liitteessä VII oleva 4 artikla - Entinen parlamentin jäsenen avustaja - Komission päätös myöntää ulkomaankorvaus entisille parlamentin jäsenten avustajille henkilöstölle annetun tiedotteen julkaisemispäivästä alkaen - Kumoamistuomiot - Uudet ja olennaiset tosiseikat - Ajallisesti rajoitettu vaikutus - Oikeusvoima - Hallinnolliset päätökset, joista on tullut lopullisia - Yhdenvertainen kohtelu))
   (2016/C 048/115)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Norbert Probst (Genval, Belgia) (edustaja: asianajaja D. de Abreu Caldas)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi J. Currall ja T. S. Bohr, sitten T. S. Bohr)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kantajan vaatimus komission päätöksen, jolla kantajalle myönnetään taannehtivasti ulkomaankorvaus, kumoamiseksi siltä osin kuin taannehtivuus ulottuu vain 1.9.2013 saakka, sillä kantajan mielestä komission olisi pitänyt myöntää kyseinen korvaus hänelle siitä lähtien, kun hänet otettiin komission palvelukseen 1.7.1999.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään selvästi perusteettomana.

               2)

               Norbert Probst vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 34, 2.2.2015, s. 54.


title: Asia C-65/13: Kanne 7.2.2013 — Euroopan parlamentti v. Euroopan komissio

text:
               13.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 108/17

         Kanne 7.2.2013 — Euroopan parlamentti v. Euroopan komissio
   (Asia C-65/13)
   2013/C 108/36
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: A. Tamás ja J. Rodrigues)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Euroopan parlamentin ja neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 492/2011 panemisesta täytäntöön siltä osin kuin on kyse avoimien työpaikkojen ja työhakemusten välittämisestä ja EURES-verkoston uusimisesta 26.11.2012 annettu komission täytäntöönpanopäätös on kumottava

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kumoamiskanteensa tueksi Euroopan parlamentti esittää yhden ainoan kanneperusteen, joka koskee parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 492/2011 (1) 38 artiklan rikkomista. Riidanalaisen päätöksen antaessaan komissio nimittäin kantajan mukaan väärinkäytti valtaa, jonka unionin lainsäätäjä oli sille antanut.
   Edellä mainitun asetuksen 38 artiklassa annetaan komissiolle nimittäin vain täytäntöönpanovaltaa, jonka rajat perustuvat SEUT 291 artiklaan. Parlamentin mukaan tätä jälkimmäistä artiklaa on tulkittava siten, että siinä ei sallita sellaisten soveltamisalaltaan yleisten säädösten antamista, joilla täydennetään lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävän säädöksen tiettyjä muita kuin sen keskeisiä osia. Vain SEUT 290 artiklassa tarkoitetulla lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävällä säädöksellä tai delegoidulla säädöksellä voidaan täydentää perussäädöksen muita kuin keskeisiä osia.
   Komission antamalla säädöksellä, joka on SEUT 291 artiklassa tarkoitettu täytäntöönpanosäädös, täydennetään myös asetuksen (EU) N:o 492/2011 tiettyjä muita kuin keskeisiä osia. Parlamentti katsoo näin ollen, että jos asetuksen (EU) N:o 492/2011 muita kuin keskeisiä osia on täydennettävä, komission olisi pitänyt SEUT 290 artiklassa tarkoitettujen delegoitujen säädösten antamistoimivallan puuttuessa tehdä lainsäätäjälle säädösehdotus, jolla täydennetään tai muutetaan perussäädöstä.

      (1)  Työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta unionin alueella 5.4.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 492/2011 (EUVL L 141, s. 1)


title: Asia C-40/12 P: Valitus, jonka Gascogne Sack Deutschland GmbH, aiemmin Sachsa Verpackung GmbH, on tehnyt 27.1.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-79/06, Sachsa Verpackung v. komissio, 16.11.2011 antamasta tuomiosta

text:
               24.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 89/17

         Valitus, jonka Gascogne Sack Deutschland GmbH, aiemmin Sachsa Verpackung GmbH, on tehnyt 27.1.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-79/06, Sachsa Verpackung v. komissio, 16.11.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia C-40/12 P)
   2012/C 89/27
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Gascogne Sack Deutschland GmbH, aiemmin Sachsa Verpackung GmbH (edustajat: asianajajat F. Puel ja L. Francois-Martin)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen neljännen jaoston asiassa T-79/06 16.11.2011 antama tuomio on kumottava ja asia on palautettava yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta se ratkaisisi asian unionin tuomioistuimen antamien ohjeiden mukaisesti myös niiden taloudellisten seurausten osalta, joita valittajalle oli aiheutunut siitä, että kohtuullinen aika oli ylittynyt

               —

               seuraamuksen määrää on alennettava, jotta otettaisiin huomioon ne taloudelliset seuraukset, joita valittajalle oli aiheutunut siitä, että kohtuullinen aika oli ylittynyt

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja tukee kannettaan neljällä valitusperusteella.
   Ensimmäisessä perusteessaan valittaja väittää unionin yleisen tuomioistuimen tehneen oikeudellisen virheen, kun se ei ole ottanut huomioon Euroopan unionista tehty sopimus tuli voimaan 1.12.2009 eikä etenkään sen 6 artiklaa, jossa Euroopan unionin perusoikeuskirjalle annetaan sama oikeudellinen arvo kuin perussopimuksille.
   Toisessa perusteessaan se väittää, ettei unionin yleinen tuomioistuin oli riittävästi perustellut päätöstään soveltaa asetuksen N:o 1/2003 (1) 23 artiklan 2 kohtaa ja asetuksen N:o 17 (2) 15 artiklaa.
   Kolmannessa perusteessaan valittaja toteaa, ettei unionin yleinen tuomioistuin ole käyttänyt valvontavaltaansa, eikä ole riittävästi valvonut menettelystä markkinoille aiheutuvaan vaikutusta koskevia komission perusteluja ja lausumia.
   Neljännessä perusteessaan valittaja väittää toissijaisesti, että unionin yleinen tuomioistuin ei ole noudattanut menettelysääntöjä, koska se on loukannut Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklassa vahvistettua, kohtuulliseen aikaan liittyvää periaatetta ja tosiasiallista oikeussuojaa koskevaa periaatetta. Valittaja vaatii tässä perusteessaan ensisijaisesti valituksenalaisen tuomion kumoamista, ja toissijaisesti se vaatii alentamaan seuraamuksen määrää, jotta otettaisiin huomioon ne taloudelliset seuraukset, joita valittajalle oli aiheutunut siitä, että kohtuullinen aika oli ylittynyt

      (1)  [EY] 81 ja [EY] 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EUVL 2003, L 1, s. 1).

      (2)  Neuvoston asetus N:o 17, [EY 81] ja [EY 82] artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus (EYVL 1962, 13, s. 204).


title: Asia C-356/06: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 11.5.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Itävallan tasavalta

text:
               4.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 183/29

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 11.5.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Itävallan tasavalta
   (Asia C-356/06) (1)

   (2007/C 183/52)

      Oikeudenkäyntikieli: saksa

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 249, 14.10.2006.


title: Pretura Circondariale di Roman (Sezione distaccata di Tivoli) 26.10.1994 (C-135/95) ja 27.2.1995 (C-140/95 ja C-141/95) tekemillään päätöksillä esittämä ennakkoratkaisupyyntö rikosoikeudenkäynneissä Francesco Segnaa ym., Cesare Cervettiä ja Mario Gasbarria vastaan (Asiat C-135/95, C-140/95 ja C-141/95)

text:
N:o C 159/20         1 FI |                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       24.6.95
Pretura Circondariale di Biellan 30.3.1995 tekemällään                        Asian C-328/93 ( 1 ) poistaminen rekisteristä
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa USSL                                      ( 95/C 159/41 )
47 di Biella vastaan Istituto Nazionale per 1'Assicurazione
            contro gli Infortuni sul Lavoro ( INAIL )
                                                                    Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 7.4.1995
                         ( Asia C-134/95 )
                                                                    antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on
                           ( 95/C 159/39 )                          poistettu asia C-328/93 ( Arbeitsgericht Munchenin esit
                                                                    tämä ennakkoratkaisupyyntö ): Carla Baeskow vastaan
Pretura Circondariale di Biella on esittänyt Euroopan               Lebenshilfe für geistig Behinderte eV, Stadt- und Landkreis
yhteisöjen tuomioistuimelle 30.3.1995 tekemällään päätök           Munchen .
sellä , joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaa
moon 24.4.1 995 , asiassa USSL 47 di Biella vastaan Istituto        (M EYVL N:o C 205 , 29.7.1993
Nazionale per 1'Assicurazione contro gli Infortuni sul
Lavoro ( INAIL ), ennakkoratkaisukysymykset 23.10 . 1960
annetun lain nro 1369 1 §:n 1 momentin, samoin kuin
29.10.1949 annetun lain nro 264 11 §:n 1 momentin EY:n
perustamissopimuksen 48 , 49 , 54 ja 90 artiklassa ilmaistu
jen yhteisön periaatteiden mukaisuudesta ja tällaisten peri
aatteiden suorasta soveltuvuudesta , jolloin Italian lain
säädäntöä ei vastaavasti sovelleta .                                          Asian C-402/93 ( ) poistaminen rekisteristä
                                                                                ( 95/C 159/42 )
                                                                    Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 3.4.1995
                                                                    antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on
                                                                    poistettu asia C-402/93 ( Arbeitsgericht Hamburgin esit
                                                                    tämä ennakkoratkaisupyyntö ): Jutta Neumann vastaan
Pretura Circondariale di Roman ( Sezione distaccata di              Freie und Hansestadt Hamburg.
Tivoli) 26.10.1994 ( C-135/95 ) ja 27.2.1995 ( C-140/95 ja
C- 1 4 1/95 ) tekemillään päätöksillä esittämä ennakkoratkai
                                                                    (M EYVL N:o C 286 , 22.10.1993
supyyntö rikosoikeudenkäynneissä Francesco Segnaa ym.,
         Cesare Cervettiä ia Mario Gasbarria vastaan
           ( Asiat C-135/95 , C-140/95 ja C-141 /95 )
                            ( 95/C 159/40 )
Pretura Circondariale di Roma ( Sezioni distaccata di Tivoli )
on esittänyt Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle 26.10 .
 1994 ( C-135/95 ) ja 27.2.1995 ( C-140/95 ja C-141/95 )                      Asian C-229/94 ( 1 ) poistaminen rekisteristä
tekemillään päätöksillä , jotka ovat saapuneet yhteisöjen                                     ( 95/C-159/43
tuomioistuimen kirjaamoon 24.4.1995 ja 4.5.1 995 , Fran
cesco Segnaa ym., Cesare Cervettiä ja Mario Gasbarria
                                                                    Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 5.5.1995
vastaan käytävissä rikosoikeudenkäynneissä ennakkorat              antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on
kaisukysymykset, jotka vastaavat asioissa C-l 12/95 , C            poistettu asia C-229/94 (High Courtin [ Queen's Bench
 119/95 ja C-l 23/95 ( 1 ) esitettyjä kysymyksiä .                  Division] esittämä ennakkoratkaisupyyntö ): The Queen
                                                                    vastaan Secretary of State for the Home Department, ex
 (M Ks . EYVL N:o C 137, 3.6.1995                                   parte : Gerard Adams .
                                                                     t 1 ) EYVL N:o C 275 , 1.10.1994


title: Asia C-356/15: Kanne 13.7.2015 – Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta

text:
               14.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 302/25

         Kanne 13.7.2015 – Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-356/15)
   (2015/C 302/32)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamies: D. Martin)

      Vastaaja: Belgian kuningaskunta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 (1) 11 ja 12 artiklan ja 76 artiklan 6 kohdan, asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä 16.9.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 (2) 5 artiklan ja sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan päätöksen A1 (3) mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut 27.12.2012 annetun puitelain 23 §:n ja 24 §:n.

               —

               Belgian kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio katsoo, että Belgian kuningaskunta on rikkonut asetuksen (EY) N:o 883/2004 11 ja 12 artiklaa ja 76 artiklan 6 kohtaa, asetuksen (EY) N:o 987/2009 5 artiklaa ja sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevän hallintotoimikunnan päätöstä A1, kun se on antanut 27.12.2012 annetun puitelain 23 §:n ja 24 §:n ja jättänyt ottamatta huomioon sen, että lähetetyn työntekijän lähtövaltiosta peräisin oleva asiakirja, joka osoittaa, että työntekijä kuuluu tämän jäsenvaltion sosiaaliturvalainsäädännön alaan, on luonteeltaan sitova.

      (1)  EUVL L 166, s. 1.

      (2)  EUVL L 284, s. 1.

      (3)  EUVL C 106, 24.4.2010, s. 1.


title: Asia C-589/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on esittänyt 19.11.2013 — F.E. Familienprivatstiftung Eisenstadt

text:
               8.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 71/3

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on esittänyt 19.11.2013 — F.E. Familienprivatstiftung Eisenstadt
      (Asia C-589/13)
      (2014/C 71/05)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Verwaltungsgerichtshof

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: F. E. Familienprivatstiftung Eisenstadt

         Vastapuoli: Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko EY 56 artiklaa (josta on tullut SEUT 63 artikla) tulkittava siten, että se on esteenä järjestelmälle, jossa verotetaan yksityisen itävaltalaisen säätiön saamia pääomatuloja ja yhtiöosuuksien myynnistä saamia tuloja ja jossa säädetään yksityisen säätiön verottamisesta ”väliaikaisella verolla”, jolla varmistetaan tulojen verottaminen yhteen kertaan Itävallassa, ainoastaan siinä tapauksessa, että yksityiseltä säätiöltä avustuksia saava vapautuu kyseisistä avustuksista sinänsä perittävästä pääomatuloverosta kaksinkertaista verotusta koskevan verosopimuksen nojalla?


title: Asia C-494/10: Unionin tuomioistuimen ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräys 7.5.2012 (Landgericht Essenin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Biner Bähr, joka toimii Hertie GmbH:n omaisuutta koskevan maksukyvyttömyysmenettelyn selvittäjänä v. HIDD Hamburg-Bramfeld B.V. 1

text:
               7.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 200/10

         Unionin tuomioistuimen ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräys 7.5.2012 (Landgericht Essenin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Biner Bähr, joka toimii Hertie GmbH:n omaisuutta koskevan maksukyvyttömyysmenettelyn selvittäjänä v. HIDD Hamburg-Bramfeld B.V. 1
   (Asia C-494/10) (1)

   2012/C 200/19
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Unionin tuomioistuimen ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 30, 29.1.2011.


title: Oberster Gerichtshofin (Itävalta) 4.11.1997 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Landesgrundverkehrsreferent der Tiroler Landesregierung vastaan Herbert Kappes ja Edwin Neuner (Asia C-395/97)

text:
C 26/2                 FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       24.1.98
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN M¾¾R¾YS                           Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                         (toinen jaosto),
                  16 päivänä lokakuuta 1997,                       Ð toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut
                                                                        EY:n perustamissopimuksen ja tiettyjen yhteisön
asiassa C-140/96 P, Konstantinos Dimitriadis vastaan                    vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden
            Euroopan tilintarkastustuomioistuin (1)                     aiheuttamasta pilaantumisesta annetun neuvoston
                                                                        direktiivin 76/464/ETY (1) 7 artiklan mukaisia velvoit-
(Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi
                                                                        teitaan, koska se ei ole vahvistanut ohjelmia, joiden
           puuttuvat ja joka on selvästi perusteeton)
                                                                        avulla pilaantumista voidaan vähentää, jotka sisältävät
                           (98/C 26/02)                                 laatutavoitteita ja joissa määritellään määräajat ohjel-
                                                                        mien täytäntöönpanoa varten, niiden 99 vaarallisen
                                                                        aineen osalta, jotka luetellaan kyseisen direktiivin liit-
                 (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)                         teessä olevassa II luettelossa, ja koska se ei näin ollen
                                                                        edellytä, että sellaisten kyseisiin vesiin päästettävien
                                                                        päästöjen, jotka voivat sisältää tällaisia aineita, osalta
    (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan               on oltava toimivaltaisen viranomaisen etukäteen
     yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                 antama lupa, jossa vahvistetaan päästöstandardi, joka
                                                                        perustuu ohjelmissa määrättyihin laatutavoitteisiin, ja
Asiassa C-140/96 P, Konstantinos Dimitriadis, Euroopan
tilintarkastustuomioistuimen entinen virkamies, kotipaikka         Ð velvoittaa Helleenien tasavallan korvaamaan oikeuden-
Luxemburg, edustajanaan asianajaja Markos Papazissis,                   käyntikulut.
Thessaloniki, prosessiosoite Luxemburgissa valittajan
osoite, 4 A boulevard Grande-Duchesse Charlotte, on
                                                                   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
hakenut muutosta yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-294/94, Dimit-
riadis v. tilintarkastustuomioistuin 28.2.1996 antamaan            Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 189 artiklan
tuomioon (kok. H. 1996, s. I-A-51 ja s. II-151) ja vaatii          kolmannen kohdan mukaan direktiivi velvoittaa saavutet-
tuomion kumoamista, ja jonka vastapuolena on: Euroopan             tavaan tulokseen nähden jokaista jäsenvaltiota, jolle se on
tilintarkastustuomioistuin (asiamiehinään Jean-Marie Ste-          osoitettu. Perustamissopimuksen 5 artiklan ensimmäisen
nier, Christos Komninos ja Paolo Giusta), yhteisöjen tuo-          kohdan mukaan jäsenvaltiot toteuttavat kaikki yleis- ja
mioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: presi-           erityistoimenpiteet, jotka ovat aiheellisia tästä sopimuk-
dentti R. Schintgen, tuomarit G. F. Mancini (esittelevä tuo-       sesta tai yhteisön toimielinten säädöksistä johtuvien vel-
mari) ja G. Hirsch, julkisasiamies: C. O. Lenz, kirjaaja: R.       voitteiden täyttämisen varmistamiseksi.
Grass, on antanut 16.10.1997 tuomion, jonka tuomiolau-
selma on seuraava:
                                                                   Direktiivin 7 artiklan mukaan Helleenien tasavallan olisi
                                                                   pitänyt vahvistaa ohjelmat, jotta vesien pilaantumista
1) Valitus hylätään.                                               direktiivissä luetelluilla aineilla voidaan vähentää; Hellee-
                                                                   nien tasavalta ei kuitenkaan ole siihen päivään mennessä,
                                                                   jona komissio nosti tämän kanteen, ilmoittanut tällaisista
2) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku-               ohjelmista.
      lut.
                                                                   (1) EYVL L 129, 18.5.1976, s. 23.
(1) EYVL C 210, 20.7.1996.
                                                                   Oberster Gerichtshofin (Itävalta) 4.11.1997 tekemällään
Euroopan yhteisöjen komission 10.11.1997 Helleenien                päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa
               tasavaltaa vastaan nostama kanne                    Landesgrundverkehrsreferent der Tiroler Landesregierung
                        (Asia C-384/97)                                      vastaan Herbert Kappes ja Edwin Neuner
                                                                                (Asia C-395/97)
                           (98/C 26/03)
                                                                                (98/C 26/04)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 10.11.1997
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien            Oberster Gerichtshof on pyytänyt 4.11.1997 tekemällään
tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on komission              päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen
oikeudellisen yksikön virkamies Maria Kontou-Durande ja            kirjaamoon 25.11.1997, yhteisöjen tuomioistuimelta
prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön             ennakkoratkaisua asiassa Landesgrundverkehrsreferent der
virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner,                  Tiroler Landesregierung vastaan Herbert Kappes ja Edwin
Kirchberg.                                                         Neuner seuraavaan kysymykseen:
 ---pagebreak--- 24.1.98                FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        C 26/3
Onko Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin            on noudatettava direktiiveissä säädettyjä täytäntöönpanoa
kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten              koskevia määräaikoja. Kyseinen määräaika päättyi
mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn             31.12.1995, ilman että Italian tasavalta oli antanut komis-
asiakirjan (1) 70 artiklaa, jonka mukaan poiketen niistä           sion vaatimuksissa mainitun direktiivin noudattamisen
sopimuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, Itävallan           edellyttämiä tarpeellisia säännöksiä.
tasavalta saa pitää voimassa vapaa-ajan asuntoja koskevan
lainsäädäntönsä viiden vuoden ajan liittymisestä                   (1) EYVL L 243, 11.10.1995, s. 16.
(1.1.1995), tulkittava siten, että 1.10.1996 voimaan tul-
leen vuoden 1996 Tiroler Grundverkehrsgesetzin (Landes-
gesetzblatt für Tirol, nro 61/1996) 40 §:n 2 ja 5 moment-
tiin sisältyvät siirtymäsäännökset kuuluvat kyseisessä
artiklassa tarkoitettuun voimassa olevaan lainsäädäntöön,
vai onko kyseistä artiklaa tulkittava niin, että näitä lain
säännöksiä on pidettävä uutena lainsäädäntönä sen                  Euroopan yhteisöjen komission 25.11.1997 Italian tasaval-
vuoksi, että Itävallan Verfassungsgerichtshofin oikeuskäy-                           taa vastaan nostama kanne
tännön mukaan aikaisempien Tiroler Grundverkehrsgeset-                                     (Asia C-397/97)
zien säännöksiä ei voitu soveltaa kysymyksessä olevaan
tapaukseen?                                                                                (98/C 26/06)
(1) EYVL C 241, 29.8.1994, s. 1.
                                                                   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 25.11.1997
                                                                   Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian
                                                                   tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehet ovat oikeudellisen
                                                                   osaston virkamiehet Francesco Ruggeri Laderchi ja GeÂrard
                                                                   Berscheid ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o oikeudel-
                                                                   lisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre
Euroopan yhteisöjen komission 25.11.1997 Italian tasaval-          Wagner, Kirchberg.
                  taa vastaan nostama kanne
                        (Asia C-396/97)                            Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                          (98/C 26/05)
                                                                   Ð toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut eläin-
                                                                        ten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäi-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 25.11.1997                     sessä siipikarjan ja siitosmunien kaupassa ja tuonnissa
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian                    kolmansista maista annetun direktiivin 90/539/ETY
tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudelli-               muuttamisesta 22 päivänä joulukuuta 1993 annetun
sen yksikön virkamiehet Francesco Ruggeri Laderchi ja                   neuvoston direktiivin 93/120/EY (1) mukaisia velvoit-
GeÂrard Berscheid, ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o               teitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin
oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz,                noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallin-
Centre Wagner, Kirchberg.                                               nollisia määräyksiä tai ei ole ainakaan ilmoittanut
                                                                        näistä toimenpiteistä komissiolle, ja
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                   Ð toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut eläin-
                                                                        ten terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäi-
Ð toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut eläin-              sessä tuoreen siipikarjanlihan kaupassa ja tuonnissa
     ten terveyteen liittyvistä ongelmista yhteisön sisäisessä          kolmansista maista annetun direktiivin 91/494/ETY
     nautaeläinten ja sikojen kaupassa annetun direktiivin              muuttamisesta 22 päivänä joulukuuta 1993 annetun
     64/432/ETY muuttamisesta 22 päivänä kesäkuuta                      neuvoston direktiivin 93/121/EY (2) mukaisia velvoit-
     1995 annetun neuvoston direktiivin 95/25/EY (1)                    teitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa
     mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut sääde-            kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja,
     tyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen               asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ei ole aina-
     edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia mää-              kaan ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle, ja
     räyksiä tai joka tapauksessa, koska se ei ole ilmoitta-
     nut näistä toimenpiteistä komissiolle,
                                                                   Ð velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeuden-
                                                                        käyntikulut.
Ð velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeuden-
     käyntikulut.
                                                                   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                   EY:n perustamissopimuksen 189 artiklassa, jonka mukaan
                                                                   direktiivi velvoittaa saavutettavaan tulokseen nähden
Koska EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan mukaan                jokaista jäsenvaltiota, jolle se on osoitettu, asetetaan jäsen-
direktiivi velvoittaa saavutettavaan tulokseen nähden              valtioille velvollisuus noudattaa direktiiveissä niiden täy-
jokaista jäsenvaltiota, jolle se on osoitettu, jäsenvaltioiden     täntöönpanolle asetettua määräaikaa. Tämä määräaika on


title: Asia T-145/11: Kanne 14.3.2011 — Vagba v. neuvosto

text:
               30.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 130/24

         Kanne 14.3.2011 — Vagba v. neuvosto
   (Asia T-145/11)
   2011/C 130/49
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Gagbei Faussignaux Vagba (Abidjan, Norsunluurannikko) (edustajat: asianajajat G. Collard ja L. Aliot)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että 14.1.2011 annettu neuvoston asetus EU N:o 25/2011 ja 14.1.2011 tehty neuvoston päätös 2011/18/YUTP, jotka on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä 15.1.2011, eivät ole perusteltuja kantajana olevan Gagbei Faussignaux VAGBAn osalta

               —

               tämän vuoksi

                           —

                           14.1.2011 annettu neuvoston asetus EU N:o 25/2011 ja 14.1.2011 tehty neuvoston päätös 2011/18/YUTP on kumottava

                           —

                           toissijaisesti on määrättävä, että Gagbei Faussignaux VAGBAn nimi poistetaan mainitun asetuksen ja mainitun päätöksen liitteinä olevista luetteloista.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajan esittämät oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat olennaisin osin samanlaiset tai samankaltaiset kuin jotka on esitetty asiassa T-137/11, Guiai Bi Poin vastaan neuvosto.


title: Asia C-640/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Irlanti) on esittänyt 2.12.2015 – Minister for Justice and Equality v. Tomas Vilkas

text:
               15.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 59/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Irlanti) on esittänyt 2.12.2015 – Minister for Justice and Equality v. Tomas Vilkas
   (Asia C-640/15)
   (2016/C 059/06)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Court of Appeal

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Minister for Justice and Equality

      Vastapuoli: Tomas Vilkas

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Mahdollistetaanko ja/tai sallitaanko puitepäätöksen (1) 23 artiklassa uudesta luovuttamispäivästä sopiminen useammin kuin kerran?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, päteekö se johonkin vai kaikkiin seuraaviin tilanteisiin: kun etsittyä henkilöä ei kyetä luovuttamaan 2 kohdan mukaisessa määräajassa jossakin jäsenvaltiossa ilmenevän ylivoimaisen esteen vuoksi, minkä takia sovitaan uudesta luovuttamispäivästä, ja kun

                           i)

                           tällaisten olosuhteiden todetaan jatkuvan tai

                           ii)

                           niiden todetaan lakkaamisensa jälkeen toistuvan tai

                           iii)

                           niiden lakkaamisen jälkeen on ilmaantunut erilaisia tällaisia esteitä, joiden vuoksi etsittyä henkilöä ei kyetä tai ei todennäköisesti kyetä luovuttamaan mainittuun uuteen luovuttamispäivään liittyvässä määräajassa?

      (1)  Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehty neuvoston puitepäätös 2002/584/YOS (EYVL L 190, s. 1).


title: Asia C-445/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 14.6.2007 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Werner Haderer v. Finanzamt Wilmersdorf (Kuudes arvonlisäverodirektiivi — Vapautukset — 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan j alakohta — Opettajan koulu- tai yliopisto-opetuksen tueksi antamat yksityisoppitunnit — Aikuisten koulutuskeskuksessa järjestettyjen kurssien puitteissa annettu opetus — Suoran sopimussuhteen puuttuminen oppilaisiin)

text:
               4.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 183/9

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 14.6.2007 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Werner Haderer v. Finanzamt Wilmersdorf
   (Asia C-445/05) (1)

   (Kuudes arvonlisäverodirektiivi - Vapautukset - 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan j alakohta - Opettajan koulu- tai yliopisto-opetuksen tueksi antamat yksityisoppitunnit - Aikuisten koulutuskeskuksessa järjestettyjen kurssien puitteissa annettu opetus - Suoran sopimussuhteen puuttuminen oppilaisiin)
   (2007/C 183/15)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Bundesfinanzhof
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Werner Haderer

      Vastaaja: Finanzamt Wilmersdorf
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesfinanzhof — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan j alakohdan tulkinta — Opettajan antamien yksityisoppituntien vapauttaminen verosta — Kansalaisopistoissa järjestettyjen kurssien puitteissa annettu opetus
   Tuomiolauselma
   Pääasian kaltaisissa olosuhteissa freelance-opettajana toimivan yksityisen oikeussubjektin toimintaan, johon kuuluu oppituntien antaminen koulutehtävissä avustamiseen liittyen sekä keramiikka- ja savenvalantakurssien pitäminen aikuisten koulutuskeskuksissa, voidaan soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan j alakohdassa säädettyä vapautusta arvonlisäverosta ainoastaan, jos tämä toiminta muodostuu oppitunneista, joita opettaja antaa omaan lukuunsa ja omalla vastuullaan ja jotka kuuluvat koulu- tai yliopisto-opetuksen piiriin. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on selvittää, onko tilanne tämä pääasiassa.

      (1)  EUVL C 60, 11.3.2006.


title: Yhdistetyt asiat T-381/13 ja T-382/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.12.2015 – Perfetti Van Melle v. SMHV (DAISY ja MARGARITAS) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemukset sanamerkkien DAISY ja MARGARITAS rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkeiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Rekisteröinnin osittainen hylkääminen — Kuvailevuuden puuttuminen — Erottamiskyky — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta)

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/45

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.12.2015 – Perfetti Van Melle v. SMHV (DAISY ja MARGARITAS)
   (Yhdistetyt asiat T-381/13 ja T-382/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Hakemukset sanamerkkien DAISY ja MARGARITAS rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkeiksi - Ehdottomat hylkäysperusteet - Rekisteröinnin osittainen hylkääminen - Kuvailevuuden puuttuminen - Erottamiskyky - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta))
   (2016/C 048/50)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Perfetti Van Melle SpA (Lainate, Italia) (edustaja: asianajaja P. Testa)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: L. Rampini)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanteet SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 10.4.2013 tekemistä päätöksistä (asiat R 427/2012-1 ja R 430/2012-1), jotka koskevat hakemuksia sanamerkin DAISY ja sanamerkin MARGARITAS rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkeiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 10.2.2013 asioissa R 427/2012 1 ja R 430/2012 1 tekemät kaksi päätöstä kumotaan niiltä osin kuin niissä on hylätty sanamerkin DAISY ja sanamerkin MARGARITAS rekisteröinti yhteisön tavaramerkeiksi seuraaville tavaroille: makeistuotteet, leivonnaiset, makeiset, pehmeät makeiset, kumimakeiset, poltettu sokeri, purukumi, liivatteet (makeistuotteet), lakritsi, tikkukaramellit, toffee, pastillit, sokeri, suklaa, kaakao.

               2)

               SMHV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 274, 21.9.2013.


title: Euroopan yhteisöjen komission 22.7.1997 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne (Asia C-269/97)

text:
27.9.97             | rl                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                             C 295/ 17
Euroopan yhteisöjen komission 22.7.1997 Euroopan unio              laa, ja se olisi siten pitänyt antaa EY:n perustamissopimuk
             nin neuvostoa vastaan nostama kanne                    sen 189 b artiklassa määrättyä yhteispäätösmenettelyä
                                                                    noudattaen .
                       (Asia C-269/97)
                         ( 97/C 295/25
                                                                    (') EYVL L 117, 7.5.1997, s . 1 .
                                                                    ( 2 ) Asiassa 68/86 ( hormonitoimintaan vaikuttavat aineet ) ja
                                                                          asiassa 131 /86 23.2.1988 annetut tuomiot; asiassa C-131 /87
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.7.1997                        ( farmaseuttiseen teollisuuteen tarkoitettujen eläinten munuais
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan                     ten ja elimien kauppa ) ja asiassa C-11 /86 16.11.1989 annetut
unionin neuvostoa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat sen                  tuomiot ja asiassa C-331 /88 13.11.1990 annettu tuomio .
oikeudellisen yksikön virkamiehet Pieter van Nuffel ja
Gerard Berscheid, ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o
Carlos Gomez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuo
mioistuin                                                           Industrial Tribunalin, Bury St Edmunds, 25.7.1997 teke
                                                                    mällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asi
                                                                    assa A. M. Sirdar vastaan 1 ) Army Board ja 2 ) Secretary
— kumoaa nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjes                                     of State for Defence
      telmän sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden mer
      kitsemisen käyttöönottamisesta 21 päivänä huhtikuuta                                        Asia C-273/97 )
      1997 annetun neuvoston asetuksen ( EY ) N:o 820/                                            ( 97/C 295 /26 )
      97 H ,
— pitää kumotun asetuksen oikeusvaikutukset voimassa                 Industrial Tribunal, Bury St Edmunds pyytää 25.7.1997
      siihen saakka, kunnes yhteisön lainsäätäjä antaa asiaa         tekemällään, yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon
      koskevan uuden säädöksen asianmukaista oikeudellista           29.7.1997 saapuneella päätöksellään Euroopan yhteisöjen
      perustaa käyttäen,                                             tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa A. M. Sirdar
                                                                     vastaan 1 ) Army Board ja 2 ) Secretary of State for
                                                                     Defence, seuraaviin kysymyksiin:
— velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntiku
      lut .
                                                                      1 ) Jäävätkö EY:n perustamissopimuksen ja/tai siihen
                                                                             perustuvan lainsäädännön, erityisesti neuvoston direk
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                         tiivin 76/207/ETY (') soveltamisalan ulkopuolelle
                                                                             jäsenvaltion rauhan aikana ja/tai sotaan valmistautues
                                                                             saan tekemät poliittiset päätökset, jotka koskevat mah
 Asianmukaisen oikeudellisen perustan puuttuminen: sää
                                                                             dollisuuksia työhön, ammatilliseen koulutukseen,
 döksen oikeudellinen perusta on valittava säädöksen
                                                                             työoloja tai sotilaiden sijoittamista jäsenvaltion puo
 tavoitteen ja sisällön mukaan. Asetus ( EY) N:o 820/97 on
                                                                             lustusvoimissa, kun nämä päätökset on tehty
 toimenpide, joka koskee naudanlihan tuotantoa ja markki                    taisteluvalmiuden varmistamiseksi ?
 nointia, mutta se on annettu terveydensuojelun korkean
 tason turvaamiseksi . Komissio katsoo, että tällaisen sää
 döksen perustana on käytettävä EY:n perustamissopimuk
 sen 100 a artiklaa, koska sen pääasiallinen tavoite on kan         2 ) Jäävätkö EY:n perustamissopimuksen tai siihen perus
 santerveyden suojelu, vaikka kyseinen säädös koskee                         tuvan lainsäädännön soveltamisalan ulkopuolelle
 perustamissopimuksen liitteessä II mainittua tuotetta ja                    jäsenvaltion sotaan valmistautuessaan ja rauhan
 vaikka sillä edistetään mahdollisesti toissijaisesti pääasialli            aikana tekemät päätökset, jotka koskevat sotilaiden
 seen tavoitteeseen nähden myös yhteistä maatalouspolitiik                  värväämistä, koulutusta ja sijoittamista tämän valtion
 kaa koskevan yhden tai useamman tavoitteen saavutta                        puolustusvoimissa laivaston iskujoukkoihin, joiden tar
 mista . Komissio katsoo, että kansanterveyttä koskevien                     koituksena on käydä sodassa lähitaistelua vihollisjouk
 EY:n perustamissopimusten määräysten kehitys antaa                           koja vastaan, kun nämä päätökset on tehty taisteluval
 aihetta harkita uudelleen yhteisöjen tuomioistuimen aikai                   miuden varmistamiseksi näissä joukoissa ?
 sempaa tulkintaa ( 2 ) EY:n perustamissopimuksen 43 ja
  100 artiklan välisestä suhteesta .
                                                                      3 ) Onko asianmukaista tulkita EY:n perustamissopimuk
                                                                              sen 224 artiklaa siten, että jäsenvaltiot voivat jättää
  Siina tapauksessa, että yhteisöjen tuomioistuin katsoo, että                neuvoston    direktiivin    76/207/ETY        soveltamisalan
  asetuksen ( EY) N:o 820/97 pääasiallinen tavoite ei ole                     ulkopuolelle sellaisen sukupuoleen perustuvan syrjin
  kansanterveyden suojelu vaan että sillä pyritään myös                       nän, joka koskee mahdollisuuksia työhön, ammatilli
  yhteistä maatalouspolitiikkaa koskeviin tavoitteisiin,                      seen koulutukseen ja työoloja, mukaan lukien puolus
  komissio katsoo toissijaisesti, että loogisesti asetuksen                   tusvoimien palveluksesta erottamisen rauhanaikana ja/
  oikeudellisena perustana olisi pitänyt käyttää samanaikai                  tai sotaan valmistauduttaessa taisteluvalmiuden var
  sesti EY:n perustamissopimuksen 100 a artiklaa ja 43 artik                 mistamiseksi ?


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13 päivänä maaliskuuta 2003 asiassa C-436/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Belgian kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktiivi 98/81/EY – Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
C 112/6                   FI                              Euroopan unionin virallinen lehti                                            10.5.2003
          YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                           YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                             (kuudes jaosto)
                                                                                (toinen jaosto)
                    20 päivänä maaliskuuta 2003
                                                                                13 päivänä maaliskuuta 2003
asiassa C-378/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                          Italian tasavalta ( 1)                            asiassa C-436/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                                Belgian kuningaskunta (1)
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
vi 79/409/ETY – Erityissuojelualueet – Luonnonvaraisten
                            lintujen suojelu)                               (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
                                                                            vi 98/81/EY – Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytän-
                                                                                töönpanon laiminlyönti)
                            (2003/C 112/10)
                       (Oikeudenkäyntikieli: italia)                                                    (2003/C 112/11)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen                                 (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                            (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Asiassa C-378/01, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-
nään G. Valero Jordana ja R. Amorosi) vastaan Italian tasavalta
(asiamiehinään U. Leanza ja M. Fiorilli), jossa kantaja vaatii
yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Italian tasavalta ei
ole noudattanut luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä              Asiassa C-436/01, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-
huhtikuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY                    nään H. van Lier) vastaan Belgian kuningaskunta (asiamiehe-
(EYVL L 103, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna, 4 artiklan            nään A. Snoecx), jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta
1–3 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole osoittanut              toteamaan, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut
erityissuojelualueiksi lukumäärältään ja kooltaan riittävää mää-            geneettisesti muunnettujen mikro-organismien käytöstä sulje-
rää kyseisen direktiivin liitteessä I tarkoitettujen lajien sekä            tuissa oloissa annetun direktiivin 90/219/ETY muuttamisesta
muiden Italiassa säännöllisesti esiintyvien muuttavien lajien               26 päivänä lokakuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/
suojelemiseen sopivimpia alueita, eikä se ole toimittanut                   81/EY (EYVL L 330, s. 13) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei
komissiolle kaikkia asiaan vaikuttavia tietoja useimmista sen               ole asetetussa määräajassa antanut kaikkia kyseisen direktiivin
osoittamista tällaisista alueista, yhteisöjen tuomioistuin (kuu-            noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia
des jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja                   määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle, yhteisö-
J.-P. Puissochet sekä tuomarit R. Schintgen, C. Gulmann                     jen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa:
(esittelevä tuomari), F. Macken ja N. Colneric, julkisasiamies:             jaoston puheenjohtaja R. Schintgen sekä tuomarit V. Skouris
P. Léger, kirjaaja: johtava hallintovirkamies L. Hewlett, on                ja N. Colneric (esittelevä tuomari), julkisasiamies: F. G. Jacobs,
antanut 20.3.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on seu-                     kirjaaja: R. Grass, on antanut 13.3.2003 tuomion, jonka
raava:                                                                      tuomiolauselma on seuraava:
1)     Italian tasavalta ei ole noudattanut luonnonvaraisten lintujen
                                                                            1)     Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut geneettisesti muun-
       suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetun neuvoston
                                                                                nettujen mikro-organismien käytöstä suljetuissa oloissa annetun
       direktiivin 79/409/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna,
                                                                                direktiivin 90/219/ETY muuttamisesta 26 päivänä lokakuuta
       4 artiklan 1–3 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
       osoittanut erityissuojelualueiksi lukumäärältään ja kooltaan                1998 annetun neuvoston direktiivin 98/81/EY mukaisia
                                                                                velvoitteitaan, koska se ei ole asetetussa määräajassa antanut
       riittävää määrää kyseisen direktiivin liitteessä I tarkoitettujen
                                                                                kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia
       lajien sekä muiden Italiassa säännöllisesti esiintyvien muutta-
       vien lajien suojelemiseen sopivimpia alueita, eikä se ole toimitta-         ja hallinnollisia määräyksiä.
       nut komissiolle kaikkia asiaan vaikuttavia tietoja useimmista
       sen osoittamista tällaisista alueista.                               2)     Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeuden-
                                                                                käyntikulut.
2)     Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                            (1 ) EYVL C 17, 19.1.2002.
( 1) EYVL C 348, 8.12.2001.


title: Asia C-364/10: Kanne 8.7.2010 — Unkarin tasavalta v. Slovakian tasavalta

text:
               6.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/5

         Kanne 8.7.2010 — Unkarin tasavalta v. Slovakian tasavalta
   (Asia C-364/10)
   ()
   2010/C 301/07
   Oikeudenkäyntikieli: slovakki

      Asianosaiset

      Kantaja: Unkarin tasavalta (asiamiehet: M. Fehér ja E. Orgován)

      Vastaaja: Slovakian tasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Slovakian tasavalta ei ole noudattanut Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY (1) (jäljempänä direktiivi 2004/38) ja SEUT 18 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei 21.8.2009 päästänyt Unkarin presidentti László Sólyomia alueelleen, rikkoen näin mainitun direktiivin säännöksiä

               —

               Lisäksi on todettava, että Euroopan unionin oikeus ja erityisesti EUT 3 artiklan 2 kohta ja SEUT 21 artiklan 1 kohta on esteenä Slovakian tasavallan väitteelle, jonka se on esittänyt tämän kanteen nostamisajankohtana ja jonka mukaan direktiivillä 2004/38 sallitaan, että Unkarin tasavallan edustajan, tässä tapauksessa sen presidentin, saapuminen Slovakian alueelle kielletään, joten samanlainen rikkominen voi uusiutua

               —

               On todettava, että Slovakian tasavalta on soveltanut unionin lainsäädäntöä väärin, koska sen viranomaiset eivät ole päästäneet Unkarin presidentti László Sólyomia alueelleen direktiiviin 2004/38 vedoten

               —

               Jos unionin tuomioistuin vastoin Unkarin tasavallan vaatimuksia katsoisi, että direktiivin 2004/38 henkilöllistä soveltamisalaa voidaan rajoittaa kansainvälisen oikeuden yksittäisellä säännöksellä, mihin näkemykseen Unkarin tasavalta ei yhdy, unionin tuomioistuimen on määriteltävä tämän rajoituksen ulottuvuus ja soveltamisala

               —

               Slovakian tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Slovakian tasavallan ulkoasiainministeri ilmoitti unkarilaiselle virkaveljelleen 21.8.2009 päivätyllä kirjeellä, joka liittyi Unkari presidentti László Sólyomin samanpäiväiseen vierailuun, että Slovakian tasavallan toimivaltaiset viranomaiset olivat päättäneet kieltää viimeksi mainitulta pääsyn alueelleen.
   Unkarin hallitus väittää, että Slovakian tasavalta on Unkari presidentti László Sólyomin pääsyn epäämällä rikkonut SEUT 18 artiklaa ja direktiiviä 2004/38. Unkarin tasavallan mukaan tasavallan presidentti László Sólyomin käytös ei yleisesti ottaen eikä erityisesti kyseisen vierailun yhteydessä aiheuttanut todellista, välitöntä ja riittävän vakavaa vaaraa yhteiskunnan perustavanlaatuisille intresseille siten, että rajoittavan toimenpiteen toteuttaminen olisi ollut perusteltua. Unkarin hallitus toteaa, että katsottaessa, että rajoittavan toimenpiteen toteuttaminen olisi ollut perusteltua — mitä se ei myönnä — tässä tapauksessa toteutettu toimenpide, eli tasavallan presidentin pääsyn kieltäminen, ei ole suhteellisuusperiaatteen mukainen ja se menee haluttua tavoitetta pidemmälle, ja Slovakian tasavalta olisi voinut saavuttaa tämän tavoitteen vähemmän rajoittavilla toimenpiteillä.
   Slovakian tasavalta ei noudattanut myöskään direktiivin 2004/38 mukaisia menettelysääntöjä, koska Unkari presidentti László Sólyomin pääsyn epääminen ei perustu direktiivin mukaiseen päätökseen eikä sitä ole annettu tiedoksi; kirjeessä ilmoitettiin pääsyn epäämisestä, mutta siinä ei ollut riittäviä perusteluja eikä siinä ilmoitettu, missä viranomaisessa tai tuomioistuimessa ja minkä ajan kuluessa olisi ollut mahdollista nostaa kanne.
   Unkarin hallitus pelkää, että Slovakian tasavalta syyllistyy uudelleen rikkomiseen, sillä viimeksi mainittu on vieläkin sitä mieltä, että presidentti László Sólyomin pääsyn epääminen oli perusteltua.
   Unkarin hallituksen mukaan sen lisäksi, että Slovakian viranomaiset ovat soveltaneet oikeutta direktiiviä 2004/38 rikkoen, jo tämä viittaaminen direktiiviin on perusteetonta, koska Slovakian viranomaisten tarkoituksena ei ollut toteuttaa viimeksi mainitun tavoitteita, vaan ne pyrkivät — tällä verukkeella — pelkästään poliittisiin tavoitteisiin. Slovakian hallituksen väitteistä voidaan päätellä, ettei se evännyt presidentti László Sólyomin pääsyä Slovakian tasavallan alueelle turvallisuuteen tai yleiseen järjestykseen liittyvistä syistä, kuten unionin lainsäädännössä ja erityisesti direktiivissä 2004/38 edellytetään, vaan puhtaasti etupäässä ulkopolitiikkaan liittyvistä poliittisista syistä.
   Unkarin hallituksen mukaan Euroopan komissio on väärin todennut menettelyn kuluessa, että jäsenvaltioiden valtionpäämiesten virallisiin vierailuihin on sovellettava kansallisen oikeuden eikä unionin oikeuden säännöksiä. Sen mielestä direktiivi 2004/38 on sovellettavissa erotuksetta mihin tahansa henkilöryhmään ja minkä tahansa kaltaisiin vierailuihin, olivatpa ne virallisia tai yksityisiä. Tässä direktiivissä tunnustetaan yleinen ja kaikille unionin kansalaisille kuuluva, primaarioikeudesta johdettavissa oleva perustavanlaatuinen oikeus saapua minkä tahansa jäsenvaltion alueelle. Direktiivissä 2004/38 vahvistetaan yleisesti ja tyhjentävästi ne tapaukset, joissa unionin kansalaisten vapaata liikkuvuutta on mahdollista rajoittaa. Siinä ei ole poikkeusta, joka sallisi valtionpäämiesten tai jäsenvaltioiden kansalaisten muun ryhmän sulkemisen yleisen säännön soveltamisalan ulkopuolelle. Jos neuvosto ja Euroopan parlamentti olisivat halunneet asettaa liikkumisvapauden käyttämisen edellytykseksi kansainvälisen oikeuden ja kansainvälisen tapaoikeuden oikeussäännön, ne olisivat varmaankin säätäneet tästä jo heti direktiiviä antaessaan.
   Unkarin hallitus väittää, että kansainvälisessä oikeudessa — kodifioidussa tai tapaoikeudessa — ei ole nyt esillä olevaan asiaan sovellettavissa olevaa oikeussääntöä ja vaikka olisikin, jäsenvaltiot ovat unioniin liittyessään tunnustaneet unionin toimivallan säännellä henkilöiden vapaata liikkuvuutta, ja ne ovat myöntyneet käyttämän niille tällä alalla jäänyttä toimivaltaa unionin päätösten ja oikeuden mukaisesti. Jos silloin kun kyse on jäsenvaltion kansalaisen pääsystä toiseen jäsenvaltioon, kansainvälisen oikeuden säännöksellä voitaisiin rajoittaa direktiivin 2004/38 henkilöllistä soveltamisalaa, unionin tuomioistuimen on määritettävä tarkalleen tällaisen rajoituksen ulottuvuus ottaen huomioon, ettei direktiivissä 2004/38 säädetä tämän suuntaisista poikkeuksista.

      (1)  EUVL L 158, s. 77.


title: Asia T-177/07: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.6.2010 — Mediaset v. komissio (Valtiontuki — Televiestintä — Avustukset digisovittimien hankintaan — Päätös, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään sen takaisin perimisestä — Valtiontuen käsite — Sellaisten sovittimien sulkeminen avustuksen ulkopuolelle, jotka mahdollistavat satelliittivälitteisten televisio-ohjelmien vastaanottamisen — Etu — Valikoivuus — Kilpailua rajoittava vaikutus — Perusteluvelvollisuus)

text:
               31.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/32

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.6.2010 — Mediaset v. komissio
   (Asia T-177/07) (1)

   (Valtiontuki - Televiestintä - Avustukset digisovittimien hankintaan - Päätös, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään sen takaisin perimisestä - Valtiontuen käsite - Sellaisten sovittimien sulkeminen avustuksen ulkopuolelle, jotka mahdollistavat satelliittivälitteisten televisio-ohjelmien vastaanottamisen - Etu - Valikoivuus - Kilpailua rajoittava vaikutus - Perusteluvelvollisuus)
   2010/C 209/46
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Mediaset SpA (Milano, Italia) (edustajat: asianajajat K. Adamantopoulos, G. Rossi, E. Petritsi ja A. Nucara sekä solicitor D. O’Keeffe ja solicitor P. Boyle)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Martenczuk, G. Conte ja E. Righini)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Sky Italia Srl (Rooma, Italia) (edustajat: aluksi asianajajat F. E. González Díaz ja D. Gerard, sittemmin asianajaja F. E. González Díaz)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valtiontuesta C 52/2005 (ex NN 88/2005, ex CP 101/2004), jonka Italian tasavalta on toteuttanut tukemalla digisovittimien hankintaa, 24.1.2007 tehdyn komission päätöksen 2007/374/EY (EUVL L 147, s. 1) kumoamisvaatimus

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Mediaset SpA vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission ja Sky Italia Srl:n oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 170, 21.7.2007.


title: Asia T-619/14: Kanne 14.8.2014 – Bionorica v. komissio

text:
               17.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 409/48

         Kanne 14.8.2014 – Bionorica v. komissio
   (Asia T-619/14)
   2014/C 409/69
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Bionorica SE (Neumarkt, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Weidner, T. Guttau ja N. Hußmann)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että vastaaja on elintarvikkeita koskevista ravitsemus- ja terveysväitteistä 20.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1924/2006 (EUVL L 404, s. 9) 13 artiklan 3 kohdan vastaisesti jättänyt antamatta Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen tehtäväksi kasviaineiden terveysväitteiden tieteellisen arvioinnin yhteisön luettelon, joka koskee asetuksen (EY) N:o 1924/2006 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja, kasviaineita koskevia sallittuja väitteitä, hyväksymistä varten sekä kaikkien tarpeellisten näiden väitteiden käyttöä koskevien edellytysten hyväksymistä varten

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen kanneperusteeseen.
   Kanneperuste koskee asetuksen (EY) N:o 1924/2006 (1) 13 artiklan 3 kohdan rikkomista.
   Kantajan mukaan komission laiminlyönnillä rikotaan asetuksen N:o 1924/2006 13 artiklan 3 kohtaa, jossa täytäntöönpanon määräajaksi asetetaan 31.1.2010. Kantaja väittää, että komissio on antanut tämän määräajan päättyä. Kantaja väittää tässä yhteydessä, ettei komissiolla ole oikeutta lykätä määrittelemättömäksi ajaksi kasviaineiden terveysväitteiden tieteellisen arvioinnin toteuttamista. Vastaajan laiminlyönti merkitsee kantajan mukaan lisääntyvää oikeudellista hajanaisuutta koko unionin alueella, ja se on vastoin asetuksen perusajatusta luoda Euroopan laajuiset yhdenmukaiset säännöt.

      (1)  Elintarvikkeita koskevista ravitsemus- ja terveysväitteistä 20.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1924/2006 (EUVL L 404, s. 9).


title: Asia C-410/05: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys  15.5.2006  — Euroopan yhteisöjen komissio v. Helleenien tasavalta

text:
               29.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 178/29

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 15.5.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-410/05) (1)

   (2006/C 178/53)

      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 36, 11.2.2006.


title: Asia C-319/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.6.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Työntekijöiden lähettäminen — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Direktiivi 96/71/EY — Yleiseen järjestykseen liittyvät säännökset — Viikoittainen lepoaika — Velvollisuus esittää lähettämiseen liittyvät asiakirjat kansallisten viranomaisten pyynnöstä — Velvollisuus nimetä tätä varten valittu, Luxemburgissa asuva valtuutettu, joka säilyttää kaikkia valvonnan kannalta tarpeellisia asiakirjoja)

text:
               15.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.6.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-319/06) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Työntekijöiden lähettäminen - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Direktiivi 96/71/EY - Yleiseen järjestykseen liittyvät säännökset - Viikoittainen lepoaika - Velvollisuus esittää lähettämiseen liittyvät asiakirjat kansallisten viranomaisten pyynnöstä - Velvollisuus nimetä tätä varten valittu, Luxemburgissa asuva valtuutettu, joka säilyttää kaikkia valvonnan kannalta tarpeellisia asiakirjoja)
   (2008/C 209/06)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: J. Enegren ja G. Rozet)

      Vastaaja: Luxemburgin suurherttuakunta (asiamies: C. Schiltz)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 49 artiklan ja EY 50 artiklan rikkominen sekä palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16.12.1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/71/EY (EYVL L 18, s. 1) 3 artiklan 1 kohdan ja 10 kohdan puutteellinen täytäntöönpano — Velvollisuus nimetä Luxemburgissa asuva ad hoc -valtuutettu, joka säilyttää kaikkia valvonnan kannalta tarpeellisia asiakirjoja — Niiden kansallisten säännösten soveltaminen, jotka koskevat direktiivin vaatimukset milloin ylittäviä ja milloin niiden alle jääviä työehtoja ja -oloja
   Tuomiolauselma

               1)

               Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut direktiivin 96/71 3 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä tämän artiklan 10 kohdan kanssa, eikä EY 49 ja EY 50 artiklan mukaisia velvoitteitaan,

                           —

                           koska se on julistanut, että palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16.12.1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/71/EY täytäntöönpanosta ja työlainsäädännön soveltamisen valvonnasta 20.12.2002 annetun lain 1 §:n 1 momentin 1, 2, 8 ja 11 kohdan säännökset ovat kansalliseen yleiseen järjestykseen liittyviä pakottavia säännöksiä

                           —

                           koska se on saattanut palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16.12.1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/71/EY 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan säännökset puutteellisesti osaksi kansallista oikeutta

                           —

                           koska se on tämän vuoden 2002 lain 7 §:n 1 momentissa muotoillut ne edellytykset, joiden täyttyessä toimivaltaisilla kansallisilla viranomaisilla on oikeus saada tietoja suorittamansa valvonnan kannalta välttämättömistä tiedoista, sillä tavoin puutteellisesti, etteivät ne ole riittävän selviä varmistamaan sellaisten yritysten oikeusvarmuutta, jotka haluavat lähettää työntekijöitä Luxemburgiin, ja

                           —

                           koska kyseisen lain 8 §:ssä säädetään, että valvonnan kannalta välttämättömien asiakirjojen säilyttäminen Luxemburgissa on annettava siellä asuvan, tätä varten valitun valtuutetun tehtäväksi.

               2)

               Luxemburgin suurherttuakunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      (1)  EUVL C 224, 16.9.2006.


title: Asia T-257/12: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 10.11.2014 – Siegenia-Aubi ja Noraa v. komissio

text:
               22.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 462/32

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 10.11.2014 – Siegenia-Aubi ja Noraa v. komissio
   (Asia T-257/12) (1)

   (2014/C 462/45)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 227, 28.7.2012.


title: Asia C-56/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) on esittänyt 3.2.2017 – Bahtiar Fathi v. Predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite

text:
               10.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/26

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) on esittänyt 3.2.2017 – Bahtiar Fathi v. Predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite
   (Asia C-56/17)
   (2017/C 112/36)
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen sad Sofia-grad

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Bahtiar Fathi

      Vastaaja: Predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Seuraako asetuksen (EU) N:o 604/2013 (1) 3 artiklan 1 kohdasta, kun sitä tulkitaan yhdessä saman asetuksen johdanto-osan 12 perustelukappaleen ja 17 artiklan kanssa, että jäsenvaltio voi tehdä päätöksen, jossa tutkitaan sille osoitettu asetuksen 2 artiklan d alakohdassa tarkoitettu kansainvälistä suojelua koskeva hakemus, vaikkei kyseisen jäsenvaltion toimivallasta ole tehty nimenomaista päätöstä asetuksessa säädettyjen perusteiden mukaisesti, kun kyseisessä tapauksessa ei ole perusteita asetuksen 17 artiklan mukaiselle poikkeukselle?

               2)

               Seuraako asetuksen (EU) N:o 604/2013 3 artiklan 1 kohdan toisesta virkkeestä, kun sitä tulkitaan yhdessä direktiivin 2013/32/EU (2) johdanto-osan 54 perustelukappaleen kanssa, että pääasiassa kyseessä olevassa tilanteessa on, jollei poikkeusta tehdä asetuksen 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti, tehtävä asetuksen 2 artiklan b alakohdassa tarkoitettua kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen johdosta päätös, jossa jäsenvaltio sitoutuu tutkimaan hakemuksen asetuksessa säädettyjen perusteiden mukaisesti ja joka perustuu siihen, että hakijaan sovelletaan asetuksen säännöksiä?

               3)

               Onko direktiivin 2013/32/EU 46 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että kansallisen tuomioistuimen on oikeudenkäynnissä, jossa haetaan muutosta kansainvälisen suojelun epäämistä koskevaan päätökseen, arvioitava direktiivin johdanto-osan 54 perustelukappaleen mukaisesti, sovelletaanko hakijaan asetuksen (EU) N:o 604/2013 säännöksiä, kun jäsenvaltio ei ole tehnyt nimenomaista päätöstä toimivallastaan tutkia kansainvälistä suojelua koskeva hakemus asetuksessa säädettyjen perusteiden mukaisesti? Onko direktiivin 2013/32/EU johdanto-osan 54 perustelukappaleen perusteella lähtökohtana pidettävä sitä, että jos ei ole perusteita asetuksen N:o 604/2013 17 artiklan soveltamiselle ja direktiivin 2011/95/EU (3) perusteella kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen on tutkinut jäsenvaltio, jossa hakemus on tehty, kyseessä olevan henkilön oikeudellinen asema kuuluu asetuksen soveltamisalaan siinäkin tapauksessa, että jäsenvaltio ei ole tehnyt nimenomaista päätöstä toimivallastaan asetuksessa säädettyjen perusteiden mukaisesti?

               4)

               Seuraako direktiivin 2011/95/EU 10 artiklan 1 kohdan b alakohdasta, että pääasiassa kyseessä olevassa tilanteessa on kyse uskontoon perustuvasta vainosta, jos hakija ei ole antanut lausumia tai esittänyt asiakirjoja mainittuun säännökseen sisältyvistä uskonnon käsitettä koskevista kaikista sellaisista osatekijöistä, joilla on perustavaa laatua oleva merkitys arvioitaessa kyseisen henkilön kuulumista tiettyyn uskontokuntaan?

               5)

               Seuraako direktiivin 2011/95/EU 10 artiklan 2 kohdasta, että kyse on direktiivin 10 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta uskontoon perustuvasta vainosta, jos hakija pääasiassa kyseessä olevassa tilanteessa väittää, että häntä on vainottu tiettyyn uskontokuntaan kuulumisen vuoksi, mutta hän ei ole antanut lausumia tai esittänyt näyttöä olosuhteista, jotka ovat luonteenomaisia tiettyyn uskontokuntaan kuuluvalle henkilölle ja jotka olisivat vainoajalle syy olettaa, että kyseinen henkilö kuuluu tiettyyn uskontokuntaan – muun muassa olosuhteet, jotka liittyvät uskonnollisten toimien tai uskonnollisten mielipiteenilmausten toteuttamiseen tai toteuttamatta jättämiseen –, tai uskontoon perustuvasta tai uskonnon määräämästä henkilökohtaisesta tai ryhmän käyttäytymisestä?

               6)

               Seuraako direktiivin 2011/95/EU 9 artiklan 1 ja 2 kohdasta, kun niitä tulkitaan yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 18 ja 10 artiklan ja direktiivin 10 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun uskonnon käsitteen kanssa, että pääasiassa kyseessä olevassa tilanteessa

                           a)

                           unionin oikeudessa tarkoitettu uskonnon käsite ei sisällä tekoja, jotka jäsenvaltioiden kansallisen oikeuden mukaan ovat rangaistavia? Voidaanko sellaisia tekoja, jotka hakijan lähtömaassa ovat rangaistavia, pitää vainoamiseksi katsottavina tekoina?

                           b)

                           Onko uskontoon käännyttämisen kiellon ja kyseisen maan lakien ja alemmanasteisten säädösten perustana olevan uskonnon oppien vastaisia tekoja koskevan kiellon yhteydessä katsottava hyväksyttäviksi sellaiset rajoitukset, jotka hakijan lähtömaassa on saatettu voimaan toisten henkilöiden oikeuksien ja vapauksien sekä yleisen järjestyksen turvaamiseksi? Ovatko edellä mainitut kiellot sellaisinaan mainituissa direktiivin säännöksissä tarkoitettuja vainoamiseksi katsottavia tekoja, jos kieltojen rikkomisesta voi seurata kuolemanrangaistus ja vaikka lakeja ei ole suunnattu nimenomaisesti mitään tiettyä uskontoa vastaan?

               7)

               Seuraako direktiivin 2011/95/EU 4 artiklan 2 kohdasta, kun sitä tulkitaan yhdessä saman artiklan 5 kohdan b alakohdan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 10 artiklan ja direktiivin 2013/32/EU 46 artiklan 3 kohdan kanssa, että pääasiassa kyseessä olevassa tilanteessa tosiseikkojen ja olosuhteiden arviointi voidaan suorittaa ainoastaan hakijan antamien lausumien ja esittämien asiakirjojen perusteella, mutta sallittua on kuitenkin vaatia näyttöä direktiiviin 10 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun uskonnon käsitteen piiriin kuuluvista puuttuvista osatekijöistä, kun

                           —

                           kansainvälistä suojelua koskeva hakemus katsottaisiin ilman näitä tietoja perusteettomaksi direktiivin 2013/32/EU 32 artiklassa ja 31 artiklan 8 kohdan e alakohdassa tarkoitetulla tavalla ja

                           —

                           kansallisessa oikeudessa säädetään, että hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan viranomaisen on selvitettävä kaikki kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tutkimiseksi merkitykselliset olosuhteet, ja mikäli kielteisestä päätöksestä on valitettu, osoitettava tuomioistuimelle, että kyseessä oleva henkilö ei ole tarjonnut tai esittänyt tällaista näyttöä?

      (1)  Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 604/2103 (EUVL 2013, L 180, s. 31).

      (2)  Kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/32/EU (EUVL 2013, L 180, s. 60).

      (3)  Vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle 13.12.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/95/EU (EUVL 2011, L 337, s. 9).