title: Asia C-556/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 22.9.2017 – Alekszij Torubarov v. Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/18

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 22.9.2017 – Alekszij Torubarov v. Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
   (Asia C-556/17)
   (2018/C 005/25)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Pécsi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Alekszij Torubarov

      Vastapuoli: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU (1) 46 artiklan 3 kohtaa tulkittava Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kannalta tarkasteltuna siten, että Unkarin tuomioistuimilla on oikeus muuttaa turvapaikkaviranomaisen tekemää hallintopäätöstä, jolla kansainvälinen suojelu on evätty, ja myöntää kansainvälinen suojelu?

      (1)  EUVL 2013, L 180, s. 60.


title: Asia T-700/17: Kanne 5.10.2017 – Traviacar ym. v. SRB

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/48

         Kanne 5.10.2017 – Traviacar ym. v. SRB
   (Asia T-700/17)
   (2018/C 005/65)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Traviacar S.L. (O Carballiño, Espanja) ja 96 muuta kantajaa (edustaja: asianajaja P. Rúa Sobrino)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa yhteisen kriisinratkaisuneuvoston päätöksen SRB/EES/2017/08 ja sen riippumattoman asiantuntijan tekemän arvostuksen, johon kyseinen päätös asetuksen N:o (EU) 806/2014 20 artiklan 15 kohdan mukaisesti perustuu

               —

               toteaa, että asetuksen N:o (EU) 806/2014 18 ja 29 artikla ovat lainvastaisia ja ettei niitä voida soveltaa

               —

               velvoittaa yhteisen kriisinratkaisuneuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asiassa T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno ja SFL v. SRB, asiassa T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asiassa T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asiassa T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asiassa T-497/17, Sánchez del Valle ja Calatrava Real Estate 2015 v. komissio ja SRB sekä asiassa T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB.


title: Asia C-217/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 9.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Efeteio Athinon – Kreikka) – Euroopan komissio v. Dimos Zagoriou (Ennakkoratkaisupyyntö — Maksettujen rahamäärien palauttamisesta tehty Euroopan komission päätös, joka on täytäntöönpanoperuste — SEUT 299 artikla — Pakkotäytäntöönpano — Täytäntöönpanotoimenpiteet — Toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen määrittäminen täytäntöönpanoa koskevassa riita-asiassa — Sen henkilön määrittäminen, jolle maksuvelvollisuus kuuluu — Kansallisten menettelysääntöjen soveltamisedellytykset — Jäsenvaltioiden menettelyllinen itsemääräämisoikeus — Vastaavuus- ja tehokkuusperiaate)

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 9.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Efeteio Athinon – Kreikka) – Euroopan komissio v. Dimos Zagoriou
   (Asia C-217/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Maksettujen rahamäärien palauttamisesta tehty Euroopan komission päätös, joka on täytäntöönpanoperuste - SEUT 299 artikla - Pakkotäytäntöönpano - Täytäntöönpanotoimenpiteet - Toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen määrittäminen täytäntöönpanoa koskevassa riita-asiassa - Sen henkilön määrittäminen, jolle maksuvelvollisuus kuuluu - Kansallisten menettelysääntöjen soveltamisedellytykset - Jäsenvaltioiden menettelyllinen itsemääräämisoikeus - Vastaavuus- ja tehokkuusperiaate))
   (2018/C 005/10)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Efeteio Athinon

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio

      Vastapuoli: Dimos Zagoriou

      Tuomiolauselma

               1)

               SEUT 299 artiklaa on tulkittava siten, että siinä ei määritetä, minkätyyppinen kansallinen tuomioistuin on toimivaltainen sellaisten Euroopan komission toimien, joissa määrätään maksuvelvollisuus muulle kuin valtiolle ja jotka ovat mainitun artiklan nojalla täytäntöönpanoperusteita, pakkotäytäntöönpanoon liittyvien oikeussuojakeinojen osalta, vaan kyseiseen määrittämiseen sovelletaan menettelyllisen itsemääräämisoikeuden periaatteen nojalla kansallista oikeutta, kunhan kyseinen määrittäminen ei haittaa unionin oikeuden soveltamista ja tehokkuutta.
               Kansallisen tuomioistuimen on määritettävä, sovelletaanko kansallisia menettelysääntöjä SEUT 299 artiklassa tarkoitettujen toimien pakkotäytäntöönpanoon liittyviin oikeussuojakeinoihin tavalla, joka ei ole syrjivä verrattuna menettelyihin, joilla pyritään ratkaisemaan samantyyppiset kansalliset riita-asiat, ja sellaisten sääntöjen mukaan, jotka eivät vaikeuta noissa toimissa kyseessä olevien rahamäärien takaisinperintää enempää kuin ne, joita noudatetaan vastaavissa vastaavan kansallisen lainsäädännön täytäntöönpanoa koskevissa tapauksissa.

               2)

               SEUT 299 artiklaa sekä rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa 24.6.1988 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 2052/88, asetuksen N:o 2052/88 soveltamista koskevista säännöksistä rakennerahastojen toiminnan yhteensovittamisen osalta toisaalta keskenään ja toisaalta Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa 19.12.1988 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 4253/88 ja asetuksen N:o 2052/88 soveltamista koskevista säännöksistä Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston ohjausosaston osalta 19.12.1988 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 4256/88 on tulkittava siten, että niissä ei määritetä pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa henkilöitä, joita vastaan täytäntöönpanoa voidaan hakea maksettujen summien palauttamisesta tehdyn Euroopan komission päätöksen, joka on täytäntöönpanoperuste, nojalla.
               Kyseiset henkilöt on määritettävä kansallisessa oikeudessa, kunhan vastaavuus- ja tehokkuusperiaatetta noudatetaan.

      (1)  EUVL C 222, 20.6.2016.


title: Asia C-227/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 9.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden – Alankomaat) – Jan Theodorus Arts v. Veevoederbedrijf Alpuro BV (Ennakkoratkaisupyyntö — Maatalous — Yhteinen maatalouspolitiikka — Asetus (EY) N:o 73/2009 — Tilatukijärjestelmä — Integrointisopimuksen tehnyt vasikankasvattaja — Sopimuslauseke, jonka mukaan tilatuki siirtyy integrointiyritykselle — Sopimuslausekkeen hyväksyttävyys)

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 9.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden – Alankomaat) – Jan Theodorus Arts v. Veevoederbedrijf Alpuro BV
   (Asia C-227/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Maatalous - Yhteinen maatalouspolitiikka - Asetus (EY) N:o 73/2009 - Tilatukijärjestelmä - Integrointisopimuksen tehnyt vasikankasvattaja - Sopimuslauseke, jonka mukaan tilatuki siirtyy integrointiyritykselle - Sopimuslausekkeen hyväksyttävyys))
   (2018/C 005/11)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Gerechtshof Arnhem-Leeuwarden

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Jan Theodorus Arts

      Vastapuoli: Veevoederbedrijf Alpuro BV

      Tuomiolauselma

   Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 73/2009 on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sopimuslausekkeelle, jonka nojalla sen tuen määrä, joka vasikankasvattajalla on oikeus saada tilatukijärjestelmän nojalla, siirtyy integrointiyritykselle, kun kyseisen tuen siirto tapahtuu sopimuksen osapuolten neuvottelemien vastavuoroisten etujen ja velvollisuuksien yhteydessä.

      (1)  EUVL C 279, 1.8.2016.


title: Asia T-706/17: Kanne 11.10.2017 – UP v. komissio

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/49

         Kanne 11.10.2017 – UP v. komissio
   (Asia T-706/17)
   (2018/C 005/67)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: UP (edustaja: asianajaja M. Casado García-Hirschfeld)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan tämän kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi

         ja siis

               —

               kumoamaan 26.4.2017 tehdyn päätöksen, jossa henkilöstöhallinnon ja turvallisuustoiminnan pääosasto vastusti kantajan hakemusta lääketieteellisiin syihin perustuvasta osa-aikatyöstä

               —

               tarvittaessa kumoamaan 12.7.2017 tehdyn päätöksen oikaisuvaatimuksen hylkäämisestä

               —

               määräämään korvattavaksi kantajalle kyseisistä päätöksistä aiheutuneen aineellisen ja aineettoman vahingon, jonka määräksi arvioidaan uudelleenarvioinnin varauksella 8 800 euroa

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteen tueksi kantaja vetoaa yhteen ainoaan kanneperusteeseen, joka jakautuu kahteen osaan.
   Ensimmäisen osan mukaan nimittävä viranomainen on loukannut yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatetta sekä kuulluksi tulemista koskevaa oikeutta siltä osin kuin sen väitetään tukeutuneen säännöstöön, joka koskee kantajan tapauksesta poikkeavia tapauksia, kuulematta kantajaa ja antamatta hänelle mahdollisuutta esittää huomautuksia, jotka olisivat voineet vaikuttaa riidanalaisen päätöksen sisältöön, ja siis loukanneen hänen puolustautumisoikeuksiaan.
   Toisen osan mukaan nimittävä viranomainen on loukannut hyvän hallinnon periaatetta ja rikkonut huolenpitovelvollisuutta sekä tehnyt tosiseikkojen arvioinnissa ilmeisen virheen siltä osin kuin se olisi voinut tarkastella työkyvyttömyyskorvauksia yhteisen sairausvakuutussäännöstön yleisten korvaussääntöjen valossa. Kantajan mielestä mikään henkilöstösääntöjen säännös ei estä sitä, että kantaja voi kumuloida kyseiset korvaukset ammattitoiminnastaan saamiensa tulojen kanssa, koska hänen terveydentilansa ja työkyvyttömyysasteensa eivät täytä virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen mukaisia lääketieteellisiä työkyvyttömyyskriteerejä.


title: Asia C-561/17 P: Valitus, jonka Puolan tasavalta on tehnyt 22.9.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-137/16, Uniwersytet Wrocławski v. REA, 13.6.2017 antamasta määräyksestä

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/18

         Valitus, jonka Puolan tasavalta on tehnyt 22.9.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-137/16, Uniwersytet Wrocławski v. REA, 13.6.2017 antamasta määräyksestä
   (Asia C-561/17 P)
   (2018/C 005/26)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Valittaja: Puolan tasavalta (asiamies: B. Majczyna)

      Muut osapuolet: Uniwersytet Wrocławski ja tutkimuksen toimeenpanovirasto (REA)

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) 13.6.2017 antama määräys, Uniwersytet Wrocławski v. tutkimuksen toimeenpanovirasto (REA), T-137/16, on kumottava kokonaisuudessaan

               —

               asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen uudelleen ratkaistavaksi

               —

               kukin asianosainen on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan

               —

               asia on osoitettava perussäännön 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti suureen jaostoon.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Ensinnäkin Puolan tasavalta väittää, että valituksenalainen määräys on perussäännön 19 artiklan kolmannen ja neljännen kohdan vastainen, sillä kyseistä artiklaa on tulkittu virheellisesti. Puolan tasavallan mukaan valituksenalainen määräys perustuu Euroopan unionin tuomioistuinten oikeuskäytäntöön, jonka mukaan perussäännön 19 artiklasta johdettu riippumatonta asianajajaa koskeva vaatimus väistämättä liittyy siihen, ettei kyseisen asianajajan ja hänen asiakkaansa välillä ole minkäänlaista työsuhdetta. Puolan tasavallan mukaan kyseinen oikeuskäytäntö on perustavanlaatuisesti virheellistä ja sitä tulisi muuttaa.
   Lisäksi vaikka valituksenalainen määräys perustuu olemassa olevaan Euroopan unionin tuomioistuinten oikeuskäytäntöön, se samalla ylittää kyseisessä oikeuskäytännössä asetetut rajat. Valituksenalaisessa määräyksessä riippumattomuutta koskeva vaatimus on liitetty työsuhteen puuttumisen lisäksi myös kaikenlaisen siviilioikeudellisen suhteen puuttumiseen ja siihen, ettei ole vaaraa, että asianajajan ammatillinen ympäristö saattaisi vaikuttaa hänen esittämäänsä oikeudelliseen näkemykseen.
   Mainitusta lähestymistavasta on seurannut laajalle ulottuva rajoitus asianosaisten oikeuteen puolustaa itseään Euroopan unionin tuomioistuimissa. Kyseinen rajoitus perustuu lisäksi erittäin epämääräiseen ja harkinnanvaraiseen kriteeristöön, jolle ei ole selvää perustetta EU-oikeudessa ja joka ei palvele mitään ymmärrettävää tavoitetta.
   Toiseksi Puolan tasavalta väittää, että valituksenalainen määräys loukkaa oikeusvarmuuden periaatetta. Valituksenalaisessa määräyksessä otetaan käyttöön uusi rajoittamaton edellytys oikeusavustajien riippumattomuudelle, nimittäin se, että oikeusavustajan ammatillisen ympäristön vaikuttamisen vaaraa ei saa olla, mutta sen arviointiin ei anneta mitään ohjeita. Tästä seuraa, että asianosaisella ei ole mahdollisuutta arvioida, täyttääkö sen valitsema oikeusavustaja riippumattomuutta koskevan edellytyksen ja otetaanko sen kanne tutkittavaksi.
   Kolmanneksi Puolan tasavalta väittää, että valituksenalaista määräystä ei ole perusteltu riittävästi, jotta olisi mahdollista ymmärtää, miksi unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että oikeusavustaja ei täyttänyt riippumattomuusedellytystä, ja miksi se jätti tutkimatta oikeusavustajan allekirjoittaman kannekirjelmän.
   Unionin yleinen tuomioistuin ei erityisesti ole kyennyt selittämään, miksi Uniwersytet Wrocławskin ja sen oikeusavustajan välisen suhteen kaltaista suhdetta oli pidettävä työsuhdetta vastaavana huolimatta siitä, että alaisuussuhdetta ei ollut. Unionin yleinen tuomioistuin ei myöskään ole selittänyt, millä yleisillä perusteilla se otti huomioon muut seikat kuin ne, jotka liittyivät oikeusavustajan antamaan oikeudelliseen apuun. Unionin yleinen tuomioistuin ei myöskään selittänyt, miten ammatillisen ympäristön käsite olisi ymmärrettävä siviilioikeudellisen sopimuksen tapauksessa ja millaista vaikutusta kyseisellä ympäristöllä voisi olla oikeusavustajaan. Valituksenalaisesta määräyksestä ei myöskään ilmene, millainen vaara mainitunlaiseen sopimukseen sisältyy ja mikä muodostaa sen riippumattomuuden rajoituksen, jonka vuoksi oikeusavustajan poissulkeminen oli tarpeen.


title: Asia T-245/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.11.2017 – Klymenko v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Niiden henkilöiden, yhteisöjen ja elinten luettelo, joihin varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttäminen kohdistuu — Kantajan nimen pysyttäminen luettelossa — Perusteluvelvollisuus — Oikeudellinen perusta — Ilmeinen arviointivirhe — Puolustautumisoikeudet — Omaisuudensuoja — Oikeus hyvään maineeseen — Oikeasuhteisuus — Perusoikeuksien suojaamisen taso, joka vastaa unionissa taattavaa tasoa — Lainvastaisuusväite)

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/28

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.11.2017 – Klymenko v. neuvosto
   (Asia T-245/15) (1)

   ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet - Varojen jäädyttäminen - Niiden henkilöiden, yhteisöjen ja elinten luettelo, joihin varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttäminen kohdistuu - Kantajan nimen pysyttäminen luettelossa - Perusteluvelvollisuus - Oikeudellinen perusta - Ilmeinen arviointivirhe - Puolustautumisoikeudet - Omaisuudensuoja - Oikeus hyvään maineeseen - Oikeasuhteisuus - Perusoikeuksien suojaamisen taso, joka vastaa unionissa taattavaa tasoa - Lainvastaisuusväite))
   (2018/C 005/37)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Moskova, Venäjä) (edustajat: aluksi B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, ja R. Gherson, solicitor, sitten B. Kennelly, J. Pobjoy, R. Gherson ja T. Garner, solicitor, ja lopuksi asianajaja M. Phelippeau, avocat)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: A. Vitro ja J.-P. Hix)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kumoamisvaatimus, joka koskee ensimmäiseksi Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 5.3.2015 tehdyn neuvoston päätöksen (YUTP) 2015/364 (EUVL 2015, L 62, s. 25) ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 5.3.2015 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/357 (EUVL 2015, L 62, s. 1) kumoamista, toiseksi Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 4.3.2016 tehdyn neuvoston päätöksen (YUTP) 2016/318 (EUVL 2016, L 60, s. 76) ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 4.3.2016 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2016/311 (EUVL 2016, L 60, s. 1) kumoamista ja kolmanneksi Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 3.3.2017 tehdyn neuvoston päätöksen (YUTP) 2017/381 (EUVL 2017, L 58, s. 34) ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 3.3.2017 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/374 (EUVL 2017, L 58, s. 1) kumoamista siltä osin kuin kantajan nimi pysytettiin niiden henkilöiden, yhteisöjen ja elinten luettelossa, joihin varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttäminen kohdistuu.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Oleksandr Viktorovych Klymenko velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 302, 14.9.2015.


title: Asia T-722/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.11.2017 – Mapei v. EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (zerø) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin zerø rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki ZERO — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/38

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.11.2017 – Mapei v. EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (zerø)
   (Asia T-722/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin zerø rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi EU-sanamerkki ZERO - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2018/C 005/51)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Mapei SpA (Milano, Italia) (edustajat: aluksi asianajaja F. Caricato, sitten asianajaja M. Fazzini)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Steenfabrieken Vandersanden NV (Bilzen, Belgia) (edustajat: asianajajat J. Muyldermans ja P. Maeyaert)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 21.7.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2371/2015-1), joka koskee osapuolten Steenfabrieken Vandersanden ja Mapei välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Mapei SpA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 462, 12.12.2016.


title: Asia C-298/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 9.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel Cluj – Romania) – Teodor Ispas ja Anduţa Ispas v. Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin oikeuden yleiset periaatteet — Oikeus hyvään hallintoon ja puolustautumisoikeudet — Kansallinen verolainsäädäntö, jossa säädetään oikeudesta tulla kuulluksi ja saada tietoja verotusta koskevassa hallintomenettelyssä — Päätös, jonka kansalliset veroviranomaiset ovat tehneet arvonlisäveron määräämisestä antamatta verovelvolliselle oikeutta tutustua tietoihin ja asiakirjoihin, joihin päätös perustuu)

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 9.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel Cluj – Romania) – Teodor Ispas ja Anduţa Ispas v. Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj
   (Asia C-298/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin oikeuden yleiset periaatteet - Oikeus hyvään hallintoon ja puolustautumisoikeudet - Kansallinen verolainsäädäntö, jossa säädetään oikeudesta tulla kuulluksi ja saada tietoja verotusta koskevassa hallintomenettelyssä - Päätös, jonka kansalliset veroviranomaiset ovat tehneet arvonlisäveron määräämisestä antamatta verovelvolliselle oikeutta tutustua tietoihin ja asiakirjoihin, joihin päätös perustuu))
   (2018/C 005/12)
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel Cluj

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Teodor Ispas ja Anduţa Ispas

      Vastaaja: Direcţia Generală a Finanţelor Publice Cluj

      Tuomiolauselma

   Puolustautumisoikeuksien kunnioittamista koskevaa unionin oikeuden yleistä periaatetta on tulkittava siten, että yksityisellä on verotarkastusta ja arvonlisäveron määräytymisperusteen määrittämistä koskevissa hallinnollisissa menettelyissä oltava pyynnöstä mahdollisuus saada tiedot ja asiakirjat, jotka sisältyvät hallinnolliseen asiakirja-aineistoon ja jotka viranomainen ottaa huomioon tehdessään päätöksen, paitsi, jos näihin tietoihin ja asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden rajoittamista voidaan perustella yleisen edun mukaisilla tavoitteilla.

      (1)  EUVL C 314, 29.8.2016.


title: Asia C-584/17 P: Valitus, jonka ADR Center SpA on tehnyt 4.10.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu ensimmäinen jaosto) asiassa T-644/14, ADR Center v. komissio, 20.7.2017 antamasta tuomiosta

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/20

         Valitus, jonka ADR Center SpA on tehnyt 4.10.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu ensimmäinen jaosto) asiassa T-644/14, ADR Center v. komissio, 20.7.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-584/17 P)
   (2018/C 005/27)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: ADR Center SpA (edustajat: A. Guillerme, avocate, ja T. Bontinck, avocat)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen 20.7.2017 antaman tuomion ADR v. komissio (T-644/14)

               —

               kumoaa kantajalle maksetun taloudellisen tuen osittaisesta takaisinperinnästä 27.6.2014 annetun komission päätöksen C(2014) 4485 final

               —

               ratkaisee asian lopullisesti ja hyväksyy kantajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut, kantajille tässä tuomioistuimessa ja unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet kulut mukaan lukien.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1)

               Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen tulkitessaan Euroopan unionin taloudellista tukea koskevaa EU-periaatetta, jonka mukaan unioni voi tukea vain tosiasiallisesti aiheutuneita menoja.
               Kantaja katsoo, että Euroopan unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi kyseistä periaatetta erityisen suppeasti, mikä ei ole sopusoinnussa kyseisen tuomioistuimen aikaisemman oikeuskäytännön eikä Euroopan lainsäätäjän tahdon kanssa.

               2)

               Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen tulkitessaan SEUT 299 artiklaa, Euroopan unionin varainhoitoasetuksen 79 artiklaa (1), Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa ja Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä.
               Kantaja katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi SEUT 299 artiklaa ja varainhoitoasetuksen 79 artiklan 2 kohtaa virheellisesti, kun se katsoi, että niissä annetaan komissiolle oikeus antaa täytäntöönpanokelpoinen takaisinperintämääräys sopimusoikeudellisissa asioissa. Riidanalainen tuomio on lisäksi ristiriidassa unionin tuomioistuimen tuomioon Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE v. komissio perustuvan oikeuskäytännön kanssa. Lopuksi SEUT 272 artiklaan perustuvan kanteen tehokkuus tuensaajan kannalta heikkenee merkittävästi, koska Euroopan komissio voi päättää ryhtyä takaisinperinnän toteuttamiseen pakkokeinoin ennen toimivaltaisen tuomioistuimen lopullista tuomiota.

      (1)  Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25.10.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU, Euratom) N:o 966/2012 (EUVL 2012, L 298, s. 1).


title: Asia T-246/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.11.2017 – Ivanyushchenko v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Niiden henkilöiden, yhteisöjen ja elinten luettelo, joihin varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttäminen kohdistuu — Kantajan nimen pysyttäminen luettelossa — Ilmeinen arviointivirhe)

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/29

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.11.2017 – Ivanyushchenko v. neuvosto
   (Asia T-246/15) (1)

   ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet - Varojen jäädyttäminen - Niiden henkilöiden, yhteisöjen ja elinten luettelo, joihin varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttäminen kohdistuu - Kantajan nimen pysyttäminen luettelossa - Ilmeinen arviointivirhe))
   (2018/C 005/38)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Yuriy Volodymyrovych Ivanyushchenko (Jenakijeve, Ukraina) (edustajat: B. Kennelly, QC, J. Pobjoy, barrister, R. Gherson, solicitor, ja T. Garner, solicitor)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi J.-P. Hix ja N. Rouam, sitten J.-P. Hix ja P. Mahnič Bruni)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kumoamisvaatimus, joka koskee yhtäältä Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 5.3.2015 tehdyn neuvoston päätöksen (YUTP) 2015/364 (EUVL 2015, L 62, s. 25) ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 5.3.2015 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/357 (EUVL 2015, L 62, s. 1) kumoamista, ja toisaalta Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 4.3.2016 tehdyn neuvoston päätöksen (YUTP) 2016/318 (EUVL 2016, L 60, s. 76) ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 4.3.2016 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2016/311 (EUVL 2016, L 60, s. 1) kumoamista siltä osin kuin kantajan nimi pysytettiin niiden henkilöiden, yhteisöjen ja elinten luettelossa, joihin varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttäminen kohdistuu.

      Tuomiolauselma

               1)

               Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 5.3.2015 tehty neuvoston päätös (YUTP) 2015/364 ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 5.3.2015 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/357 kumotaan kantajaa koskevilta osin.

               2)

               Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 4.3.2016 tehty neuvoston päätös (YUTP) 2016/318 ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 4.3.2016 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2016/311 kumotaan kantajaa koskevilta osin.

               3)

               Euroopan unionin neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 236, 20.7.2015.


title: Asia C-586/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 6.10.2017 – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie ja I. v. D.

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/21

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 6.10.2017 – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie ja I. v. D.
   (Asia C-586/17)
   (2018/C 005/28)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Raad van State

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie ja I.

      Vastapuoli: D.

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

                           a)

                           Onko kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU (1) (uudelleenlaadittu) 46 artiklan 3 kohta, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, esteenä järjestelmälle, jossa turvapaikka-asioita käsittelevä ensimmäisen asteen hallintotuomioistuin ei saa lähtökohtaisesti ottaa kanteen arvioinnissa huomioon turvapaikkaperustetta, jonka ulkomaalainen esittää ensimmäisen kerran sille kanteen yhteydessä?

                           b)

                           Onko tässä yhteydessä merkitystä sillä, esitetäänkö tosiasiassa uusi turvapaikkaperuste eli sellainen syy kansainvälisen suojelun hakemiselle, joka perustuu määrittävän viranomaisen kansainvälisestä suojelusta tekemän päätöksen jälkeisiin tosiseikkoihin ja olosuhteisiin, vai salassa pidetty turvapaikkaperuste eli sellainen syy kansainvälisen suojelun hakemiselle, joka perustuu määrittävän viranomaisen kansainvälisestä suojelusta tekemää päätöstä edeltäneisiin tosiseikkoihin ja olosuhteisiin, joita ulkomaalainen ei moitittavasti siitä huolimatta, että hän oli niistä tietoinen, ollut ilmaissut jo hallinnollisessa vaiheessa?

                           c)

                           Onko tässä yhteydessä merkitystä sillä, esitetäänkö turvapaikkaperuste määrittävän viranomaisen ensimmäisestä kansainvälistä suojelua koskevasta hakemuksesta tekemää päätöstä koskevan, turvapaikka-asioita käsittelevässä ensimmäisen asteen hallintotuomioistuimessa nostetun kanteen yhteydessä vai myöhemmässä hakemuksessa?

               2)

               Jos ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen a kohtaan vastataan myöntävästi, onko unionin oikeus silloin esteensä myös sille, että turvapaikka-asioita käsittelevä ensimmäisen asteen hallintotuomioistuin voi valita, että ensimmäisen kerran sille esitetyn turvapaikkaperusteen käsittely siirretään uuteen menettelyyn määrittävässä viranomaisessa, jotta voidaan taata asianmukainen menettely tuomioistuimessa tai estää viivästykset, joita on mahdoton hyväksyä?

      (1)  EUVL 2013, L 180, s. 60.


title: Asia T-263/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.11.2017 – Gmina Miasto Gdynia ja Port Lotniczy Gdynia Kosakowo v. komissio (Valtiontuki — Lentoasemainfrastruktuuri — Gdynian ja Kosakowon kuntien myöntämä julkinen rahoitus Gdynia-Kosakowon lentoasemalle — Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään sen takaisin perimisestä — Päätöksen peruuttaminen — Muodollista tutkintamenettelyä ei ole aloitettu uudelleen — Oikeudellisen järjestelmän muuttaminen — Asianomaisten osapuolten menettelylliset oikeudet — Olennaisten menettelymääräysten rikkominen)

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.11.2017 – Gmina Miasto Gdynia ja Port Lotniczy Gdynia Kosakowo v. komissio
   (Asia T-263/15) (1)

   ((Valtiontuki - Lentoasemainfrastruktuuri - Gdynian ja Kosakowon kuntien myöntämä julkinen rahoitus Gdynia-Kosakowon lentoasemalle - Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään sen takaisin perimisestä - Päätöksen peruuttaminen - Muodollista tutkintamenettelyä ei ole aloitettu uudelleen - Oikeudellisen järjestelmän muuttaminen - Asianomaisten osapuolten menettelylliset oikeudet - Olennaisten menettelymääräysten rikkominen))
   (2018/C 005/39)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantajat: Gmina Miasto Gdynia (Gdynia, Puola) (edustajat: asianajajat T. Koncewicz, K. Gruszecka-Spychała ja M. Le Berre) ja Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (Gdynia) (edustaja: asianajaja P. K. Rosiak)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Herrmann ja S. Noë)

      Väliintulija, joka tukee kantajien vaatimuksia: Puolan tasavalta (asiamiehet: B. Majczyna, M. Rzotkiewicz ja E. Gromnicka)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota valtiontuesta SA.35388 (13/C) (ex 13/NN ja ex 12/N) – Puola – Gdynia-Kosakowon lentoaseman muuttaminen – 26.2.2015 annetun komission päätöksen (EU) 2015/1586 (EUVL 2015, L 250, s. 165) 2–5 artikla

      Tuomiolauselma

               1)

               Toimenpiteestä SA.5388 (13/C) (ex 13/NN ja ex 12/N) – Puola – Gdynia-Kosakowon lentoaseman muuttaminen – 26.2.2015 annetun komission päätöksen (EU) 2015/1586 2–5 artikla kumotaan.

               2)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Gmina Miasto Gdynian ja Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o:n oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Puolan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 254, 3.8.2015.


title: Asia C-306/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 9.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal da Relação do Porto – Portugali) – António Fernando Maio Marques da Rosa v. Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação SA (Ennakkoratkaisupyyntö — Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu — Direktiivi 2003/88/EY — 5 artikla — Viikoittainen lepoaika — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan seitsemän päivän jakson aikana on oltava vähintään yksi lepopäivä — Yli kuusi peräkkäistä työpäivää käsittävät jaksot)

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 9.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal da Relação do Porto – Portugali) – António Fernando Maio Marques da Rosa v. Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação SA
   (Asia C-306/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu - Direktiivi 2003/88/EY - 5 artikla - Viikoittainen lepoaika - Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan seitsemän päivän jakson aikana on oltava vähintään yksi lepopäivä - Yli kuusi peräkkäistä työpäivää käsittävät jaksot))
   (2018/C 005/13)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal da Relação do Porto

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: António Fernando Maio Marques da Rosa

      Vastapuoli: Varzim Sol – Turismo, Jogo e Animação SA

      Tuomiolauselma

   Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 23.11.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.6.2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/34/EY, 5 artiklaa ja tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY 5 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että niissä ei edellytetä, että vähintään kahdenkymmenenneljän tunnin keskeytymätön viikoittainen lepoaika, johon työntekijällä on oikeus, annetaan viimeistään kuutta peräkkäistä työpäivää seuraavana päivänä, vaan niissä edellytetään, että kyseinen lepoaika annetaan kunkin seitsemän päivän jakson aikana.

      (1)  EUVL C 326, 5.9.2016.


title: Asia T-668/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 10.11.2017 – Jema Energy v. Fusion for Energy -yhteisyritys (Julkiset tavarahankinnat — Tarjouspyyntömenettely — Suurnopeussyötöllä toimivan sähkövirran muuntajajärjestelmän toimittaminen — Tarjoajan tarjouksen hylkääminen — Avoimuus — Oikeusvarmuus — Yhdenvertainen kohtelu — Oikeasuhteisuus)

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 10.11.2017 – Jema Energy v. Fusion for Energy -yhteisyritys
   (Asia T-668/15) (1)

   ((Julkiset tavarahankinnat - Tarjouspyyntömenettely - Suurnopeussyötöllä toimivan sähkövirran muuntajajärjestelmän toimittaminen - Tarjoajan tarjouksen hylkääminen - Avoimuus - Oikeusvarmuus - Yhdenvertainen kohtelu - Oikeasuhteisuus))
   (2018/C 005/40)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Jema Energy, SA (Lasarte-Oria, Espanja) (edustaja: asianajaja N. Rey Rey, avocat)

      Vastaaja: Eurooppalainen yhteisyritys ITERiä ja fuusioenergian kehittämistä varten (asiamiehet: R. Hanak, G. Poszler ja S. Bernal Blanco, avustajinaan asianajajat P. Wytinck ja B. Hoorelbeke)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kumoamisvaatimus, joka koskee muun muassa Eurooppalaisen yhteisyrityksen ITERiä ja fuusioenergian kehittämistä varten 21.9.2015 tekemää päätöstä, joka tehtiin tarjouspyyntömenettelyssä F4E OPE 278 ja jolla hylättiin kantajan tarjous suurnopeussyötöllä toimivan sähkövirran muuntojärjestelmän toimittamista (AGPS–CS) koskevaa osaa 1 varten.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Jema Energy, SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 27, 25.1.2016.


title: Asia T-739/17: Kanne 7.11.2017 – Euracoal ym. v. komissio

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/50

         Kanne 7.11.2017 – Euracoal ym. v. komissio
   (Asia T-739/17)
   (2018/C 005/68)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantajat: The European Association for Coal and Lignite (Euracoal) (Woluwe-Saint-Pierre, Belgia), Deutscher Braunkohlen-Industrie – Verein e.V. (Köln, Saksa), Lausitz Energie Kraftwerke AG (Cottbus, Saksa), Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Zeitz, Saksa) ja eins energie in sachsen GmbH & Co. KG (Chemnitz, Saksa) (edustajat: asianajajat W. Spieth ja N. Hellermann)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/75/EU (1) mukaisten parhaita käytettävissä olevia tekniikoita (BAT) koskevien päätelmien vahvistamisesta suuria polttolaitoksia varten 31.7.2017 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2017/1442 (EUVL 2017, L 212, s. 1) siltä osin kuin sillä hyväksytään ja vahvistetaan parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan liittyvät päästötasot (BAT-AEL-tasot) hiilen ja/tai ruskohiilen poltosta ilmaan johdettavien NOx-päästöjen (1 artikla, liitteen 2.1.3 kohta, taulukko 3) ja elohopeapäästöjen (1 artikla, liitteen 2.1.6 kohta, taulukko 7) osalta,

               —

               toissijaisesti kumoamaan täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2017/1442 kokonaisuudessaan ja

               —

               velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kolmeen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu olennaisten muotomääräysten ja ylemmäntasoisen oikeuden rikkomiseen sekä toimivallan rajojen ylittämiseen 75 artiklan mukaisen komitean äänestyksen yhteydessä
               Komissio ei ole noudattanut asetuksen (EU) N:o 182/2011 (2) 3 artiklan 3 kohdan mukaisia pakottavia määräaikoja, kun se tehnyt muutoksen päätösehdotukseen asetetun määräajan ulkopuolella ja saattanut sen heti äänestykseen, ja jättänyt siten noudattamatta sille asetuksen (EU) N:o 182/2011 3 artiklan 4 kohdan mukaan kuuluvaa velvollisuutta pyrkiä objektiivisesti saamaan mahdollisimman laaja tuki komiteassa. Se on samalla vienyt jäsenvaltioiden edustajilta mahdollisuuden ottaa asianmukaisesti kantaa muutettuun päätösehdotukseen ja rikkonnut siten SEUT 291 artiklan 1 kohtaan, jonka mukaan jäsenvaltioiden on valvottava tehokkaasti komissiota. Tämän lisäksi komissio on ilmeisesti taktisista syistä omaksumallaan käyttäytymisellä käyttänyt väärin ja virheellisesti asemaansa komitean puheenjohtajana.

               2.

               Toinen kanneperuste: olennaisten muotomääräysten ja ylemmäntasoisen oikeuden rikkominen sekä toimivallan rajojen ylittäminen menettelyllisesti virheellisen valmistelun vuoksi niin kutsutun Sevilla-menettelyn yhteydessä
               Direktiivin 2010/75/EU ja komission täytäntöönpanopäätöksen 2012/119/EU (3) (BAT-ohjeet) vaatimusten mukaan BAT-ohjeiden laatimisen on perustuttava yksinomaan teknisiin perusteisiin. Ohjeet on laadittava teknisen tietämyksen pohjalta, minkä vuoksi niitä vahvistettaessa ei voida turvautua omaperäisiin poliittisiin perusteluihin. Tässä tapauksessa näitä vaatimuksia ei ole noudatettu.

               3.

               Kolmas kanneperuste: ylemmäntasoisen oikeuden rikkominen sekä toimivallan rajojen ylittäminen riidanalaisten BAT-päätelmien sisällön vuoksi
               Sisältöä koskevissa johtopäätöksissä, ja erityisesti parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan liittyvissä päästötasoissa NOx-päästöjen ja elohopeapäästöjen osalta, ei selvästikään oteta huomioon direktiivistä 2010/75/EU välittömästi ilmenevää teknisen ja taloudellisen käytettävyyden vaatimusta, ja niillä kuormitetaan siten suhteettomasti säännösten kohteena olevia laitoksen ylläpitäjiä.
               Asiasta saa vääjäämättä sellaisen kuvan, että riidanalaisten sääntöjen vahvistaminen perustuu poliittisiin punnintoihin, joita ei voida hyväksyä BAT-päätelmiä laadittaessa. Näin menetellessään komissio käyttää jälleen hyväksi asemaansa ja ylittää toimivaltansa.

      (1)  Teollisuuden päästöistä (yhtenäistetty ympäristön pilaantumisen ehkäiseminen ja vähentäminen) 24.11.2010 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/75/EU (EUVL 2010, L 334, s. 17).

      (2)  Yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16.2.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 182/2011 (EUVL 2011, L 55, s. 13).

      (3)  Teollisuuden päästöistä annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2010/75/EU tarkoitetuista tiedonkeruuta ja BAT-vertailuasiakirjojen laatimista ja niiden laadun varmistamista koskevista ohjeista (tiedoksiannettu numerolla C(2012) 613) 10.2.2012 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EUVL 2012, L 63, s. 1).


title: Asia T-723/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.11.2017 – Mapei v. EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (RE-CONzerø) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin RE-CONzerø rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki ZERO — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla (josta on tullut asetuksen 2017/1001 94 artikla)

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/39

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.11.2017 – Mapei v. EUIPO – Steenfabrieken Vandersanden (RE-CONzerø)
   (Asia T-723/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin RE-CONzerø rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi EU-sanamerkki ZERO - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Perusteluvelvollisuus - Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla (josta on tullut asetuksen 2017/1001 94 artikla))
   (2018/C 005/52)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Mapei SpA (Milano, Italia) (edustajat: aluksi asianajaja F. Caricato, sitten asianajaja M. Fazzini)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Steenfabrieken Vandersanden NV (Bilzen, Belgia) (edustajat: asianajajat J. Muyldermans ja P. Maeyaert)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 21.7.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2374/2015-1), joka koskee osapuolten Steenfabrieken Vandersanden ja Mapei välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Mapei SpA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 462, 12.12.2016.


title: Asia T-307/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 23.10.2017 – 1&1 Telecom v. komissio

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/51

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 23.10.2017 – 1&1 Telecom v. komissio
   (Asia T-307/15) (1)

   (2018/C 005/69)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Laajennetun kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 270, 17.8.2015.


title: Asia T-595/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.11.2017 – HO v. EUH

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/52

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.11.2017 – HO v. EUH
   (Asia T-595/16) (1)

   (2018/C 005/70)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 251, 11.7.2016. (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-25/16, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Asia T-129/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.11.2017 – Claranet Europe v. EUIPO – Claro (claranet) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin claranet rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi Benelux-sanamerkki CLARO — Suhteellinen hylkäysperuste — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.11.2017 – Claranet Europe v. EUIPO – Claro (claranet)
   (Asia T-129/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin claranet rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi Benelux-sanamerkki CLARO - Suhteellinen hylkäysperuste - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2018/C 005/41)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Claranet Europe Ltd (Saint Helier, Jersey) (edustajat: solicitor G. Crown, solicitor D. Farnsworth ja solicitor O. Fairhurst sekä barrister A. Bryson)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: S. Bonne)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Claro SA (São Paulo, Brasilia)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 21.1.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 803/2015-4), joka koskee osapuolten Claro ja Claranet Europe välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Claranet Europe Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 175, 17.5.2016.


title: Oikaisu virallisessa lehdessä julkaistuun tiedonantoon asiassa C-448/17 (EUVL C 382, 13.11.2017)

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/53

         Oikaisu virallisessa lehdessä julkaistuun tiedonantoon asiassa C-448/17
   (
         Euroopan unionin virallinen lehti, C 382, 13. marraskuuta 2017
      )
   (2018/C 005/71)
   Virallisessa lehdessä asiassa C-448/17 EOS KSI Slovensko, s.r.o. v. Ján Danko ja Margita Jalčová julkaistu tiedonanto oikaistaan seuraavasti:

         ”Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Krajský súd v Prešove (Slovakia) on esittänyt 25.7.2017 – EOS KSI Slovensko, s.r.o. v. Ján Danko ja Margita Danková
         (Asia C-448/17)
         (2017/C 382/35)
         Oikeudenkäyntikieli: slovakki

            Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

         Krajský súd v Prešove

            Pääasian asianosaiset

            Kantaja: EOS KSI Slovensko, s.r.o.

            Vastaajat: Ján Danko ja Margita Danková

            Ennakkoratkaisukysymykset

                     1)

                     Onko – kun otetaan huomioon tuomio Pohotovosť (C-470/12) ja unionin tuomioistuimen myös tuomionsa perustelujen 46 kohdassa ilmaisemat näkemykset – oikeussääntö ristiriidassa unionin oikeuden vastaavuusperiaatteen kanssa, kun sen mukaan tapauksessa, jossa lailla suojellut intressit ovat vastaavia ja on kyse kuluttajan oikeuksien suojaamisesta kohtuuttomilta sopimusehdoilta, ilman vastaajana olevan kuluttajan suostumusta ei sallita sitä, että oikeushenkilö, jonka toiminnan kohteena on kollektiivinen kuluttajien suojaaminen kohtuuttomilta sopimusehdoilta ja joka pyrkii direktiivin 93/13/ETY (1) 7 artiklan 1 kohdan tavoitteeseen, sellaisena kuin se on otettu siviilikoodeksin 53a §:n 1 ja 3 momenttiin, osallistuu muuna osapuolena (väliintulijana) oikeudenkäyntiin sen alusta saakka ja käyttää kuluttajan eduksi tehokkaasti oikeussuoja- ja puolustautumiskeinoja tuomioistuimessa, jotta kyseisessä oikeudenkäynnissä suojeltaisiin kuluttajaa kohtuuttomilta sopimusehdoilta, vaikka joissain muissa tapauksissa muu osapuoli (väliintulija), joka osallistuu oikeudenkäyntiin vastaajan vaatimusten tukemiseksi ja jolla on intressi oikeudenkäynnin kohteena olevan aineellisen (varallisuus)oikeuden määrittelemiseen, ei tarvitse lainkaan suostumusta vastaajalta, jota se tukee, osallistuakseen oikeudenkäyntiin sen alusta lähtien ja käyttääkseen tehokkaasti puolustautumis- ja oikeussuojakeinoja tuomioistuimessa vastaajan eduksi, mutta kuluttajansuojajärjestö tarvitsee tällaisen suostumuksen?

                     2)

                     Kun otetaan huomioon myös unionin tuomioistuimen päätelmät tuomioissa C-26/13 ja C-96/14, onko direktiivin 93/13 4 artiklan 2 kohdan ilmaisua ’laadittu selkeästi ja ymmärrettävästi’ tulkittava siten, että sopimusehto voidaan katsoa laaditun muulla tavoin kuin selkeästi ja ymmärrettävästi – sillä oikeudellisella seurauksella, että sen kohtuuttomuus tutkitaan [viran puolesta] tuomioistuimessa – myös siinä tapauksessa, että oikeudellinen seikka, josta siinä säädetään, on sellaisenaan monimutkainen, sen oikeudelliset seuraukset ovat keskivertokuluttajalle hankalasti ennustettavissa ja niiden ymmärtämiseksi edellytetään yleensä ammattimaista oikeusapua, jonka kustannukset ovat suhteettomat sen suorituksen arvoon, jonka kuluttaja saa sopimuksen perusteella?

                     3)

                     Onko – siinä tapauksessa, että tuomioistuin päättää kuluttajan kanssa tehtyyn sopimukseen perustuvista oikeuksista, joihin on vedottu kuluttajaa vastaan tämän ollessa vastaajana, pelkästään kantajan lausumien perusteella antamalla maksamismääräyksen summaarisessa menettelyssä, eikä oikeudenkäynnissä sovelleta millään tavoin siviiliprosessikoodeksin 172 §:n 9 momentin säännöstä, jossa poissuljetaan maksamismääräyksen antaminen siinä tapauksessa, että kuluttajasopimuksessa on kohtuuttomia ehtoja – jäsenvaltion lainsäädäntö ristiriidassa unionin oikeuden kanssa, koska siinä säädetään lyhyestä määräajasta, jonka kuluessa on esitettävä vastalause, ja koska voi olla mahdotonta löytää kuluttaja tai tämä voi olla passiivinen, eikä siten ole mahdollista, että kuluttajansuojajärjestö, jolla on asiavaltuus ja toimivalta tavoitella direktiivin 93/13/ETY 7 artiklan 1 kohdan mukaista päämäärää, sellaisena kuin kyseinen säännös on pantu täytäntöön siviilikoodeksin 53a §:n 1 ja 2 momentilla, käyttää tehokkaalla tavalla ilman kuluttajan suostumusta (ilman kuluttajan nimenomaista vastustusta) ainoaa mahdollisuutta suojella kuluttajaa eli vastustaa maksamismääräystä, jos tuomioistuin on laiminlyönyt siviiliprosessikoodeksin 172 §:n 9 momentin mukaisen velvoitteen?

                     4)

                     Voidaanko vastattaessa toiseen ja kolmanteen kysymykseen pitää merkityksellisenä seikkana sitä, että kuluttajalle ei tunnusteta oikeusjärjestyksessä oikeutta pakolliseen oikeusapuun ja että hänen asiantuntemattomuutensa ilman häntä edustavaa oikeudenkäyntiavustajaa merkitsee huomattavaa vaaraa siitä, että hän ei havaitse sopimusehtojen kohtuuttomuutta eikä myöskään toimi siten, että kuluttajansuojajärjestön olisi mahdollista osallistua oikeudenkäyntiin väliintulijana hänen vaatimustensa tukemiseksi, vaikka sillä on asiavaltuus ja toimivalta tavoitella direktiivin 93/13/ETY 7 artiklan 1 kohdan mukaista päämäärää, sellaisena kuin kyseinen säännös on pantu täytäntöön siviilikoodeksin 53a §:n 1 ja 2 momentilla?

                     5)

                     Onko tällainen maksamismääräyksen antamista koskevaan summaariseen menettelyyn liittyvä lainsäädäntö (siviiliprosessikoodeksin 172 §:n 1 momentti ja sitä seuraavat pykälät) ristiriidassa unionin oikeuden ja direktiivin 93/13/ETY 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun tapauksen kaikkien olosuhteiden arvioinnin vaatimuksen kanssa, kun siinä sallitaan se, että 1) elinkeinonharjoittajalle tunnustetaan tuomion vaikutuksesta oikeus rahamääräiseen suoritukseen 2) summaarisessa menettelyssä 3) lainkäyttöelimen hallintoelimessä 4) pelkästään elinkeinonharjoittajan lausumien perusteella ja siten 5) ilman näytön vastaanottamista tilanteessa, jossa 6) kuluttajaa ei edusta lainkäytön ammattilainen 7) eikä hänen puolustustaan voi ilman hänen suostumustaan hoitaa tehokkaasti kuluttajansuojajärjestö, jolla on asiavaltuus ja toimivalta tavoitella direktiivin 93/13/ETY 7 artiklan 1 kohdan mukaista päämäärää, sellaisena kuin kyseinen säännös on pantu täytäntöön siviilikoodeksin 53a §:n 1 ja 2 momentilla?”

      (1)  EYVL L 95, 21.4.1993, s. 29.


title: Asia T-767/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.11.2017 – Nanogate v. EUIPO (metals) (EU-tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin metals rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta))

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/39

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.11.2017 – Nanogate v. EUIPO (metals)
   (Asia T-767/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus kuviomerkin metals rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)))
   (2018/C 005/53)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Nanogate AG (Quierschied, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Theis)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: M. Fischer ja D. Walicka)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 29.8.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2361/2015-5), joka koskee hakemusta kuviomerkin metals rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Nanogate AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 475, 19.12.2016.


title: Asia T-802/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.11.2017 – Endoceutics v. EUIPO – Merck (FEMIBION) (EU-tavaramerkki — Menettämismenettely — EU-sanamerkki FEMIBION — Tavaramerkin julistaminen osittain menetetyksi — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohta) — Näyttö tavaramerkin tosiasiallisesta käytöstä — Niiden tuotteiden luokittelu, joiden tosiasiallinen käyttö on osoitettu)

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/40

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.11.2017 – Endoceutics v. EUIPO – Merck (FEMIBION)
   (Asia T-802/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Menettämismenettely - EU-sanamerkki FEMIBION - Tavaramerkin julistaminen osittain menetetyksi - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohta) - Näyttö tavaramerkin tosiasiallisesta käytöstä - Niiden tuotteiden luokittelu, joiden tosiasiallinen käyttö on osoitettu))
   (2018/C 005/54)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Endoceutics, Inc. (Quebec, Kanada) (edustaja: asianajaja M. Wahlin)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: M. Vuijst ja A. Folliard-Monguiral)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Merck KGaA (Darmstadt, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Best, U. Pfleghar ja S. Schäffner)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 14.7.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 1608/2015-1), joka koskee Endoceuticsin ja Merckin välistä menettämismenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) ensimmäisen valituslautakunnan 14.7.2016 tekemä päätös (asia R 1608/2015–1) kumotaan siltä osin kuin siinä pidettiin voimassa Euroopan unionin tavaramerkin rekisteröinti sellaisia tuotteita varten, jotka vastaavat kuvausta ”farmaseuttiset valmisteet immuunijärjestelmän vahvistamista varten, vaihdevuosia varten, kuukautisia varten, raskauden hoitamista ja hallinnoimista varten, stressin ennaltaehkäisemistä, hoitamista ja hallinnoimista varten sekä ravitsemuksellisen epätasapainon ja puutteiden aiheuttaman stressin hoitamista ja hallinnointia varten”.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Merck KGaA vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Endoceutics, Inc:lle puolet unionin yleisen tuomioistuimen käsittelyssä aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista, sekä valituslautakunnan käsittelystä Endoceuticsille aiheutuneet kulut.

               4)

               Endoceutics vastaa puolesta omia oikeudenkäyntikulujaan.

               5)

               EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 22, 23.1.2017.


title: Asia T-271/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.11.2017 – Pempe v. EUIPO – Marshall Amplification (THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiemmat EU-sana- ja kuviomerkit MARSHALL ja Marshall AMPLIFICATION — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 47 artiklan 2 ja 3 kohta) — Aiempien tavaramerkkien tosiasiallisen käytön osoittamiseksi tehdyn vaatimuksen tutkittavaksi ottaminen — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/32

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.11.2017 – Pempe v. EUIPO – Marshall Amplification (THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS)
   (Asia T-271/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin THOMAS MARSHALL GARMENTS OF LEGENDS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiemmat EU-sana- ja kuviomerkit MARSHALL ja Marshall AMPLIFICATION - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 47 artiklan 2 ja 3 kohta) - Aiempien tavaramerkkien tosiasiallisen käytön osoittamiseksi tehdyn vaatimuksen tutkittavaksi ottaminen - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2018/C 005/42)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Yusuf Pempe (Créteil, Ranska) (edustaja: asianajaja A. Vivès-Albertini)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: L. Rampini)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Marshall Amplification plc (Milton Keynes, Yhdistynyt kuningaskunta)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 16.3.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 376/2015-5), joka koskee osapuolten Marshall Amplification ja Yusuf Pempe välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Yusuf Pempe velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 251, 11.7.2016.


title: Asia T-511/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 25.10.2017 – Novartis Europharm v. komissio (Ihmisille tarkoitetut lääkkeet — Lääkkeen Zoledronic acid Teva Generics myyntilupa — Tsoledronihappo — Tsoledronihappoa tehoaineena sisältävän lääkkeen Aclasta suoja-aika — Riidanalaisen toimen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/42

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 25.10.2017 – Novartis Europharm v. komissio
   (Asia T-511/14) (1)

   ((Ihmisille tarkoitetut lääkkeet - Lääkkeen Zoledronic acid Teva Generics myyntilupa - Tsoledronihappo - Tsoledronihappoa tehoaineena sisältävän lääkkeen Aclasta suoja-aika - Riidanalaisen toimen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2018/C 005/56)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: asianajaja C. Schoonderbeek)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Sipos ja M. Wilderspin)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan komission 27.3.2014 antama täytäntöönpanopäätös C(2014) 2155 final ihmisille tarkoitetun lääkkeen ”Zoledronic acid Teva Generics – tsoledronihappoa” myyntiluvan myöntämisestä Teva Generics BV:lle ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön lupa- ja valvontamenettelyistä ja Euroopan lääkeviraston perustamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 726/2004 (EUVL 2004, L 136, s. 1) 3 artiklan nojalla.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Lausunnon antaminen Teva BV:n väliintulohakemuksesta raukeaa.

               3)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 388, 3.11.2014.


title: Asia C-132/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 21.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Peugeot Deutschland GmbH v. Deutsche Umwelthilfe eV (Ennakkoratkaisupyyntö — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Direktiivi 2010/13/EU — Määritelmät — Audiovisuaalisen mediapalvelun käsite — Soveltamisala — YouTubessa oleva mainosvideokanava uusia henkilöautomalleja varten)

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 21.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Peugeot Deutschland GmbH v. Deutsche Umwelthilfe eV
   (Asia C-132/17) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Direktiivi 2010/13/EU - Määritelmät - Audiovisuaalisen mediapalvelun käsite - Soveltamisala - YouTubessa oleva mainosvideokanava uusia henkilöautomalleja varten))
   (2018/C 134/13)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Peugeot Deutschland GmbH

      Vastapuoli: Deutsche Umwelthilfe eV

      Tuomiolauselma

   Audiovisuaalisten mediapalvelujen tarjoamista koskevien jäsenvaltioiden tiettyjen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 10.3.2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/13/EU (audiovisuaalisia mediapalveluja koskeva direktiivi) 1 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että audiovisuaalisen mediapalvelun määritelmä ei kata pääasiassa kyseessä olevan kaltaista videokanavaa, jolta internetin käyttäjät voivat katsella uusien henkilöautomallien lyhyitä mainosvideoita, eikä pelkästään yhtä näistä videoista erikseen tarkasteltuna.

      (1)  EUVL C 213, 3.7.2017.


201806080341931382018/C 221/293542015TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180419242521Asia T-354/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 19.4.2018 – Allergopharma v. komissio (Kumoamiskanne — Valtiontuet — Tukijärjestelmä, jossa myönnetään tukea tietyille lääkkeille pakollisen hinnanalennuksista vapauttamisen muodossa — Päätös, jossa tukijärjestelmä todetaan sisämarkkinoille soveltuvaksi — Toimi ei koske kantajaa erikseen — Täytäntöönpanotoimenpiteitä sisältävä toimi — Tutkimatta jättäminen)
 ---documentbreak--- C2212018FI2410120180419FI0029241252Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 19.4.2018 – Allergopharma v. komissio
   (Asia T-354/15) (
         1
      )
   ”(Kumoamiskanne — Valtiontuet — Tukijärjestelmä, jossa myönnetään tukea tietyille lääkkeille pakollisen hinnanalennuksista vapauttamisen muodossa — Päätös, jossa tukijärjestelmä todetaan sisämarkkinoille soveltuvaksi — Toimi ei koske kantajaa erikseen — Täytäntöönpanotoimenpiteitä sisältävä toimi — Tutkimatta jättäminen)”2018/C 221/29Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: Allergopharma GmbH & Co. KG (Reinbek, Saksa) (edustajat: asianajajat T. Müller-Ibold ja F.-C. Laprévote)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Herrmann ja T. Maxian Rusche)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Bencard Allergie GmbH (München, Saksa) (edustaja: asianajaja J. Fiegler)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee tukiohjelmasta, jonka Saksa on toteuttanut saksalaisten taloudellisissa vaikeuksissa olevien lääkeyritysten hyväksi hinnanalennuksista vapauttamisen muodossa SA.34881 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2012/CP) 27.3.2015 tehdyn komission päätöksen (EU) 2015/1300 (EUVL 2015, L 199, s. 27) kumoamista.

      Määräysosa

            1)

            Kanne jätetään tutkimatta.

            2)

            Allergopharma GmbH & Co. KG vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

            3)

            Bencard Allergie GmbH vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (
         1
      )	EUVL C 328, 5.10.2015.


201806080111931412018/C 221/392512018TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180423333311Asia T-251/18: Kanne 23.4.2018 – IFSUA v. neuvosto
 ---documentbreak--- C2212018FI3310120180423FI0039331331Kanne 23.4.2018 – IFSUA v. neuvosto
   (Asia T-251/18)2018/C 221/39Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset

      Kantaja: International Forum for Sustainable Underwater Activities (IFSUA) (Barcelona, Espanja) (edustaja: asianajaja T. Gui Mori)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantajana oleva IFSUA, jota asia koskee suoraan, vaatii unionin yleistä tuomioistuinta SEUT 263 artiklan neljännen kohdan nojalla kumoamaan 23.1.2018 annetun neuvoston asetuksen (EU) 2018/120 (
         1
      ) (EUVL 2018, L 27, s. 1) 2 artiklan 2 kohdan ja 9 artiklan 4 ja 5 kohdan; kyseisen asetuksen on katsottava olevan sääntelytoimi, jolla pannaan täytäntöön virkistyskalastuksen osalta rajoittavia toimenpiteitä ja suurin sallittu saalis (TAC).

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteessa vaaditaan neuvoston asetuksen (EU) 2018/210 kumoamista osittain.
   Kantaja täsmentää tässä yhteydessä, että se vaatii kumoamaan edellä mainitut säännökset siltä osin kuin niiden soveltaminen virkistyskalastuksen eri muotoihin, jotka eivät kuulu yhteiseen kalastuspolitiikkaan, saa aikaan meribassin (Dicentrarchus labrax) täyden kalastuskiellon, joka kohdistuu ainoastaan sukelluskalastajiin ja vaarantaa siten tämän urheilua ja teollisuutta sisältävän toiminnan olemassaolon.
   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen.

            1.

            Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 2 artiklan 5 kohdan, 3 artiklan 1 kohdan d alakohdan, 4 artiklan 2 kohdan d alakohdan ja 6 artiklan d ja e alakohdan rikkomiseen siltä osin kuin mainitut säännökset ovat suoraan virkistys- ja urheilukalastukseen kohdistuvia kieltotoimenpiteitä, vaikka neuvostolla ei ole tältä osin mitään, edes jaettua, toimivaltaa.

            2.

            Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että asetuksen (EU) 2018/120 2 artiklan 2 kohdalla ja 9 artiklan 4 ja 5 kohdalla on loukattu oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita, koska näillä säännöksillä mennään selvästi asetuksessa myönnettyä toimivaltaa ja sen historiallista kehitystä pidemmälle.

            3.

            Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että asetuksen (EU) 2018/120 2 artiklan 2 kohdalla ja 9 artiklan 4 ja 5 kohdalla on loukattu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 20 ja 21 artiklassa vahvistettuja yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteita, mikä johtuu siitä, että samassa täytäntöönpanoa koskevassa asetuksessa, jossa säädetään meribassin kalastusmahdollisuuksista, on annettu erilaisia kriteerejä soveltaen säännöksiä, jotka koskevat kaupallista kalastusta ja virkistyskalastusta. Nämä kaksi kalastustyyppiä eivät ole toisiinsa rinnastettavissa siten, että niihin voitaisiin kohdistaa samoja toimenpiteitä.

            4.

            Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että asetuksen (EU) 2018/120 2 artiklan 2 kohdalla ja 9 artiklan 4 ja 5 kohdalla on loukattu suhteellisuusperiaatetta SEUT 43 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanossa. Tämä perustuu kantajan mukaan siihen, että se, että kanteen kohteena olevassa asetuksessa vahvistetaan meribassiin sovellettavat kalastusmahdollisuudet sekä kaupallisen kalastuksen että virkistyskalastuksen osalta, vastaa tavoitetta rajoittaa merkittävästi pohjoisen kalakannan kuolleisuutta, jotta voidaan mahdollistaa vastaava biomassan kasvu. Tämä tavoite voidaan saavuttaa meribassin täyttä sukelluskalastuskieltoa vähemmän rajoittavalla toimenpiteellä. Kantaja vetoaa tämän kanneperusteen yhteydessä myös Euroopan unionin perusoikeuskirjan 12, 16, 37 ja 52 artiklan rikkomiseen.

      (
         1
      )	Unionin vesillä ja unionin kalastusaluksiin tietyillä unionin ulkopuolisilla vesillä sovellettavien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2018 sekä asetuksen (EU) 2017/127 muuttamisesta 23.1.2018 annettu neuvoston asetus (EU) 2018/120.


201806080271931312018/C 221/312342017TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180503252622Asia T-234/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 3.5.2018 – Siberian Vodka v. EUIPO – Schwarze und Schlichte (DIAMOND ICE) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Sanamerkki DIAMOND ICE — Aiempi EU-sanamerkki DIAMOND CUT — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Selvästi täysin perusteeton kanne)
 ---documentbreak--- C2212018FI2520120180503FI0031252262Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 3.5.2018 – Siberian Vodka v. EUIPO – Schwarze und Schlichte (DIAMOND ICE)
   (Asia T-234/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Sanamerkki DIAMOND ICE — Aiempi EU-sanamerkki DIAMOND CUT — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Selvästi täysin perusteeton kanne)”2018/C 221/31Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: Siberian Vodka AG (Herisau, Sveitsi) (edustaja: asianajaja O. Bischof)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: D. Walicka)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Schwarze und Schlichte Markenvertrieb GmbH & Co. KG (Oelde, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Zafar)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 8.2.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1171/2016-4), joka koskee osapuolten Schwarze und Schlichte Markenvertrieb ja Siberian Vodka välistä väitemenettelyä.

      Määräysosa

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Siberian Vodka AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 195, 19.6.2017.


201806150331954932018/C 231/03822016CJC23120180702FI01FIINFO_JUDICIAL201805083421Asia C-82/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 8.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – Belgia) – K.A. ym. v. Belgian valtio (Ennakkoratkaisupyyntö — Rajavalvonta, turvapaikka ja maahanmuutto — SEUT 20 artikla — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 7 ja 24 artikla — Direktiivi 2008/115/EY — 5 ja 11 artikla — Kolmannen maan kansalainen, jolle on määrätty maahantulokielto — Oleskelua koskeva hakemus sellaisen Euroopan unionin kansalaisen kanssa tapahtuvaa perheenyhdistämistä varten, joka ei ole milloinkaan käyttänyt liikkumisvapauttaan — Kieltäytyminen käsittelemästä hakemusta)
 ---documentbreak--- C2312018FI310120180508FI00033142Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 8.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Raad voor Vreemdelingenbetwistingen – Belgia) – K.A. ym. v. Belgian valtio
   (Asia C-82/16) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Rajavalvonta, turvapaikka ja maahanmuutto — SEUT 20 artikla — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 7 ja 24 artikla — Direktiivi 2008/115/EY — 5 ja 11 artikla — Kolmannen maan kansalainen, jolle on määrätty maahantulokielto — Oleskelua koskeva hakemus sellaisen Euroopan unionin kansalaisen kanssa tapahtuvaa perheenyhdistämistä varten, joka ei ole milloinkaan käyttänyt liikkumisvapauttaan — Kieltäytyminen käsittelemästä hakemusta)”2018/C 231/03Oikeudenkäyntikieli: hollanti
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Raad voor Vreemdelingenbetwistingen

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: K.A., M.Z., M.J., N. N. N., O.I.O., R.I. ja B.A.

      Vastaaja: Belgian valtio

      Tuomiolauselma

            1)

            Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2008/115/EY – ja erityisesti sen 5 ja 11 artiklaa – on tulkittava siten, ettei se ole esteenä jäsenvaltion käytännölle, jossa kolmannen maan kansalaisen, joka on sellaisen unionin kansalaisen perheenjäsen, jolla on kyseisen jäsenvaltion kansalaisuus ja joka ei ole milloinkaan käyttänyt liikkumisvapauttaan, saman jäsenvaltion alueella perheenyhdistämistä varten jättämää oleskelua koskevaa hakemusta ei oteta huomioon pelkästään siitä syystä, että kyseiselle kolmannen maan kansalaiselle on määrätty kielto tulla mainitulle alueelle.

            2)

            SEUT 20 artiklaa on tulkittava siten, että

                     —

                     se on esteenä jäsenvaltion käytännölle, jossa tällaista hakemusta ei oteta huomioon pelkästään tästä syystä tutkimatta, onko kyseisen unionin kansalaisen ja mainitun kolmannen maan kansalaisen välillä sellainen riippuvuussuhde, että jos viimeksi mainitulle ei myönnetä johdettua oleskeluoikeutta, mainittu unionin kansalainen joutuisi tosiasiallisesti poistumaan koko unionin alueelta eikä hän siis voisi tosiasiassa käyttää pääosaa niistä oikeuksista, jotka hänellä on asemansa perusteella

                     —

                     kun unionin kansalainen on täysi-ikäinen, sellainen riippuvuussuhde, joka voi oikeuttaa myöntämään asianomaiselle kolmannen maan kansalaiselle johdetun oleskeluoikeuden kyseisen artiklan nojalla, on mahdollinen vain sellaisissa poikkeustapauksissa, joissa asianomaista henkilöä ei kaikkien merkityksellisten olosuhteiden perusteella voitaisi millään tavalla erottaa hänen siitä perheenjäsenestään, josta hän on riippuvainen

                     —

                     kun unionin kansalainen on alaikäinen, tällaisen riippuvuussuhteen olemassaolon arvioinnin on perustuttava lapsen edun mukaisesti kaikkien sellaisten käsiteltävään asiaan liittyvien seikkojen huomioon ottamiseen, joita ovat muun muassa lapsen ikä, hänen fyysinen ja tunnetason kehityksensä, hänen tunnesiteensä lujuus hänen kumpaankin vanhempaansa sekä vaara, jonka lapsen erottaminen kolmannen maan kansalaisesta aiheuttaisi kyseisen lapsen tasapainolle; kyseiseen kansalaiseen oleva – biologinen tai oikeudellinen – perheside ei ole riittävä eikä asuminen yhdessä hänen kanssaan ole tarpeen tällaisen riippuvuussuhteen osoittamiseksi

                     —

                     on merkityksetöntä, että kolmannen maan kansalaisen hänen perheenyhdistämistä varten jättämänsä oleskelua koskevan hakemuksen tueksi vetoama riippuvuussuhde on syntynyt sen jälkeen, kun hänen osaltaan on tehty päätös maahantulokiellosta

                     —

                     on merkityksetöntä, että kolmannen maan kansalaisen osalta tehty päätös maahantulokiellosta on tullut lopulliseksi silloin, kun hän jättää oleskelua koskevan hakemuksensa perheenyhdistämistä varten, ja

                     —

                     on merkityksetöntä, että sellaisen kolmannen maan kansalaisen osalta tehtyä päätöstä maahantulokiellosta, joka on jättänyt oleskelua koskevan hakemuksen perheenyhdistämistä varten, perustellaan sillä, ettei hän ole noudattanut paluuvelvoitettaan; kun tällaista päätöstä on perusteltu yleiseen järjestykseen liittyvillä syillä, kyseisen syyt voivat johtaa siihen, että kyseiseltä kolmannen maan kansalaiselta evätään tuohon artiklaan perustuva johdettu oleskeluoikeus, ainoastaan, jos kaikista käsiteltävän asian tosiasiallisista ja merkityksellisistä seikoista suhteellisuusperiaatteen, mahdollisesti kyseessä olevan lapsen tai kyseessä olevien lasten edun ja perusoikeuksien valossa tehdystä konkreettisesta arvioinnista ilmenee, että asianomainen merkitsee todellista, välitöntä ja riittävän vakavaa uhkaa yleiselle järjestykselle.

            3)

            Direktiivin 2008/115 5 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle käytännölle, jonka mukaan sellaisen kolmannen maan kansalaisen osalta, johon on jo kohdistettu palauttamispäätös, johon on liitetty vielä voimassa oleva päätös maahantulokiellosta, tehdään palauttamispäätös ottamatta huomioon sellaisia hänen perhe-elämäänsä liittyviä seikkoja – muun muassa hänen alaikäisen lapsensa etua –, jotka on mainittu tällaisen maahantulokiellon määräämisen jälkeen perheenyhdistämistä varten jätetyssä oleskelua koskevassa hakemuksessa, paitsi jos asianomainen olisi voinut vedota tällaisiin seikkoihin aikaisemmin.

      (
         1
      )	EUVL C 145, 25.4.2016.


201806150301954912018/C 231/081682018CJC23120180702FI01FIINFO_JUDICIAL201803057822Asia C-168/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesarbeitsgericht (Saksa) on esittänyt 5.3.2018 – Pensions-Sicherungs-Verein VVaG v. Günther Bauer
 ---documentbreak--- C2312018FI720120180305FI00087282Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesarbeitsgericht (Saksa) on esittänyt 5.3.2018 – Pensions-Sicherungs-Verein VVaG v. Günther Bauer
   (Asia C-168/18)2018/C 231/08Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesarbeitsgericht

      Pääasian asianosaiset

      Revision-valittaja: Pensions-Sicherungs-Verein VVaG

      Revision-menettelyn vastapuoli: Günther Bauer

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Voidaanko työntekijöiden suojasta työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/94/EY (
                  1
               ) 8 artiklaa soveltaa, kun ammatilliseen lisäeläkkeeseen kuuluvat etuudet maksava, finanssipalveluja valvovan viranomaisen valvonnassa oleva useamman yhtiön yhteinen eläkelaitos tekee taloudellisista syistä oikeutetun vähennyksen maksamiinsa etuuksiin valvovan viranomaisen suostumuksella ja kun työnantaja on kansallisen oikeuden mukaan entisiä työntekijöitään kohtaan vastuussa vähennystä vastaavan määrän korvaamisesta, mutta on maksukyvyttömyytensä johdosta kykenemätön täyttämään etuuksien vähennyksen korvaamiseen liittyvät velvoitteensa?

            2)

            Mikäli ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi:
            Missä olosuhteissa voidaan katsoa, että entiselle työntekijälle koituneet, työnantajan maksukyvyttömyydestä johtuneet ammatillisen lisäeläkkeen menetykset ovat ilmeisen suhteettomia ja että jäsenvaltioilla on siten velvollisuus vähimmäissuojan takaamiseen, vaikka entinen työntekijä saakin vähintään puolet niistä etuuksista, jotka hänelle kertyneiden eläkeoikeuksien perusteella kuuluvat?

            3)

            Mikäli ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi:
            Onko direktiivin 2008/94/EY 8 artiklalla välitön oikeusvaikutus ja synnyttääkö kyseinen säännös yksityisten oikeussubjektien hyväksi oikeuksia, joihin ne voivat vedota kansallisessa tuomioistuimessa sellaista jäsenvaltiota vastaan, joka ei ole saattanut direktiiviä osaksi kansallista lainsäädäntöä tai on tehnyt sen puutteellisesti?

            4)

            Mikäli kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi:
            Onko yksityisoikeudellista laitosta, jolle jäsenvaltio on – työnantajia velvoittavasti – osoittanut tehtävän toimia lisäeläkkeiden maksukyvyttömyysvakuutuksen tarjoajana ja joka on finanssipalveluja valvovan viranomaisen valvonnassa, kerää maksukyvyttömyysvakuutukseen tarvittavat maksut julkisoikeudellisella perusteella työnantajilta ja voi viranomaisten tapaan laatia pakkotäytäntöönpanon edellyttämät asiakirjat hallintotoimella, pidettävä jäsenvaltion julkisena viranomaisena?

      (
         1
      )	EUVL 2008, L 283, s. 36.


201808030412050342018/C 294/273542018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180530202121Asia C-354/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Bacău (Romania) on esittänyt 30.5.2018 – Radu-Lucian Rusu ja Oana-Maria Rusu v. SC Blue Air – Airline Management Solutions SRL
 ---documentbreak--- C2942018FI2010120180530FI0027201212Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Bacău (Romania) on esittänyt 30.5.2018 – Radu-Lucian Rusu ja Oana-Maria Rusu v. SC Blue Air – Airline Management Solutions SRL
   (Asia C-354/18)2018/C 294/27Oikeudenkäyntikieli: romania
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunalul Bacău

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat, kantajina ensimmäisessä oikeusasteessa: Radu-Lucian Rusu ja Oana-Maria Rusu

      Valittaja, vastaajana ensimmäisessä oikeusasteessa: SC Blue Air – Airline Management Solutions SRL

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Pyritäänkö asetuksen N:o 261/2004 (
                  1
               ) 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetyllä 400 euron summalla korvaamaan pääasiallisesti aineellisia vahinkoja, jolloin henkistä kärsimystä on arvioitava 12 artiklan valossa, vai kattaako 7 artiklan 1 kohdan b alakohta pääasiallisesti henkiset kärsimykset, jolloin aineellisiin vahinkoihin sovelletaan 12 artiklan säännöksiä?

            2)

            Kuuluuko ansionmenetys, joka ylittää 7 artiklan 1 kohdan b kohdassa säädetyn 400 euroa, 12 artiklassa tarkoitetun lisäkorvauksen käsitteen piiriin?

            3)

            Asetuksen 12 artiklan [1 kohdan] toisen virkkeen mukaan ”tämän asetuksen nojalla myönnetty korvaus voidaan vähentää tällaisesta korvauksesta”. Onko asetuksen tätä artiklaa tulkittava siten, että siinä jätetään kansallisen tuomioistuimen harkintavaltaan, onko 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla myönnetty summa vähennettävä lisäkorvauksesta, vai onko vähennys pakollinen?

            4)

            Mikäli summan vähentäminen ei ole pakollista, minkä seikkojen perusteella kansallinen tuomioistuin päättää, vähentääkö se 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisen summan lisäkorvauksesta?

            5)

            Onko ansionmenetyksestä aiheutuvaa vahinkoa, joka johtuu siitä, että työntekijä ei ole voinut saapua työpaikalleen sen vuoksi, että hän on saapunut myöhässä määränpäähän uudelleenreitityksen jälkeen, arvioitava siltä kannalta, että 8 artiklassa säädetyt velvoitteet on laiminlyöty, vai 12 artiklan perusteella, luettuna yhdessä 4 artiklan kanssa?

            6)

            Merkitseekö asetuksen N:o 261/2004 4 artiklan 3 kohdan ja 8 artiklan mukainen lentoyhtiön velvollisuus avun antamiseen sitä, että matkustajalle ilmoitetaan täydelliset tiedot kaikista uudelleenreitityksen vaihtoehdoista, kuten säädetään 8 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdassa?

            7)

            Kenelle kuuluu asetuksen N:o 261/2004 8 artiklan nojalla velvoite näyttää toteen, että uudelleenreititys on suoritettu mahdollisimman pian?

            8)

            Asetetaanko asetuksessa matkustajille velvoite hakea muita lentoja määränpäähänsä tai pyytää lentoyhtiötä etsimään vapaita paikkoja tällaisilta lennoilta, vai onko lentoyhtiö velvollinen omasta aloitteestaan hakemaan matkustajalle parasta vaihtoehtoa hänen kuljettamisekseen määränpäähän?

            9)

            Onko määritettäessä matkustajille aiheutuneita vahinkoja merkitystä sillä, että he ovat hyväksyneet lentoyhtiön heille tekemän ehdotuksen lennosta päivämääränä 11.9.2016, vaikka he ovat voineet ajatella, että heille ei maksettaisi palkkaa heidän ollessaan poissa työpaikalta?

      (
         1
      )	Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1).


201808030602050782018/C 294/58982017TC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180530444411Asia T-98/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.5.2018 – RT v. parlamentti (Henkilöstö — Virkamiehet — Sairausloma — Henkilöstösääntöjen 59 artiklan 1 kohta — Sairauspoissaolojen johdosta suoritettavista lääketieteellisistä tutkimuksista ja työkyvyttömyyskorvausta saavien henkilöiden ajoittaisista lääketieteellisistä tutkimuksista annetut sisäiset säännöt — Lääkärintodistus — Lääkärin allekirjoituksen ja leiman puuttuminen — Internetin välityksellä suoritettu lääkärissäkäynti — Kieltäytyminen hyväksymästä)
 ---documentbreak--- C2942018FI4410120180530FI0058441441Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.5.2018 – RT v. parlamentti
   (Asia T-98/17) (
         1
      )
   ”(Henkilöstö — Virkamiehet — Sairausloma — Henkilöstösääntöjen 59 artiklan 1 kohta — Sairauspoissaolojen johdosta suoritettavista lääketieteellisistä tutkimuksista ja työkyvyttömyyskorvausta saavien henkilöiden ajoittaisista lääketieteellisistä tutkimuksista annetut sisäiset säännöt — Lääkärintodistus — Lääkärin allekirjoituksen ja leiman puuttuminen — Internetin välityksellä suoritettu lääkärissäkäynti — Kieltäytyminen hyväksymästä)”2018/C 294/58Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: RT (edustaja: asianajaja C. Bernard-Glanz)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: J. Steele ja E. Taneva)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus, jossa vaaditaan kumoamaan 30.6.2016 tehty parlamentin päätös, jossa se hylkäsi kantajan 27.6.2016 esittämän asiakirjan sillä perusteella, ettei se kelpaa lääkärintodistukseksi, jossa määrätään sairauslomaa

      Tuomiolauselma

            1)

            30.6.2016 tehty Euroopan parlamentin päätös, jossa se hylkäsi kantajan 27.6.2016 esittämän asiakirjan sillä perusteella, ettei se kelpaa lääkärintodistukseksi, jossa määrätään sairauslomaa, kumotaan.

            2)

            Parlamentti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 129, 24.4.2017.


201808030502050222018/C 294/413832018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180611303011Asia C-383/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku (Puola) on esittänyt 11.6.2018 – Lexitor Sp. z o.o v. Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo – Kredytowa im. Franciszka Stefczyka (Gdynia), Santander Consumer Bank S.A. (Wrocław) ja mBank S.A. (Varsova)
 ---documentbreak--- C2942018FI3010120180611FI0041301301Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku (Puola) on esittänyt 11.6.2018 – Lexitor Sp. z o.o v. Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo – Kredytowa im. Franciszka Stefczyka (Gdynia), Santander Consumer Bank S.A. (Wrocław) ja mBank S.A. (Varsova)
   (Asia C-383/18)2018/C 294/41Oikeudenkäyntikieli: puola
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sąd Rejonowy Lublin-Wschód w Lublinie z siedzibą w Świdniku

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Lexitor Sp. z o.o

      Vastaajat: Spółdzielcza Kasa Oszczędnościowo – Kredytowa im. Franciszka Stefczyka (Gdynia), Santander Consumer Bank S.A. (Wrocław) ja mBank S.A. (Varsova)

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko kulutusluottosopimuksista ja neuvoston direktiivin 87/102/ETY kumoamisesta 23.4.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/48/EY (
         1
      ) 16 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä 3 artiklan g alakohdan kanssa, tulkittava siten, että kun kuluttaja täyttää luottosopimuksen mukaiset velvollisuutensa ennenaikaisesti, hänellä on oikeus kohtuulliseen vähennykseen luoton kokonaiskustannuksista, mukaan lukien niistä kustannuksista, joiden suuruus ei riipu kyseisen luottosopimuksen voimassaoloajasta?
   (
         1
      )	EUVL 2008, L 133, s. 66.


201808030682050932018/C 294/754122018TC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180702606121Asia T-412/18: Kanne 2.7.2018 – mobile.de v. EUIPO – Droujestvo S Ogranichena Otgovornost ”Rezon” (mobile.ro)
 ---documentbreak--- C2942018FI6010120180702FI0075601612Kanne 2.7.2018 – mobile.de v. EUIPO – Droujestvo S Ogranichena Otgovornost ”Rezon” (mobile.ro)
   (Asia T-412/18)2018/C 294/75Kannekirjelmän kieli: saksa
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: mobile.de GmbH (Dreilinden, Saksa) (edustaja: asianajaja T. Lührig)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Droujestvo S Ogranichena Otgovornost ”Rezon” (Sofia, Bulgaria)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan mobile.ro – EU-tavaramerkki nro 8 838 542

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 29.3.2018 asiassa R 111/2015-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 18 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, kun sitä luetaan yhdessä 64 artiklan 2 ja 3 kohdan kanssa, on loukattu

            —

            Komission delegoidun asetuksen (EU) 2018/625 19 artiklan 2 kohtaa ja 10 artiklan 3 kohtaa, kun niitä luetaan yhdessä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 64 artiklan 2 ja 3 kohdan kanssa, on loukattu

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 60 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, kun sitä luetaan yhdessä 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 2 kohdan a alakohdan ii alakohdan kanssa, on loukattu

            —

            SEU 4 artiklan 3 kohtaa, kun sitä luetaan yhdessä neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 59 artiklan 1 kohdan b alakohtaan ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 61 artiklan 2 kohtaan perustuvien oikeudellisten ajatusten kanssa, on loukattu.


201808030382049942018/C 294/423852018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180611303122Asia C-385/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 11.6.2018 – Arriva Italia Srl, Ferrotramviaria SpA ja Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P) v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
 ---documentbreak--- C2942018FI3020120180611FI0042302312Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 11.6.2018 – Arriva Italia Srl, Ferrotramviaria SpA ja Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P) v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti
   (Asia C-385/18)2018/C 294/42Oikeudenkäyntikieli: italia
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Arriva Italia Srl, Ferrotramviaria SpA ja Consorzio Trasporti Aziende Pugliesi (CO.TRA.P)

      Vastapuoli: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko edellä esitettyjen tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen vallitessa toimenpide, joka koostuu 28.12.2015 annetussa laissa nro 208 (1 §:n 867 momentti), sellaisena kuin se on muutettuna 24.4.2017 annetulla asetuksella (decreto-legge) nro 50, määritetyillä ehdoilla rautatieliikennealan toimijan hyväksi annetusta lakisääteisestä 70 miljoonan euron määrärahasta ja sitä seuranneesta saman toimijan luovutuksesta toiselle talouden toimijalle ilman tarjouskilpailua ja vastiketta, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettua valtiontukea?
   Jos vastaus on myöntävä, on määritettävä, onko kyseinen tuki kuitenkin unionin oikeuden kanssa yhteensopiva ja mitkä ovat seuraukset siitä, ettei tuesta ole tehty SEUT 10[8] artiklan 3 kohdan mukaista ilmoitusta.