title: Asia C-632/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank van Koophandel Antwerpen (Belgia) on esittänyt 7.12.2016 – Dyson Ltd ja Dyson BV v. NV BSH Home Appliances

text:
               13.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 78/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank van Koophandel Antwerpen (Belgia) on esittänyt 7.12.2016 – Dyson Ltd ja Dyson BV v. NV BSH Home Appliances
   (Asia C-632/16)
   (2017/C 078/14)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank van Koophandel Antwerpen

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Dyson Ltd ja Dyson BV

      Vastaaja: NV BSH Home Appliances

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voidaanko pölynimuriasetuksen (1) tarkkaa noudattamista (ilman, että kyseisen asetuksen liitteessä II määritettyä merkintää täydennetään tiedoilla, jotka liittyvät niihin testausolosuhteisiin, jotka ovat johtaneet luokitteluun liitteen I mukaiseen energiatehokkuusluokkaan) pitää sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevan direktiivin (2) 7 artiklassa tarkoitettuna harhaanjohtavana mainitsematta jättämisenä?

               2)

               Onko pölynimuriasetus esteenä sille, että merkintää täydennetään muilla symboleilla, joilla ilmaistaan samat tiedot?

      (1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/30/EY täydentämisestä pölynimurien energiamerkinnän osalta 3.5.2013 annettu komission delegoitu asetus (EU) N:o 665/2013 (EUVL 2013, L 192, s. 1).

      (2)  Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/29/EY(sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) (EUVL 2005, L 149, s. 22).


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 11 päivänä joulukuuta 1996, asiassa T-49/95, Van Megen Sports Group BV vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Kilpailu - EY:n perustamissopimuksen 85 artikla - Perustamissopimuksen määräysten rikkomista koskeva todiste - Sakko - Päätöksen perustelu)

text:
N:o C 40/ 16         LEI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       8.2.97
2 ) Kantajat velvoitetaan korvaamaan yhteisvastuullisesti          ruhe ( Saksa ), Klaus Kammerichs, joka on Euroopan yhtei
     kaikki esillä olevassa asiassa aiheutuneeet oikeuden         söjen komission virkamies ja jonka kotipaikka on Stuten
     käyntikulut välitoimimenettelyä koskevat oikeuden            see ( Saksa ), ja Vittorino Tebaldi , joka on Euroopan yhtei
     käyntikulut mukaan luettuina.                                 söjen komission virkamies ja jonka kotipaikka on
                                                                   Marxzell-Burbach ( Saksa ) ( edustajina asianajajat Jean
3 ) Väliintulijat velvoitetaan vastaamaan omista oikeuden         Noel Louis, Thierry Demaseure, Veronique Leclercq ja
     käyntikuluistaan.                                             Ariane Tornel , Bryssel ), prosessiosoite Luxemburgissa Fi
                                                                   duciaire Myson SARL, 1 rue Glesener, vastaan Euroopan
(') EYVL N:o C 188 , 10.7.1993 .                                   yhteisöjen komissio ( asiamiehenä Gianluigi Valsesia ), jota
                                                                   tukevat Euroopan unionin neuvosto ( asiamiehinä Yves
                                                                   Cretien, Antonio Lucidi ja Diego Canga Fano ) ja Saksan
                                                                   liittotasavalta ( asiamiehinä Ernst Röder, Bernd Kloke, ja
                                                                   Sabine Maass ), jossa kantajat vaativat, että yhteisöjen
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                          ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa palkkalas
              TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
                                                                   kelmat, joilla 1.7. ja 31.12.1994 väliseltä ajalta mak
                  11 päivänä joulukuuta 1996,                      settavaa palkkaa on korjattu, Euroopan yhteisöjen virka
asiassa T-49/95 , Van Megen Sports Group BV vastaan Eu            miesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden sekä
                roopan yhteisöjen komissio (')                     näihin palkkoihin ja eläkkeisiin liittyvien korjauskertoi
                                                                   mien mukauttamisesta 1 päivästä heinäkuuta 1994 alkaen
(Kilpailu — EY:n perustamissopimuksen 85 artikla — Pe             19 päivänä joulukuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen
rustamissopimuksen määräysten rikkomista koskeva todis            ( EHTY, EY, Euratom ) N:o 3161 /94 ( EYVL N:o L 335 ,
             te — Sakko — Päätöksen perustelu)                     23.12.1994, s . 1 ) nojalla, sikäli kuin nämä laskelmat teh
                          ( 97/C 40/40 )                           tiin soveltamalla taannehtivasti Karlsruhelle vahvistettua
                                                                   erityistä korjauskerrointa 99,8 , ensimmäisen oikeusasteen
                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                    tuomioistuin ( neljäs jaosto ), toimien kokoonpanossa : jaos
                                                                   ton puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit P. Lindh ja
Asiassa T-49/95 , Van Megen Sports Group BV, aikaisem             J. D. Cooke, kirjaaja : hallintovirkamies J. Palacio Gonza
min Van Megen Tennis BV, kotipaikka Eindhoven (Alan               lez, on antanut 11.12.1996 tuomion , jonka tuomiolausel
komaat), edustajana asianajaja Antonius Wouters Willems,           ma on seuraava :
Eindhoven, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto
Marc Loesch, 11 rue Goethe, vastaan Euroopan yhteisöjen            1 ) Kanne hylätään.
komissio ( asiamiehinä Francisco Enrique Gonzalez Diaz ja
Wouter Wils ), jossa kantaja vaatii , että EY:n perustamisso      2 ) Kantajat, vastaaja ja väliintulijat vastaavat omista oi
pimuksen 85 artiklan soveltamisesta 21 päivänä joulukuu                keudenkäyntikuluistaan.
ta 1994 tehty komission päätös 94/987/EY ( IV/32 . 948 ja
IV/34 . 590 — Tretorn ym., EYVL N:o L 378 , 31.12.1994,            (') EYVL N:o C 315 , 25.11.1995 .
s . 45 ) kumotaan, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo
mioistuin ( neljäs jaosto ), toimien kokoonpanossa : jaoston
puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit P. Lindh ja J. D.
Cooke, kirjaaja : hallintovirkamies J. Palacio Gonzalez, on
11.12.1996 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on
seuraava :
                                                                        YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                                                                                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
1 ) Kanne hylätään.
                                                                                12 päivänä joulukuuta 1996,
2 ) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku              asiassa T-16/91 RV, ym. vastaan Euroopan yhteisöjen ko
     lut.
                                                                                missio H
(') EYVL N:o C 137, 3.6.1995 .                                     (Kilpailu — Valituksen implisiittinen hylkääminen — Pe
                                                                   rustelut —• Muutoksenhaku — Yhteisöjen tuomioistuimen
                                                                   suorittama asian palauttaminen uudelleen käsiteltäväksi —
                                                                      Oikeudenkäynnin jatkaminen — Oikeudenkäyntikulut)
                                                                                ( 97/C 40/42 )
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
              TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                 11 päivänä joulukuuta 1996,
asiassa T-177/95 , Patrick Barraux ym. vastaan Euroopan            Asiassa T-16/91 RV, Rendo NV, kotipaikka Hoogeveen
                     yhteisöjen komissio ( ] )                     (Alankomaat ), Centraal Overijsselse Nutsbedrijven NV,
                                                                   kotipaikka Almelo ( Alankomaat ), Regionaal Energiebedrijf
           (Henkilöstö — Erityinen korjauskerroin)                 Salland NV, kotipaikka Deventer ( Alankomaat), edustaja
                          ( 97/C 40/41 )                           na asianajaja Tom R. Ottervanger, Bryssel , prosessiosoite
                                                                   Luxemburgissa asianajotoimisto Stef Oostvogels, 13 rue
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                     Aldringen , vastaan Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamie
                                                                   henä Berend Jan Drijber), jota tukee Samenwerkende elek
Asiassa T-177/95 , Patrick Barraux, joka on Euroopan yh           triciteits-produktiebedrijven NV, kotipaikka Arnhem
teisöjen komission virkamies ja jonka kotipaikka on Karls          ( Alankomaat), edustajana aluksi asiananaja Martijn van


title: Asia T-59/08: Kanne 7.2.2008 — Nute Partecipazioni ja La Perla v. SMHV

text:
               12.4.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 92/39

         Kanne 7.2.2008 — Nute Partecipazioni ja La Perla v. SMHV
   (Asia T-59/08)
   (2008/C 92/78)
   Kannekirjelmän kieli: italia
   Asianosaiset

      Kantajat: Nute Partecipazioni SpA (Bologna, Italia) ja La Perla Srl (Bologna, Italia) (edustajat: asianajajat R. Morresi ja A. Dal Ferro)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Worldgem Brands Srl (Olmo di Creazzo, Italia)
   Vaatimukset

               —

               ensisijaisesti SMHV:n toisen valituslautakunnan 19.11.2007 tekemä päätös on kumottava ja sitä on muutettava, koska yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 5 kohtaa on sovellettu virheellisesti ja koska kyseisen asetuksen 63 artiklan 6 kohtaa ja 73 ja 74 artiklaa on rikottu

               —

               toissijaisesti SMHV:n toisen valituslautakunnan 19.11.2007 tekemä päätös on kumottava, koska yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 5 kohtaa on sovellettu virheellisesti ja sen 63 artiklan 6 kohtaa ja 73 ja 74 artiklaa on rikottu

               —

               vielä toissijaisesti SMHV:n toisen valituslautakunnan 19.11.2007 tekemä päätös on kumottava ja/tai sitä on muutettava, koska yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on sovellettu virheellisesti ja kyseisen asetuksen 63 artiklan 6 kohtaa ja 73 ja 74 artiklaa on rikottu

               —

               joka tapauksessa SMHV ja Worldgem Brands Srl on velvoitettava yhteisvastuullisesti korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien SMHV:n toisessa valituslautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Yhteisön sanamerkki ”NIMEI LA PERLA MODERN CLASSIC” (rekisteröintihakemus N:o 713 446) luokkaan 14 kuuluvia tavaroita varten. Tämän saman tavaramerkin mitättömäksi julistamista on vaadittu jo aikaisemmin. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi asiassa T-137/05, La Perla v. SMHV ja Worldgem Brands (1), antamallaan tuomiolla ensimmäisen valituslautakunnan päätöksen, jolla tämä ensimmäinen vaatimus hylättiin.

      Yhteisön tavaramerkin haltija: Worldgem Brands Srl

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: Kantaja

      Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjän tavaramerkkioikeus: Luokkiin 3, 9, 14, 16, 18, 24, 25 ja 35 kuuluvia tavaroita varten rekisteröityjen italialaisten eri kuviomerkkien ”PERLA” tunnettuus

      Mitättömyysosaston ratkaisu: Kysymyksessä olevan yhteisön tavaramerkin rekisteröinnin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Riidanalaisen päätöksen kumoaminen ja mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen hyväksyminen osittain

      Kanneperusteet: On toimittu lainvastaisesti ja yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (EY) N:o 40/94 63, 73 ja 74 artiklaa on tulkittu ja sovellettu väärin. Toissijaisesti: on toimittu lainvastaisesti ja kyseisen asetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittu virheellisesti.

      (1)  Ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.


title: Asia T-439/05: Kanne  13.12.2005  — Royal Bank of Scotland v. SMHV

text:
               25.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 74/22

         Kanne 13.12.2005 — Royal Bank of Scotland v. SMHV
   (Asia T-439/05)
   (2006/C 74/44)
   Kannekirjelmän kieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: The Royal Bank of Scotland Group plc (Edinburgh, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: solicitor J. Hull)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuolet valituslautakunnassa: Lombard Risk Systems Limited ja Lombard Risk Consultants Limited (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta)
   Vaatimukset

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) neljännen valituslautakunnan 21.7.2005 tekemä päätös (asia R 370/2004-4), joka liittyy väitemenettelyyn nro B 370959, jota koskeva ilmoitus oli päivätty 13.10.2005, on kumottava ja

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu tavaramerkki: Sanamerkki ”LOMBARD DIRECT” luokkiin 35, 36 ja 42 kuuluvia palveluja varten — hakemus nro 1 523 992

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Lombard Risk Systems Limited ja Lombard Risk Consultants Limited

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Yhteisön ja kansalliset sanamerkit ”LOMBARD RISK” ja ”LOMBARD GROUP OF COMPANIES” luokkiin 9, 36 ja 41 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen riidanalaisten palvelujen osalta

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska valituslautakunta sovelsi väärää oikeudellista perustetta arvioidessaan, onko ristiriitaisten tavaramerkkien välillä sekaannusvaara sikäli kuin se katsoi, että sekaannus on mahdollinen ja että sekaannuksen mahdollisuutta ei voitu sulkea pois. Kantajan mukaan lautakunta käänsi siten todistustaakan ja vaati kantajaa todistamaan, että sekaannusvaaraa ei ollut. Lisäksi valituslautakunta ei asetuksen 73 artiklan vastaisesti perustellut asianmukaisesti päätöstään.


               26.10.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 258/27

         EFTAn valvontaviranomaisen 31 päivänä heinäkuuta 2006 Norjan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia E-2/06)
   (2006/C 258/11)
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, B-1040 Bryssel, asiamiehenään Niels Fenger, on nostanut 31 päivänä heinäkuuta 2006 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Norjan kuningaskuntaa vastaan.
   Kantaja vaatii, että tuomioistuin

               1.

               julistaa, että pitämällä voimassa säännökset, jotka sisältyvät 14 päivänä joulukuuta 1917 annettuun lakiin nro 16 ja joissa yksityisille yrityksille ja kaikkien muiden ETA-sopimuspuolten yrityksille myönnetään määräaikainen lupa käyttää vesiputouksia energiantuotantoon ja joissa lisäksi edellytetään, että kyseiset yritykset luovuttavat kaikki laitokset Norjan valtiolle korvauksetta käyttöluvan päättyessä lukuun ottamatta norjalaisia julkisia yrityksiä, joille lupa myönnetään rajoittamattomaksi ajaksi, Norja on rikkonut ETA-sopimuksen 31 ja 40 artiklaa.
               sekä

               2.

               määrää Norjan kuningaskunnan maksamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Asia koskee vesivoimalaitosten omistusoikeuden siirtoa Norjan valtiolle korvauksetta käyttöluvan päättyessä. Tällaiseen siirtoon viitataan Norjan lainsäädännössä termillä ”palauttaminen” (norjaksi ”hjemfall”), vaikka valtiolla ei ole ollut aiempaa omistusoikeutta vesiputoukseen tai vesivoimalaitokseen.

               —

                  Joulukuun 14 päivänä 1917 annetun lain nro 16 (teollisuuden lupamenettelyjä koskeva laki) mukaan lupa käyttää vesiputouksia ja vesivoimalaitoksia myönnetään rajoittamattomaksi ajaksi sellaisille yrityksille, joissa Norjan valtion omistusosuus on vähintään kaksi kolmasosaa; kaikille muille yrityksille, myös sellaisille, joissa muista ETA-valtioista tulevat omistajat omistavat yksin tai yhdessä norjalaisten yksityisten omistajien kanssa yli yhden kolmasosan osakepääomasta, lupa myönnetään määräajaksi.

               —

               Tästä seuraa, että palauttamista sovelletaan vain viimeksi mainittuihin yrityksiin.

               —

               EFTAn valvontaviranomaisen väitteen mukaan palauttaminen nykymuodossaan syrjii muista ETA-valtioista tulevia omistajia, mikä on ETA-sopimuksen 31 ja 41 artiklan vastaista.

               —

               EFTAn valvontaviranomaisen väitteen mukaan tämä ero kohtelussa ei ole objektiivisesti perusteltu eikä se kuulu ETA-sopimuksen 125 artiklan soveltamisalaan.


title: Asia C-258/00: Euroopan yhteisöjen komission 28.6.2000 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 247/24                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       26.8.2000
Immigration Appeal Tribunalin 28.4.2000 tekemällään                       Euroopan yhteisöjen komission 28.6.2000 Ranskan tasa-
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Nani                                    valtaa vastaan nostama kanne
Givane ym. vastaan Secretary of State for the Home
                            Department
                                                                                (Asia C-258/00)
                          (Asia C-257/00)
                                                                                (2000/C 247/36)
                          (2000/C 247/35)
                                                                          Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 28.6.2000 Euroo-
Immigration Appeal Tribunal, on pyytänyt 28.4.2000 te-                    pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa
kemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomiois-              vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen yksikön virka-
tuimeen 26.6.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta                   mies Michel Nolin, prosessiosoite Luxemburgissa c/o saman
ennakkoratkaisua asiassa Nani Givane ym. vastaan Secretary                yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner,
of State for the Home Department seuraaviin kysymyksiin:                  Kirchberg.
1.    Edellytetäänkö asetuksen N:o 1251/70 (1) 3 artiklan
      2 kohdassa, että kahden vuoden yhtäjaksoisen asumisen               Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
      on täytyttävä välittömästi ennen työntekijän kuolemaa,              tuin
      vai voiko se täyttyä työntekijän aikaisemmalla yhtäjaksoi-
      sella asumisella?                                                   –     toteaa, että koska Ranskan tasavalta ei ole direktiivin
                                                                                91/676/ETY (1) 3 artiklan ja liitteen I mukaisesti asianmu-
2.    Jos kyseisen kahden vuoden jakson ei tarvitse täyttyä                     kaisella tavalla yksilöinyt pilaantuneita vesiä eikä tämän
      välittömästi ennen työntekijän kuolemaa, voiko työnte-                    seurauksena osoittanut asiaankuuluvia pilaantumisalttiita
      kijä, kun tämä kahden vuoden asumisjakso on täyttynyt,                    vyöhykkeitä, se ei ole noudattanut direktiivin mukaisia
      saada tästä johtuvat oikeudet, jos hän on ollut pois EU:n                 velvoitteitaan,
      jäsenvaltiosta, jossa hän oleskeli, kauemmin kuin 4
      artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kolmen kuukauden ajan
      (minkä vuoksi kyseisessä oleskeluvaltiossa toteutuvan               –     velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-
      yhtäjaksoisen asumisen jakso on keskeytynyt)?                             tikulut.
3.    Mikäli vastaus kysymykseen 2 on myöntävä, onko ole-
      massa joitain rajoituksia, jotka koskevat oikeutta vedota
                                                                          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      aikaisemmin täyttyneisiin yhtäjaksoisen asumisen jaksoi-
      hin, vaikka asumisen on myöhemmin keskeytynyt?
                                                                          Pilaantuneiden vesien tai niiden vesien, jotka voivat pilaantua,
4.    Mikäli vastaus kysymykseen 3 on myöntävä, mitkä nämä                puutteellinen yksilöinti ja tästä seuraava pilaantumisalttiiden
      rajoitukset ovat; ja mitä tekijöitä kansallisen tuomioistui-        vyöhykkeiden puutteellinen osoittaminen
      men on otettava huomioon arvioidessaan sitä, ovatko
      yhtäjaksoisen asumisen keskeytykset poistaneet oikeuden
      vedota aikaisempiin asumisjaksoihin?                                –     Rehevöitymistä ei ole otettu täsmällisesti huomioon.
                                                                                Ympäristöministeriön 5.11.1992 antamassa pilaantumis-
                                                                                alttiiden vyöhykkeiden ensimmäistä määrittämistä koske-
5.    Voivatko edesmenneen työntekijän perheenjäsenet vedo-                     vassa kiertokirjeessä annetaan toimivaltaisille viranomai-
      ta 3 artiklan 2 kohdan mukaiseen oikeuteen tilanteessa,                   sille direktiivin 3 artiklan ja liitteen I asianmukaista
      jossa työntekijän kymmenen kuukauden poissaolo on alle                    soveltamista vastaamattomia ohjeita, kun siinä rajoitetaan
      kolmasosa ennen poissaoloa täyttyneestä yhtäjaksoisen                     direktiivin 91/676/ETY mukainen rehevöityneiden vesien
      asumisen jaksosta ja alle viidesosa ajasta, jonka työntekijä              yksilöinti koskemaan vain tapausta, jossa typpi nitraattien
      on kaiken kaikkiaan asunut oleskeluvaltiossa ennen kuo-                   aiheuttaman saastumisen alkuperänä muodostaa rehevöi-
      lemaansa?                                                                 tymisen ”päätekijän” eli tekijän, jonka vajaus ilmenee
                                                                                ensimmäiseksi (verrattuna fosforiin), ja siten konkreetti-
                                                                                sesti rannikkovesiin ja seisovaan matalaan murtoveteen,
                                                                                ja suljetaan sitä vastoin pois tällainen yksilöinti silloin
(1) Työntekijöiden oikeudesta jäädä jäsenvaltion alueelle työskennel-           kun fosfori on tuossa asemassa typen sijasta. Vaikka
    tyään siinä valtiossa 29 päivänä kesäkuuta 1970 annettu komis-              Ranskan viranomaiset yhteisöjen tuomioistuimen asiassa
    sion asetus (ETY) N:o 1251/70 (EYVL L 142, 30.6.1970, s. 24).
                                                                                C-293/97 antaman tuomion (2) johdosta ovatkin nimen-
                                                                                omaisesti myöntäneet komission tulkinnan perustelluksi,
                                                                                kyseistä kiertokirjettä ei ole muutettu eikä kumottu.
                                                                                Komissio toteaa, että direktiiviä asianmukaisesti sovellet-
                                                                                taessa Seinen lahti olisi pitänyt yksilöidä rehevöityneeksi.
 ---pagebreak--- 26.8.2000               FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 247/25
–      Komissio vahvistaa perustellun lausunnon, jonka mukaan             tuimeen 29.6.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
       Oisen departementin maanalaiset vedet olisi pitänyt yksi-          ennakkoratkaisuaasiassa Gründerzentrum-Betriebs-Gmbhvas-
       löidä direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuiksi             taanBaden-Württembergin osavaltio seuraavaan kysymyksiin:
       pilaantuneiksi vesiksi.
                                                                          Onko Baden-Württembergin osavaltion virassa Karlsruhen
(1) EYVL L 375, 31.12.1991, s. 1.                                         ylioikeuspiirissä olevan notaarin rekisteröinnistä ja oikeaksi
(2) Kok. 1999, s. I-2603.                                                 todistamisesta suoritettavat maksut asioissa, joihin direktiivin
                                                                          69/335/ETY (1) 4 artiklan 3 kohdassa viitataan, käsitettävä
                                                                          kyseisen direktiivin 10 artiklassa olevan kiellon johdosta siten,
                                                                          että niitä saadaan kantaa vain notaarin kulloisenkin palvelun
                                                                          todellisten kustannusten mukaan?
                                                                          (1) EYVL L 249, 3.10.1969, s. 25.
Finanzgericht Münchenin 19.4.2000 tekemällään päätök-
sellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Biochem
Zusatzstoffe Handels- u. Produktions GmbH vastaan
   Oberfinanzdirektion Nürnberg, Außenstelle München
                          (Asia C-259/00)
                         (2000/C 247/37)                                  Benelux-Gerechtshofin 26.6.2000 tekemällään päätöksellä
                                                                          esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Campina Melku-
                                                                                nie B.V. vastaan Benelux-Merkenbureau
Finanzgericht München on pyytänyt 19.4.2000 tekemällään
päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
28.6.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-                                            (Asia C-265/00)
ratkaisua asiassa Biochem Zusatzstoffe Handels- u. Produk-
tions GmbH vastaan Oberfinanzdirektion Nürnberg,
Außenstelle München seuraavaan kysymykseen:                                                        (2000/C 247/39)
Onko yhdistettyä nimikkeistöä – sellaisena kuin se ilmenee                Benelux-Gerechtshof on pyytänyt 26.6.2000 tekemällään
tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista anne-     päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen
tun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (1) liitteen I                  kirjaamoon 29.6.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
muuttamisesta 4 päivänä marraskuuta 1997 annetun komis-                   asiassa Campina Melkunie B.V. vastaan Benelux-Merkenbureau
sion asetuksen (EY) N:o 2086/97 (2) (EYVL L 312) liitteestä I –           ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:
tulkittava siten, että kuivatusta sekä rasvattomaksi ja kaseiinit-
tomaksi tehdystä ternimaidosta valmistetut, laktoosin avulla              A.    Onko jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähen-
standardoidut immuuniglobuliinitiivisteet on luokiteltava                       tämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvos-
30 ryhmään farmaseuttisina tuotteina?                                           ton direktiivin 89/104/ETY (1) 2 artiklaa ja 3 artiklan
                                                                                1 kohtaa tulkittava siten, että arvioistaessa, onko merkki,
                                                                                joka muodostuu eri osista koostuvasta uudesta sanasta,
(1) EYVL L 256, 7.9.1987, s. 1.                                                 riittävän erottuva toimiakseen asianomaisten tuotteiden
(2) EYVL L 312, 14.11.1997, s. 1.                                               tavaramerkkinä, on lähdettävä siitä ajatuksesta, että kysy-
                                                                                mykseen on lähtökohtaisesti vastattava myöntävästi, vaik-
                                                                                ka kyseiset osat eivät itsessään olisi riittävän erottuvia
                                                                                asianomaisten tuotteiden kannalta, ja että asia voi olla
                                                                                toisin ainoastaan, jos siihen liittyy ylimääräisiä olosuhteita
                                                                                esimerkiksi silloin, kun uusi sana on jokaiselle ihmiselle
                                                                                itsestään selvä ja ymmärrettävissä oleva sellaisten ominai-
                                                                                suuksien olennaisesti kaupallisesta yhdistelmästä, jota ei
Amtsgerichts Müllheim/Badenin 20.6.2000 tekemällään                             voitaisi kuvata muuten kuin uudella sanalla?
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa
Gründerzentrum-Betriebs-Gmbh vastaan Baden-Würt-                          B.    Jos kysymykseen A vastataan kieltävästi, onko katsottava,
                       tembergin osavaltio                                      että uudesta sanasta muodostuva merkki, joka koostuu
                                                                                sellaisista eri osista, joista yksikään ei sellaisenaan ole
                          (Asia C-264/00)                                       direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla
                                                                                erottuva asianomaisten tuotteiden kannalta, ei myöskään
                                                                                ole erottuva, ja että asia voi olla toisin ainoastaan, jos
                         (2000/C 247/38)                                        siihen liittyy ylimääräisiä olosuhteita, jotka aiheuttavat
                                                                                sen, että merkin tekijöiden yhdistelmä on enemmän kuin
Amtsgerichts Müllheim/Baden on pyytänyt 20.6.2000 te-                           osiensa summa esimerkiksi sen takia, että uusi sana
kemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomiois-                    osoittaa tiettyä luovuutta?


title: Asia T-675/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.3.2016 – Espanja v. komissio (EMOTR — Tukiosasto — Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto — Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot — Espanjan suorittamat menot — Kiinteämääräiset rahoituskorjaukset — Kertaluonteinen rahoituskorjaus — Rahoitusoikaisun laajentaminen koskemaan asetuksen (EY) N:o 885/2006 11 artiklan 1 kohdassa säädetyn tiedoksiantamisen jälkeistä ajanjaksoa)

text:
               18.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 136/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.3.2016 – Espanja v. komissio
   (Asia T-675/14) (1)

   ((EMOTR - Tukiosasto - Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto - Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot - Espanjan suorittamat menot - Kiinteämääräiset rahoituskorjaukset - Kertaluonteinen rahoituskorjaus - Rahoitusoikaisun laajentaminen koskemaan asetuksen (EY) N:o 885/2006 11 artiklan 1 kohdassa säädetyn tiedoksiantamisen jälkeistä ajanjaksoa))
   (2016/C 136/44)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: abogado del Estado M. J. García-Valdecasas Dorrego

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: I. Galindo Martín ja D. Triantafyllou)

      Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Latvian tasavalta (asiamiehet: I. Kalniņš ja D. Pelše)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta, Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 9.7.2014 annettu komission täytäntöönpanoasetus 2014/458/EU (EUVL L 205, s. 62), siltä osin kuin se koskee Espanjan kuningaskunnan suorittamia menoja, joiden määrä on 2 713 208,07 euroa.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Espanjan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Latvian tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 388, 3.11.2014.


title: Asia C-422/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Naczelny Sąd Administracyjny (Puola) on esittänyt 13.7.2017 – Minister Finansów v. Skarpa Travel sp. z o.o. w Krakowie

text:
               23.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 357/3

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Naczelny Sąd Administracyjny (Puola) on esittänyt 13.7.2017 – Minister Finansów v. Skarpa Travel sp. z o.o. w Krakowie
   (Asia C-422/17)
   (2017/C 357/04)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Minister Finansów

      Vastapuoli: Skarpa Travel sp. z o.o. w Krakowie

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) säännöksiä tulkittava siten, että matkailupalveluja, joiden verotuksessa sovelletaan kyseisen direktiivin 306–310 artiklassa esitettyä matkatoimistoja koskevaa erityisjärjestelmää, tarjoavan verovelvollisen saamien ennakkomaksujen osalta verosaatava syntyy kyseisen direktiivin 65 artiklassa määritellyllä hetkellä?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko direktiivin 2006/112/EY 65 artiklaa tulkittava siten, että matkailupalveluja, joiden verotuksessa sovelletaan kyseisen direktiivin 306–310 artiklassa esitettyä matkatoimistoja koskevaa erityisjärjestelmää, tarjoavan verovelvollisen saamasta ennakkomaksusta vähennetään verotuksessa kyseisen direktiivin 308 artiklassa tarkoitetut verovelvolliselle ennakkomaksun saamishetkeen mennessä koituneet todelliset kulut?

      (1)  EUVL 2006, L 347, s. 1.


title: Asia F-113/11: Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 21.2.2013 — Marcuccio v. komissio (Henkilöstö — Työjärjestyksen 34 artiklan 1 ja 6 kohta — Telekopiona kanteen nostamisen määräajassa nostettu kanne — Asianajajan käsin merkitsemä allekirjoitus, joka on erilainen kuin postitse toimitetussa kannekirjelmän alkuperäisessä versiossa oleva allekirjoitus — Myöhään nostettu kanne — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               20.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 114/46

         Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 21.2.2013 — Marcuccio v. komissio
   (Asia F-113/11) (1)

   (Henkilöstö - Työjärjestyksen 34 artiklan 1 ja 6 kohta - Telekopiona kanteen nostamisen määräajassa nostettu kanne - Asianajajan käsin merkitsemä allekirjoitus, joka on erilainen kuin postitse toimitetussa kannekirjelmän alkuperäisessä versiossa oleva allekirjoitus - Myöhään nostettu kanne - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)
   2013/C 114/70
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: asianajaja G. Cipressa)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Berardis-Kayser ja J. Baquero Cruz, avustajanaan asianajaja A. Dal Ferro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Henkilöstö — Kanne, jossa vaaditaan komission sellaisen implisiittisen päätöksen kumoamista, jolla hylättiin kantajan vaatimus vuoden 2010 elokuun saamatta jääneen palkan maksamisesta

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

               2)

               Luigi Marcuccio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 25, 28.1.2012, s. 69.


title: Asia C-195/02: Euroopan yhteisöjen komission 27.5.2002 Espanjan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
C 191/18                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         10.8.2002
Euroopan yhteisöjen komission 27.5.2002 Espanjan ku-                     –     Velvollisuus vaihtaa ajokortti sen takia, ettei siinä ole
             ningaskuntaa vastaan nostama kanne                                enää tyhjää tilaa, johon tietoja voitaisiin merkitä, ei ole
                                                                               sopusoinnussa direktiivin liitteessä I olevan 4 kohdan
                                                                               kanssa: tässä säännöksessä ei säädetä vaihtomahdollisuu-
                          (Asia C-195/02)                                      desta tällaisessa tilanteessa, eikä siitä säädetä myöskään
                                                                               8 artiklassa, joka koskee juuri ajokorttien vaihtamista. Jos
                                                                               katsotaan, että direktiivissä säädetään tyhjentävästi näistä
                                                                               kysymyksistä, on katsottava, että säännös, jossa velvoite-
                          (2002/C 191/29)
                                                                               taan vaihtamaan ajokortti kuljettajia koskevan asetuksen
                                                                               25 §:n 2 momentissa säädetyissä määräajoissa, on ristirii-
                                                                               dassa direktiivin kanssa.
Euroopan yhteisöjen komissio on 27.5.2002 nostanut Euroo-                –     Kuljettajia koskevan asetuksen seitsemäs siirtymäsäännös
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningas-                     on ristiriidassa direktiivin liitteen III kanssa: direktiivissä
kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellisen yksi-                  91/439/ETY ei säädetä mahdollisuudesta tunnustaa
kön virkamiehet Fernando Castillo de la Torre ja Wouter Wils,                  uudelleen jo saavutettuja oikeuksia. Direktiivin 7 artiklan
ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön                      1 kohdan a alakohdan mukaan ajokortin haltijan on
virkamies Luis Escobar Guerrero, Centre Wagner.                                täytettävä moottoriajoneuvon kuljettamiseen vaadittavaa
                                                                               fyysistä ja henkistä terveyttä koskevat direktiivin liit-
                                                                               teessä III säädetyt vähimmäisvaatimukset. Tämän vuoksi
                                                                               ajokortin haltijan on myös ajokorttia uusiessaan täytettä-
Kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta                                       vä nämä vähimmäisvaatimukset. Komissio ei hyväksy
                                                                               Espanjan viranomaisten väitettä, jonka mukaan kaikenlai-
toteamaan, että Espanjan kuningaskunta                                         sen ”vanhusten oikeuden” puuttuminen johtuu pelkästä
                                                                               unohduksesta.
–     on rikkonut direktiivin 91/439/ETY (1) 1 artiklan 2 kohtaa
      antaessaan kuljettajia koskevan asetuksen 22–24 §:t;
                                                                         (1) EYVL L 237, 24.8.1991, s. 1.
–     on rikkonut direktiivin 91/439/ETY liitteessä I olevaa
      4 kohtaa antaessaan kuljettajia koskevan asetuksen 25 §:n
      2 momentin,
–     on rikkonut direktiivin 91/439/ETY 7 artiklan 1 kohdan
      a alakohtaa antaessaan kuljettajia koskevan asetuksen
      seitsemännen siirtymäsäännöksen,
ja velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeuden-
käyntikulut.
                                                                         Euroopan yhteisöjen komission 27.5.2002 Espanjan ku-
                                                                                ningaskuntaa vastaan nostama kanne
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                                (Asia C-197/02)
–     Velvollisuus merkityttää ajokortti kuljettajien ja lainsää-
      dännön rikkojien rekisteriin, on ristiriidassa direktiivin
      1 artiklan 2 kohdan kanssa: pakollinen rekisteriin merkit-                                  (2002/C 191/30)
      semismenetelmä on siitä koituvien erityisen vakavien
      seurausten takia väärässä suhteessa tavoiteltuun päämää-
      rään nähden. Sen oikeuden käyttäminen, joka direktiivissä
      annetaan ja jonka mukaan Espanjassa voidaan soveltaa
      ajokorttien voimassaoloaikaa ja lääkärintarkastuksen si-
      sältöä koskevia espanjalaisia oikeussääntöjä, ei esty tai
      rajoitu mitenkään sen vuoksi, ettei ajokortteja merkitä            Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 27.5.2002 Euroo-
      rekisteriin. Lisäksi, jotta varmistettaisiin pistejärjestelmän     pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningas-
      tai minkä tahansa muun sellaisen järjestelmän tehokkuus,           kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen yksikön
      jossa otetaan huomioon rikoksenuusinta, riittää esimer-            virkamies Gregorio Valero Jordana, prosessiosoite Luxembur-
      kiksi, että ajokortin tiedot merkitään rekisteriin silloin,        gissa c/o saman yksikön virkamies Luis Escobar Guerrero,
      kun lakia rikotaan ensimmäisen kerran.                             Centre Wagner.


title: Asia C-529/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 16.11.2010 — Ministero dell’Economia e delle Finanze; Agenzia delle Entrate v. Safilo Spa

text:
               29.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 16.11.2010 — Ministero dell’Economia e delle Finanze; Agenzia delle Entrate v. Safilo Spa
   (Asia C-529/10)
   ()
   2011/C 30/36
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Corte suprema di cassazione

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Ministero dell’Economia e delle Finanze; Agenzia delle Entrate

      Vastaaja: Safilo Spa

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko oikeuksien väärinkäytön veroasioissa kieltävä periaate, sellaisena kuin se on määriteltynä asioissa C-255/02, Halifax, ja C-425/06, Part Service, annetuissa tuomioissa, unionin oikeuden perusperiaate ainoastaan yhdenmukaistettujen verojen osalta ja unionin johdetulla oikeudella säännellyissä asioissa vai sovelletaanko sitä perusoikeuksien väärinkäytön kieltona myös muihin kuin yhdenmukaistettuihin veroihin, kuten välittömiin veroihin, kun verotus kohdistuu rajatylittäviin taloudellisiin tapahtumiin, kuten siihen, että yhtiö ostaa käyttö- ja tuotto-oikeuksia (usus fructus) toisen yhtiön osakkeisiin, kun jälkimmäisen yhtiön kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa tai kolmannessa valtiossa?

               2)

               Edelliseen kysymykseen annettavasta vastauksesta riippumatta onko yhteisön kannalta merkityksellinen etu, että jäsenvaltiot säätävät yhdenmukaistamattomien verojen osalta asianmukaisia välineitä veronkierron estämiseksi, ja onko tällainen etu esteenä oikeuksien väärinkäytön kieltävän periaatteen, joka on tunnustettu myös kansallisen lainsäädännön säännöksi, soveltamatta jättämiselle erityisen veroarmahduksen yhteydessä ja rikotaanko siinä tapauksessa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan 3 kohdasta johdettavia periaatteita?

               3)

               Voidaanko sisämarkkinoiden periaatteista johtaa kielto säätää paitsi poikkeustoimenpiteitä, joilla luovutaan kokonaan verovaateista, myös veroriitojen ratkaisua koskeva poikkeustoimenpide, jonka soveltamista on ajallisesti rajoitettu ja jonka edellytyksenä on ainoastaan — huomattavasti maksettavaksi kuuluvaa veroa pienemmän — osan maksaminen maksettavaksi kuuluvasta verosta?

               4)

               Ovatko syrjintäkiellon periaate ja valtiontukia koskeva sääntely esteenä esillä olevassa asiassa kyseessä olevalle veroriitojen ratkaisemista koskevalle järjestelmälle?

               5)

               Onko yhteisön lainsäädännön tehokasta soveltamista koskeva periaate esteenä poikkeuksellisille ja ajallisesti rajatuille prosessisäännöille, joilla laillisuuden (ja erityisesti yhteisön oikeuden oikean tulkinnan ja soveltamisen) valvonta otetaan pois ylimmän oikeusasteen tuomioistuimelta, joka on velvollinen siirtämään pätevyyttä ja tulkintaa koskevat ennakkoratkaisukysymykset Euroopan unionin tuomioistuimelle?


title: Asia T-200/06: Kanne 26.7.2006 — IBERDROLA v. Euroopan yhteisöjen komissio

text:
               30.9.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 237/9

         Kanne 26.7.2006 — IBERDROLA v. Euroopan yhteisöjen komissio
   (Asia T-200/06)
   (2006/C 237/17)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: IBERDROLA S.A. (Bilbao, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Alfaro Aguila-Real, P. Liñán Hernández, S. Martínez Lage, H. Brokelmann ja J. Ruiz Calzado)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               riidanalainen päätös on kumottava

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Tämä kanne on nostettu Euroopan yhteisöjen komission 25.4.2006 tekemästä päätöksestä (asia COMP/M.4110 — E.ON/ENDESA), jolla keskittymä, jolla E.ON AG pyrkii saamaan määräysvallan ENDESA SA:n kaikkiin osakkeisiin liittyen, julistettiin yhteismarkkinoille soveltuvaksi.
   Kantaja täsmentää tältä osin, että sen mielestä riidanalaisessa päätöksessä sivuutetaan vakava vaara sellaisten yhteen sovitettujen vaikutusten syntymisestä yleiseurooppalaisella tasolla toimivien tärkeimpien toimijoiden välisiin kilpailusuhteisiin, joita ei voida jättää tutkimatta, kun on kyse tämän laajuisesta ja luonteisesta keskittymästä, joka vaikuttaa tärkeimpiin yrityksiin kaksilla tärkeimmillä kansallisilla energiamarkkinoilla.
   Väitteidensä tueksi kantaja esittää, että vastaaja:

               —

               on loukannut hyvän hallinnon periaatetta, koska se ei ole tutkinut asianmukaisesti ja riittävästi niiden markkinoiden toimintaa, joihin vaikutetaan, sekä keskittymän vaikutusta niihin

               —

               on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on perustanut keskittymää koskevan tutkimuksensa staattiseen näkemykseen markkinoista keskittymäasetuksen ja yhteisön oikeuskäytännön vastaisesti

               —

               on laiminlyönyt velvollisuutensa varmistaa niiden oikeussääntöjen yhdenmukainen soveltaminen, jotka koskevat keskittymien valvontaa ja määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä, ilmoitetun keskittymän tutkimisen yhteydessä ja hyväksynyt sen tutkimatta niiden varojen alkuperää, jotka E.ON varasi ENDESAn hankintaan, sen selvittämiseksi, voiko tällainen keskittymä perustua määräävän markkina-aseman väärinkäyttöön

               —

               on tehnyt ilmeisiä arviointivirheitä ja jättänyt huomiotta merkityksellisiä seikkoja, kun se on katsonut, että keskittymän soveltuvuudesta yhteismarkkinoille ei ole vakavia epäilyjä ja tehnyt hyväksymispäätöksen ensimmäisessä vaiheessa. Kantaja korostaa tämän osalta, että vaikka riidanalainen päätös tehtiin uuden keskittymäasetuksen perusteella, jossa edellytetään paljon monimutkaisempaa ja vaativampaa analyysiä, siinä

                           —

                           jätetään täysin huomiotta negatiivinen vaikutus, joka keskittymällä on kansallisten tukkumarkkinoiden yhdentämiseen, jonka huipentuma on eurooppalaisten yhteismarkkinoiden luominen kaasun ja sähkön alalla

                           —

                           arvioidaan puutteellisesti suunnitellun keskittymän vaikutusta orastaviin yleiseurooppalaisiin markkinoihin, jotka koskevat sähkötoimituksia kansainvälisille yrityksille

                           —

                           katsotaan, että E.ON:n yleiseurooppalaisesta luonteesta ja taloudellisesta voimasta riippumatta se ei ole ENDESAn merkittävä potentiaalinen kilpailija Espanjan sähköntuotanto- ja kaasuntoimitusmarkkinoilla

                           —

                           katsotaan, että keskittymällä ei vahvisteta määräävää asemaa Saksan markkinoilla ja että äskettäisen markkinoille tulijan eli ENDESAn häviäminen ei muuta kilpailutilannetta.

         Lopuksi kantaja väittää, että perusteluvelvollisuutta on loukattu.


title: Asia C-170/15 P: Valitus, jonka Enercon GmbH on tehnyt 14.4.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-655/13, Enercon v. SMHV, 28.1.2015 antamasta tuomiosta

text:
               18.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 136/6

         Valitus, jonka Enercon GmbH on tehnyt 14.4.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-655/13, Enercon v. SMHV, 28.1.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-170/15 P)
   (2016/C 136/10)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Enercon GmbH (edustaja: Rechtsanwalt R. Böhm)

      Muu osapuoli: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
   Unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on 21.1.2016 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen ja määrännyt valittajan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.


title: Asia C-36/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 11.5.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Naczelny Sąd Administracyjny – Puola) – Minister Finansówv. Posnania Investment SA (Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Direktiivi 2006/112/EY — 2 artiklan 1 kohdan a alakohta — 14 artiklan 1 kohta — Verolliset liiketoimet — Vastikkeellisen tavaroiden luovutuksen käsite — Verovelan suorittamiseksi tehtävä kiinteistön luovutus valtiolle tai alueelliselle yhteisölle — Tällaisen luovutuksen jääminen mainitun käsitteen ulkopuolelle)

text:
               24.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 239/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 11.5.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Naczelny Sąd Administracyjny – Puola) – Minister Finansówv. Posnania Investment SA
   (Asia C-36/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - 2 artiklan 1 kohdan a alakohta - 14 artiklan 1 kohta - Verolliset liiketoimet - Vastikkeellisen tavaroiden luovutuksen käsite - Verovelan suorittamiseksi tehtävä kiinteistön luovutus valtiolle tai alueelliselle yhteisölle - Tällaisen luovutuksen jääminen mainitun käsitteen ulkopuolelle))
   (2017/C 239/12)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Minister Finansów

      Vastapuoli: Posnania Investment SA

      Tuomiolauselma

   Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 2 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 14 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että arvonlisäverovelvollisen tekemä kiinteistön omistusoikeuden sellainen siirto jäsenvaltion tai tällaisen valtion alueellisen yhteisön veronsaajalle, joka – kuten pääasiassa kyseessä oleva siirto – tehdään suorituksena maksamattomista veroista, ei merkitse arvonlisäveron piiriin kuuluvaa vastikkeellista tavaroiden luovutusta.

      (1)  EUVL C 145, 25.4.2016.


title: Asia C-584/12 P: Valitus, jonka El Corte Inglés, S.A. on tehnyt 13.12.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-357/09, Pucci International v. SMHV — El Corte Inglés (Emidio Tucci) 27.9.2012 antamasta tuomiosta

text:
               2.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/10

         Valitus, jonka El Corte Inglés, S.A. on tehnyt 13.12.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-357/09, Pucci International v. SMHV — El Corte Inglés (Emidio Tucci) 27.9.2012 antamasta tuomiosta
   (Asia C-584/12 P)
   2013/C 63/17
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: El Corte Inglés, S.A. (edustajat: asianajajat J. L. Rivas Zurdo ja E. Seijo Veiguela)

      Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ja Emilio Pucci International BV

      Vaatimukset

               —

               Asiassa T-357/09 27.9.2012 annettu unionin yleisen tuomioistuimen tuomio on kumottava kokonaisuudessaan.

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan El Corte Inglés, S.A:n oikeudenkäyntikulut.

               —

               Emilio Pucci International BV on velvoitettava korvaamaan El Corte Inglés, S.A:n oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Väitteen esittäjä ei ole näyttänyt toteen käyttöä silmälaseja varten, kuten SMHV:n valituslautakunta on vahvistanut. Lisäksi juuri tämä arviointiperuste eli se, ettei käyttöä pidetä tosiasiallisena käyttönä silloin, kun tavaramerkki vain näkyy valokuvien yläpuolella tai vieressä, on juuri se, jota unionin yleinen tuomioistuin on käyttänyt asiassa T-39/10 (1) antamansa tuomion 31 kohdassa. Tämän vuoksi aiemmin mainitun tavaramerkin nro 274991 käyttöä luokkaan 9 kuuluvia silmälaseja varten ei olisi saanut riidanalaisessa tuomiossa pitää näytettynä.
   Sekaannusvaarasta asetuksen 40/94 (2) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja sitä koskevassa oikeuskäytännössä edellytetään, että sekaannusvaaraa on arvioitava kokonaisuutena ja huomioon on otettava kaikki asiassa merkitykselliset osatekijät. SMHV:n toinen valituslautakunta katsoi, että kyseiset tavarat poikkesivat toisistaan luonteensa, käyttötarkoituksensa ja käyttötapansa osalta, ja sen päätelmät olivat tältä osin asianmukaisia (riidanalaisen päätöksen 102 kohta). Kosmetiikalla ja koruilla voi olla yhteys laajaan ja samalla heterogeeniseen muotialaan, mutta se ei tarkoita, että niillä olisi yhteys luokkiin 18, 24 ja 25 kuuluviin tavaroihin tai että niitä olisi pidettävä samankaltaisina kuin kyseisiä tavaroita.
   Asetuksen N:o 207/2009 (3) 8 artiklan 5 kohdan vaikutusten ulottamista muihin luokkaan 9 (silmälasit) ja luokkaan 14 (korut ja kellot) kuuluviin tavaroihin sekä WC-paperiin (luokka 16) ei ole riittävästi perusteltu ja se perustuu oletuksiin, joita kantaja ei ole näyttänyt toteen asiassa T-357/09 (4). Tällaisessa tilanteessa ei kuitenkaan hyväksytä pelkkiä oletuksia, kuten myös kyseisen tuomion 70 ja 71 kohdasta ilmenee, eikä laajalti tunnettuja tavaramerkkejä myöskään sovelleta sellaisinaan, minkä vuoksi tuleviin riskeihin on vedottava ja ne on näytettävä toteen, mitä kantaja ei ole tehnyt.

      (1)  Asia T-39/10, El Corte Inglés v. SMHV, tuomio 27.9.2012, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.

      (2)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).

      (3)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).

      (4)  Asia T-357/09, Pucci International v. SMHV — El Corte Inglés (Emidio Tucci), tuomio 27.9.2012, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.


title: Asia C-517/04: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto)  8.6.2006  (College van Beroep voor het bedrijfslevenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Visserijbedrijf D.J. Koornstra & Zn. VOF v. Productschap Vis (Katkarapujen kuljettamisesta jäsenvaltiossa rekisteröidyillä kalastusaluksilla kannettava maksu, jolla rahoitetaan katkarapusihtejä ja katkarapujen kuorintalaitteita kyseisessä jäsenvaltiossa — EY 25 artikla — Tulleja vaikutukseltaan vastaava maksu — EY 90 artikla — Sisäiset maksut)

text:
               29.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 178/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 8.6.2006 (College van Beroep voor het bedrijfslevenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Visserijbedrijf D.J. Koornstra & Zn. VOF v. Productschap Vis
   (Asia C-517/04) (1)

   (Katkarapujen kuljettamisesta jäsenvaltiossa rekisteröidyillä kalastusaluksilla kannettava maksu, jolla rahoitetaan katkarapusihtejä ja katkarapujen kuorintalaitteita kyseisessä jäsenvaltiossa - EY 25 artikla - Tulleja vaikutukseltaan vastaava maksu - EY 90 artikla - Sisäiset maksut)
   (2006/C 178/06)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Visserijbedrijf D.J. Koornstra & Zn. VOF

      Vastaaja: Productschap Vis
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — College van Beroep voor her bedrijfsleven — Sellaisen maksun soveltuminen yhteen yhteisön oikeuden ja erityisesti EY 25 ja EY 90 artiklan kanssa, joka on määrätty jäsenvaltiossa yritysten maksettavaksi kyseisessä jäsenvaltiossa rekisteröidyllä aluksella tapahtuvan katkurapujen kuljettamisen takia — Yrityksen on maksettava tämä maksu myös muualla yhteisössä kuljetetuista katkaravuista — Maksu, joka on tarkoitettu katkarapujen sihtien ja kuorintalaitteiden rahoittamiseen tässä jäsenvaltiossa — Vaikutukseltaan vastaava maksu — Yrityksiin vai tuotteisiin sovellettava maksu?
   Tuomiolauselma
   Maksu, jonka jäsenvaltion julkisoikeudellinen elin kantaa samojen kriteerien perusteella kotimaan markkinoille tarkoitetuista kotimaisista tuotteista ja muihin jäsenvaltioihin vietävistä kotimaisista tuotteista, merkitsee EY 23 ja EY 25 artiklassa kiellettyä vientitullia vaikutukseltaan vastaavaa maksua, jos kyseisen maksun tuotolla rahoitetaan sellaista toimintaa, josta hyötyvät ainoastaan kotimaan markkinoille tarkoitetut kotimaiset tuotteet, ja jos kyseisen maksun tuoton kohdentamisesta koituvat edut korvaavat täysimääräisesti kyseisiin tuotteisiin kohdistuvan rasituksen. Tällainen maksu merkitsee sitä vastoin EY 90 artiklassa määrätyn syrjintäkiellon rikkomista siinä tapauksessa, että ne edut, joita kyseisen maksun tuoton kohdentamisesta koituu niille kotimaisille tuotteille, jotka jalostetaan kotimaan markkinoilla tai joita pidetään siellä kaupan, korvaavat ainoastaan osittain kyseisiin tuotteisiin kohdistuvan rasituksen.

      (1)  EUVL C 69, 19.3.2005.


title: Asia C-621/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 23.11.2015 – Nelly W, Lauriane W ja Christelle W v. Sanofi Pasteur MSD SNC, Caisse primaire d’assurance maladie des Hauts-de-Seine ja Caisse Carpimko

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/18

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 23.11.2015 – Nelly W, Lauriane W ja Christelle W v. Sanofi Pasteur MSD SNC, Caisse primaire d’assurance maladie des Hauts-de-Seine ja Caisse Carpimko
   (Asia C-621/15)
   (2016/C 048/25)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour de cassation

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Nelly W, Lauriane W ja Christelle W

      Vastapuolet: Sanofi Pasteur MSD SNC, Caisse primaire d’assurance maladie des Hauts-de-Seine ja Caisse Carpimko

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 25.7.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/374/ETY (1) 4 artikla, siltä osin kuin kyseessä on lääkelaboratorioiden vastuu valmistamistaan rokotteista, esteenä näytön esittämistavalle, jonka mukaan tosiseikkojen osalta toimivaltainen tuomioistuin voi käyttäessään suvereenia harkintavaltaansa arvioida, että tosiseikat, joihin valittaja vetoaa, ovat vakavasti otettavia, täsmällisiä ja yhtäpitäviä olettamia, jotka ovat omiaan osoittamaan rokotteen puutteellisen turvallisuuden ja sen ja sairauden välisen syy-yhteyden, siitä huolimatta, että lääketieteellisessä tutkimuksessa ei ole osoitettu rokotuksen ja sairauden ilmenemisen välistä yhteyttä?

               2)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko edellä mainitun direktiivin 85/374 4 artikla esteenä olettamia koskevalle järjestelmälle, jonka mukaan syy-yhteys rokotteen puutteellisen turvallisuuden ja vahinkoa kärsineelle aiheutuneen vahingon välillä olisi aina katsottava toteennäytetyksi, jos tietyt syy-yhteyden indisiot täyttyvät?

               3)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko edellä mainitun direktiivin 85/374 4 artiklaa tulkittava siten, että vahinkoa kärsineelle asetetun todistustaakan, joka koskee syy-yhteyttä rokotteen puutteellisen turvallisuuden ja hänelle aiheutuneen vahingon välillä, voidaan katsoa siirtyneen vain, jos tämä yhteys on osoitettu tieteellisesti?

      (1)  EYVL L 210, s. 29.


title: Asia C-225/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 9.4.2014 (Conseil d'État’n (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Ville d'Ottignies-Louvain-la-Neuve, Michel Tillieut, Willy Gregoire ja Marc Lacroix v. Région wallonne (Ennakkoratkaisupyyntö — Ympäristö — Jätteet — Direktiivi 75/442/ETY — 7 artiklan 1 kohta — Huoltosuunnitelma — Sopivat paikat ja laitokset jätteistä huolehtimiseksi — Jätehuoltosuunnitelman käsite — Direktiivi 1999/31/EY — 8 ja 14 artikla — Kaatopaikat, jolle on myönnetty lupa tai jotka ovat jo käytössä, kun tämä direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä)

text:
               10.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 175/13

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 9.4.2014 (Conseil d'État’n (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Ville d'Ottignies-Louvain-la-Neuve, Michel Tillieut, Willy Gregoire ja Marc Lacroix v. Région wallonne
   (Asia C-225/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Ympäristö - Jätteet - Direktiivi 75/442/ETY - 7 artiklan 1 kohta - Huoltosuunnitelma - Sopivat paikat ja laitokset jätteistä huolehtimiseksi - Jätehuoltosuunnitelman käsite - Direktiivi 1999/31/EY - 8 ja 14 artikla - Kaatopaikat, jolle on myönnetty lupa tai jotka ovat jo käytössä, kun tämä direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä))
   2014/C 175/15
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d'État

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Ville d'Ottignies-Louvain-la-Neuve, Michel Tillieut, Willy Gregoire ja Marc Lacroix

      Vastaaja: Région wallonne

      Muu osapuoli: Shanks SA

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Conseil d'État – Jätteistä 15.7.1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY (EYVL L 194, s. 39) 7 artiklan ja tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/ETY (EYVL L 197, s. 30) 2 artiklan a alakohdan tulkinta – Jätehuolto – Jätehuoltosuunnitelman käsite – Kansallinen säännös, jonka mukaan muita kuin kyseisessä jätehuoltosuunnitelmassa mainittuja teknisiä jätteensijoituskeskuksia ei voida hyväksyä – Poikkeussääntö, jossa sallitaan jätehuoltosuunnitelman voimaantulon jälkeen sellaisten lupien uusiminen, jotka oli myönnetty teknisille jätteensijoituskeskuksille ennen kyseisen suunnitelman voimaantuloa – Suunnitelman ja ohjelman käsite

      Tuomiolauselma

   Jätteistä 15.7.1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 24.5.1996 annetulla komission päätöksellä 96/350/EY, 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen kansallinen säännös, jonka mukaan poiketen säännöstä, jonka mukaan kaatopaikoille ei voida antaa lupaa muille kuin tässä artiklassa edellytetyssä jätehuoltosuunnitelmassa tarkoitetuille alueille, ennen jätehuoltosuunnitelman voimaantuloa hyväksytyt kaatopaikat voivat saada jätehuoltosuunnitelman voimaantulon jälkeen uusia lupia samoille maa-alueille, ei ole direktiivin 75/442, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 96/350, tässä säännöksessä tarkoitettu jätehuoltosuunnitelma.
   Kaatopaikoista 26.4.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/31/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 5.12.2011 annetulla neuvoston direktiivillä 2011/97/EU, 8 artikla ei kuitenkaan ole esteenä tällaiselle kansalliselle säännökselle, jonka oikeudellinen perusta voi olla tämän direktiivin 14 artikla ja jota voidaan soveltaa kaatopaikkoihin, joille on myönnetty lupa tai jotka ovat jo käytössä, kun direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, sillä edellytyksellä, että tässä 14 artiklassa mainittuja muita vaatimuksia noudatetaan, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava.

      (1)  EUVL C 207, 20.7.2013.


title: Asia F-137/14: Kanne 8.12.2014 – ZZ v. komissio

text:
               2.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 34/54

         Kanne 8.12.2014 – ZZ v. komissio
   (Asia F-137/14)
   (2015/C 034/67)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja H. Tettenborn)

      Vastaaja: komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Euroopan ulkosuhdehallinnon (EUH) 29.1.2014 antaman päätöksen, jolla kantajan toistaiseksi voimassaoleva työsuhde päätettiin, kumoaminen ja vaatimus kantajalle aiheutuneen henkisen kärsimyksen ja aineettoman vahingon korvaamiseksi

      Vaatimukset

               —

               EUH:n 29.1.2014 päivätyllä kirjeellä kantajalle tiedoksiannettu EUH:n päätös, jonka mukaan kantajan työsuhde päättyy seitsemän kuukauden irtisanomisajalla 31.8.2014 keskiyöllä, on kumottava

               —

               EUH on velvoitettava maksamaan kantajalle vahingonkorvausta virkamiestuomioistuimen asianmukaiseksi harkitsema määrä tälle ensimmäisessä vaatimuksessa mainitusta EUH:n päätöksestä aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä ja aineettomasta vahingosta

               —

               EUH on velvoitettava korvaamaan kantajalle täysimääräisesti hänelle aiheutuneet aineelliset vahingot erityisesti maksamalla kaikki saamatta jääneet määrät ja kaikki muut kantajalle EUH:n lainvastaisesta menettelystä aiheutuneet kustannukset (saadut työttömyyskorvaukset tai työpanosta hyödyntämällä saadut tulot pois lukien)
               Toissijaisesti siinä tapauksessa, että oikeudellisista tai tosiasiallisista syistä kantajaa ei voida ottaa takaisin palvelukseen ja/tai hänen työsuhdettaan ei voida jatkaa tähänastisin edellytyksin, EUH on velvoitettava maksamaan kantajalle hänen työskentelynsä lainvastaisesta lopettamisesta aiheutuneesta aineellisesta vahingosta vahingonkorvauksena korvaus, joka vastaa suuruudeltaan hänen tosiasiallisesti odotettavissa olevien tulojensa ja niiden tulojen välistä erotusta, jotka kantaja olisi saanut, jos sopimus olisi edelleen voimassa, eläke-etuudet ja muut oikeudet huomioon ottaen, ja

               —

               EUH on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia F-79/15: Kanne 26.5.2015 – ZZ v. EKP

text:
               24.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 279/57

         Kanne 26.5.2015 – ZZ v. EKP
   (Asia F-79/15)
   (2015/C 279/73)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: asianajaja S. Pappas)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Sellaisen Euroopan keskuspankin päätöksen kumoaminen, jolla päätetään kantajan sairauden ammattitaudiksi tunnustamista koskeva menettely, ja väitetysti aiheutuneen henkisen kärsimyksen ja aineellisten vahinkojen korvaamista koskeva vaatimus

      Vaatimukset

               —

               Riidanalainen päätös on kumottava

               —

               Euroopan keskuspankki on velvoitettava maksamaan kantajalle 30  000 euroa aineellisesta vahingosta ja henkisestä kärsimyksestä

               —

               Euroopan keskuspankki on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-63/06: Lietuvos vyriausiasis administracinis teismasin  20.12.2005  tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa UAB Profisa vastaan Muitinės departamentas prie Lietuvos respublikos finansų ministerijos

text:
               8.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/14

         Lietuvos vyriausiasis administracinis teismasin 20.12.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa UAB Profisa vastaan Muitinės departamentas prie Lietuvos respublikos finansų ministerijos
   (Asia C-63/06)
   (2006/C 86/26)
   Oikeudenkäyntikieli: liettua
   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas on pyytänyt 20.12.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 3.2.2006, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa UAB Profisa vastaan Muitinės departamentas prie Lietuvos respublikos finansų ministerijos seuraavaan kysymykseen:
   Kun otetaan huomioon alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/83/ETY (1) eri kielitoisintojen väliset erot, onko mainitun direktiivin 27 artiklan 1 kohdan f alakohtaa tulkittava siten, että siinä asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus vapauttaa valmisteverosta etyylialkoholi, joka on tuotu Euroopan yhteisöjen tullialueelle ja joka sisältyy suoraan käytettäviksi tarkoitettuihin suklaatuotteisiin, silloin, kun suklaatuotteiden sisältämän alkoholin määrä ei ylitä 8,5 litraa 100 kilogrammassa kyseisiä suklaatuotteita?

      (1)  EYVL L 316, s. 21.


title: Yhdistetyt asiat C-145/06 ja C-146/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 5.7.2007 (Commissione tributaria di secondo grado di Trenton (Italia) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Fendt Italiana Srl v. Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento (Direktiivi 2003/96/EY — Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskeva yhteisön kehys — Direktiivin soveltamisala — Kivennäisöljyt — Muuhun käyttöön kuin moottoripolttoaineeksi tai lämmityspolttoaineeksi tarkoitettujen voiteluöljyjen jättäminen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle — Direktiivin 92/81/ETY kumoaminen — Kansallinen verojärjestelmä)

text:
               25.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 199/11

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 5.7.2007 (Commissione tributaria di secondo grado di Trenton (Italia) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Fendt Italiana Srl v. Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento
   (Yhdistetyt asiat C-145/06 ja C-146/06) (1)

   (Direktiivi 2003/96/EY - Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskeva yhteisön kehys - Direktiivin soveltamisala - Kivennäisöljyt - Muuhun käyttöön kuin moottoripolttoaineeksi tai lämmityspolttoaineeksi tarkoitettujen voiteluöljyjen jättäminen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle - Direktiivin 92/81/ETY kumoaminen - Kansallinen verojärjestelmä)
   (2007/C 199/17)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Commissione tributaria di secondo grado di Trento
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Fendt Italiana Srl

      Vastaaja: Agenzia Dogane Ufficio Dogane di Trento
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Commissione tributaria di secondo grado di Trento — Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta annetun direktiivin 2003/96/EY (EYVL 283, s. 51) tulkinta — Sellaisen kansallisen lainsäädännön yhteensoveltuvuus, jolla säädetään muina kuin poltto- tai lämmitysaineina käytettävien voiteluöljyjen verojärjestelmästä
   Tuomiolauselma
   Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annettua neuvoston direktiiviä 2003/96/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 29.4.2004 annetulla neuvoston direktiivillä 2004/75/EY, on tulkittava siten, että se ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään voiteluöljyihin kohdistuvan kulutusveron kantamisesta silloin, kun ne on tarkoitettu käytettäviksi, niitä myydään taikka käytetään muutoin kuin moottoripolttoaineina tai lämmityspolttoaineina.

      (1)  EUVL C 143, 17.6.2006.


title: Asia T-38/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 11.9.2008 — Italia v. komissio

text:
               22.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/62

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 11.9.2008 — Italia v. komissio
   (Asia T-38/06) (1)

   (2008/C 301/110)

      Oikeudenkäyntikieli: italia

   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 74, 25.3.2006.


title: Asia T-358/11: Kanne 27.6.2011 — Italia v. komissio

text:
               27.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 252/44

         Kanne 27.6.2011 — Italia v. komissio
   (Asia T-358/11)
   2011/C 252/96
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamies: valtionasiamies P. Marchini)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan seuraavat toimet.
   Euroopan unionin oikeussääntöjen vastaisena on kumottava Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavien Italian menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 15.4.2011 tehdyn Euroopan komission täytäntöönpanopäätöksen K(2011) 2517 siltä osin kuin se koskee sokerin julkista varastointia varainhoitovuosina 2006 (kiinteä 10 prosentin oikaisu, jonka suuruus on 171 418,00 euroa), 2007 (kiinteä 10 prosentin oikaisu, jonka suuruus on 182 006,00 euroa), 2008 (kiinteä 10 prosentin oikaisu, jonka suuruus on 111 062,00) ja 2009 (kiinteä 10 prosentin oikaisu, jonka suuruus on 34 547,00 euroa) sekä ”35 prosentin nousua varastointikustannuksissa” varainhoitovuonna 2006 (kiinteä viiden prosentin oikaisu, jonka suuruus on 781 044,00 euroa) ja ”myöhästyneitä varastotarkastuksia”, jotka on lueteltu tämän päätöksen liitteessä olevassa 1 artiklassa. Kumottavaksi vaaditaan myös kyseisen päätöksen edellytyksenä Euroopan komission maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston, osasto J, maatalousmenojen tarkastaminen, 3.2.2011 päivätty kirje nro ARES (2011) 2287 ja sen liitteessä oleva 2 kohta, jossa ilmaistaan lopulliset perustelut sovitteluelimen asiassa 10/IT/435 esittämään lausuntoon perustuvalle lopulliselle kannalle, ja kyseisen päätöksen edellytyksenä Euroopan komission maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston, osasto J, maatalousmenojen tarkastaminen, 3.2.2011 päivätty kirje nro ARES (2010) 57525 ja sen liite, joka sisältää perustelut menojen jättämiselle rahoituksen ulkopuolelle.
   Toissijaisesti unionin yleistä tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että asetus (EY) N:o 915/2006 ei ole pätevä.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seitsemään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu olennaisten menettelymääräysten rikkomiseen (SEU 269 artikla, aiemmin EY 253 artikla), koska tutkinta, joka koskee rahoitusoikaisua menoihin, jotka liittyvät 35 prosentin nousuun varastointikustannuksissa varainhoitovuosina 2006, 2007, 2008 ja 2009, on laiminlyöty.
               Italian hallituksen mukaan komissio ei ole tutkinut asianmukaisesti A.g.e.a:n (Agenzia per le Erogazioni in Agricultura) esittämää näyttöä siitä, että asiassa merkityksellinen markkinatutkimus oli tehty ja että ne siilojen vuokrauksen hintojen nousuun liittyvät syyt olivat tiedossa, jotka liittyivät nimenomaan vaikeaan markkinatilanteeseen vuodesta 2005 alkaen varastoitavan sokerin varastotilojen vuokrauksessa.

               2)

               Toinen kanneperuste perustuu olennaisten menettelymääräysten rikkomiseen (SEU 269 artikla, aiemmin EY 253 artikla), koska ne perustelut ovat puutteelliset, jotka koskevat rahoitusoikaisua menoihin, jotka liittyvät 35 prosentin nousuun varastointikustannuksissa varainhoitovuosina 2006, 2007, 2008 ja 2009.
               Kantajan mukaan komissio ei ole esittänyt perusteita sille, miksi A.g.e.a:n virkamiesten esittämiä todistuksia ja erään suuren varastointialan yrityksen hinnastoa ei pidetty riittävinä todisteina siitä yleisen tason pyynnöstä, jonka sokerialan yhtiöt olivat esittäneet hintojen nostamisesta 50 prosentilla.

               3)

               Kolmas kanneperuste perustuu asetuksen (EY) N:o 884/2006 8 artiklan, kyseisen asetuksen liitteen I ja asetuksen (EY) N:o 2148/1996, sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksen (EY) N:o 915/2006 liitteellä, 4 artiklan rikkomiseen ja virheelliseen tulkintaan sekä oikeusvarmuuden, oikeussääntöjen taannehtivan vaikutuksen kiellon ja luottamuksensuojan periaatteiden loukkaamiseen siltä osin kuin kysymys on viiden prosentin suuruisesta rahoitusoikaisusta, joka koskee varainhoitovuoden 2006 myöhästyneitä varastotarkastuksia.
               Italian hallitus katsoo, että komissio ei ole noudattanut asetuksen N:o 884/2006 liitteessä I olevan A kohdan II alakohdan 5 alakohdassa tarkoitettua siirtymäsäännöstä. Koska A.g.e.a oli jo aiemmin suorittanut näitä tehtäviä kansallisessa lainsäädännössä tarkoitetussa sisäisessä tarkastusmenettelyssä ja koska se oli ilmoittanut tästä komissiolle toimittamalle sille kaikki luettelot vastaanottamisesta ja luovuttamisesta sekä asiakirjat, jotka liittyvät vuoden 2007 toukokuun tarkastukseen, siirtymäsäännöstä olisi pitänyt soveltaa ja jättää määräämättä seuraamuksia Italian valtiolle, jolla voidaan katsoa olleen lupa toimittaa pelkästään yhteenvetoasiakirja helmikuussa 2007 niistä objektiivisesti todennettavista organisatorisista ongelmista johtuen, joita Agecontrolin koordinointiin liittyi. Italian hallituksen mukaan oikeusvarmuuden, oikeussääntöjen taannehtivan vaikutuksen kiellon ja luottamuksensuojan periaatteita sekä suhteellisuusperiaatetta on loukattu, koska näiden periaatteiden vastaista on, että on sovellettu välittömästi — ja vain vähän ennen syyskuun 2006 tilikauden 830 päättymistä — inventaarivelvollisuutta toimenpiteisiin, jotka oli toteutettu jo edellä mainittujen asetusten tullessa voimaan, eli 23. ja 24. kesäkuuta 2006 (erityisesti asetuksen N:o 915/2006 liite).

               4)

               Neljäs kanneperuste perustuu olennaisten menettelymääräysten rikkomiseen (SEU 269 artikla, aiemmin EY 253 artikla), koska ne perustelut ovat puutteelliset, jotka koskevat rahoitusoikaisua menoihin, jotka liittyvät varainhoitovuoden 2006 myöhästyneisiin varastotarkastuksiin.
               Italian hallituksen mukaan komissio ei ole perustellut asianmukaisesti, miksi se ei yhtynyt sovitteluelimen ehdotukseen, jossa esitettiin mahdollisuutta soveltaa asetuksessa N:o 915/2006 tarkoitettua uutta inventaarien lopullista määräaikaa koskevaa säännöstä pelkästään asetuksen voimaantulon jälkeen tapahtuneisiin sokerin siirtoihin eikä taannehtivasti kaikkiin varainhoitovuoden 2006 siirtoihin, jolloin rahoitusoikaisu olisi ollut oikeasuhteinen myöhästymiseen nähden (noin kahdeksan kuukautta).

               5)

               Viiden kanneperuste perustuu asetuksen N:o 915/2006 pätemättömyyteen.
               Italian hallitus katsoo, että asetus on pätemätön siltä osin kuin asetuksessa asetetaan varainhoitovuodelle 2006 — vain noin kolme kuukautta ennen uutta inventaarimääräaikaa — inventaarivelvollisuus varainhoitovuoden 2004–2005 jäljellä olevista varastoista (30.9.2005), varainhoitovuoden 2005–2006 alkuvarastoista (1.10.2005) ja varainhoitovuoden 2005–2006 jäljellä olevista varastoista (30.9.2006). Kantajan mukaan yhteisön yleisten oikeusperiaatteiden vastaista on, että asetuksessa edellytetään tietynlaisia toimia jo toteutuneisiin menneisiin tapahtumiin liittyen ja asetetaan niiden laiminlyönnistä seuraamuksia rahoitusoikaisujen muodossa.

               6)

               Kuudes kanneperuste perustuu olennaisten muotomääräysten rikkomiseen perustelujen ja näytön puutteellisuuden vuoksi (SEU 269 artikla, aiemmin EY 253 artikla).
               Italian hallitus katsoo, että komissio on ottanut tosiseikat huomioon vääristyneellä tavalla, koska se määräsi rahoitusoikaistusta, joka perustuu komission maatalouden pääosaston virheelliseen päätelmään siitä, että A.g.e.a. ei ole tehnyt sokerin varastoonottoja ja varastostapoistoja koskevia tarkastuksia ja että ”on käsitelty noin 127 000 tonnia sokeria (ilman, että painoa olisi virallisesti tarkistettu)”. Italian hallitus katsoo lisäksi, että esitetty näyttö on puutteellista, joka liittyy väitteisiin siitä, että ”vuosittaista inventaarien tarkastusta ei ole tehty — – varastoinnin yhteydessä” ja että ”noin 127 000 tonnia sokeria (ilman virallista punnitusta tai tarkistusta) on siirretty 30.9.2006 (päivä, johon mennessä inventaari olisi pitänyt tehdä) ja helmikuun 2007 välisenä aikana”. Kun otetaan huomioon A.g.e.a:n komissiolle toimittama asiakirjanäyttö, eli kirjanpito, joka osoittaa siirtojen määrät ja varastoidun sokerin kunkin varaston osalta, komissio ei voi päätyä vastakkaiseen päätelmään esittämättä asiaa koskevaa näyttöä.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste perustuu olennaisten muotomääräysten rikkomiseen perustelujen ja näytön puutteellisuuden vuoksi (SEU 269 artikla, aiemmin EY 253 artikla) siltä osin kuin on kysymys rahastolle väitetysti aiheutuneesta vahingosta.
               Italian hallitus katsoo, että päätöksen perustelut ovat puutteelliset, koska siinä ei ole otettu huomioon niiden A.g.e.a:n tekemien tarkastusten tosiasiallista hyötyä, jotka koskevat sokerin varastoonottoja ja varastostapoistoja sekä kuukausittaisia varastoja.


title: Euroopan yhteisöjen komission 22.11.1995 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu ensimmäinen jaosto) 18.9.1995 antamasta tuomiosta asiassa T-548/93, Ladbroke Racing Ltd vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, jota Ranskan tasavalta tukee (Asia C-359/95 P)

text:
 N:o C 31 / 10             FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      3.2.96
 Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                             Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
  1 . kumoaa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomio                    — kumoaa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomio
         istuimen 13.9.1 995 antaman tuomion yhdistetyissä                      istuimen ( laajennettu ensimmäinen jaosto ) 18.9.1995
         asioissa T-244/93 ja T-4 86/93 ( 1 ), TWD Textihverke                  asiassa T-548/93 , Ladbroke Racing Limited vastaan
         Deggendorf GmbH vastaan komissio,                                      Euroopan yhteisöjen komissio, antaman tuomion siltä
                                                                                osin kuin siinä kumotaan komission 29.7.1993 päi
 2 . kumoaa Saksan liittotasavallan TWD Textihverke Deg                        väämään kirjeeseen sisältyvä päätös hylätä Ladbroke
        gendorf GmbH:lle myöntämästä tuesta 26.3.1991 teh                      Racing Limitedin 24.11.1989 tekemä valitus ( IV/
        dyn komission päätöksen 91 /391/ETY ( EYVL 1991 ,                       33.374 ),
        N:o L 215 , s . 16 ) 2 artiklan sekä Saksan liittotasavallan
        samalle yritykselle myöntämästä tuesta 18.12.1991
        tehdyn komission päätöksen 92/330/ETY ( EYVL 1992,                  — hylkää 173 artiklan perusteella nostetun kanteen pe
                                                                                rusteettomana ,
        N:o L 183 , s . 36 ) 2 artiklan,
 3 . velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku                     — velvoittaa Ladbroke Racing Ltd:n korvaamaan oikeu
        lut.                                                                    denkäyntikulut sekä yhteisöjen ensimmäisen oikeus
                                                                                asteen tuomioistuimessa että yhteisöjen tuomiois
                                                                                tuimessa .
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Yhteisön oikeuden rikkominen : Valittaja pitäytyy ensim                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämissään sei
koissa ^) ja väittää muilta osin, että ensimmäisen oikeusas               Komissio katsoo, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
teen tuomioistuin oli tulkinnut riidanalaisia päätöksiä                    tuomioistuimen tuomio on oikeudellisten virheiden vuoksi
virheellisesti siten, että komissio oli todennut uusien tukien
                                                                           virheellinen ja että se on kumottava . Ensiksi, tuomio on
olevan yhteensoveltumattomia yhteismarkkinoiden kanssa                     oikeudellisesti virheellinen, koska siinä muotoillaan yleinen
niin kauan kuin vanhoja tukia ei ole maksettu takaisin.
Tältä osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi
                                                                           periaate, jonka mukaan komission täytyy ensin tutkia, onko
                                                                           sellainen lainsäädäntö ristiriidasssa perustamissopimuksen
jätettävä ottamatta huomioon komission päätösten sana                     kanssa, jossa säädetään velvollisuuksista, joista aikaisem
muoto ja systematiikka ja sen pitäisi tukeutua ainoastaan                  min määrättiin yksityisissä sopimuksissa , ennen kuin
komission perusteluihin, jotka kuitenkin liittyivät päätök                komissio voi tutkia, voidaanko 85 ja 86 artiklaa soveltaa
sen määräysosaan . Muilta osin päätösten 1 artiklan tulkinta               näihin sopimuksiin . Toiseksi, tuomiossa ei oteta huomioon
oli virheellistä jo senkin vuoksi, että vain 2 artikla oli                 sitä, että huolimatta siitä, onko Ranskan lainsäädäntö
riitautettu .
                                                                           yhteensopiva perustamissopimuksen kanssa, komissio
                                                                           totesi, että perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklaa ei ollut
(') EYVL N:o C 286 , 28.10.1995, s . 8                                     rikottu. Toisin sanoen komissio saattoi perustellusti hylätä
( 2 ) Ks.EYVL N:o C 212 , 14.8.1991 , s . 10, asiasta C 161 /91 esille     kantajan valituksen siitä, että yritykset olivat rikkoneet
      tulleen asian T-244/93 osalta ja EYVL N:o C 167, 4.7.1992 ,
                                                                           perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklaa, tarvitsematta
      s . 8 , asiasta C 220/92 esille tulleen asian T-486/93 osalta .
                                                                           päättää siitä, oliko Ranskan lainsäädäntö ristiriidassa pe
                                                                           rustamissopimuksen kanssa . Kolmanneksi, tuomiota ei ole
                                                                           riittävästi perusteltu .
                                                                           (M EYVL N:o C 286 , 28.10.1995 , s . 12
Euroopan yhteisöjen komission 22.11.1995 tekemä valitus
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomio
istuimen (laajennettu ensimmäinen jaosto ) 18.9.1995 anta
masta tuomiosta asiassa T-548/93 ( 1 ), Ladbroke Racing
Ltd vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, jota Ranskan
                             tasavalta tukee
                           (Asia C-359/95 P)                               Tribunale di Salernon 12.10.1995 tekemällään päätöksellä
                               96/C 31 / 19 )                              esittämä ennakkoratkaisupyyntö kyseisessä tuomiois
                                                                           tuimessa vireillä olevassa asiassa Somalfruit SpA ja Camar
Euroopan yhteisöjen komissio on valittanut 22.11.1995                      SpA vastaan Ministero delle Finanze ja Ministero del
                                                                                Commercio con FEstero
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ( laajennettu                                               (Asia C-369/95 )
ensimmäinen jaosto ) 18.9.1995 antamasta tuomiosta asi                                               ( 96/C 31 /20 )
assa T-548/93 , Ladbroke Racing Ltd vastaan Euroopan
yhteisöjen komissio, jota Ranskan tasavalta tukee . Komis
sion asiamiehet ovat oikeudellisen osaston virkamiehet                     Tribunale di Salerno on pyytänyt 12.10.1995 tekemällään
Francisco Enrique Gonzälez-Diaz ja Richard Lyal, proses                   päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomio
siosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen osaston virkamies                 istuimen kirjaamoon 28.11.1995 , yhteisöjen tuomiois
Carlos Gomez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.                         tuimelta ennakkoratkaisua asiassa Somalfruit SpA ja Ca