title: Asia C-125/01: Sozialgericht Leipzigin 21.2.2001 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Peter Pflücke vastaan Bundesanstalt für Arbeit

text:
C 161/8                 FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       2.6.2001
b)     Direktiivin 94/47/EY 10 artiklan nou-                              3.    Onko asiaa käsittelevä jaosto velvollinen olemaan yhtei-
       dattamatta jättäminen                                                    söjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti sovel-
                                                                                tamatta määräaikaa koskevaa säännöstä?
Asetuksen (CEY) nro 427/98 12 §:ssä ei säädetä sanktioita tai
muita seuraamuksia menettelylle, jossa myyjä ei noudata                   (1) EYVL L 283, 28.10.1980, s. 3.
velvollisuuttaan antaa tätä pyytäville henkilöille asiakirja, josta
ilmenevät ainakin kyseisen direktiivin liitteessä olevissa a-
g kohdassa ja i sekä 1 kohdassa edellytetyt lyhyet ja täsmälliset
tiedot. Asetuksessa ei myöskään määrätä sakkoa tai vastaavaa
sanktiota saman direktiivin liitteessä olevien a, b, c, i ja
1 kohdan noudattamatta jättämisestä.
Kyseisten tietojen sisällyttämisellä mainittuun asiakirjaan pyri-
tään mahdollisten ostajien tosiasiallisen suojan varmistami-              Euroopan yhteisöjen komission 20.3.2001 Italian tasaval-
seen, minkä lisäksi sillä pyritään estämään myyjien välisen                                  taa vastaan nostama kanne
kilpailun vääristyminen sisämarkkinoilla. Näillä perusteilla
komissio katsoo, ettei Italian tasavalta ole täydellisesti täytän-
töönpannut kyseisen direktiivin 10 artiklaa.                                                        (Asia C-128/01)
Koska Italian tasavalta ei ole toteuttanut toimenpiteitä – tai ei                                   (2001/C 161/15)
ole ainakaan niistä ilmoittanut – jotka ovat tarpeen tämän
direktiivin noudattamiseksi, se ei ole noudattanut näiden                 Euroopan yhteisöjen komissio on 20.3.2001 nostanut kanteen
direktiivien eikä perustamissopimuksen mukaisia velvoittei-               Italian tasavaltaa vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistui-
taan.                                                                     messa. Kantajan asiamiehenä on Luca Visaggio.
(1) EYVL L 280, 29.10.1994, s. 83.                                        Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
                                                                          tuin
                                                                          –     toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut (1) eikä
                                                                                perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se
                                                                                ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin
                                                                                noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnol-
                                                                                lisia määräyksiä tai ei ole ainakaan ilmoittanut näistä
                                                                                toimenpiteistä
Sozialgericht Leipzigin 21.2.2001 tekemällään päätöksellä
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Peter Pflücke                      –     velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
               vastaan Bundesanstalt für Arbeit                                 kulut.
                          (Asia C-125/01)
                                                                          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                         (2001/C 161/14)
                                                                          EY 249 artiklan mukaan direktiivi velvoittaa saavutettavaan
                                                                          tulokseen nähden jokaista jäsenvaltiota, jolle se on osoitettu.
Sozialgericht Leipzig on pyytänyt 21.2.2001 tekemällään                   EY 10 artiklassa määrätään, että jäsenvaltioiden on toteutettava
päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen                  kaikki yleis- ja erityistoimenpiteet, jotka ovat aiheellisia tästä
19.3.2001, ennakkoratkaisua asiassa Peter Pflücke vastaan                 sopimuksesta tai yhteisön toimielinten säädöksistä johtuvien
Bundesanstalt für Arbeit seuraaviin kysymyksiin:                          velvoitteiden täyttämisen varmistamiseksi ja että niiden on
                                                                          helpotettava yhteisön päämäärän toteuttamista.
1.    Onko preklusiivinen määräaika, jonka noudattaminen on
      edellytyksenä maksamattomien palkkasaatavien suoritta-
      miselle palkkaturvajärjestelmistä, yhteensoveltuva työnte-          Koska Italian tasavalta ei ole toteuttanut toimenpiteitä – tai ei
      kijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilan-                  ole ainakaan niistä ilmoittanut – jotka ovat tarpeen tämän
      teessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämi-            direktiivin noudattamiseksi, se ei ole noudattanut tämän
      sestä 20 päivänä lokakuuta 1980 annetun neuvoston                   direktiivin eikä perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan.
      direktiivin 80/987/ETY (1) 9 artiklan kanssa?
2.      Onko yhteisöjen tuomioistuin samalla kannalla kuin                (1) EYVL L 235, 17.9.1996, s. 39.
      asiaa käsittelevä jaosto, joka katsoo, ettei tällainen määrä-
      aika ole direktiivin 80/987/ETY 9 artiklassa tarkoitetulla
      tavalla työntekijöille edullisempi oikeusnormi?


title: Asia C-4/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 3.1.2018 – Michael Winterhoff DIREKTexpress Holding AG:n konkurssipesän pesänhoitajana v. Finanzamt Ulm

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 3.1.2018 – Michael Winterhoff DIREKTexpress Holding AG:n konkurssipesän pesänhoitajana v. Finanzamt Ulm
   (Asia C-4/18)
   (2018/C 123/13)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Michael Winterhoff DIREKTexpress Holding AG:n konkurssipesän pesänhoitajana

      Vastapuoli: Finanzamt Ulm

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko elinkeinonharjoittaja, joka suorittaa julkisoikeudellisten säännösten mukaisia asiakirjojen virallisia tiedoksiantoja, 15.12.1997 annetun direktiivin 97/67/EY (1) 2 artiklan 13 alakohdassa tarkoitettu ”yleispalvelujen tarjoaja”, joka huolehtii kokonaan tai osittain postin yleispalveluun kuuluvista palveluista, ja onko nämä palvelut vapautettu verosta yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (2) 132 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla?

      (1)  Yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä 15.12.1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/67/EY (EYVL 1998, L 15, s. 14).

      (2)  EUVL 2006, L 347, s. 1.


title: Asia T-179/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 21.2.2018 – Laboratoire Nuxe v. EUIPO – Camille ja Tariot (NYouX) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin NYouX rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi kansallinen sanamerkki NUXE — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäinen virke (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 94 artiklan 1 kohdan ensimmäinen virke) — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Tuotteiden samankaltaisuus — Merkkien samankaltaisuus — Erottamiskyky — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 21.2.2018 – Laboratoire Nuxe v. EUIPO – Camille ja Tariot (NYouX)
   (Asia T-179/17) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin NYouX rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi kansallinen sanamerkki NUXE - Perusteluvelvollisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäinen virke (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 94 artiklan 1 kohdan ensimmäinen virke) - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Tuotteiden samankaltaisuus - Merkkien samankaltaisuus - Erottamiskyky - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2018/C 123/25)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Laboratoire Nuxe (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat P. Wilhelm ja J. Roux)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (asiamiehet: A. Folliard–Monguiral ja V. Ruzek)

      Muut osapuolet EUIPO:n valituslautakunnassa: Élisabeth Camille (Alicante, Espanja) ja Jean-Yves Tariot (Alicante)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 16.1.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 718/2016-5), joka koskee yhtäältä osapuolten Laboratoire Nuxe ja Élisabeth Camille ja toisaalta osapuolten Laboratoire Nuxe ja Jean-Yves Tariot välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) viidennen valituslautakunnan 16.1.2017 tekemä päätös (asia R 718/2016-5) kumotaan.

               2)

               EUIPO velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 144, 8.5.2017.


title: Asia T-65/18: Kanne 6.2.2018 – Venezuela v. neuvosto

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/24

         Kanne 6.2.2018 – Venezuela v. neuvosto
   (Asia T-65/18)
   (2018/C 134/34)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Venezuelan bolivariaaninen tasavalta (edustajat: asianajajat F. Di Gianni ja L. Giuliano

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Venezuelan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä 13.11.2017 annetun neuvoston asetuksen (EU) 2017/2063 kantajaa koskevilta osin

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäisen kanneperusteen mukaan neuvosto loukkasi kantajan oikeutta tulla kuulluksi, koska se toteutti rajoittavat toimenpiteet ilmoittamatta aikomuksestaan kantajalle etukäteen ja kuulematta etukäteen kantajaa niistä tosiseikoista, joilla rajoittavia toimenpiteitä perustellaan.

               2)

               Toisen kanneperusteen mukaan neuvosto loukkasi velvoitettaan esittää perustelut ja riittävä näyttö rajoittavien toimenpiteiden toteuttamiseksi.

               3)

               Kolmannen kanneperusteen mukaan neuvosto teki ilmeisen arviointivirheen niiden tosiseikkojen osalta, joihin rajoittavat toimenpiteet perustuvat.

               4)

               Neljännen kanneperusteen mukaan rajoittavat toimenpiteet muodostavat kansainvälisen tapaoikeuden vastaisia laittomia vastatoimenpiteitä.


title: Asia C-182/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 22.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Kúria – Unkari) – Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Ennakkoratkaisupyyntö — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 2 artiklan 1 kohdan c alakohta, 9 artikla ja 13 artiklan 1 kohta — Verovelvollisuuden ulkopuolelle jättäminen — Julkisoikeudellisen yhteisön käsite — Yhtiö, jonka kunta omistaa kokonaan ja jonka huolehdittavaksi on annettu tiettyjen kunnalle kuuluvien julkisten tehtävien suorittaminen — Näiden tehtävien ja niistä maksettavien palkkioiden määrittely yhtiön ja kunnan välisessä sopimuksessa)

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 22.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Kúria – Unkari) – Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Asia C-182/17) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 2 artiklan 1 kohdan c alakohta, 9 artikla ja 13 artiklan 1 kohta - Verovelvollisuuden ulkopuolelle jättäminen - Julkisoikeudellisen yhteisön käsite - Yhtiö, jonka kunta omistaa kokonaan ja jonka huolehdittavaksi on annettu tiettyjen kunnalle kuuluvien julkisten tehtävien suorittaminen - Näiden tehtävien ja niistä maksettavien palkkioiden määrittely yhtiön ja kunnan välisessä sopimuksessa))
   (2018/C 134/14)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Kúria

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Nagyszénás Településszolgáltatási Nonprofit Kft.

      Vastapuoli: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Tuomiolauselma

               1)

               Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 2 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että vastikkeellisena palvelujen suorituksena, josta on tämän säännöksen perusteella suoritettava arvonlisäveroa, on pidettävä – ellei siitä tosiseikkoja koskevasta selvityksestä, joka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tehtävä, muuta johdu – pääasiassa kyseessä olevan kaltaista toimintaa, jossa yhtiö huolehtii tietyistä julkisista tehtävistä kunnan kanssa tekemänsä sopimuksen perusteella.

               2)

               Direktiivin 2006/112 13 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että – ellei siitä merkityksellisiä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevasta selvityksestä, joka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tehtävä, muuta johdu – siinä vahvistetun, arvonlisäverovelvollisuuden ulkopuolelle jättämistä koskevan säännön alaan ei kuulu pääasiassa kyseessä olevan kaltainen toiminta, jossa yhtiö huolehtii tiettyjen kunnan julkisten tehtävien suorittamisesta kunnan kanssa tekemänsä sopimuksen perusteella, siinä tapauksessa, että toiminta on direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua liiketoimintaa.

      (1)  EUVL C 221, 10.7.2017.


title: Asia T-94/18: Kanne 19.2.2018 – Multifit Tiernahrungs v. EUIPO (fit+fun)

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/32

         Kanne 19.2.2018 – Multifit Tiernahrungs v. EUIPO (fit+fun)
   (Asia T-94/18)
   (2018/C 134/45)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Saksa) (edustajat: asianajajat N. Weber ja L. Thiel)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus sanamerkin fit+fun rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Hakemus nro 15 996 432

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 7.12.2017 asiassa R 847/2017-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

   Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-307/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.2.2018 – CEE Bankwatch Network v. komissio (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Asiakirjat, jotka liittyvät Euratom-lainan myöntämisestä Ukrainalle ydinreaktorien turvallisuuden parantamiseen tähtäävän ohjelman tukemiseen annettuun komission päätökseen — Kansainvälisiä suhteita koskevan yleisen edun suojaa koskeva poikkeus — Taloudellisten etujen suojaa koskeva poikkeus — Ylivoimainen yleinen etu — Asetus (EY) N:o 1367/2006 — Soveltaminen Euratomin perustamissopimuksen puitteissa tehtyihin päätöksiin liittyviin asiakirjoihin)

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.2.2018 – CEE Bankwatch Network v. komissio
   (Asia T-307/16) (1)

   ((Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Asiakirjat, jotka liittyvät Euratom-lainan myöntämisestä Ukrainalle ydinreaktorien turvallisuuden parantamiseen tähtäävän ohjelman tukemiseen annettuun komission päätökseen - Kansainvälisiä suhteita koskevan yleisen edun suojaa koskeva poikkeus - Taloudellisten etujen suojaa koskeva poikkeus - Ylivoimainen yleinen etu - Asetus (EY) N:o 1367/2006 - Soveltaminen Euratomin perustamissopimuksen puitteissa tehtyihin päätöksiin liittyviin asiakirjoihin))
   (2018/C 134/26)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: CEE Bankwatch Network (Praha, Tšekki) (edustaja: asianajaja C. Kiss)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Zadra, F. Clotuche-Duvieusart ja C. Cunniffe)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan 15.4.2016 annettu komission päätös C(2016) 2319 final, jolla evättiin yleisön oikeudesta tutustua Euroopan parlamentin ja neuvoston asiakirjoihin 30.5.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (EUVL 2001, L 145, s. 43) perusteella oikeus tutustua useisiin asiakirjoihin, jotka liittyivät Euratom-lainan myöntämisestä Ukrainalle ydinreaktorien turvallisuuden parantamiseen tähtäävän ohjelman tukemiseen annettuun komission päätökseen C(2013) 3496 final

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               CEE Bankwatch Network vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 305, 22.8.2016.


title: Asia C-185/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 22.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Administrativen sad – Varna – Bulgaria) – Mitnitsa Varna v. ”SAKSA” ООD (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen tullitariffi — Tavaroiden luokittelu — Yhdenmukaistettu eurooppalainen standardi EN 590:2013 — Yhdistetyn nimikkeistön alanimike 2710 19 43 — Merkitykselliset arviointiperusteet luokiteltaessa tietty tavara kaasuöljyksi)

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 22.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Administrativen sad – Varna – Bulgaria) – Mitnitsa Varna v. ”SAKSA” ООD
   (Asia C-185/17) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen tullitariffi - Tavaroiden luokittelu - Yhdenmukaistettu eurooppalainen standardi EN 590:2013 - Yhdistetyn nimikkeistön alanimike 2710 19 43 - Merkitykselliset arviointiperusteet luokiteltaessa tietty tavara kaasuöljyksi))
   (2018/C 134/15)
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen sad – Varna

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Mitnitsa Varna

      Vastapuoli:”SAKSA” ООD

      Muu osapuoli: Okrazhna prokuratura – Varna

      Tuomiolauselma

   Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I olevaa yhdistettyä nimikkeistöä, sellaisena kuin se on muutettuna 16.10.2014 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1101/2014, on tulkittava siten, ettei sellaista kivennäisöljyä, josta on kyse pääasiassa, voida sen tislausominaisuuksien takia luokitella kaasuöljynä mainitun nimikkeistön alanimikkeeseen 2710 19 43 silloinkaan, kun kyseinen öljy täyttää yhdenmukaistetun standardin EN 590, sellaisena kuin se on laadittuna vuoden 2013 syyskuun versiossa, vaatimukset, jotka koskevat arktisessa tai vaikeiden talviolosuhteiden ilmastossa käytettäväksi tarkoitettua kaasuöljyä.

      (1)  EUVL C 213, 3.7.2017.


title: Asia T-96/18: Kanne 19.2.2018 – Cabell v. EUIPO – Zorro Productions (ZORRO)

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/32

         Kanne 19.2.2018 – Cabell v. EUIPO – Zorro Productions (ZORRO)
   (Asia T-96/18)
   (2018/C 134/46)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Robert W. Cabell (Renton, Washington, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja K. Bröcker)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Zorro Productions, Inc. (Berkeley, Kalifornia, Yhdysvallat)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ZORRO – EU-tavaramerkki nro 5 399 787

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 19.12.2017 asiassa R 1637/2015-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen,

               —

               hyväksyy vaatimuksen Euroopan unionin tavaramerkin nro 5 399 787 rekisteröinnin julistamisesta osittain mitättömäksi kaikkien riidanalaisten tavaroiden ja palvelujen osalta, ja

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa sekä 59 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-66/18: Kanne 29.1.2018 – Tsapakidou v. Euroopan unionin tuomioistuin

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/25

         Kanne 29.1.2018 – Tsapakidou v. Euroopan unionin tuomioistuin
   (Asia T-66/18)
   (2018/C 134/35)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Argyro Tsapakidou (Berliini, Saksa) (edustaja: asianajaja E. Kleani)

      Vastaaja: Euroopan unionin tuomioistuin

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan unionin tuomioistuimen 23.11.2017 tekemän päätöksen (viite 20173939), jolla hylättiin tarjous, jonka kantaja oli toimittanut kreikankielisten freelance-kääntäjien sopimuksia koskevan hankintailmoituksen 2017/S 002-001564 yhteydessä

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja väittää, että riidanalaisella päätöksellä loukataan EU:n yleisiä oikeusperiaatteita, joiden mukaan hallinnollisten toimien perusteluiden on oltava riittävät ja niissä on mainittavat periaatteet, joille ne perustuvat. Riidanalainen päätös ei ole näiden kriteerien mukainen. Kantaja väittää erityisesti, että vastaajan esittämät perustelut olivat puutteelliset tarjouseritelmän 4.3.1 artiklan valossa. Lisäksi kantajalle esitetyt tiedot eivät hänen mukaansa mahdollistaneet hänen kyseessä olevassa koekäännöksessä saamansa tuloksen pätevyyden arvioimista. Hänellä ei ollut tietoa arvioinnissa käytetyistä suuntaviivoista tai kriteereistä, joiden perusteella riidanalainen päätös tehtiin.


title: Asia C-41/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Italia) on esittänyt 22.1.2018 – Meca Srl v. Comune di Napoli

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/27

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Italia) on esittänyt 22.1.2018 – Meca Srl v. Comune di Napoli
   (Asia C-41/18)
   (2018/C 142/36)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale della Campania

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Meca Srl

      Vastaaja: Comune di Napoli

      Ennakkoratkaisukysymys

      Ovatko Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa (SEUT) tarkoitetut luottamuksensuojaa ja oikeusvarmuutta koskevat unionin oikeuden periaatteet ja niistä johtuvat, direktiivissä 2014/24/EU (1) tarkoitetut yhdenvertaisen kohtelun, syrjintäkiellon ja suhteellisuus- ja tehokkuusperiaatteen kaltaiset periaatteet sekä kyseisen direktiivin 57 artiklan 4 kohdan c ja g alakohta esteenä asetuksen (decreto legislativo) nro 50/2016 80 §:n 5 momentin c kohdan kaltaisen sellaisen kansallisen lainsäädännön soveltamiselle, jonka mukaan aikaisemman hankintasopimuksen toteuttamisessa esiintyneiden merkittävien puutteiden, jotka ovat johtaneet aikaisemman hankintasopimuksen ennenaikaiseen päättämiseen, riitauttaminen tuomioistuimessa estää hankintaviranomaista arvioimasta lainkaan kilpailijan luotettavuutta ennen siviilituomioistuimen lopullista ratkaisua, vaikkei yritys ole osoittanut toteuttaneensa korjaavia toimenpiteitä, joilla on tarkoitus korjata rikkomukset ja estää niiden toistuminen?

      (1)  Julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26.2.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/24/EU (EUVL 2004, L 94, s. 65).


title: Asia T-764/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.2.2018 – Paulini v. EKP (Henkilöstö — EKP:n henkilöstö — Palkkaus — Vuosittainen palkan- ja bonuksen tarkistuskierros — Suuntaviivojen laillisuus — Laskentamenetelmä — Sairauslomien huomioon ottaminen — Henkilöstön edustajan tehtävien hoitamisen huomioon ottaminen — Syrjimättömyyden periaate)

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/46

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.2.2018 – Paulini v. EKP
   (Asia T-764/16) (1)

   ((Henkilöstö - EKP:n henkilöstö - Palkkaus - Vuosittainen palkan- ja bonuksen tarkistuskierros - Suuntaviivojen laillisuus - Laskentamenetelmä - Sairauslomien huomioon ottaminen - Henkilöstön edustajan tehtävien hoitamisen huomioon ottaminen - Syrjimättömyyden periaate))
   (2018/C 142/61)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Jörn Paulini (Frankfurt am Main) (edustajat: aluksi asianajajat L. Levi ja M. Vandenbussche, sitten asianajajat L. Levi ja A. Tymen, ja lopuksi L. Levi)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki (EKP) (asiamiehet: F. von Lindeiner ja D. Camilleri Podestà, avustajanaan asianajaja B. Wägenbaur)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee yhtäältä kantajalle 15.12.2015 ilmoitetun sellaisen EKP:n päätöksen kumoamista, jota on muutettu 10.2.2016 ja joka koskee palkan- ja bonuksen vuosittaista tarkistusta vuodelta 2015, ja toisaalta korvausta vahingosta, joka kantajalle on väitetysti aiheutunut kyseisestä päätöksestä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Jörn Paulini vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan keskuspankin oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 14, 16.1.2017.


title: Asia C-54/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) on esittänyt 29.1.2018 – Cooperativa Animazione Valdocco S.C.S. Impresa Sociale Onlus v. Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo ja Azienda Sanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/31

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) on esittänyt 29.1.2018 – Cooperativa Animazione Valdocco S.C.S. Impresa Sociale Onlus v. Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo ja Azienda Sanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo
   (Asia C-54/18)
   (2018/C 142/41)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Cooperativa Animazione Valdocco S.C.S. Impresa Sociale Onlus

      Vastapuolet: Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo ja Azienda Sanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko puolustautumisoikeutta, oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä ja suojan aineellista tehokkuutta koskeva unionin lainsäädäntö, erityisesti Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 ja 13 artikla, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla sekä direktiivin 89/665/ETY (1) 1 artiklan 1 ja 2 kohta esteenä kansalliselle lainsäädännölle, kuten hallintolainkäyttökoodeksin (Codice del processo amministrativo) 120 §:n 2 bis momentille, jossa edellytetään, että hankintamenettelyyn osallistuva toimija riitauttaa toisen subjektin hyväksymisen/poissulkematta jättämisen 30 päivän sisällä sen päätöksen tiedoksi antamisesta, jolla osallistujien hyväksymisestä/poissulkemisesta on päätetty?

               2)

               Onko puolustautumisoikeutta, oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä ja suojan aineellista tehokkuutta koskeva unionin lainsäädäntö, erityisesti Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 ja 13 artikla, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla sekä direktiivin 89/665/ETY 1 artiklan 1 ja 2 kohta esteenä kansalliselle lainsäädännölle, kuten hallintolainkäyttökoodeksin 120 §:n 2 bis momentille, jolla talouden toimijalta viedään oikeus menettelyn päätteeksi vedota edes liitännäisvalituksella muiden toimijoiden, etenkin sopimuspuoleksi valitun tai päävalituksen esittäjän, hyväksymistä koskevien toimien lainvastaisuuteen, ellei kyseinen talouden toimija ole sitä ennen riitauttanut hyväksymispäätöstä edellä mainitussa määräajassa?

      (1)  Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annettu neuvoston direktiivi 89/665/ETY (EYVL 1989, L 395, s. 33).


title: Asia T-843/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.2.2018 – dm-drogerie markt v. EUIPO – Digital Print Group O. Schimek (Foto Paradies) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki Foto Paradies — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/47

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.2.2018 – dm-drogerie markt v. EUIPO – Digital Print Group O. Schimek (Foto Paradies)
   (Asia T-843/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - EU-sanamerkki Foto Paradies - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2018/C 142/62)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Saksa) (edustajat: asianajajat T. Strack ja O. Bludovsky)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (asiamiehet: M. Fischer, R. Manea ja D. Walicka)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Digital Print Group O. Schimek GmbH (Nürnberg, Saksa) (edustajat: asianajajat L. Petri ja M. Gilch)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 15.9.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 1194/2015-1), joka koskee osapuolten Digital Print Group O. Schimek ja dm-drogerie markt välistä mitättömyysmenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               dm-drogerie markt GmbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 38, 6.2.2017.


title: Asia T-121/18: Kanne 20.2.2018 – Agencja Wydawnicza Technopol v. EUIPO (1000 PANORAMICZNYCH)

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/62

         Kanne 20.2.2018 – Agencja Wydawnicza Technopol v. EUIPO (1000 PANORAMICZNYCH)
   (Asia T-121/18)
   (2018/C 142/80)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o. o. (Częstochowa, Puola) (edustaja: asianajaja C. Rogula)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ”1000 PANORAMICZNYCH” – Rekisteröintihakemus nro 15 299 671

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 15.12.2017 asiassa R 2208/2016-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               muuttaa viidennen valituslautakunnan päätöstä siten, että kantajan valitus hyväksytään ja tavaramerkki ”1000 PANORAMICZNYCH” rekisteröidään, koska sanamerkki ”1000 PANORAMICZNYCH” ei vastaa asetuksen 2017/1001 7 artiklan 1 kohdassa ja erityisesti sen b ja c alakohdassa säädettyjä hylkäysperusteita, joten tavaramerkin rekisteröinnille ei ole estettä

         ja/tai

               —

               koska sanamerkki ”1000 PANORAMICZNYCH” on tullut asetuksen 2017/1001 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti käytössä erottamiskykyiseksi (toissijainen erottamiskyky) eikä tavaramerkin rekisteröinnille siten ole estettä eikä varsinkaan 7 artiklan 1 kohdan b, c, ja d alakohdassa säädetyistä hylkäysperusteista johtuvaa estettä

         toissijaisesti

               —

               kumoaa viidennen valituslautakunnan päätöksen ja velvoittaa Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) tutkimaan uudelleen sanamerkin ”1000 PANORAMICZNYCH” rekisteröintiä EU-tavaramerkiksi koskevan hakemuksen nro 015299671 ja tällöin erityisesti korjaamaan tällä hetkellä vallitsevat sääntöjenvastaisuudet ja vahvistamaan, ettei sanamerkki ”1000 PANORAMICZNYCH” vastaa asetuksen 2017/1001 7 artiklan 1 kohdassa ja erityisesti sen b ja c alakohdassa säädettyjä hylkäysperusteita eikä rekisteröinnille siten ole ehdotonta estettä

         ja/tai

               —

               että sanamerkki ”1000 PANORAMICZNYCH” on tullut asetuksen 2017/1001 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti käytössä erottamiskykyiseksi (toissijainen erottamiskyky) eikä tavaramerkin rekisteröinnille siten ole estettä eikä varsinkaan 7 artiklan 1 kohdan b, c, ja d alakohdassa säädetyistä hylkäysperusteista johtuvaa estettä

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

   Asetuksen 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdan rikkominen.


title: Asia C-131/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 19.2.2018 – Vanessa Gambietz v. Erika Ziegler

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/36

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 19.2.2018 – Vanessa Gambietz v. Erika Ziegler
   (Asia C-131/18)
   (2018/C 142/48)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Revision-menettelyn valittaja: Vanessa Gambietz

      Revision-menettelyn vastapuoli: Erika Ziegler

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta 16.2.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/7/EU (1) 6 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että direktiivin 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kiinteä 40 euron summa on vähennettävä niistä ulkoisten oikeussuojakeinojen kuluista, jotka ovat aiheutuneet velallisen maksuviivästyksestä johtuneesta asianajajan käyttämisestä ennen oikeudenkäyntiä ja jotka näin ollen on korvattava direktiivin 6 artiklan 3 kohdan nojalla?

      (1)  EUVL 2011, L 48, s. 1.


title: Asia T-482/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.2.2018 – MedSkin Solutions Dr. Suwelack v. EUIPO – Cryo-Save (CryoSafe) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Väitteen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/34

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.2.2018 – MedSkin Solutions Dr. Suwelack v. EUIPO – Cryo-Save (CryoSafe)
   (Asia T-482/13) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Väitteen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2018/C 152/43)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG (Billerbeck, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Thünken)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Schifko)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Cryo-Save AG (Freienbach, Sveitsi) (edustaja: asianajaja C. Onken)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 4.7.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 1759/2012-4), joka koskee osapuolten Cryo-Save AG ja MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG välistä väitemenettelyä.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG ja Cryo-Save AG velvoitetaan korvaamaan yhteisvastuullisesti Euroopan unionin teollisoikeuksien virastolle (EUIPO) aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

               3)

               MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG ja Cryo-Save AG vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan tekemänsä sopimuksen mukaisesti.

      (1)  EUVL C 313, 26.10.2013.


title: Asia C-114/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 14.2.2018 – Sandoz Ltd ja Hexal AG v. G.D. Seale LLC ja Janssen Sciences Ireland

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 14.2.2018 – Sandoz Ltd ja Hexal AG v. G.D. Seale LLC ja Janssen Sciences Ireland
   (Asia C-114/18)
   (2018/C 152/20)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Sandoz Ltd ja Hexal AG

      Vastapuolet: G.D. Seale LLC ja Janssen Sciences Ireland

      Ennakkoratkaisukysymys

   Jos [asetuksen N:o 469/2009] (1) nojalla annetun lääkkeen lisäsuojatodistuksen kohteena olevan tuotteen ainoa vaikuttava aine kuuluu sellaisten yhdisteiden ryhmään, jotka patenttivaatimuksessa kuuluvat Markush-määritelmään, ja jos kaikki kyseiseen ryhmään kuuluvat yhdisteet edustavat patentin keskeistä keksinnöllistä teknistä edistystä, onko lisäsuojatodistusasetuksen 3 artiklan a alakohdan kannalta riittävää, että rakenteensa tarkastelun perusteella yhdiste tunnistettaisiin välittömästi kyseiseen ryhmään kuuluvaksi (ja sitä näin ollen suojattaisiin patentilla kansallisen patenttilainsäädännön nojalla), vai onko substituenttien, joita tarvitaan vaikuttavan aineen muodostamiseen, oltava sellaisia, jotka ammattimies voisi yhteisen yleistiedon perusteella johtaa patenttivaatimuksista?

      (1)  Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 469/2009 (EUVL 2009, L 152, s. 1)


title: Asia T-113/18: Kanne 22.2.2018 – Miles-Bramwell Executive Services v. EUIPO (FREE)

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/43

         Kanne 22.2.2018 – Miles-Bramwell Executive Services v. EUIPO (FREE)
   (Asia T-113/18)
   (2018/C 152/52)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Miles-Bramwell Executive Services (Alfreton, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: J. Mellor, QC)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki FREE – Rekisteröintihakemus nro 15 083 091

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 27.11.2017 asiassa R 2164/2016-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-114/18: Kanne 22.2.2018 – Miles-Bramwell Executive Services v. EUIPO (FREE)

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/43

         Kanne 22.2.2018 – Miles-Bramwell Executive Services v. EUIPO (FREE)
   (Asia T-114/18)
   (2018/C 152/53)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Miles-Bramwell Executive Services (Alfreton, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: J. Mellor, QC)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki FREE – Rekisteröintihakemus nro 15 081 508

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 27.11.2017 asiassa R 2166/2016-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-116/18: Kanne 27.2.2018 – Darmanin v. EASO

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/44

         Kanne 27.2.2018 – Darmanin v. EASO
   (Asia T-116/18)
   (2018/C 152/54)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Joanna Darmanin (Sliema, Malta) (edustaja: asianajaja N. De Montigny)

      Vastaaja: Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirasto (EASO)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan AHCC:n (työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen, Executive Director) 27.6.2017 tekemän päätöksen, jolla kantaja irtisanottiin koeajan lopussa 15.7.2017 alkaen

               —

               siltä osin kuin tarpeen, kumoamaan 29.1.2018 tehdyn päätöksen, jolla nimenomaisesti hylättiin oikaisuvaatimus

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi seitsemään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste liittyy muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 14 artiklan rikkomiseen ja Euroopan turvapaikka-asioiden tukiviraston (EASO) sisäisten ohjeiden, joita sovelletaan koeajalla olevien virkamiesten arviointimenettelyyn, rikkomiseen.

               2)

               Toinen kanneperuste liittyy Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 43 artiklan ja EASO:n Management Boardin 18.1.2016 tekemän päätöksen, jolla pantiin täytäntöön henkilöstösääntöjen 43 ja 44 artikla väliaikaisten toimihenkilöiden osalta, rikkomiseen.

               3)

               Kolmas kanneperuste liittyy EASO:n Management Boardin 4.7.2012 tekemän päätöksen nro 11, joka koskee keskijohtoon kuuluvaa henkilöstöä, rikkomiseen.

               4)

               Neljäs kanneperuste liittyy hyvän hallinnon periaatteen ja oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamiseen.

               5)

               Viides kanneperuste, joka esitetään toissijaisesti, liittyy lainvastaisuusväitteeseen, joka koskee yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja oikeuden tulla kuulluksi loukkaamista.

               6)

               Kuudes kanneperuste, jonka liittyy oikeuden lainmukaiseen, oikeudenmukaiseen ja ennakoitavaan arviointimenettelyyn loukkaamiseen.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste, joka liittyy todistustaakkaa koskevien sääntöjen noudattamatta jättämiseen.


title: Asia C-206/18: Kanne 23.3.2018 – Euroopan komissio v. Puolan tasavalta

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/16

         Kanne 23.3.2018 – Euroopan komissio v. Puolan tasavalta
   (Asia C-206/18)
   (2018/C 182/19)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Samnadda, J. Hottiaux ja G. von Rintelen)

      Vastaaja: Puolan tasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Puolan tasavalta ei ole noudattanut tekijänoikeuden ja lähioikeuksien kollektiivisesta hallinnoinnista sekä usean valtion alueen kattavasta musiikkiteosten oikeuksien lisensioinnista verkkokäyttöä varten sisämarkkinoilla 26.2.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/26/EU (1) 43 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ei ainakaan ole ilmoittanut niistä komissiolle

               —

               Puolan tasavalta on velvoitettava maksamaan SEUT 260 artiklan 3 kohdan nojalla direktiivin 2014/26/EU täytäntöönpanotoimenpiteistä ilmoittamista koskevan velvollisuuden laiminlyönnistä uhkasakkoa 87 612 euroa päivältä nyt käsiteltävässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivästä lukien

               —

               Puolan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien kollektiivisesta hallinnoinnista sekä usean valtion alueen kattavasta musiikkiteosten oikeuksien lisensioinnista verkkokäyttöä varten sisämarkkinoilla 26.2.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/26/EU 43 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 10.4.2016. Niiden on ilmoitettava komissiolle viipymättä näiden säännösten sanamuoto.
   Puolan tasavalta esitti 22.11.2017 komissiolle kolme jo olemassa olevaa oikeustoimea, joilla direktiivi 2014/26/EU on pantu täytäntöön vain osittain. Koska Puolan tasavalta ei vielä ole saattanut kaikkia tarvittavia säännöksiä osaksi oikeusjärjestystään, komissio on päättänyt nostaa kanteen Euroopan unionin tuomioistuimessa.
   Komissio vaatii kannekirjelmässään, että Puolan tasavalta velvoitetaan maksamaan uhkasakkoa 87 612 euroa päivältä nyt käsiteltävässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivästä lukien. Uhkasakon määrä on vahvistettu ottaen huomioon rikkomisen vakavuus ja kesto sekä sakon tarpeellinen ennalta ehkäisevä vaikutus.

      (1)  EUVL 2014, L 84, s. 72.


title: Asia C-130/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 19.2.2018 – flightright GmbH v. Eurowings GmbH

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 19.2.2018 – flightright GmbH v. Eurowings GmbH
   (Asia C-130/18)
   (2018/C 182/08)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Düsseldorf

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: flightright GmbH

      Vastaaja: Eurowings GmbH

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) (jäljempänä lentomatkustajien oikeuksia koskeva asetus) 5 artiklan 1 kohdan c alakohdan iii alakohtaa tulkittava siten, että oikeus saada korvausta, jos lento peruutetaan alle seitsemän päivää ennen aikataulun mukaista lähtöaikaa, menetetään myös siinä tapauksessa, että matkustajalle uudelleenreitityksen johdosta aiheutuva ajanmenetys on kokonaisuudessaan alle kolme tuntia mutta yli kaksi tuntia, koska matkustaja saapuu todellisuudessa perille yli kaksi tuntia mutta alle kolme tuntia suunniteltua saapumisaikaa myöhemmin?

      (1)  EUVL 2004, L 46, s. 1.


title: Asia C-179/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Arbeidsrechtbank Gent (Belgia) on esittänyt 7.3.2018 – Ronny Rohart v. Federale Pensioendienst

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/12

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Arbeidsrechtbank Gent (Belgia) on esittänyt 7.3.2018 – Ronny Rohart v. Federale Pensioendienst
   (Asia C-179/18)
   (2018/C 182/13)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Arbeidsrechtbank Gent

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Ronny Rohart

      Vastaaja: Federale Pensioendienst

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko SEU 4 artiklan 3 kohdassa vahvistettua vilpittömän yhteistyön periaatetta tulkittava Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen yhteydessä, sellaisina kuin ne on vahvistettu 29.2.1968 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY, Euratom, EHTY) N:o 259/68, (1) siten, että kyseinen periaate on esteenä sille, että laskettaessa palkatun työntekijän vanhuuseläkettä hänellä kyseisessä jäsenvaltiossa olevan työhistorian perusteella asianomaisen kyseisessä jäsenvaltiossa suorittamaa asepalvelusta ei jäsenvaltion lainsäädännön mukaan voida ottaa huomioon, koska asianomainen oli asepalveluksensa aikana ja myös sen jälkeen keskeytyksettä Euroopan unionin virkamies eikä sen vuoksi täytä kyseisen jäsenvaltion lainsäädännössä työskentelyjaksoihin rinnastamiselle säädettyjä edellytyksiä?

      (1)  Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja näiden yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen vahvistamisesta sekä yhteisöjen virkamiehiin tilapäisesti sovellettavien erityisten toimenpiteiden laatimisesta 29.2.20168 annettu neuvoston asetus (ETY, Euratom, EHTY) N:o 259/68 (Henkilöstösäännöt) (EYVL 1968, L 56, s. 1).


title: Asia C-80/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 6.2.2018 – Asociación Española de la Industria Eléctrica (Unesa) v. Espanjan valtio ja Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/2

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 6.2.2018 – Asociación Española de la Industria Eléctrica (Unesa) v. Espanjan valtio ja Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.
   (Asia C-80/18)
   (2018/C 182/02)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Supremo

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Asociación Española de la Industria Eléctrica (Unesa)

      Vastapuolet: Espanjan valtio ja Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko saastuttaja maksaa -periaate, josta määrätään SEUT 191 artiklan 2 kohdassa, luettuna yhdessä yhdenvertaisuuden ja syrjintäkiellon perusperiaatteita koskevien Euroopan unionin perusoikeuskirjan 20 ja 21 artiklan, joita sovelletaan direktiivin 2009/72/EY (1) 3 artiklan 1 ja 2 kohdassa annettuun sääntelyyn siltä osin kuin siinä säädetään muiden tavoitteiden ohella kilpailulle avoimista ja syrjimättömistä sähköalan markkinoista, kanssa, ja jota voidaan muuttaa vain yleiseen taloudelliseen etuun, kuten ympäristönsuojeluun, liittyvistä syistä, esteenä yksinomaan ydinenergiasta sähköä tuottavilta yrityksiltä kannettavien verojen käyttöönotolle silloin, kun kyseisten verojen päätarkoitus ei liity ympäristöön vaan niillä pyritään lisäämään sähköenergian rahoitusjärjestelmän tuloja siten, että edellä mainituille yrityksille aiheutuu tappiollisten sähkön hintojen kattamisesta suurempi rasitus muihin samaa toimintaa harjoittaviin yrityksiin nähden?

               2)

               Onko unionin lainsäädännön nojalla mahdollista ottaa kilpailulle avoimilla ja syrjimättömillä sähkömarkkinoilla käyttöön ympäristöveroja ydinalan toimintaan olennaisesti liittyvän saastekuormituksen perusteella täsmentämättä kuitenkaan tätä asiaa koskevissa säännöksissä, sillä verojen käyttöönotto pyritään perustelemaan lain johdanto-osassa eikä lain normatiivisia vaikutuksia tuottavassa osassa ole syntyvästä käytetystä ydinpolttoaineesta ja radioaktiivisesta jätteestä kannettavan veron osalta otettu huomioon katettavien kustannusten sisällyttämistä hintoihin, eikä täsmennyksiä ole annettu myöskään radioaktiivisen jätteen varastoinnin osalta, koska sen hallinnointi- ja varastointikustannukset katetaan jo muilla veroilla, eikä myöskään verotulojen käytöstä säädetä selvästi, ja edellä mainitut yritykset asetetaan korvausvastuuseen enintään 1 200 miljoonan euron määrään saakka?

               3)

               Täyttyykö edellä mainitun direktiivin 3 artiklan 2 kohdassa säädetty vaatimus siitä, että yleisen taloudellisen edun nimissä asetettavat velvoitteet, kuten ympäristönsuojelu, ovat selkeästi määriteltyjä, avoimia, syrjimättömiä ja todennettavia, kun ympäristönsuojelutavoitetta ja ympäristöveron ominaispiirteitä ei ole täsmennetty säädöksen normatiivisia vaikutuksia tuottavassa osassa?

               4)

               Ovatko SEUT 191 artiklan 2 kohdassa määrätty saastuttaja maksaa -periaate, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 20 ja 21 artiklassa määrätyt yhdenvertaisuuden ja syrjintäkiellon periaatteet sekä direktiivin 2005/89/EY (2) 3 ja 5 artikla, siltä osin kuin niillä pyritään varmistamaan ”sähkön sisämarkkinoiden moitteeton toiminta” ja kehotetaan jäsenvaltioita huolehtimaan siitä, ”etteivät tämän direktiivin mukaisesti vahvistetut toimenpiteet ole syrjiviä ja aiheuta kohtuutonta taakkaa markkinatoimijoille”, esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa velvoitetaan kaikki sähköalan yritykset vastaaman tappiollisten sähkön hintojen kattamisesta mutta määrätään erityisen raskaita veroluonteisia maksuja ydinsähköä tuottaville yrityksille (lukuun ottamatta vesivoimayhtiöitä, joita pidetään uusiutuvan energian tuottajina) siten, että kyseisiin yrityksiin kohdistuu suurempi verorasitus kuin muihin energiamarkkinoilla toimiviin yrityksiin, jotka on vapautettu näistä maksuista, vaikka jotkin niistä saastuttavat ympäristöä enemmän, ja perustellaan näitä maksuja ympäristönsuojeluun liittyvillä syillä ydinalan toimiin olennaisesti liittyvien riskien ja epävarmuustekijöiden takia mutta ei täsmennetä kustannuksia eikä säädetä verotulojen käytöstä ympäristönsuojelutarkoituksiin sillä perusteella, että ydinjätteen hallinnointi- ja varastointikustannukset katetaan muilla veroilla ja ydinsähköä tuottavat yritykset on asetettu korvausvastuuseen, koska kyseinen kansallinen lainsäädäntö vääristää vapautettujen sisämarkkinoiden vaatimusten mukaista vapaata kilpailua suosimalla muita sähköntuottajia, joiden ei tarvitse maksaa ympäristöveroja käyttäessään saastuttavampia energialähteitä?

               5)

               Onko SEUT 191 artiklan 2 kohdassa määrätyn saastuttaja maksaa -periaatteen kanssa ristiriidassa sellainen ydinsähkön tuotannosta syntyvästä käytetystä ydinpolttoaineesta ja radioaktiivisesta jätteestä kannettava vero, jonka vain ydinenergian tuotantolaitokset joutuvat maksamaan ja josta muut edellä mainittuja jätteitä mahdollisesti tuottavat alat on vapautettu, jolloin muita ydinmateriaaleja tai ydinenergian lähteitä käyttäviä toiminnanharjoittajia ei veroteta siitä huolimatta, että niiden toiminta vaikuttaa suojeltavaan ympäristönäkökohtaan?

      (1)  Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/72/EY (EUVL 2009, L 211, s. 55).

      (2)  Sähkön toimitusvarmuuden ja infrastruktuuri-investointien turvaamiseksi toteutettavista toimenpiteistä 18.1.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/89/EY (EUVL 2005, L 33, s. 22).


title: Asia C-221/18 P: Valitus, jonka Électricité de France (EDF) on tehnyt 27.3.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-747/15, EDF v. komissio, 16.1.2018 antamasta tuomiosta

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/17

         Valitus, jonka Électricité de France (EDF) on tehnyt 27.3.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-747/15, EDF v. komissio, 16.1.2018 antamasta tuomiosta
   (Asia C-221/18 P)
   (2018/C 182/20)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Électricité de France (EDF) (edustaja: M. Debroux, avocat)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio ja Ranskan tasavalta

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii
   ensisijaisesti, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa valituksenalaisen tuomion

               —

               ratkaisee ensimmäisessä oikeusasteessa käsitellyn kanteen ja hyväksyy sen ja kumoaa täten valtiontuesta SA.13869 (C 68/2002) (ex NN 80/2002) 22.7.2015 annetun komission päätöksen (EU) 2016/154 (1),

         toissijaisesti, että unionin tuomioistuin

               —

               ratkaisee lopullisesti ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyn ensimmäisen kanneperusteen ja toisen kanneperusteen ensimmäisen osan, hyväksyy tämän toisen kanneperusteen ensimmäisen osan ja täten katsoo, että riidanalaisiin toimenpiteisiin voidaan soveltaa markkinataloustoimijan periaatetta

               —

               palauttaa asian eri koonpanossa toimivaan unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta se lausuu kantajan 22.12.2015 esittämän kanteen muista kanneperusteista ja väitteistä, ja määrää ensimmäisessä oikeusasteessa aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista päätettävän myöhemmin,

         ja vielä toissijaisemmin, että unionin tuomioistuin

               —

               palauttaa asian eri koonpanossa toimivaan unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta se lausuu kantajan 22.12.2015 esittämän kanteen muista kanneperusteista ja väitteistä (mukaan luettuna toissijaisesti esitetyt kanneperusteet), ja määrää ensimmäisessä oikeusasteessa aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista päätettävän myöhemmin,

         ja joka tapauksessa velvoittaa komission korvaamaan kaikki ensimmäisessä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi neljään ensisijaiseen valitusperusteeseen ja yhteen toissijaiseen valitusperusteeseen.
   Ensimmäinen valitusperuste perustuu unionin yleisen tuomioistuimen 15.12.2009 antaman tuomion EDF vastaan komissio (T-156/04) oikeusvoimavaikutuksen loukkaamiseen. Valituksenalaisessa tuomiossa riidanalainen toimenpide yksilöidään verovapautukseksi, toisin kuin 15.12.2009 annetussa samaa asiaa koskevassa tuomiossa, jossa nimenomaisesti hylättiin tämä lähestymistapa. Tämän riidanalaisen toimenpiteen erilaisen arvioinnin oikeuttamiseksi valituksenalaisessa tuomiossa ilmeisesti vedotaan – virheellisesti – tarpeeseen tulkita 15.12.2009 annettua tuomiota unionin tuomioistuimen 5.6.2012 antaman vahvistavan tuomion (C-124/10 P) ”valossa”. Tässä viimeksi mainitussa tuomiossa unionin tuomioistuin ei kuitenkaan lausunut riidanalaisen toimenpiteen yksilöinnistä, mikä on tosiasioita koskeva toteamus.
   Toinen valitusperuste perustuu unionin yleisessä tuomioistuimessa esitetyn selvitysaineiston huomioon ottamiseen vääristyneellä tavalla. Tässä näytössä kuvataan tosiasiallisesti toteutetut EDF:n pääoman uudelleenjärjestelytoimet, eikä sen perusteella voida yksilöidä sen väitetyn verovapautuksen laajuutta, jonka unionin yleinen tuomioistuin katsoi olleen olemassa.
   Kolmannen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin on loukannut unionin tuomioistuimen viimeaikaisessa oikeuskäytännössä ja erityisesti 20.9.2007 annetussa tuomiossa Frucona Košice (C-300/16 P) edellytetyn huolellista ja puolueetonta tutkimusta koskevan velvoitteen luonnetta ja ulottuvuutta.
   Neljännen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin loukkasi perusteluvelvoitetta sekä kyseessä olleen toimenpiteen yksilöimisessä että siitä syystä, että kantajan Frucona Košice -tuomioon perustuvia väitteitä ei käsitelty.
   Toissijaisesti esitetty valitusperuste perustuu oikeudelliseen virheeseen väitetyn tuen yksilöimisessä uudeksi tueksi, sillä se olisi pitänyt katsoa olemassa olevaksi tueksi.

      (1)  EUVL L 34, s. 152.


title: Asia T-361/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.3.2018 – Eco-Bat Technologies ym. v. komissio (Kumoamiskanne — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Auton akkujen kierrätysmarkkinat — Päätös, jolla oikaistaan päätöstä, jolla todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen ja määrätään sakkoja — Kanteen nostamisen määräaika — Alkamisajankohta — Myöhässä jätetty kanne — Tutkimatta jättäminen)

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/22

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.3.2018 – Eco-Bat Technologies ym. v. komissio
   (Asia T-361/17) (1)

   ((Kumoamiskanne - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Auton akkujen kierrätysmarkkinat - Päätös, jolla oikaistaan päätöstä, jolla todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen ja määrätään sakkoja - Kanteen nostamisen määräaika - Alkamisajankohta - Myöhässä jätetty kanne - Tutkimatta jättäminen))
   (2018/C 182/26)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Eco-Bat Technologies Ltd (Matlock, Yhdistynyt kuningaskunta), Berzelius Metall GmbH (Braubach, Saksa) ja Société Traitements Chimiques des Métaux (STCM) (Bazoches-les-Gallerandes, Ranska) (edustajat: M. Brealey, QC, sekä asianajajat I. Vandenborre ja S. Dionnet)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: F. van Schaik, G. Conte, I. Rogalski ja J. Szczodrowski)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus yhtäältä SEUT 101 artiklan soveltamismenettelystä 8.2.2017 annetun komission päätöksen C(2017) 900 final (asia AT.40018 – Auton akkujen kierrätys), sellaisena kuin se on oikaistuna 6.4.2017 annetulla päätöksellä C(2017) 2223 final, kumoamiseksi ja toisaalta kantajalle määrätyn sakon määrän alentamiseksi.

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Eco-Bat Technologies Ltd, Berzelius Metall GmbH ja Société traitements chimiques des métaux (STCM) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 318, 25.9.2017.


title: Asia C-247/18 P: Valitus, jonka Italian tasavalta on tehnyt 9.4.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-91/16, Italia v. komissio, 25.1.2018 antamasta tuomiosta

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/18

         Valitus, jonka Italian tasavalta on tehnyt 9.4.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-91/16, Italia v. komissio, 25.1.2018 antamasta tuomiosta
   (Asia C-247/18 P)
   (2018/C 182/21)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Italian tasavalta (asiamiehet: G. Palmieri ja P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Italian tasavalta vaatii unionin tuomioistuinta kumoamaan unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 56 ja 58 artiklan nojalla unionin yleisen tuomioistuimen 25.1.2018 asiassa T-91/16 antaman tuomion, joka annettiin tiedoksi 29.1.2018 ja joka koskee Euroopan sosiaalirahaston tuen pienentämisestä Sisilian toimintaohjelmalta, joka kuuluu yhteisön rakennetuen myöntämiseksi Italian tavoitteen 1 kohdealueilla perustettujen yhteisön tukipuitteiden yhteyteen (POR Sicilia 2000–2006), 17.12.2015 annetun ja 18.12.2015 tiedoksi annetun komission päätöksen C(2015)9413 kumoamista; jotta viimeksi mainittu päätös kumotaan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Italian tasavalta on riitauttanut unionin tuomioistuimessa unionin yleisen tuomioistuimen 25.1.2018 asiassa T-91/16 antaman tuomion, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi Italian kanteen, jossa vaadittiin kumoamaan Euroopan sosiaalirahaston tuen pienentämisestä Sisilian toimintaohjelmalta, joka kuuluu yhteisön rakennetuen myöntämiseksi Italian tavoitteen 1 kohdealueilla perustettujen yhteisön tukipuitteiden yhteyteen (POR Sicilia 2000–2006), 17.12.2015 annettu ja 18.12.2015 tiedoksi annettu komission päätös C(2015)9413

      Ensimmäinen valitusperuste. Asetuksen 1260/99 (1)
      39 artiklan ja asetuksen 438/2001 (2)
      4, 6 ja 10 artiklan rikkominen; todistustaakkaa koskevan periaatteen loukkaaminen.

   Unionin yleinen tuomioistuin ei ole ottanut huomioon, että sen toteamista tosiseikoista kävi ilmi, että komission vuonna 2008 uudelleen aloittama tarkastus koski samoja menoja, jotka oli jo tarkastettu vuosina 2005 ja 2006 ja jotka olivat johtaneet myönteiseen tulokseen, ilman että on tullut esiin uusia tosiseikkoja.

      Toinen valitusperuste. Asetuksen 1260/99 39 artiklan, asetuksen 1083/2006 (3)
      100 artiklan ja asetuksen 1303/2013 (4)
      145 artiklan rikkominen; hyvän hallinnon periaatteen, kontradiktorisen periaatteen ja luottamuksensuojan periaatteiden loukkaaminen.
   Unionin yleinen tuomioistuin on katsonut oikeutetuksi, kuitenkaan tätä perustelematta, sen, että oikaisumenettely kesti kokonaisuudessaan yli seitsemän vuotta; komissio toimi pääasiallisesti siten, että sitova kuuden kuukauden määräaika, joka sillä on käytettävissään kuulemisesta alkaen lopullisen päätöksen tekemistä varten, alkoi kulua sen harkinnanvaraisesti vahvistamasta ajankohdasta, mikä teki tyhjäksi määräajan sitovan luonteen.

      Kolmas valitusperuste. Asetuksen 1260/99 39 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä asetuksen 438/2001 10 artiklan rikkominen. Tosiseikkojen vääristäminen.

   Unionin yleinen tuomioistuin totesi, että nyt käsiteltävässä asiassa sovellettu virheprosentti oli olennaisesti erilainen sen mukaan, oliko kyseessä ajanjakso ennen 31.12.2006 vai sen jälkeen, sekä sen mukaan, olivatko kyseessä koherentteja hankkeita vai muita hankkeita koskevat menot. Se katsoi lisäksi lainvastaisesti, että oikaisu, joka perustui yhden ainoan 32,65 prosentin suuruisen virheprosentin ekstrapolaatioon, jota käytettiin erotuksetta kaikkien hankevuosien ja kaikentyyppisten hankkeiden osalta, oli asianmukainen. Se on siten loukannut korjausten suhteellisuutta ja otosten edustavuutta koskevia periaatteita.

      (1)  Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21.6.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1260/1999 (EYVL 1999, L 161, s. 1).

      (2)  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä rakennerahastoista myönnettävän tuen hallinto- ja valvontajärjestelmien osalta 2.3.2001 annettu komission asetus (EY) N:o 438/2001 (EYVL L 63, s. 21).

      (3)  Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11.7.2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1083/2006 (EUVL 2006, L 210, s. 25).

      (4)  Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 320).


title: Asia C-81/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 6.2.2018 – Endesa Generación SA v. Espanjan valtio

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/3

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 6.2.2018 – Endesa Generación SA v. Espanjan valtio
   (Asia C-81/18)
   (2018/C 182/03)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Supremo

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Endesa Generación SA

      Vastapuoli: Espanjan valtio

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko saastuttaja maksaa -periaate, josta määrätään SEUT 191 artiklan 2 kohdassa, luettuna yhdessä yhdenvertaisuuden ja syrjintäkiellon perusperiaatteita koskevien [Euroopan unionin] perusoikeuskirjan 20 ja 21 artiklan, joita sovelletaan direktiivin 2009/72/EY (1) 3 artiklan 1 ja 2 kohdan säännöksiin siltä osin kuin niissä säädetään muiden tavoitteiden ohella kilpailulle avoimista ja syrjimättömistä sähköalan markkinoista, kanssa, ja jota voidaan muuttaa vain yleiseen taloudelliseen etuun, kuten ympäristönsuojeluun, liittyvistä syistä, esteenä yksinomaan ydinenergiasta sähköä tuottavilta yrityksiltä kannettavien verojen käyttöönotolle silloin, kun kyseisten verojen päätarkoitus ei liity ympäristöön, vaan niillä pyritään lisäämään sähköenergian rahoitusjärjestelmän tuloja siten, että edellä mainituille yrityksille aiheutuu tappiollisten sähkön hintojen kattamisesta suurempi rasitus muihin samaa toimintaa harjoittaviin yrityksiin nähden?

               2)

               Onko edellä mainittu unionin lainsäädäntö esteenä sille, että kilpailulle avoimilla ja syrjimättömillä sähkömarkkinoilla otetaan käyttöön ympäristöveroja ydinalan toimintaan olennaisesti liittyvän saastekuormituksen perusteella täsmentämättä kuitenkaan tätä asiaa säännöksissä, sillä verojen käyttöönotto pyritään perustelemaan lain johdanto-osassa eikä lain normatiivisia vaikutuksia tuottavassa osassa ole syntyvästä käytetystä ydinpolttoaineesta ja radioaktiivisesta jätteestä kannettavan veron osalta otettu huomioon katettavien kustannusten sisällyttämistä hintoihin, eikä täsmennyksiä ole annettu myöskään radioaktiivisen jätteen varastoinnin osalta, koska sen hallinnointi- ja varastointikustannukset katetaan jo muilla veroilla, eikä myöskään verotulojen käytöstä ei säädetä selvästi, ja edellä mainitut yritykset asetetaan korvausvastuuseen enintään 1 200 miljoonan euron määrään saakka? [alkup. s. 36]

               3)

               Onko direktiivin 2009/72/EY 3 artiklan 2 kohta, jonka mukaan ydinvoiman tuotantoteollisuudelle esimerkiksi ympäristönsuojelun kaltaista yleistä etua koskevista syistä asetettavien erityisten velvoitteiden on oltava selkeästi määriteltyjä, avoimia, syrjimättömiä ja todennettavia, esteenä laissa 15/2012 säädetyille veroille silloin, kun ympäristönsuojelutavoitetta ja ympäristöverojen ominaispiirteitä ei ole täsmennetty säädöksen normatiivisia vaikutuksia tuottavassa osassa?

               4)

               Ovatko SEUT 191 artiklan 2 kohdassa määrätty saastuttaja maksaa -periaate, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 20 ja 21 artiklassa määrätyt yhdenvertaisuuden ja syrjintäkiellon periaatteet sekä direktiivin 2005/89/EY (2) 3 ja 5 artikla, joilla pyritään varmistamaan ”sähkön sisämarkkinoiden moitteeton toiminta” ja kehotetaan jäsenvaltioita huolehtimaan siitä, ”etteivät tämän direktiivin mukaisesti vahvistetut toimenpiteet ole syrjiviä ja aiheuta kohtuutonta taakkaa markkinatoimijoille”[,] esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa velvoitetaan kaikki sähköalan yritykset vastaaman tappiollisten sähkön hintojen kattamisesta mutta määrätään erityisen raskaita veroluonteisia maksuja ydinsähköä tuottaville yrityksille (lukuun ottamatta vesivoimayhtiöitä, joita pidetään uusiutuvan energian tuottajina) siten, että kyseisiin yrityksiin kohdistuu suurempi verorasitus kuin muihin energiamarkkinoilla toimiviin yrityksiin, jotka on vapautettu näistä maksuista, vaikka jotkin niistä saastuttavat ympäristöä enemmän, ja perustellaan näitä maksuja ympäristönsuojeluun liittyvillä syillä ydinalan toimiin olennaisesti liittyvien riskien ja epävarmuustekijöiden takia mutta ei täsmennetä kustannuksia eikä säädetä verotulojen käytöstä ympäristönsuojelutarkoituksiin sillä perusteella, että ydinjätteen hallinnointi- ja varastointikustannukset katetaan jo muilla veroilla ja ydinsähköä tuottavat yritykset on asetettu korvausvastuuseen, koska kyseinen kansallinen lainsäädäntö vääristää vapautettujen sisämarkkinoiden vaatimusten mukaista vapaata kilpailua suosimalla muita sähköntuottajia, joiden ei tarvitse maksaa ympäristöveroja siitä huolimatta, että ne käyttävät saastuttavampia energialähteitä?

               5)

               Onko SEUT 191 artiklan 2 kohta, jossa määrätään saastuttaja maksaa -periaatteesta, esteenä ydinsähkön tuotannosta syntyvästä käytetystä ydinpolttoaineesta ja radioaktiivisesta jätteestä kannettavalle verolle, jonka vain ydinenergian tuotantolaitokset joutuvat maksamaan ja josta muut edellä mainittuja jätteitä mahdollisesti tuottavat alat on vapautettu, jolloin muita ydinmateriaaleja tai ydinenergian lähteitä käyttäviä toiminnanharjoittajia ei veroteta siitä huolimatta, että niiden toiminta vaikuttaa suojeltaviin ympäristöarvoihin?

      (1)  Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/72/EY (EUVL 2009, L 211, s. 55).

      (2)  Sähkön toimitusvarmuuden ja infrastruktuuri-investointien turvaamiseksi toteutettavista toimenpiteistä 18.1.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/89/EY (EUVL 2005, L 33, s. 22).


title: Asia T-271/10 RENV: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.4.2018 – H v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Kansallinen henkilöstön jäsen, joka on lähetetty Bosnia ja Hertsegovinassa toteuttavaan poliisioperaation (EUPM) — Siirtopäätös — EUPM:n johtajan toimivalta päättää lähetetyn kansallisen henkilöstön jäsenen siirrosta — Perusteluvelvollisuus — Harkintavallan väärinkäyttö — Ilmeinen arviointivirhe — Työpaikkakiusaaminen)

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/20

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.4.2018 – H v. neuvosto
   (Asia T-271/10 RENV) (1)

   ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Kansallinen henkilöstön jäsen, joka on lähetetty Bosnia ja Hertsegovinassa toteuttavaan poliisioperaation (EUPM) - Siirtopäätös - EUPM:n johtajan toimivalta päättää lähetetyn kansallisen henkilöstön jäsenen siirrosta - Perusteluvelvollisuus - Harkintavallan väärinkäyttö - Ilmeinen arviointivirhe - Työpaikkakiusaaminen))
   (2018/C 182/22)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: H

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: A. Vitro ja F. Naert)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ensinnäkin SEUT 263 artiklaan perustuvasta sitä koskevasta vaatimuksesta, että on kumottava yhtäältä 7.4.2010 tehty päätös, jonka on allekirjoittanut Euroopan unionin poliisioperaatiossa (EUPM) Bosnia ja Hertsegovinassa toimiva henkilöstön johtaja ja jolla kantaja on siirretty Criminal Justice Adviser – Prosecutorin toimeen Banja Lukan (Bosnia ja Hertsegovina) aluetoimistossa, ja toisaalta 30.4.2010 tehty päätös, jonka on allekirjoittanut Euroopan unionin poliisioperaatiosta (EUPM) Bosnia ja Hertsegovinassa 8.12.2009 annetun neuvoston päätöksen 2009/906/YUTP (EUVL 2009, L 322, s. 22) 6 artiklassa tarkoitettu EUPM:n johtaja ja jolla vahvistetaan 7.4.2010 tehty päätös, ja toiseksi SEUT 268 artiklaan perustuvasta vaatimuksesta saada vahingonkorvausta valittajalle väitetysti aiheutuneesta vahingosta

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               H velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 221, 14.8.2010.


title: Asia T-574/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.3.2018 – UD v. komissio (Henkilöstö — Perhe-eläkkeen saaja — Sosiaaliturva — Tiettyjen terveydenhoitokustannusten korvaamista koskevaa ennakkosuostumusta koskevan hakemuksen hylkääminen — Uusi hakemus — Puhtaasti vahvistava toimi — Kanteen nostamisen määräaika — Tutkimatta jättäminen)

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/23

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.3.2018 – UD v. komissio
   (Asia T-574/17) (1)

   ((Henkilöstö - Perhe-eläkkeen saaja - Sosiaaliturva - Tiettyjen terveydenhoitokustannusten korvaamista koskevaa ennakkosuostumusta koskevan hakemuksen hylkääminen - Uusi hakemus - Puhtaasti vahvistava toimi - Kanteen nostamisen määräaika - Tutkimatta jättäminen))
   (2018/C 182/27)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: UD (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: T. Bohr ja M. Mensi)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus sellaisen komission päätöksen kumoamiseksi, jolla kantajalle kieltäydyttiin myöntämästä tiettyjen terveydenhoitokustannusten korvaamista koskevaa ennakkosuostumusta

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               UD vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 369, 30.10.2017.


title: Asia C-82/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 6.2.2018 – Endesa Generación SA v. Espanjan valtio ja Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/4

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 6.2.2018 – Endesa Generación SA v. Espanjan valtio ja Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.
   (Asia C-82/18)
   (2018/C 182/04)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Supremo

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Endesa Generación SA

      Vastapuolet: Espanjan valtio ja Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko saastuttaja maksaa -periaate, josta määrätään SEUT 191 artiklan 2 kohdassa, luettuna yhdessä yhdenvertaisuuden ja syrjintäkiellon perusperiaatteita koskevien Euroopan unionin perusoikeuskirjan 20 ja 21 artiklan, joita sovelletaan direktiivin 2009/72/EY (1) 3 artiklan 1 ja 2 kohdassa annettuun sääntelyyn siltä osin kuin siinä säädetään muiden tavoitteiden ohella kilpailulle avoimista ja syrjimättömistä sähköalan markkinoista, kanssa, ja jota voidaan muuttaa vain yleiseen taloudelliseen etuun, kuten ympäristönsuojeluun, liittyvistä syistä, esteenä yksinomaan ydinenergiasta sähköä tuottavilta yrityksiltä kannettavien verojen käyttöönotolle silloin, kun kyseisten verojen päätarkoitus ei liity ympäristöön vaan niillä pyritään lisäämään sähköenergian rahoitusjärjestelmän tuloja siten, että edellä mainituille yrityksille aiheutuu tappiollisten sähkön hintojen kattamisesta suurempi rasitus muihin samaa toimintaa harjoittaviin yrityksiin nähden?

               2)

               Onko unionin lainsäädännön nojalla mahdollista ottaa kilpailulle avoimilla ja syrjimättömillä sähkömarkkinoilla käyttöön ympäristöveroja ydinalan toimintaan olennaisesti liittyvän saastekuormituksen perusteella täsmentämättä kuitenkaan tätä asiaa koskevissa säännöksissä, sillä verojen käyttöönotto pyritään perustelemaan lain johdanto-osassa eikä lain normatiivisia vaikutuksia tuottavassa osassa ole syntyvästä käytetystä ydinpolttoaineesta ja radioaktiivisesta jätteestä kannettavan veron osalta otettu huomioon katettavien kustannusten sisällyttämistä hintoihin, eikä täsmennyksiä ole annettu myöskään radioaktiivisen jätteen varastoinnin osalta, koska sen hallinnointi- ja varastointikustannukset katetaan jo muilla veroilla, eikä myöskään verotulojen käytöstä säädetä selvästi, ja edellä mainitut yritykset asetetaan korvausvastuuseen enintään 1 200 miljoonan euron määrään saakka?

               3)

               Täyttyykö edellä mainitun direktiivin 3 artiklan 2 kohdassa säädetty vaatimus siitä, että yleisen taloudellisen edun nimissä asetettavat velvoitteet, kuten ympäristönsuojelu, ovat selkeästi määriteltyjä, avoimia, syrjimättömiä ja todennettavia, kun ympäristönsuojelutavoitetta ja ympäristöveron ominaispiirteitä ei ole täsmennetty säädöksen normatiivisia vaikutuksia tuottavassa osassa?

               4)

               Ovatko SEUT 191 artiklan 2 kohdassa määrätty saastuttaja maksaa -periaate, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 20 ja 21 artiklassa määrätyt yhdenvertaisuuden ja syrjintäkiellon periaatteet sekä direktiivin 2005/89/EY (2) 3 ja 5 artikla, siltä osin kuin niillä pyritään varmistamaan ”sähkön sisämarkkinoiden moitteeton toiminta” ja kehotetaan jäsenvaltioita huolehtimaan siitä, ”etteivät tämän direktiivin mukaisesti vahvistetut toimenpiteet ole syrjiviä ja aiheuta kohtuutonta taakkaa markkinatoimijoille”, esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa velvoitetaan kaikki sähköalan yritykset vastaaman tappiollisten sähkön hintojen kattamisesta mutta määrätään erityisen raskaita veroluonteisia maksuja ydinsähköä tuottaville yrityksille (lukuun ottamatta vesivoimayhtiöitä, joita pidetään uusiutuvan energian tuottajina) siten, että kyseisiin yrityksiin kohdistuu suurempi verorasitus kuin muihin energiamarkkinoilla toimiviin yrityksiin, jotka on vapautettu näistä maksuista, vaikka jotkin niistä saastuttavat ympäristöä enemmän, ja perustellaan näitä maksuja ympäristönsuojeluun liittyvillä syillä ydinalan toimiin olennaisesti liittyvien riskien ja epävarmuustekijöiden takia mutta ei täsmennetä kustannuksia eikä säädetä verotulojen käytöstä ympäristönsuojelutarkoituksiin sillä perusteella, että ydinjätteen hallinnointi- ja varastointikustannukset katetaan muilla veroilla ja ydinsähköä tuottavat yritykset on asetettu korvausvastuuseen, koska kyseinen kansallinen lainsäädäntö vääristää vapautettujen sisämarkkinoiden vaatimusten mukaista vapaata kilpailua suosimalla muita sähköntuottajia, joiden ei tarvitse maksaa ympäristöveroja käyttäessään saastuttavampia energialähteitä?

               5)

               Onko SEUT 191 artiklan 2 kohdassa määrätyn saastuttaja maksaa -periaatteen kanssa ristiriidassa sellainen ydinsähkön tuotannosta syntyvästä käytetystä ydinpolttoaineesta ja radioaktiivisesta jätteestä kannettava vero, jonka vain ydinenergian tuotantolaitokset joutuvat maksamaan ja josta muut edellä mainittuja jätteitä mahdollisesti tuottavat alat on vapautettu, jolloin muita ydinmateriaaleja tai ydinenergian lähteitä käyttäviä toiminnanharjoittajia ei veroteta siitä huolimatta, että niiden toiminta vaikuttaa suojeltavaan ympäristönäkökohtaan?

      (1)  Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/72/EY (EUVL 2009, L 211, s. 55).

      (2)  Sähkön toimitusvarmuuden ja infrastruktuuri-investointien turvaamiseksi toteutettavista toimenpiteistä 18.1.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/89/EY (EUVL 2005, L 33, s. 22).


title: Asia T-274/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 10.4.2018 – Alcogroup ja Alcodis v. komissio (Kumoamiskanne — Kilpailu — Kartellit ja muut yhteistoimintajärjestelyt — Bioetanolin ja etanolin markkinat — Hallinnollinen menettely — Päätös, jossa määrätään tarkastuksesta — Komission tarkastusvalta — Asianajajien ja asiakkaiden välisen yhteydenpidon luottamuksellisuuden suoja — Aikaisemman tarkastuksen jälkeen vaihdetut asiakirjat — Komissio on kieltäytynyt keskeyttämästä kyseisiä rikkomismenettelyjä — Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena — Tutkimatta jättäminen)

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/20

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 10.4.2018 – Alcogroup ja Alcodis v. komissio
   (Asia T-274/15) (1)

   ((Kumoamiskanne - Kilpailu - Kartellit ja muut yhteistoimintajärjestelyt - Bioetanolin ja etanolin markkinat - Hallinnollinen menettely - Päätös, jossa määrätään tarkastuksesta - Komission tarkastusvalta - Asianajajien ja asiakkaiden välisen yhteydenpidon luottamuksellisuuden suoja - Aikaisemman tarkastuksen jälkeen vaihdetut asiakirjat - Komissio on kieltäytynyt keskeyttämästä kyseisiä rikkomismenettelyjä - Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena - Tutkimatta jättäminen))
   (2018/C 182/23)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: Alcogroup (Bryssel, Belgia) ja Alcodis (Bryssel) (edustajat: asianajajat P. de Bandt, J. Dewispelaere ja J. Probst)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: T. Christoforou, C. Giolito, V. Bottka ja F. Jimeno Fernández)

      Väliintulijat, jotka tukevat kantajien vaatimuksia: Orde van Vlaamse Balies (Bryssel) (edustajat: aluksi asianajajat T. Bontinck ja P. Goffinet, sitten F. Wijckmans, S. Engelen ja S. De Keer), Ordre des barreaux francophones et germanophone (Bryssel) (edustajat: asianajajat T. Bontinck, A. Guillerme ja P. Goffinet) ja Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles (Bryssel) (edustajat: asianajajat T. Bontinck, A. Guillerme ja P. Goffinet)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus siitä, että on kumottava 12.3.2015 tehty komission päätös C(2015) 1769 final, joka on osoitettu Alcogroupille ja kaikille suoraan tai välillisesti sen määräysvallassa oleville yrityksille, mukaan lukien Alcodis, ja joka koskee neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 20 artiklan 4 kohdan mukaista menettelyä (AT.40244 – Bioethanol), ja 8.5.2015 päivätty komission kirje, joka on osoitettu Alcogroupille ja joka koskee tutkimuksia AT.40244 – Bioethanol ja AT.40054 – Oil and Biofuel Markets.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Alcogroup ja Alcodis vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut mukaan lukien.

               3)

               Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone ja Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles vastaavat tässä oikeusasteessa aiheutuneista omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 279, 24.8.2015.


title: Asia C-180/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 9.3.2018 – Agrenergy Srl v. Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/12

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 9.3.2018 – Agrenergy Srl v. Ministero dello Sviluppo Economico
   (Asia C-180/18)
   (2018/C 182/14)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Agrenergy Srl

      Vastapuoli: Ministero dello Sviluppo Economico

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko direktiivin 2009/28/EY (1) 3 artiklan 3 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että – kun otetaan huomioon myös yleinen luottamuksensuojan periaate ja direktiivillä luotu uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian tuotannon kannustinjärjestelmän kokonaisuus – on pois suljettua, että kansallinen säädös, jossa Italian hallituksen sallitaan myöhemmillä täytäntöönpanoasetuksilla säätää aiemmin säädettyjen kannustintariffien pienentämisestä tai jopa poistamisesta, voisi olla yhteensopiva Euroopan unionin oikeuden kanssa?

      (1)  Uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä sekä direktiivien 2001/77/EY ja 2003/30/EY muuttamisesta ja myöhemmästä kumoamisesta 23.4.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/28/EY (EUVL 2009, L 140, s. 16).


title: Asia T-732/16 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 22.3.2018 – Valencia Club de Fútbol v. komissio (Välitoimet — Valtiontuet — Espanjan viranomaisten tiettyjen ammattilaisjalkapalloseurojen hyväksi myöntämä tuki — Julkisyhteisön myöntämä valtiontakaus — Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Kiireellisyysedellytys ei täyty)

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 22.3.2018 – Valencia Club de Fútbol v. komissio
   (Asia T-732/16 R)
   ((Välitoimet - Valtiontuet - Espanjan viranomaisten tiettyjen ammattilaisjalkapalloseurojen hyväksi myöntämä tuki - Julkisyhteisön myöntämä valtiontakaus - Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Kiireellisyysedellytys ei täyty))
   (2018/C 182/24)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Valencia Club de Fútbol, SAD (Valencia, Espanja) (edustajat: asianajajat J. García Gallardo Gil-Fournier ja A. Guerrero Righetto)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Luengo, B. Stromsky ja P. Němečková)
   Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Espanjan kuningaskunta (asiamies: A. Gavela Llopis)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva vaatimus valtiontuesta SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP), jonka Espanja on toteuttanut Valencia Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivan, Hércules Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivan ja Elche Club de Fútbol Sociedad Anónima Deportivan hyväksi 4.7.2016 tehdyn komission päätöksen (EU) 2017/365 (EUVL 2017, L 55, s. 12) täytäntöönpanon lykkäämiseksi

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Asiassa Valencia Club de Fútbol (T-732/16 R) 10.11.2016 annettu määräys peruutetaan.

               3)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia T-34/18: Kanne 24.1.2018 – Giove Gas v. EUIPO – Primagaz (KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA)

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/23

         Kanne 24.1.2018 – Giove Gas v. EUIPO – Primagaz (KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA)
   (Asia T-34/18)
   (2018/C 182/28)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Giove Gas Srl (Tarquinia, Italia) (edustajat: asianajajat A. Bergonzini ja F. Dinelli)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Compagnie des gaz de petrole Primagaz (Pariisi, Ranska)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA” – Rekisteröintihakemus nro 14 740 559

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 27.11.2017 asiassa R 1271/2017-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               muuttaa kokonaan riidanalaista päätöstä

               —

               rekisteröi tavaramerkin.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-134/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgia) on esittänyt 19.2.2018 – Maria Vester v. Rijksdienst voor Ziekte- en Invaliditeitsverzekering (Riziv)

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Arbeidsrechtbank Antwerpen (Belgia) on esittänyt 19.2.2018 – Maria Vester v. Rijksdienst voor Ziekte- en Invaliditeitsverzekering (Riziv)
   (Asia C-134/18)
   (2018/C 182/09)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Arbeidsrechtbank Antwerpen

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Maria Vester

      Vastaaja: Rijksdienst voor Ziekte- en Invaliditeitsverzekering (Riziv)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Rikotaanko Euroopan unionin toiminnasta 25.3.1957 tehdyn sopimuksen (SEUT) 45 ja 48 artiklaa, jos viimeinen toimivaltainen jäsenvaltio työhön kykenemättömyyden alkaessa, 52 viikkoa kestäneen työhön kykenemättömyyttä koskevan karenssiajan, jonka aikana myönnetään sairausetuuksia, päätyttyä epää oikeuden työkyvyttömyysetuuteen sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 883/2004 (1) 57 artiklan perusteella ja toinen jäsenvaltio, joka ei ole viimeinen toimivaltainen jäsenvaltio, soveltaa suhteutettua työkyvyttömyysetuutta koskevan oikeuden tutkimiseen 104 viikon karenssiaikaa kyseisen jäsenvaltion kansallisen oikeuden mukaisesti?

               2)

               Onko vapaata liikkuvuutta koskevan oikeuden kanssa yhteensopivaa, että asianomainen joutuu tämän karenssiajasta aiheutuvan katkon aikana turvautumaan sosiaaliapuun, vai velvoittavatko SEUT 45 ja SEUT 48 artikla sen jäsenvaltion, joka ei ole viimeinen toimivaltainen jäsenvaltio, tutkimaan työkyvyttömyysetuuksia koskevan oikeuden viimeisen toimivaltaisen jäsenvaltion lainsäädännössä säädetyn karenssiajan päätyttyä myös siinä tapauksessa, että tätä ei kyseisen muun kuin viimeisen toimivaltaisen jäsenvaltion kansallisessa oikeudessa sallita?

      (1)  EUVL 2004, L 166, s. 1.


title: Asia C-184/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Central Administrativo Sul (Portugali) on esittänyt 12.3.2018 – Fazenda Pública v. Carlos Manuel Patrício Teixeira ja Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Central Administrativo Sul (Portugali) on esittänyt 12.3.2018 – Fazenda Pública v. Carlos Manuel Patrício Teixeira ja Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira
   (Asia C-184/18)
   (2018/C 182/15)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Central Administrativo Sul

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Fazenda Pública

      Vastapuolet: Carlos Manuel Patrício Teixeira ja Maria Madalena da Silva Moreira Patrício Teixeira

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 12, 56, 57 ja 58 artiklaa (nykyisin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 18, 63, 64 ja 65 artikla) tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle (30.11.1988 annetulla lain tasoisella asetuksella nro 442-A/88 hyväksytyn CIRS:n, sellaisena kuin se on muutettuna 27.12.2001 annetulla lailla nro 109-B/2001, 43 §:n 2 momentille), jonka mukaan jäsenvaltiossa (Portugalissa) sijaitsevan kiinteistön luovutuksesta syntyvään luovutusvoittoon kohdistuu ankarampi verorasitus silloin, kun luovuttaja on kyseisen jäsenvaltion kansalainen, mutta asuu kolmannessa maassa (Angolassa), kuin silloin kun luovuttaja asuu kyseisen kiinteistön sijaintivaltiossa?