title: Asia C-407/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 10.5.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2003/105/EY — Työntekijöiden suojeleminen — Vaarallisista aineista aiheutuvat suuronnettomuusvaarat — Määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               23.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 140/5

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 10.5.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-407/06) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2003/105/EY - Työntekijöiden suojeleminen - Vaarallisista aineista aiheutuvat suuronnettomuusvaarat - Määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2007/C 140/09)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: B. Schima ja J. Hottiaux)

      Vastaaja: Belgian kuningaskunta (asiamies: D. Haven)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta annetun neuvoston direktiivin 96/82/EY muuttamisesta 16.12.2003 annetun direktiivin 2003/105/EY (EUVL L 345, s. 97) noudattamisen edellyttämien säännösten antamatta jättäminen säädetyssä määräajassa
   Tuomiolauselma

               1)

               Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta annetun neuvoston direktiivin 96/82/EY muuttamisesta 16.12.2003 annetun direktiivin 2003/105/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 281, 18.11.2006.


title: Asia T-706/14: Kanne 3.10.2014 – Holistic Innovation Institute v. REA

text:
               24.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 421/44

         Kanne 3.10.2014 – Holistic Innovation Institute v. REA
   (Asia T-706/14)
   2014/C 421/62
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Holistic Innovation Institute (Madrid, Espanja) (edustaja: asianajaja R. Muñiz García)

      Vastaaja: Tutkimuksen toimeenpanovirasto (REA)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen, jolla kantaja suljetaan hankkeiden INACHUS ja ZONeSEC ulkopuolelle

               —

               velvoittamaan vastaajan suorittamaan kantajalle korvauksena 7 81  250 euroa, joka vastaa niitä kahta hanketta, joiden ulkopuolelle kantaja suljettiin, laillisine korkoineen

               —

               velvoittamaan vastaajan suorittamaan kantajalle määrän, jonka suuruuden yleinen tuomioistuin määrittää, korvauksena lisävahingoista, joita hankkeiden ulkopuolelle sulkeminen on aiheuttanut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanne on nostettu ratkaisusta, jonka Euroopan komission tutkimuksen toimeenpanovirasto on tehnyt 24.7.2014 viitenumerolla ARES (2014) 2461172. Ratkaisulla päätetään kantajan kanssa käydyt neuvottelut ja lopetetaan kantajan osallistuminen unionin hankkeisiin INACHUS (607522) ja ZONeSEC (607292), jotka ovat osa seitsemännen puiteohjelman osahanketta FP7-SEC-2013-1.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ratkaisu on ilmeisen perusteeton ja sisältää ainoastaan yhden perustelun.

               2)

               Riippumattomat arvioitsijat ilmaisivat hyväksyvän kantansa hankkeisiin ja siihen, että kantajana oleva yhtiö osallistuisi niihin.

               3)

               Kyseisen kannanilmaisun jälkeen vastaaja muutti kantaansa kostaakseen kantajan pesänhoitajalle, joka oli aikaisemmin nostanut kanteen Euroopan komissiota vastaan Rose Visión S.L:ää koskevan oikeusriidan yhteydessä.

               4)

               Vastaajan virkamiehet painostivat ennen ratkaisun tekemistä hankkeiden muita osallistujia siihen, että ne sulkisivat kantajan hankkeiden ulkopuolelle, pyrkimyksenään se, ettei niiden tarvitsisi tehdä riidanalaista ratkaisua.

               5)

               Vastaajan toiminta on aiheuttanut kantajalle vahinkoa.


title: Asia T-268/08: Kanne 11.7.2008 — Land Burgenland v. komissio

text:
               27.9.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/14

         Kanne 11.7.2008 — Land Burgenland v. komissio
   (Asia T-268/08)
   (2008/C 247/27)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Land Burgenland (asiamiehet: asianajajat U. Soltész ja C. Herbst)

      Vastaaja: Ù yhteisöjen komissio
   Kantajan vaatimukset

               —

               komission 30.4.2008 tekemä päätös K(2008) 1625 lopullinen, (valtiontuki C 56/06, ex NN 77/06 — Bank Burgenlandin yksityistäminen) on kokonaisuudessaan julistettava mitättömäksi EY 231 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 1 kohdan nojalla.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja riitauttaa 30.4.2008 tehdyn komission päätöksen K(2008) 1625 lopullinen, jolla komissio päätti, että Itävallan EY 88 artiklan 3 kohtaa rikkoen Versicherungsgesellschaft Grazer Wechselseitige Versicherung AG:lle ja GW Beteiligungserwerbs- und -verwaltungs-GmbH:lle HYPO Bank Burgenland AG:n yksityistämisen yhteydessä myöntämä valtiontuki ei sovellu yhteismarkkinoille.
   Kantaja esittää kanteensa tueksi seuraavat kanneperusteet:

               —

               komissio on soveltanut virheellisesti EY 87 artiklan 1 kohtaa määrittäessään markkinahinnan, koska tarjouskilpailun järjestäminen ei ollut pakollista

               —

               komissio on soveltanut virheellisesti EY 87 artiklan 1 kohtaa, koska se on toiminut vastoin tähänastista käytäntöään

               —

               komissio on soveltanut virheellisesti EY 87 artiklan 1 kohtaa, koska myös yksityisen luovuttajan olisi pitänyt tehdä ennusteisiin perustuva negatiivinen päätös Itävallan rahoitusmarkkinoiden valvojan päätöksestä korkeimman tarjouksen tehneestä tarjoajasta

               —

               komissio on soveltanut virheellisesti EY 87 artiklan 1 kohtaa, koska kantaja olisi saanut ottaa huomioon valtiontakauksen (Ausfallhaftung) tietyistä yksityistetyn pankin sitoumuksista tukipäätöksen tekemisen yhteydessä

               —

               komissio on soveltanut virheellisesti Private Vendor -periaatetta tarkastaessaan valtiontakauksen vaikutusta myyntipäätökseen

               —

               komissio on soveltanut virheellisesti EY 87 artiklan 1 kohtaa, kun se ei ole noudattanut todistustaakkaa tai toimittamisvelvollisuutta tarjousmenettelyssä koskevia sääntöjä

               —

               komissio on soveltanut virheellisesti EY 87 artiklan 1 kohtaa, koska korkeimman tarjouksen esittäjän tarjous ei voi olla perusta markkina-arvon vahvistamiselle

               —

               komissio on arvioinut virheellisesti yksityistetyn pankin osakeantien taloudellisen arvon ja

               —

               komissio on soveltanut virheellisesti EY 87 artiklan 1 kohtaa vahvistaessaan, että kyseessä on tuki.


title: Asia C-608/15 P: Valitus, jonka Panasonic Corp. on tehnyt 17.11.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-82/13, Panasonic ja MT Picture Display v. komissio, 9.9.2015 antamasta tuomiosta

text:
               25.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 27/23

         Valitus, jonka Panasonic Corp. on tehnyt 17.11.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-82/13, Panasonic ja MT Picture Display v. komissio, 9.9.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-608/15 P)
   (2016/C 027/27)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Panasonic Corp. (edustajat: advocaat R. Gerrits, M. Hoskins, QC, ja barrister M. Gray)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio ja MT Picture Display Co. Ltd

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen tuomion ja määräyksen (i) siltä osin kuin tuomiossa todettiin, ettei SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia COMP/39.437 – Televisioiden ja tietokoneiden näytöissä käytettävät kuvaputket) 5.12.2012 annetulla komission päätöksellä C(2012) 8839 final loukattu Panasonicin puolustautumisoikeuksia eikä sen oikeutta tulla kuulluksi ajankohtaa 10.2.2003 edeltävällä ajalla, ja/tai (ii) siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin jätti kumoamatta kokonaan tai osittain päätöksen 1 artiklan 2 kohdan c ja e alakohdassa tehdyn toteamuksen, jonka mukaan Panasonic ja MTPD osallistuivat rikkomiseen ajalla 1.4.2003–12.6.2006

               —

               kumoaa (i) päätöksen 1 artiklan 2 kohdan c alakohdan siltä osin kuin siinä todettiin Panasonicin osallistuneen CPT-kartelliin ajalla 15.7.1999–10.2.2003 ja/tai (ii) päätöksen 1 artiklan 2 kohdan c ja e alakohdan ajanjakson 1.4.2003–12.6.2006 osalta

               —

               alentaa päätöksen 2 artiklan 2 kohdan f alakohdassa määrättyä sakkoja ja/tai kumoaa ja/tai alentaa edelleen Panasonicille ja MTPD:lle päätöksen 2 artiklan 2 kohdan h ja i alakohdassa määrättyjä sakkoja tuomiossa määrätyistä 82 826 000 euron ja 7 530 000 euroa määristä asianmukaiseksi katsomaansa määrään ja lisäksi tai vaihtoehtoisesti

               —

               palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen asian tarkastelun jatkamiseksi lainsäädännön mukaisesti

               —

               velvoittaa Euroopan komission korvaamaan Panasonicille tästä valituksesta aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Ensimmäinen valitusperuste: Unionin yleinen tuomioistuin totesi virheellisesti, että komissio oli täyttänyt velvollisuutensa mainita väitetiedoksiannossa olennaiset seikat Panasonicia vastaan, mukaan lukien peruste, jonka nojalla Panasonicin väitettiin tietävän CPT-kartellikokonaisuudesta. Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen todetessaan, että komission on riittävää mainita yksi rikkomisen olennaisista osatekijöistä implisiittisesti mutta väistämättä väitetiedoksiannossa.

               2.

               Toinen valitusperuste: Unionin yleisen tuomioistuimen pitäisi myöntää Panasonicille ja MTPD:lle sama alennus kuin mitä voidaan myöntää Toshiba Corporationille (jäljempänä Toshiba) kunkin sellaisen valituksen yhteydessä, jonka tämä voi tehdä ajalta, jonka osalta Toshiban katsottiin olevan yhteisvastuullisesti vastuussa Panasonicin ja MTPD:n kanssa. Unionin yleinen tuomioistuin totesi asiassa T-104/13, Toshiba v. komissio, että päätöksen kumoaminen tai muuttaminen sen osalta, että Panasonicin katsotaan olevan vastuussa yhteisyritys MTPD:n sääntöjenvastaisesta menettelystä, hyödytti myös Toshibaa. Panasonic väittää tämän johdosta, että mikäli tämä tuomioistuin antaisi Toshiban osalta määräyksen, jolla unionin yleisen tuomioistuimen tuomio kumotaan siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin ei kumonnut päätöstä ja/tai kumonnut taikka alentanut sakkoa ajalta, jonka osalta Toshiban katsottiin olevan yhteisvastuullisesti vastuussa kilpailusääntöjen rikkomisesta Panasonicin ja MTPD:n kanssa, unionin yleinen tuomioistuin olisi myös tehnyt virheen jättäessään myöntämättä Panasonicille ja MTPD:lle saman alennuksen kuin mikä olisi pitänyt myöntää Toshiballe.


title: Asia C-89/99: Hoge Raad der Nederlandenin 5.3.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa 1) V. O. F. Schieving-Nijstad, 2) Wiecher Gerrit Schieving ja 3) Hendrik Nijstad vastaan Robert Groeneveld

text:
C 136/12                FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       15.5.1999
7) Voidaanko JAG:n 24 §:n 2 momentti ja JAO:n 14 a §                      Hoge Raad der Nederlandenin 5.3.1999 tekemällään
     perustella direktiivin 76/207/ETY 2 artiklan 4 kohtaa                päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa 1) V.
     sovellettaessa tukeutumalla pelkästään siihen, että näillä           O. F. Schieving-Nijstad, 2) Wiecher Gerrit Schieving ja 3)
     säännöksillä hyvitetään niitä haittoja, joita ei aiheudu                      Hendrik Nijstad vastaan Robert Groeneveld
     naisille sen vuoksi, ettei heillä ole kyseistä palvelusvelvolli-
     suutta?                                                                                (Asia C-89/99)
8) Voidaanko direktiivin 76/207/ETY 6 artiklasta johtaa
                                                                                (1999/C 136/22)
     oikeus koulutukseen pääsyyn sellaisessa tilanteessa, että
     koulutukseen valinnassa on syyllistytty syrjintään ja että
     sellaisia seuraamussäännöksiä, joiden perustella syrjityllä          Hoge Raad der Nederlanden on pyytänyt 5.3.1999 tekemällään
     olisi oikeus korvaukseen, ei ole annettu?                            päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
                                                                          15.3.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
                                                                          ratkaisua asiassa 1) V. O. F. Schieving-Nijstad, 2) Wiecher Gerrit
(1) EYVL L 39, 14.2.1976, s. 40.                                          Schieving ja 3) Hendrik Nijstad vastaan Robert Groeneveld
                                                                          seuraaviin kysymyksiin:
                                                                          1) Onko Trips-sopimuksen 50 artiklalla ja erityisesti kyseisen
                                                                              artiklan 6 kohdalla välitön oikeusvaikutus?
Hoge Raad der Nederlandenin 26.2.1999 tekemällään                         2) Onko TRIPS-sopimuksen 50 artiklan 6 kohtaa tulkittava
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa 1)                         niin, että tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen
Amsterdamsche Football Club ”AJAX”, 2) Langenberg                             turvaamistoimien voimassaolo päättyy automaattisesti, jos
Participaties BV, toiminimenään Fan Promotions vastaan                        pääasian oikeudenkäyntiä ei ole saatettu vireille turvaamis-
         1) S. C. Reule, 2) S. J. Reule, 3) Fan Image BV                      toimesta määrättäessä vahvistetussa määräajassa tai jos
                                                                              siinä tapauksessa, että tällaista määräaikaa ei ole vahvistet-
                                                                              tu, pääasian oikeudenkäyntiä ei ole saatettu vireille 20
                           (Asia C-84/99)
                                                                              työpäivän tai, jos tämä ajanjakso on edellistä pitempi, 31
                                                                              kalenteripäivän kuluessa, vai onko (aina) välttämätöntä,
                         (1999/C 136/20)                                      että se asianosainen, jota vastaan turvaamistoimi on toteu-
                                                                              tettu, vaatii turvaamistoimen voimassaolon päättymistä?
Hoge Raad der Nederlanden on pyytänyt 26.2.1999 te-
kemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen               3) Alkaako se määräaika, jonka kuluessa pääasian oikeuden-
tuomioistuimen kirjaamoon 9.3.1999, Euroopan yhteisöjen                       käynti on saatettava vireille siinä tapauksessa, että tätä
tuomioistuimelta asiassa 1) Amsterdamsche Football Club                       määräaikaa ei ole vahvistettu turvaamistoimesta
”AJAX”, 2) Langenberg Participaties BV, toiminimenään Fan                     määrättäessä,
Promotions vastaan 1) S. C. Reule, 2) S. J. Reule, 3) Fan Image
BV ennakkoratkaisua kysymykseen, onko TRIPS-sopimuksen                        a) sitä päivää, jona tuomioistuin määrää turvaamistoi-
50 artiklan 6 kohdalla välitöntä oikeusvaikutusta.                                 mesta, lähinnä seuraavasta päivästä,
                                                                              b) sitä päivää, jolloin turvaamistoimipäätös annetaan tie-
                                                                                doksi vastaajalle, lähinnä seuraavasta päivästä,
                                                                              c) sitä päivää, jolloin turvaamistoimipäätös on tullut
                                                                                lainvoimaiseksi, lähinnä seuraavasta päivästä, vai
Tribunal de grande instance de Béthunen 24.3.1998 te-
kemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                          d) jostain muusta ajankohdasta?
asiassa Roquette Frères SA vastaan Direction des services
                               fiscaux                                    4) Onko turvaamistoimesta päättävän tuomioistuimen asetet-
                                                                              tava viran puolesta se määräaika, jonka kuluessa pääasian
                           (Asia C-88/99)                                     oikeudenkäynti on saatettava vireille, vai saako tuomiois-
                                                                              tuin asettaa tällaisen määräajan vain, jos määräajan asetta-
                         (1999/C 136/21)                                      mista on vaadittu?
Tribunal de grande instance de Béthune on pyytänyt 24.3.1998              5) Jos se tuomioistuin, joka käsittelee ensimmäisen oikeusas-
tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo-                     teen tuomioistuimen tekemästä turvaamistoimipäätöksestä
mioistuimeen 15.3.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistui-                      tehdyn valituksen, pysyttää kyseisen päätöksen, saako
melta ennakkoratkaisua asiassa Roquette Frères SA vastaan                     se asettaa kyseisen määräajan joko viran puolesta tai
Direction des services fiscaux seuraavaan kysymykseen: Onko                   asianosaisen vaatimuksesta, jos turvaamistoimesta
Livre des procédures fiscalesin L 190 pykälä yhteisön oikeuden                päättänyt tuomioistuin on jättänyt asettamatta tällaisen
mukainen ja erityisesti, onko Ranskan hallitus voinut yhteisön                määräajan?
oikeutta rikkomatta säätää, että muutoksenhaulle ja korvaus-
vaateen vanhenemiselle asetettu määräaika on eri pituinen,                6) Onko TRIPS-sopimuksen 50 artikla sovellettavissa, jos
mikä johtaa siihen, että puhtaasti sisäistä muutoksenhakua                    tämä sopimus tulee voimaan kyseessä olevassa jäsenval-
ja muutoksenhakua, joka perustuu siihen, että yhteisöjen                      tiossa ajankohtana, jolloin asian käsittely ensimmäisen
tuomioistuin on todennut kansallisen sääntelyn yhteisön oi-                   oikeusasteen tuomioistuimessa on päättynyt ja asia on
keuden vastaiseksi, käsitellään eri tavoin?                                   siirtynyt päätösharkintaan mutta päätöstä ei ole vielä tehty?


title: Asia T-605/15: Kanne 23.10.20152 – Wirtschaftsvereinigung Stahl ym. v. komissio

text:
               25.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 27/63

         Kanne 23.10.20152 – Wirtschaftsvereinigung Stahl ym. v. komissio
   (Asia T-605/15)
   (2016/C 027/80)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantajat: Wirtschaftsvereinigung Stahl (Düsseldorf, Saksa), Benteler Steel/Tube GmbH (Paderborn, Saksa), BGH Edelstahl Freital GmbH (Freital, Saksa), BGH Edelstahl Lippendorf GmbH (Lippendorf, Saksa), BGH Edelstahl Siegen GmbH (Siegen, Saksa), Buderus Edelstahl GmbH (Wetzlar, Saksa), ESF Elbe-Stahlwerke Feralpi GmbH (Riesa, Saksa), Friedr. Lohmann GmbH Werk für Spezial- & Edelstähle (Witten, Saksa), Outokumpu Nirosta GmbH (Krefeld, Saksa), Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Saksa), Zentralkokerei Saar GmbH (Dillingen), Drahtwerk St. Ingbert GmbH (St. Ingbert, Saksa), Ilsenburger Grobblech GmbH (Ilsenburg, Saksa), ThyssenKrupp Electrical Steel GmbH (Gelsenkirchen, Saksa), ThyssenKrupp Federn und Stabilisatoren GmbH (Hagen, Saksa), ThyssenKrupp Gerlach GmbH (Homburg, Saksa), ThyssenKrupp Rasselstein GmbH (Andernach, Saksa) ja Emscher Aufbereitung GmbH (Mühlheim an der Ruhr, Saksa) (edustaja: asianajaja H. Janssen)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen tuomion

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vaativat kanteillaan kumottavaksi tukiohjelmasta SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), jonka Saksa on toteuttanut uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön hyväksi ja energiaintensiivisille yrityksille myönnettäväksi alennetuksi EEG-lisämaksuksi, 25.11.2014 annetun komission päätöksen C(2014) 8786 final. (1)

   Kanteidensa tueksi kantajat vetoavat neljään kanneperusteeseen, jotka olennaisilta osiltaan ovat samat tai samanlaiset kuin asiassa T-319, Deutsche Edelstahlwerke vastaan komissio (2) esitetyt kanneperusteet.

      (1)  EUVL L 250, s. 122.

      (2)  EUVL C 302, s. 60.


title: Asia T-167/05: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 13.6.2007 — Grether v. SMHV — Crisgo (FENNEL) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin FENNEL rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön sanamerkki FENJAL — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaaran puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta, 73 artiklan toinen virke ja 74 artiklan 1 kohta)

text:
               21.7.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 170/22

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 13.6.2007 — Grether v. SMHV — Crisgo (FENNEL)
   (Asia T-167/05) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin FENNEL rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön sanamerkki FENJAL - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaaran puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta, 73 artiklan toinen virke ja 74 artiklan 1 kohta)
   (2007/C 170/42)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Grether AG (Binningen, Sveitsi) (edustajat: aiemmin asianajajat V. von Bomhard, A. Pohlmann ja A Renck, sittemmin V. von Bomhard, A. Pohlmann ja T. Dolde)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa: Crisgo (Thailand) Co., Ltd (Samutsakom, Thaimaa) (edustajat: asianajajat A. Bensoussan, M. Haas ja L. Tellier-Loniewski)
   Oikeudenkäynnin kohde
   SMHV:n neljännen valituslautakunnan 14.10.2004 tekemän päätöksen (asia R 250/2002-4), joka koskeee Grether AG:n ja Crisgo (Thaimaa) Co., Ltd:n välistä väitemenettelyä, kumoamista koskeva vaatimus
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 182, 23.7.2005.


title: Asia F-13/05: Virkamiestuomioistuimen määräys (kolmas jaosto)  18.5.2006  — Corvoisier ym. v. EKP (Euroopan keskuspankin henkilöstö — Ilmoitus avoimesta virasta — Virkamiehelle vastainen toimi — Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely — Tutkimatta jättäminen)

text:
               15.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 165/33

         Virkamiestuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 18.5.2006 — Corvoisier ym. v. EKP
   (Asia F-13/05) (1)

   (Euroopan keskuspankin henkilöstö - Ilmoitus avoimesta virasta - Virkamiehelle vastainen toimi - Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely - Tutkimatta jättäminen)
   (2006/C 165/66)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantajat: Sandrine Corvoisier, Roberta Friz, Hundjy Preud'Homme ja Elvira Rosati (Frankfurt am Main, Saksa) (edustajat: asianajajat G. Vandersanden ja L. Levi)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki (asiamiehet: H. Weenink ja K. Sugar avustajanaan asianajaja B. Wägenbaur)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Euroopan keskuspankin avointa virkaa koskevan ilmoituksen EKP/156/04, joka koski kuuden ”Records Management Specialistin” viran täyttämistä, kumoaminen; kaikkien avointa virkaa koskevan ilmoituksen täytäntöönpanemiseksi tehtyjen päätösten kumoaminen, ja kaikista edellä mainituista päätöksistä aiheutuneiden vahinkojen korvaaminen
   Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 132, 25.5.2005 (asia rekisteröitiin ensin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa numerolla T-126/05 ja siirrettiin Euroopan unionin virkamiestuomioistuimeen 15.12.2005 annetulla määräyksellä).


title: Asian C-102/99 poistaminen rekisteristä

text:
C 118/26              FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   21.4.2001
          Asian C-8/00 (1) poistaminen rekisteristä                         Asian C-102/99 (1) poistaminen rekisteristä
                       (2001/C 118/58)                                                    (2001/C 118/61)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 19.10.2000          Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 27.10.2000
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-     antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-8/00, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Irlanti.      tu asia C-102/99 (Commissione Tributaria Regionale di Vene-
                                                                   zian esı́ttämä ennakkoratkaisupyyntö), Veneta Assicurazione
                                                                   SpA vastaan Ufficio del Registro di Padova.
(1) EYVL C 63, 4.3.2000.
                                                                   (1) EYVL C 136, 15.5.1999.
         Asian C-331/99 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                            Asian C-421/99 (1) poistaminen rekisteristä
                       (2001/C 118/59)
                                                                                (2001/C 118/62)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 25.10.2000
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-331/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 27.10.2000
Ranskan tasavalta.                                                 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                   tu asia C-421/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian
                                                                   tasavalta.
(1) EYVL C 314, 30.10.1999.
                                                                   (1) EYVL C 20, 22.1.2000.
         Asian C-95/00 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                            Asian C-469/99 (1) poistaminen rekisteristä
                       (2001/C 118/60)
                                                                                (2001/C 118/63)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 26.10.2000
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-     Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 27.10.2000
tu asia C-95/00 (Landesgericht Korneuburgin (Itävalta) esittä-     antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
mä ennakkoratkaisupyyntö), O’Neill Incorporated vastaan            tu asia C-469/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian
JOMO s.r.o.                                                        tasavalta.
(1) EYVL C 149, 27.5.2000.                                         (1) EYVL C 47, 19.2.2000.


title: Hoge Raad der Nederlandenin 12.11.1997 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Staatssecretaris van Financiën vastaan J. Heerma ja yhtiö J. Heerma / K. Heerma-Graanstra (Asia C-23/98)

text:
C 94/12                FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       28.3.98
    sia tavaroita, joita kuljetetaan meriteitse jäsenvaltiosta      Juzgado de lo Social no 1 de Santiago de Compostelan
    toiseen, ja että satamassa tehtävää työtä saavat ylei-          13.1.1998 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat-
    sesti tehdä yksinomaan sellaiset ºtunnustetut satama-           kaisupyyntö asiassa Dorinda Teresa López Touris vastaan
    työntekijätº, joita varten kuningas vahvistaa kyseistä          Instituto Nacional de Empleo ja Instituto Nacional de la
    satamaa varten asetetun sekakomitean lausunnon jäl-                                     Seguridad Social
    keen tunnustamista koskevat edellytykset ja menette-
                                                                                (Asia C-25/98)
    lyn, minkä ohessa vahvistettuja tariffeja on käytettävä
    myös silloin kun näitä töitä saavat tehdä tavalliset eli                                  (98/C 94/24)
    muut kuin tunnustetut työntekijät?
                                                                    Juzgado de lo Social no 1 de Santiago de Compostela on
                                                                    pyytänyt 13.1.1998 tekemällään päätöksellä, joka on saa-
2. Ovatko 8.6.1972 annetun lain 1 artiklassa tarkoitetut
                                                                    punut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 29.1.1998,
    työntekijät, joilla on yksinoikeus kyseisissä lainsään-
                                                                    Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Dorinda
    nöksissä tarkemmin säädetyllä alueella tehtäviin sata-
                                                                    Teresa López Touris vastaan Instituto Nacional de Empleo
    matöihin, katsottava henkilöiksi, jotka tuottavat EY:n
                                                                    ja Instituto Nacional de la Seguridad Social ennakkorat-
    perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoi-
                                                                    kaisua seuraaviin kysymyksiin:
    tettuja yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä pal-
    veluja ja jotka eivät voi enää hoitaa heille uskottuja
    erityistehtäviä, jos heihin olisi sovellettava 90 artiklan
    1 kohtaa ja EY:n perustamissopimuksen 7, 85 ja                  1. Onko asetuksen (ETY) N:o 1408/71 67 artiklan 1 koh-
    86 artiklan kieltoja?                                               taa (sellaisena kuin se tällä hetkellä on) tulkittava rat-
                                                                        kaistavan asian tosiseikat huomioon ottaen niin, että
                                                                        siinä velvoitetaan toimivaltainen laitos ottamaan huo-
                                                                        mioon minkä tahansa jäsenvaltion lainsäädännön
                                                                        mukaisesti täyttyneet vakuutus- tai työskentelykaudet
                                                                        sen yli 52-vuotiaille henkilöille tarkoitetun työttömyys-
                                                                        korvauksen myöntämiseksi, josta säädetään Ley Gene-
                                                                        ral de la Seguridad Socialin kodifikaation hyväksymi-
                                                                        sestä 20.6.1994 annetun Real Decreto Legislativo 1/
Hoge Raad der Nederlandenin 12.11.1997 tekemällään                      94:n 215 §:n 3 momentissa, siltä osin kuin henkilö
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa                      täyttäisi näinä kausina maksettujen maksujen johdosta
Staatssecretaris van FinancieÈn vastaan J. Heerma ja yhtiö              ikää lukuunottamatta edellytykset oikeudelle saada
              J. Heerma / K. Heerma-Graanstra                           vanhuuseläkettä jossain toisessa jäsenvaltiossa kuin
                                                                        siinä, missä toimivaltainen laitos sijaitsee?
                        (Asia C-23/98)
                          (98/C 94/23)
                                                                    2. Siinä tapauksessa, että asetuksen (ETY) N:o 1048/71
                                                                        67 artiklaa ei voitaisi soveltaa, koska kyse on vanhuus-
                                                                        eläkkeen saamiseksi välttämättömän edellytyksen täyt-
                                                                        tämisestä, onko EY:n perustamissopimuksen 51 artiklaa
Hoge Raad der Nederlanden on pyytänyt 12.11.1997 teke-                  sovellettava suoraan ja onko toimivaltaisen laitoksen
mällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisö-                 otettava huomioon jossain toisessa jäsenvaltiossa han-
jen tuomioistuimeen 28.1.1998, yhteisöjen tuomioistui-                  kittu oikeus vanhuuseläkkeeseen, jotta se voisi katsoa,
melta asiassa Staatssecretaris van FinancieÈn vastaan J.                että ikäedellytystä lukuunottamatta hakija täyttää Ley
Heerma ja yhtiö J. Heerma / K. Heerma-Graanstra ennak-                  General de la Seguridad Socialin kodifikaation 215 §:n
koratkaisua seuraaviin kysymyksiin:                                     3 momentissa säädetyn edellytyksen, jonka mukaan
                                                                        hakijalla on oltava oikeus vanhuuseläkkeeseen?
                                                                    3. Siitä riippumatta, sovelletaanko asiaan asetuksen
Onko kuudennen direktiivin 4 artiklan 1 kohtaa tulkittava
                                                                        (ETY) N:o 1408/71 67 artiklaa vai EY:n perustamisso-
siten, että kun henkilön harjoittamana ainoana taloudelli-
                                                                        pimuksen 51 artiklaa, jos toimivaltaisen laitoksen on
sena toimintana on kiinteän omaisuuden vuokraaminen
                                                                        otettava huomioon jossain toisessa jäsenvaltiossa han-
yhtiölle, jonka yhtiömies hän on, onko tämä vuokraami-
                                                                        kittu oikeus vanhuuseläkkeeseen, edellyttäen, että
nen, vaikkakain kysymyksessä on taloudellinen toiminta,
                                                                        kyseisellä työntekijällä olisi ollut oikeus saada etuuksia
katsottava toiminnaksi, jota hän ei harjoita itsenäisesti,
                                                                        espanjalaisesta sosiaaliturvajärjestelmästä joko pelkäs-
koska yhtiömies on katsottava yhdessä yhtiön kanssa
                                                                        tään kansallisen lain nojalla tai yhteisön lainsäädännön
4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi yhdeksi verovelvolli-
                                                                        nojalla, riittäisikö siihen, että kyseinen työntekijä voisi
seksi?
                                                                        saada 52 vuotta täytettyään laissa yli 52-vuotiaille
                                                                        työttömille tarkoitettua työttömyyskorvausta pelkäs-
                                                                        tään jossain toisessa jäsenvaltiossa maksettujen maksu-
                                                                        jen tai hänen Espanjassa sekä tässä toisessa tai useam-
                                                                        missa muissa jäsenvaltioissa maksamiensa yhteenlas-


title: Asia C-90/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 7.11.2013 — Euroopan komissio vastaan Puolan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Lentoliikenne — Jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden väliset lentoliikennesopimukset — Jäsenvaltioiden velvollisuus jakaa liikenneoikeudet niihin oikeutettujen Euroopan unionin lentoliikenteen harjoittajien kesken syrjimättömän ja avoimen menettelyn perusteella sekä ilmoittaa mainitusta menettelystä viipymättä komissiolle)

text:
               11.1.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 9/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 7.11.2013 — Euroopan komissio vastaan Puolan tasavalta
   (Asia C-90/12) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Lentoliikenne - Jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden väliset lentoliikennesopimukset - Jäsenvaltioiden velvollisuus jakaa liikenneoikeudet niihin oikeutettujen Euroopan unionin lentoliikenteen harjoittajien kesken syrjimättömän ja avoimen menettelyn perusteella sekä ilmoittaa mainitusta menettelystä viipymättä komissiolle)
   2014/C 9/09
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Simonsson ja M. Owsiany-Hornung)

      Vastaaja: Puolan tasavalta (asiamiehet: B. Majczyna ja M. Szpunar)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisten lentoliikennesopimusten neuvottelemisesta ja täytäntöönpanosta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/2004 (EUVL L 157, s. 7) 5 ja 6 artiklan rikkominen — Jäsenvaltioiden velvollisuus jakaa liikenneoikeudet niihin oikeutettujen yhteisön lentoliikenteen harjoittajien kesken syrjimättömän ja avoimen menettelyn perusteella sekä ilmoittaa mainitusta menettelystä viipymättä komissiolle

      Tuomiolauselma

               1)

               Puolan tasavalta ei ole noudattanut jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisten lentoliikennesopimusten neuvottelemisesta ja täytäntöönpanosta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/2004 5 ja 6 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut mainitun asetuksen kyseisten artiklojen noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä.

               2)

               Puolan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 126, 28.4.2012.


title: Asia T-602/17: Kanne 4.9.2017 – Espanja v. komissio

text:
               23.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 357/27

         Kanne 4.9.2017 – Espanja v. komissio
   (Asia T-602/17)
   (2017/C 357/37)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Espanjan kuningaskunta (asiamiehet: M. Sampol Pucurull ja A. Gavela Llopis)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) hedelmien ja vihannesten alalla tuottajaorganisaatioille maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 26.6.2017 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen C(2017) 4136 Espanjan kuningaskuntaa koskevilta osin.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan osalta 7.6.2011 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 (1) 26 artiklan 2 kohdan rikkomiseen.

                           —

                           Kantaja väittää tässä yhteydessä, että komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen katsoessaan, että tuottajaorganisaation päätoimintaa koskevan edellytyksen noudattamisen valvonta on puuttunut, koska mainittu valvonta toteutetaan tuottajaryhmän kaupan pidettävän tuotannon arvoa koskevan asianmukaisen valvonnan avulla.

                           —

                           Kantaja väittää myös, että komissio on loukannut luottamuksensuojan periaatetta, koska tämä arvio ei ole yhteensopiva komission tutkimuksessa FV/2010/004 ilmaiseman kannan kanssa.

               2.

               Toinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen (EU) N:o 543/2011 104 artiklan 2 kohdan d alakohdan rikkomiseen ja luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen.

                           —

                           Kantaja väittää, että komissio on tehnyt mainittua säännöstä koskevan ilmeisen arviointivirheen katsoessaan, että siinä tarkoitetun, toimintaohjelman muutospyyntöihin liittyvien investointien johdonmukaisuutta ja teknistä laatua koskevan edellytyksen valvonnassa oli puutteita. Se täsmentää tässä yhteydessä, että mainitussa artiklassa ei edellytetä tuottajajärjestön kaupallisen strategian arviointia.

                           —

                           Se väittää myös, että komissio on loukannut luottamuksensuojan periaatetta, koska tämä arvio ei ole yhteensopiva komission tutkimuksessa FV/2010/004 ilmaiseman kannan kanssa.

               3.

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu asetuksen (EU) N:o 543/2011 59 artiklan c alakohdan iv alakohdan, 60 artiklan 2 ja 5 kohdan sekä 65 artiklan rikkomiseen ja luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen.

                           —

                           Kantaja väittää, että komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen katsoessaan, että toimintaohjelman tukikelpoisuuden valvonnassa oli puutteita, koska mainitussa asetuksessa ei kielletä siirtämästä investointeihin liittyviä kustannuksia toiselle kalenterivuodelle saman toimintaohjelman sisällä.

                           —

                           Se väittää myös, että komissio on loukannut luottamuksensuojan periaatetta, koska tämä arvio ei ole yhteensopiva Euroopan komission maatalouden pääosaston pääjohtajan 19.11.2013 Espanjan viranomaisten mainitun asetuksen 65 artiklan soveltamista koskeviin kysymyksiin antaman vastauksen kanssa.

               4.

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (2) 52 artiklan 2 kohdan rikkomiseen ja asiakirjaan VI/5530/97 sisältyvien, rahoituksellisten seuraamusten määrittämistä koskevien toimintaohjeiden noudattamatta jättämiseen.

                           —

                           Kantaja väittää tässä yhteydessä, että kyseistä kiinteämääräistä rahoituskorjausta ei voitu määrätä, koska valvonnassa ei ollut puutteita. Se väittää toissijaisesti, että rahoituskorjaus on suhteeton ja että nyt käsiteltävässä tapauksessa ei pitäisi määrätä mitään rahoituskorjausta tai korkeintaan olisi määrättävä 2 prosentin rahoituskorjaus, kun otetaan huomioon nyt käsiteltävän asian erityiset olosuhteet ja tapa, jolla komissio on toiminut siinä.

      (1)  EUVL 2011, L 157, s. 1.

      (2)  EUVL 2013, L 347, s. 549.


title: Asia T-690/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 2.2.2017 – Marcas Costa Brava v. EUIPO – Excellent Brands JMI (Cremcaffé) (Euroopan unionin tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin Cremcaffé rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki café crem — Suhteellinen hylkäysperuste — Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallisen käytön puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 kohta)

text:
               13.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 78/28

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 2.2.2017 – Marcas Costa Brava v. EUIPO – Excellent Brands JMI (Cremcaffé)
   (Asia T-690/15) (1)

   ((Euroopan unionin tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin Cremcaffé rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisempi EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki café crem - Suhteellinen hylkäysperuste - Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallisen käytön puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 kohta))
   (2017/C 078/38)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Marcas Costa Brava, SL (Sils, Espanja) (edustajat: asianajajat E. Manresa Medina ja J. Manresa Medina)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: M. Fischer)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Excellent Brands JMI Ltd (Baar, Sveitsi) (edustaja: asianajaja D. Majer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 29.9.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 2586/2014-5), joka koskee Marcas Costa Brava SL:n ja Excellent Brands JMI Ltd:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Marcas Costa Brava, SL, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 48, 8.2.2016.


title: Asiat C-361/99: Landesgericht für Zivilrechtssachen Wienin 6.9.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Silveria Gäng vastaan Itävallan tasavalta

text:
8.1.2000                 FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 6/9
Landesgericht für Zivilrechtssachen Wienin 6.9.1999 te-                 Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
kemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
       asiassa Silveria Gäng vastaan Itävallan tasavalta                1. kumoaa komission 8.7.1999 tekemän päätöksen, joka
                                                                            koskee Espanjan kuningaskunnan hakemusta sähkön sisä-
                          (Asiat C-361/99)                                  markkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 19 päivänä
                                                                            joulukuuta 1996 annetun Euroopan parlamentin ja neu-
                                                                            voston direktiivin 96/92/EY (1) 24 artiklan mukaisista
                            (2000/C 6/17)                                   siirtymäkausijärjestelyistä, ja
Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien on pyytänyt                    2. velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
6.9.1999 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan
yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 27.9.1999, Euroopan
yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Silveria Gäng vastaan               Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Itävallan tasavalta ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:
                                                                        –   Direktiivin 96/92/EY 24 artiklan 2 kohdan rikkominen:
1) Onko         9.2.1976       annettu    neuvoston      direktiivi         hakemuksen hylkäävä päätös perustuu siihen, että ”ilmoite-
     76/207/ETY (1) (tasa-arvodirektiivi) saatettu moitteetto-              tun toimenpiteen luonne on merkittävämpi kuin sen
     masti osaksi Itävallan oikeutta Itävallan Bundes-                      tavoite”, mutta komissio ei päätöksessään ilmoita mitään
     Gleichbehandlungsgesetz-Iailla (BGB1 100/1993) sen ky-                 sellaista seikkaa, josta voisi päätellä, että komissio on
     seisenä ajankohtana voimassa olleessa muodossa siltä osin              tutkinut kyseisen asian. Komissio toteaa kuitenkin neuvos-
     kuin on kyse rajoituksesta myönnettävän vahingonkor-                   ton      pöytäkirjassa       esittämissään      huomautuksissa
     vauksen määrälle (B-GBG:n 15 §:n toinen momentti)                      (12851/96 ADD 1), että investointien takaisinmaksaminen
     ja Itävallan tasavallan julkisen sektorin työntekijöiden               on soveltuva peruste 24 artiklan soveltamiseksi. Espanjan
     velvollisuudesta esittää vaatimus tällaisen korvauksen saa-            hallitus muistuttaa, että niin kutsutut kilpailuun perustu-
     miseksi kuuden kuukauden määräajassa toimivaltaisessa                  viin markkinoihin siirtymisestä aiheutuvat kulut muodos-
     viranomaisessa (B-BGB:n 19 §:n toinen momentti)?                       tavat käsitteen, joka vastaa kattavampaa investointien
                                                                            takaisinmaksamisen käsitettä silloin kun kyse on korvauk-
2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: onko                 sesta, jota maksetaan osasta niitä ylimääräisiä kuluja,
     tämän direktiivin tavoitteen mukaista antaa nyt käsi-                  joita yrityksille aiheutuu kun niiden on mukauduttava
     teltävänä olevassa asiassa asianosaiselle subjektiivinen oi-           politiikkaan, joka sisältää julkisia toimenpiteitä energia-
     keus?                                                                  alan monipuolisuuden ja sähkönjakelun turvallisuuden
                                                                            varmistamiseksi. Näin ollen on tehtävä johtopäätös, että
3) Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Onko                      kilpailuun perustuviin markkinoihin siirtymisestä aiheutu-
     tässä ennakkoratkaisupyynnössä esitetty kaikki tiedot, joita           via kuluja koskeva järjestelmä muodostaa poikkeuksen,
     yhteisöjen tuomioistuin tarvitsee voidakseen ratkaista,                jonka komissio voi hyväksyä direktiivin 24 artiklan ja
     onko Itävallan Bundes-Gleichbehandlungsgesetz-laki                     8 artiklan 2 kohdan perusteella, mutta jota komission
     selvästi ristiriidassa edellä mainitun direktiivin sanamuo-            päätöksessä ei ole arvioitu ja tutkittu.
     don ja sillä tavoiteltujen päämäärien kanssa, vai kuuluuko
     tämän kysymyksen ratkaiseminen kansalliselle tuomiois-             –   Direktiivin 96/92/EY 24 artiklan 3 kohdan rikkominen:
     tuimelle?                                                              direktiivin 96/92/EY 8 artiklan 2 kohtaa koskeva poik-
                                                                            keusjärjestely, jota Espanjan viranomaiset ovat hakeneet
                                                                            erillisten verkkojen osalta, merkitsee välttämättä korkeam-
(1) EYVL L 39, 14.2.1976, s. 40.                                            paa jakeluhintaa kyseisten erillisten verkkojen kuluttajille
                                                                            tai, jos noudatetaan sääntöä, jonka mukaan kaikkia kansa-
                                                                            laisia kohdellaan samalla tavalla, järjestelmää, jossa yli-
                                                                            määräiset kulut korvataan. Espanjan lainsäädännössä on
                                                                            valittu viimeksi mainittu ratkaisu, joka ei vaikuta jäsenval-
                                                                            tioiden väliseen kauppaan eikä myöskään voi vääristää
                                                                            kilpailua erillisillä markkinoilla, joilla kilpailua ei ole.
                                                                            Komissio on kanteen kohteena olevassa päätöksessä sovel-
                                                                            tanut perusteettomasti direktiivin 96/92/EY 24 artiklan
Espanjan kuningaskunnan 4.10.1999 Euroopan yhteisöjen                       3 kohtaa, koska ”saaria ja Iberian niemimaan ulkopuolista
              komissiota vastaan nostama kanne                              aluetta koskevan järjestelmän” on katsottava kuuluvan
                                                                            kyseisessä säännöksessä säädettyihin poikkeuksiin eikä
                           (Asia C-369/99)                                  siihen myöskään voida soveltaa kyseisen direktiivin 8 artik-
                                                                            lan 2 kohtaa.
                            (2000/C 6/18)
                                                                        –   Luottamuksensuojan periaatteen loukkaaminen: komissio
                                                                            on useaan otteeseen julkisesti ja vakiintuneesti todennut,
Espanjan kuningaskunta on nostanut 4.10.1999 Euroopan                       että kulujen korvaamista koskevat järjestelyt sähköalalla
yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen                     on ilmoitettava ja tarpeen vaatiessa hyväksyttävä direktiivin
komissiota vastaan. Kantajan asiamiehenä on R. Silva de                     24 artiklan mukaisesti ja komissio myös antoi alaa koske-
Lapuerta, prosessiosoite Luxemburgissa Espanjan suurlähe-                   via suuntaviivoja, joista se ilmoitti jäsenvaltioille. Komis-
tystö, 4-6 bvd. E. Servais.                                                 sion äkillinen mielipiteenvaihdos, joka johti siihen, että


title: Asia T-104/10: Kanne 3.3.2010 — Saksa v. komissio

text:
               22.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/37

         Kanne 3.3.2010 — Saksa v. komissio
   (Asia T-104/10)
   2010/C 134/65
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: J. Möller ja asianajaja C. von Donat)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) RESIDER-II-ohjelmalle Saarlandissa (1994–1999) Saksan liittotasavallassa 27.11.1995 tehdyllä komission päätöksellä K(95) 2529 ja viimeksi 15.11.1999 tehdyllä komission päätöksellä K(1999) 3557 myönnetyn tuen pienentämisestä 18.12.2009 tehty komission päätös K(2009) 10561 on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio on pienentänyt riidanalaisella päätöksellä EAKR:sta yhteisön aloitteelle RESIDER II SAARLAND (1994–1999) Saksan liittotasavallassa myönnettyä kokonaismäärää.
   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi viiteen kanneperusteeseen.
   Ensimmäisenä kanneperusteena kantaja väittää, että tukijaksoa 1994–1999 koskevien rahoituksellisten oikaisujen summittaiselle arvioinnille ja ekstrapolaatiolle ei ole mitään oikeusperustaa.
   Toiseksi kantaja väittää, että on rikottu asetuksen (ETY) N:o 4253/88 (1) 24 artiklan 2 kohtaa, koska pienennysten edellytykset eivät täyttyneet. Se väittää tältä osin erityisesti, että komissio ei ole ymmärtänyt oikein käsitettä ”sääntöjenvastaisuudet”. Komissio ei myöskään ole todennut, että rakennerahastojen hallinnoinnista vastaavat kansalliset viranomaiset olisivat rikkoneet asetuksen N:o 4253/88 23 artiklan mukaisia velvoitteitaan. Järjestelmällisiä sääntöjenvastaisuuksia koskevien väitteiden esittämiseksi noudatettavia hallinto- ja valvontajärjestelmiä ei ole riittävästi määritetty. Kantajan mielestä olettama järjestelmällisistä virheistä hallinnossa ja valvonnassa perustuu lisäksi vääriin tosiseikkoja koskeviin toteamuksiin. Se väittää myös, että tosiseikkojen tärkeät osa-alueet on todettu ja arvioitu väärin.
   Toissijaisesti kantaja esittää kolmantena kanneperusteena, että riidanalaisen päätöksen mukaiset pienennykset ovat suhteettomia. Tässä yhteydessä se väittää, että komissio ei ole käyttänyt sille asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 2 kohdan mukaan kuuluvaa harkintavaltaansa. Lisäksi sovelletut summittaiset oikaisut ylittävät yhteisön talousarvion (potentiaalisen) vahinkoriskin. Kantajan mielestä lisäksi oikaisukantoja on kumuloitu ilman, että lopputulosta on tapauskohtaisesti tarkasteltu suhteellisuusperiaatteen valossa. Kantaja on myös sitä mieltä, että virheiden ekstrapolaatio on suhteeton, koska erityisiä virheitä ei voida siirtää erilaiseen peruskokonaisuuteen.
   Neljäntenä kanneperusteena kantaja väittää, että riidanalainen päätös ei ole riittävän perusteltu. Se väittää tältä osin erityisesti, että summittaisesti toteutettujen pienennysten määrän alkuperää ja perustelua ei voida päätellä riidanalaisesta päätöksestä. Myöskään ei voida havaita, että komissio olisi arvioinut riittävästi Saksan viranomaisten esittämiä tietoja. Komissio ei myöskään ole tehnyt johtopäätöksiä ulkoisten tarkastajien suorittamien hanketarkastusten tunnetuista heikkouksista sen toteamusten pitävyyteen nähden.
   Lopuksi kantaja esittää viidentenä kanneperusteena, että vastaaja on loukannut kumppanuusperiaatetta, koska se vetoaa ”menojen tukikelpoisuutta koskeviin työskentelyasiakirjoihin”, jotka on laadittu vasta kuluvana tukikautena. Lisäksi komissio perustaa riidanalaisen päätöksen hallinto- ja valvontajärjestelmän järjestelmällisiin puutteisiin, vaikka se vielä tukikautena oli vahvistanut hallinto- ja valvontajärjestelmän toimintakelpoisuuden.

      (1)  Rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta 19.12.1988 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 4253/88 (EYVL L 374, s. 1).


title: Asia T-139/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 12.9.2008 — Stephens v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Välituomio — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               20.12.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 327/24

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 12.9.2008 — Stephens v. komissio
   (Asia T-139/04) (1)

   (Henkilöstö - Virkamiehet - Välituomio - Lausunnon antamisen raukeaminen)
   (2008/C 327/44)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Kelvin William Stephens (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja N. Lhoëst)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: J. Currall ja H. Krämer, avustajanaan asianajaja B. Wägenbaur)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhtäältä kantajan palkkaluokan luokittelun muuttamisesta 14.4.2003 tehdyn komission päätöksen kumoaminen siltä osin kuin siinä vahvistetaan kantajan palkkatasoksi hänen nimittämispäivänään palkkaluokan A 6 ensimmäisen palkkataso, siltä osin kuin siinä vahvistetaan 5.10.1995 päiväksi, josta alkaen päätöksen rahalliset vaikutukset alkavat ja siltä osin kuin siinä ei ole muodostettu kantajan uraa palkkaluokassa uudelleen, sekä kantajan valituksen hylkäämisestä tehdyn päätöksen kumoaminen, ja toisaalta tästä päätöksestä väitetysti aiheutuneen vahingon korvaamista koskeva vaatimus
   Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen tästä kanteesta raukeaa.

               2)

               Komissio vastaa kaikista oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 168, 26.6.2004.


title: Asia T-313/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 10.11.2011 — Three-N-Products Private v. SMHV — Shah (AYUURI NATURAL) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin AYUURI NATURAL rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat yhteisön tavaramerkeiksi rekisteröidyt sana- ja kuviomerkit AYUR — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               17.12.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 370/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 10.11.2011 — Three-N-Products Private v. SMHV — Shah (AYUURI NATURAL)
   (Asia T-313/10) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin AYUURI NATURAL rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat yhteisön tavaramerkeiksi rekisteröidyt sana- ja kuviomerkit AYUR - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Merkkien samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2011/C 370/40
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Three-N-Products Private Ltd (New Delhi, Intia) (edustaja: asianajaja C. Jäger)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: D. Botis)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Sheilesh Shah (Wembley, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Akhil Shah (Wembley) (edustaja: barrister M. Chapple)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 1.6.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1005/2009-4), joka koskee Three-N-Products Private Ltd:n sekä S. Shah'n, A. Shah'n ja M. Shah'n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) neljännen valituslautakunnan 1.6.2010 tekemä päätös (asia R 1005/2009-4) kumotaan.

               2)

               SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Three-N-Products Private Ltd:n oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Sheilesh Shah ja Akhil Shah vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan Three-N-Products Private Ltd:lle käsittelystä neljännessä valituslautakunnassa aiheutuneet välttämättömät kulut.

      (1)  EUVL C 260, 25.9.2010.


title: Asian T-306/02 poistaminen rekisteristä

text:
               20.11.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 284/30

         Asian T-306/02 poistaminen rekisteristä (1)

   (2004/C 284/59)

      (Oikeudenkäyntikieli: ranska)

   Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ensimmäisen jaoston puheenjohtajan 7.9.2004 antamalla määräyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia T-306/02, Renaud Denuit vastaan Euroopan yhteisöjen komissio.

      (1)  EYVL C 323, 21.12.2002.


title: Asia T-245/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.9.2015 – ClientEarth ja International Chemical Secretariat v. ECHA (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — ECHA:n hallussa olevat asiakirjat — Kolmannelta osapuolelta saadut asiakirjat — Tietojensaantipyyntöön vastaamiselle asetettu määräaika — Kieltäytyminen asiakirjojen tutustuttavaksi antamisesta — Kolmannen taloudellisten etujen suojaa koskeva poikkeus — Päätöksentekomenettelyä koskeva poikkeus — Ylivoimainen yleinen etu — Ympäristötiedot — Päästöt ympäristöön)

text:
               9.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 371/20

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.9.2015 – ClientEarth ja International Chemical Secretariat v. ECHA
   (Asia T-245/11) (1)

   ((Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - ECHA:n hallussa olevat asiakirjat - Kolmannelta osapuolelta saadut asiakirjat - Tietojensaantipyyntöön vastaamiselle asetettu määräaika - Kieltäytyminen asiakirjojen tutustuttavaksi antamisesta - Kolmannen taloudellisten etujen suojaa koskeva poikkeus - Päätöksentekomenettelyä koskeva poikkeus - Ylivoimainen yleinen etu - Ympäristötiedot - Päästöt ympäristöön))
   (2015/C 371/22)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: ClientEarth (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) ja International Chemical Secretariat (Göteborg, Ruotsi) (edustaja: asianajaja P. Kirch)

      Vastaaja: Euroopan kemikaalivirasto (ECHA) (asiamiehet: M. Heikkilä, A. Iber ja T. Zbihlej, avustajanaan barrister D. Abrahams)
   Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi E. Manhaeve, P. Oliver ja C. ten Dam, sitten E. Manhaeve, P. Oliver ja F. Clotuche-Duvieusart ja lopuksi E. Manhaeve, F. Clotuche-Duvieusart ja J. Tomkim) ja European Chemical Industry Council (Cefic) (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat M. Bronckers ja Y. van Gerven)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kumoamisvaatimus 4.3.2011 tehdystä Euroopan kemikaaliviraston (ECHA) päätöksestä, jolla evättiin oikeus saada tutustua tiettyihin eräiden kemikaalien rekisteröintimenettelyn yhteydessä toimitettuja tietoja sisältäviin asiakirjoihin

      Tuomiolauselma

               1)

               Lausunnon antaminen 4.3.2011 tehtyä Euroopan kemikaaliviraston (ECHA) päätöstä koskevasta kumoamiskanteesta raukeaa sikäli kuin kyseinen virasto kieltäytyi paljastamasta tietojensaantipyynnön 1 kohdassa pyydettyjä tietoja siltä osin kuin pyyntö koskee niiden 6  611 yrityksen nimiä ja yhteystietoja, jotka olivat saatavilla internetissä 23.4.2014.

               2)

               ECHA:n 4.3.2011 tekemä päätös kumotaan siltä osin kuin sillä kieltäydyttiin paljastamasta tietojensaantipyynnön 1 kohdassa pyydettyjä tietoja, sikäli kuin pyyntö koskee sellaisia tietoja, joita ei ollut vielä paljastettu 23.4.2014.

               3)

               Kanne hylätään muilta osin.

               4)

               Kukin osapuoli, mukaan lukien Euroopan komissio ja European Chemical Industry Council (Cefic), vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 194, 2.7.2011.


title: Asia T-76/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.6.2011 — Mundipharma v. SMHV — Asociación Farmaceuticos Mundi (FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön kuviomerkki mundipharma — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               30.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 226/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.6.2011 — Mundipharma v. SMHV — Asociación Farmaceuticos Mundi (FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI)
   (Asia T-76/09) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön kuviomerkki mundipharma - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   2011/C 226/52
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Mundipharma GmbH (Limburg an der Lahn, Saksa) (edustaja: asianajaja F. Nielsen)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: W. Verburg)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Asociación Farmaceuticos Mundi (Alfafar, Espanja)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 1.12.2008 tekemästä päätöksestä (asia R 825/2008-2), joka koskee Mundipharma GmbH:n ja Asociación Farmaceuticos Mundin välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Mundipharma GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 102, 1.5.2009.


title: Asia C-370/11: Kanne 12.7.2011 — Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta

text:
               1.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 290/2

         Kanne 12.7.2011 — Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-370/11)
   2011/C 290/02
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamies: W. Mölls)

      Vastaaja: Belgian kuningaskunta

      Vaatimukset

   Euroopan komissio vaatii unionin tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 36 ja 40 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se pitää voimassa säännöksiä, joiden mukaan sellaisten yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten, joita ei ole hyväksytty direktiivin 85/611/ETY (1) mukaisesti, osakkeiden takaisinostossa realisoituneet arvonnousut eivät ole veronalaisia, kun kyseiset yritykset ovat sijoittautuneet Belgiaan, kun taas Norjaan tai Islantiin sijoittautuneiden tällaisten yritysten osakkeiden takaisinostossa realisoituneet arvonnousut ovat veronalaisia

               —

               velvoittamaan Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio riitauttaa kyseiset kansalliset säännökset siltä osin kuin niiden vaikutuksena on, että sijoittaminen Norjaan tai Islantiin sijoittautuneisiin yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin tehdään Belgiassa asuville henkilöille vähemmän houkuttelevaksi, koska viimeksi mainittujen osakkeiden takaisinostossa realisoituneisiin arvonnousuihin ei voida soveltaa verovapautusta, jota sovelletaan Belgiaan sijoittautuneen yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavan yrityksen osakkeiden takaisinostossa realisoituneisiin arvonnousuihin.
   Komissio toteaa, että tällainen erilainen kohtelu rajoittaa ETA-sopimuksen 40 artiklassa taattua pääomien vapaata liikkuvuutta. Samalla tavalla se rajoittaa palvelujen tarjoamisen vapautta, mikä rikkoo ETA-sopimuksen 36 artiklaa.
   Komissio toteaa vastauksena Belgian viranomaisten esittämiin vastalauseisiin ensinnäkin, että se ero, joka Belgian lainsäädännössä tehdään Euroopan unioniin sijoittautuneiden yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten kategoriassa, eli ero sen mukaan onko ne hyväksytty direktiivin 85/611/ETY mukaisesti vai ei, ei ole tämän kanteen kohteena. Toiseksi ja kolmanneksi komissio kiistää väitteen, jonka mukaan edellä mainitut toimenpiteet ovat verotarkastusten tehokkuuteen tai tietojenvaihtomekanismien puuttumiseen liittyvistä syistä perusteltuja. Tässä yhteydessä komissio toteaa, että Belgia, Norja ja Islanti ovat ratifioineet OECD:n ja Euroopan neuvoston laatiman yleissopimuksen veroasioissa annettavasta virka-avusta ja että Belgian ja Norjan sekä Belgian ja Islannin välillä tehdyissä kaksinkertaista verotusta koskevissa sopimuksissa määrätään tietojenvaihtomekanismeista kyseisten maiden välillä.

      (1)  Arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 20.12.1985 annettu neuvoston direktiivi 85/611/ETY, EYVL L 375, s. 3.


title: Asia C-312/04: Euroopan yhteisöjen komission 23.7.2004 Alankomaiden kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
               11.9.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 228/31

         Euroopan yhteisöjen komission 23.7.2004 Alankomaiden kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-312/04)
   (2004/C 228/64)
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 23.7.2004 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Alankomaiden kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Günter Wilms ja Alexander Weimar.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1.

               toteaa, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29 päivänä toukokuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89 (1) 2 artiklan 1 kohdan, 6 artiklan 2 kohdan, 10 artiklan 1 kohdan ja 11 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se

                           a)

                           ei ole toteuttanut kaikkia tarvittavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että ajanjaksona, joka jatkui 1.1.1992 saakka, olisi oikea-aikaisesti todettu yhteisöjen oikeudet yhteisöjen omiin varoihin sellaisten sääntöjenvastaisuuksien tapauksessa, jotka liittyvät TIR-asiakirjoilla toteutettuihin kuljetuksiin

                           b)

                           se on ajanjaksona, joka alkoi 1.1.1992 ja päättyi vuoden 1994 lopulla, todennut myöhässä yhteisöjen oikeuksia yhteisöjen omiin varoihin ja asettanut kyseiset varat myöhässä komission käyttöön useiden sellaisten sääntöjenvastaisuuksien tapauksessa, jotka liittyvät TIR-asiakirjoilla toteutettuihin kuljetuksiin

                           c)

                           on kieltäytynyt maksamasta viivästyneistä määristä korkoa,

               2.

               velvoittaa Alankomaiden kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komissio totesi vuonna 1997 Alankomaissa pidetyn tarkastuksen perusteella, että tullimaksuihin perustuvien omien varojen toteamisessa oli esiintynyt viivästyksiä. Viivästys koski selvittämättömiä TIR-asiakirjoja, jotka oli rekisteröity vuosina 1991—1993 ja joiden osalta Alankomaiden viranomaiset lähettivät maksuvaatimukset liian myöhään.
   Huolimatta siitä, että ennen vuotta 1992 ei ollut erityistä säännöstä, jossa olisi ilmoitettu määräaika, jonka kuluessa lähtötoimipaikan on ryhdyttävä toimenpiteisiin sen jälkeen, kun kuljetus on suoritettu loppuun, tämän perusteella ei kuitenkaan voida päätellä, etteivät jäsenvaltiot ole velvollisia toimimaan ennen sääntöjenvastaisuuden toteamista ja tarpeen vaatiessa ennen sen paikan määrittämistä, jossa sääntöjenvastaisuus on tapahtunut. Alankomaiden viranomaiset eivät noudattaneet tarvittavaa huolellisuutta suojatakseen yhteisön taloudellisia etuja. Niissä tapauksissa, joista käsiteltävänä olevassa asiassa on kyse, maksuvaatimukset lähetettiin aikaisintaan 2 vuotta ja 4  kuukautta ja myöhäisintään 2 vuotta ja 10 kuukautta asiakirjojen rekisteröimisen jälkeen. Komission mukaan näin pitkät ajat ovat ristiriidassa toiminnan tarkoituksenmukaisuuden kanssa.
   Asiaa koskevassa yhteisön lainsäädännössä, luettuna yhdessä TIR-sopimuksen 11 artiklan kanssa, asetetaan 1.1.1992 alkaen erityiset määräajat, joiden kuluessa jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet. Komissio ei hyväksy Alankomaiden viranomaisten huomautuksia siitä, että mainitut määräajat on asetettu ainoastaan hallinnollisissa määräyksissä eikä säädöksissä ja ettei ole oikeudellisesti mahdollista ryhtyä perimään saatavia ennen kuin täydentävä vaatimusmenettely on saatettu loppuun.
   Kuten komission toteuttamassa tarkastuksessa on ilmennyt, Alankomaat ryhtyi perintätoimenpiteisiin keskimäärin vuosi sen jälkeen, kun 15 kuukauden (lopullinen) määräaika oli päättynyt, ja näin tehdessään viivästyi yhteisöjen omien varojen asettamisessa komission käyttöön, minkä takia Alankomaat on velvollinen maksamaan korkoa viivästyneille määrille.

      (1)  EYVL L 155, s. 1.


               15.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 338/12

         EFTAn valvontaviranomaisen 2 päivänä maaliskuuta 2016 Norjan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia E-4/16)
   (2016/C 338/14)
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, 1040 Bryssel, Belgia, asiamiehinään Carsten Zatschler, Clémence Perrin ja Marlene Lie Hakkebo, nosti 2 päivänä maaliskuuta 2016 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Norjan kuningaskuntaa vastaan.
   EFTAn valvontaviranomainen on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta

               1.

               toteamaan, että Norjan kuningaskunta ei ole noudattanut EFTAn jäsenvaltioiden välisen, valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamista koskevan sopimuksen 33 artiklan mukaisia velvoitteitaan eli toteuttanut ennen Norjan kuningaskunnalle sopimuksen 31 artiklan 2 kohdan mukaisesti toimitetussa perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättymistä tarvittavia toimenpiteitä 2 päivänä joulukuuta 2013 asiassa E-13/13, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta, annetun tuomion noudattamiseksi;

               2.

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Kanteessa todetaan, että Norjan kuningaskunta ei ole noudattanut 8 päivään syyskuuta 2015 mennessä EFTAn valvontaviranomaisen 8 päivänä heinäkuuta 2015 antamaa perusteltua lausuntoa. Lausunto annettiin, koska Norjan kuningaskunta ei ole noudattanut EFTAn jäsenvaltioiden välisen, valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamista koskevan sopimuksen 33 artiklan mukaisia velvoitteitaan eli toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä 2 päivänä joulukuuta 2013 asiassa E-13/13, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta, annetun tuomion noudattamiseksi.

               —

               Asiassa E-13/13 tarkasteltiin rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen 26 päivänä lokakuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY (rahanpesudirektiivin) noudattamista Norjan kuningaskunnassa.


title: Asia T-47/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 10.5.2016 – Saksa v. komissio (Valtiontuet — Uusiutuva energia — Uusituvista energialähteistä annetun muutetun Saksan lain (vuoden 2012 EEG-laki) tiettyjen säännösten perusteella myönnetyt tuet — Tuki uusiutuvista lähteistä peräisin olevalle sähkölle ja alennettu EEG-lisämaksu energiaintensiivisille yrityksille — Päätös, jossa tuet todetaan osittain sisämarkkinoille soveltumattomiksi — Valtiontuen käsite — Etu — Valtion varat)

text:
               20.6.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 222/16

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 10.5.2016 – Saksa v. komissio
   (Asia T-47/15) (1)

   ((Valtiontuet - Uusiutuva energia - Uusituvista energialähteistä annetun muutetun Saksan lain (vuoden 2012 EEG-laki) tiettyjen säännösten perusteella myönnetyt tuet - Tuki uusiutuvista lähteistä peräisin olevalle sähkölle ja alennettu EEG-lisämaksu energiaintensiivisille yrityksille - Päätös, jossa tuet todetaan osittain sisämarkkinoille soveltumattomiksi - Valtiontuen käsite - Etu - Valtion varat))
   (2016/C 222/18)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: aluksi T. Henze ja K. Petersen, sitten Henze ja K. Stranz, avustajanaan asianajaja T. Lübbig)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi T. Maxian Rusche ja R. Sauer, sitten Maxian Rusche ja K. Herrmann)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse SEUT 263 artiklaan perustuvasta tukiohjelmasta SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) (jonka Saksa on toteuttanut uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön ja energiaintensiivisten yritysten hyväksi) 25.11.2014 tehdyn komission päätöksen (EU) 2015/1585 (EUVL 2015, L 250, s. 122) kumoamisvaatimuksesta

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 127, 20.4.2015.


title: Asia T-235/15 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 1.9.2015 – Pari Pharma v. EMA (Väliaikainen oikeussuoja — Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — EMAn hallussa olevat asiakirjat, jotka koskevat yrityksen toimittamia tietoja lääkkeen markkinoille saattamista koskevan lupahakemuksen yhteydessä — Päätös antaa kolmannelle oikeus tutustua asiakirjoihin — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Kiireellisyys — Fumus boni juris — Intressivertailu)

text:
               16.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/42

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 1.9.2015 – Pari Pharma v. EMA
   (Asia T-235/15 R)
   ((Väliaikainen oikeussuoja - Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - EMAn hallussa olevat asiakirjat, jotka koskevat yrityksen toimittamia tietoja lääkkeen markkinoille saattamista koskevan lupahakemuksen yhteydessä - Päätös antaa kolmannelle oikeus tutustua asiakirjoihin - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Kiireellisyys - Fumus boni juris - Intressivertailu))
   (2015/C 381/50)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Pari Pharma GmbH (Starnberg, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Epping ja W. Rehmann)

      Vastaaja: Euroopan lääkevirasto (EMA) (asiamiehet: T. Jabłoński, N. Rampal Olmedo, A. Rusanov ja S. Marino)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Novartis Europharm Ltd (Camberley, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: asianajaja C. Schoonderbeek)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Hakemus, jossa vaaditaan lähinnä EMAn 24.4.2015 tekemän päätöksen EMA/271043/2015, jolla kolmannelle myönnettiin Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43) nojalla oikeus tutustua tiettyihin asiakirjoihin, jotka sisälsivät Vantobra-lääkkeen markkinoille saattamista koskevan lupahakemuksen yhteydessä toimitettuja tietoja, täytäntöönpanon lykkäämistä

      Määräysosa

               1)

               Euroopan lääkeviraston (EMA) 24.4.2015 tekemän päätöksen EMA/271043/2015 täytäntöönpanoa lykätään siltä osin kuin sillä myönnetään kolmannelle Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 nojalla oikeus tutustua arviointikertomukseen (EMA/CHMP/702525/2014) Vantobran samankaltaisuudesta Caystoniin ja TOBI Podhaleriin nähden sekä arviointikertomukseen (EMA/CHMP/778270/2014) Vantobran kliinisestä paremmuudesta TOBI Podhaleriin nähden.

               2)

               EMA määrätään pidättäytymään julkistamasta 1 kohdassa mainittuja kahta kertomusta.

               3)

               Novartis Europharm Ltd:n pyyntö saada tutustua asian asiakirja-aineistoon kokonaisuudessaan hylätään.

               4)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia T-48/03: Schneider Electric S.A.:n 10.2.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 101/42                  FI                              Euroopan unionin virallinen lehti                                         26.4.2003
Kantaja vetoaa myös useiden yhteisön oikeuden yleisten                             c alakohdan nojalla tekemän päätöksen (asia COMP/
periaatteiden loukkaamiseen; näihin periaatteisiin kuuluvat                        M.2283 Schneider/Legrand)
Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6, 7, 10 ja 11 artiklassa
sekä sen ensimmäinen lisäpöytäkirjan 1 artiklassa vahvistetut
periaatteet.                                                                 –     kumoaa kokonaisuudessaan komission 13.12.2002 teke-
                                                                                män päätöksen, jolla se päätti asian COMP/M.2283
                                                                                Schneider/Legrand käsittelyn
Kantaja vetoaa lopuksi asetuksen N:o 2580/2001 lainvastai-
suuteen. Kantajan mukaan neuvostolla ei ollut toimivaltaa
tämän asetuksen antamiseen. Kantaja väittää, että EY 60, 301                 –     määrää esitettäväksi marraskuussa 2002 asian COMP/
ja 308 artikla eivät riitä tällaisen asetuksen antamiseen eikä                     M.2283 yhteydessä tehdyt markkinaselvitykset
niissä nimenomaisesti anneta neuvostolle lupaa tähän. Kantaja
vetoaa tämän osalta myös siihen, että neuvosto on sen mukaan
loukannut suhteellisuusperiaatetta ja oikeusvarmuuden peri-                  –     määrää komissio esittämään, mikäli tällainen asiakirja
aatetta sekä syyllistynyt harkintavallan väärinkäyttöön.                           on olemassa, pöytäkirjan komission tapaamisesta, jossa
                                                                                päätös asian käsittelyn lopettamisesta tehtiin, ja päätök-
                                                                                sen, jossa annetaan valtuutus pääosaston ”Kilpailu” pää-
( 1) Tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoit-       johtajalle ja jonka perusteella hän saattoi allekirjoittaa
     tavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen             päätöksen asian käsittelyn lopettamisesta
     (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta ja
     päätöksen 2002/460/EY kumoamisesta 28 päivänä lokakuuta
     2002 tehty neuvoston päätös 2002/848/EY (EYVL L 295, s. 12).
( 2) Tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoit- –     velvoittaa komission korvaamaan asian käsittelystä aiheu-
     tavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi 27 päivänä joulu-             tuvat oikeudenkäyntikulut.
     kuuta 2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2580/2001 (EYVL
     L 344, s. 7).
( 3) Tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoit-
     tavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen
     (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta ja
     päätöksen 2002/848/EY kumoamisesta 12 päivänä joulukuuta
     2002 tehty neuvoston päätös 2002/974/EY (EYVL L 337, s. 85).            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                             Komissio teki 10.10.2001 päätöksen, jossa todettiin yhteis-
                                                                             markkinoille yhteensoveltumattomaksi Schneiderin esittämä
                                                                             julkinen vaihtotarjous, jonka kohteena olivat kaikki yksityis-
                                                                             henkilöiden hallussa olevat Legrandin osakkeet (1). Koska
Schneider Electric S.A.:n 10.2.2003 Euroopan yhteisöjen                      Schneider oli toteuttanut julkisen tarjouksensa ennen tämän
                                                                             päätöksen tekemistä, komissio teki 30.1.2002 uuden päätök-
                komissiota vastaan nostama kanne
                                                                             sen, jossa määrättiin Schneider erottautumaan Legrandista.
                                                                             Kantaja riitautti nämä kaksi päätöstä asioissa T-310/01 ja T-77/
                             (Asia T-48/03)                                  02. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi päätökset
                                                                             22.10.2002 antamallaan tuomiolla.
                           (2003/C 101/76)
                      (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                          Komissio teki 4.12.2002 päätöksen menettelyn aloittamisesta
                                                                             todettuaan, että yrityskeskittymän yhteensoveltuvuus yhteis-
                                                                             markkinoille herätti vakavia epäilyksiä, ja aloitti tutkimusten
                                                                             toisen vaiheen. Kantaja ilmoitti komissiolle, että se oli luopunut
                                                                             Legrandista 10.12.2002 ja että menettely oli näin ollen
Schneider Electric S.A., kotipaikka Rueil-Malmaison (Ranska),                tarpeeton. Komissio päätti asian käsittelyn 13.12.2002 (2).
on nostanut 10.2.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
komissiota vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat asianajajat
Antoine Wincler ja Marc Pittie.
                                                                             Kantaja riitauttaa nyt käsiteltävänä olevassa asiassa komission
                                                                             4. ja 13.12.2002 tekemät päätökset. Kantajan mukaan näiden
                                                                             päätösten todellisena vaikutuksena on Schneiderin ja Legran-
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:                  din yhteistyöhankkeen peruuttamaton kieltäminen. Ottaen
                                                                             huomioon velvollisuus täytäntöönpanna erottamispäätös vil-
–      kumoaa kokonaisuudessaan komission 4.12.2002 neu-                     pittömässä mielessä ja mahdottomuus hankkia rahoittajilta
       voston asetuksen (ETA) N:o 4064/89 6 artiklan 1 kohdan                tarvittavat varat ylimääräiseksi yli neljän kuukauden ajaksi,
 ---pagebreak--- 26.4.2003               FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                            C 101/43
Legrandista       erottautumisen       määräpäiväksi     asetettiin    teet ja antanut kansallisen tuomioistuimen ratkaisulle etusijan
5.12.2002. Kantajan mukaan nämä taloudelliset seuraamukset             verrattuna komission omaan harkintaan sekä luopunut yksin-
ja velvollisuus täytäntöönpanna ensimmäisen oikeusasteen               omaisesta toimivallasta, joka sillä on yhteisönlaajuisia yritys-
tuomioistuimen tuomio vilpittömässä mielessä edellyttävät              keskittymiä koskevissa asioissa.
komissiota noudattamaan erityistä huolellisuutta tutkittaessa
asiaa uudelleen.
                                                                       Kantaja väittää lisäksi, että komissio on tehnyt ilmeisen
                                                                       arviointivirheen katsoessaan, että ehdotetut korjaavat toimen-
                                                                       piteet ovat riittämättömiä ottaen huomioon luovutettujen
Kantaja väittää kanteensa tueksi ensinnäkin, että komissio ei          yritysten väitetysti riittämätön taloudellinen elinkelpoisuus.
ole toiminut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asias-            Komissio on lisäksi kantajan mukaan loukannut suhteellisuus-
sa T-310/01 antaman tuomion mukaisesti. Kantaja väittää, että          periaatetta, koska se on kieltäytynyt ottamasta huomioon
komissio on aloittanut uudelleen menettelyn ”vaiheesta I”,             luovutettavan omaisuuden mahdollisia ostajia ja vaihtoehtoista
vaikka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin määräsi sen               ehdotusta luovuttaa merkittävä osa omaisuudesta. Kantaja
aloittamaan tutkimukset uudelleen vaiheesta, jossa komission           väittää, että komissio on rikkonut asetusta N:o 4064/89
menettelyvirhe tapahtui, eli väitetiedoksiannon antamisesta.           kieltäytyessään selvittämästä kantajan toiminnallisia sitou-
                                                                       muksia.
Toiseksi kantaja vetoaa puolustautumisoikeuksien rikkomi-
seen. Sen mukaan komissio ei ole määräajassa ja selkeästi              Lopuksi kantaja väittää, että asian käsittelyn lopettamisesta
ilmoittanut väitteitä, joihin se aikoi kantajaa vastaan vedota,        tehty päätös on oikeudellisesti virheellinen sikäli, kuin se ei
siten, että korjaavat toimenpiteet olisi voitu tarkoituksenmu-         oikeudellisesti perustu asetukseen N:o 4064/89 tai mihinkään
kaisesti esittää. Lisäksi kantaja toteaa, että komissio on kieltäy-    muuhun oikeusperiaatteeseen. Tältä osin kantaja vetoaa lisäksi
tynyt antamasta tietoja sen tekemistä markkinaselvityksistä,           siihen, että komissio on loukannut kollegisen päätöksenteon
joiden perusteella olisi voitu arvioida kantajan ehdottamien           periaatetta.
korjaavien toimenpiteiden merkitystä.
                                                                       (1 ) Asia COMP/M.2283 – Schneider/Legrand.
                                                                       (2 ) Menettelyn aloittaminen ja yrityskeskittymätoimen peruuttami-
                                                                            nen (Asia COMP/M.2283 – Schneider/Legrand II) (ETA:n kannalta
Kolmanneksi kantaja väittää, että hyvän hallinnon periaatetta
                                                                            merkityksellinen teksti) (EUVL C 29, 7.2.2003, s. 5).
on loukattu, sillä komissio on esittänyt korjaavia toimenpiteitä       (3 ) Yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989
vääristetysti markkinaselvityksiä varten laaditussa kyselylo-               annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 4064/89 (EYVL L 395, s. 1).
makkeessa eikä ole ottanut huomioon eräitä tosiseikkoja, jotka
vaikuttivat selvitysten lopputuloksiin.
Neljänneksi kantaja vetoaa useisiin oikeudellisiin virheisiin ja
ilmeisiin arviointivirheisiin. Kantaja väittää, että komissio ei
ole ottanut huomioon päätöstensä seurauksia todetessaan, että
toimenpiteiden yhteensoveltuvuus yhteismarkkinoille herätti
edelleen vakavia epäilyksiä. Kantajan mukaan komissio ei siis
ole vastoin asetuksen N:o 4064/89 ( 3) 2 artiklan 2 kohtaa ja          Gunda Schumannin 6.2.2003 Euroopan yhteisöjen komis-
vastoin ensimmäisen oikeusasteen antamaa tuomiota ottanut                                 siota vastaan nostama kanne
lopullisesti kantaa asiaan. Toisaalta komissio on kantajan
mukaan soveltanut riidanalaisia tosiseikkoja koskevaan näyt-
töön ankarampia kriteerejä kuin mitä asetuksen N:o 4064/89                                         (Asia T-49/03)
2 artiklan 2 kohdassa edellytetään.
                                                                                (2003/C 101/77)
Lisäksi kantaja väittää, että komissio ei ole missään vaiheessa
saavuttanut edes lähestulkoon tasoa, jota edellytetään konglo-                               (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
meraattivaikutusten tapaisten vaikutusten toteen näyttämi-
sessä.
                                                                       Gunda Schumann, Berliini, on nostanut 6.2.2003 Euroopan
Lopuksi kantaja toteaa, että komissio on tehnyt oikeudellisia          yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kan-
virheitä ja arviointivirheitä arvioidessaan kantajan ehdottamia        teen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edusta-
korjaavia toimenpiteitä. Komissio on hylännyt nämä toimenpi-           jana on asianajaja Y. Bock, prosessiosoite Luxemburgissa.


title: Asia T-503/11: Kanne 27.9.2011 — Al-Aqsa v. neuvosto

text:
               26.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 347/38

         Kanne 27.9.2011 — Al-Aqsa v. neuvosto
   (Asia T-503/11)
   2011/C 347/69
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Stichting Al-Aqsa (Heerlen, Alankomaat) (edustaja: advocaat A. van Eik)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa neuvoston täytäntöönpanoasetuksen N:o 687/2011 siltä osin kuin sitä sovelletaan kantajaan

               —

               toteaa, ettei asetusta (EY) N:o 2580/2001 ole sovellettava kantajaan

               —

               velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kymmeneen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että täytäntöönpanoasetus N:o 687/2011, (1) siltä osin kuin se koskee kantajaa, on hyvän oikeudenhoidon ja prosessiekonomian periaatteiden vastainen, koska unionin yleisen tuomioistuimen 9.9.2010 antamasta tuomiosta tehdyt valitukset ovat vielä vireillä unionin tuomioistuimessa ja koska Alankomaiden ulkoasiainministeriö on tehnyt 18.4.2011 päätöksen, jonka mukaan terrorismin vastaista asetusta 2007-II sovelletaan kantajaan.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei kantaja kuulu yhteisen kannan (2) soveltamisalaan.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei mikään yhteisen kannan 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen ole tehnyt päätöstä. Turvaamistoimista päättävän tuomarin 3.6.2003 tekemää päätöstä kuten myöskään 18.4.2011 tehtyä päätöstä, jonka mukaan terrorismin vastaista asetusta 2007-II sovelletaan kantajaan, ei voida pitää toimivaltaisen viranomaisen päätöksenä.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei mikään osoita kantajalla olevan yhteisen kannan 1 artiklan 3 kohdan k alakohdassa edellytettyä tietoisuutta.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei kantajan voida epäillä (enää) edistävän terroritekojen toteuttamista, koska sitä ei voida todeta turvaamistoimista päättävän tuomarin 3.6.2003 tekemästä päätöksestä eikä Alankomaiden ulkoasiainministeriön 18.4.2011 tekemästä päätöksestä, jonka mukaan terrorismin vastaista asetusta 2007-II sovelletaan kantajaan.

               6)

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu olennaisten muotomääräysten noudattamatta jättämiseen ja harkintavallan ylittämiseen. Kantajan mukaan neuvosto on menetellyt virheellisesti jättäessään uudelleenarvioinnin tekemättä, eikä neuvostolle kuuluvan todistustaakan edellyttämää näyttöä luettelossa pysyttämistä koskevan päätöksen tekemiseksi ole.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste, joka perustuu suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen.

               8)

               Kahdeksas kanneperuste, joka perustuu ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen ensimmäisen lisäpöytäkirjan 1 artiklan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklan loukkaamiseen, koska täytäntöönpanoasetus merkitsee suhteetonta puuttumista oikeuteen nauttia omaisuudesta.

               9)

               Yhdeksäs kanneperuste, joka perustuu SEUT 296 artiklan virheelliseen soveltamiseen.

               10)

               Kymmenes kanneperuste, joka perustuu oikeuteen tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolustautumisoikeuksiin, koska neuvosto ei ole esittänyt riittävästi täsmennettyä ja konkreettista tietoa siitä, miksi luettelossa pysyttäminen on tarpeen.

      (1)  Tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta sekä täytäntöönpanoasetusten (EU) N:o 610/2010 ja (EU) N:o 83/2011 kumoamisesta 18.7.2011 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 687/2011 (EUVL L 188, s. 2).

      (2)  Erityistoimenpiteiden toteuttamisesta terrorismin torjumiseksi 27.12.2001 hyväksytty neuvoston yhteinen kanta (EYVL L 344, s. 93).