title: Oikaistaan virallisessa lehdessä julkaistu tiedonanto asiassa T-326/12 ( EUVL C 311, 13.10.2012, s. 8 )

text:
               10.11.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 343/25

         Oikaistaan virallisessa lehdessä julkaistu tiedonanto asiassa T-326/12
   (
         Euroopan unionin virallinen lehti C 311, 13. lokakuuta 2012, s. 8
      )
   2012/C 343/43
   Virallisessa lehdessä asiassa T-326/12, Salim Georges Al Toun ja Al Toun Group v. neuvosto julkaistu tiedonanto oikaistaan seuraavasti:

      Kanne 19.7.2012 — Salim Georges Al Toun ja Al Toun Group v. neuvosto
      (Asia T-326/12)
      2012/C 343/43
      Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

         Asianosaiset

         Kantaja: Salim Georges Al Toun ja Al Toun Group (edustaja: asianajaja Stanislav Koev)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  Ottamaan tämän kanteen tutkittavaksi ja julistamaan sen kokonaisuudessaan perustelluksi sekä julistamaan kaikki kanneperusteet perustelluiksi

                  —

                  Sallimaan, että tämä kanne käsitellään nopeutetussa menettelyssä

                  —

                  Päättämään, että riidanalaiset toimet voidaan kumota osittain, sillä toimista kumottaviksi vaaditut osat voidaan erottaa itse toimesta

                  —

                  Kumoamaan Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 1.12.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/782/YUTP ja täytäntöönpanosta 14.5.2012 annetun neuvoston päätöksen 2012/256/YUTP niiltä osin kuin Salim Al Toun ja Al Toun Group on otettu ensin mainitun päätöksen liitteessä olevaan luetteloon

                  —

                  Kumoamaan Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä 18.1.2012 annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 ja 14.5.2012 annetun täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 440/2011 niiltä osin kuin Salim Al Toun ja Al Toun Group on otettu ensin mainitun asetuksen liitteessä II olevaan luetteloon

                  —

                  Velvoittamaan vastaajan korvaamaan kaikki kantajien oikeudenkäyntikulut ja muut jutun ajamisesta aiheutuvat kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste perustuu olennaisten puolustautumisoikeuksien ja oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden loukkaamiseen, koska kantajille ei ollut ilmoitettu riidanalaisista toimista, joista he olivat saaneet tiedon tiedotusvälineistä, ja koska heille ei ollut esitetty sellaisia todisteita tai vakavasti otettavia indisioita, jotka olisivat tukenee heidän ottamistaan niitä henkilöitä koskevaan luetteloon, joille seuraamuksia määrättiin. Todistustaakka tästä kuuluu neuvostolle, jonka pitää perustella rajoittavat toimenpiteet.

                  2)

                  Toinen kanneperuste perustuu perusteluvelvollisuuden loukkaamiseen, koska neuvosto on käyttänyt riidanalaisissa toimissa yksinomaan toteavia ilmaisuja, joita ei ole perusteltu, ja näin se on loukannut tätä velvollisuutta, josta määrätään Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklassa, SEUT 296 artiklassa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklassa. Tässä suhteessa viitataan siihen, että käytetty on hallintoon osallistumisen epämääräistä käsitettä, jota ei ole määritelty neuvoston Syyriaa koskevissa toimissa. Neuvosto estää unionin yleistä tuomioistuinta harjoittamasta riidanalaisiin toimiin kohdistuvaa laillisuusvalvontaa, koska se ei ole esittänyt selviä ja täsmällisiä perusteluja.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste perustuu tehokkaan oikeussuojan saantia koskevan oikeuden loukkaamiseen, koska perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättäminen oli estänyt tehokkaan puolustautumisperusteen kehittelemisen siten kuin ihmisoikeussopimuksen 6 ja 13 artiklassa, SEUT 215 artiklassa ja unionin perusoikeuskirjan 41 ja 47 artiklassa määrätään.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste perustuu siihen, että neuvosto on tehnyt arviointivirheen, koska kantajan Salim Al Toun oli väärin katsottu olevan Venezuelan kansalainen, mikä ei vastaa todellisuutta, ja koskei Al Toun Group ollut perustamisestaan lähtien koskaan osallistunut petroliin tai petrolituotteisiin liittyviin liiketoimiin päinvastoin kuin riidanalaisissa toimissa väitetään.

                  5)

                  Viides kanneperuste perustuu omistusoikeuden, suhteellisuusperiaatteen ja yritystoiminnan vapauden loukkaamiseen, josta määrätään ihmisoikeussopimuksen lisäpöytäkirjan 1 artiklassa ja unionin perusoikeuskirjan 17 artiklassa, koska neuvosto on antamalla täytäntöönpanopäätöksen 2012/256/YUTP ja täytäntöönpanoasetuksen N:o 410/2012 perusteettomasti evännyt kantajilta mahdollisuuden harjoittaa rauhassa toimintaansa, jolla he hankkivat elantonsa.

                  6)

                  Kuudes kanneperuste perustuu ihmisoikeussopimuksen 8 artiklan ja 10 artiklan 2 kohdan määräyksen, jonka mukaa jokaisella on oikeus maineeseen, koska kantajien nimien ottaminen riidanalaisiin toimiin oli perusteettomasti haitannut heidän yhteiskunnallista auktoriteettiaan Syyriassa, ystäviensä parissa, uskonnollisessa yhteisössään ja liikekumppanien parissa.


title: Asia C-423/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 18.5.2011 (Finanzgericht Düsseldorfin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Delphi Deutschland GmbH v. Hauptzollamt Düsseldorf (Yhteinen tullitariffi — Yhdistetty nimikkeistö — Tariffiluokittelu — Sähköiset liittimet — Alanimike 853669 — Pistotulpat ja pistorasiat)

text:
               9.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 204/12

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 18.5.2011 (Finanzgericht Düsseldorfin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Delphi Deutschland GmbH v. Hauptzollamt Düsseldorf
   (Asia C-423/10) (1)

   (Yhteinen tullitariffi - Yhdistetty nimikkeistö - Tariffiluokittelu - Sähköiset liittimet - Alanimike 8536 69 - Pistotulpat ja pistorasiat)
   2011/C 204/21
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Finanzgericht Düsseldorf

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Delphi Deutschland GmbH

      Vastaaja: Hauptzollamt Düsseldorf

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Finanzgericht Düsseldorf — Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (EYVL L 256, s. 1) liitteen I, sellaisena kuin se on muutettuna 7.9.2004 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1810/2004 (EUVL L 327, s. 1), 27.10.2005 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1719/2005 (EUVL L 286, s. 1) ja 17.10.2006 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1549/2006 (EUVL L 301, s. 1), tulkinta — Sähköiset liittimet, jotka puristetaan kiinni sähköjohdon päähän ja upotetaan muovikoteloon kahden kaapelin liittämiseksi yhteen — Luokittelu yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 8536 69

      Tuomiolauselma

   Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteeseen I sisältyvän yhdistetyn nimikkeistön, sellaisena kuin se on muutettuna vuosien 2005, 2006 ja 2007 osalta 7.9.2004 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1810/2004, 27.10.2005 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1719/2005 ja 17.10.2006 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1549/2006, alanimikettä 8536 69 on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset sähköiset liittimet eivät jää kyseisen alanimikkeen ulkopuolelle sen vuoksi, että niissä ei ole eristettä, jolla eristetään johdon liitäntäkohta, tai sen vuoksi, että ne ovat ainoastaan myöhemmin valmistettavien pistotulppien ja pistorasioiden osia, koska ne mahdollistavat monihaaraisen yhteyden esimerkiksi laitteiden, kaapeleiden ja liitinlevyjen välillä kytkemällä liitetyt pistotulpat liitettyihin pistorasioihin ilman kokoamistyötä.

      (1)  EUVL C 317, 20.11.2010.


title: Asia C-554/07: Kanne 11.12.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Irlanti

text:
               23.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 51/36

         Kanne 11.12.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Irlanti
   (Asia C-554/07)
   (2008/C 51/59)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: R. Lyal ja M. Afonso)

      Vastaaja: Irlanti
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Irlanti ei ole noudattanut yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 2, 9 ja 13 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole asianmukaisesti saattanut osaksi Irlannin lainsäädäntöä direktiivin 2006/112 13 artiklaa (mukaan lukien direktiivin liite I) ja koska näin ollen se on jättänyt veron soveltamisalan ulkopuolelle tiettyjä rajoitettuja poikkeuksia lukuun ottamatta kaiken sellaisen taloudellisen toiminnan, jota valtio, paikallisviranomaiset ja julkisoikeudelliset yhteisöt harjoittavat.

               —

               Irlanti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Irlannissa valtiota ja paikallisviranomaisia kohdellaan verovelvollisina ainoastaan, mikäli valtionvarainministeri on antanut tästä erityisen määräyksen. Komission mielestä tämä tilanne on monessa suhteessa arvonlisäverodirektiivin 13 artiklassa säädetyn järjestelmän vastainen. Ensinnäkään julkisyhteisöjen verotuksesta ei ole annettu minkäänlaista säännöstä silloin, kun ne toimivat muussa kuin viranomaisen ominaisuudessa. Toiseksi julkisyhteisöjen verotuksesta ei ole annettu minkäänlaista yleistä säännöstä silloin, kun ne toimivat viranomaisen omaisuudessa mutta harjoittavat sellaista taloudellista toimintaa, jonka jättäminen verotuksen ulkopuolelle johtaisi merkittävään kilpailun vääristymiseen. Julkisyhteisöjen verotus on täysin valtionvarainministerin harkintavallassa; asian kannalta merkityksellisiin säännöksiin ei sisälly minkäänlaisia perusteita hänen päätöksenteolleen. Kolmanneksi ei ole annettu minkäänlaista säännöstä arvonlisäverodirektiivin liitteessä I lueteltujen toimintojen verottamisesta.

      (1)  EUVL L 347, s. 1.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 25 päivänä maaliskuuta 2004 yhdistetyissäasioissa C-480/00–C-482/00, C-484/00, C-489/00–C-491/00 ja C-497/00–C-499/00(Tribunale amministrativo regionale del Lazion esittämä ennakkoratkaisupyyntö)Azienda Agricola Ettore Ribaldi vastaan Azienda di Stato per gli interventinel mercato agricolo (AIMA) ja Ministero del Tesoro, del Bilancio e dellaProgrammazione Economica ym. (Maatalous — Yhteinen markkinajärjestely — Maitoja maitotuotteet — Maidon lisämaksu — Asetukset N:o 3950/92 ja N:o 536/93— Viitemäärät – Jälkikäteinen korjaaminen — Ilmoittaminen tuottajille)

text:
               30.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/2

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO

   (kuudes jaosto)
   25 päivänä maaliskuuta 2004
   yhdistetyissä asioissa C-480/00–C-482/00, C-484/00, C-489/00–C-491/00 ja C-497/00–C-499/00 (Tribunale amministrativo regionale del Lazion esittämä ennakkoratkaisupyyntö) Azienda Agricola Ettore Ribaldi vastaan Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA) ja Ministero del Tesoro, del Bilancio e della Programmazione Economica ym. (1)

   (Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Maito ja maitotuotteet - Maidon lisämaksu - Asetukset N:o 3950/92 ja N:o 536/93 - Viitemäärät – Jälkikäteinen korjaaminen - Ilmoittaminen tuottajille)
   (2004/C 106/02)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Yhdistetyissä asioissa C-480/00–C-482/00, C-484/00, C-489/00–C-491/00 ja C-497/00–C-499/00, jotka Tribunale amministrativo regionale del Lazio (Italia) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevissa asioissa Caseificio Nazionale Novarese Soc. coop. arl:n (C-480/00) osallistuessa asian käsittelyyn, Domenico Buttiglione ym. vastaan Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA) ja Ministero delle Politiche Agricole e Forestali (C-481/00), Azienda Agricola Ettore Raffa ym. vastaan Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA) ja Ministero del Tesoro, del Bilancio e della Programmazione Economica (C-482/00), Carlo Balestreri vastaan Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA) ja Ministero del Tesoro, del Bilancio e della Programmazione Economica, Parmalat SpA:n (C-484/00) osallistuessa asian käsittelyyn, Azienda Agricola ”Corte delle Piacentine” ym. vastaan Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA) (C-489/00), Cesare e Michele Filippi ss vastaan Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA) ja Ministero del Tesoro, del Bilancio e della Programmazione Economica (C-490/00), Cooperativa Produttori Latte Associati della Lessinia arl vastaan Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA) ja Ministero del Tesoro, del Bilancio e della Programmazione Economica (C-491/00), Azienda Agricola Simone e Stefano Gonal di Gonzato vastaan Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA) ja Ministero del Tesoro, del Bilancio e della Programmazione Economica (C-497/00), Azienda Agricola Gianluigi Cerati e Maria Ceriali ss vastaan Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA) ja Ministero del Tesoro, del Bilancio e della Programmazione Economica (C-498/00), sekä Nicolò Musini, l'Azienda Agricola Tenuta di Fassian puolesta, vastaan Azienda di Stato per gli interventi nel mercato agricolo (AIMA) ja Ministero del Tesoro, del Bilancio e della Programmazione Economica, Cooperativa Produttori Latte Soc. coop. arl:n (C-499/00) osallistuessa asian käsittelyyn, ennakkoratkaisun maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3950/92 (EYVL L 405, s. 1) 1, 2 ja 4 artiklan ja maito- ja maitotuotealan lisämaksun soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 9 päivänä maaliskuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 536/93 (EYVL L 57, s. 12) 3 ja 4 artiklan tulkinnasta ja pätevyydestä, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: V. Skouris (esittelevä tuomari), joka hoitaa kuudennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit C. Gulmann, J.-P. Puissochet, F. Macken ja N. Colneric, julkisasiamies: P. Léger, kirjaajat: johtavat hallintovirkamiehet L. Hewlett ja H. A. Rühl, on 25.3.2004 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3950/92 1 ja 4 artiklaa sekä maito- ja maitotuotealan lisämaksun soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 9 päivänä maaliskuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 536/93 3 ja 4 artiklaa on tulkittava siten, että niiden vastaista ei ole se, että jäsenvaltio korjaa tarkastusten jälkeen kullekin tuottajalle myönnetyt tilakohtaiset viitemäärät ja laskee tämän vuoksi uudestaan maksettavat lisämaksut sen jälkeen, kun käyttämättä jääneet viitemäärät on jaettu uudelleen ja kyseiseltä maidon markkinointivuodelta perittävät lisämaksut ovat erääntyneet maksettaviksi.

               2)

               Asetuksia N:o 3950/92 ja N:o 536/93 on tulkittava siten, että toimivaltaisten kansallisten viranomaisten on ilmoitettava asianomaisille tuottajille tilakohtaisten viitemäärien alkuperäisestä myöntämisestä ja mainittujen kiintiöiden kaikista myöhemmistä muutoksista.

                  Oikeusvarmuuden periaatteen noudattaminen edellyttää, että tämän ilmoituksen on oltava sellainen, että luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, joita asia koskee, saavat kaikki tiedot heille alun perin myönnetyistä tilakohtaisista viitemääristä tai niiden myöhemmistä muutoksista. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on sen tiedossa olevien tosiseikkojen perusteella määrittää, onko pääasian tilanne tällainen.

      (1)  EYVL C 108, 7.4.2001.

      EYVL C 118, 21.4.2001.

      EYVL C 134, 3.5.2001.


title: Asia C-567/08: Kanne 19.12.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta

text:
               21.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/38

         Kanne 19.12.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-567/08)
   (2009/C 44/64)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: H. Støvbæk ja V. Peere)

      Vastaaja: Luxemburgin suurherttuakunta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut ammattipätevyyden tunnustamisesta 7.9.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja koska se ei joka tapauksessa ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle

               —

               Luxemburgin suurherttuakunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin 2005/36/EY täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi 20.10.2007. Tämän kanteen nostamisajankohtana vastaaja ei kuitenkaan ollut vielä toteuttanut kaikkia direktiivin täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä tai se ei joka tapauksessa ollut ilmoittanut niistä komissiolle.

      (1)  EUVL L 255, s. 22.


title: Asia C-442/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 6.8.2013 — Sarah Nagy v. Marcel Nagy

text:
               9.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 325/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 6.8.2013 — Sarah Nagy v. Marcel Nagy
   (Asia C-442/13)
   2013/C 325/23
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberster Gerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Sarah Nagy

      Vastapuoli: Marcel Nagy

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Ovatko kaksi menettelyä toimivallasta, sovellettavasta laista, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta sekä yhteistyöstä elatusvelvoitteita koskevissa asioissa 18.12.2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2009/4 (1) (EUVL L 7, s. 1) 12 artiklassa tarkoitetuin tavoin vireillä ”samojen osapuolten välillä”, kun lapsi esittää yhdessä menettelyssä isää kohtaan vaatimuksen takautuvan ja juoksevan elatusavun suorittamisesta ja isä vaatii avioeromenettelyssä lapsen elatusta koskevan velvollisuutensa ja sen perusteella äidille suoritettavien maksujen vahvistamista avioeron jälkeiseltä ajalta?

               2)

               Jos tähän kysymykseen vastataan myöntävästi:
               Jos yhdessä näistä menettelyistä elatusapuun oikeutettu vaatii juoksevaa elatusapua ja toisessa näistä menettelyistä elatusvelvollinen vaatii, että hänet velvoitetaan suorittamaan juoksevaa elatusapua myöhemmästä ajankohdasta lukien, onko tästä myöhemmästä ajankohdasta lähtien kyse asetuksen 12 artiklassa tarkoitetusta ”samasta asiasta”?

      (1)  EUVL L 7. s. 1.


title: Asia T-322/05: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 22.3.2007 — Brinkmann v. SMHV — Terra Networks (Terranus) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Sanamerkin Terranus rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi koskeva hakemus — Aikaisempi kuviomerkkityyppinen yhteisön tavaramerkki ja kansallinen tavaramerkki terra — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Tavaroiden ja merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/39

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 22.3.2007 — Brinkmann v. SMHV — Terra Networks (Terranus)
   (Asia T-322/05) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Sanamerkin Terranus rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi koskeva hakemus - Aikaisempi kuviomerkkityyppinen yhteisön tavaramerkki ja kansallinen tavaramerkki terra - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Tavaroiden ja merkkien samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   (2007/C 95/79)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Carsten Brinkmann (Köln, Saksa) (edustaja: asianajaja K. van Bebber)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamiehet: aluksi T. Eichenberg, sittemmin G. Schneider)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä: Terra Networks, SA (Pozuelo de Alarcón, Espanja)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 10.6.2005 tekemän päätöksen (asia R 1145/2004-1) johdosta, joka koskee Terra Network, SA:n ja Carsten Brinkmannin välistä väitemenettelyä
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 281, 12.11.2005.


title: Asia C-333/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 22.12.2008 (Cour administrative d'appel de Lyonin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Regie Networks v. Direction de contrôle fiscal Rhône-Alpes Bourgogne (Valtiontuet — Paikallisradioasemien tukiohjelma — Tukiohjelman rahoittaminen mainosajan myyjiltä kannettavalla veronluonteisella maksulla — EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdassa (josta on muutettuna tullut EY 88 artiklan 3 kohta) määrätyn alustavan tutkintamenettelyn päätteeksi tehty komission myönteinen päätös — Tuet, jotka voivat olla yhteismarkkinoille soveltuvia — EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohta (josta on tullut EY 87 artiklan 3 kohta) — Päätöksen laillisuuden riitauttaminen — Perusteluvelvollisuus — Tosiseikkojen arviointi — Veronluonteisen maksun yhteensoveltuvuus EY:n perustamissopimuksen kanssa)

text:
               21.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/14

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 22.12.2008 (Cour administrative d'appel de Lyonin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Regie Networks v. Direction de contrôle fiscal Rhône-Alpes Bourgogne
   (Asia C-333/07) (1)

   (Valtiontuet - Paikallisradioasemien tukiohjelma - Tukiohjelman rahoittaminen mainosajan myyjiltä kannettavalla veronluonteisella maksulla - EY:n perustamissopimuksen 93 artiklan 3 kohdassa (josta on muutettuna tullut EY 88 artiklan 3 kohta) määrätyn alustavan tutkintamenettelyn päätteeksi tehty komission myönteinen päätös - Tuet, jotka voivat olla yhteismarkkinoille soveltuvia - EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohta (josta on tullut EY 87 artiklan 3 kohta) - Päätöksen laillisuuden riitauttaminen - Perusteluvelvollisuus - Tosiseikkojen arviointi - Veronluonteisen maksun yhteensoveltuvuus EY:n perustamissopimuksen kanssa)
   (2009/C 44/22)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Cour administrative d'appel de Lyon
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Regie Networks

      Vastaaja: Direction de contrôle fiscal Rhône-Alpes Bourgogne
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Cour administrative d'appel de Lyon — Komission 10.11.1997 tekemän päätöksen N:o N 679/97 (SG(97) D/9265), jolla komissio päätti olla vastustamatta sellaisia muutoksia, jotka tehtiin 30.9.1992 asetuksella N:o 92-1053 (JORF N:o 228, 1.10.1992) luotuun radioviestintää koskevaan tukijärjestelmään, pätevyys — Veronluonteinen maksu, joka kannetaan Ranskan alueelle suuntautuvasta radio- ja televisiomainonnasta ja jonka tuotto ohjataan radioviestinnän tukirahastolle — Tukijärjestelmä, josta hyötyvät ainoastaan kotimaiset yritykset — EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrätyn poikkeuksen soveltaminen kyseiseen järjestelmään ja maksuun, jolla sen toiminta rahoitetaan
   Tuomiolauselma
   Euroopan yhteisöjen komission 10.11.1997 tekemä päätös olla vastustamatta paikallisradioasemien tukiohjelman muutosta (valtiontuki N:o N 679/97 — Ranska) on pätemätön.
   Euroopan yhteisöjen komission 10.11.1997 tekemän edellä mainitun päätöksen pätemättömäksi julistamisen vaikutuksia on kuitenkin lykättävä siihen asti, kunnes komissio tekee EY 88 artiklan nojalla uuden päätöksen. Mainittuja vaikutuksia lykätään enintään kahden kuukauden pituisen ajanjakson ajaksi tämän tuomion julistamisesta lähtien, mikäli komissio päättää tehdä uuden päätöksen EY 88 artiklan 3 kohdan puitteissa, ja kohtuullisen pituisen ylimääräisen ajanjakson ajaksi, mikäli komissio päättää aloittaa EY 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn. Tämän tuomion ajallisten vaikutusten rajoittamisen ulkopuolelle jätetään ainoastaan ne yritykset, jotka ovat ennen tämän tuomion antamista nostaneet kanteen tai riitauttaneet muulla vastaavalla tavalla radioviestinnän tukirahastolle suoritettavan veronluonteisen maksun käyttöönotosta 29.12.1997 annetussa asetuksessa N:o 97-1263 säädetyn mainosveron kantamisen.

      (1)  EUVL C 211, 8.9.2007.


title: Asia T-671/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.5.2015 – PAN Europe ja Confédération paysanne v. komissio

text:
               13.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 228/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.5.2015 – PAN Europe ja Confédération paysanne v. komissio
   (Asia T-671/13) (1)

   (2015/C 228/35)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 52, 22.2.2014.


title: Asia T-413/06 P: Valitus, jonka Claudia Gualtieri on tehnyt 22.12.2006 virkamiestuomioistuimen asiassa F-53/06, Gualtieri v. komissio, 9.10.2006 antamasta tuomiosta

text:
               24.2.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 42/42

         Valitus, jonka Claudia Gualtieri on tehnyt 22.12.2006 virkamiestuomioistuimen asiassa F-53/06, Gualtieri v. komissio, 9.10.2006 antamasta tuomiosta
   (Asia T-413/06 P)
   (2007/C 42/73)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Valittaja: Claudia Gualtieri (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat M. Gualtieri ja P. Gualtieri)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Virkamiestuomioistuimen 9.10.2006 antama valituksenalainen tuomio on kumottava ja on todettava, että viimeksi mainittu on toimivaltainen ratkaisemaan asian.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Käsiteltävänä oleva kanne koskee Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen asiassa F-53/06 9.10.2006 antamaa tuomiota, jossa kyseinen tuomioistuin totesi, että sillä ei ole henkilöllistä toimivaltaa ratkaista valittajan, joka on lähetetty kansallinen asiantuntija, ja komission välistä riita-asiaa.
   Valittaja esittää väitteidensä tueksi, että valituksenalainen toimenpide perustuu lähetettyihin kansallisiin asiantuntijoihin sovellettavasta hallinnollisesta järjestelmästä tehdyn komission päätöksen 1 artiklan 2 kohdan pinnalliseen ja virheelliseen tulkintaan. Valittaja viittaa tältä osin kyseisen päätöksen 7 artiklan a, f ja g alakohtaan, 11 artiklan 1 ja 3 kohtaan, 12 artiklan 1 ja 2 kohtaan, 13 artiklan 1 kohtaan ja 14 ja 15 artiklaan.
   Valittajan mukaan näistä säännöksistä ilmenee, että kansallisen asiantuntijan yhteys hänet lähettäneeseen viranomaiseen on katkaistuna sinä aikana, jolloin asiantuntija on lähetettynä, ja että tänä aikana lähetetty kansallinen asiantuntija on täysin integroituneena komission organisaatioon; asiantuntijan on suoritettava tehtävänsä yksinomaan komission hyväksi.
   Valittajan mukaan ei siis ole epäilystä siitä, että tätä yksinomaista työsuhdetta koskeva riita-asia kuuluu virkamiestuomioistuimen toimivaltaan, koska lähetettyjen kansallisten asiantuntijoiden ja virkamiesten oikeudellinen asema on hyvin samanlainen.


title: Asia T-315/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 29.10.2015 – Hipp v. SMHV – Nestlé Nutrition (Praebiotik) (Yhteisön tavaramerkki — Menettämisvaatimus — Rekisteröinnin peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               21.12.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 429/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 29.10.2015 – Hipp v. SMHV – Nestlé Nutrition (Praebiotik)
   (Asia T-315/14) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Menettämisvaatimus - Rekisteröinnin peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2015/C 429/31)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Hipp & Co. (Sachseln, Sveitsi) (edustajat: asianajajat M. Kinkeldey, A. Wagner ja S. Brandstätter)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: D. Walicka)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Nestlé Nutrition GmbH (Frankfurt am Main, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Schulz ja C. Onken)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 26.2.2104 tekemästä päätöksestä (asiat R 1171/2012-4 ja R 1326/2012-4), joka koskee Nestlé Nutrition GmbH:n ja Hipp & Co:n välistä menettämismenettelyä.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Hipp & Co. ja Nestlé Nutrition GmbH vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne kumpikin velvoitetaan korvaamaan puolet sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 212, 7.7.2014.


title: Portugalin tasavallan 23.9.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia C-330/97)

text:
C 357/14             [ FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        22.11.97
    on sekoitettuja tai sekoittamattomia tuotteita terapeut       komissiota vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat professori
    tisia tai ennaltaehkäisevää käyttöä varten — vähittäis        Joao Mota de Campos, tohtori Luis Fernandes ja tohtori
    myyntimuodoissa tai -pakkauksissa — on luokiteltava            Maria Luisa Duarte, ja prosessiosoite Luxemburgissa on
    sellaiset vitamiinitabletit kuin Taxofit Vitamin C + CA -      Portugalin suurlähetystö, 33 allee Scheffer.
    poretabletit ja Taxofit Vitamin C -purutabletit, jotka
    sisältävät tablettia kohti 1000 tai 500 milligrammaa
     C-vitamiinia ( askorbiinihappoa ) ja jotka asetetaan          Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
    vähittäismyynnissä sillä tavoin kaupan, että niitä olisi
    käytettävä pakkaukseen sisältyvän kirjallisen käyttöoh
    jeen sisältämien tietojen mukaan tietyllä tavalla annos       — kumoaa Portugalin yrityksen EPAC — Empresa para a
    teltuna muun muassa " vastustuskyvyn parantamiseen:                Agroalimentação e Cereais SA — hyväksi suorittamista
     vilustumissairauksissa ja flunssaan liittyvissä tulehdus
                                                                       toimenpiteistä 9 päivänä heinäkuuta 1997 tehdyn
    taudeissa — allergioissa " tai "ennaltaehkäisevästi sel           komission päätöksen C(97) 2130 lopull .,
     laisina aikoina, jolloin sairastumisvaara on suuri ", ja
    joita saadaan myydä lääkkeenä Saksan liittotasaval
     lassa ?
                                                                   — velvoittaa komission korvaamaan kaikki oikeuden
                                                                       käyntikulut.
                                                                   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Bundesvenwaltungsgerichtin 15.7.1997 tekemällään pää
töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Sezgin
                    Ergat vastaan Stadt Ulm                        — EY:n perustamissopimuksen 190 artiklan rikkominen
                         (Asia C-329/97)
                                                                       ( päätös on perusteltu ristiriitaisesti ja puutteellisesti ).
                          ( 97/C 357/25 )
                                                                   — EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan rik
Bundesverwaltungsgericht on pyytänyt 15.7.1997 tekemäl                kominen: Portugalin hallituksen 30 miljardin escudon
lään, yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 22.9.1997                   suuruinen takaus pankkilainalle, jonka tarkoituksena
saapuneella päätöksellään Euroopan yhteisöjen tuomiois                oli EPAC:n lyhytaikaisen velan muuttaminen keskipit
                                                                       kän aikavälin velaksi, ei ollut valtion tukea EPAC:lle .
tuimelta ennakkoratkaisua asiassa Sezgin Ergat vastaan
Stadt Ulm seuraavaan kysymykseen:                                      Siihen, että myönnetään takaus pelkälle julkisen yri
                                                                       tyksen velan uudelleenjärjestelylle, ei liity valtion varo
                                                                       jen siirtoa kyseiselle yritykselle. EPAC:n ja kansainväli
Täyttääkö sellainen Turkin kansalainen, joka on tullut                 sen pankkikonsortion välillä neuvoteltujen lainojen
säännönmukaisille työmarkkinoille kuuluvan turkkilaisen                korkoprosentti ainoastaan heijastaa asiaan osallisten
työntekijän perheenjäsenenä maahan maahantuloa koske                  luottolaitosten halua toteuttaa sellainen rahoitustoi
van     kansallisen    ulkomaalaislainsäädännön     mukaisesti
                                                                       menpide, jonka tarkoituksena on EPAC:n maksukykyä
ilman velvollisuutta hankkia oleskelulupaa ja jolla on                 uhkaavan, vanhan lyhytaikaisen velan uudelleenjärjes
myöhemmin ollut tiettyjä ajanjaksoja lukuunottamatta                   tely ja näiltä pankeilta olevien luottojen muuttaminen
oleskelulupa mutta joka on esittänyt hakemuksen viimeksi               pitkäaikaisiksi veloiksi.
voimassa olleen oleskeluluvan jatkamiseksi 26 päivää
luvan voimassaolon päättymisen jälkeen, assosiaation
kehittymisestä tehdyn ETY—Turkki-assosiaationeuvoston
                                                                       EPAC on täysin julkisin varoin rahoitettu yritys. Koska
päätöksen N:o 1/80 7 artiklan 1 kohdassa asetetut edelly
tykset, joiden mukaan hänen on täytynyt asua " säännön                valtio omistaa yrityksen koko pääoman, se pyrkii
mukaisesti tässä jäsenvaltiossa vähintään kolme vuotta "               takaamaan sen yleistä etua palvelevan toiminnan jat
(ensimmäinen luetelmakohta ) tai " vähintään viisi vuotta "            kumisen, jota varten yritys on perustettu, ja erityisesti
(toinen luetelmakohta ) silloin, kun kansalliset viranomai            sen tavoitteen toteutumisen, että yritys turvaa viljojen
set ovat hylänneet hakemuksen oleskeluluvan jatkami
                                                                       ostamisen kansallisilta tuottajilta ja perushyödykkeen
sesta ?
                                                                       huoltotilanteen maassa. Portugalin valtiolla on aino
                                                                       ana osakkeenomistajana ja yleisen edun turvaajana
                                                                       oikeus ja samaan aikaan yksinomainen velvollisuus
                                                                       tukea EPAC:tä . Kun valtio käytännössä toteutti tämän
                                                                       tuen myöntämällä takauksen, se ei antanut EPAC:lle
                                                                       sellaista taloudellista tai rahoituksellista etua, jota se ei
                                                                       olisi voinut antaa markkinataloudessa toimivan sijoit
   Portugalin tasavallan 23.9.1997 Euroopan yhteisöjen                 tajan peruskriteerin mukaisesti.
              komissiota vastaan nostama kanne
                         (Asia C-330/97
                          ( 97/C 357/26 )                              Valtio ei myöntänyt EPACale mitään tukea. Se on
                                                                       ainoastaan eräällä vähäisellä toimenpiteellä kohtuulli
                                                                       sessa määrin korjannut aikaisemman, yritystä suuresti
Portugalin tasavalta on nostanut 23.9.1997 Euroopan                    vahingoittaneen toimintansa seuraukset. Kun Portuga
yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen                lin hallitus perusti Siloporin, se ei sijoittanut tähän sel
 ---pagebreak--- 22.11.97            FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   C 357/15
    laista riittävää pääomaa, että tämä yritys olisi voinut            osalta myös korjaamatonta vahinkoa. Sitä vastoin ei
    maksaa EPAC:lle siltä Siloporille siirrettyjen varojen             voida osoittaa, että takauksen voimassa pitäminen tuo
    arvon. Jos EPAC:n saatava Siloporilta maksetaan                    mion antamiseen saakka aiheuttaisi kilpaileville toimi
    kokonaisuudessaan, EPAC voi luopua valtion takauk                 joille vahinkoa, josta ei — jos se näytettäisiin toteen
    sesta kokonaan ja palauttaa täysin rahoituksellisen                — voisi saada korvausta nostamalla kanne Portugalin
    tasapainonsa .                                                     valtiota vastaan, jos tämän todettaisiin rikkoneen val
                                                                       tion tukia koskevaa yhteisön säännöstöä .
— EY:n perustamissopimuksen 222 ja 90 artiklan rikko
    minen ( julkisten ja yksityisten yritysten välinen mieli      — Portugalin valtio ei voi oikeudellisesti toteuttaa toi
    valtainen syrjintä ): Vaikka takauksen katsottaisiin ole          menpidettä, johon komissio on sen riidanalaisella pää
    van EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdassa               töksellä velvoittanut.
    tarkoitettua valtion tukea, toimenpide olisi perustamis
    sopimuksen 90 artiklan 2 kohdan mukaan perusteltu.
    EPAC:n toimita ei koostu pelkästä viljan tuonnista ja
    myynnistä. Tällaistakin toimitaa olisi jo pidettävä
    yleisen taloudellisen tarkoituksen kannalta merkittä          — Luottamuksensuojan periaatteen luokkaaminen: Ne
    vänä, kun otetaan huomioon tuodun viljamäärän mer                 syyt, joiden vuoksi Portugalin valtio myönsi takauksen
    kitys maan huollossa . Yrityksellä on kuitenkin toimin            EPAC:n pankkilainojen konsolidoimiseksi ja jotka oli
    taa myös seuraavilla aloilla: i ) Portugalin maataluoden           vat välittömässä yhteydessä Portugalin valtion vastuu
    siemen-, lannoite- ja kasvinsuojeluainehuolto; ii ) viljan         seen siitä, että Silopor ei pystynyt maksamaan vel
    osto kotimaisilta tuottajilta, jotka pääasiallisesti ovat          kaansa EPAC:lle, riittivät synnyttämään EPAC:lle ja
    pienviljelijöitä ja jotka tällä tavalla voivat ratkaista           velkojapankeille perustellun luottamuksen takauksen
    ongelman, miten saada vilja myytyä; iii ) palvelujen               laillisuuteen .
    suorittaminen teollisuudelle ja maataloudelle, esimer
    kiksi laboratoriotuki, maataloustuotannon tekninen
    avustaminen, satovakuutusten ja kampanjarahoituksen
    välittäminen, maatalouteen liittyvä ilmailu, viljan
    varastointi, kuivatus ja lajittelu .
— EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan rik              Arbeitsgericht Gelsenkirchenin 29.8.1997 tekemällään
    kominen: Takaus ei millään tavalla vääristä kilpailua          päätöksellä     esittämä     ennakkoratkaisupyyntö   asiassa
    tai vaikuta yhteisön sisäiseen kauppaan. Sitä, että pel       Susanne Lewen vastaan Lothar Denda, Denda Zahn
    kästään tilastollisesti osoitetaan, että Portugalin ja                          technik -yrityksen omistajana
    Euroopan yhteisön välillä käydään viljakauppaa, ei
    voida pitää riittävänä näyttönä tästä .                                                (Asia C-333/97)
                                                                                ( 97/C 357/27)
— EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan
    c alakohdan rikkominen: Ne perusteet, joita komissio
    on esittänyt osoittaakseen, että 92 artiklan 3 koh
    dassa olevilla oikeuttamisperusteilla ja etenkään              Arbeitsgericht Gelsenkirchen ( 3 . jaosto ) on pyytänyt
    c alakohdassa olevalla oikeuttamisperusteella ei ole           29.8.1997, tekemällään, yhteisöjen tuomioistuimen kirjaa
    merkitystä asiassa, ovat puutteellisia ja ristiriidassa        moon 24.9.1997 saapuneella päätöksellään Euroopan
    komission itsensä määrittelemien suuntaviivojen                yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa
    kanssa, joita yhteisöjen oikeuskäytännössä on pidetty          Susanne Lewen vastaan Lothar Denda, Denda Zahntech
    oikeudellisesti sitovina. Komissio on hylännyt sen käsi       nik -yrityksen omistajana seuraaviin kysymyksiin:
    tyksen, että tuki olisi hätätilanteen vuoksi perusteltua
    tukea, ja perustanut käsityksensä vakaviin ja törkeisiin
    virheisiin sekä tosiseikkojen että oikeudellisten seikko
    jen osalta, eikä se ole myöskään perusteellisesti tutki
                                                                   1 . Onko joulubonus EY:n perustamissopimuksen
    nut, onko 92 artiklan 3 kohdan c alakohdassa olevien
                                                                        119 artiklassa taikka direktiivin 92/85/ETY (')
    oikeuttamisperusteiden soveltaminen poissuljettua,                  11 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua palk
    koska se ei ole millään tavalla osoittanut, että yhteistä
                                                                       kaa bonuksen maksamisvuonna suoritetusta työstä
    etua vahingoitetaan tavalla, jota ei voida hyväksyä.               myös silloin, kun työnantaja myöntää sen kannustuk
                                                                       seksi työsuorituksiin tulevaisuudessa tai työnantajaus
                                                                       kollisuuteen ? Voidaanko olettaa, että kyse on tällai
                                                                       sesta palkasta ainakin silloin, kun työnantaja ei ole
— Suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen: Takauksen lak                ilmoittanut ennen bonuksen maksamisvuoden alkua,
    kauttaminen aiheuttaisi välitöntä ja erityisesti EPAC:n            että hän tulee ottamaan seuraavan vuoden jouluna


title: Asia C-143/08: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 19.3.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Puolan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2006/73/EY — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               16.5.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/11

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 19.3.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Puolan tasavalta
   (Asia C-143/08) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2006/73/EY - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
   2009/C 113/20
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: P. Dejmak ja M. Kaduczak)

      Vastaaja: Puolan tasavalta (asiamies: M. Dowgielewicz)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY täytäntöönpanosta sijoituspalveluyritysten toiminnan järjestämistä koskevien vaatimusten, toiminnan harjoittamisen edellytysten ja kyseisessä direktiivissä määriteltyjen käsitteiden osalta 10.8.2006 annetun komission direktiivin 2006/73/EY (EUVL L 241, s. 26) noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä ei ole toteutettu säädetyssä määräajassa

      Tuomiolauselma

               1)

               Puolan tasavalta ei ole noudattanut Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY täytäntöönpanosta sijoituspalveluyritysten toiminnan järjestämistä koskevien vaatimusten, toiminnan harjoittamisen edellytysten ja kyseisessä direktiivissä määriteltyjen käsitteiden osalta 10.8.2006 annetun komission direktiivin 2006/73/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Puolan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 142, 7.6.2008.


title: Asia C-468/99: Euroopan yhteisöjen komission 6.12.1999 Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
C 34/20                FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            5.2.2000
toimittamansa virallisen huomautuksen jälkeen, komissio kat-              hallinnollisia määräyksiä eikä ainakaan ilmoittanut siitä
soo, että Italian tasavalta on jättänyt noudattamatta yhteisön            komissiolle, ja
oikeuden mukaisia velvollisuuksiaan.
                                                                     — velvoittaa Yhdistyneen kuningaskunnan korvaamaan oi-
                                                                          keudenkäyntikulut.
(1) EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39.
(2) EYVL L 377, 31.12.1991, s. 20.
(3) EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10.                                   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                     Artikla EY 249 (aiemmin EY:n perustamissopimuksen 189 ar-
                                                                     tikla), jonka mukaan direktiivi velvoittaa saavutettavaan tulok-
                                                                     seen nähden jokaista jäsevaltiota, sisältää implisiittisen jäsen-
                                                                     valtioille osoitetun velvoitteen noudattaa direktiivissä säädettyä
                                                                     täytäntöönpanon määräaikaa. Tämä määräaika päättyi
                                                                     16.3.1998 ilman, että Yhdistynyt kuningaskunta oli antanut
Euroopan yhteisöjen komission 6.12.1999 Yhdistynyttä
                                                                     komission vaatimuksissa tarkoitetun direktiivin noudattamisen
           kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
                                                                     edellyttämiä säännöksiä.
                         (Asia C-468/99)
                                                                     (1) Polykloorattujen bifenyylien ja polykloorattujen terfenyylien käsit-
                                                                         telystä (PCB/PCT) annettu direktiivi, EYVL L 243, 24.9.1996,
                          (2000/C 34/37)                                 s. 31.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 6.12.1999 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Yhdistynyttä kunin-
gaskuntaa vastaan. Kantajan asiamies on oikeudellinen pääneu-
vonantaja Richard Wainwright ja prosessiosoite Luxembur-
gissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la                   Asian C-90/99 (1) poistaminen rekisteristä
Cruz, Centre Wagner, Luxemburg.
                                                                                (2000/C 34/38)
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
tuin                                                                 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 22.10.1999
                                                                     antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
— toteaa, että Yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut           tu asia C-90/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Portu-
     6.9.1996 annetun neuvoston direktiivin 96/59/EY (1) mu-         galin tasavalta.
     kaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen
     direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja     (1) EYVL C 160, 5.6.1999.


title: Asia C-506/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Berlin (Saksa) on esittänyt 8.11.2012 — Gerd Schini v. Land Berlin

text:
               26.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/31

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Berlin (Saksa) on esittänyt 8.11.2012 — Gerd Schini v. Land Berlin
   (Asia C-506/12)
   2013/C 26/58
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgericht Berlin

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Gerd Schini

      Vastaaja: Land Berlin

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Euroopan unionin primaarioikeudessa ja/tai johdetussa oikeudessa, tässä erityisesti direktiivissä 2000/78/EY, (1) tarkoitettua sellaista ikään perustuvaa syrjintää, joka ei ole oikeutettua, koskevaa kattavaa kieltoa tulkittava siten, että se koskee myös osavaltion palveluksessa olevien virkamiesten palkkauksesta annettuja kansallisia säännöksiä?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: seuraako kyseisen unionin primaarioikeuden ja/tai johdetun oikeuden tulkinnasta, että kansallisessa säännöksessä, jonka mukaan virkamiehen peruspalkka määräytyy virkasuhdetta perustettaessa hänen ikänsä perusteella ja nousee myöhemmin ensisijaisesti virkasuhteen keston perusteella, on kyse ikään perustuvasta välittömästä tai välillisestä syrjinnästä?

               3)

               Jos myös toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: onko kyseisen unionin primaarioikeuden ja/tai johdetun oikeuden tulkinta esteenä sille, että tällaisen kansallisen säännöksen oikeutuksena on lainsäätäjän tavoite palkita työkokemus?

               4)

               Jos myös kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi: Mahdollistaako unionin primaarioikeuden ja/tai johdetun oikeuden tulkinta — niin kauan kuin syrjimätöntä palkkauslainsäädäntöä ei ole otettu käytäntöön — jonkin muun oikeudellisen seurauksen kuin sen, että syrjityille maksetaan takautuvasti palkkaa heidän palkkaluokkansa korkeimman palkkatason mukaan?
               Johtuuko syrjintäkiellon rikkomisen oikeudellinen seuraus tässä yhteydessä unionin primaarioikeudesta ja/tai johdetusta oikeudesta, tässä erityisesti direktiivistä 2000/78/EY, sinänsä, vai perustuuko kyseinen oikeus unionin oikeuteen sisältyvän valtion vastuun mukaisesti ainoastaan siihen, että unionin oikeudessa määritellyt vaatimukset on pantu täytäntöön puutteellisesti?

               5)

               Onko unionin primaarioikeuden ja/tai johdetun oikeuden tulkinta esteenä kansalliselle toimenpiteelle, jonka mukaan maksu- tai vahingonkorvausvaade edellyttää, että virkamiehet ovat esittäneet vaateen viipymättä?

      (1)  Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annettu neuvoston direktiivi 2000/78/EY (EYVL L 303, s. 16).


title: Asia C-175/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 11.1.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Irlanti (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 92/100/ETY — Tekijänoikeus — Vuokraus- ja lainausoikeus — Yksinoikeus julkiseen lainaus — Poikkeus — Korvausta koskeva edellytys — Poikkeus — Ulottuvuus)

text:
               24.2.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 42/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 11.1.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Irlanti
   (Asia C-175/05) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 92/100/ETY - Tekijänoikeus - Vuokraus- ja lainausoikeus - Yksinoikeus julkiseen lainaus - Poikkeus - Korvausta koskeva edellytys - Poikkeus - Ulottuvuus)
   (2007/C 42/06)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Shotter ja W. Wils)

      Vastaaja: Irlanti (asiamies: D. O'Hagan, avustajinaan SC E. Regan ja Advisory Counsel J. Gormley)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Espanjan kuningaskunta (asiamies: I. del Cuvillo Contreras)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla 19.11.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/100/ETY (EYVL L 346, s. 6) 1 ja 5 artiklan rikkominen — Julkista lainausta koskevaa yksinoikeutta koskeva poikkeus — Ulottuvuus
   Tuomiolauselma

               1)

               Irlanti ei ole noudattanut vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla 19.11.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/100/ETY 1 ja 5 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on säätänyt kaikkia mainitussa direktiivissä tarkoitettuja julkisten lainauslaitosten ryhmiä koskevan poikkeuksen velvollisuudesta maksaa tekijöille korvausta näiden lainauslaitosten antamista lainoista.

               2)

               Irlanti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Espanjan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 155, 25.6.2005.


title: Asia C-681/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 27.12.2011 — Bundeswettbewerbsbehörde v. Schenker und Co AG ym.

text:
               24.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 89/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 27.12.2011 — Bundeswettbewerbsbehörde v. Schenker und Co AG ym.
   (Asia C-681/11)
   2012/C 89/17
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberster Gerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Bundeswettbewerbsbehörde, Bundeskartellanwalt

      Vastapuolet: Schenker und Co AG, ABX Logistics (Itävalta) GmbH, Logwin Invest Austria GmbH, Logwin Road + Rail Austria GmbH, Alpentrans Spedition und Transport GmbH, Kapeller Internationale Spedition GmbH, Johann Strauss GmbH, Wildenhofer Spedition und Transport GmbH, DHL Express (Itävalta) GmbH, G. Englmayer Spedition GmbH, Internationale Spedition Schneckenreither Gesellschaft mbH, Leopold Schöffl GmbH & Co KG, Express-Interfracht Internationale Spedition GmbH, Rail Cargo, A. Ferstl Speditionsgesellschaft mbH, Spedition, Lagerei und Beförderung von Gütern mit Kraftfahrzeugen Alois Herbst GmbH & Co KG, Johann Huber Spedition und Transportgesellschaft mbH, Keimelmayr Speditions- u. Transport GmbH, ”Spedpack”-Speditions- und Verpackungsgessellschaft mbH, Thomas Spedition GmbH, Koch Spedition GmbH, Maximilian Schludermann als Insolvenzverwalter über das Vermögen der Kubicargo Spedition GmbH, Kühne + Nagel GmbH, Lagermax Internationale Spedition Gesellschaft mbH, Morawa Transport GmbH, Johann Ogris Internationale Transport- und Speditions GmbH, Traussnig Spedition GmbH, Treu SpeditionsgesmbH, Spedition Anton Wagner GmbH, Gebrüder Weiss GmbH, Marehard u. Wuger Internat. Speditions- u. Logistik GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Saadaanko yritykselle määrätä sakkorangaistus SEUT 101 artiklan rikkomisesta, jos se on erehtynyt toimintansa laillisuudesta ja tämä erehdys ei ole moitittava?
               Mikäli vastaus ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen on kieltävä:

                           1a)

                           Eikö toiminnan laillisuudesta erehtyminen ole moitittavaa, jos yritys on toiminut kilpailuoikeudellisissa asioissa kokeneen oikeudellisen asiantuntijan neuvojen mukaisesti eikä neuvojen virheellisyys ole ollut ilmeistä eikä havaittavissa yritykseltä kohtuudella edellytettävän valvonnan puitteissa?

                           1b)

                           Eikö toiminnan laillisuudesta erehtyminen ole moitittavaa, jos yritys on luottanut kansallisen kilpailuviranomaisen tekemän päätöksen oikeellisuuteen, kun viranomainen on arvioinut toiminnan ainoastaan kansallisen kilpailuoikeuden mukaan ja todennut sen olevan sallittua?

               2)

               Onko kansallisilla kilpailuviranomaisilla oikeus todeta, että yritys on ollut osallisena unionin oikeuden vastaisessa kartellissa, jos yritykselle ei määrätä sakkorangaistusta, koska siihen sovelletaan sakoista vapauttamista ja sakkojen lieventämistä koskevaa säännöstöä?


title: Asia C-435/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 10.4.2014 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – ACI Adam BV ym. v. Stichting de Thuiskopie ja Stichting Onderhandelingen Thuiskopie vergoeding (Ennakkoratkaisupyyntö — Immateriaalioikeus — Tekijänoikeudet ja lähioikeudet — Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistaminen tietoyhteiskunnassa — Direktiivi 2001/29/EY — 5 artiklan 2 kohdan b alakohta ja 5 kohta — Kappaleenvalmistusoikeus — Poikkeukset ja rajoitukset — Kappaleen valmistaminen yksityiskäyttöön — Kopioidun alkuperäiskappaleen laillisuus — Direktiivi 2004/48/EY — Soveltamisala)

text:
               10.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 175/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 10.4.2014 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – ACI Adam BV ym. v. Stichting de Thuiskopie ja Stichting Onderhandelingen Thuiskopie vergoeding
   (Asia C-435/12) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Immateriaalioikeus - Tekijänoikeudet ja lähioikeudet - Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistaminen tietoyhteiskunnassa - Direktiivi 2001/29/EY - 5 artiklan 2 kohdan b alakohta ja 5 kohta - Kappaleenvalmistusoikeus - Poikkeukset ja rajoitukset - Kappaleen valmistaminen yksityiskäyttöön - Kopioidun alkuperäiskappaleen laillisuus - Direktiivi 2004/48/EY - Soveltamisala))
   2014/C 175/08
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: ACI Adam BV, Alpha International BV, AVC Nederland BV, B.A.S. Computers & Componenten BV, Despec BV, Dexxon Data Media and Storage BV, Fuji Magnetics Nederland, Imation Europe BV, Maxell Benelux BV, Philips Consumer Electronics BV, Sony Benelux BV ja Verbatim GmbH

      Vastapuolet: Stichting de Thuiskopie ja Stichting Onderhandelingen Thuiskopie vergoeding

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat – Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY (EYVL L 157, s. 10) 5 artiklan 2 ja 5 kohdan sekä teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/48/EY (EUVL L 157, s. 45) 14 artiklan tulkinta – Kappaleenvalmistusoikeus – Poikkeukset ja rajoitukset – Teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistaminen – Oikeudenkäyntikulut – Soveltamisala

      Tuomiolauselma

               1)

               Unionin oikeutta ja erityisesti tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY 5 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, luettuna yhdessä kyseisen artiklan 5 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan tilannetta, jossa lähde, josta kappale valmistetaan yksityiskäyttöön, on laillinen, ei eroteta tilanteesta, jossa kyseinen lähde on laiton.

               2)

               Teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta 29.4.2004 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2004/48/EY on tulkittava siten, että sitä ei sovelleta pääasiassa kyseessä olevan kaltaiseen oikeudenkäyntimenettelyyn, jossa ne, jotka ovat velvollisia maksamaan sopivan hyvityksen, vaativat ennakkoratkaisua pyytänyttä tuomioistuinta tekemään toteamuksia sellaisen järjestön vahingoksi, jonka tehtäväksi kyseisen korvauksen kantaminen ja sen jakaminen tekijänoikeuksien haltijoille on annettu ja joka puolustautuu kyseistä vaatimusta vastaan.

      (1)  EUVL C 399, 22.12.2012.


title: Asia C-159/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Saksa) on esittänyt 2.4.2010 — Gerhard Fuchs v. Land Hessen

text:
               19.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/24

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Saksa) on esittänyt 2.4.2010 — Gerhard Fuchs v. Land Hessen
      (Asia C-159/10)
      (2010/C 161/34)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Gerhard Fuchs

         Vastaaja: Land Hessen

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Perustuvatko Hessenin virkamieslain (Beamtengesetz) säännökset, joissa säädetään virkamiehiä koskevasta lähtökohtaisesti pakottavasta ikärajasta, jonka saavuttamisesta seuraa virkamiehen siirtyminen eläkkeelle, unionin oikeuden perusteiden mukaan johonkin yleisen edun (Allgemeinwohl) mukaiseen tavoitteeseen?
                  Tältä osin esitetään erityisesti seuraavat yksittäiset kysymykset:

                              Mikä yksityiskohtaisia vaatimuksia on asetettava tällaiselle yleisen edun mukaiselle tavoitteelle unionin oikeuden näkökulmasta? Mitä täydentäviä kysymyksiä kansallisen tuomioistuimen pitäisi lisäksi esittää tosiseikkojen selvittämiseksi?

                              Onko intressi budjettivarojen ja henkilöstömenojen säästämiseen, tässä tapauksessa siten, että vältetään uusia palvelukseenottoja ja vähennetään siten henkilöstömenoja, direktiivin 2000/78/EY (1) 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu oikeutettu tavoite?

                              Voidaanko julkisen työnantajan tavoite kyetä suunnittelemaan tietyllä varmuudella virkamiesten lopullinen poistuminen palveluksesta tunnustaa yleisen edun mukaiseksi tavoitteeksi silloinkin, jos jokainen julkinen työnantaja voi kehittää Hessenin virkamieslain tai virkamiesten asemaa koskevan lain soveltamisalalla omia henkilöstösuunnitelmia koskevia näkemyksiään ja panna ne täytäntöön?

                              Voidaanko intressi ”edulliseen ikäjakaumaan” tai ”edulliseen ikärakenteeseen” tunnustaa yleisen edun mukaiseksi tavoitteeksi, vaikka tältä osin puuttuvat yleiset standardit tai säännökset, jotka koskisivat ikäjakauman tai ikärakenteen oikeellisuutta?

                              Voidaanko intressiä hankkia ylenemismahdollisuuksia virassa oleville, jo palvelukseen otetuille virkamiehille pitää direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna yleisen edun mukaisena oikeutettuna tavoitteena?

                              Onko ikärajaa koskevalla sääntelyllä, jolla pyritään välttämään yksittäiset riidat iäkkäämpien työntekijöiden kanssa heidän työkykynsä säilymisestä, olla yleisen edun mukainen oikeutettu tavoite?

                              Edellyttääkö direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu yleinen etu yksittäiset julkiset ja/tai yksityiset työnantajat (Dienstherren und/oder Arbeitgeber) kattavaa työmarkkinapoliittista lähestymistapaa palkkatyön alalla, milloin se sitä edellyttää ja miten yhtenäinen ja sitova tämän lähestymistavan tulee olla?

                              Voivatko yksittäiset julkiset tai yksityiset työnantajat, joiden palveluksessa on työntekijäryhmiä, tässä tapauksessa vain Hessenin virkamieslain soveltamisalaan kuuluvia virkamiehiä, ylipäänsä noudattaa yleisen edun mukaisia tavoitteita, kun ikärajoja koskevat säännökset ovat voimassa näin rajoitetusti?

                              Millä edellytyksillä yksittäisten julkisten työnantajien noudatettavissa olevia tavoitteita, joista ei ole kuitenkaan säädetty sitovasti, on pidettävä direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla yleisen edun mukaisina, koska eläkeiän ylittymisen vuoksi on vapautunut virkoja, jotka voidaan täyttää uusilla palvelukseenotoilla, mahdollisesti sen jälkeen kun on ensin ylennetty jo virassa olevia virkamiehiä? Edellyttääkö yleinen etu sellaisten yleisluontoisten väitteiden lisäksi, joiden mukaan säännös palvelee tätä tavoitetta, myös tilastotietoja tai muita tietoja, joista voidaan päätellä, että tällainen tavoite on riittävän vakava ja että se todellisuudessa voi toteutua?

                  2)

                  Mitä vaatimuksia on konkreettisesti asetettava sille, että ikärajoja koskeva sääntely, sellaisena kuin se sisältyy Hessenin virkamieslain säännöksiin, on sopiva ja asianmukainen?
                  Tarvitaanko tarkempia selvityksiä, jotta voitaisiin määritellä niiden virkamiesten — todennäköinen — lukumäärä, jotka pysyvät vapaaehtoisesti virassaan ikärajan ylityttyä, verrattuna niiden virkamiesten lukumäärään, jotka saavat joka tapauksessa ikärajan saavuttamisen jälkeen eläkkeen lyhentämättömänä ja haluavat siksi joka tapauksessa erota palveluksesta? Eikö olisi asianmukaista asettaa siltä osin vapaaehtoisuus etusijalle pakolliseen palveluksesta eroamiseen nähden niin kauan kuin eläkkeen alentamista koskevilla säännöksillä, joita sovelletaan silloin, kun eläkkeelle siirrytään ennen sääntöjenmukaista ikärajaa, huolehditaan siitä, että vältetään epäasianmukaiset eläkebudjettiin kohdistuvat kulut ja siihen liittyvät henkilöstökulut (vapaaehtoisuus ennen pakkoa asianmukaisempana ja kaiken kaikkiaan vähintään yhtä sopivana sääntelynä)?
                  Voidaanko pitää asianmukaisena ja tarpeellisena, että kun virkamiehet saavuttavat tietyn korkean iän, kuten tässä tapauksessa 65 vuoden iän, oletetaan yleisesti, että he ovat työkyvyttömiä, ilman että tätä olettamusta voitaisiin osoittaa vääräksi, ja virkasuhde lakkaa siten automaattisesti?
                  Onko asianmukaista asettaa edellytykseksi sille, että työskentelyä virkasuhteessa jatketaan siihen saakka, kun asianomainen täyttää 68 vuotta, mikä on sinänsä mahdollista, joka tapauksessa yksinomaan työnantajan erityinen intressi, ilman että tällaiset intressit kuitenkaan pakottaisivat virkasuhteen päättämiseen ilman mitään oikeudellista mahdollisuutta vedota virkasuhteeseen uudelleen?
                  Johtaako ikärajaa koskeva sääntely, josta välttämättä seuraa virasta eroaminen sen sijaan, että tyydyttäisiin vahvistamaan direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 2 kohdassa sallitulla tavalla edellytykset oikeudelle lyhentämättömään eläkkeeseen, siihen, että aliarvioidaan sopimattomalla tavalla vanhempien ihmisten vaatimukset verrattuna nuorten ihmisten vaatimuksiin, joita ei lähtökohtaisesti voida pitää tärkeämpinä?
                  Siltä osin kuin uusien palvelukseenottojen ja/tai ylennysten helpottamisen tavoite tunnustetaan sallituksi, on pohdittava sitä, mitä täsmällisimpiä vaatimuksia on asetettava tosiseikkojen osalta sen osoittamiseksi, missä määrin kukin ikärajaa koskevaan sääntelyyn vetoava yksittäinen julkinen työnantaja tai kaikki sääntelyn soveltamisalaan kuuluvat julkiset työnantajat käyttävät tosiasiallisesti näitä mahdollisuuksia, mukaan lukien tai poissulkien yleiset työmarkkinat?
                  Kun otetaan huomioon nykyään jo havaittavissa oleva väestörakenteesta johtuva puute työmarkkinoilla, samaan aikaan ilmennyt kaikenlaisen ammattityövoiman tarve eli myös liittovaltion ja osavaltioiden julkishallinnon tarpeet, onko asianmukaista ja tarpeellista, että työkykyiset virkamiehet, jotka haluavat edelleen jatkaa virassaan, pakotetaan kuitenkin eroamaan virkasuhteestaan, vaikka samaan aikaan vallitsee huomattava ja työmarkkinoiden välityksellä vaikeasti täytettävissä oleva henkilöstötarve? Tarvitaanko siltä osin alakohtaisia työmarkkinatietoja, jotka olisi mahdollisesti myöhemmin vielä kerättävä?

                  3)

                  Mitä vaatimuksia on asetettava ikärajoja koskevien Hessenin ja mahdollisesti myös liittovaltion säännösten johdonmukaisuuden osalta?
                  Voidaanko Hessenin virkamieslain 50 §:n 1 momentin ja Hessenin virkamieslain 50 §:n 3 momentin välistä suhdetta pitää ristiriidattomana, jos lähtökohtaisesti mahdollinen työskentelyn jatkaminen ikärajan saavuttamisen jälkeen riippuu yksinomaan työnantajan intresseistä?
                  Onko Hessenin virkamieslain 50 §:n 3 momenttia tulkittava direktiivin perusteella mahdollisesti siten, että sopimattoman ikään perustuvan syrjinnän estämiseksi virkasuhteen on jatkuttava aina silloin, jos virkatehtäviin liittyvät perusteet eivät ole sen esteenä? Mitä vaatimuksia tällaisten perusteiden olemassaololle on mahdollisesti asetettava? Onko tältä osin oletettava, että virkatehtäviin liittyvät intressit edellyttävät virkasuhteen jatkumista jo sillä perusteella, että kyseessä olisi muutoin ikään perustuva syrjintä, joka ei ole oikeutettavissa?
                  Miten voitaisiin soveltaa tältä osin edellytettyä Hessenin virkamieslain 50 §:n 3 momentin tulkintaa, jotta kantajan virkasuhdetta jatkettaisiin tai se aloitettaisiin uudelleen, vaikka virkasuhde on sittemmin päättynyt? Pitäisikö tässä tapauksessa jättää soveltamatta Hessenin virkamieslain 50 §:n 1 momenttia ainakin siihen saakka, kun asianomainen täyttää 68 vuotta?
                  Onko asianmukaista ja välttämätöntä yhtäältä vaikeuttaa vapaaehtoista eläkkeelle jäämistä 60 tai 63 vuoden iästä lähtien siten, että eläkkeen määrää leikataan pysyvästi, mutta toisaalta tehdä vapaaehtoinen työskenteleminen yli 65-vuotiaana mahdottomaksi, jos työnantajalla ei ole poikkeuksellisesti erityistä intressiä työskentelyn jatkamiseen?
                  Lakkaako Hessenin virkamieslain 50 §:n 1 momentin mukainen ikärajaa koskeva sääntely olemasta asianmukainen ja välttämätön sen vuoksi, että yhtäältä osa-aikaeläkkeellä olevia ja toisaalta määräaikaisia virkamiehiä koskevat edullisemmat säännökset?
                  Mikä merkitys on johdonmukaisuuden kannalta toisistaan poikkeavilla virka-, työ- ja sosiaalivakuutuslainsäädännön säännöksillä, joilla yhtäältä pyritään nostamaan pysyvästi ikää, josta lähtien eläkesuorituksia voidaan saada leikkaamattomina, toisaalta kielletään irtisanominen lakisääteisen vanhuuseläkkeen osalta säädetyn iän saavuttamisen vuoksi, mutta toisaalta työsuhde päättyy pakottavasti täsmälleen tämän iän saavuttamisen myötä?
                  Onko sillä johdonmukaisuuden kannalta merkitystä, että ikärajojen asteittainen korottaminen palvelee sosiaalivakuutuksessa sekä liittovaltion ja joidenkin osavaltioiden virkamiesoikeudessa ensisijaisesti virkamiesten intressiä siihen, että heihin sovelletaan leikkaamattoman vanhuuseläkkeen tai leikkaamattoman eläkkeen tiukennettuja edellytyksiä mahdollisimman myöhään? Ovatko nämä kysymykset merkityksettömiä sen vuoksi, että ikärajoja ei ole vielä korotettu Hessenin virkamieslain soveltamisalaan kuuluvien virkamiesten osalta, vaikka korotus tulee lähitulevaisuudessa voimaan työsuhteessa olevien työntekijöiden osalta?

         (1)  Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annettu neuvoston direktiivi 2000/78/EY (EYVL L 303, s. 16)


title: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (neljäs jaosto) 9 päivänä joulukuuta 1999 asiassa C-299/98 P, CPL Imperial 2 SpA ja Unifrigo Gadus Srl vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Valitus – Tullien kantaminen jälkitullauksin – Asetus N:o 1697/79 – Asetus N:o 2454/93 – Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat ja joka on selvästi perusteeton)

text:
18.3.2000               FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 79/3
1) Kumotaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdiste-                   YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
     tyissä asioissa T-369/94 ja T-85/95, DIR International
     Film ym. vastaan komissio, 19.2.1998 antaman tuomion
     tuomiolauselman 2 ja 3 kohta.                                                                  (neljäs jaosto)
2) Asia palautetaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen.
3) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.                                              9 päivänä joulukuuta 1999
(1) EYVL C 184, 13.6.1998.                                              asiassa C-299/98 P, CPL Imperial 2 SpA ja Unifrigo Gadus
                                                                                Srl vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)
                                                                        (Valitus – Tullien kantaminen jälkitullauksin – Asetus
                                                                        N:o 1697/79 – Asetus N:o 2454/93 – Valitus, jonka tutkitta-
                                                                        vaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat ja joka on
EUROOPAN YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄ-                                                      selvästi perusteeton)
                                RÄYS
                 26 päivänä marraskuuta 1999                                                       (2000/C 79/06)
asiassa C-192/98 (Corte dei Contin esittämä ennakkorat-
kaisupyyntö), jälkikäteistä tarkastusta koskeva asia vas-
 taan Azienda nazionale autonoma delle strade (ANAS) (1)                                      (Oikeudenkäyntikieli: italia)
(EY:n perustamissopimuksen 177 artikla (josta on tullut
EY 234 artikla) – Jäsenvaltion tuomioistuimen käsite –
Direktiivi 92/50/ETY – Hankintoja koskevien sopimusten                  (Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
                            tekomenettely)                                       yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                           (2000/C 79/05)
                                                                        Asiassa C-299/98 P, CPL Imperial 2 SpA, kotipaikka Pescara
                                                                        (Italia), ja Unifrigo Gadus Srl, kotipaikka Napoli (Italia),
                     (Oikeudenkäyntikieli: italia)                      edustajanaan asianajaja G. Celona, Milano, prosessiosoite Lu-
                                                                        xemburgissa c/o asianajotoimisto G. Margue, 20 rue Philippe
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen        II, jossa valittajat vaativat muutoksenhaussaan Euroopan yh-
             tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                    teisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas
                                                                        jaosto) yhdistetyissä asioissa T-10/97 ja T-11/97, Unifrigo ja
                                                                        CPL Imperial vastaan komissio, 9.6.1998 antaman tuomion
Asiassa C-192/98, jonka Corte dei Conti (Italia) on saattanut           (Kok. 1998, s. II-2231) kumoamista, vastapuolena: Euroopan
EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY              yhteisöjen komissio (asiamiehenään Paolo Stancanelli), yhtei-
234 artikla) nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi           söjen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa:
saadakseen sen käsiteltävänä olevassa jälkivalvontaa koske-             jaoston puheenjohtaja D. A. O. Edward (esittelevä tuomari)
vassa asiassa, jossa vastaajana on Azienda nazionale autonoma           sekä tuomarit P. J. G. Kapteyn ja H. Ragnemalm, julkisasiamies:
delle strade (ANAS) vastaan ennakkoratkaisun julkisia palvelu-          N. Fennelly, kirjaaja: R. Grass, on antanut 9.12.1999 määräyk-
hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteenso-              sen, jonka määräysosa on seuraava:
vittamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun direktiivin
92/50/ETY (EYVL L 209, s. 1) tulkinnasta, yhteisöjen tuomiois-
tuin, toimien kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodrı́guez Igle-         1) Valitus hylätään.
sias, jaostojen puheenjohtajat J. C. Moitinho de Almeida,
D. A. O. Edward (esittelevä tuomari), L. Sevón ja R. Schintgen
sekä tuomarit P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann, J.-P. Puissochet,           2) CPL Imperial 2 SpA ja Unifrigo Cadus Srl velvoitetaan
G. Hirsch, P. Jann, H. Ragnemalm, M. Wathelet ja V. Skouris,                 korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
julkisasiamies: G. Cosmas, kirjaaja: R. Grass, on antanut
26.11.1999 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
Yhteisöjen tuomioistuimella ei ole toimivaltaa vastata Corte dei
Contin 7.4.1998 tekemällään päätöksellä esittämiin kysymyksiin.         (1) EYVL C 299, 26.9.1998.
(1) EYVL C 234 25.7.1998.


title: Asia C-320/05 P: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys 4.10.2007 — Fred Olsen, SA v. Euroopan yhteisöjen komissio ja Espanjan kuningaskunta (Muutoksenhaku — Valtiontuet — Meriliikenne — Meriliikenteen kabotaasi — Olemassaolevat tuet — Uudet tuet — Tuet, joiden voidaan katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille — Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu — Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton)

text:
               23.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 51/28

         Yhteisöjen tuomioistuimen määräys 4.10.2007 — Fred Olsen, SA v. Euroopan yhteisöjen komissio ja Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-320/05 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Valtiontuet - Meriliikenne - Meriliikenteen kabotaasi - Olemassaolevat tuet - Uudet tuet - Tuet, joiden voidaan katsoa soveltuvan yhteismarkkinoille - Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu - Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton)
   (2008/C 51/46)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Valittaja: Fred Olsen, SA (edustaja: abogado R. Marín Correa)

      Valittajan vastapuolet: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: J. L. Buendía Sierra ja R. Vidal Puig), Espanjan kuningaskunta (asiamies: N. Díaz Abad)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu toinen jaosto) asiassa T-17/02, Olsen vastaan komissio, 15.6.2005 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kumoamiskanteen komission 25.7.2001 tekemästä päätöksestä, joka koski valtiontukea NN 48/2001 — Espanja — tuki Transmediterranea-varustamolle (EYVL 2002, C 96, s. 4).
   Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Fred Olsen SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Espanjan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 271, 29.10.2005.


title: Asia T-168/11: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.12.2014 – AQ v. parlamentti (Vahingonkorvauskanne — Kantajan sellaisen vahingon korvaaminen, joka on aiheutunut parlamentin päätöksestä lopettaa hänen vetoomuksensa käsitteleminen — Vaatimus tutkinnan aloittamiseksi väitetyistä sääntöjenvastaisuuksista Euroopan ihmisoikeustuomioistuimessa käydyssä menettelyssä — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               16.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/16

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.12.2014 – AQ v. parlamentti
   (Asia T-168/11) (1)

   ((Vahingonkorvauskanne - Kantajan sellaisen vahingon korvaaminen, joka on aiheutunut parlamentin päätöksestä lopettaa hänen vetoomuksensa käsitteleminen - Vaatimus tutkinnan aloittamiseksi väitetyistä sääntöjenvastaisuuksista Euroopan ihmisoikeustuomioistuimessa käydyssä menettelyssä - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen))
   (2015/C 056/22)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: AQ (Żary, Puola) (edustaja: asianajaja P. K. Rosiak)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamies: K. Zejdová)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vahingonkorvauskanne, jolla vaaditaan korvausta vahingosta, joka kantajan mukaan hänelle on aiheutunut parlamentin päätöksestä lopettaa hänen sellaisen vetoomuksensa käsitteleminen, joka koski tutkinnan aloittamista väitetyistä sääntöjenvastaisuuksista Euroopan ihmisoikeustuomioistuimessa käydyssä menettelyssä

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               AQ vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan parlamentin oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Unionin yleisen tuomioistuimen kassasta maksettavan oikeusavun määräksi vahvistetaan 1  653,36 euroa.

      (1)  EUVL C 250, 18.8.2012.


title: Asia F-66/06: Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 28.9.2011 — Kyriazi v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Nimittäminen — Ennen 1.5.2004 julkaistu sisäinen kilpailu — Soveltuvien hakijoiden luetteloon ennen 1.5.2006 kirjattu väliaikainen toimihenkilö — Palkkaluokan määrittäminen — Henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevat 5 artiklan 4 kohta ja 12 artiklan 3 kohta — Sihteerilisä — Kanne, joka osaksi on selvästi jätettävä tutkimatta ja osaksi selvästi perusteeton)

text:
               19.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 340/38

         Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 28.9.2011 — Kyriazi v. komissio
   (Asia F-66/06) (1)

   (Henkilöstö - Virkamiehet - Nimittäminen - Ennen 1.5.2004 julkaistu sisäinen kilpailu - Soveltuvien hakijoiden luetteloon ennen 1.5.2006 kirjattu väliaikainen toimihenkilö - Palkkaluokan määrittäminen - Henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevat 5 artiklan 4 kohta ja 12 artiklan 3 kohta - Sihteerilisä - Kanne, joka osaksi on selvästi jätettävä tutkimatta ja osaksi selvästi perusteeton)
   2011/C 340/77
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Kalliopi Kyriazi (Clabecq, Belgia) (edustaja: asianajaja É. Boigelot)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi C. Berardis-Kayser ja K. Herrmann, sitten K. Herrmann ja H. Krämer)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi M. Arpio Santacruz ja I. Šulce, sitten M. Bauer, J. Monteiro ja K. Zieleśkiewicz)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Päätöksen, joka tehtiin 12.9.2005 ja jolla kantaja nimitettiin koeajalla olevaksi virkamieheksi palkkaluokan C*1 palkkatasolle 2, ja kaikkien sitä seuranneiden ja/tai siihen liittyvien päätösten, kuten päätöksen lakata maksamasta kantajalle sihteerilisää ja olla aloittamatta sen uudelleen maksaminen hänen vakinaistamisensa jälkeen, kumoaminen

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kalliopi Kyriazi ja Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

               3)

               Asiassa väliintulijana ollut Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 178, 29.7.2006, s. 43.


title: Asia C-324/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 5.7.2010 — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               9.10.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 274/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 5.7.2010 — Gebr. Stolle GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Asia C-324/10)
   ()
   2010/C 274/07
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Finanzgericht Hamburg

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Gebr. Stolle GmbH & Co. KG

      Vastaaja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Tarkoittaako alanimikkeen 0207 12 90 9990 ilmaisu ”tavanomaisesta poikkeava koostumus” sitä, että ruhon mukana saa olla yhteensä enintään neljä siinä mainittua sisäelintä — yksi tai useampia kutakin?

               2)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Kuuluvatko alanimikkeeseen 0207 12 10 (1) myös ruhot, joissa on mukana useampia kappaleita jotakin tässä alanimikkeessä mainittua sisäelintä?

      (1)  EYVL L 322, 1.12.1998, s. 31.


title: Asia F-35/15: Kanne 24.2.2015 – ZZ v. komissio

text:
               4.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 146/52

         Kanne 24.2.2015 – ZZ v. komissio
   (Asia F-35/15)
   (2015/C 146/73)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja C. Huglo)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Vaatimus kumota kantajan esittämän avunantopyynnön hylkäämisestä tilanteessa, jossa kantajaa epäiltiin unionin talousarvioon kuuluvien varojen kavaltamisesta, tehty komission päätös

      Vaatimukset

               —

               nimittävän viranomaisen 21.11.2014 tekemä päätös, jonka kantaja sai 3.12.2014 ja jolla hylättiin kantajan 5.8.2014 tekemä oikaisuvaatimus N:o R/865/14, on kumottava

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava maksamaan 17  242,51 euron määrä myöhemmin mahdollisesti täsmennettynä

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava maksamaan 3  000 euroa kuluista, joita ei yleensä voida lukea oikeudenkäyntikuluihin, sekä kaikista oikeudenkäyntikulusta, myöhemmin mahdollisesti täsmennettynä.


title: Asia T-791/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 27.4.2015 – Bensarsa v. komissio ja tietosuojavaltuutettu

text:
               22.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/43

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 27.4.2015 – Bensarsa v. komissio ja tietosuojavaltuutettu
   (Asia T-791/14) (1)

   (2015/C 205/59)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 34, 2.2.2015.


title: Asia C-69/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 16.2.2015 – Nutrivet D.O.O.E.L. v. Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség

text:
               27.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 138/39

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 16.2.2015 – Nutrivet D.O.O.E.L. v. Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség
   (Asia C-69/15)
   (2015/C 138/53)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Nutrivet D.O.O.E.L.

      Vastapuoli: Országos Környezetvédelmi és Természetvédelmi Főfelügyelőség

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko asetuksen (EY) N:o 1013/2006 (1) (jäljempänä unionin asetus) 2 artiklan 35 kohdan g alakohdan iii luetelmakohdassa tarkoitetulla ”tavalla, jota ei ole eritelty liitteen VII mukaisessa asiakirjassa” suoritetuksi jätteen siirroksi katsottava se, että siirron järjestäjä on täyttänyt mainitun unionin asetuksen liitteessä VII vahvistetun asiakirjan 2 kohdassa olevan maahantuojaa/vastaanottajaa koskevan kentän, 7 kohdassa olevan hyödyntämislaitosta koskevan kentän ja 11 kohdassa olevan, asianomaisia [kuljetus]maita koskevan kentän siten, etteivät tiedot vastaa toisiaan, vaikka näissä kohdissa olevat tiedot on merkitty käytettävissä olevaan kansainväliseen rahtikirjaan (ja muihin asiakirjoihin) yksiselitteisesti?

               2)

               Siinä tapauksessa, että ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko siinä mainittujen seikkojen perusteella määrättyä sakkoa pidettävä oikeasuhteisena, kun määrätty sakko vastaa suuruudeltaan sakkoa, joka määrätään unionin asetuksen liitteessä VII vahvistetun asiakirjan täyttämisvelvollisuuden laiminlyönnistä muodostuvasta lainrikkomisesta?

               3)

               Onko unionin asetuksen 2 artiklan 35 kohdan g alakohdan iii luetelmakohdassa tarkoitetun laittoman jätteen siirron toteamisen edellytyksenä se, että unionin asetuksen liitteessä VI vahvistettu asiakirja on täytetty viranomaisen erehdyttämistarkoituksessa?

               4)

               Onko unionin asetuksen 2 artiklan 35 kohdan g alakohdan iii luetelmakohdassa tarkoitetulla ”tavalla, jota ei ole eritelty liitteen VII mukaisessa asiakirjassa”, suoritetun laittoman jätteen siirron toteamisen kannalta merkitystä sillä, että erittelemättä jätetyt tiedot/tosiseikat ovat relevantteja ympäristönsuojelullisista syistä? Jos on, mitä unionin asetuksen liitteessä VII vahvistetussa asiakirjassa olevia tietoja on pidettävä ympäristönsuojelun kannalta merkityksellisinä?

               5)

               Voidaanko jätteen siirto todeta toteutetuksi unionin asetuksen 2 artiklan 35 kohdan g alakohdan iii luetelmakohdassa tarkoitetulla ”tavalla, jota ei ole eritelty liitteen VII mukaisessa asiakirjassa” tilanteessa, jossa viranomainen ei toimita unionin asetuksen 24 artiklan mukaista menettelyä, ei vaadi muiden toimivaltaisten viranomaisten puuttuvan asiaan eikä määrää laittomaksi katsottua jäte-erä lähetettäväksi takaisin?

               6)

               Miten on ymmärrettävä ja tutkittava unionin asetuksen 18 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu lainkäyttövalta?

               7)

               Miten on tulkittava unionin asetuksen liitteessä IC olevan IV kohdan 15 kohdan säännöstä, jonka mukaan on niin, että jotta myyjä/välittäjä voisi toimia vastaanottajana, sen on oltava vastaanottomaan lainkäyttövallan alainen?

      (1)  Jätteiden siirrosta 14.6.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1013/2006 (EUVL L 190, s. 1).