title: Asia C-738/18 P: Valitus, jonka Duferco Long Products SA on tehnyt 27.11.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-93/17, Duferco Long Products v. komissio, 18.9.2018 antamasta tuomiosta

text:
               28.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 35/15

      Valitus, jonka Duferco Long Products SA on tehnyt 27.11.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-93/17, Duferco Long Products v. komissio, 18.9.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-738/18 P)
      (2019/C 35/19)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittaja: Duferco Long Products SA (edustajat: J.-F. Bellis, R. Luff, M. Favart, Q. Declève, avocats)

         Muu osapuoli: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii, että Euroopan unionin tuomioistuin

                  1.

                  kumoaa valituksenalaisen tuomion (T-93/17, EU:T:2018:558)

                  2.

                  kumoaa valtiontuista SA.33926 2013/C (ex 2013/NN, 2011/CP), jotka Belgia on myöntänyt Dufercolle, 20.1.2016 annetun komission päätöksen 1 artiklan f alakohdan ja 2 artiklan

                  3.

                  velvoittaa vastapuolen korvaamaan tässä menettelyssä ja unionin yleisen tuomioistuimen menettelyssä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valittaja väittää valituksessaan, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se ei ole tutkinut kahta laskuvirhettä, jotka komissio teki arvioidessaan valtiontuista SA.33926 2013/C (ex 2013/NN, 2011/CP) 20.1.2016 annetun komission päätöksen mukaisen kuudennen toimenpiteen tasavertaisuutta (pari passu) ja soveltaessaan yksityistä markkinataloussijoittajaa koskevaa kriteeriä.
      Valittaja esittää erityisesti, että

                  —

                  unionin yleinen tuomioistuin ei ole suorittanut asianmukaista tuomioistuinvalvontaa siitä, kuinka komissio on soveltanut yksityistä markkinataloussijoittajaa koskevaa kriteeriä

                  —

                  unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt tutkia ensisijaisesti kanneperustetta, joka liittyy komission tekemiin arviointivirheisiin tämän kuudennen toimenpiteen tasavertaisuuden (pari passu) tarkastelussa sen sijaan, että se katsoi parhaaksi tarkastella Belgian toimittamia asiakirjoja.


title: Asia C-328/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 28.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale amministrativo regionale per la Liguria – Italia) – Amt Azienda Trasporti e Mobilità SpA ym. v. Atpl Liguria – Agenzia regionale per il trasporto pubblico locale SpA ja Regione Liguria (Ennakkoratkaisupyyntö — Julkiset hankinnat — Muutoksenhakumenettelyt — Direktiivi 89/665/ETY — 1 artiklan 3 kohta — Direktiivi 92/13/ETY — 1 artiklan 3 kohta — Muutoksenhakuoikeus, jonka edellytyksenä on se, että muutoksenhakija on tehnyt tarjouksen hankintamenettelyn yhteydessä)

text:
               28.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 35/5

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 28.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale amministrativo regionale per la Liguria – Italia) – Amt Azienda Trasporti e Mobilità SpA ym. v. Atpl Liguria – Agenzia regionale per il trasporto pubblico locale SpA ja Regione Liguria
      (Asia C-328/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Julkiset hankinnat - Muutoksenhakumenettelyt - Direktiivi 89/665/ETY - 1 artiklan 3 kohta - Direktiivi 92/13/ETY - 1 artiklan 3 kohta - Muutoksenhakuoikeus, jonka edellytyksenä on se, että muutoksenhakija on tehnyt tarjouksen hankintamenettelyn yhteydessä))
      (2019/C 35/06)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunale amministrativo regionale per la Liguria

         Pääasian asianosaiset

         Kantajat: Amt Azienda Trasporti e Mobilità SpA, Atc Esercizio SpA, Atp Esercizio Srl, Riviera Trasporti SpA ja Tpl Linea Srl

         Vastaajat: Atpl Liguria – Agenzia regionale per il trasporto pubblico locale SpA ja Regione Liguria

         Tuomiolauselma

      Sekä julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/665, sellaisena kuin se on muutettuna 11.12.2007 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2007/66/EY, 1 artiklan 3 kohtaa että vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjä koskevien yhteisön sääntöjen soveltamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 25.2.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/13/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2007/66/EY, 1 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan talouden toimijat eivät voi hakea muutosta hankintaviranomaisen päätöksiin, jotka liittyvät tarjouspyyntömenettelyyn, johon ne ovat päättäneet olla osallistumatta sillä perusteella, että tähän menettelyyn sovellettavan sääntelyn vuoksi oli erittäin epätodennäköistä, että ne valittaisiin kyseessä olevan sopimuksen sopimuspuoleksi.
      Toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen asiana on kuitenkin arvioida yksityiskohtaisesti ja ottaen huomioon kaikki sen käsiteltävänä olevan asian asiayhteyden muodostavat merkitykselliset seikat, voiko tämän lainsäädännön konkreettinen soveltaminen vaikuttaa kyseessä olevien talouden toimijoiden oikeuteen saada tehokasta oikeussuojaa.

         (1)  EUVL C 309, 18.9.2017.


title: Asia T-545/11 RENV: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 21.11.2018 – Stichting Greenpeace Nederland ja PAN Europe v. komissio (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Asiakirjat, jotka koskevat tehoaineen glyfosaatti ensimmäistä markkinoille saattamista koskevaa lupaa — Tutustumisoikeuden osittainen epääminen — Kolmannen osapuolen taloudellisten etujen suojaan liittyvä poikkeus — Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 5 kohta — Ylivoimainen yleinen etu — Asetus (EY) N:o 1367/2006 — Asetuksen N:o 1367/2006 6 artiklan 1 kohta — Direktiivi 91/414/ETY)

text:
               28.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 35/17

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 21.11.2018 – Stichting Greenpeace Nederland ja PAN Europe v. komissio
      (Asia T-545/11 RENV) (1)

      ((Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Asiakirjat, jotka koskevat tehoaineen glyfosaatti ensimmäistä markkinoille saattamista koskevaa lupaa - Tutustumisoikeuden osittainen epääminen - Kolmannen osapuolen taloudellisten etujen suojaan liittyvä poikkeus - Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 5 kohta - Ylivoimainen yleinen etu - Asetus (EY) N:o 1367/2006 - Asetuksen N:o 1367/2006 6 artiklan 1 kohta - Direktiivi 91/414/ETY))
      (2019/C 35/20)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Stichting Greenpeace Nederland (Amsterdam, Alankomaat) ja Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bryssel, (Belgia) (edustajat: asianajajat B. Kloostra ja A. van den Biesen))

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Buchet, P. Ondrůšek ja L. Pignataro-Nolin)

         Väliintulija, joka tukee kantajien vaatimuksia: Ruotsin kuningaskunta (asiamiehet: A. Falk, C. Meyer-Seitz ja H. Shev, L. Swedenborg ja F. Bergius)

         Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: T. Henze ja D. Klebs) , European Chemical Industry Council (Cefic) (Bryssel), Association européenne pour la protection des cultures (ECPA) (Bryssel) (edustajaT: asianajajat I. Antypas ja D. Waelbroeck), CropLife International AISBL (CLI) (Bryssel) (edustajaT: asianajajat R. Cana ja E. Mullier ja barrister D. Abrahams), CropLife America Inc. (Washington DC, Yhdysvallat), National Association of Manufacturers of the United States of America (NAM) (Washington DC) ja America Chemistry Council Inc. (ACC) (Washington DC) (edustajiat: aluksi asianajajat M. Abenhaïm ja K. Nordlander, sitten K. Nordlander ja solicitor M. Zdzieborska ja lopuksi K. Nordlander, M. Zdzieborska ja asianajaja Y.-A. Benizri) ja European Crop Care Association (ECCA) (Bryssel) (edustaja: asianajaja S. Pappas)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, jolla vaaditaan kumottavaksi komission 10.8.2011 antama päätös evätä oikeus tutustua Saksan liittotasavallan esittelevänä jäsenvaltiona kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15.7.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY (EYVL L 230, s. 1) mukaisesti tehoaineesta glyfosaatti laatiman arviointikertomusluonnoksen niteeseen 4

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Stichting Greenpeace Nederland ja Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Ruotsin kuningaskunta ja Saksan liittotasavalta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 355, 3.12.2011.


title: Asia C-340/17 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 29.11.2018 – Valittajana Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. ja muuna osapuolena Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (Muutoksenhaku — EU-tavaramerkki — Asetus (EY) N:o 207/2009 — Mitättömyysmenettely — Mitättömäksi julistaminen aikaisemman Yhdistyneen kuningaskunnan tavaramerkin perusteella — Tosiasiallinen käyttö — Näyttö — Yhdistyneen kuningaskunnan Euroopan unionista eroamista koskevan menettelyn vaikutukset unionin yleisessä tuomioistuimessa vireillä olevaan asiaan ja riidanalaisen päätöksen lainmukaisuuteen — Vaikutuksettomuus)

text:
               28.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 35/6

      Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 29.11.2018 – Valittajana Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. ja muuna osapuolena Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
      (Asia C-340/17 P) (1)

      ((Muutoksenhaku - EU-tavaramerkki - Asetus (EY) N:o 207/2009 - Mitättömyysmenettely - Mitättömäksi julistaminen aikaisemman Yhdistyneen kuningaskunnan tavaramerkin perusteella - Tosiasiallinen käyttö - Näyttö - Yhdistyneen kuningaskunnan Euroopan unionista eroamista koskevan menettelyn vaikutukset unionin yleisessä tuomioistuimessa vireillä olevaan asiaan ja riidanalaisen päätöksen lainmukaisuuteen - Vaikutuksettomuus))
      (2019/C 35/07)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. (edustajat: E. Baud ja P. Marchiset)

         Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamieht: D. Botis ja S. Hanne)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: C. Brodie ja Z. Lavery, avustajanaan N. Saunders, barrister)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Valitus hylätään.

                  2)

                  Alcohol Countermeasure Systems (International) Inc. vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 347, 16.10.2017.


title: Asia T-508/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.11.2018 – Liettua v. komissio (EMOTR, maataloustukirahasto ja maaseuturahasto — Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot — Liettualle aiheutuneet menot — Asetuksen (EY) N:o 1257/1999 11 artiklan 1 kohta — Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 23 artikla — Kaupallisen maatalouden harjoittamisen käsite — Yhteys osittaisen omavaraisviljelyn harjoittamisen käsitteeseen)

text:
               28.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 35/18

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.11.2018 – Liettua v. komissio
      (Asia T-508/15) (1)

      ((EMOTR, maataloustukirahasto ja maaseuturahasto - Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot - Liettualle aiheutuneet menot - Asetuksen (EY) N:o 1257/1999 11 artiklan 1 kohta - Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 23 artikla - Kaupallisen maatalouden harjoittamisen käsite - Yhteys osittaisen omavaraisviljelyn harjoittamisen käsitteeseen))
      (2019/C 35/21)
      Oikeudenkäyntikieli: liettua

         Asianosaiset

         Kantaja: Liettuan tasavalta (asiamiehet: D. Kriaučiūnas, M. Palionis, T. Lozoraitis, R. Krasuckaitė ja A. Petrauskaitė)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Aquilina ja J. Jokubauskaitė)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jolla vaaditaan kumoamaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 22.6.2015 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2015/1119 (EUVL 2015, L 182, s. 39) siltä osin kuin siinä määrätään Liettuan tasavaltaa koskevasta kiinteämääräisestä 5 prosentin rahoitusoikaisusta, jonka seurauksena varhaiseläkkeitä koskevan toimenpiteen perusteella 16.10.2010–15.10.2013 maksetusta rahoituksesta jätetään unionin rahoituksen ulkopuolelle 1 938 300,08 euron määrä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Liettuan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 371, 9.11.2015.


title: Asia C-717/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hof van Beroep te Gent (Belgia) on esittänyt 15.11.2018 – Procureur-generaal, muuna osapuolena X

text:
               28.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 35/12

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hof van Beroep te Gent (Belgia) on esittänyt 15.11.2018 – Procureur-generaal, muuna osapuolena X
      (Asia C-717/18)
      (2019/C 35/15)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Hof van Beroep te Gent

         Pääasian asianosainen

         Hakija: Procureur-generaal

         Muu osapuoli: X

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Sallitaanko puitepäätöksen (1) 2 artiklan 2 kohdassa, sellaisena kuin se on eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä annetulla lailla saatettu osaksi Belgian lainsäädäntöä, että täytäntöönpanojäsenvaltion suorittamaa siinä säädetyn vähintään kolmen vuoden enimmäisrangaistusta koskevan kynnyksen arviointia varten vedotaan pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa eurooppalaisen pidätysmääräyksen antamisajankohtana sovellettavaan rikoslakiin?

                  2)

                  Sallitaanko puitepäätöksen 2 artiklan 2 kohdassa, sellaisena kuin se on eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä annetulla lailla saatettu osaksi Belgian lainsäädäntöä, että täytäntöönpanojäsenvaltion suorittamaa siinä säädetyn vähintään kolmen vuoden enimmäisrangaistusta koskevan kynnyksen arviointia varten vedotaan eurooppalaisen pidätysmääräyksen antamisajankohtana voimassa olevaan rikoslakiin, jossa rangaistusasteikkoa on ankaroitettu verrattuna tekojen ajankohtana pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa voimassa olleeseen rikoslakiin?

         (1)  Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehty neuvoston puitepäätös 2002/584/YOS (EYVL 2002, L 190, s. 1).


title: Asia T-587/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 21.11.2018 – HM v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Palvelukseen ottaminen — Kilpailuilmoitus EPSO/AST-SC/03/15 — Arviointikokeisiin osallistumisen epääminen — Uudelleentarkastelua koskeva pyyntö — Kieltäytyminen toimittamasta tätä pyyntöä avoimen kilpailun valintalautakunnalle, koska se on esitetty liian myöhään — EPSOn ja kilpailun valintalautakunnan välinen toimivallanjako)

text:
               28.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 35/18

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 21.11.2018 – HM v. komissio
      (Asia T-587/16) (1)

      ((Henkilöstö - Virkamiehet - Palvelukseen ottaminen - Kilpailuilmoitus EPSO/AST-SC/03/15 - Arviointikokeisiin osallistumisen epääminen - Uudelleentarkastelua koskeva pyyntö - Kieltäytyminen toimittamasta tätä pyyntöä avoimen kilpailun valintalautakunnalle, koska se on esitetty liian myöhään - EPSOn ja kilpailun valintalautakunnan välinen toimivallanjako))
      (2019/C 35/22)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: HM (edustaja: asianajaja H. Tettenborn)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet T. Bohr ja G. Gattinara)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jolla vaaditaan kumoamaan yhtäältä Euroopan henkilöstövalintatoimiston (EPSO) 17.8.2015 tekemä päätös, jolla se jätti käsittelemättä uudelleentarkastelua koskevan pyynnön valintalautakunnan päätöksestä, jolla kantaja jätettiin hyväksymättä kilpailun EPSO/AST-SC/03/15-3 seuraavaan vaiheeseen, ja toisaalta valintalautakunnan tämän pyynnön hyväksymättä jättämisestä tekemä implisiittinen päätös

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan henkilöstövalintatoimiston (EPSO) 17.8.2015 tekemä päätös, jossa se jätti käsittelemättä uudelleentarkastelua koskevan pyynnön valintalautakunnan päätöksestä, jolla HM jätettiin hyväksymättä kilpailun EPSO/AST-SC/03/15-3 seuraavaan vaiheeseen, kumotaan.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 191, 30.5.2016 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-17/16, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Asia T-705/18: Kanne 28.11.2018 – Air Liquide Industriegase v. komissio

text:
               28.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 35/31

      Kanne 28.11.2018 – Air Liquide Industriegase v. komissio
      (Asia T-705/18)
      (2019/C 35/38)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Air Liquide Industriegase GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Kachel ja D. Fouquet)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan valtiontuesta SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) 28.5.2018 annetun vastaajan päätöksen C(2018) 3166 kokonaisuudessaan vuosien 2012 ja 2013 osalta

                  —

                  toissijaisesti kumoamaan valtiontuesta SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN) 28.5.2018 annetun vastaajan päätöksen C(2018) 3166 siltä osin kuin sen mukaan vuosien 2012 ja 2013 osalta suurten sähkönkuluttajien, joiden vuosittainen energiankulutus on vähintään 7 000 käyttötuntia, on maksettava takaisin 20 prosentin, suurten sähkönkuluttajien, joiden vuosittainen energiankulutus on vähintään 7 5000 käyttötuntia, on maksettava takaisin 15 prosentin, ja suurten sähkönkuluttajien, joiden vuosittainen energiankulutus on vähintään 8 000 käyttötuntia, 10 prosentin ylittävä osuus julkaistuista verkkomaksuista

                  —

                  velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut asianajo- ja matkakulut mukaan lukien.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen, jotka ovat olennaisilta osin samat tai samankaltaiset kuin asiassa T-693/18, ZY vastaan komissio, esitetyt perusteet ja perustelut.


title: Asia T-603/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.11.2018 – Brahma v. Euroopan unionin tuomioistuin (Henkilöstö — Koeajalla olevat virkamiehet — Koeaika — Koeajan pidentäminen — Irtisanominen koeajan päättyessä — Henkilöstösääntöjen 34 artikla — Harkintavallan väärinkäyttö — Perusteluvelvollisuus — Henkilöstösääntöjen 25 artiklan 2 kohta — Oikeus tulla kuulluksi — Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohta — Vastuu — Muotovaatimukset — Kanteen ja valituksen vastaavuutta koskeva sääntö — Tutkittavaksi ottaminen — Aineellinen vahinko — Henkinen kärsimys — Syy-yhteys)

text:
               28.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 35/19

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.11.2018 – Brahma v. Euroopan unionin tuomioistuin
      (Asia T-603/16) (1)

      ((Henkilöstö - Koeajalla olevat virkamiehet - Koeaika - Koeajan pidentäminen - Irtisanominen koeajan päättyessä - Henkilöstösääntöjen 34 artikla - Harkintavallan väärinkäyttö - Perusteluvelvollisuus - Henkilöstösääntöjen 25 artiklan 2 kohta - Oikeus tulla kuulluksi - Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohta - Vastuu - Muotovaatimukset - Kanteen ja valituksen vastaavuutta koskeva sääntö - Tutkittavaksi ottaminen - Aineellinen vahinko - Henkinen kärsimys - Syy-yhteys))
      (2019/C 35/23)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Zoher Brahma (Thionville, Ranska) (edustaja: asianajaja A. Tymen)

         Vastaaja: Euroopan unionin tuomioistuin (asiamiehet: aluksi J. Inghelram ja L. Tonini Alabiso, sitten J. Inghelram ja Á. Almendros Manzano

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuvasta kannea, jossa vaaditaan yhtäältä kumoamaan 17.7.2015 tehty päätös, jossa Euroopan unionin tuomioistuin on päättänyt olla vakinaistamatta kantajaa ja irtisanoa hänet 31.7.2015 alkaen, ja valituksia käsittelevän komitean 16.3.2016 tekemä päätös, jossa hylätään kantajan valitus 17.7.2015 tehdystä päätöksestä, ja toisaalta korvaamaan aineellinen vahinko ja henkinen kärsimys, joita kantajalle on väitetysti aiheutunut näistä päätöksistä

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan unionin tuomioistuimen kirjaajan nimittävänä viranomaisena 17.7.2015 tekemä päätös, jossa Zoher Brahma koeajan päättyessä irtisanottiin 31.7.2015 alkaen, kumotaan.

                  2)

                  Valituksia käsittelevän komitean 16.3.2016 tekemä päätös, jossa hylättiin valitus Euroopan unionin tuomioistuimen kirjaajan nimittävänä viranomaisena 17.7.2015 tekemästä päätöksestä, jossa Zoher Brahma koeajan päättyessä irtisanottiin 31.7.2015 alkaen, kumotaan.

                  3)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  4)

                  Euroopan unionin tuomioistuin velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 296, 16.8.2016 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-33/16, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Asia C-506/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 28.11.2018 – Euroopan komissio v. Slovenian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Ympäristö — Kaatopaikat — Direktiivi 1999/31/EY — 14 artiklan b ja c alakohta — Lupa — Luvattomien kaatopaikkojen poistaminen käytöstä — Tarvittavien töiden hyväksyminen hyväksyttyä kaatopaikkaa koskevan kunnostussuunnitelman perusteella — Määrääminen siirtymäkaudesta suunnitelman toteuttamiseksi)

text:
               28.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 35/6

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 28.11.2018 – Euroopan komissio v. Slovenian tasavalta
      (Asia C-506/17) (1)

      ((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Ympäristö - Kaatopaikat - Direktiivi 1999/31/EY - 14 artiklan b ja c alakohta - Lupa - Luvattomien kaatopaikkojen poistaminen käytöstä - Tarvittavien töiden hyväksyminen hyväksyttyä kaatopaikkaa koskevan kunnostussuunnitelman perusteella - Määrääminen siirtymäkaudesta suunnitelman toteuttamiseksi))
      (2019/C 35/08)
      Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

         Asianosaiset

         Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi E. Sanfrutos Cano ja M. Žebre, sitten E. Sanfrutos Cano, B. Rous Demiri ja F. Thiran, ja lopuksi E. Sanfrutos Cano, B. Rous Demiri, F. Thiran ja C. Hermes)

         Vastaaja: Slovenian tasavalta (asiamiehet: J. Morela ja N. Pintar Gosenca)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Slovenian tasavalta ei ole noudattanut kaatopaikoista 26.4.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/31/EY 14 artiklan b ja c alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole ryhtynyt asianmukaisiin toimenpiteisiin

                              —

                              kaatopaikkojen Dragonja, Dvori, Rakek-Pretržje, Bukovžlak-Cinkarna, Suhadole, Lokovica, Mislinjska Dobrava, Izola, Mozelj, Dolga Poljana, Dolga vas, Jelšane, Volče, Stara gora, Stara vas, Dogoše, Mala gora, Tuncovec-Steklarna, Tuncovec-OKP ja Bočna-Podhom, joille ei myönnetty direktiivin 1999/31 8 artiklassa tarkoitettua lupaa jatkaa toimintaansa, poistamiseksi käytöstä viimeistään 16.7.2009 kyseisen direktiivin 7 artiklan g alakohdassa ja 13 artiklassa edellytetyn mukaisesti, ja

                              —

                              kaatopaikan Ostri vrh saattamiseksi viimeistään 16.7.2009 vastaamaan direktiivissä 1999/31 asetettuja vaatimuksia, lukuun ottamatta sen liitteessä I olevassa 1 kohdassa tarkoitettuja vaatimuksia.

                  2)

                  Slovenian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 357, 23.10.2017.


title: Asia T-82/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 21.11.2018 – PepsiCo v. EUIPO – Intersnack Group (Exxtra Deep) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki Exxtra Deep — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta))

text:
               28.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 35/20

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 21.11.2018 – PepsiCo v. EUIPO – Intersnack Group (Exxtra Deep)
      (Asia T-82/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - EU-sanamerkki Exxtra Deep - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)))
      (2019/C 35/24)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: PepsiCo, Inc. (New York, New York, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat V. von Bomhard ja J. Fuhrmann)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: M. Rajh ja D. Walicka)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Saksa) (edustajat: asianajajat T. Lampel ja M. Pfaff)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 24.11.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 482/2016-4), joka koskee osapuolten PepsiCo ja Intersnack Group välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 24.11.2016 tekemä päätös (asia R 482/2016-4) kumotaan.

                  2)

                  EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan PepsiCo, Inc:n oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Intersnack Group GmbH & Co. KG vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 121, 18.4.2017.


title: Asia C-724/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 21.11.2018 – Cali Apartments SCI v. Procureur général près la Cour d’appel de Paris ja Ville de Paris

text:
               28.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 35/12

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 21.11.2018 – Cali Apartments SCI v. Procureur général près la Cour d’appel de Paris ja Ville de Paris
      (Asia C-724/18)
      (2019/C 35/16)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Cour de cassation

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Cali Apartments SCI

         Vastapuolet: Procureur général près la Cour d’appel de Paris ja Ville de Paris

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko 12.12.2006 annettua direktiiviä 2006/123/EY, (1) kun otetaan huomioon sen 1 ja 2 artiklassa määritelty tavoite ja soveltamisala, sovellettava kalustetun tilan, joka ei ole vuokranantajan vakituinen asunto, vuokraamiseen – mukaan lukien vuokraaminen, joka ei ole ammatinharjoittamista – asumiskäyttöön toistuvasti ja lyhytaikaisesti tilapäisille asiakkaille, jotka eivät asu tilassa pysyvästi, vastiketta vastaan, erityisesti palveluntarjoajan ja palvelujen käsitteiden osalta?

                  2)

                  Mikäli edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, merkitseekö rakentamista ja asumista koskevan lain L. 631-7 §:ssä säädetyn kaltainen kansallinen lainsäädäntö direktiivin 2006/123 9–13 artiklassa tarkoitettua toimintaa koskevaa lupajärjestelmää vai pelkästään vaatimusta, johon sovelletaan 14 ja 15 artiklan säännöksiä?
                  Mikäli 12.12.2006 annetun direktiivin 2006/123/EY 9–13 artiklaa sovelletaan:

                  3)

                  Onko tämän direktiivin 9 artiklan b alakohtaa tulkittava siten, että vuokra-asuntopulan torjumista koskeva tavoite on yleiseen etuun liittyvä pakottava syy, jolla voidaan perustella kansallinen toimenpide, jossa asetetaan tietyillä maantieteellisillä alueilla luvanvaraiseksi kalustetun tilan vuokraaminen asumiskäyttöön toistuvasti ja lyhytaikaisesti tilapäisille asiakkaille, jotka eivät asu tilassa pysyvästi?

                  4)

                  Mikäli näin on, onko tällainen toimenpide oikeasuhteinen sillä tavoiteltuun päämäärään nähden?

                  5)

                  Ovatko direktiivin 10 artiklan 2 kohdan d ja e alakohta esteenä sellaiselle kansalliselle toimenpiteelle, jolla asetetaan luvanvaraiseksi kalustetun tilan vuokraaminen asumiskäyttöön ”toistuvasti”, ”lyhytaikaisesti” ja ”tilapäisille asiakkaille, jotka eivät asu tilassa pysyvästi”?

                  6)

                  Ovatko direktiivin 10 artiklan 2 kohdan d–g alakohta esteenä lupajärjestelmälle, jonka mukaan luvan myöntämisedellytykset vahvistetaan kunnanvaltuuston päätöksellä ottamalla huomioon yhteiskuntaryhmien sekoittumisen tavoite erityisesti asuintilojen markkinoiden osalta sekä asuntopulan torjumisen tarve?

         (1)  Palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/123/EY (EUVL 2006, L 376, s. 36).


title: Asia T-706/18: Kanne 28.11.2018 – Air Liquide Deutschland v. komissio

text:
               28.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 35/32

      Kanne 28.11.2018 – Air Liquide Deutschland v. komissio
      (Asia T-706/18)
      (2019/C 35/39)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Air Liquide Deutschland GmbH (Düsseldorf, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Kachel ja D. Fouquet)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan kokonaisuudessaan 28.5.2018 tehdyn komission päätöksen SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), viitenumero C(2018) 3166, vuosien 2012 ja 2013 osalta.

                  —

                  toissijaisesti kumoamaan 28.5.2018 tehdyn komission päätöksen SA.34045 (2013/C) (ex 2012/NN), viitenumero C(2018) 3166, siltä osin kuin siinä määrätään vuosien 2012 ja 2013 osalta, että kuluttajille, joiden energiankulutus on vähintään 7 000 käyttötuntia vuodessa, palautetaan yli 20 prosenttia, kuluttajille, joiden energiankulutus on vähintään 7 500 käyttötuntia vuodessa, palautetaan yli 15 prosenttia ja kuluttajille, joiden energiankulutus on vähintään 8 000 käyttötuntia vuodessa, palautetaan yli 10 prosenttia julkaistuista verkkomaksuista;

                  —

                  velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan luettuna edustus- ja matkakulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen, jotka ovat pääosin samoja tai samankaltaisia kuin kanneperusteet, joihin vedotaan asiassa T-693/18, ZY v. komissio.


title: Asia T-460/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 21.11.2018 – Bopp v. EUIPO (Tasasivuisen kahdeksankulmion kuva) (EU-tavaramerkki — Hakemus sinistä kahdeksankulmaista kehystä esittävän kuviomerkin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyky — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 75 artikla (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 94 artikla))

text:
               28.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 35/23

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 21.11.2018 – Bopp v. EUIPO (Tasasivuisen kahdeksankulmion kuva)
      (Asia T-460/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Hakemus sinistä kahdeksankulmaista kehystä esittävän kuviomerkin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyky - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 75 artikla (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 94 artikla)))
      (2019/C 35/28)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Carsten Bopp (Glashütten, Saksa) (edustaja: asianajaja F. Pröckl)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: A. Söder ja D. Walicka)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 8.5.2018 tekemästä päätöksestä (asia R 1954/2016-4), joka koskee hakemusta sinistä kahdeksankulmaista kehystä esittävän kuviomerkin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Carsten Bopp velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 300, 11.9.2017.


title: Asia T-711/18: Kanne 27.11.2018 – Wyld v. EUIPO – Kaufland Warenhandel (wyld)

text:
               28.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 35/32

      Kanne 27.11.2018 – Wyld v. EUIPO – Kaufland Warenhandel (wyld)
      (Asia T-711/18)
      (2019/C 35/40)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Wyld GmbH (München, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Douglas)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Kaufland Warenhandel GmbH & Co. KG (Neckarsulm, Saksa)

         Menettely EUIPO:ssa

         Hakija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus sanamerkin wyld rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 14 525 562

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 24.9.2018 asiassa R 2621/2017-2 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen ja hyväksyy EU-tavaramerkkiä ”wyld” koskevan rekisteröintihakemuksen nro 14 525 562 siltä osin kuin se on hylätty

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 2 kohtaa on rikottu.

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-677/18: Kanne 19.11.2018 – Galletas Gullón v. EUIPO – Intercontinental Great Brands (gullón TWINS COOKIE SANDWICH)

text:
               28.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 35/23

      Kanne 19.11.2018 – Galletas Gullón v. EUIPO – Intercontinental Great Brands (gullón TWINS COOKIE SANDWICH)
      (Asia T-677/18)
      (2019/C 35/29)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Galletas Gullón, SA (Aguilar de Campoo, Espanja) (edustaja: asianajaja S. A. Martínez-Almeida y Alejos-Pita)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Intercontinental Great Brands LLC (East Hanover, New Jersey, Yhdysvallat)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki gullón TWINS COOKIE SANDWICH – Rekisteröintihakemus nro 13 877 543

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 5.9.2018 asiassa R 2378/2017-2

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n ja, tarvittaessa, Intercontinental Great Brands LLC:n korvaamaan unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituslautakunnassa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

      Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 5 kohtaa on rikottu.


title: Oikaisu virallisessa lehdessä julkaistuun tiedonantoon asiassa T-603/18 (EUVL C 436, 3.12.2018)

text:
               28.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 35/34

      Oikaisu virallisessa lehdessä julkaistuun tiedonantoon asiassa T-603/18
      (
            Euroopan unionin virallinen lehti C 436, 3. joulukuuta 2018
         )
      (2019/C 35/41)
      Virallisessa lehdessä asiassa T-603/18, ZE v. parlamentti, julkaistu tiedonanto oikaistaan seuraavasti:

               ”Kanne 9.10.2018 – ZE v. parlamentti
               (Asia T-603/18)
               ()
               Oikeudenkäyntikieli: kreikka

                  Asianosaiset

                  Kantaja: ZE (edustaja: asianajaja P. Giatagantzidis)

                  Vastaaja: Euroopan parlamentti

                  Vaatimukset

               Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                           —

                           kumoaa Euroopan parlamentin pääsihteerin 25.9.2018 tekemän päätöksen, jolla kantaja pidätettiin virantoimituksesta 31.10.2018 saakka, ja kaikki tähän päätökseen liittyvät toimet

                           —

                           velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

                  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

                           1)

                           Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan kantajan oikeutta tulla kuulluksi on loukattu ennen riidanalaisen ja tälle vastaisen päätöksen tekemistä.

                           2)

                           Toinen kanneperuste, jonka mukaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklassa vahvistettua oikeutta hyvään hallintoon on loukattu, koska riidanalainen päätös tehtiin tietoja kalastelemalla.

                           3)

                           Kolmas kanneperuste, jonka mukaan pääsihteeri loukkasi puolueettomuuden periaatetta, koska tämä sekä määräsi aloitettavaksi kantajaa koskeneen hallinnollisen tutkimuksen että teki riidanalaisen päätöksen.

                           4)

                           Neljäs kanneperuste, jonka mukaan kantajan oikeutta yksityiselämän suojaan loukattiin ilmeisellä tavalla, koska häneltä evättiin pääsy hänen työpaikalleen ja hänen henkilökohtaisiin tietoihinsa.

                           5)

                           Viides kanneperuste, jonka mukaan menettelyn aikana loukattiin syyttömyysolettamaa ja menettelyn salaisuutta, koska parlamentin johtavat virkamiehet antoivat lausuntoja lehdistölle.”


title: Asia T-684/18: Kanne 20.11.2018 – ZV v. komissio

text:
               28.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 35/24

      Kanne 20.11.2018 – ZV v. komissio
      (Asia T-684/18)
      (2019/C 35/30)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: ZV (edustaja: asianajaja J.-N. Louis)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan komission päätökset, jotka on annettu tiedoksi 12.2.2018 päivätyllä kirjeellä ja joilla on hylätty kantajan hakemus apulaissovittelijan tehtävään ja nimitetty tehtävään muu hakija

                  —

                  velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu harkintavallan ja menettelyn väärinkäyttöön. Kantaja väittää tältä osin, että avointa tehtävää koskevalla ilmoituksella COM/2017/1739 ei voitu varmistaa sitä, että valitulla ehdokkaalla on tosiasiassa avoimen tehtävän hoitamisen kannalta välttämätön koulutus ja kokemus. Kantaja toteaa lisäksi, ettei tehtävään valittu hakija täytä kaikkia edellytyksiä siltä osin kuin on kyse muun muassa sovittelukokemuksesta ja Euroopan unionin henkilöstösääntöihin liittyvästä hyvästä oikeudellisesta osaamisesta.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu sovitteluelimen vahvistamista koskevan 4.3.2002 tehdyn komission päätöksen C(2002/601) rikkomiseen, koska päätöksen 6 artiklan 3 kohdassa säädetään, että komission puheenjohtaja nimittää apulaissovittelijat sovittelijan ehdotuksesta, mutta siinä ei säädetä esivalintamenettelystä tai hyväksyttyjen ehdokkaiden luettelon laatimisesta. Nyt käsiteltävässä asiassa nimitysasioiden lausuntokomitea kuitenkin järjesti esivalintamenettelyn ja toimitti sovittelijalle luettelon kolmesta hyväksymästään ehdokkaasta. Tästä seuraa kantajan mukaan, ettei sovittelija ole tutkinut kaikkia ehdokkuuksia ja että hän on näin ollen mainitun säännöksen vastaisesti esittänyt komission puheenjohtajalle hyväksytyn ehdokkaan nimittämistä tehtävään.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, joka perustuu perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin kanteen kohteena olevien päätösten osalta.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, joka perustuu avointa tehtävää koskevan ilmoituksen COM/2017/1739 rikkomiseen ja ilmeiseen arviointivirheeseen. Kantaja väittää tältä osin, että, toisin kuin hän itse, tehtävään valittu hakija ei täytä edellytyksiä, joita edellä mainitussa ilmoituksessa vaaditaan riidanalaisen tehtävän hoitamiseksi, eli muun muassa henkilöstösääntöjen ja virkamiehiin ja muihin toimenhaltijoihin sovellettavien säädösten hyvää tuntemusta ja kokemusta riitojenratkaisun alalla.


title: Asia T-690/18: Kanne 22.11.2018 – Sony Interactive Entertainment Europe v. EUIPO – Vieta Audio (Vita)

text:
               28.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 35/25

      Kanne 22.11.2018 – Sony Interactive Entertainment Europe v. EUIPO – Vieta Audio (Vita)
      (Asia T-690/18)
      (2019/C 35/31)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: S. Malynicz, QC)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Vieta Audio, SA (Barcelona, Espanja)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki Vita – EU-tavaramerkki N:o 9 993 361

         EUIPO:ssa käyty menettely: Menettämismenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 10.9.2018 asiassa R 695/2018-4 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n ja muun osapuolen valituslautakunnassa vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 72 artiklan 6 kohdan rikkominen

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohdan rikkominen.


title: Asia T-691/18: Kanne 22.11.2018 – KPN v. komissio

text:
               28.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 35/25

      Kanne 22.11.2018 – KPN v. komissio
      (Asia T-691/18)
      (2019/C 35/32)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: KPN BV (Rotterdam, Alankomaat) (edustajat: asianajajat P. van Ginneken ja G. Béquet)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan 30.5.2018 annetun komission päätöksen C(2018) 3569 final, jolla todetaan yrityskeskittymä, jolla Liberty Global plc aikoi hankkia yksinomaisen määräysvallan Ziggo NV:stä, sisämarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi (asia M.7000 – Liberty Global / Ziggo)

                  —

                  palauttamaan asian komissioon lisätutkimuksia varten sulautuma-asetuksen (1) 10 artiklan 5 kohdan mukaisesti

                  —

                  velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen.

                  1.

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisen virheen määrittäessään maksullisten Premium-urheilukanavien ja -elokuvakanavien markkinat

                              —

                              Kantaja väittää tässä yhteydessä esittäneensä hallinnollisessa menettelyssä, että Ziggo Sport Totaal (jäljempänä ZST) on vähittäismarkkinoilla kilpailemista varten välttämätön televisio-, laajakaista- ja matkapuhelinpalvelujen jälleenmyyjille sekä yhden tai useamman näiden palvelujen paketeille. Komission suorittama markkinatutkimus väitetysti vahvisti tämän väittämän. Tästä seuraa, etteivät kaksi maksullista Premium-urheilukanavaa ZST ja FOX Sports ole korvattavissa keskenään.

                              —

                              Kantaja väittää edelleen komission kuitenkin todenneen, että maksullisten Premium-urheilukanavien eli ZST:n ja FOX Sportsin tarjonnalle ja hankinnalle tukkutasolla oli olemassa yhdet markkinat eikä markkinoita ollut tarpeen jakaa pienempiin osiin.

                              —

                              Kantajan mukaan nämä virheet markkinoiden määrittämisessä vaikuttivat komission suorittamiin lisätutkimuksiin ja lopulta päätelmään sallia keskittymä.

                  2.

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio ei perustellut riittävästi maksullisten Premium-urheilukanavien ja -elokuvakanavien markkinoiden määrittämistä

                              —

                              Kantaja väittää tässä yhteydessä, että komission olettama siitä, että FOX Sports ja ZST kuuluvat samoille markkinoille, olisi edellyttänyt kattavaa selitystä, koska olettama on ristiriidassa komission markkinatutkimuksen kanssa, josta ilmeni, että ZST on välttämätön, sekä komission aikaisempien päätösten kanssa.

                              —

                              Kantaja väittää edelleen, ettei komissio perustellut maksullisten Premium-elokuvakanavien markkinoiden määrittämistä.

                              —

                              Kantajan mukaan nämä puutteet markkinoiden määrittämisen perusteluissa vaikuttivat komission suorittamiin lisätutkimuksiin ja lopulta päätelmään sallia keskittymä.

                  3.

                  Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisen virheen arvioidessaan mahdollisuutta sulkea ZST:n markkinat sekä sitä, mitkä tämän vaikutukset ovat ZST:n tarjonnalle ja hankinnalle tukkumarkkinoilla

                              —

                              Kantaja väittää tässä yhteydessä, että keskittymän johdosta keskittymän osapuolten markkinavoima ZST:n markkinoilla laajeni koko Alankomaiden alueelle.

                              —

                              Kantaja väittää edelleen, että mikäli keskittymän osapuolet kieltäytyvät antamasta kolmannelle taholle pääsyä ZST:hen (taloudellisesti kannattavin ehdoin), ne pystyvät sulkemaan ZST:n markkinat vaihdannan myöhemmän vaiheen kilpailijoiltaan.

                  4.

                  Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio ei riittävästi perustellut arviotaan mahdollisuudesta sulkea ZST;n markkinat eikä siitä, mitkä tämän vaikutukset ovat ZST:n tarjonnalle ja hankinnalle tukkumarkkinoilla

                              —

                              Kantaja väittää tässä yhteydessä, että komissio sivuutti riidanalaisen päätöksen jaksossa 5.1.2.1 olevan markkinoiden määritelmän perusteella väitteen ZST:n välttämättömyydestä, minkä vuoksi sen markkinat voidaan sulkea. Kantaja väittää sen väittämänsä perusteella, ettei riidanalaisessa päätöksessä ole määritelty markkinoita tai ne on määritelty virheellisesti, että komission arviointi perustuu virheelliseen lähtökohtaan.

                              —

                              Kantaja väittää edelleen, että komissio ei riittävästi perustellut arviotaan siitä, ettei keskittymän osapuolten ollut mahdollista sulkea ZST:n markkinoita, eikä siitä, mitkä tämän vaikutukset olivat.

                  5.

                  Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisen virheen arvioidessaan mahdollisuutta sulkea HBO-sisällön markkinat
                  Kantaja väittää tässä yhteydessä, että komissio arvioi virheellisesti puutteellisen markkinoiden määritelmän sekä virheellisten olettamien perusteella, ettei keskittymän osapuolilla ole merkittävää markkinavoimaa.

                  6.

                  Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio ei riittävästi perustellut arvioita mahdollisuudesta sulkea HBO-sisällön markkinat
                  Kantaja väittää tässä yhteydessä, että ilman luotettavaa määritelmää elokuvasisällön markkinoista komission arvio keskittymän vaikutuksista kyseisiin markkinoihin on automaattisesti riittämättömästi perusteltu.

         (1)  Yrityskeskittymien valvonnasta 20.1.2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 139/2004 (EUVL L 24, 29.1.2004, s. 1).


title: Asia C-778/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 11.12.2018 – Association française des usagers de banques v. Ministre de l’Économie et des Finances

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/14

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 11.12.2018 – Association française des usagers de banques v. Ministre de l’Économie et des Finances
      (Asia C-778/18)
      (2019/C 54/18)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Conseil d’État

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Association française des usagers de banques

         Vastaaja: Ministre de l’Économie et des Finances

         Ennakkoratkaisukysymykset

      Salliiko kuluttajille tarkoitetuista kiinteää asunto-omaisuutta koskevista luottosopimuksista 4.2.2014 annetun direktiivin 2014/17/EU (1) 12 artiklan 2 kohdan a alakohta, erityisesti kun otetaan huomioon tavoitteet, jotka liittyvät siinä maksu- ja säästötileille, joiden avaamisen tai voimassa pitämisen se sallii, asetetut tavoitteet, tai saman artiklan 3 kohta, yhtäältä sen, että lainanantaja asettaa lainanottajalle erikseen yksilöidyn edun saamisen ehdoksi kaikkien palkkatulojen tai niihin rinnastettavien tulojen tallettamisen lainanantajan pankin maksutilille luottosopimuksessa vahvistetun jakson ajan, riippumatta luoton määrästä, erääntymisestä tai kestosta, ja toisaalta sen, että näin määrätty ajanjakso voi kestää kymmenen vuotta tai sopimuksen keston ajan, jos se on tätä lyhyempi?
      Estävätkö kyseisellä hetkellä voimassa olleen 13.11.2007 annetun direktiivin 2007/64/EY (2) 45 artikla, jonka säännökset on sittemmin otettu 25.11.2015 annetun direktiivin (EU) 2015/2366 (3) 55 artiklaan, ja 23.7.2014 annetun direktiivin 2014/92/EU (4) 9–14 artikla, jotka liittyvät pankkien asiakkaiden liikkuvuuden helpottamiseen ja maksutilin sulkemismaksuihin, [yhtäältä] sen, että lainanottajan lainanantajan pankissa luottosopimuksen yhteydessä avaaman tilin, jonka tarkoituksena on lainanottajan tulojen tallettaminen sille yksilöidyn edun vastineeksi, sulkeminen johtaa, mikäli se tapahtuu ennen sopimuksessa vahvistettua määräaikaa, tämän edun menettämiseen, jopa yli vuoden kuluttua tilin avaamisesta, ja toisaalta, estävätkö nämä samat säännökset sen, että tämä ajanjakso voi kestää kymmenen vuotta tai luottosopimuksen koko keston ajan?

         (1)  Kuluttajille tarkoitetuista kiinteää asunto-omaisuutta koskevista luottosopimuksista ja direktiivien 2008/48/EY ja 2013/36/EU sekä asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta 4.2.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/17/ЕU (EUVL 2014, L 60, s. 34).

         (2)  Maksupalveluista sisämarkkinoilla, direktiivien 97/7/EY, 2002/65/EY, 2005/60/EY ja 2006/48/EY muuttamisesta ja direktiivin 97/5/EY kumoamisesta 13.11.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/64/EY (EUVL 2007, L 319, s. 1).

         (3)  Maksupalveluista sisämarkkinoilla, direktiivien 2002/65/EY, 2009/110/EY ja 2013/36/EU ja asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta sekä direktiivin 2007/64/EY kumoamisesta 25.11.2015 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2015/2366 (EUVL 2015, L 337, s. 35).

         (4)  Maksutileihin liittyvien maksujen vertailukelpoisuudesta, maksutilien siirtämisestä ja mahdollisuudesta käyttää perusmaksutilejä 23.7.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/92/EU (EUVL 2014, L 257, s. 214).


title: Asia T-703/18: Kanne 27.11.2018 – Puola v. komissio

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/21

      Kanne 27.11.2018 – Puola v. komissio
      (Asia T-703/18)
      (2019/C 54/36)
      Oikeudenkäyntikieli: puola

         Asianosaiset

         Kantaja: Puolan tasavalta (asiamies: B. Majczyna)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Euroopan komission 17.9.2018 antaman päätöksen, jolla asetetaan velvollisuus panna täytäntöön lopullisessa tarkastuskertomuksessa esitetyt toimenpiteet ja suositukset siltä osin kuin on kyse suosituksesta 04.01(g), joka koskee rahoitusoikaisujen soveltamista arvonlisäveroon liittyviin menoihin tilanteissa, joissa tukea vastaanottaneet henkilöt olivat arvonlisäverovelvollisia henkilöitä ja näin ollen oikeutettuja perimään arvonlisäveroja takaisin mutta eivät tehneet näin hankkeissa, jotka toteutettiin osana toimintaohjelmia, jotka rahoitettiin osaksi Euroopan sosiaalirahastosta, sellaisten menojen osalta, jotka ilmoitettiin Euroopan komission korvattaviksi

                  —

                  velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen ainoaan kanneperusteeseen, joka perustuu siihen, että asetuksen N:o 1303/2013 (1) 65 artiklan 2 kohtaa ja 69 artiklan 3 kohdan c alakohtaa, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen 2 artiklan 10 kohdan kanssa, on rikottu tulkitsemalla kyseisiä säännöksiä virheellisesti ja toteamalla virheellisesti, että asetuksen N:o 1303/2013 69 artiklan 3 kohdan c alakohtaa sovelletaan Euroopan sosiaalirahastosta maksettavan tuen lopullisiin vastaanottajiin huolimatta siitä, etteivät he ole kyseisen asetuksen 2 artiklan 10 kohdassa tarkoitettuja tuensaajia.
      Puolan tasavalta väittää kyseisen kanneperusteen osalta, että sellaisen yleisen säännön mukaisesti, joka koskee menojen tukikelpoisuutta Euroopan sosiaalirahastosta rahoitettavissa hankkeissa asetuksen N:o 1303/2013 65 artiklan 2 kohdan mukaisesti, kyseisen asetuksen 69 artiklaan perustuvin, menojen tukikelpoisuutta koskevien vaatimusten täyttäminen on hankkeen toteuttavan tuensaajan vastuulla.
      Kantaja katsoo, että asetuksen N:o 1303/2013 2 artiklan 10 kohdassa jätetään tapauksissa, joissa kyse on arvoltaan alle 200 000 euron tuesta, yksiselitteisesti jäsenvaltioiden valittavaksi se, pidetäänkö tukea vastaanottavaa tai tukea antavaa henkilöä tuensaajana.
      Nyt käsiteltävässä asiassa Puolan viranomaiset ovat päättäneet, että tukea antava henkilö on tuensaaja, ei tukea vastaanottava henkilö. Tuen lopulliset vastaanottajat eivät ole tuensaajia, eikä asetuksen N:o 1303/2013 69 artiklan 3 kohdan c alakohtaa kantajan mukaan näin ollen sovelleta heihin.
      Puolan tasavalta korostaa lisäksi, että jos nyt käsiteltävässä asiassa tukea vastaanottavien henkilöiden – jotka ovat työttömiä – katsottaisiin olevan tuensaajia, tämä merkitsisi sitä, että heihin kohdistettaisiin useita velvollisuuksia, jotka liittyvät saatua tukea koskevaan tilinpitoon, hankkeen täytäntöönpanon edistymisestä raportointiin, hankevalvontaan ja tietojen syöttämiseen informaatioteknologian järjestelmiin, jotka ovat osa toimintaohjelmien täytäntöönpanoa. Tällainen ratkaisu tekisi mahdottomaksi asetuksen N:o 1303/2013 tavoitteiden saavuttamisen.

         (1)  Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 320).


title: asia T-71/19: Kanne 6.2.2019 — BMC v. komissio ja Clean Sky 2 -yhteisyritys

text:
               1.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 122/24

      Kanne 6.2.2019 — BMC v. komissio ja Clean Sky 2 -yhteisyritys
      (asia T-71/19)
      (2019/C 122/27)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: BMC Srl (Medicina, Italia) (edustajat: asianajajat S. Dindo ja L. Picotti)

         Vastaajat: Euroopan komissio ja Clean Sky 2 -yhteisyritys

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan 6.12.2018 tehdyn Clean Sky 2 -yhteisyrityksen päätöksen, jolla vahvistetaan 10.10.2018 tehty päätös, jolla Clean Sky 2 katsoi, ettei ehdotukselle nro 831874, joka liittyi ehdotuspyyntöön H2020-CS2-CFP08-2018-01, joka koskee moottorin imujärjestelmää ja roottorien jäänestojärjestelmiä, voida myöntää rahoitusta.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kantaja esitti ehdotuksensa osallistumisesta ehdotuspyyntöön H2020-CS2-CFP08-2018-01 (Clean Sky 2 Call for proposals 08), jota hallinnoi Clean Sky 2 (Clean Sky 2 -ohjelma) ja jonka tarkoituksena oli kehittää moottorin imujärjestelmä ja roottorien jäänestojärjestelmiä (integrating a removable anti-ice system).
      Kantaja väittää, että se on tällä hetkellä ainoa yritys maailmassa, joka on ratkaissut lentoturvallisuusongelman helikoptereiden osalta jäätymisolosuhteissa.
      Se huomauttaa tältä osin, että vaikka ehdotuspyyntö koski nimenomaan pyyntöä esittää ehdotuksia jäänestojärjestelmän kehittämiseksi, Clean Sky 2 (ja tarkemmin sanottuna ehdotuspyyntöä hallinnoimaan nimetty yksikkö) katsoi, ettei kantajan ehdotus ylittänyt ehdotuspyynnön mukaista kynnysarvoa.
      Kyseisessä päätöksessä on rikottu menettelysääntöjä seuraavista syistä.

                  1.

                  Asetuksen (EU) N:o 1290/2013 15 artiklan, jonka otsikko on ”Valinta- ja avustuksenmyöntämisperusteet”, rikkominen (mm. kun kantajalle on annettu keskitason pisteet säännöksessä mainittuihin kriteereihin nähden) sekä SEUT 296 artiklassa ja perusoikeuskirjan 41 artiklassa tarkoitetun perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättäminen.

                  2.

                  Kyseisessä tapauksessa on käytetty väärin harkintavaltaa siltä osin kuin jokaisen kriteerin osalta on myönnetty (keskitason) pisteitä, joita ei ole mainittu siinä pisteasteikossa, jonka mukaan jätettyjä ehdotuksia on arvioitava.

                  3.

                  Kyseisessä tapauksessa on käytetty väärin harkintavaltaa tutkimuksen puuttumisen ja tosiseikkojen vääristämisen vuoksi erityisesti siltä osin kuin kyseessä olevalla toimella tavoiteltujen päämäärien toteutumista ei ole varmistettu.


title: asia C-168/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Puglia (Italia) on esittänyt 25.2.2019 — HB v. Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

text:
               17.6.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 206/20

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Puglia (Italia) on esittänyt 25.2.2019 — HB v. Istituto Nazionale della Previdenza Sociale
      (asia C-168/19)
      (2019/C 206/24)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Corte dei Conti — Sezione Giurisdizionale per la Regione Puglia

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: HB

         Vastaaja: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko SEUT 18 ja SEUT 21 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan toisessa jäsenvaltiossa asuvalta henkilöltä, joka on saanut kaikki tulonsa ensimmäisestä jäsenvaltiosta mutta jolla ei ole toisen jäsenvaltion kansalaisuutta, kannetaan tulovero ilman, että hänellä olisi oikeutta ensimmäisen jäsenvaltion myöntämiin verohelpotuksiin?


title: asia C-580/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 8.5.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Riigikohus — Vito) — Mittetulundusühing Järvelaev v. Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA) (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen maatalouspolitiikka — Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) tuki maaseudun kehittämiseen — Asetus (EY) N:o 1698/2005 — Ajallinen sovellettavuus — 72 artikla — Yhteisrahoitettujen investointitoimien pysyvyys — Yhteisrahoitetun investointitoimen huomattava muutos — Maaseuturahaston yhteisrahoittaman investointitoimen ansiosta hankittu kohde, jonka tuensaaja on antanut vuokralle kolmannelle — Yhteisen maatalouspolitiikan rahoitus, hallinnointi ja seuranta — Asetus (EY) N:o 1306/2013 — 54 ja 56 artikla — Jäsenvaltioiden velvollisuus periä sääntöjenvastaisuuden tai laiminlyönnin vuoksi aiheettomasti suoritetut maksut takaisin — Sääntöjenvastaisuuden käsite — Takaisinperintämenettelyn aloittaminen)

text:
               8.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 230/8

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 8.5.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Riigikohus — Vito) — Mittetulundusühing Järvelaev v. Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)
      (asia C-580/17) (1)

      (Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen maatalouspolitiikka - Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) tuki maaseudun kehittämiseen - Asetus (EY) N:o 1698/2005 - Ajallinen sovellettavuus - 72 artikla - Yhteisrahoitettujen investointitoimien pysyvyys - Yhteisrahoitetun investointitoimen huomattava muutos - Maaseuturahaston yhteisrahoittaman investointitoimen ansiosta hankittu kohde, jonka tuensaaja on antanut vuokralle kolmannelle - Yhteisen maatalouspolitiikan rahoitus, hallinnointi ja seuranta - Asetus (EY) N:o 1306/2013 - 54 ja 56 artikla - Jäsenvaltioiden velvollisuus periä sääntöjenvastaisuuden tai laiminlyönnin vuoksi aiheettomasti suoritetut maksut takaisin - Sääntöjenvastaisuuden käsite - Takaisinperintämenettelyn aloittaminen)
      (2019/C 230/09)
      Oikeudenkäyntikieli: viro

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Riigikohus

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Mittetulundusühing Järvelaev

         Vastapuoli: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) ohjelmakauden 2007-2013 osalta hyväksymän ja yhteisrahoittaman investointitoimen pysyvyyttä on arvioitava Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen 20.9.2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 asetuksen 72 artiklan säännösten perusteella. Silloin kun kyseisen toimen yhteydessä aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperintä tapahtuu kyseisen ohjelmakauden päätyttyä eli 1.1.2014 jälkeen, takaisinperinnän perusteen on oltava yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 56 artikla.

                  2)

                  Se, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen tuen, joka on maksettu asetuksessa N:o 1698/2005 tarkoitetun Leader-toimintalinjan mukaisesti Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) yhteisrahoittaman investointitoimen yhteydessä, saaja antaa tämän tuen avulla hankitun kohteen vuokralle kolmannelle, joka käyttää sitä samaan toimintaan, jota kyseisen tuen saajan oli tarkoitus harjoittaa, voi olla kyseisen asetuksen 72 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tämän yhteisrahoitetun investointitoimen huomattava muutos, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on kaikki kyseessä olevat tosiseikat ja oikeudelliset seikat huomioon ottaen tarkistettava tämän säännöksen a ja b alakohdassa säädettyjen vaihtoehtoisten edellytysten osalta. Sen toteamiseksi, että yritykselle tai julkiselle elimelle on koitunut kyseisen asetuksen 72 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua aiheetonta hyötyä, kansallisen toimivaltaisen viranomaisen on määriteltävä tuomioistuinten valvonnan alaisuudessa, mistä aiheeton hyöty konkreettisesti koostuu. Kysymys siitä, olisiko — kun otetaan huomioon tosiseikat ja oikeudelliset seikat — tuen tosiasiallinen käyttäjä saanut tukea, jos se olisi esittänyt itse tukihakemuksen, on tosin merkityksellinen mutta ei ratkaiseva kyseisen asetuksen 72 artiklan 1 kohdan a alakohtaa sovellettaessa.

                  3)

                  Asetuksen N:o 1698/2005 72 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa asetetaan Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) yhteisrahoittaman investointitoimen yhteydessä maksetun tuen saajalle velvollisuus säilyttää ja käyttää itse tämän investointitoimen yhteydessä hankittua kohdetta vähintään viiden vuoden ajan viimeisen tukierän maksamisesta lukien.

                  4)

                  Asetuksen N:o 1306/2013 56 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä tarkoitetun sääntöjenvastaisuuden muodostaa se, että Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maatalousrahasto) yhteisrahoittaman ja asetuksessa N:o 1698/2005 tarkoitettuun Leader-toimintalinjaan kuuluvan investointitoimen yhteydessä myönnetyn tuen saaja jättää toteuttamatta tukihakemukseensa merkitsemistään toimea koskevista osista yhden, joka on yksi niistä kriteereistä, joiden perusteella tukihakemuksia on arvioitu asetettaessa niitä paremmuusjärjestykseen, vaikka tämän kriteerin toteutumista ei edellytetty siihen liittyvässä kansallisessa säännöstössä, mikäli investointitoimen asetuksen N:o 1698/2005 72 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu huomattava muutos perustuu tällaisen osan toteuttamatta jättämiseen, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on arvioitava.

                  5)

                  Asetuksen N:o 1306/2013 56 artiklaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että aiheettomasti maksetun tuen takaisinperintämenettely aloitetaan ennen viiden vuoden kulumista siitä, kun hallintoviranomainen teki päätöksen tuen myöntämisestä. Tämä säännös ei myöskään ole esteenä sille, että tällaista takaisinperintämenettelyä jatketaan siinä tapauksessa, että tuensaaja korjaa menettelyn aikana sen ehtojen noudattamatta jättämisen, jonka johdosta menettely pantiin vireille.

         (1)  EUVL C 412, 4.12.2017.


title: yhdistetyt asiat T-836/16 ja T-624/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.5.2019 — Puola v. komissio (Valtiontuet — Vähittäiskaupan alalla Puolassa kannettava vero — Liikevaihdon perusteella kannettava progressiivinen vero — Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskeva päätös — Lopullinen päätös, jolla valtiontukitoimenpide todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi — Valtiontuen käsite — Valikoivuusedellytys)

text:
               8.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 230/28

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.5.2019 — Puola v. komissio
      (yhdistetyt asiat T-836/16 ja T-624/17) (1)

      (Valtiontuet - Vähittäiskaupan alalla Puolassa kannettava vero - Liikevaihdon perusteella kannettava progressiivinen vero - Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskeva päätös - Lopullinen päätös, jolla valtiontukitoimenpide todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi - Valtiontuen käsite - Valikoivuusedellytys)
      (2019/C 230/34)
      Oikeudenkäyntikieli: puola

         Asianosaiset

         Kantaja: Puolan tasavalta (asiamiehet: B. Majczyna, M. Rzotkiewicz ja A. Kramarczyk-Szaładzińska)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Herrmann ja P.-J. Loewenthal)

         Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Unkari (asiamiehet: asiassa T-836/16 M. Fehér, G. Koós ja E. Tóth, sekä T-624/17 M. Fehér ja G. Koós)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuvat vaatimukset siitä, että unionin yleisen tuomioistuimen on kumottava yhtäältä komission 19.9.2016 antama päätös C(2016) 5596 lopullinen, joka koskee valtiontukea SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN) — Puola — Puolan vähittäiskauppavero ja jolla aloitetaan kyseisen toimenpiteen osalta SEUT 108 artiklan 2 kohdassa määrätty virallinen tutkintamenettely, ja toisaalta valtiontuesta SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN), jonka Puola on toteuttanut vähittäiskauppaverona, 30.6.2017 annettu komission päätös (EU) 2018/160 (EUVL 2018, L 29, s. 38), jolla menettely päätetään ja jossa todetaan, että mainittu toimenpide on sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea ja että kyseinen toimenpide on pantu täytäntöön sääntöjenvastaisesti.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Komission 19.9.2016 antama päätös C(2016) 5596 lopullinen, joka koskee valtiontukea SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN) — Puola — Puolan vähittäiskauppavero, kumotaan.

                  2)

                  Valtiontuesta SA.44351 (2016/C) (ex 2016/NN), jonka Puola on toteuttanut vähittäiskauppaverona, 30.6.2017 annettu komission päätös (EU) 2018/160 kumotaan.

                  3)

                  Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Puolan tasavallan oikeudenkäyntikulut asioissa T-836/16 ja T-624/17.

                  4)

                  Unkari vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan asioissa T-836/16 ja T-624/17.

         (1)  EUVL C 30, 30.1.2017.


title: asia T-734/18 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 8.5.2019 — Sumitomo Chemical ja Tenka Best v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Biosidivalmisteet — Tehoaine empentriini — Hyväksynnän epääminen — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Kiireellisyysedellytys ei täyty)

text:
               8.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 230/53

      Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 8.5.2019 — Sumitomo Chemical ja Tenka Best v. komissio
      (asia T-734/18 R)
      (Väliaikainen oikeussuoja - Biosidivalmisteet - Tehoaine empentriini - Hyväksynnän epääminen - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Kiireellisyysedellytys ei täyty)
      (2019/C 230/67)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Sumitomo Chemical (UK) plc (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Tenka Best, SL (Aiguafreda, Espanja) (edustajat: asianajaja K. Van Maldegem ja solicitor V. McElwee)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Haasbeek ja R. Lindenthal)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Belgian kuningaskunta (asiamiehet: L. Van den Broeck ja P. Cottin, avustajinaan asianajajat A. Poppe ja E. Jacubowitz)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva vaatimus empentriinin hyväksymättä jättämisestä valmisteryhmään 18 kuuluvissa biosidivalmisteissa käytettävänä vanhana tehoaineena 18.9.2018 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2018/1251 (EUVL 2018, L 235, s. 24) täytäntöönpanon lykkäämisestä.

         Määräysosa

                  1)

                  Välitoimihakemus hylätään.

                  2)

                  Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: asia T-245/19: Kanne 10.4.2019 — Uzina Metalurgica Moldoveneasca v. komissio

text:
               8.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 230/54

      Kanne 10.4.2019 — Uzina Metalurgica Moldoveneasca v. komissio
      (asia T-245/19)
      (2019/C 230/68)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Uzina Metalurgica Moldoveneasca OAO (Rîbnița, Moldova) (edustajat: asianajajat P. Vander Schueren ja E. Gergondet)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  ottamaan kanteen tutkittavaksi

                  —

                  kumoamaan 31.1.2019 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/159 (1) siltä osin kuin se koskee kantajaa

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahdeksaan kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että komission täytäntöönpanoasetus 2019/159 perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen ja sillä loukataan yhdenvertaisuus- ja syrjimättömyysperiaatteita, koska Moldovasta peräisin olevaan tuontiin sovelletaan lopullisia suojatoimenpiteitä, kun taas vastaavat tuonnit Euroopan talousalueen jäsenvaltioista jäävät tällaisten toimenpiteiden ulkopuolelle.

                  2)

                  Toinen kanneperuste perustuu siihen, että komission täytäntöönpanoasetus 2019/159 on 11.3.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2015/478 (2) 18 artiklan vastainen, koska Moldovasta peräisin olevaan tuontiin sovelletaan lopullisia suojatoimenpiteitä, vaikka tuonti Moldovan kaltaisista kehittyvistä maista olisi pitänyt jättää tällaisten toimenpiteiden soveltamisalan ulkopuolelle.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste on vaihtoehtoinen, ja sillä väitetään, että vastaaja loukkasi hyvän hallinnon periaatetta ja luottamuksensuojan periaatetta, teki ilmeisen arviointivirheen ja rikkoi asetuksen 2015/478 16 artiklaa, koska se ei arvioinut, täyttyivätkö suojatoimenpiteiden soveltamiskriteerit kaikkien kyseessä olevan tavaran muodostavien tavararyhmien osalta erikseen.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste perustuu siihen, että vastaaja teki ilmeisen arviointivirheen, laiminlöi huolenpitovelvollisuutensa ja rikkoi asetuksen 2015/478 9 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 16 artiklaa, koska se katsoi, että tavaran Euroopan unioniin tuonnin lisääntyminen oikeuttaa suojatoimenpiteet.

                  5)

                  Viides kanneperuste perustuu siihen, että vastaaja teki ilmeisen arviointivirheen, loukkasi hyvän hallinnon periaatetta, laiminlöi huolenpitovelvollisuutensa ja toimi asetuksen 2015/478 5 artiklan 2 kohdan, 9 artiklan 2 kohdan ja 16 artiklan vastaisesti, kun se katsoi vakavan haitan uhan olevan olemassa.

                  6)

                  Kuudes kanneperuste perustuu siihen, että vastaaja teki ilmeisen arviointivirheen ja rikkoi asetuksen 2015/478 16 artiklaa, koska se ei katsonut, että tuonnin lisääntyminen sellaisenaan uhkasi aiheuttaa vakavaa haittaa Euroopan unionin tuotannonalalle eikä ottanut huomioon muita tekijöitä, joilla vakavan haitan uhka olisi voitu oikeuttaa.

                  7)

                  Seitsemäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että komission täytäntöönpanoasetus 2019/159 on asetuksen 2015/478 16 artiklan vastainen, koska vastaajalta puuttui toimivalta ja se rikkoi asetuksen 2015/478 5 artiklan 1 kohtaa, kun se aloitti komission täytäntöönpanoasetuksen 2019/159 antamiseen johtaneen tutkimisen viran puolesta.

                  8)

                  Kahdeksas kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastaaja loukkasi kantajan oikeutta tulla kuulluksi, koska se ei antanut olennaisia tietoja tuonnin ja Euroopan unionin tuotannonalan kärsimän haitan kehittymisestä.

         (1)  Lopullisten suojatoimenpiteiden käyttöönotosta tiettyjen terästuotteiden tuonnissa 31.1.2019 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2019/159 (EUVL 2019, L 31, s. 27).

         (2)  Tuontiin sovellettavasta yhteisestä järjestelmästä 11.3.2015 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2015/478 (EUVL 2015, L 83, s. 16).


title: asia T-266/19: Kanne 20.4.2019 — gastivo portal v. EUIPO — La Fourchette (Haarukka vihreällä taustalla)

text:
               8.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 230/55

      Kanne 20.4.2019 — gastivo portal v. EUIPO — La Fourchette (Haarukka vihreällä taustalla)
      (asia T-266/19)
      (2019/C 230/69)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: gastivo portal GmbH (Bremen, Saksa) (edustajat: asianajajat: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich ja N. Achilles)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: La Fourchette SAS (Pariisi, Ranska)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi (Haarukka vihreällä pohjalla) — Rekisteröintihakemus nro 15 474 356

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 20.2.2019 asiassa R 1213/2018-4 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n ja valituslautakunnassa muuna osapuolena olleen asianosaisen korvaamaan oikeudenkäyntikulut, kantajalle valituslautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 46 artiklan 1 kohdan rikkominen.


title: asia T-267/19: Kanne 20.4.2019 — gastivo portal v. EUIPO — La Fourchette (Haarukka vihreällä taustalla)

text:
               8.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 230/56

      Kanne 20.4.2019 — gastivo portal v. EUIPO — La Fourchette (Haarukka vihreällä taustalla)
      (asia T-267/19)
      (2019/C 230/70)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: gastivo portal GmbH (Bremen, Saksa) (edustajat: asianajajat: O. Spieker, A. Schönfleisch, N. Willich ja N. Achilles)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: La Fourchette SAS (Pariisi, Ranska)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi (Haarukka vihreällä pohjalla) — Rekisteröintihakemus nro 15 474 356

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 20.2.2019 asiassa R 1211/2018-4 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n ja valituslautakunnassa muuna osapuolena olleen asianosaisen korvaamaan oikeudenkäyntikulut, kantajalle valituslautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 46 artiklan 1 kohdan rikkominen.


title: Asia T-294/19: Kanne 4.5.2019 — Vanhoudt ym. v. EIP

text:
               8.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 230/57

      Kanne 4.5.2019 — Vanhoudt ym. v. EIP
      (Asia T-294/19)
      (2019/C 230/71)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Patrick Vanhoudt (Gonderange, Luxemburg) ja yhdeksän muuta kantajaa (edustaja: A. Haines, Barrister)

         Vastaaja: Euroopan investointipankki (EIP)

         Vaatimukset

      Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan EIP:n 31.1.2019 tekemän päätöksen, jolla kieltäydytty korvaamasta kantajille heille aiheutunutta menetystä ja kieltäydytty jakamasta SPAC –simulointityökalua ja sillä saatuja tuloksia

                  —

                  lisäksi tai vaihtoehtoisesti velvoittamaan EIP:n korvaamaan kantajille aineeton vahinko, joka heille on aiheutunut EIP:n päätöksestä olla jakamatta SPAC-työkalua tai sillä saatuja tuloksia

                  —

                  velvoittamaan EIP:n jakamaan vakuutusmatemaattisen SPAC-simulointityökalun ja sillä saadut tulokset antamalla vakuutusmatemaattiset simulaatiot paperilla, jotta kantajat voivat arvioida heille aiheutuneen menetyksen ja sen, ovatko korvaavat toimenpiteet, jotka EIP on toteuttanut eläke- ja palkkausuudistustensa jälkeen, riittäviä vai eivät

                  —

                  velvoittamaan EIP:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen, jotka liittyvät kumoamisvaatimukseen ja esittävät muihin jäljempänä esitettyihin perusteisiin, jotka liittyvät heidän vaatimukseensa siitä, että unionin yleinen tuomioistuin velvoittaa antaa käyttöön mainittu simulointityökalu ja sillä saadut tulokset.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee kumoamisvaatimusta ja jonka mukaan EIP:n ja sen henkilöstön edustajien välillä 18.5.2009 allekirjoitetun yhteistyömuistion 9, 10 ja 14–18 artiklaa sekä muistioon liitettyä saatekirjettä on rikottu.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka koskee kumoamisvaatimusta ja jonka mukaan luottamuksensuojan periaatetta on loukattu

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, joka koskee kumoamisvaatimusta ja jonka mukaan oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, hyvään hallintoon ja avoimuuteen on loukattu.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, joka koskee kumoamisvaatimusta ja jonka mukaan henkilötietoihin tutustumista koskevaa oikeutta on loukattu.

            Lisäksi kantajat vetoavat mainitun simulointityökalun ja sillä saatujen tulosten käyttämisen osalta seuraaviin seikkoihin:

                  —

                  EIP ei ole jakanut vakuutusmatemaattista SPAC-simulointityökalua, joten se on rikkonut Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41, 42 ja 47 artiklaa sekä SEUT 15 artiklan 1 ja 3 kohtaa

                  —

                  EIP loukkaa kantajien oikeutta tutustua henkilötietoihin ja rikkoo näin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 2018/1725 (1) 14 ja 17 artiklaa.

         (1)  Luonnollisten henkilöiden suojelusta unionin toimielinten, elinten ja laitosten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta sekä asetuksen (EY) N:o 45/2001 ja päätöksen N:o 1247/2002/EY kumoamisesta 23.10.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2018/1725 (EUVL 2018, L 295, s. 39).


title: asia T-299/19: Kanne 9.5.2019 — VG v. komissio

text:
               8.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 230/58

      Kanne 9.5.2019 — VG v. komissio
      (asia T-299/19)
      (2019/C 230/72)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: VG (edustaja: asianajaja L. Levi)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen 27.11.2018 yhdistetyissä asioissa T-314/16 ja T-435/16, VG v. komissio, antaman tuomion täytäntöönpanemiseksi annetun päätöksen siltä osin kuin siinä evätään tiettyjen henkilökohtaisten tietojen luovuttaminen kantajalle

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan aineettoman vahingon, jonka suuruudeksi arvioidaan oikeuden ja kohtuuden mukaan 20 000 euroa

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen ainoaan kanneperusteeseen, joka koskee SEUT 266 artiklan rikkomista ja unionin yleisen tuomioistuimen 27.11.2018 antaman tuomion VG v. komissio (T-314/16 ja T-435/16, EU:T:2018:841) oikeusvoimaa.
      Kantaja vaatii lisäksi korvausta hänelle 6.3.2019 annettuun päätökseen sisältyneestä epäämisestä aiheutuneesta aineettomasta vahingosta.


title: asia T-305/19: Kanne 14.5.2019 — Welmax + v. EUIPO — Valmex Medical Imaging (welmax)

text:
               8.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 230/59

      Kanne 14.5.2019 — Welmax + v. EUIPO — Valmex Medical Imaging (welmax)
      (asia T-305/19)
      (2019/C 230/73)
      Kannekirjelmän kieli: puola

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Welmax + sp. z o. o. sp.k. (Poznan, Puola) (edustaja: asianajaja M. Machyński)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Valmex Medical Imaging GmbH (Augsburg, Saksa)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: Tavaramerkin ”welmax”Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti nro 1 342 786

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 22.3.2019 asiassa R 2245/2018-5 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen kokonaisuudessaan ja antaa ratkaisun asiassa

                  —

                  jos se on jonkin laissa säädetyn tapauksen mukaan mahdollista, antaa yksipuolisen tuomion

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan kantajalle unionin yleisen tuomioistuimen menettelyssä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien edustajan kulut, soveltuvien oikeussäännösten mukaisesti.

         Kanneperusteet

                  —

                  Päätöstä tehtäessä sen perusteeksi otettiin virheellisiä tosiseikkoja koskevia toteamuksia, koska oletettiin, että päätös, josta voidaan valittaa soveltuvien oikeussäännösten mukaan, annettiin kantajalle tehokkaasti tiedoksi 20.7.2018 (oletettavasti lähettipalvelun kautta), kun taas tämän päätöksen sisältö annettiin kantajalle tiedoksi 21.9.2018 edeltävän sähköpostikirjeenvaihdon ja kantajan EUIPO:n työntekijälle esittämän vastaavan pyynnön jälkeen

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 68 artiklan 1 kohdan rikkominen

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 68 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä komission delegoidun asetuksen (EU) 2018/625 23 artiklan 3 kohdan kanssa, rikkominen.


title: asia T-307/19: Kanne 20.5.2019 — SQlab v. EUIPO (Innerbarend)

text:
               8.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 230/60

      Kanne 20.5.2019 — SQlab v. EUIPO (Innerbarend)
      (asia T-307/19)
      (2019/C 230/74)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: SQlab GmbH (Taufkirchen, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Koelle)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-sanamerkin Innerbarend rekisteröinti — Rekisteröintihakemus nro 15 442 635

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 18.3.2019 asiassa R 2180/2018-4 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  muuttaa riidanalaista päätöstä siten, että valitus katsotaan perustelluksi ja EU-tavaramerkki Innerbarend rekisteröidään luokan 12 osalta

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan rikkominen.

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: asia T-308/19: Kanne 17.5.2019 — BU v. komissio

text:
               8.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 230/61

      Kanne 17.5.2019 — BU v. komissio
      (asia T-308/19)
      (2019/C 230/75)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: BU (edustaja: asianajaja E. Bonanni)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa 11.1.2019 tehdyn komission päätöksen, jolla on aikaistettu uuden lausunnon antamista ja kutsuttu koolle uusi lääketieteellinen lautakunta käsittelemään vaatimusta kantajan ammattitaudin vaikeutumisen toteamisesta

                  —

                  toteaa, että vaaditusta ammattitaudin vaikeutumisen toteamisesta tehtävä päätös on perustettava 8.1.2014 annettuun aikaisemman lääketieteellisen lautakunnan lausuntoon ja sivuutettava asiaankuuluvalla tavalla Euroopan yhteisöjen virkamiesten tapaturma- ja ammattitautivakuutusta koskevien määräysten, sellaisena kuin ne olivat voimassa ennen 1.1.2006, 12 artiklan säännökset, niin kuin 11.1.2019 oikaistussa toimeksiannossa todetaan, ja että komissio on velvoitettava maksamaan 639 431,37 euron suuruinen summa, josta on jo maksettu 98 372,51 euroa mainittujen tapaturma- ja ammattitautivakuutusta koskevien määräysten 14 artiklassa tai sitä vastaavassa velvoittavassa määräyksessä tarkoitettuna korvauksena

                  —

                  velvoittaa komission maksamaan 5 000 euroa kultakin kuukaudelta, jolla vaaditun päätöksen tekeminen viivästyy

                  —

                  velvoittaa komission maksamaan 100 000 euron suuruisen korvauksen 25.1.2018 päivätyn toimeksiannon nro 3 antamisesta sääntöjenvastaisesti tuomioista T-551/16 ja T-212/01 huolimatta

                  —

                  velvoittaa komission maksamaan 50 000 euron suuruisen korvauksen lääkärinpalkkioita koskevan taulukon soveltamatta jättämisestä

                  —

                  velvoittaa komission maksamaan 100 000 euron suuruisen korvauksen hallinnollisen vaiheen päätökseen saattamisen perusteettomasta viivästymisestä

                  —

                  velvoittaa komission maksamaan 1 000 000 euroon suuruisen korvauksen nimittävän viranomaisen alaisuudessa välittömästi työskentelevän, ei siis riippumattoman, lääkärin AB:n menettelystä, jota kantaja on luonnehtinut sanoinkuvaamattomaksi kanteessa kuvattujen moitteiden kohteena olevien toimenpiteiden osalta

                  —

                  velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kantaja vaatii, että komissio tuomitaan siitä, ettei se ole tehnyt päätöstä 639 431,37 euron suuruisen summan, josta on jo maksettu 98 372,51 euroa, maksamisesta virkamiesten tapaturma- ja ammattitautivakuutusta koskevien määräysten 14 artiklassa tarkoitettuna korvauksena 8.1.2014 annetun lääketieteellisen lautakunnan sen lausunnon jälkeen, joka koski kantajan 7.6.2000 tekemää vaatimusta hänen ammattitautinsa vaikeutumisen toteamisesta.
      Kanteessaan kantaja on vedonnut seuraaviin kanneperusteisiin:

                  1)

                  Asiassa on rikottu SEUT 266 artiklaa, sillä komissio ei ole noudattanut velvollisuuttaan noudattaa asiassa T-212/01 ja asiassa T-551/16 annettuja tuomioita siltä osin kuin kyse on varsinaisen työkyvyttömyyden perusteella maksettavan ja virkamiesten tapaturma- ja ammattitautivakuutusta koskevien määräysten 14 artiklassa tarkoitetun korvauksen sekoittamisesta toisiinsa.

                  2)

                  Asiassa on syyllistytty harkintavallan väärinkäyttöön.

                  3)

                  Asiassa ei ole noudatettu henkilöstösääntöjen 73 artiklaa eikä lääketieteellisen lautakunnan toimintaa koskevaa unionin oikeuskäytäntöä.

                  4)

                  Vaatimusta asian käsittelemisestä kohtuullisen ajan kuluessa ei ole noudatettu.


title: asia T-312/19: Kanne 21.5.2019 — Wilhelm Sihn jr. v EUIPO — Golden Frog (CHAMELEON)

text:
               8.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 230/63

      Kanne 21.5.2019 — Wilhelm Sihn jr. v EUIPO — Golden Frog (CHAMELEON)
      (asia T-312/19)
      (2019/C 230/76)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Wilhelm Sihn jr. GmbH & Co. KG (Niefern-Öschelbronn, Saksa) (edustaja: asianajaja H. Twelmeier)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Golden Frog GmbH (Meggen, Sveitsi)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus EU-sanamerkiksi CHAMELEON — Rekisteröintihakemus nro 12 567 269

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 7.3.2019 asiassa R 1551/2018-4 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan Wilhelm Sihn jr. GmbH & Co. KG:lle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut

                  —

                  velvoittaa Golden Frog GmbH:n vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan, jos se osallistuu asian käsittelyyn välintulijana.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 95 artiklan 2 kohtaa on rikottu;

                  —

                  komission delegoidun asetuksen (EU) 2018/625 27 artiklan 4 kohtaa on rikottu

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.