title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kuudes jaosto), 26 päivänä syyskuuta 1996, asiassa C-117/95, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 92/35/ETY - Direktiivi 92/40/ETY - Laiminlyönti panna direktiivit täytäntöön säädetyissä määräajoissa)

text:
23.11.96                FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  N:o C 354/9
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                 1 ) Koska Espanjan kuningaskunta on asetetussa määrä
                           ( kuudes jaosto ),                                 ajassa jättänyt antamatta ne lait, asetukset ja hallinnol
                                                                              liset määräykset, jotka ovat tarpeen työpaikoille asetet
                     26 päivänä syyskuuta 1996,                               tavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmä
asiassa C-79/95 , Euroopan yhteisöjen komissio vastaan                        isvaatimuksista 30 päivänä marraskuuta 1 989 annetun
                      Espanjan kuningaskunta ( 1 )                            neuvoston direktiivin 89/654/ETY, työntekijöiden työs
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direk                      sään käyttämille työvälineille asetettavista turvallisu
                tiivin täytäntöönpanon laiminlyönti)                          utta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista
                                                                              30 päivänä marraskuuta 198 9 annetun neuvoston
                             ( 96/C 354/ 16 )                                 direktiivin 89/655/ETY, työntekijöiden työpaikalla
                    (Oikeudenkäyntikieli: espanja)                            käyttämille henkilönsuojaimille turvallisuutta ja ter
                                                                              veyttä varten asetettavista vähimmäisvaatimuksista
( Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan                        30 päivänä marraskuuta 1989 annetun neuvoston
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                        direktiivin 89/656/ETY, terveyttä ja turvallisuutta var
                                                                              ten asetettavista vähimmäisvaatimuksista sellaisessa
Asiassa C-79/95 , Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamie
henä Blanca Rodríguez Galindo ) vastaan Espanjan kunin                       käsin tapahtuvassa taakkojen käsittelyssä, johon liittyy
gaskunta ( asiamiehinä Alberto Jose Navarro Gonzalez ja                       erityisesti työntekijän selän vahingoittumisen vaara
Gloria Calvo Diaz ), jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomio                  29 päivänä toukokuuta 1990 annetun neuvoston direk
istuinta toteamaan, että koska Espanjan kuningaskunta on                      tiivin 90/269/ETY, turvallisuutta ja terveyttä varten
jättänyt antamatta ne lait, asetukset ja hallinnolliset määrä                näyttöpäätetyölle asetettavista vähimmäisvaatimuk
ykset, jotka ovat tarpeen                                                     sista 29 päivänä toukokuuta 1990 annetun neuvoston
                                                                              direktiivin 90/270/ETY, ja työntekijöiden suojelemi
— toimenpiteistä työntekijöiden terveyden ja turvallisuu                     sesta syöpäsairauden vaaraa aiheuttaville tekijöille al
      den parantamisen edistämiseksi työssä 12 päivänä                        tistumiseen työssä liittyviltä vaaroilta 28 päivänä kesä
      kesäkuuta       1989 annetun neuvoston direktiivin 89/                  kuuta 1 990 annetun neuvoston direktiivin 90/394/ETY
      3 9 l /ETY ( EYVL L 183 , s . 1 ),                                      noudattamiseksi, se on jättänyt noudattamatta sille
— työpaikoille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä kos                 direktiivien 89/654/ETY, 89/655/ETY, 89/656/ETY
      kevista vähimmäisvaatimuksista 30 päivänä marras                       10 artiklan 1 kohdan , direktiivin 90/269/ETY 9 artiklan
      kuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/654/ETY                      1 kohdan , direktiivin 90/270/ETY 1 1 artiklan 1 kohdan
      ( EYVL L 393 , s . 1 ),                                                 ja direktiivin 90/394/ETY 19 artiklan 1 kohdan pe
                                                                              rusteella kuuluvat velvoitteet.
— työntekijöiden työssään käyttämille työvälineille asetet
      tavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäis          2 ) Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan
      vaatimuksista 30 päivänä marraskuuta 1989 annetun                       oikeudenkäyntikulut.
      neuvoston direktiivin 89/655/ETY ( EYVL L 393 ,
      s . 13 ),                                                          (') EYVL N:o C 159 , 24.6.1995
— työntekijöiden työpaikalla käyttämille henkilösuojai
      mille turvallisuutta ja terveyttä varten asetettavista
      vähimmäisvaatimuksista 30 päivänä marraskuuta 1989
      annetun neuvoston direktiivin 89/656/ETY ( EYVL                           YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
      L 393 , s . 18 ),                                                                           ( kuudes jaosto ),
— terveyttä ja turvallisuutta varten asetettavista vähim                                  26 päivänä syyskuuta 1996 ,
      mäisvaatimuksista sellaisessa käsin tapahtuvassa taak             asiassa C-l 17/95 , Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
      kojen käsittelyssä , johon liittyy erityisesti työntekijän                                Italian tasavalta (')
      selän vahingoittumisen vaara 29 päivänä toukokuuta
       1990     annetun     neuvoston     direktiivin  90/269/ETY        (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direk
      ( EYVL L 156 , s . 9 ),                                            tiivi 92/35/ETY — Direktiivi 92/40/ETY — Laiminlyönti
                                                                            panna direktiivit täytäntöön säädetyissä määräajoissa)
— turvallisuutta ja terveyttä varten näyttöpäätetyölle ase
                                                                                ( 96/C 354/ 17 )
      tettavista vähimmäisvaatimuksista 29 päivänä touko
      kuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/270/ETY
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
      ( EYVL L 156 , s . 14 ), ja
— työntekijöiden suojelemisesta syöpäsairauden vaaraa                    ( Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
      aiheuttaville tekijöille altistumiseen työssä liittyviltä             yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
      vaaroilta 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neu                   Asiassa C-l 17/95 , Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamies
      voston direktiivin 90/394/ETY ( EYVL L 196 , s . 1 )
                                                                         Eugenio de March ) vastaan Italian tasavalta ( asiamies
noudattamiseksi , Espanjan kuningaskunta ei ole noudatta                Umberto Leanza, avustajanaan Pier Giorgio Ferri ), jossa
nut sille näiden direktiivien perusteella kuuluvia velvoit              vaaditaan toteamaan , että jättäessään antamatta säädetyssä
teita , yhteisöjen tuomioistuin ( kuudes jaosto ), toimien               määräajassa afrikkalaisen hevosruton valvontasäännöistä
kokoonpanossa : jaoston puheenjohtaja C. N. Kakouris                     ja torjuntatoimenpiteistä 29 päivänä huhtikuuta 1992
sekä tuomarit G. F. Mancini, P. J. G. Kapteyn , J. L. Murray             annetun neuvoston direktiivin 92/35/ETY ( EYVL 1992
 ( esittelevä tuomari ) ja H. Ragnemalm, julkisasiamies : A. La          L 157, s . 19 ) ja yhteisön toimenpiteistä avian influenssan
Pergola , kirjaaja : R. Grass , on antanut 26.9.1996 tuomion ,           torjumiseksi 19 päivänä toukokuuta 1992 annetun neu
jonka tuomiolauselma on seuraava :                                       voston direktiivin 92/40/ETY ( EYVL 1992 L 167 , s . 1 )
 ---pagebreak--- N:o C 354/ 10           FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      23.11.96
noudattamisen edellyttämiä lakeja , asetuksia ja hallinnolli         siamies : M. B. Elmer, kirjaaja : apulaiskirjaaja H. von
sia määräyksiä Italian tasavalta on jättänyt noudattamatta            Holstein, on antanut 26.9.1996 tuomion, jonka tuomio
sille EY:n perustamissopimuksen nojalla kuuluvia jäsenyys            lauselma on seuraava :
velvoitteita, yhteisöjen tuomioistuin ( kuudes jaosto ),
toimien kokoonpanossa : jaoston puheenjohtaja C. N.                   1 ) Tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaaral
Kakouris sekä tuomarit P. J. G. Kapteyn ja H. Ragnemalm                    listen aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4 päivänä
                                                                           toukokuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/
( esittelevä tuomari ), julkisasiamies : N. Fennelly, kirjaaja : R.
Grass, on antanut 26.9.1996 tuomion, jonka tuomiolau                      464/ETY 3 artiklaa on tulkittava siten, että siinä
selma on seuraava :                                                        säädetään, että kaikkiin kadmiumpäästöihin on saatava
                                                                           ennakkolupa riippumatta siitä, milloin laitos, josta
                                                                           päästöt ovat lähtöisin, on aloittanut toimintansa .
1 ) Jättäessään antamatta säädetyssä määräajassa afrikka
       laisen hevosruton valvontasäännöistä ja torjuntatoi           2 ) Koska jäsenvaltio ei ole täytäntöönpannut kokoaan
       menpiteistä 29 päivänä huhtikuuta 1992 annetun neu                 direktiiviä 76/464/ETY ja sen 3 artiklaa samoin kuin
       voston direktiivin 92/35/ETY ja yhteisön toimenpiteistä             kadmiumpäästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista
      avian influenssan torjumiseksi 1 9 päivänä toukokuuta                26 päivänä syyskuuta 1983 annetua neuvoston direk
       1992 annetun neuvoston direktiivin 92/40/ETY nou                   tiiviä 83/513/ETY säädetyssä määräajassa, jäsenvaltion
       dattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnolli           viranomainen ei voi vedota kyseiseen 3 artiklaan yksi
       sia määräyksiä Italian tasavalta on jättänyt noudatta              tyistä oikeussubjektia vastaan.
       matta sille direktiivin 92/35/ETY 20 artiklan ja direk
       tiivin 92/40/ETY 22 artiklan mukaan kuuluvia jä               3 ) Yhteisön oikeuteen ei kuulu välinettä , joka sallisi
       senyysvelvoitteita.                                                 kansallisen tuomioistuimen sulkevan pois sellaisia kan
                                                                           sallisia säännöksiä, jotka ovat ristiriidassa täytäntöön
2 ) Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeuden                    panemattoman direktiivin säännöksen kanssa, kun
                                                                           tähän    säännökseen      ei  voida    vedota kansallisessa
       käyntikulut.
                                                                           tuomioistuimessa .
(•) EYVL N:o C 159 , 24.6.1995                                        (') EYVL N:o C 208 , 12.8.1995
                                                                            YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                                      ( kuudes jaosto ),
                           ( neljäs jaosto ),                                            3 päivänä lokakuuta 1996 ,
                    26 päivänä syyskuuta 1996 ,                       asiassa C-41 /94, Saksan liittotasavalta vastaan Euroopan
                                                                                yhteisöjen komissio ( 1 )
asiassa C-168/95 ( Pretura circondariale de Vicenzan esit
tämä ennakkoratkaisupyyntö ), rikosoikeudenkäynti Luci               (Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen — EMOTR —
                      ano Arcaroa vastaan (')                         Naudanlihantuottajille maksettava erityispalkkio — Meno
                                                                                jen tunnustamatta jättäminen)
 (Kadmiumpäästöt — Neuvoston direktiivien 76/464/ETY
ja 83/513/ETY tulkinta — Välitön oikeusvaikutus —                                               ( 96/ C 354/ 19 )
Mahdollisuus vedota direktiiviin yksityistä oikeussubjektia                             (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                vastaan)
                            ( 96/ C 354/ 18 )                         (Väliaikainen käännös ; lopullinen käännös julkaistaan
                                                                          yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                    (Oikeudenkäyntikieli: italia)                     Asiassa C-41 /94 , Saksan liittotasavalta ( asiamiehet Ernst
                                                                      Röder ja Bernd Kloke ) vastaan Euroopan yhteisöjen komis
 (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan                sio ( asiamies Ulrich Wölker, avustajinaan Georg M. Ber
     yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)               risch ja Hans-Jürgen Rabe ), jossa kantaja vaatii , että
                                                                      Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston ( EMOTR )
Asiassa C-168 /95 , jonka Pretura circondariale di Vicenza            tukiosastosta varainhoitovuonna 1990 rahoitettuja menoja
 ( Italia ) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artik         koskevien jäsenvaltioiden tilien tarkastamisesta ja hyväksy
lan mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi               misestä 25 päivänä marraskuuta 1993 tehty komission
saadakseen ensin mainitussa tuomioistuimessa vireillä ole            päätös 93/659/EY ( EYVL L 301 , s . 13 ) kumotaan siltä osin,
vassa rikosasiassa, jossa vastaajana on Luciano Arcaro,               kuin siinä ei ole tunnustettu EMOTR:sta maksettavaksi
ennakkoratkaisun tiettyjen yhteisön vesiympäristöön                   7 518 141 Saksan markan ( DEM ) summaa, jonka Saksan
 päästettyjen        vaarallisten      aineiden    aiheuttamasta      liittotasavalta on maksanut erilaisina menoina , jotka liitty
pilaantumisesta 4 päivänä toukokuuta 1976 annetun neu                vät naudanlihantuottajille maksettavaa erityispalkkiota
voston direktiivin 76/464/ETY ( EYVL L 129 , s . 23 ) ja              koskevaan yhteisön järjestelmään, yhteisöjen tuomioistuin
 kadmiumpäästöjen raja-arvoista ja laatutavoitteista 26                ( kuudes jaosto ), toimien kokoonpanossa : jaoston puheen
 päivänä syyskuuta 1983 annetun neuvoston direktiivin                 johtaja C. N. Kakouris ( esittelevä tuomari ) sekä tuomarit
 83/513/ETY ( EYVL L 291 , s . 1 ) tulkinnasta , yhteisöjen           P. J. G. Kapteyn ja J. L. Murray, julkisasiamies : A. La
tuomioistuin ( neljäs jaosto ), toimien kokoonpanossa :               Pergola , kirjaaja : johtava hallintovirkamies H. A. Riihi , on
jaoston puheenjohtaja C. N. Kakouris ( esittelevä tuomari )            antanut 3.10.1996 tuomion, jonka tuomiolauselma on
 sekä tuomarit P. J. G. Kapteyn ja H. Ragnemalm, julkisa               seuraava :


title: Deutsche Post AG:n 30.11.1998 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun kolmannen jaoston asioissa T-133/95 ja T-204/95, International Express Carriers Conference (IECC) vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, jota tukee asioissa T-133/95 ja T-204/95 Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta, Deutsche Post AG ja The Post Office sekä asiassa T-133/95 La Poste, antamasta tuomiosta (Asia C-428/98 P)

text:
C 48/10                FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       20.2.1999
     nyt, että muiden jäsenvaltioiden viranomaisten on              Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
     annettava tai vahvistettava tiettyjä asiakirjoja.
                                                                    Ð kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
                                                                         antaman tuomion siltä osin kuin siinä kumotaan
                                                                         6.4.1995 tehty komission päätös,
Ð Opiskelijoiden tuloja ja varallisuutta kos-                       Ð velvoittaa kantajan korvaamaan Deutsche Post AG:n
     kevat säännökset                                                    oikeudenkäyntikulut.
                                                                    Deutsche Post AG esittää samat vaatimukset kuin ensim-
                                                                    mäisen oikeusasteen tuomioistuimessakin, eli että yhteisö-
     Komissio väittää, että Italian tasavalta ei ole noudatta-      jen tuomioistuin
     nut direktiivin 93/96/ETY mukaisia velvoitteitaan,
     koska se on vaatinut muiden jäsenvaltioiden kansalai-          Ð hylkää IECC:n kanteen ja
     sia olevilta opiskelijoilta, jotka pyytävät oleskeluoike-
     utensa tunnustamista Italiassa, sekä näiden perheenjä-         Ð velvoittaa IECC:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut,
     seniltä, että he takaavat Italian viranomaisille, että              Deutsche Post AG:n oikeudenkäyntikulut mukaan
     heillä on määrätty määrä tuloja ja varallisuutta, ja                lukien.
     koska se ei ole ilmoittanut selvästi opiskelijoille, että
     nämä voivat tältä osin käytettävissä olevan varallisuu-        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     tensa osalta valita ilmoituksen tai vähintään tätä vas-
     taavan muun tavan, eikä hyväksynyt sitä, että opis-            Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, jossa
     kelija valitsee ilmoituksen silloin, kun häntä seuraa          kumotaan 6.4.1995 tehty komission päätös kaupallista
     hänen perheenjäseniään.                                        fyysistä ABA-edelleenpostitusta koskevilta osin perustuu
                                                                    oikeudelliseen virheeseen. Ensimmäisen oikeusasteen
                                                                    tuomioistuin on rikkonut yhteisön oikeutta (EY:n perusta-
(1) EYVL L 180, 13.7.1990, s. 26.                                   missopimuksen 86 artiklaa) todetessaan tuomionsa
(2) EYVL L 180, 13.7.1990, s. 28.                                   105 kohdassa, että kaupallisten ABA-edelleenpostitusten
(3) EYVL L 317, 18.12.1993, s. 59.                                  keskeyttämiset ovat perustamissopimuksen 86 artiklassa
                                                                    tarkoitettua väärinkäyttöä.
                                                                    (1) EYVL C 229, 2.9.1995, s. 22.
                                                                    (2) EYVL C 351, 30.12.1995, s. 17.
Deutsche Post AG:n 30.11.1998 tekemä valitus Euroopan
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laa-             Supreme Courtin, Dublin, 23.7.1998 tekemällään päätök-
jennetun kolmannen jaoston asioissa T-133/95 (1) ja                 sellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa H. M. I. L.
T-204/95 (2), International Express Carriers Conference             Ltd (aiemmin tunnettu nimellä Hibernia Meats Internatio-
(IECC) vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, jota tukee             nal Ltd) vastaan Minister for Agriculture, Food and
asioissa T-133/95 ja T-204/95 Ison-Britannian ja Pohjois-                                        Forestry
Irlannin yhdistynyt kuningaskunta, Deutsche Post AG ja                                       (Asia C-436/98)
The Post Office sekä asiassa T-133/95 La Poste, anta-                                         (1999/C 48/20)
                        masta tuomiosta
                       (Asia C-428/98 P)                            Supreme Court, Dublin, on pyytänyt 23.7.1998 tekemäl-
                                                                    lään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistui-
                        (1999/C 48/19)                              men kirjaamoon 3.12.1998, Euroopan yhteisöjen tuomio-
                                                                    istuimelta ennakkoratkaisua asiassa H. M. I. L. Ltd
                                                                    (aiemmin tunnettu nimellä Hibernia Meats International
                                                                    Ltd) vastaan Minister for Agriculture, Food and Forestry
                                                                    seuraaviin kysymyksiin:
Deutsche Post AG, Heinrich-von-Stephan-Straûe 1,
D-53175 Bonn, on valittanut 30.11.1998 Euroopan yhtei-              1.     Onko komission asetusta (ETY) N:o 1964/82 (1) ja
söjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen                      erityisesti sen 1 artiklaa tulkittava siten, että alle 100
oikeusasteen laajennetun kolmannen jaoston asioissa                        gramman painoiset leikkuujätteet, jotka on kääritty
T-133/95 ja T-204/95, International Express Carriers                       tuoreesta tai jäähdytetystä täysikasvuisen sonnin
Conference (IECC) vastaan Euroopan yhteisöjen komissio,                    takaneljänneksestä olevan lautas- tai kuvepalan
jota tukee asioissa T-133/95 ja T-204/95 Ison-Britannian ja                sisään, joka kääritty leike sitten kääritään pakkauk-
Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta, Deutsche Post                   seen, eivät voi oikeuttaa erityisvientitukeen mainitun
AG ja The Post Office sekä asiassa T-133/95 La Poste,                      asetuksen mukaisesti?
antamasta tuomiosta. Valittajan edustajana on asianajaja
Dirk Schroeder, Köln, ja prosessiosoite Luxemburgissa               2.     Onko asetusta (ETY) N:o 1964/82 ja erityisesti sen
asianajotoimisto Loesch et Wolter, 11 Rue Goethe.                          1 artiklaa tulkittava siten, että yli 100 gramman


title: Asia C-460/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshofs (Itävalta) on esittänyt 11.10.2007 — Sandra Puffer v. Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz

text:
               22.12.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 315/26

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshofs (Itävalta) on esittänyt 11.10.2007 — Sandra Puffer v. Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz
   (Asia C-460/07)
   (2007/C 315/46)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Verwaltungsgerichtshofs
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Sandra Puffer

      Vastaaja: Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (1) (jäljempänä kuudes direktiivi) ja erityisesti sen 17 artikla ristiriidassa yhteisön oikeuden perusoikeuksien kanssa (yhteisön oikeuden yhdenvertaisen kohtelun periaate), koska verovelvolliset voivat sen johdosta hankkia omistusoikeuden omana asuntona käytettävään asuntokohteeseen (kulutus) noin viisi prosenttia edullisemmin kuin muut EU:n kansalaiset siten, että tämän edun absoluuttinen määrä kasvaa rajatta kyseisen asuntokohteen hankinta- ja rakennuskustannusten määrän mukaisesti? Seuraako tällainen ristiriita myös siitä, että verovelvolliset voivat hankkia omistusoikeuden sellaiseen omana asuntona käytettävään (kulutus) asuntokohteeseen, jota he käyttävät ainakin vähäisissä määrin liiketoimintaansa, noin viisi prosenttia edullisemmin kuin muut verovelvolliset, jotka eivät käytä yksityisiä asuinrakennuksiaan edes vähäisissä määrin liiketoimintaan?

               2)

               Ovatko kuudennen direktiivin ja erityisesti sen 17 artiklan täytäntöönpanemiseksi annetut kansalliset toimenpiteet ristiriidassa EY 87 artiklan kanssa silloin, kun ensimmäisessä kysymyksessä kyseessä oleva etu verovelvollisen yksityiskäytössä oleville asuntokohteille myönnetään tosin kaikille niille verovelvollisille, jotka harjoittavat verotettavaa toimintaa, mutta sitä ei myönnetä verovelvollisille, jotka harjoittavat verosta vapautettua toimintaa?

               3)

               Onko kuudennen direktiivin 17 artiklan 6 kohdalla edelleen vaikutuksia silloin, kun kansallinen lainsäätäjä muuttaa kansallisen lainsäädännön vähennysoikeuden rajoittamista koskevaa säännöstä (tässä tapauksessa vuoden 1994 UStG:n 12 §:n 2 momentin 1 kohta), joka saattaisi perustua kuudennen direktiivin 17 artiklan 6 kohtaan, nimenomaisesti siinä tarkoituksessa, että kyseinen vähennysoikeutta koskeva rajoitus pysyy voimassa, ja vähennysoikeutta koskevan rajoituksen voimassa pysyminen olisi johdettavissa myös kansallisesta UStG:stä, mutta kansallinen lainsäätäjä on sellaisen vasta jälkeenpäin tunnistettavissa olevan virheen vuoksi, joka koskee yhteisön oikeuden tulkintaa (tässä tapauksessa kuudennen direktiivin 13 artiklan B kohdan b alakohta), toteuttanut sääntelyn, joka — erikseen tarkasteltuna — antaa yhteisön oikeuden (kuudennen direktiivin 13 artiklan B kohdan b alakohta, sellaisena kuin sitä on tulkittu asiassa Seeling) mukaan mahdollisuuden vähentää veron?

               4)

               Jos kolmanteen kysymykseen vastataan kieltävästi:
               Voidaanko vähennysoikeutta koskevan rajoituksen kuudennen direktiivin 17 artiklan 6 kohdan ”stand-still-lausekkeeseen” perustuvaa vaikutusta rajoittaa, jos kansallinen lainsäätäjä muuttaa kahdesta päällekkäisestä kansallisen lainsäädännön vähennysoikeutta koskevista rajoituksista (tässä tapauksessa vuoden 1994 UStG:n 12 §:n 2 momentin 2 kohdan a alakohta ja vuoden 1994 UStG:n 12 §:n 2 momentin 1 kohta) toista ja luopuu tästä myöhemmin, kun se on huomannut tehneensä oikeudellisen virheen?

      (1)  EYVL L 145, s. 1.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 10 päivänä toukokuuta 2001 yhdistetyissä asioissa T-186/97, T-187/97, T-190/97–T-192/97, T-210/97, T-211/97, T-216/97–T-218/97, T-279/97, T-280/97, T-293/97 ja T-147/99, Kaufring AG ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Kumoamiskanne – Turkista peräisin olevien televisioiden tuonti – ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus – Lisäpöytäkirjan 3 artiklan 1 kohta – Tasoittava tuontimaksu (osatulli) – Asetuksen N:o 1430/79 13 artiklan 1 kohta – Tuontitullien peruuttaminen ei ole perusteltua – Puolustautumisoikeudet)

text:
15.9.2001              FI                             Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                             C 259/5
                                              ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                               asianajajat G. Breit ja A. Breit, Miller NV, kotipaikka Willebroek
                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                      (Belgia), edustajanaan asianajajat Y. Van Gerven ja I. Bernaerts,
                                                                           prosessiosoite Luxemburgissa, jota tukevat Ison-Britannian
                                                                           ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehinään:
                                                                           asioissa T-186/97, T-187/97, T-190/97–T-192/97, T-210/97,
                 10 päivänä toukokuuta 2001
                                                                           T-211/97, T-279/97, T-280/97 ja T-293/97, M. Ewing ja
                                                                           R. V. Magrill ja D. Wyatt, ja, asioissa T-216/97–T-218/97,
                                                                           D. Cooper ja Wyatt), Saksan liittotasavalta, asioissa T-186/97,
yhdistetyissä asioissa T-186/97, T-187/97, T-190/97–                       T-187/97, T-190/97–T-192/97 ja T-210/97 (asiamiehinään:
T-192/97, T-210/97, T-211/97, T-216/97–T-218/97,                           aluksi E. Röder ja C.-D. Quassowski, myöhemmin W. D. Ples-
T-279/97, T-280/97, T-293/97 ja T-147/99, Kaufring AG                      sing ja Quassowski), Ranskan tasavalta, asioissa T-186/97,
        ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)                       T-187/97, T-190/97–T-192/97, T-210/97, T-211/97 ja
                                                                           T-216/97–T-218/97, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
                                                                           (asiamiehinään:         asioissa        T-186/97,         T-187/97,
                                                                           T-190/97–T-192/97, T-210/97, T-211/97 ja T-293/97 aluksi
(Kumoamiskanne – Turkista peräisin olevien televisioiden
                                                                           R. B. Wainwright ja K. Schreyer, myöhemmin M. Wainwright
tuonti – ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus –
                                                                           ja M. G. zur Hausen, asioissa T-216/97–T-218/97 aluksi
Lisäpöytäkirjan 3 artiklan 1 kohta – Tasoittava tuontimaksu
                                                                           M. Nolin ja A. Barav, myöhemmin R. Tricot ja M. Barav,
(osatulli) – Asetuksen N:o 1430/79 13 artiklan 1 kohta –
                                                                           asioissa T-279/97 ja T-280/97 Wainwrigh ja Tricot sekä
Tuontitullien peruuttaminen ei ole perusteltua – Puolustau-
                                                                           asiassa T-147/99 Tricot ja J. Stuyck), joissa kantajat vaativat
                          tumisoikeudet)
                                                                           asioissa T-186/97, T-187/97, T-190/97–T-192/97, T-210/97,
                                                                           T-211/97, T-279/97, T-280/97 ja T-293/97 kumoa-
                                                                           maan 19.2., 25.3. ja 5.6.1997 tehdyt komission päätökset,
                        (2001/C 259/05)                                    joissa todettiin vaatimus tuontitullien peruuttamisesta perus-
                                                                           teettomaksi, sekä asioissa T-216/97–T-218/97 ja T-147/99
                                                                           kumoamaan 24.4.1997 ja 26.3.1999 tehdyt komission pää-
                                                                           tökset, joissa todettiin, että tuontitullit on kannettava jälkikä-
                                                                           teen ja että vaatimus tuontitullien peruuttamisesta on perustee-
      (Oikeudenkäyntikielet: englanti, hollanti, ranska ja saksa)          ton, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (kol-
                                                                           mas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja
                                                                           K. Lenaerts sekä tuomarit J. Azizi ja M. Jaeger; kirjaaja:
Yhdistetyissä asioissa T-186/97, T-187/97, T-190/97–                       référendaire P. de Bandt, on 10.5.2001 antanut tuomion,
T-192/97, T-210/97, T-211/97, T-216/97–T-218/97,                           jonka tuomiolauselma on seuraava:
T-279/97, T-280/97, T-293/97 ja T-147/99, Kaufring AG,
kotipaikka Düsseldorf (Saksa), edustajinaan asianajajat D. Ehle
ja V. Schiller, prosessiosoite Luxemburgissa, Crown Europe
                                                                           1)    Kumotaan Saksan liittotasavallalle osoitetut, tuontitullien pe-
GmbH, kotipaikka Gelsenkirchen (Saksa), edustajinaan asiana-
                                                                                ruuttamishakemuksen johdosta 19.2.1997 tehdyt komission
jajat D. Ehle ja V. Schiller, prosessisoite Luxemburgissa,
                                                                                päätökset REM 14/96, REM 15/96, REM 16/96, REM
Profex Electronic Verwaltungsgesellschaft mbH, kotipaikka
                                                                                17/96, REM 18/96, REM 19/96 ja REM 20/96 sekä
Tiefenbach (Saksa), edustajanaan aluksi asianaja G. Sobotta,
                                                                                25.3.1997 tehty vastaava päätös REM 21/96.
sittemmin asianajaja E. O. Rau, prosessiosoite Luxemburgissa,
Horten AG, kotipaikka Düsseldorf (Saksa), edustajinaan asian-
ajajat D. Ehle ja V. Schiller, prosessiosoite Luxemburgissa,
Dr. Seufert GmbH, kotipaikka Karlsruhe (Saksa), edustajinaan               2)    Kumotaan Saksan liittotasavallalle osoitetut, tuontitullien kan-
asianajajat D. Ehle ja V. Schiller, prosessiosoite Luxemburgissa,                tamista jälkikäteen ja peruuttamista koskevien hakemusten
Grundig AG, kotipaikka Fürth (Saksa), edustajinaan asianjajat                    johdosta 24.4.1997 tehdyt komission päätökset REC 7/96,
D. Ehle ja V. Schiller, prosessiosoite Luxemburgissa, Hertie                     REC 8/96 ja REC 9/96.
Waren- und Kaufhaus GmbH, kotipaikka Frankfurt am Main
(Saksa), edustajinaan asianajajat D. Ehle ja V. Schiller, proses-
siosoite Luxemburgissa, Lema SA, kotipaikka Gennevilliers
(Ranska), edustajinaan asianajaja F. Goguel, prosessiosoite                3)    Kumotaan Alankomaiden kuningaskunnalle osoitetut, tuonti-
Luxemburgissa, Masco SA, aiemmin Seiga SA (High Tech                             tullien peruuttamishakemusten johdosta 5.6.1997 tehdyt ko-
Industries), kotipaikka Thiais (Ranska), edustajinaan asianajaja                 mission päätökset REM 26/96 ja REM 27/96.
F. Goguel, prosessiosoite Luxemburgissa, DFDS Transport
BV, kotipaikka Venlo (Alankomaat), edustajanaan asianajaja
C. Grisart, prosessiosoite Luxemburgissa, Wilson Holland BV,
kotipaikka Hoogvliet Rotterdam (Alankomaat), edustajanaan                  4)    Kumotaan Belgian kuningaskunnalle osoitettu, tuontitullien
asianajaja C. Grisart, prosessiosoite Luxemburgissa, Elta                        kantamista jälkikäteen ja peruuttamista koskevan hakemuksen
GmbH, kotipaikka Dreieich-Sprendlingen (Saksa), edustajinaan                     johdosta 26.3.1999 tehty komission päätös REC 3/98.
 ---pagebreak--- C 259/6                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         15.9.2001
5)     Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                     –    kanne hylätään muilta osin
6)     Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta,             –    asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan,
       Ranskan tasavalta ja Saksan liittotasavalta vastaavat omista                   myös välitoimimenettelystä aiheutuneista kuluista.
       oikeudenkäyntikuluistaan.
                                                                          3)     Asiassa T-241/98
(1) EYVL C 318, 18.10.1997; C 378, 20.12.1997; C 94, 28.3.1998                   –    komissio velvoitetaan korvaamaan kantajalle aiheutettu
    ja C 246, 28.8.1999.                                                              henkinen kärsimys 1 000 eurolla
                                                                                –    kanne hylätään muilta osin
                                                                                –    komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se
                                                                                velvoitetaan korvaamaan yksi neljäsosa kantajan oikeu-
                                                                                denkäyntikuluista.
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                  TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                          (1) EYVL C 94, 28.3.1998 ja C 6, 8.1.2000.
                   3 päivänä heinäkuuta 2001
yhdistetyissä asioissa T-24/98 ja T-241/99, E vastaan
                Euroopan yhteisöjen komissio (1)
                                                                                YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
(Henkilöstö – Väliaikainen toimihenkilö – Kurinpitojärjes-
                                                                                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
telmä – Virantoimituksesta pidättäminen – Seuraamus –
Sopimuksen irtisanominen ilman irtisanomisaikaa – Henki-
löstösääntöjen IX liitteessä olevan 7 artiklan kolmannessa                                  16 päivänä toukokuuta 2001
kohdassa määrätty määräaika – Noudattamatta jättäminen
– Seuraukset – Kumoamis- ja vahingonkorvauskanne –                        asiassa T-68/99, Toditec NV vastaan Euroopan yhteisöjen
               Lausunnon antamisen raukeaminen)                                                       komissio (1)
                          (2001/C 259/06)                                 (Välityslauseke – Sopimuksen täyttämättä jättäminen –
                                                                                Vastakanne)
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                                                   (2001/C 259/07)
Yhdistetyissä asioissa T-24/98 ja T-241/99, E, Euroopan
yhteisöjen komission väliaikainen toimihenkilö, kotipaikka T.I.                               (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
(Italia), edustajinaan asianajajat J.-N. Louis, G.-F. Parmentier ja
V. Peere, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan                  Asiassa T-68/99, Toditec NV, kotipaikka Antwerpen (Belgia),
yhteisöjen komissio (asiamiehinään G. Valsesia ja J. Currall),            edustajinaan avocaat E. Ballon ja avocaat H. Dubois, prosessio-
jossa kantaja vaatii yhtäältä kumoamaan 12.11.1997 tehdyn                 soite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
komission päätöksen, jolla kantajan hallinnollinen asema                  (asiamiehinään E. de March, M. Shotter ja J. Stuyck), jossa
virantoimituksesta pidättämisen osalta pysytettiin voimassa, ja           yhtäältä kantaja vaatii EY:n perustamissopimuksen 181 artik-
jossa kantaja vaatii yhteisöä korvaamaan sen vahingon, joka               lan (josta on tullut EY 238 artikla) mukaisen välityslausekkeen
hän väittää tästä päätöksestä itselleen aiheutuneen (asia                 nojalla, että komissio tuomitaan maksamaan 74 967 ecun
T-24/98), ja toisaalta kumoamaan 22.12.1998 tehdyn komis-                 suuruinen summa 5.6.1998 lukien laskettavine 7 prosentin
sion päätöksen, jolla kantajaa koskevana kurinpitoseuraamuk-              (laillinen korko Belgiassa) korkoineen, ja toisaalta komissio
sena irtisanottiin hänen määräaikainen työsopimuksensa ilman              vaatii vastakanteessaan, että kantaja tuomitaan maksamaan
irtisanomisaikaa, sekä velvoittamaan yhteisö korvaamaan kan-              sille 54 486 euron suuruinen summa 31.1.1999 lukien lasket-
tajalle tästä päätöksestä sekä kurinpitomenettelystä aihetunut            tavine 7 prosentin korkoineen, yhteisöjen ensimmäisen oikeus-
vahinko (asia T-241/98), yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen              asteen tuomioistuin, toimien kokoonpanossa: (yhden tuomarin
tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston              kokoonpano) tuomari M. Vilaras, kirjaaja: hallintovirkamies
puheenjohtaja A. W. H. Meij sekä tuomarit A. Potocki ja                   J. Palacio Gonzáles, on 16.5.2001 antanut tuomion, jonka
J. Pirrung, kirjaaja: H. Jung, on 3.7.2001 antanut tuomion,               tuomiolauselma on seuraava:
jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                          1)     Kantajan vaatimus hyväksytään siltä osin kuin se koskee
1)     Asiat T-24/98 ja T-241/98 yhdistetään tuomion antamista                   kulutushyödykkeistä aiheutuneiden kulujen korvaamista
       varten.                                                                   4 642 euron osalta.
2)     Asiassa T-24/98                                                    2)     Kanne hylätään muilta osin.
       –     lausunnon antaminen kumoamisvaateesta raukeaa                3)     Komission vastakanne hyväksytään.


title: Asia T-178/17: Kanne 21.3.2017 – W&O medical esthetics v. EUIPO – Fidia farmaceutici (HYALSTYLE)

text:
               8.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 144/58

         Kanne 21.3.2017 – W&O medical esthetics v. EUIPO – Fidia farmaceutici (HYALSTYLE)
   (Asia T-178/17)
   (2017/C 144/79)
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: W&O medical esthetics GmbH (Oberursel, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Finkentey)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Fidia farmaceutici SpA (Abano Terme, Italia)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki HYALSTYLE – EU-tavaramerkki nro 11 645 471

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 17.1.2017 asiassa R 872/2016-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia T-625/16 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 10.3.2017 – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej v. ECHA (Välitoimet — Euroopan kemikaalivirasto — REACH — Aineen rekisteröinnistä perittävä maksu — Mikroyrityksille sekä pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävä maksunalennus — Päätös hallinnollisen maksun ja lisämaksun määräämisestä — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Kiireellisyysedellytys ei täyty)

text:
               8.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 144/46

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 10.3.2017 – Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej v. ECHA
   (Asia T-625/16 R)
   ((Välitoimet - Euroopan kemikaalivirasto - REACH - Aineen rekisteröinnistä perittävä maksu - Mikroyrityksille sekä pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävä maksunalennus - Päätös hallinnollisen maksun ja lisämaksun määräämisestä - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Kiireellisyysedellytys ei täyty))
   (2017/C 144/64)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej sp. z o.o. (Grajewo, Puola) (edustaja: asianajaja T. Dobrzyński)

      Vastaaja: Euroopan kemikaalivirasto (ECHA) (asiamiehet: E. Maurage, J. Trnka ja M. Heikkilä)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva vaatimus yhtäältä välitoimien määräämisestä ECHA:n 23.6.2016 tekemän päätöksen SME (2016) 2851, jossa todettiin, ettei kantaja voi saada keskisuuria yrityksiä koskevaa maksunalennusta, täytäntöönpanon lykkäämiseksi, ja toisaalta vastaajan velvoittamisesta kumoamaan mainittuun päätökseen perustuvat laskut eli ECHA:n 23.6.2016 asettamat laskut nro 10058238 ja nro 10058239

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia T-193/03: Giuseppe Piron 20.5.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
2.8.2003               FI                              Euroopan unionin virallinen lehti                                         C 184/49
Irlanti toimitti kantajan hakemuksen kapasiteetin lisäämiseksi           –      velvoittaa komission maksamaan kantajalle yhden euron
Euroopan komissiolle, joka hylkäsi sen riidanalaisella päätök-                  määrän symbolisena korvauksena aiheutuneesta vahin-
sellä.                                                                          gosta, ja
                                                                         –      velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Käsiteltävänä olevan kanteen tueksi kantaja väittää, että
komissio on arvioinut väärin lakia ja tosiseikkoja. Kantajan
mukaan kapasiteetin lisääminen on neuvoston päätöksen 97/
413/EY 4 artiklan 2 kohdan mukainen ja näin ollen se on
tukikelpoinen.                                                           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Lisäksi kantaja väittää, että komissio loukkasi oikeusvar-               Kantaja vetoaa kanteensa tueksi perusteluvelvollisuuden laimin-
muuden, luottamuksensuojan ja taannehtivuuskiellon periaat-              lyöntiin, koska arvioinnin tarkastaja ei vahvistaessaan kantajaa
teita. Kantajan mukaan komissio sovelsi arviointiperusteita,             koskevan arvioinnin ajanjaksolta 1999–2001 ilmoittanut syitä
jotka eivät olleet voimassa silloin kun uusi alus tilattiin tai          sille, että hän ei ottanut huomioon niiden henkiöiden näke-
silloin kun hakemus kapasiteetin lisäämiseksi esitettiin komis-          myksiä, joiden mielipidettä oli kysytty, eikä vaikeita työolosuh-
siolle.                                                                  teita. Arvioinnin tarkastaja ei myöskään perustellut täsmällisesti
                                                                         sitä, miksi hänen tekemänsä kokonaisarviointi oli epäedulli-
                                                                         sempi kuin se, joka oli arviointikertomuksessa, joka oli laadittu
Kantaja väittää myös, että komissio tarkasteli hakemusta ennen           ennen asian saattamista arviointeja käsittelevän pariteettikomi-
kuin mainitut arviointiperusteet olivat voimassa ja että se              tean käsiteltäväksi.
sovelsi arviointiperusteita, jotka syrjivät kantajaa. Kantaja
väittää, että poikkeus, joka koskee merellä menetettyjä aluksia
ja jonka tällaisten alusten osalta voidaan lisätä vetoisuutta,           Kantaja vetoaa myös henkiseen kärsimykseen, joka hänelle on
merkitsee syrjintää, jota ei voida perustella.                           aiheutunut arviointikertomuksensa myöhästyneen laatimisen
                                                                         vuoksi.
Kantaja väittää lisäksi, että komissio loukkasi suhteellisuusper-
iaatetta, ei antanut päteviä eikä riittäviä perusteita, minkä lisäksi
komissio epäsi kantajalta oikeuden tulla kuulluksi.
(1) EYVL L 175, s. 27.
                                                                         Ponte Finanziaria S.p.A.:n 30.5.2003 sisämarkkinoiden
                                                                         harmonisointivirastoa (OHMI) vastaan (merkit, kuvat,
                                                                                mallit) nostama kanne
                                                                                (Asia T-194/03)
                                                                                (2003/C 184/106)
Giuseppe Piron 20.5.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota
                      vastaan nostama kanne
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                           (Asia T-193/03)
                                                                         Ponte Finanziaria S.p.A. on nostanut 30.5.2003 Euroopan
                          (2003/C 184/105)                               yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen
                                                                         sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa vastaan. Kantajan edus-
                                                                         tajana ovat asianajajat Pier Luigi Roncaglia, Angelica Torrigiani
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                       Malspina ja Maria Boletto.
                                                                         Valituslautakunnassa toimitetussa menettelyssä vastapuolena oli
                                                                         Marine Enterprise Projects Società Unipersonale di Alberto
Giuseppe Piro, kotipaikka Wezembeek Oppem (Belgia), on                   Fiorenzi S.r.l.
nostanut 20.5.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeu-
sasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komis-
siota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Sébastien            Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis ja Etienne Marchal,
prosessiosoite Luxemburgissa.                                            –      kumoaa OHMin neljännen valituslautakunnan 17.3.2003
                                                                                asiassa R 1015/2001 tekemän päätöksen
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         –      määrää OHMIn hylkäämään yhteisön tavaramerkkihake-
                                                                                muksen nro 940007 BAINBRIDGE (kuvamerkki)
–      kumoaa päätöksen, jolla on vahvistettu lopullinen arvioin-
       tikertomus ajanjaksolta 1997–1999,                                –      velvoittaa OHMin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-271/13 P: Valitus, jonka Rousse Industry AD on tehnyt 16.5.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-489/11, Rousse Industry AD v. Euroopan komissio, 20.3.2013 antamasta tuomiosta

text:
               20.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 207/31

         Valitus, jonka Rousse Industry AD on tehnyt 16.5.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-489/11, Rousse Industry AD v. Euroopan komissio, 20.3.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia C-271/13 P)
   2013/C 207/52
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Asianosaiset

      Valittaja: Rousse Industry AD (edustajat: advokat Al. Angelov ja advokat Sv. Panov)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-489/11 20.3.2013 antama tuomio on kumottava

               —

               asia on ratkaistava lopullisesti ja valtiontuesta N:o SA.28903 (C 12/10) (ex N 389/09), jonka Bulgaria on toteuttanut Rousse Industry AD:n hyväksi, 13.7.2011 annetun Euroopan komission päätöksen 2012/06/EU 2, 3, 4 ja 5 artikla on kumottava

               —

               toissijaisesti asia on palautettava unionin yleisen tuomioistuimen uudelleen ratkaistavaksi ja

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja esittää seuraavat valitusperusteet:

               1)

                  Ensimmäinen valitusperuste: menettelymääräysten rikkominen, millä loukattiin kantajan etua

                           i)

                           Unionin yleinen tuomioistuin ei huomioinut tuomionsa perusteluissa prosessinjohtotoimien yhteydessä asianosaisille esitettyjä tosiseikkoja koskevia keskeisiä kysymyksiä eikä näiden niitä koskevia näkemyksiä.

                           ii)

                           Tämä merkitsee vakavaa oikeudenkäyntivirhettä, joka kuuluu Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan soveltamisalaan, koska unionin yleisen tuomioistuimen velvollisuutena on ottaa huomioon kaikki asianosaisten esittämät vaatimukset, huomautukset ja argumentit.

               2)

                  Toinen valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin loukkasi unionin oikeutta

                           i)

                           Unionin yleinen tuomioistuin sovelsi lainvastaisesti SEUT 107 artiklan 1 kohtaa yhdessä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) 1 artiklan c alakohdan kanssa, koska se lähti siitä, että kyseessä oli uusi valtiontuki Rousse Industry AD:n hyväksi.

                           ii)

                           Unionin yleinen tuomioistuin antoi tuomionsa SEUT 107 artiklan 1 kohdan vastaisesti, koska se katsoi virheellisesti, että valtiontuki ei soveltunut yhteismarkkinoille ja että se rajoitti kilpailua, ja että se, ettei valtio perinyt velkaa takaisin, hyödytti yritystä.

                           iii)

                           Unionin yleisen tuomioistuimen tuomiolla rikotaan SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja SEUT 296 artiklaa, koska jaosto sovelsi ratkaisussaan Euroopan komission yksityistä velkojaa varten valitsemien kriteerien osalta oikeudellisesti virheellistä lähtökohtaa. Euroopan komissio ei päätöksessään perustanut päätelmiään yksityistä velkojaa varten valitsemiensa kriteerien osalta analyysiin eikä tieteellisiin perusteisiin, minkä vuoksi unionin yleinen tuomioistuin ei voinut millään perusteella yhtyä komission argumenttiin.

                           iv)

                           Unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi ja sovelsi asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklaa ja SEUT 296 artiklaa virheellisesti, koska Euroopan komissio oli päätöksessään velvollinen ilmoittamaan takaisin perimistä koskevan vaatimuksen taustalla olevan tuen suuruuden korkoineen, ja tässä yhteydessä korko on määritettävä Euroopan komission vahvistaman asianmukaisen määrän mukaisesti, mitä ei tapahtunut, joten komission toimi ei ole perusteltu.

      (1)  EYVL L 83, s. 1


title: Asia C-346/02: Euroopan yhteisöjen komission 30.9.2002 Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne

text:
C 289/14                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     23.11.2002
4)   Seuraako asiassa C-39/94, SFEI vastaan La Poste, annetun          Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
     tuomion (Kok. 1996, s. I-3547) perusteluista, että 93 ar-
     tiklan 3 kohdan tehokkaan vaikutuksen vuoksi kansalli-
     sen tuomioistuimen on kumottava sekä Määräykset että              –      toteaa, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudat-
     näiden Määräysten perusteella tehdyt maksuunpanopää-                     tanut direktiivin 2/49/ETY ( 1), mukaisia velvoitteitaan,
     tökset ja että tuomioistuimen on velvoitettava julkinen                  koska se on kyseisen direktiivin 6 artiklan 3 kohdassa,
     toimielin palauttamaan nämä maksut, vaikka Alankomai-                    29 artiklassa ja 39 artiklassa asetetun maksujen vapautta
     den oikeuskäytännössä kehittynyt maksupäätösten muo-                     sekä ennakkoon tai systemaattisesti tehtävän maksujen ja
     dollista oikeusvoimaa koskeva sääntö olisi tälle esteenä?                sopimusten valvonnan poistamista koskevan periaatteen
     Onko tällöin merkitystä sillä, että maksujen palauttami-                 vastaisesti ottanut käyttöön ja pitänyt voimassa bonusjär-
     nen ei tosiasiallisesti poista etua, jonka toimiala ja alan              jestelmän, jolla on automaattisia ja sitovia vaikutuksia
     yksittäiset liikkeet ovat saaneet kollektiivisista mainos-               maksuihin ja jota sovelletaan kaikkiin luonnollisten hen-
     kampanjoista? Onko yhteisön oikeuden mukaan sallittua,                   kilöiden Luxemburgin alueella tekemiin autovakuutusso-
     että erityiset maksut jätetään kokonaan tai osittain palaut-             pimuksiin tekemättä eroa Luxemburgissa kotipaikkansa
     tamatta, jos kansallinen tuomioistuin katsoo, että toimiala              omaavien vakuutusyhtiöiden ja siellä sivuliikkeen välityk-
     tai yksittäiset yritykset saisivat maksujen palauttamisesta              sellä tai palvelujen tarjoajina toimivien vakuutusalan
     perusteetonta etua sen seikan vuoksi, ettei mainoskam-                   yritysten välillä,
     panjoiden seurauksena saatua etuutta ole mahdollista
     palauttaa luontoissuorituksena?
                                                                       –      velvoittaa Luxemburgin suurherttuakunnan korvaamaan
                                                                              oikeudenkäyntikulut.
5)   Jos 93 artiklan 3 kohdan mukainen tukitoimenpiteestä
     ilmoittaminen on laiminlyöty, voiko julkisoikeudellinen
     elin palautusvelvollisuuden torjumiseksi vedota edellä
     mainittuun maksupäätösten muodollista oikeusvoimaa
     koskevaan sääntöön, jos se, jolle tämä päätös oli osoitettu,
     ei päätöksen tekoajankohtana eikä sinä aikana, jonka
     kuluessa päätökseen olisi voitu hakea muutosta hallinto-          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     oikeudellisessa oikeudenkäynnissä, ollut tietoinen siitä,
     että tukitoimenpiteestä, johon maksu kuuluu osana, ei
     ollut ilmoitettu? Voiko yksityinen oikeussubjekti tässä
     yhteydessä lähteä siitä, että julkinen valta on noudattanut       Komissio ei kiistä jäsenvaltioiden mahdollisuutta ottaa käyt-
     93 artiklan 3 kohdan mukaisia ilmoitusvelvoitteitaan?             töön vakuutuksenottajien vahinkotiheyden huomioon ottava
                                                                       maksuasteikko tai myöskään yhtenäinen bonusjärjestelmä,
                                                                       mutta se ei hyväksy mitään asteikkoja ja järjestelmiä, joihin
                                                                       liittyy hinnoittelusäännöksiä ja joilla on automaattisia ja
                                                                       sitovia vaikutuksia maksuihin hinnoitteluvapauden periaatteen
                                                                       vastaisesti. Tästä on kysymys Luxemburgin järjestelmässä
                                                                       luonnollisten henkilöiden ollessa vakuutuksenottajina. Vaikka
                                                                       vakuutussopimuksen osapuolet ovat vapaasti vahvistaneet
                                                                       viitehinnan, Luxemburgin lainsäädäntö liittää tiettyihin sopi-
                                                                       muksen kestoon vaikuttaviin tapahtumiin maksuja koskevia
                                                                       sitovia ja automaattisia seurauksia siten, että hintakilpailu ei
                                                                       voi toimia näistä tapahtumista aiheutuvien seurausten osalta.
                                                                       Samoin vakuutuksenantajilla, jotka toimivat Luxemburgin
Euroopan yhteisöjen komission 30.9.2002 Luxemburgin                    suurherttuakunnan alueella, ei ole oikeutta asettaa vakuutukse-
          suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne                      nottajaa heidän järjestelmäänsä liittymisen hetkellä muulle
                                                                       asteikon askelmalle tai valita muita menetelmiä, jotka muodos-
                                                                       tuvat muista maksujen alennus/korotusperusteista tai muusta
                                                                       asteikosta vuodessa tai muuna ajanjaksona tapahtuneiden
                         (Asia C-346/02)                               onnettomuuksien perusteella.
                         (2002/C 289/23)
                                                                       Rajoituksen asettavan jäsenvaltion tehtävänä on esittää näyttö
                                                                       siitä, että toimenpide on yleisen edun vuoksi perusteltu,
                                                                       objektiivisesti tarpeellinen, tarkoituksenmukainen ja tavoittee-
                                                                       seen suhteutettuja sekä siitä, ettei se sovella toistamiseen
                                                                       palvelun tarjoajan kotipaikan sääntöjä. Luxemburgin hallitus
                                                                       ei ole esittänyt tätä näyttöä. Joka tapauksessa kuluttajien
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 30.9.2002 Euroo-              suojelun kannalta on olemassa muita järjestelmiä, joilla pääs-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxemburgin suur-              tään samaan lopputulokseen vaikuttamatta hintapolitiikkaan,
herttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Ch. Tufves-           erityisesti voidaan toteuttaa järjestelmällistä mainontaa hinta-
son ja J.-F. Pasquier, prosessiosoite Luxemburgissa.                   politiikalle, jota yritykset noudattavat yhteisen vahinkoastei-
 ---pagebreak--- 23.11.2002                FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 289/15
kon perusteella. Järjestelmän väitetty vaikutus onnettomuuk-              Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
sien ehkäisyyn ei ole ilmeinen, koska järjestelmä pikemminkin
suosii sovintoratkaisua pienten vahinkojen yhteydessä.
                                                                          Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi ovat samat kuin
                                                                          asiassa C-346/02 ( 2).
( 1) Muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien,
     asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä    (1 ) Muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien,
     direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta 18 päivänä            asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä
     kesäkuuta annettu 1992 neuvoston direktiivi 92/49/ETY (kolmas             direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta 18 päivänä
     vahinkovakuutusdirektiivi) EYVL L 228, 11.8.1992, s. 1.                   kesäkuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/49/ETY (kolmas
                                                                               vahinkovakuutusdirektiivi) (EYVL L 228, s. 1).
                                                                          (2 ) Ks. tämä EYVL s. 14.
                                                                          Euroopan yhteisöjen komission 28.9.2002 Italian tasaval-
                                                                                taa vastaan nostama kanne
Euroopan yhteisöjen komission 30.9.2002 Ranskan tasa-                                                 (Asia C-348/02)
                   valtaa vastaan nostama kanne
                                                                                (2002/C 289/25)
                            (Asia C-347/02)
                                                                          Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 28.9.2002 Euroo-
                                                                          pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa
                           (2002/C 289/24)                                vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Gregorio Valero Jordana ja
                                                                          Roberto Amorosi.
                                                                          Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                          –      toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut orgaanisten
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 30.9.2002 Euroo-
                                                                                liuottimien käytöstä tietyissä toiminnoissa ja laitoksissa
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa                       aiheutuvien haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Ch. Tufvesson ja J.-F. Pas-
                                                                                rajoittamisesta 11 päivänä maaliskuuta 1999 annetun
quier, prosessiosoite Luxemburgissa.                                             neuvoston direktiivin 1999/13/EY ( 1) 15 artiklan mukai-
                                                                                sia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktii-
                                                                                vin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallin-
                                                                                nollisia määräyksiä;
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
tuin                                                                      –      velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
                                                                                kulut.
–      toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut direktii-
       vin 92/49/ETY ( 1) mukaisia velvoitteitaan, koska se on
       kyseisen direktiivin 6 artiklan 3 kohdassa, 29 artiklassa ja       Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
       39 artiklassa asetetun maksujen vapautta sekä ennakkoon
       tai systemaattisesti tehtävän maksujen ja sopimusten
       valvonnan poistamista koskevan periaatteen vastaisesti             EY 249 artikla, jonka mukaan direktiivi velvoittaa saavutetta-
       ottanut käyttöön ja pitänyt voimassa bonusjärjestelmän,            vaan tulokseen nähden jokaista jäsenvaltiota, jolle se on
       jolla on automaattisia ja sitovia vaikutuksia maksuihin            osoitettu, tarkoittaa, että jäsenvaltioiden on noudatettava direk-
       ja jota sovelletaan kaikkiin Ranskan alueella tehtyihin            tiiveissä täytäntöönpanoa varten vahvistettuja määräaikoja.
       autovakuutussopimuksiin tekemättä eroa Ranskassa koti-             Kyseinen määräaika päättyi 1.4.2001 ilman, että Italian tasaval-
       paikkansa omaavien vakuutusyhtiöiden ja siellä sivuliik-           ta olisi toteuttanut komission mainitsemia, direktiivin noudat-
       keen välityksellä tai palvelujen tarjoajina toimivien vakuu-       tamisen edellyttämiä toimia.
       tusalan yritysten välillä, ja
                                                                          (1 ) EYVL L 85, 29.3.1999, s. 1.
–      velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-
       tikulut.


title: Asia C-196/14: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 2.9.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Aachen – Saksa) – Horst Hoeck v. Kreikan valtio

text:
               30.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 398/22

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 2.9.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Aachen – Saksa) – Horst Hoeck v. Kreikan valtio
   (Asia C-196/14) (1)

   (2015/C 398/28)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 194, 24.6.2014.


title: Asia C-529/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21.1.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgerichtshof – Itävalta) – Georg Felber v. Bundesministerin für Unterricht, Kunst und Kultur (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Direktiivi 2000/78/EY — 2 artiklan 1 kohta ja 2 kohdan a alakohta sekä 6 artiklan 1 ja 2 kohta — Erilainen kohtelu iän perusteella — Virkamiehet — Eläkejärjestelmä — Kansallinen lainsäädäntö, joka ei salli ennen 18 vuoden ikää suoritettujen koulutusjaksojen huomioon ottamista)

text:
               30.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 107/10

      Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21.1.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgerichtshof – Itävalta) – Georg Felber v. Bundesministerin für Unterricht, Kunst und Kultur
      (Asia C-529/13) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Direktiivi 2000/78/EY - 2 artiklan 1 kohta ja 2 kohdan a alakohta sekä 6 artiklan 1 ja 2 kohta - Erilainen kohtelu iän perusteella - Virkamiehet - Eläkejärjestelmä - Kansallinen lainsäädäntö, joka ei salli ennen 18 vuoden ikää suoritettujen koulutusjaksojen huomioon ottamista))
      (2015/C 107/12)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Verwaltungsgerichtshof

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Georg Felber

         Vastapuoli: Bundesministerin für Unterricht, Kunst und Kultur

         Tuomiolauselma

      Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY 2 artiklan 1 kohtaa ja 2 kohdan a alakohtaa sekä 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä pääsiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, joka estää sellaisten koulutusjaksojen huomioon ottamisen eläkeoikeutta myönnettäessä ja vanhuuseläkkeen määrää laskettaessa, jotka virkamies on suorittanut ennen 18 vuoden ikää siltä osin kuin yhtäältä se on objektiivisesti ja asianmukaisesti perusteltu oikeutetulla työllisyys- ja työmarkkinapoliittisella tavoitteella ja kuin toisaalta se on tämän tavoitteen saavuttamiseksi asianmukainen ja tarpeellinen keino.

         (1)  EUVL C 15, 18.1.2014.


title: Asia C-173/05: Euroopan yhteisöjen komission 18.4.2005 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               25.6.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 155/6

         Euroopan yhteisöjen komission 18.4.2005 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-173/05)
   (2005/C 155/11)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 18.4.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellisen osaston virkamiehet E. Traversa ja J. Hottiaux.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               Toteaa, että Italian tasavalta on jättänyt noudattamatta EY 23, EY 25, EY 26 ja EY 133 artiklaa ja Euroopan talousyhteisön ja Algerian demokraattisen kansantasavallan välillä 26.9.1978 tehdyn ja 16.9.1978 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2210/78 (1) hyväksytyn yhteistyösopimuksen 4 ja 9 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on ottanut käyttöön ympäristöveron 26.3.2002 annetun Regione Sicilian aluelain 6 §:llä ja pitänyt tämän veron voimassa.

               2)

               velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Regione Sicilianan aluelain 6 §:llä rikotaan yhteistä tullitariffia koskevia periaatteita, koska tällä pykälällä otetaan käyttöön vaikutuksiltaan (yhteisön) tuonti- tai (muihin jäsenvaltioihin) vientitullia vastaava vero, joka on sellaisenaan edellä mainituilla perustamissopimuksen määräyksillä ja johdetun oikeuden säännöksillä kielletty.
   Muodollisesti tarkastellen ja kanteen kohteena olevan sääntelyn sanamuodon mukaan vero-objekti on laitoksen omaisuutta, kun taas veron perusta muodostuu putkien tilavuutena ilmaistusta määrästä. Regione Sicilian lainsäätäjä on yhtäältä säätänyt 6 §:n 3 momentissa, että vero-objekti kuuluu kaasuputkistolle, jossa kaasu on, ja toisaalta tämän saman pykälän 4 momentissa, että verovelvollisia ovat kaasuputkiston omistajat, jotka harjoittavat ainakin yhtä seuraavista kaasuun liittyvistä toiminnoista (kuljetus, myynti, osto). Komissio katsoo tämän perusteella, että Regione Sicilian lainsäätäjän varsinaisena tarkoituksena on ollut kohdistaa vero putkistossa kuljetettavaan kaasuun (metaani) eikä kaasuputkistorakenteeseen sellaisenaan.
   EY 90 artiklassa tarkoitettuja valtionsisäisiä veroja ja maksuja koskevan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan kuljetusvälineestä kuljetettujen tavaroiden painon perusteella kannettu vero kuuluu yhteisöjen tuoteverosäännösten alaan, koska tällainen vero kohdistuu välttämättä ja suoraan kuljetetun tavaran hintaan, olipa tavara kyseisessä valtiossa tuotettu tai maahantuotu. Tässä oikeuskäytännössä vahvistettu tulkintaperiaate soveltuu täysin sellaisiin tullitariffia vaikutukseltaan vastaaviin veroihin, kuin se, joka esillä olevassa asiassa itse asiassa rasittaa tavaraa kohdistuen välttämättä ja suoraan tavaran hintaan, vaikka se muodollisesti kohdistetaan kuljetusvälineeseen (kaasuputkisto) kuljetettavan tavaran (metaani) määrää perusteena käyttäen.

      (1)  EYVL L 263, 27.9.1978.


title: Asiat C-485/99 — C-492/99: Tribunale di Brescia – Seconda Sezione Stralcion 28.10.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa C-485/99, 30.10.1999 tekemillään päätöksillä asioissa C-486/99, C-487/99, C-488/99 ja C-492/99 ja 10.11.1999 tekemillään päätöksillä asioissa C-489/99, C-490/99 ja C-491/99, Gottinghen SpA ym. vastaan Ministero delle Finanze

text:
18.3.2000                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                               C 79/7
     b) voidaan hylätä asetuksen liitteen mukaisten varojen              Tribunale di Brescia – Seconda Sezione Stralcion
         luovuttaminen tai panttaaminen – kyse on emoyhtiön              28.10.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat-
         neljän tytäryhtiön pääoman enemmistöosuudesta –                 kaisupyyntö asiassa C-485/99, 30.10.1999 tekemillään
         Elf-Aquitaine Production, Elf-Antar France, Elf-Gabon           päätöksillä asioissa C-486/99, C-487/99, C-488/99 ja
         SA ja Elf-Congo SA (asetuksen 2 §:n 3 momentti).                C-492/99 ja 10.11.1999 tekemillään päätöksillä asioissa
                                                                         C-489/99, C-490/99 ja C-491/99, Gottinghen SpA ym.
                                                                                vastaan Ministero delle Finanze
         Komission mukaan on myös otettava huomioon, että
         Ranskan tasavalta ei ole säätänyt riittävän täsmällisistä
         ja objektiivisista arviointiperusteista edellä mainittujen                          (Asiat C-485/99–C-492/99)
         toimien hylkäämisen tai hyväksymisen osalta.
                                                                                (2000/C 79/14)
2. Velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-
     tikulut.                                                            Tribunale di Brescia – Seconda Sezione Stralcio on pyytänyt
                                                                         asiassa C-485/99 (Gottinghen SpA, Tenuta Mombello Srl
                                                                         ja Artea Srl vastaan Ministero delle Finanze) 28.10.1999
                                                                         tekemällään päätöksellä, asioissa C-486/99 (Flos SpA, Flos
                                                                         Consulting Srl, Collebeato Center, Light Shop Srl, Light Shop
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      2 Srl ja Light Contract Srl vastaan Ministero delle Finanze),
                                                                         C-487/99 (Petra Srl vastaan Ministero delle Finanze), C-488/99
                                                                         (Supercar Srl vastaan Ministero delle Finanze) ja C-492/99
                                                                         (Impresa Colleoni Giacomo ja Figli Srl vastaan Ministero
Suora sijoitus on yksi pääomien liikkumisen muoto. Samoin                delle Finanze) 30.10.1999 tekemillään päätöksillä ja asioissa
EY:n perustamissopimuksen sijoittautumisoikeutta koskevia                C-489/99 (Immobiliare Flavia Srl, selvitystilassa, vastaan Minis-
määräyksiä sovelletaan tilanteeseen, jossa sijoittaja, jonka on          tero delle Finanze), C-490/99 (Azzini SpA vastaan Ministero
unionin toisen jäsenvaltion kansalainen, hankkii osuuden                 delle Finanze) ja C-491/99 (Falegnameria Carminati di Franco
valtionyrityksestä. Kansallisilla säännöksillä, joissa säädetään         ja Domenico Carminati Snc (entinen Carminati Agostino Srl))
yleisestä lupamenettelystä ja veto-oikeuden käyttämistä koske-           10.11.1999 tekemillään päätöksillä, jotka ovat saapuneet
vasta menettelystä, voidaan luoda esteitä sijoittautumisoikeu-           Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen 21.12.1999, Euroopan
delle sekä pääomien vapaalle liikkuvuudelle, sillä vaikka niitä          yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua seuraaviin kysy-
sovettellaisiinkin eroituksetta, ne voivat vaikeuttaa EY:n perus-        myksiin:
tamissopimuksessa taattujen perusvapauksien käyttämistä.
Tämän vuoksi ranskalaisten säännösten voidaan katsoa olevan              1. Ovatko yhteisön oikeuden ja erityisesti 17.7.1969 annetun
sopusoinnussa EY 56 ja 43 artiklan (aiemmin 73 B ja                           neuvoston direktiivin 69/335/ETY (1) 10 ja 12 artiklan
52 artikla) kanssa ainoastaan, jos niihin voidaan soveltaa EY                 mukaisia 23.12.1998 annetun Italian lain nro 448 (GURI,
46, 58 ja 296 artiklassa mainittuja poikkeuksia tai mikäli ne                 29.12.1998, nro 302, supplemento ordinario) 11 §:n
katsotaan perustelluiksi yleistä etua koskevista pakottavista                 1 momentin kaltaiset säännökset, joiden mukaan ”yhtiöitä
syistä.                                                                       koskevien muiden toimien” merkitsemisestä rekisteriin
                                                                              vuosina 1985-1992 suoritettava julkinen maksu (tassa di
                                                                              concessione governativa) on suoritettava kiinteänä vuosi-
                                                                              maksuna, joka on osake- ja kommandiittiyhtiöiden osalta
Ranskan hallituksen esittämät selvitykset talousministerin har-
                                                                               Italian liiraa ja rajavastuuyhtiöiden osalta Italian liiraa
kintavallan rajoja koskevasta Cour constitutionnellen oikeus-
                                                                              vuodessa.
käytännöstä ovat epäselviä sen tulkinnan osalta, joka koskee
kansallisen intressin käsitettä suhteessa ulkomaalaisten sijoitta-
jien intesseihin; nämä selvitykset eivät hälvennä komission              2. Ovatko yhteisön oikeuden mukaisia lain nro 448/98
epäilyksiä siitä, että säännökset ovat yhteisön oikeuden vastai-              11 §:n 3 momentin kaltaiset säännökset, joiden mukaan
sia. Sen osalta, että Ranskan viranomaiset haluavat välttää, että             kun on maksettu 1 momentissa tarkoitettua suurempi
kolmansiin maihin sijoittautuneet yhtiöt saisivat määräysvallan               summa, lasketaan tästä johtuvalle palautukselle laillisia
kyseisissä yhtiöissä, komissio viittaa EY 57 artiklan mukaisiin               korkoja sen suuruisina kuin ne olivat sinä päivänä, jona
mahdollisuuksiin sellaisten rajoitusten ylläpitämisestä, jotka                tämä laki tuli voimaan (eli 2,5 prosenttia vuodessa) eikä
olivat voimassa vuonna 1993 ja jotka koskevat pääomanliik-                    26.1.1961 annetun lain nro 29 5 §:ssä, yhdessä sen 1 §:n
keitä kolmansiin maihin tai kolmansista maista, jos niihin                    kanssa ja sellaisena kuin se on myöhemmin muutettuna,
liittyy suoria sijoituksia; Ranska ei kuitenkaan käyttänyt tätä               tarkoitetun koron suuruisena.
mahdollisuutta. Sillä, että Ranskan hallitus on soveltanut
riidanalaisia säännöksiä vain rajoitetusti tiettyihin tapauksiin,
ei voida perustella yhteisön oikeuden vastaisten säännösten
antamista.                                                               (1) Pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista 17 päivänä
                                                                             heinäkuuta 1969 annettu neuvoston direktiivi 69/335/ETY (EYVL
                                                                             L 249, 3.10.1969, s. 25).


title: Asia T-572/14: Kanne 31.7.2014 – Laverana v. SMHV (BIO CON ESTRATTI VEGETALI DI PRODUZIONE PROPRIA)

text:
               13.10.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 361/14

         Kanne 31.7.2014 – Laverana v. SMHV (BIO CON ESTRATTI VEGETALI DI PRODUZIONE PROPRIA)
   (Asia T-572/14)
   2014/C 361/19
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Laverana GmbH & Co. KG (Wennigsen, Saksa) (edustajat: asianajajat J. Wachinger, M. Zöbisch ja D. Chatterjee)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan asiassa R 527/2014-4 27.5.2014 tekemän päätöksen

               —

               velvoittamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki, joka sisältää sananosan BIO CON ESTRATTI VEGETALI DI PRODUZIONE PROPRIA, luokkaan 3, 5 ja 35 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten – rekisteröintihakemus nro 1 2 1 30  076

      Tutkijan päätös: Rekisteröinnin hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet:

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan rikkominen

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan rikkominen

               —

               Harkintavallan väärinkäyttö kilpailuoikeudellisen harkinnan perusteella tehdyn ratkaisun takia


title: Asia C-302/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Højesteret (Tanska) on esittänyt 18.6.2010 — Infopaq International A/S v. Danske Dagblades Forening

text:
               14.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/31

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Højesteret (Tanska) on esittänyt 18.6.2010 — Infopaq International A/S v. Danske Dagblades Forening
   (Asia C-302/10)
   ()
   2010/C 221/49
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Højesteret

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Infopaq International A/S

      Vastapuoli: Danske Dagblades Forening

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko sen kannalta, onko tilapäinen kappaleen valmistaminen ”erottamaton ja välttämätön osa teknistä prosessia” (ks. tietoyhteiskuntadirektiivin (1) 5 artiklan 1 kohta), merkitystä sillä, missä teknisen prosessin vaiheessa se tapahtuu?

               2)

               Voiko tilapäinen kappaleen valmistaminen olla ”erottamaton ja välttämätön osa teknistä prosessia”, kun se koostuu kokonaisten sanomalehtiartikkeleiden manuaalisesta skannauksesta, jolloin sanomalehtiartikkelit muuttuvat painetusta mediasta digitaaliseksi mediaksi?

               3)

               Kattaako ”laillinen käyttö” (ks. tietoyhteiskuntadirektiivin 5 artiklan 1 kohta) kaikki sellaiset käyttömuodot, jotka eivät edellytä oikeudenhaltijan suostumusta?

               4)

               Kattaako ”laillinen käyttö” (ks. tietoyhteiskuntadirektiivin 5 artiklan 1 kohta) sen, että elinkeinonharjoittaja skannaa kokonaisia sanomalehtiartikkeleita, minkä jälkeen kappaleita muokataan käytettäväksi yhteenvetojen kirjoittamiseen kyseisessä yrityksessä, vaikka oikeudenhaltija ei ole antanut suostumustaan näille toimille, edellyttäen, että kyseisen säännöksen muut edellytykset täyttyvät?
               Onko tähän kysymykseen annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, tallennetaanko kyseiset 11 sanaa tietojenkeruuprosessin päättymisen jälkeen?

               5)

               Minkä kriteerien perusteella on arvioitava sitä, onko tilapäisellä kappaleen valmistamisella ”itsenäistä taloudellista merkitystä” (ks. tietoyhteiskuntadirektiivin 5 artiklan 1 kohta), edellyttäen, että säännöksen muut edellytykset täyttyvät?

               6)

               Voiko käyttäjän tilapäisestä kappaleen valmistamisesta saama rationalisointihyöty sisältyä sen arviointiin, onko toimilla ”itsenäistä taloudellista merkitystä” (ks. tietoyhteiskuntadirektiivin 5 artiklan 1 kohta)?

               7)

               Voidaanko tilanteita, joissa elinkeinonharjoittaja skannaa kokonaisia sanomalehtiartikkeleita, minkä jälkeen kappaleita muokataan, pitää ”tiettyinä erityistapauksina, jotka eivät ole ristiriidassa [sanomalehtiartikkeleiden] tavanomaisen hyödyntämisen kanssa eivätkä kohtuuttomasti haittaa oikeudenhaltijan oikeutettuja etuja” (ks. tietoyhteiskuntadirektiivin 5 artiklan 5 kohta), edellyttäen, että direktiivin 5 artiklan 1 kohdan säännösten edellytykset täyttyvät?
               Onko tähän kysymykseen annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, tallennetaanko kyseiset 11 sanaa tietojenkeruuprosessin päättymisen jälkeen?

      (1)  Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/29/EY (EYVL L 167, s. 10).


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (kuudes jaosto)  19 päivänä tammikuuta 2006 , asiassa C-90/05: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Luxemburgin suurherttuakunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 79/1072/ETY — ALV — Palauttaminen — Maan alueelle sijoittautumattomat verovelvolliset)

text:
               11.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 60/10

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (kuudes jaosto)
   19 päivänä tammikuuta 2006,
   asiassa C-90/05: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Luxemburgin suurherttuakunta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 79/1072/ETY - ALV - Palauttaminen - Maan alueelle sijoittautumattomat verovelvolliset)
   (2006/C 60/20)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa C-90/05, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 18.2.2005, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään D. Triantafyllou) vastaan Luxemburgin suurherttuakunta (asiamiehenään S. Schreiner), yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Malenovský sekä tuomarit A. La Pergola, U. Lõhmus (esittelevä tuomari), julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: R. Grass on antanut 19.1.2006 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä — 6 päivänä joulukuuta 1979 annetun kahdeksannen neuvoston direktiivin 79/1072/ETY 7 artiklan neljännen kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole noudattanut arvonlisäveronpalautuksia maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille koskevaa kuuden kuukauden määräaikaa.

               2)

               Luxemburgin suurherttuakunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 82, 2.4.2005.


title: Asia C-164/06: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Commissione tributaria provinciale di Roma on esittänyt  27.3.2006  — Nissan Italia Srl v. Agenzia Entrate Ufficio Roma 3

text:
               1.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 154/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Commissione tributaria provinciale di Roma on esittänyt 27.3.2006 — Nissan Italia Srl v. Agenzia Entrate Ufficio Roma 3
   (Asia C-164/06)
   (2006/C 154/13)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Commissione tributaria provinciale di Roma
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Nissan Italia Srl

      Vastaaja: Agenzia Entrate Ufficio Roma 3
   Ennakkoratkaisukysymykset
   Onko direktiivin 77/388/CEE (1) (sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/680/CEE) (2) 33 artiklaa tulkittava siten, että se estää IRAP:n kantamisen sellaisen nettotuotannon arvosta, joka on saatu hyödykkeiden tuotantoa ja vaihdantaa tai palvelujen tarjoamista varten organisoidun itsenäisen yksikön tavanomaisesta toiminnasta?

      (1)  EYVL L 145, s. 1.

      (2)  EYVL L 376, s. 1.


               15.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 165/38

         (2006/C 165/76)
   Tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan unionin virallinen lehti

         EUVL C 154, 1.7.2006

   Luettelo aiemmista julkaisuista

      EUVL C 143, 17.6.2006

      EUVL C 131, 3.6.2006

      EUVL C 121, 20.5.2006

      EUVL C 108, 6.5.2006

      EUVL C 96, 22.4.2006

      EUVL C 86, 8.4.2006

   Nämä tekstit ovat saatavilla:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Asia C-206/14: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 17.10.2014 – Euroopan komissio v. Viron tasavalta

text:
               19.1.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 16/24

      Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 17.10.2014 – Euroopan komissio v. Viron tasavalta
      (Asia C-206/14) (1)

      (2015/C 016/37)
      Oikeudenkäyntikieli: viro
      Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 212, 7.7.2014.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (toinen jaosto) 14 päivänä heinäkuuta 2005, asiassa C-386/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Saksan liittotasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Lentoasemat — Maahuolinta — Direktiivi 96/67/EY)

text:
               3.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/11

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (toinen jaosto)
   14 päivänä heinäkuuta 2005,
   asiassa C-386/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Saksan liittotasavalta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Lentoasemat - Maahuolinta - Direktiivi 96/67/EY)
   (2005/C 217/21)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa C-386/03, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 12.9.2003, Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään M. Huttunen ja M. Niejahr, vastaan Saksan liittotasavalta, asiamiehinään W. D. Plessing ja A. Tiemann, yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit R. Silva de Lapuerta (esittelevä tuomari), C. Gulmann, R. Schintgen ja J. Klučka, julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M.-F. Contet, on antanut 14.7.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut pääsystä maahuolinnan markkinoille yhteisön lentoasemilla 15 päivänä lokakuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/67/EY 16 ja 18 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on lentoasemien maahuolintapalveluista 10.12.1997 annetun asetuksen (Verordnung über Bodenabfertigungsdienste auf Flugplätzen) 8 §:n 2 momentin ja 9 §:n 3 momentin perusteella toteuttanut mainitun direktiivin vastaisia toimenpiteitä.

               2)

               Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 264, 1.11.2003.


title: Asia C-19/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 15.1.2013 — Ministero dell’Interno v. Fastweb SpA

text:
               23.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 15.1.2013 — Ministero dell’Interno v. Fastweb SpA
   (Asia C-19/13)
   2013/C 86/18
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Ministero dell’Interno

      Vastapuoli: Fastweb SpA

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 2007/66 (1) 2 d artiklan 4 kohtaa tulkittava siten, että kun hankintaviranomainen on, ennen kuin se on tehnyt sopimuksen suoraan sellaisen taloudellisen toimijan kanssa, joka on valittu hankintailmoitusta julkaisematta, julkaissut Euroopan unionin virallisessa lehdessä vapaaehtoista avoimuutta koskevan ilmoituksen ja on odottanut vähintään kymmenen päivää ennen sopimuksen tekemistä, kansallinen tuomioistuin ei voi — missään tapauksessa — julistaa sopimusta pätemättömäksi, vaikka tämä katsoisi, että säännöksiä, joiden nojalla on tietyin edellytyksin mahdollista tehdä sopimus tarjouskilpailua järjestämättä, on rikottu?

               2)

               Toissijaisesti, onko direktiivin 2007/66 2 d artiklan 4 kohta — mikäli sitä tulkitaan siten, että siinä suljetaan pois mahdollisuus julistaa sopimus pätemättömäksi kansallisen oikeuden (hallintomenettelylain 122 §) nojalla, vaikka kansallinen tuomioistuin katsoo, että on rikottu säännöksiä, joiden nojalla on tietyin edellytyksin mahdollista tehdä sopimus tarjouskilpailua järjestämättä — yhteensopiva yhdenvertaisen kohtelun, syrjintäkiellon ja kilpailun suojelun periaatteiden kanssa ja taataanko sillä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistettu oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin?

      (1)  Neuvoston direktiivien 89/665/ETY ja 92/13/ETY muuttamisesta julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen tehokkuuden parantamiseksi 11.12.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/66/EY; EUVL L 335, s. 31.


title: Asia C-436/12 P: Valitus, jonka Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl, selvitystilassa, on tehnyt 28.9.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-264/00, Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl, selvitystilassa, v. Euroopan komissio, 12.7.2012 antamasta määräyksestä

text:
               8.12.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 379/16

         Valitus, jonka Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl, selvitystilassa, on tehnyt 28.9.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-264/00, Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl, selvitystilassa, v. Euroopan komissio, 12.7.2012 antamasta määräyksestä
   (Asia C-436/12 P)
   2012/C 379/27
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl, selvitystilassa (edustajat: asianajajat A. Vianello, A. Bortoluzzi ja A. Veglianiti)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio ja Italian tasavalta

      Vaatimukset

   Unionin tuomioistuinta vaaditaan

               —

               kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-264/00, Veolia Acqua Compagnia Generale delle Acque srl, selvitystilassa, v. Euroopan komissio, 12.7.2012 antama määräys, jolla hylättiin Veolian kanne sosiaaliturvamaksujen alentamista koskevien lakien nro 30/1997 ja nro 206/1995 mukaisista Venetsian ja Chioggian alueella sijaitseviin yrityksiin kohdistuvista tukitoimenpiteistä 25.11.1999 tehdyn komission päätöksen 2000/394/EY kumoamiseksi

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudellinen virhe sovellettaessa unionin tuomioistuimen asiassa Comitato Venezia vuole vivere antamassaan tuomiossa esittämiä periaatteita todistustaakan jakamisen osalta EY 87 artiklan 1 kohdan soveltamisedellytysten suhteen; perustelut ovat riittämättömät, virheelliset ja joka tapauksessa ristiriitaiset.


title: Asia T-270/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.2.2016 – Panalpina World Transport (Holding) ym. v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Kansainvälisen lentorahdin huolintapalvelut — Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen — Hintojen vahvistaminen — Lopulliseen hintaan vaikuttavat lisät ja hinnoittelumekanismit — Sakot — Suhteellisuus — Rikkomisen vakavuus — Yhdenvertainen kohtelu — Perusteluvelvollisuus — Sovinto — Sakkojen määrän laskentaa koskevat vuoden 2006 suuntaviivat)

text:
               18.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 136/28

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.2.2016 – Panalpina World Transport (Holding) ym. v. komissio
   (Asia T-270/12) (1)

   ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Kansainvälisen lentorahdin huolintapalvelut - Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen - Hintojen vahvistaminen - Lopulliseen hintaan vaikuttavat lisät ja hinnoittelumekanismit - Sakot - Suhteellisuus - Rikkomisen vakavuus - Yhdenvertainen kohtelu - Perusteluvelvollisuus - Sovinto - Sakkojen määrän laskentaa koskevat vuoden 2006 suuntaviivat))
   (2016/C 136/39)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Panalpina World Transport (Holding) Ltd (Basel, Sveitsi), Panalpina Management AG (Basel) ja Panalpina China Ltd (Hong Kong, Kiina) (edustajat: solicitor S. Mobley, solicitor A. Stratakis, solicitor T. Grimmer ja solicitor B. Smith)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: V. Bottka, G. Meessen ja P. Van Nuffel, avustajanaan solicitor C. Thomas)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse [SEUT] 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 28.3.2012 annetun Euroopan komission päätöksen (asia COMP/39.462 – Huolinta) C(2012) 1959 final kumoamisesta kantajia koskevin osin sekä kantajille tässä päätöksessä määrättyjen sakkojen muuttamista koskevasta vaatimuksesta.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Panalpina World Transport (Holding) Ltd, Panalpina Management AG ja Panalpina China Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 243, 11.8.2012.