title: Asiat C-44/04 ja 45/04: Tribunale di Gorizia 18.12.2003 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa n:o 1259/2003 ja 1260/2003 Azienda Agricola Bogar Roberto & Andrea vastaan AGEA

text:
C 85/16                   FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                             3.4.2004
       c)    ovatko ja jos ovat niin miltä osin edellä kappa-             4.2.2004, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkorat-
             leessa 10 mainitut työturvallisuuslain 40:n säännök-         kaisua asiassa Rechtsstreit Finanzamt Arnsberg vastaan Sun-
             set ristiriidassa yhteisön oikeuden kanssa, ottaen           dernin kaupunki, seuraaviin kysymyksiin:
             huomioon niiden laiminlyömisestä johtuvat, edellä
             kappaleissa 12–15 kuvatut rikosoikeudelliset ja              1.    Voivatko tai pitääkö jäsenvaltioiden, jotka ovat saattaneet
             vahingonkorvausoikeudelliset seuraamukset?                         direktiivin 77/388/ETY (1) 25 artiklassa säädetyn yhteisen
                                                                                maataloustuottajiin sovellettavan vakiokantajärjestelmän
                                                                                osaksi kansallista oikeusjärjestystään, vapauttaa tällä pe-
                                                                                rusteella vakiokantajärjestelmän alaiset maataloustuotta-
(1) Annettu 22 päivänä kesäkuuta 1998, koneita koskevan jäsenval-               jat liikevaihtoveron suorittamisesta?
    tioiden lainsäädännön lähentämisestä EYVL L 207, s. 1.
                                                                          2.    Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntäväs-
                                                                                ti: Koskeeko tämä vain maataloustuotteiden luovutusta ja
                                                                                maatalouspalveluita vai myös muita vakiokantajärjestel-
                                                                                män alaisen maataloustuottajan liiketoimia, vai ovatko
                                                                                muut liiketoimet direktiivin 77/388/ETY yleisten sään-
                                                                                nösten alaisia?
                                                                                Mitä seurauksia tällä on, kun vakiokantajärjestelmän
College van Beroep voor het bedrijfsleven 23.1.2004                             alainen maataloustuottaja antaa metsästysalueen vuok-
tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                          ralle?
asiassa Maatschap J.B. ja R.A.M. Elshof vastaan Minister
          van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
                                                                          (1) Kuudes neuvoston direktiivi 77/338/ETY, annettu 17 päivänä
                             (Asia C-42/04)                                   toukokuuta 1977, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön
                                                                              yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yh-
                            (2004/C 85/26)                                    denmukainen määräytymisperuste. EYVL, erityispainos 1977, 9/
                                                                              nide 1, s. 28.
College van Beroep voor het bedrijfsleven, on pyytänyt
23.1.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisö-
jen tuomioistuimeen 3.2.2004, Euroopan yhteisöjen tuomiois-
tuimelta ennakkoratkaisua asiassa Maatschap J.B. ja
R.A.M. Elshof vastaan Minister van Landbouw, Natuur en                    Tribunale di Gorizia 18.12.2003 tekemällään päätöksellä
Voedselkwaliteit, seuraavaan kysymykseen:                                 esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa n:o 1259/2003 ja
                                                                          1260/2003 Azienda Agricola Bogar Roberto & Andrea
                                                                                vastaan AGEA
onko asetukseen (EY) N:o 1046/2001 (1) sisältyvällä ”erän”
käsitteellä sama merkitys kuin tämän asetuksen liitteessä II                                   (Asiat C-44/04 ja 45/04)
olevassa 1 kohdassa käytetyllä termillä ”kuorma”, vai onko
”erällä” katsottava tarkoitettavan: kaikkia eläimiä, jotka toimite-                                  (2004/C 85/28)
taan maatilalta samana päivänä ostopäätöksen perusteella
hävitettäviksi?                                                           Tribunale di Gorizia, on pyytänyt 18.12.2003 tekemällään
                                                                          päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
                                                                          4.2.2004, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkorat-
(1) Komission asetus 8EY) V:o 1046/2001, annettu 30 päivänä               kaisua asiassa Azienda Agricola Bogar Roberto & Andrea
    toukokuuta 2001, poikkeuksellisista markkinoiden tukitoimenpi-        vastaan AGEA seuraavaan kysymykseen:
    teistä sianliha – ja vasikanliha-alalla Alankomaissa. EYVL L 145,
    31.5.2001, s. 31–34.                                                  Onko 31.3.1984 annetun asetuksen (ETY) N:o 856/84 (1)
                                                                          1 artiklaa ja 28.12.1992 annetun asetuksen (ETY) N:o 3950/
                                                                          92 (2) 1–4 artiklaa tulkittava siten, että maitoa ja maitotuotteita
                                                                          koskevia lisämaksuja on pidettävä hallinnollisina seuraamuksi-
                                                                          na, ja siten, että tuottajille syntyy velvollisuus tällaisen lisämak-
                                                                          sun suorittamiseen ainoastaan siinä tapauksessa, että heille
                                                                          osoitettujen tuotantokiintiöiden ylittäminen on ollut tarkoituk-
                                                                          sellista tai johtunut laiminlyönnistä?
Bundesfinanzhofes 27.11.2003 tekemällään päätöksellä
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Rechtsstreit Fi-
       nanzamt Arnsberg vastaan Sundernin kaupunki                        (1) Neuvoston asetus (ETY) N:o 856/84, annettu 31 päivänä maalis-
                                                                              kuuta 1984, maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjeste-
                             (Asia C-43/04)                                   lystä annetun asetuksen (ETY) N:o 804/68 muuttamisesta. EYVL,
                                                                              erityispainos 1984, 3/nide 17, s. 95.
                            (2004/C 85/27)                                (2) Neuvoston asetus (ETY) N:o 3950/92, annettu 28 päivänä joulu-
                                                                              kuuta 1992, maito- ja maitotuotteiden lisämaksusta. EYVL, erityis-
                                                                              painos 1992, 3/nide 47, s. 159.
Bundesfinanzhofes on pyytänyt 27.11.2003 tekemällään pää-
töksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen


title: Asia T-254/08: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 22.12.2009 — Associazione Giùlemanidallajuve v. komissio (EY 81 ja EY 82 artiklan väitetty rikkominen — Kantelu — Laiminlyöntikanne — Laiminlyönnin korjaavan komission kannan määrittely — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               27.2.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 51/32

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 22.12.2009 — Associazione Giùlemanidallajuve v. komissio
   (Asia T-254/08) (1)

   (EY 81 ja EY 82 artiklan väitetty rikkominen - Kantelu - Laiminlyöntikanne - Laiminlyönnin korjaavan komission kannan määrittely - Lausunnon antamisen raukeaminen)
   2010/C 51/61
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Associazione Giùlemanidallajuve (Cerignola, Italia) (edustajat: asianajajat L. Misson, A. Kettels, G. Ernes ja A. Pel)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamies: A Bouquet)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus todeta EY 232 artiklan mukaisesti, että komissio on lainvastaisesti jättänyt ottamatta kantaa kantajan kanteluun, jonka mukaan Federazione Italiana Giuoco Calcio (FIGC), Comitato Olimpico Nazionale Italiano (CONI), Euroopan jalkapalloliitto (UEFA) ja Kansainvälinen jalkapalloliitto (FIFA) ovat rikkoneet EY 81 ja EY 82 artiklaa

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen tästä kanteesta raukeaa.

               2)

               Associazione Giùlemanidallajuve ja Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 223, 30.8.2008.


title: Yhdistetyt asiat T-433/03, T-434/03, T-367/04 ja T-244/05: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 26.6.2008 — Gibtelecom v. komissio (Kilpailu — Televiestintä — EY 86 artiklaan perustuvien kanteluiden luokittelemista koskevat päätökset — Komissio ei ole ottanut kantaa EY 86 artiklaan perustuviin kanteluihin — Kumoamiskanne — Laiminlyöntikanne — Oikeusriidan kohteen lakkaaminen käsittelyn aikana — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               30.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/40

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 26.6.2008 — Gibtelecom v. komissio
   (Yhdistetyt asiat T-433/03, T-434/03, T-367/04 ja T-244/05) (1)

   (Kilpailu - Televiestintä - EY 86 artiklaan perustuvien kanteluiden luokittelemista koskevat päätökset - Komissio ei ole ottanut kantaa EY 86 artiklaan perustuviin kanteluihin - Kumoamiskanne - Laiminlyöntikanne - Oikeusriidan kohteen lakkaaminen käsittelyn aikana - Lausunnon antamisen raukeaminen)
   (2008/C 223/67)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Gibtelecom Ltd (Gibraltar) (edustajat: barrister M. Llamas ja solicitor B. O'Connor)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: aluksi F. Castillo de la Torre ja A. Whelan, sittemmin F. Castillo de la Torre)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhtäältä niiden komission 17.10.2003, 5.7.2004 ja 26.4.2004 väitetysti tekemien päätösten, joilla hylättiin kantelut, joissa komissiota kehotettiin ryhtymään toimenpiteisiin EY 86 artiklan 3 kohdan perusteella niiden yhteisön oikeuden rikkomisten lopettamiseksi, joihin Espanjan kuningaskunta väitetysti syyllistyi, ja toisaalta vaatimus, jonka mukaan on EY 232 artiklan mukaisesti todettava, että komissio on laiminlyönyt yhteisön oikeuden mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole ottanut kantaa siihen, mihin toimiin sen tarkoituksena on ryhtyä tiettyjen edellä mainituissa kanteluissa mainittujen seikkojen osalta
   Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteista raukeaa.

               2)

               Lausunnon antaminen Espanjan tasavallan asiassa T-367/04 tekemän väliintulohakemuksen osalta raukeaa.

               3)

               Gibtelecom Ltd ja komissio vastaavat kukin omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 59, 6.3.2004.


title: Asia F-27/12: Kanne 24.2.2012 — ZZ v. komissio

text:
               23.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 184/22

         Kanne 24.2.2012 — ZZ v. komissio
   (Asia F-27/12)
   2012/C 184/48
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja R. Ferlin)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Sellaisen komission päätöksen kumoaminen, jolla kantajalta evättiin mahdollisuus osallistua kilpailuun EPSO/COM/AD/02/10–AD7

      Vaatimukset

               —

               Euroopan komission 21.11.2011 tekemä päätös nro R/718/11 on kumottava

               —

               toissijaisesti koko kilpailu on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava maksamaan 50 000 euroa korvauksena asiasta aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-309/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 10.4.2008 (House of Lordsin (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Marks & Spencer plc v. Her Majesty's Commissioners of Customs and Excise (Verotus — Kuudes arvonlisäverodirektiivi — Vapautukset, joihin liittyy edeltävässä vaiheessa maksetun veron palauttaminen — Yleistä verokantaa soveltaen virheellisesti kannettu vero — Oikeus nollaverokannan soveltamiseen — Oikeus palautukseen — Välitön oikeusvaikutus — Yhteisön oikeuden yleiset periaatteet — Perusteeton etu)

text:
               24.5.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 128/7

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 10.4.2008 (House of Lordsin (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Marks & Spencer plc v. Her Majesty's Commissioners of Customs and Excise
   (Asia C-309/06) (1)

   (Verotus - Kuudes arvonlisäverodirektiivi - Vapautukset, joihin liittyy edeltävässä vaiheessa maksetun veron palauttaminen - Yleistä verokantaa soveltaen virheellisesti kannettu vero - Oikeus nollaverokannan soveltamiseen - Oikeus palautukseen - Välitön oikeusvaikutus - Yhteisön oikeuden yleiset periaatteet - Perusteeton etu)
   (2008/C 128/11)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   House of Lords
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Marks & Spencer plc

      Vastaaja: Her Majesty's Commissioners of Customs and Excise
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — House of Lords — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 28 artiklan 2 kohdan a alakohdan tulkinta — Yhteisön oikeuteen perustuva oikeus, johon sellaisen tavaran (”teacakes”) toimittaja voi vedota, jonka osalta kansallisessa lainsäädännössä on pysytetty vapautus, johon liittyy maksetun veron palautus — Arvonlisävero, joka on maksettu perusteettomasti, koska toimivaltaiset viranomaiset ovat tulkinneet väärin kansallista lainsäädäntöä — Yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden, verotuksen neutraalisuus mukaan lukien, soveltaminen — Yksityisen oikeussubjektin mahdollisuus vedota kyseisiin yleisiin periaatteisiin virheellisesti kannettujen summien palauttamiseksi
   Tuomiolauselma

               1)

               Silloin kun jäsenvaltio on jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY — sekä ennen sen muuttamista 19.10.1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/77/ETY että muutoksen jälkeen — 28 artiklan 2 kohdan mukaisesti pysyttänyt tiettyjen liiketoimien osalta kansallisessa arvonlisäverolainsäädännössään verovapautuksen, johon liittyy edeltävässä vaiheessa maksetun arvonlisäveron palauttaminen, tällaisia liiketoimia suorittavalla elinkeinonharjoittajalla ei ole välittömästi sovellettavissa olevaa yhteisön oikeuteen perustuvaa oikeutta nollaverokannan mukaiseen arvonlisäverotukseen näiden liiketoimien osalta.

               2)

               Silloin kun jäsenvaltio on kuudennen direktiivin 77/388 28 artiklan 2 kohdan — sekä ennen sen muuttamista direktiivillä 92/77 että muutoksen jälkeen — mukaisesti pysyttänyt kansallisessa lainsäädännössään tiettyjen liiketoimien osalta verovapautuksen, johon liittyy edeltävässä vaiheessa maksetun arvonlisäveron palauttaminen, mutta tulkinnut kansallista lainsäädäntöään virheellisesti sillä seurauksella, että tiettyjä liiketoimia, joihin kansallisen lainsäädännön mukaisesti sovelletaan vapautusta, johon liittyy edeltävässä vaiheessa maksetun arvonlisäveron palauttaminen, on verotettu yleisen verokannan mukaisesti, sovelletaan yhteisön oikeuden yleisiä periaatteita, kuten verotuksen neutraalisuuden periaatetta, siten, että niillä perustetaan tällaisia liiketoimia suorittaneelle elinkeinonharjoittajalle oikeus saada takaisin määrät, jotka siltä on virheellisesti peritty näistä liiketoimista.

               3)

               Vaikka yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja verotuksen neutraalisuuden periaatetta sovelletaankin lähtökohtaisesti pääasian kaltaiseen tapaukseen, niiden loukkaamisesta ei ole kysymys ainoastaan siksi, että palautuksen myöntämättä jättäminen on perustunut siihen, että asianomainen verovelvollinen on saanut perusteetonta etua. Verotuksen neutraalisuuden periaate on sitä vastoin esteenä sille, että perusteettoman edun kieltoon vedotaan ainoastaan payment trader -verovelvollisiin (verovelvollinen, jonka tiettynä ajanjaksona hankinnoistaan maksama arvonlisäveron määrä alittaa sen myyntiliiketoimista maksettavan arvonlisäveron määrän) mutta ei repayment trader -verovelvollisiin (verovelvollinen, jonka asema on päinvastainen), jos nämä verovelvolliset myyvät samankaltaisia tavaroita. Kansallisen tuomioistuimen on selvitettävä, onko tästä kysymys esillä olevassa asiassa. Yhdenvertaisen kohtelun yleistä periaatetta, jonka loukkaaminen voi ilmetä veroasioissa muuntyyppisinä syrjinnän muotoina, jotka kohdistuvat sellaisiin elinkeinonharjoittajiin, jotka eivät välttämättä ole toistensa kilpailijoita vaan ovat muilta osin keskenään samankaltaisessa tilanteessa, on esteenä payment trader -verovelvollisten ja repayment trader -verovelvollisten väliselle syrjinnälle, koska sitä ei voida objektiivisesti perustella.

               4)

               Vastaukseen kolmanteen kysymykseen ei vaikuta se, että asiassa on esitetty näyttö siitä, että elinkeinonharjoittaja, jolle ei perusteettoman edun saamisen vuoksi palautettu siltä perusteettomasti kannettua arvonlisäveroa, ei ollut kärsinyt taloudellisia menetyksiä tai haittaa.

               5)

               Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen on itse päätettävä, mitä tämän tuomiolauselman 3 kohdassa mainitun yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamisesta mahdollisesti seuraa menneisyyden osalta, niiden sääntöjen mukaisesti, jotka koskevat pääasiassa sovellettavan kansallisen oikeuden ajallista vaikutusta, yhteisön oikeuden oikeussääntöjä ja erityisesti yhdenvertaisen kohtelun periaatetta sekä sitä periaatetta noudattaen, jonka nojalla kansallisen tuomioistuimen on varmistuttava siitä, etteivät sen määräämät korjaavat toimet ole yhteisön oikeuden vastaisia.

      (1)  EUVL C 261, 28.10.2006.


title: Asia T-531/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.12.2011 — Häfele v. SMHV (Vorfront) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin Vorfront rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

text:
               4.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.12.2011 — Häfele v. SMHV (Vorfront)
   (Asia T-531/10) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin Vorfront rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)
   2012/C 32/50
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Eck ja J. Dönch)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: aluksi S. Schäffner, sitten R. Manea, ja lopuksi A. Pohlmann)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 14.9.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 570/2010-1), joka koskee hakemusta sanamerkin Vorfront rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Häfele GmbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 30, 29.1.2011.


title: Asia C-271/08: Kanne 24.6.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta

text:
               30.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/27

         Kanne 24.6.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-271/08)
   (2008/C 223/43)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: G. Wilms ja D. Kukovec)

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta
   Kantajan vaatimukset

               —

               yhteisöjen tuomioistuimen on todettava, että Saksan liittotasavalta on 31.1.2006 asti rikkonut direktiivin 92/50/ETY (1) 8 artiklaa luettuna yhdessä sen III–VI osaston kanssa ja 1.2.2006 alkaen direktiivin 2004/18/EY (2) 20 artiklaa luettuna yhdessä sen 23–55 artiklan kanssa, koska kunnalliset viranomaiset ja yritykset, joissa on yli 1 218 työntekijää, ovat tehneet ammatillista lisäeläkejärjestelmää koskevia palvelusopimuksia suoraan TV-Eumw/VKA:n (Tarifvertrag zur Entgeltumwandlung für Arbeitnehmer/-innen im kommunalen öffentlichen Dienst) 6 §:ssä mainittujen laitosten ja yritysten kanssa järjestämättä Euroopan laajuista tarjouskilpailua

               —

               Saksan liittotasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Saksassa työntekijät voivat vaatia työnantajaltaan, että heidän tulevista palkkasaatavistaan enintään 4 prosenttia kulloinkin voimassa olevasta yleisen eläkevakuutusjärjestelmän mukaisesta laskennallisesta enimmäisrajasta muutetaan ammatillisen lisäeläkejärjestelmän eläkemaksuiksi (Entgeltumwandlung). Kuntatyöntekijöiden eläkemaksuiksi muuttamista koskevan tariffisopimuksen (jäljempänä tariffisopimus) mukaan eläkemaksuiksi muuttamisen suorittavat kunnalliset viranomaiset tai yritykset. Eläkemaksuiksi muuttaminen on tehtävä julkisissa eläketurvalaitoksissa tai Sparkassen-Finanzgruppeen kuuluvissa yrityksissä tai kunnallisissa vakuutuslaitoksissa. Pääsääntöisesti kunnalliset viranomaiset tai yritykset tekevät kaikkia niitä työntekijöitä koskevia ryhmävakuutussopimuksia, joiden kanssa on tehty sopimus eläkemaksujen muuttamisesta yllä mainittujen laitosten kanssa.
   Komission toteamusten mukaan kunnalliset viranomaiset tai yritykset tekivät nämä ammatillista lisäeläkejärjestelmää koskevat palvelusopimukset suoraan tariffisopimuksessa mainittujen laitosten ja yritysten kanssa järjestämättä Euroopan laajuista tarjouskilpailua.
   Ammatillisen lisäeläkejärjestelmän palveluja koskee direktiivin 92/50/ETY liitteessä I A oleva 6 pääluokka tai 1.2.2006 alkaen direktiivin 2004/18/EY liite II A. Kyse on eläke- ja vakuutusrahastopalveluista, jotka eivät kuulu lakisääteiseen sosiaaliturvajärjestelmään. Näin ollen kyseessä olevat, kunnallisten viranomaisten eli julkisten työnantajien tekemät sopimukset ovat rahallista vastiketta vastaan tehtyjä kirjallisia ja julkisia sopimuksia mainituissa direktiiveissä tarkoitetulla tavalla. Oikeuskäytännöstä ilmenee sitä paitsi, että direktiivin 92/50/ETY 1 artiklan a kohdassa ei tehdä eroa sellaisten sopimusten, jotka julkinen työnantaja tekee täyttääkseen yleisen edun mukaiset tehtävänsä ja sellaisten sopimuksen, joilla ei ole mitään yhteyttä tällaisiin tehtäviin, välillä. Yhteisöjen tuomioistuin on tämän vuoksi hylännyt ajatuksen toiminnallisesta sopimuspuolesta. Saksan viranomaisten väitettä siitä, että kunnalliset viranomaiset tai yritykset eivät ole ammatillisesta lisäeläketurvasta huolehtiessaan toiminnallisesti julkisia sopimuspuolia julkisia hankintoja koskevassa lainsäädännössä tarkoitetulla tavalla, ei voida näin ollen hyväksyä.
   Komissio katsoo lisäksi, että kyseessä olevat sopimukset ylittävät huomattavasti merkitykselliset kynnysarvot. Vastaajan käsityksen vastaisesti tämän laskennan perustaksi ei oteta jokaista yksittäistä sopimusta. Merkitystä on pikemminkin puitesopimuksen kestolla, koska yksittäiset sopimukset työntekijöiden ja työnantajan välillä eivät ole sopimusjärjestelyn kohteena hankintamenettelyä koskevassa yhteisön oikeudessa tarkoitetulla tavalla. Puitesopimuksen huomioon otettava arvo on näin ollen sama kuin kaikkien puitesopimuksen voimassaoloajalle suunniteltujen sopimusten arvioitu kokonaisarvo ilman arvonlisäveroa. Komission laskelmien mukaan ainakin 11 kaupunkia Saksan liitto tasavallassa ylittävät kynnysarvon.
   Kunnallisten viranomaisten ja yritysten ei olisi tämän vuoksi pitänyt tehdä ammatillista lisäeläketurvaa koskevia palvelusopimuksia suoraan tariffisopimuksessa mainittujen laitosten ja yritysten kanssa, vaan Euroopan laajuisen tarjouskilpailun perusteella. Tällaiseen arvioon ei myöskään voi vaikuttaa se seikka, että korvausten maksamisesta säädetään tariffisopimuksella. Ensiksi yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä käy yksi selitteisesti ilmi, ettei yhteisön oikeudessa ole yleistä sopimusvapautta koskevaa varaumaa ja toiseksi komissio ei voi katsoa, että Saksan perustuslaissa vahvistettua sopimusvapauden periaatetta rajoitettaisiin perusteettomasti sillä, että julkinen sopimuspuoli täyttää lakiin perustuvan velvollisuutensa tarjouskilpailun järjestämisestä.

      (1)  EYVL L 209, s. 1.

      (2)  EYVL L 134, s. 114.


title: Asia C-529/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 28.11.2007 — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG v. Franz Hauswirth GmbH

text:
               9.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 37/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 28.11.2007 — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG v. Franz Hauswirth GmbH
   (Asia C-529/07)
   (2008/C 37/17)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Oberster Gerichtshof
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG

      Vastaaja: Franz Hauswirth GmbH
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 51 artiklan 1 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että yhteisön tavaramerkin hakija on vilpillisessä mielessä, kun se tietää hakemuksen tehdessään, että kilpailija käyttää (vähintään) yhdessä jäsenvaltiossa samaa tai sekoitettavan samankaltaista merkkiä samoille tai samankaltaisille tavaroille tai palveluille, ja se tekee tavaramerkkiä koskevan hakemuksen voidakseen estää kilpailijaa jatkamasta merkin käyttöä?

               2)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
               Onko hakija vilpillisessä mielessä, kun se tekee tavaramerkkiä koskevan hakemuksen voidakseen estää kilpailijaa jatkamasta merkin käyttöä, vaikka se hakemuksen tehdessään tietää tai sen pitäisi tietää, että kilpailija on jo saavuttanut ”arvokkaan oikeuden” käyttämällä samaa tai samankaltaista merkkiä samoille tai sekoitettavan samankaltaisille tavaroille tai palveluille?

               3)

               Mikäli ensimmäiseen tai toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
               Onko katsottava, että hakija ei ole vilpillisessä mielessä, kun sen merkki on jo vakiintunut yleisön keskuudessa ja se saa näin ollen suojaa vilpillistä kilpailua koskevan lainsäädännön mukaan?

      (1)  EYVL L 11, s. 1.


title: Asia C-306/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 26.5.2011 — Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 93/37/EY ja 2004/18/EY — Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyt — Kaupunkisuunnittelua koskeva Valencian itsehallintoalueen lainsäädäntö)

text:
               16.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 26.5.2011 — Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-306/08) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 93/37/EY ja 2004/18/EY - Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyt - Kaupunkisuunnittelua koskeva Valencian itsehallintoalueen lainsäädäntö)
   2011/C 211/05
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Alcover San Pedro, D. Kukovec ja M. Konstantinidis)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: M. Muñoz Pérez)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY (EYVL L 199, s. 54) 1 artiklan, 6 artiklan 6 kohdan sekä 11 ja 12 artiklan ja IV luvun II osaston säännösten (24–29 artikla) rikkominen ja julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (EUVL L 134, s. 114) 2, 6, 24 ja 30 artiklan sekä 31 artiklan 4 kohdan a alakohdan, 48 artiklan 2 kohdan ja 53 artiklan rikkominen — Valencian autonomisen alueen kaupunkisuunnittelua koskeva lainsäädäntö — Yhteisön oikeuden vastaisuus

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 223, 30.8.2008.


title: Asia C-451/03: Corte d'Appello di Milano, Sezione Prima Civile 15.10.2003 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Servizi Ausiliari Dottori Commercialisti s.r.l. Notaari Giuseppe Calafiori sekä väliintulĳana P.M., edustajanaan Corte d'Appello di Milanon tuomiopiirissä toimiva yleinen syyttäjä

text:
C 7/20                   FI                             Euroopan unionin virallinen lehti                                       10.1.2004
     jotka saattavat aiheuttaa haittaa ympäristölle, ja koska se                ja jättänyt näin noudattamatta direktiivin 8 artiklan
     ei ole toteuttanut tarpeellisia toimenpiteitä sen varmista-                mukaisia velvoitteitaan.
     miseksi, että kaatopaikalle toimitettujen tai varastoitujen
     jätteiden haltija niin Manfredoniassa sijaitsevan ENICHE-
     Min kuin Pariti I ja Conte di Troian yhdyskuntajätteitä
     käsittelevillä kaatopaikoilla antaa jätteet yksityisen tai           (1) EYVL L 194, 27.7.1975, s. 39.
     julkisen keräilijän tai sellaisen yrityksen hoidettavaksi,           (2) EYVL L 78, 26.3.1991, s. 32.
     joka suorittaa direktiivin liitteessä II A tai II B tarkoitettuja
     toimia, taikka huolehtii itse jätteiden keräämisestä ja
     käsittelemisestä.
–    velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
     kulut.
                                                                          Corte d’Appello di Milano, Sezione Prima Civile
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                       15.10.2003 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat-
                                                                          kaisupyyntö asiassa Servizi Ausiliari Dottori Commercia-
                                                                          listi s.r.l. Notaari Giuseppe Calafiori sekä väliintulijana
–    ENICHEM -nimisen teollisuuslaitoksen sijainnin osalta on             P.M., edustajanaan Corte d’Appello di Milanon tuomiopii-
     Italian viranomaisten toimittamien tietojen ja hiljaisuu-                             rissä toimiva yleinen syyttäjä
     den, johon ne ovat tämän jälkeen vaipuneet, perusteella
     todettava, että sektorille 5 sijoitettujen jätteiden hävittä-
     minen ei ole päättynyt, kuten oli suunniteltu joulukuun
     2002 kuluessa. ENICHEM ei ole esittänyt joulukuun 2002                                         (Asia C-451/03)
     loppuun mennessä suunnitelmaa sektoreille 12, 14 ja 17
     sijoitettujen jätteiden hyödyntämisestä, vaikka jätteet ovat
     edelleen siellä, mihin ne oli alunperin toimitettu, vaikka                                      (2004/C 7/33)
     on täysin varmaa, että ne on siirrettävä pois. Sektorilla 16
     olevien jätteiden osalta on tällä hetkellä olemassa vain
     suunnitelma, jonka toteuttamisesta ei ole varmaa tietoa.
–    Pariti I ja Conte di Troian kaatopaikkojen osalta on
                                                                          Corte d’Appello di Milano, Sezione Prima Civile, on pyytänyt
     todettava, että ympäristöministeriön tekninen tutkinta,
                                                                          15.10.2003 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhtei-
     joka koskee kyseisten alueiden maisemointia vuoden
                                                                          söjen tuomioistuimeen 27.10.2003, Euroopan yhteisöjen tuo-
     2002 loppuun mennessä, ei ole vielä päättynyt, minkä
                                                                          mioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Servizi Ausiliari Dotto-
     vuoksi tilanne on pysynyt täysin samanlaisena kuin ennen
                                                                          ri Commercialisti s.r.l. Notaari Giuseppe Calafiori sekä väliintu-
     perustellun lausunnon lähettämistä.
                                                                          lijana P.M., edustajanaan Corte d’Appello di Milanon tuomio-
                                                                          piirissä toimiva yleinen syyttäjä, seuraaviin kysymyksiin:
–    Edellä esitetyn perusteella ja hyväksyen se, että Conte di
     Troian kaatopaikka ei aiheuta välitöntä vaaraa ympäris-              1.    Onko EY:n perustamissopimuksen 4, 10, 82, 86 ja
     tölle, on kuitenkin todettava, että Italian tasavalta ei                   98 artiklaa tulkittava siten, että niiden vastaista on
     ole toteuttanut toimenpiteitä vuodesta 1989 Pariti I:n                     9.7.1997 annetun asetuksen nro 241, sellaisena kuin se
     kaatopaikalla olevien ja vuodesta 1993 ENICHEMin kaa-                      on muutettuna 28.12.1998 annetulla asetuksella nro
     topaikalla (Manfredonia) olevien jätteiden käsittelemiseksi                490, ja tuloverolain yhtenäisen tekstin (22.12.1986 an-
     tai hävittämiseksi ilman, että tästä aiheutuu vaaraa ihmis-                nettu tasavallan presidentin asetus nro 917) ja
     ten terveydelle ja käyttämättä käsittelymenetelmiä, jotka                  30.12.1991 annetun lain nro 413 kaltainen kansallinen
     saattavat aiheuttaa haittaa ympäristölle. Italian on siis                  lainsäädäntö, jolla määrätty vero-oikeudellinen neuvonta-
     katsottava jättäneen noudattamatta direktiivin 4 artiklan                  toiminta varataan yksinomaisesti yhdelle laissa määrätylle
     mukaisia velvoitteitaan.                                                   oikeussubjektien ryhmälle (Centri di Assistenza Fiscale,
                                                                                CAF) ja kielletään alan muita taloudellisia toimijoita,
                                                                                vaikka niillä onkin valtuutus harjoittaa vero-oikeudellista
–    Italian tasavalta ei ole toteuttanut tarpeellisia toimienpitei-            ja kirjanpitoon liittyvää neuvontatoimintaa (korkeakoulu-
     tä, jotta ENICHEMin, Pariti I:n ja Conte di Troian kaatopai-               tutkinnon suorittaneet, kirjanpitäjät, asianajajat ja työoi-
     koilla olevien jätteiden haltija antaisi ne yksityisen tai                 keudellista neuvontaa antavat henkilöt), harjoittamasta
     julkisen keräilijän tai direktiivin liitteessä II A tai II B               samanlaisin edellytyksin ja tavoin näitä samoja Centri di
     tarkoitettuja toimia suorittavan yrityksen hoidettavaksi,                  Assistenza Fiscale’lle varattuja toimintoja?
 ---pagebreak--- 10.1.2004               FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                                C 7/21
2.   Onko EY:n perustamissopimuksen 43, 48 ja 49 artiklaa                    ETY) (1) ja erityisesti sen 2, 3 ja 9 artikla, jäsenvaltioiden
     tulkittava siten, että niiden vastaista on 9.7.1997 annetun             liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta –
     asetuksen nro 241, sellaisena kuin se on muutettuna                     yhteisön alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille
     28.12.1998 annetulla asetuksella nro 490, ja tuloverolain               suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevat yksityis-
     yhtenäisen tekstin (22.12.1986 annettu tasavallan presi-                kohtaiset säännöt – 17 päivänä marraskuuta 1986 annet-
     dentin asetus nro 917) ja 30.12.1991 annetun lain nro                   tu kolmastoista neuvoston direktiivi (86/560/ETY) (2) ja
     413 kaltainen kansallinen lainsäädäntö, jolla määrätty                  erityisesti sen 1 ja 2 artikla sekä yhteisön oikeuden yleiset
     vero-oikeudellinen neuvontatoiminta varataan yksin-                     periaatteet huomioon ottaen
     omaisesti yhdelle laissa määrätylle oikeussubjektien ryh-
     mälle (Centri di Assistenza Fiscale, CAF) ja kielletään
     alan muita taloudellisia toimijoita, vaikka niillä onkin                1.         Miten kuudennen direktiivin 9 artiklan ilmaisua
     valtuutus harjoittaa vero-oikeudellista ja kirjanpitoon                            ”kiinteä toimipaikka” on tulkittava?
     liittyvää neuvontatoimintaa (korkeakoulututkinnon suo-
     rittaneet, kirjanpitäjät, asianajajat ja työoikeudellista neu-
     vontaa antavat henkilöt), harjoittamasta samanlaisin edel-              2.         Mitä tekijöitä on otettava huomioon ratkais-
     lytyksin ja tavoin näitä samoja Centri di Assistenza                               taessa sitä, suoritetaanko pelipalvelut raha-auto-
     Fiscale’lle varattuja toimintoja?                                                  maateilla CI:n kaltaisen yhtiön liiketoiminnan
                                                                                kotipaikasta vai jostakin muusta sellaisesta kiin-
                                                                                teästä toimipaikasta, joka CI:n kaltaisella yhtiöllä
3.   Onko EY:n perustamissopimuksen 87 artiklaa tulkittava                              voi olla?
     siten, että 9.7.1997 annetun asetuksen nro 241 ja
     erityisesti sen 38 §:n säännöksen, jossa säädetään, että
     CAF:it saavat valtion varoista korvauksen asetuksen nro                 3.         Erityisesti siinä tilanteessa kun
     241 34 §:n 4 momentissa ja 37 §:n 2 mometissa
     säädetyistä toiminnoista, kaltaisia lainsäädäntötoimia pi-
     dettävä valtiontukena?                                                             a)    yhtiön (A) liiketoimintaa on järjestelty nyt
                                                                                käsiteltävänä olevassa asiassa vallitsevan
                                                                                kaltaisissa olosuhteissa siten, että etuyhtey-
                                                                                dessä oleva yhtiö (B), jonka liiketoiminnan
                                                                                kotipaikka on yhteisön alueen ulkopuolel-
                                                                                le, suorittaa pelipalvelut raha-automaateilla
                                                                                ja kun järjestelyllä pyritään ainoastaan sii-
                                                                                hen, ettei A:n tarvitse maksaa arvonlisäve-
                                                                                roa siinä valtiossa, johon se on sijoittau-
High Court of Justice (England & Wales), Chancery                                             tunut,
Division 17.10.2003 tekemällään päätöksellä esittämä en-
nakkoratkaisupyyntö asiassa 1) RAL (Channel Islands)
Ltd, 2) RAL Ltd, 3) RAL Services Ltd, 4) RAL Machines                                         i)    voidaanko pelipalvelut raha-automaa-
     Ltd vastaan Comissioners of Customs and Excise                                                 teilla katsoa suoritettavan kyseisessä
                                                                                jäsenvaltiossa olevasta kiinteästä toi-
                                                                                mipaikasta; ja jos näin on
                         (Asia C-452/03)
                                                                                ii)   onko pelipalvelut raha-automaateilla
                           (2004/C 7/34)                                                            katsottava suoritettavan kiinteästä toi-
                                                                                mipaikasta vai onko ne katsottava
                                                                                suoritettavan paikasta, jossa B:llä on
                                                                                liiketoimintansa kotipaikka?
High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division,
on pyytänyt 17.10.2003 tekemällään päätöksellä, joka on                                 b)    yhtiön (A) liiketoimintaa on järjestelty
saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 27.10.2003, Euroopan                                      siten, että palvelujen suorituspaikkaan so-
yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa 1) RAL                                   vellettavat säännöt huomioon ottaen etu-
(Channel Islands) Ltd, 2) RAL Ltd, 3) RAL Services Ltd, 4) RAL                                yhteydessä olevan yhtiön (B) tarkoituksena
Machines Ltd vastaan Comissioners of Customs and Excise,                                      on nyt käsiteltävänä olevassa asiassa vallit-
seuraaviin kysymyksiin:                                                                       sevan kaltaisissa olosuhteissa suorittaa peli-
                                                                                palvelut raha-automaateilla yhteisön alu-
                                                                                een ulkopuolella sijaitsevasta liiketoimin-
1)   Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa vallitsevissa olosuh-                                 nan kotipaikasta eikä sillä ole siinä jäsenval-
     teissa ja                                                                                tiossa, johon A on sijoittautunut, sellaista
                                                                                kiinteää toimipaikkaa, josta kyseiset palve-
2)   jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmu-                                    lut suoritetaan, ja kun järjestelyllä pyritään
     kaistamisesta– yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhden-                                 ainoastaan siihen, ettei A:n tarvitse maksaa
     mukainen määräytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta                                      kyseisistä palveluista arvonlisäveroa tässä
     1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi (77/388/                                        valtiossa:


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 16 päivänä heinäkuuta 1998, asiassa T-81/97, Regione Toscana vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Integroidut Välimeren-ohjelmat - Yhteisön taloudelliset tuet - Asetus (ETY) N:o 4256/88 - Asetus (ETY) N:o 2085/93)

text:
C 299/34              FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       26.9.98
     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN                          kirjaaja: johtava hallintovirkamies Blanca Pastor, on anta-
              TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                              nut 14.7.1998 tuomion, jonka tuomiolauselma on seu-
                 17 päivänä heinäkuuta 1998,                      raava:
asiassa T-28/97, AgneÁs Hubert vastaan Euroopan yhteisö-          1) Kanne hylätään.
                        jen komissio (1)                          2) Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäynti-
(Henkilöstö Ð Kumoamiskanne Ð Siirtäminen toisiin teh-                 kuluistaan.
täviin/Asemapaikan siirto Ð Yksikön etu Ð Perustelujen
           puuttuminen Ð Vahingonkorvauskanne)                    (1) EYVL C 166, 31.5.1997.
                         (98/C 299/57)
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Asiassa T-28/97, Euroopan yhteisöjen komission virkamies               YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
AgneÁs Hubert, kotipaikka Bryssel, edustajanaan asianajaja                      TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
Marc-Albert Lucas, LieÁge, prosessiosoite Luxemburgissa                            16 päivänä heinäkuuta 1998,
asianajotoimisto Evelyne Korn, 21 rue de Nassau, vastaan
                                                                  asiassa T-81/97, Regione Toscana vastaan Euroopan
Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään Gianluigi
                                                                                yhteisöjen komissio (1)
Valsesia, Christine Berardis-Kayser ja Denis Waelbroeck),
jossa kantaja toisaalta vaatii komission 27.3.1996 teke-          (Integroidut Välimeren-ohjelmat Ð Yhteisön taloudelliset
män päätöksen, jossa kantajan asemapaikkaa on siirretty,          tuet Ð Asetus (ETY) N:o 4256/88 Ð Asetus (ETY)
kumoamista ja toisaalta tästä päätöksestä johtuvien aineel-                               N:o 2085/93)
listen ja aineettomien vahinkojen korvaamista, ensimmäi-                                  (98/C 299/59)
sen oikeusasteen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien
kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Lindh sekä tuo-                            (Oikeudenkäyntikieli: italia)
marit K. Lenaerts ja J. D. Cooke, kirjaaja: johtava hallin-       Asiassa T-81/97, Regione Toscana, edustajinaan asianaja-
tovirkamies Blanca Pastor, on antanut 17.7.1998 tuomion,          jat Vito Vacchi ja Lucia Bora, Firenze, prosessiosoite
jonka tuomiolauselma on seuraava:                                 Luxemburgissa asianajotoimisto Paolo Benocci, 50 rue de
1) Kanne hylätään.                                                Vianden, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamie-
                                                                  hinään Paolo Ziotti ja Alberto Dal Ferro), jossa kantaja
2) Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäynti-
                                                                  vaatii kumoamaan useita komission toimia, jotka liittyvät
     kuluistaan.
                                                                  yhteisön hanketta nro 88.20.IT.006.0 (juomakelpoisen
                                                                  veden johtaminen Toscanaan) varten varattuun yhteisön
(1) EYVL C 131, 26.4.1997.
                                                                  tukeen, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                  (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheen-
                                                                  johtaja V. Tiili sekä tuomarit C. P. BrieÈt, ja A. Potocki, kir-
                                                                  jaaja: hallintovirkamies J. Palacio GonzaÂlez, on 16.7.1998
     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN                          antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
              TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
                                                                  1) Komission 31.1.1997 päivätyn ilmoituksen sisältämä
                 14 päivänä heinäkuuta 1998,
                                                                       päätös kumotaan.
asiassa T-42/97, Giorgio Lebedef vastaan Euroopan yhtei-
                                                                  2) Muilta osin kanne jätetään tutkimatta.
                       söjen komissio (1)
(Henkilöstö Ð Ammattiyhdistystehtävien tilapäistä hoita-          3) Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku-
mista koskevan luvan epääminen ammattiyhdistyksen                      lut.
     osoittamalta henkilöltä Ð Tutkittavaksi ottaminen)
                                                                  (1) EYVL C 166, 31.5.1997.
                         (98/C 299/58)
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Asiassa T-42/97, Euroopan yhteisöjen komission virkamies
                                                                       YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
Giorgio Lebedef, kotipaikka Senningerberg (Luxemburg),
                                                                                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
edustajanaan asinajaja Gilles BouneÂou, Luxemburg,
prosessiosoite Luxemburgissa edellisen asianajotoimisto, 4                         16 päivänä heinäkuuta 1998,
rue de l'Avenir, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio             asiassa T-195/97, Kia Motors Nederland BV ja Broeck-
(asiamiehenään Gianluigi Valsesia ja Julian Currall), jossa       man Motorships BV vastaan Euroopan yhteisöjen komis-
kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta                                         sio (1)
kumoamaan komission 12.5.1986 tekemän päätöksen,
                                                                  (Komission päätös, jonka mukaan tuontitullien palautta-
jolla kantajalta on evätty tämän ammattiyhdistyksen
                                                                  minen ei ole perusteltua Ð Kumoamiskanne Ð Tullikoo-
hakema ºlupa hoitaa tilapäisesti ammattiyhdistystehtäviäº
                                                                            deksin 239 artikla Ð Perusteluvelvollisuus)
ja jolla on jätetty arvioimatta uudelleen kaikkia aikaisem-
min myönnettyjä ºlupia hoitaa tilapäisesti ammattiyhdis-                                  (98/C 299/60)
tystehtäviäº, ja toteamaan, että ºlupaan hoitaa tilapäisesti
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
ammattiyhdistystystehtäviäº liittyvä menettely on lainvas-
tainen, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (ensimmäi-          Asiassa T-195/97, Kia Motors Nederland BV, kotipaikka
nen jaosto), toimien kokoonpanossa: presidentti B. Vester-        Vianen (Alankomaiden kuningaskunta), ja Broeckman
dorf sekä tuomarit R. M. Moura Ramos ja P. Mengozzi,              Motorships BV, kotipaikka Rotterdam (Alankomaiden


title: Asia C-595/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italia) on esittänyt 23.11.2016 – Emmea Srl ja Commercial Hub Srl v. Comune di Siracusa ym.

text:
               24.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 239/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italia) on esittänyt 23.11.2016 – Emmea Srl ja Commercial Hub Srl v. Comune di Siracusa ym.
   (Asia C-595/16)
   (2017/C 239/25)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Emmea Srl ja Commercial Hub Srl

      Vastaajat: Comune di Siracusa, Assessorato delle Attività Produttive per la Regione Siciliana, Libero Consorzio Comunale – già Provincia di Siracusa ja Camera di Commercio di Siracusa
   Unionin tuomioistuin (kymmenes jaosto) on 27.4.2017 antamallaan määräyksellä todennut, että Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilian 20.10.2016 tekemällään päätöksellä esittämän ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.


title: Asia C-508/06: Kanne 14.12.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Maltan tasavalta

text:
               10.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/15

         Kanne 14.12.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Maltan tasavalta
   (Asia C-508/06)
   (2007/C 56/26)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Konstantidinis ja D. Lawunmi)

      Vastaaja: Maltan tasavalta
   Vaatimukset

               —

               on todettava, että Maltan viranomaiset eivät ole noudattaneet neuvoston direktiivin 96/59/EY (1) 11 artiklan ja vuoden 2003 liittymissopimuksen 54 artiklan mukaisia jäsenyysvelvoitteitaan

               —

               Maltan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Määräaika, jonka kuluessa Maltan tasavallan oli ilmoitettava direktiivin 11 artiklan mukaiset suunnitelmat ja pääpiirteittäiset suunnitelmat, päättyi 1.5.2004.

      (1)  EYVL L 243, s. 31.


title: Asia T-444/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 30.6.2009 — CPEM v. komissio (ESR — Rahoitustuen peruuttaminen — OLAFin kertomus)

text:
               15.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 193/20

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 30.6.2009 — CPEM v. komissio
   (Asia T-444/07) (1)

   (ESR - Rahoitustuen peruuttaminen - OLAFin kertomus)
   2009/C 193/30
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Centre de promotion de l’emploi par la micro-entreprise (CPEM) (Marseille, Ranska) (edustaja: asianajaja C. Bonnefoi)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: L. Flynn ja A. Steiblytė)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Komission 4.10.2007 tekemän sellaisen päätöksen K(2007) 4645 kumoaminen, joka on tehty OLAFin kertomuksen johdosta ja jolla evätään Euroopan sosiaalirahaston tuki, joka on myönnetty 17.8.1999 tehdyllä komission päätöksellä K(1999) 2645 pilottihankkeen, jonka kantaja on toteuttanut Marseilles’ssa, kokonaistuella tapahtuvaa rahoittamista varten

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Centre de promotion de l’emploi par la micro-entreprise (CPEM) vastaa oikeudenkäyntikuluista välitoimimenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.

      (1)  EUVL C 37, 9.2.2008.


title: Asia T-400/11: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 9.9.2013 — Altadis v. komissio (Kumoamiskanne — Valtiontuki — Tukiohjelma, jonka perusteella omistusosuuden hankkimisesta ulkomaisissa kohteissa johtuva liikearvo voidaan kirjata kuluksi — Päätös, jolla tukiohjelma todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi mutta jolla ei määrätä tukia takaisin perittäviksi — Toimi, joka edellyttää täytäntöönpanotoimenpiteitä — Toimi ei koske kantajaa erikseen — Palauttamisvelvollisuutta ei ole — Tutkimatta jättäminen)

text:
               16.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 336/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 9.9.2013 — Altadis v. komissio
   (Asia T-400/11) (1)

   (Kumoamiskanne - Valtiontuki - Tukiohjelma, jonka perusteella omistusosuuden hankkimisesta ulkomaisissa kohteissa johtuva liikearvo voidaan kirjata kuluksi - Päätös, jolla tukiohjelma todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi mutta jolla ei määrätä tukia takaisin perittäviksi - Toimi, joka edellyttää täytäntöönpanotoimenpiteitä - Toimi ei koske kantajaa erikseen - Palauttamisvelvollisuutta ei ole - Tutkimatta jättäminen)
   2013/C 336/43
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Altadis, SA (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan ja R. Calvo Salinero)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: R. Lyal, C. Urraca Caviedes ja P. Němečková)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus Espanjan soveltamasta, omistusosuuden hankkimisesta ulkomaisissa kohteissa johtuvan rahallisen liikearvon kirjaamisesta kuluksi C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07) 12.1.2011 annetun komission päätöksen 2011/282/EU (EUVL L 135, s. 1) osittaiseksi kumoamiseksi

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Altadis, SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 282, 24.9.2011.


title: Asia T-219/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 3.4.2008 — PTV v. SMHV (map&guide travelbook)

text:
               7.6.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/37

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 3.4.2008 — PTV v. SMHV (map&guide travelbook)
   (Asia T-219/06) (1)

   (2008/C 142/67)

      Oikeudenkäyntikieli: saksa

   Viidennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 237, 30.9.2006.


title: Asia C-67/99: Euroopan yhteisöjen komission 25.2.1999 Irlantia vastaan nostama kanne

text:
C 136/8                  FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         15.5.1999
3) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastaan kieltävästi tai                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
    toiseen kysymykseen myöntävästi:
    Onko tullikoodeksin 203 artiklan 1 kohtaa tulkittava                   Direktiivin 4 artiklan 1 kohdassa asetetaan kaksi velvoitetta.
    siten, että tavaroiden säännösten vastainen poissiirtäminen            Ensinnäkin jäsenvaltioiden on esitettävä luettelo erityissuojelu-
    tullivalvonnasta on kysymyksessä silloin, kun vapaaseen                alueiksi osoitettavista kohteista, ja toiseksi niiden on toimitetta-
    liikkeeseen luovutettavaksi ilmoitetut muut kuin yhteisöta-            va tämä luettelo komissiolle kutakin kohdetta koskevine
    varat siirretään säännösten vastaisesti pois määrätyltä                tietoineen.
    varastointi- ja tarkastuspaikalta ja siten toimivaltaisen
    tullitoimipaikan alueellisen toimivallan piiristä, vaikka tul-         Komissio väittää, että Irlanti ei ole esittänyt kohteita 26:n
    litoimipaikka oli määrännyt tavarat tarkastettavaksi?                  direktiivin liitteessä I mainitun luontotyypin osalta ja 20:n
4) Jos kolmanteen kysymykseen vastataan kieltävästi:                       liitteessä II mainitun luontotyypin osalta. Erityisesti Irlanti ei
                                                                           ole esittänyt kohteita tiettyjen muita tärkeämpien luontotyyp-
    Onko tullikoodeksin 204 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten,            pien ja lajien osalta, joita Irlannin alueella esiintyy mer-
    että tavaroiden luvaton poissiirtäminen varastointipaikalta            kittävässä määrin.
    ”ei [ole] tosiasiallisesti vaikut[tanut]” väliaikaisen varastoin-
    nin asianmukaiseen toimintaan, jos tavarat olisi voitu                 Komissio huomauttaa myös siitä, että joidenkin luontotyyp-
    tehdystä pyynnöstä esittää niiden poissiirtämisen jälkeen              pien ja lajien osalta toimivaltainen Irlannin viranomainen on
    toisessa tullitoimipaikassa?                                           ilmoittanut, ettei se aio esittää yhtäkään kohdetta. Komissio
5) Onko tuontitullivelan syntyminen                                        pitää tällaista poikkeamista kohteiden esittämisestä luonto-
                                                                           tyyppien ja lajien osalta direktiivin 4 artiklan 1 kohdan
    a) tullikoodeksin 201 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 2               vastaisena.
         kohdan mukaan mahdotonta, kun tullitoimipaikka
         pelkästään ottaa vastaan tulli-ilmoituksen, tai                   Toiseksi komissio katsoo, että Irlannin lopullisesti esittämien
                                                                           kohteiden lukumäärä on liitteessä III lueteltujen perusteiden ja
    b) tullikoodeksin 203 artiklan 1 kohdan mukaan mahdo-                  direktiivin suojelutavoitteen valossa tiettyjen luontotyyppien
         tonta tai                                                         ja lajien osalta selvästi liian alhainen. Näiden luontotyyppien
                                                                           tärkeys luonnon kannalta edellyttää, että suojeltavaksi esitetään
    c) tullikoodeksin 204 artiklan mukaan mahdotonta,                      useampia kohteita ja että kohteet jakautuvat tasaisemmin
         jos tullitoimipaikan vastaanottamaan tulli-ilmoituk-              maan koko alueelle.
         seen oli liitetty muodollisesti kunnossa olevat A-
         alkuperätodistukset ja ilmoituksen käsittämiin tavaroi-
         hin oli sovellettava etuustullia ”vapaa”?                         (1) EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7.
Euroopan yhteisöjen komission 25.2.1999 Irlantia vastaan
                           nostama kanne                                   Euroopan yhteisöjen komission 26.2.1999 Yhdistynyttä
                                                                                kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
                            (Asia C-67/99)
                                                                                (Asia C-69/99)
                          (1999/C 136/12)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 25.2.1999 Euroo-                                            (1999/C 136/13)
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Irlantia vastaan.
Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellinen pääneuvonantaja Ri-                Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 26.2.1999 Euroo-
chard Wainwright ja oikeudellisen yksikön virkamies Paolo                  pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Yhdistynyttä kunin-
Stancanelli, prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen                gaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellinen
yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner.                 pääneuvonantaja Richard Wainwright, prosessiosoite Luxem-
                                                                           burgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                               la Cruz, Centre Wagner.
–   toteaa, että Irlanti ei ole noudattanut luontotyyppien ja
    luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21                  Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
    päivänä toukokuuta 1992 annetun direktiivin
    92/43/ETY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole                 –    toteaa, että koska Yhdistynyt kuningaskunta ei ole ryhtynyt
    toimittanut komissiolle direktiivin 4 artiklan 1 kohdan                     sellaisiin toimiin, joita vesien suojelemisesta maataloudesta
    ensimmäisessä alakohdassa mainittua täydellistä luetteloa                   peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta
    kohteista kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdan toisessa                 12 päivänä joulukuuta 1991 annetun direktiivin
    alakohdassa edellytettyine kutakin kohdetta koskevine tie-                  91/676/ETY (1) 3 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä 5 artiklan
    toineen, ja                                                                 noudattaminen edellyttää, se ei ole noudattanut näiden
                                                                                säännösten ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen
–   velvoittaa Irlannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                         mukaisia velvoitteitaan,


title: Asia C-516/10: Kanne 29.10.2010 — Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta

text:
               15.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 13/21

         Kanne 29.10.2010 — Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta
   (Asia C-516/10)
   ()
   2011/C 13/38
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Braun ja E. Montaguti)

      Vastaaja: Itävallan tasavalta

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               toteaa, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut SEUT 49 ja SEUT 63 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa VGVG:n 5 §:n luettuna yhdessä sen 2 §:n 3 ja 4 momentin ja 6 §:n 2 momentin g kohdan kanssa

               —

               toteaa, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut SEUT 49 ja SEUT 63 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa VGVG:n 6 §:n 2 momentin d kohdan luettuna yhdessä sen 2 §:n 3 ja 4 momentin kanssa

               —

               velvoittaa Itävallan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio ei kyseenalaista jäsenvaltioiden oikeutta rajoittaa kiinteistöjen hankintoja yleisen edun mukaisista syistä. Kannevaatimuksissa mainitut Vorarlbergin osavaltion maanhankintalain (Vorarlberger Grundverkehrsgesetz, VGVG) säännökset ovat kuitenkin pääomien vapaan liikkuvuuden ja sijoittautumisvapauden suhteettomia rajoituksia.
   Erityisesti niin sanottu etupiirisääntö, jonka mukaan maanviljelijät asetetaan VGVG:ssä maatalousmaan hankinnan yhteydessä etusijalle muihin kuin maanviljelijöihin nähden, on suhteellisuusperiaatteen vastainen. Kiinteistön pysyminen maatalouskäytössä olisi mahdollista turvata myös esimerkiksi silloin, kun mahdollinen ostaja on halukas vuokraamaan kiinteistön sen siihenastiselle vuokralaiselle pitkäaikaisella vuokrasopimuksella.
   On mahdotonta käsittää myöskään sitä, miksi etupiirisääntö tulee sovellettavaksi silloinkin, kun kiinteistön siihenastinen omistaja sijoittaa sen apporttiomaisuutena yritykseen tai säätiöön mutta kiinteistön pysyminen maatalouskäytössä turvataan.
   Komission näkemyksen mukaan suhteellisuusperiaatteen vastaista on myös se, että edellä mainittua etupiirisääntöä sovelletaan toistamiseen, jos kauppa jää toteutumatta myyjästä riippumattomista syistä.
   Lopuksi komissio riitauttaa sen, ettei VGVG:ssä ole säännöksiä, joissa sallittaisiin maatalouskiinteistön myynti ilman ostajan velvollisuutta käyttää sitä maatalouteen, jos maanviljelijät eivät ole kiinnostuneet käyttämään sitä maatalouteen.


title: Asia C-129/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Commissione tributaria provinciale di Latina (Italia) on esittänyt 5.3.2007 — Giovanni Galeota v. Agenzia Entrate Ufficio Latina

text:
               26.5.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 117/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Commissione tributaria provinciale di Latina (Italia) on esittänyt 5.3.2007 — Giovanni Galeota v. Agenzia Entrate Ufficio Latina
   (Asia C-129/07)
   (2007/C 117/14)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Commissione tributaria provinciale di Latina
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Giovanni Galeota

      Vastaaja: Agenzia Entrate Ufficio Latina
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko asiassa C-207/2004 (1) annettua yhteisöjen tuomioistuimen tuomiota tulkittava siten, että Italian lainsäätäjän olisi pitänyt ulottaa naispuolisten työntekijöiden hyväksi säädetty edullinen ikäraja koskemaan myös miespuolisia työntekijöitä?

               2)

               Onko esillä olevassa tapauksessa todettava, että miespuolisten 50 vuotta täyttäneiden työntekijöiden saamiin lähtökorvauksiin on sovellettava verokantaa, joka on puolet työsuhteen vapaaehtoisen päättämisen perusteella maksettavien korvausten verokannasta?

               3)

               Ottaen huomioon, että verovelvollisen tuloverona maksamat verot eivät ole osa hänen palkkaansa, koska työnantaja ei maksa niitä työsuhteen perusteella, ja että työnantajan kannustimena maksama korvaus ei ole luonteeltaan työsuorituksen perusteella maksettava vastike, onko yhteisön oikeuden mukaista todeta, että naispuolisia työntekijöitä koskeva 50 vuoden ikäraja ja miespuolisia työntekijöitä koskeva 55 vuoden ikäraja on ristiriidassa yhteisön oikeussääntöjen kanssa, kun direktiivissä 79/7 (2) säädetään, että jäsenvaltioilla on mahdollisuus pitää voimassa eri ikärajat vanhuuseläkkeiden osalta?

               4)

               Onko yhteisön oikeuden (sukupuoleen perustuvan syrjinnän kieltoa koskevan, 9.2.1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY (3)) tulkinta esteenä sellaisen kansallisen sääntelyn soveltamiselle, josta on kyse nyt vireillä olevassa kansallisessa oikeudenkäynnissä käsiteltävässä tapauksessa, mikä merkitsisi, että kansallisen tuomioistuimen olisi katsottava kansallinen säännös (edellä mainitun presidentin asetuksen 17 §:n 4 bis momentti, josta on muutettuna tullut 19 § 4 bis momentti) yhteensopimattomaksi yhteisön oikeuden kanssa, vai onko sitä pidettävä yhteensopivana tämän kanssa?

      (1)  Kok. 2005, s. I-07453.

      (2)  EYVL L 6, s. 24.

      (3)  EYVL L 39, s. 40.


title: Thai Bicycle Industry Co. Ltd:n 26.7.1996 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne (Asia T-118/96)

text:
26.10.96             LEL                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                 N:o C 318/ 11
Kantaja vaatii perustamissopimuksen 215 artiklan toisen              Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
kohdan soveltamista toimielinten toiminnan vuoksi synty
neen tuottamuksesta riippumattoman vastuun perusteella               Kantaja on saksalainen yhtiö, joka haluaisi harjoittaa
ja lisäksi yhteisön viranomaisten tuottamusvastuun perus            telekopiomainontaa , ja se riitauttaa sen, että komissio on
teella .                                                             kieltäytynyt ottamasta kantaa kantajan Saksan liittotasa
                                                                     valtaa vastaan esittämään valitukseen, joka koskee Bundes
Tuottamuksesta riippumattoman vastuun osalta kantaja                 gerichtshofin 25.10.1996 antamaa tuomiota , jolla teleko
vetoaa siihen, että viranomaiset ovat vastuussa siitä , jos          piomainonta sallittiin ainoastaan, jos vastaanottaja on
yhdenvertaisuutta on loukattu julkisoikeudellisten velvoit          suostunut sen vastaanottamiseen nimenomaisesti tai hiljai
teiden osalta, ja siihen, että yhtenäisasiakirjalla perustettua      sesti .
sisäisiä rajoja vailla olevaa aluetta koskevan järjestelmän
soveltaminen aiheutti sille valtuutettuna tulliasioitsijana          Kantajan mielestä tällainen kieltäytyminen on ristiriidassa
odottamatonta vahinkoa, joka oli erityistä ja välitöntä .            paitsi yhteisön kilpailusääntöjen myös niiden periaatteiden
Valtuutetun tulliasioitsijan toiminnan lakkauttamisesta on           kanssa , jotka koskevat sisämarkkinoiden perustamista ja
nimittäin ollut seurauksena se, että tiettyjen alan yritysten        toimintaa . Edellä mainittu Bundesgerichtshofin päätös vah
liikevaihto on vähentynyt huomattavasti ja että muutamat             vistaa käytännössä sitä asemaa , joka suurilla mainosalan
niistä ovat lopettaneet kokonaan toimintansa .                       yrityksillä ( radio ja lehdistö ) on markkinoilla . Lisäksi tämä
                                                                     päätös on este homogeenisten markkinoiden luomiselle .
Yhteisön henkilöstön tuottamusvastuun osalta kantaja
väittää , että yhteisön viranomaiset ovat vahinkoa aiheutta
neella yhteisön lainsäädäntötoimella loukanneet tulliasioit
sijoiden saavutettuja oikeuksia ja luottamuksensuojan peri
aatetta .
                                                                     Thai Bicycle Industry Co. Ltd:n 26.7.1996 Euroopan
Viitatessaan vahingon luonteeseen kantaja esittää , että                         unionin neuvostoa vastaan nostama kanne
Euroopan yhtenäisen talousalueen perustamisen vuoksi se                                       ( Asia T-l 18/96
kärsi pitkään harjoittamassaan passitustoiminnassa kah                                         ( 96/C 318/24 )
denlaista odottamatonta vahinkoa a ) sen vuoksi, että
edellytykset harjoittaa tulliasioitsijan toimintaa on lähes
täydellisesti ja peruuttamattomasti poistettu ja b ) sen                               (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
vuoksi, että toiminnan harjoittamiselle on aiheutunut poik
keuksellisia menoja , kun yrityksen on täytynyt sopeutua             Thai Bicycle Industry Co . Ltd on nostanut 26.7.1996
odottamattomiin tapahtumiin aluksi sosiaalisesti mutta               Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
myöhemmin myös teknisesti ja hallinnollisesti .                      tuimessa kanteen Euroopan unionin neuvostoa vastaan .
                                                                     Kantajan edustajat ovat Jean-Francois Bellis ja Richard
                                                                     Luff, ja prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto
                                                                     A. F. Brausch, 8 Rue Zithe .
Intertronic-F. Cornelis GmbH:n 29.7.1996 Euroopan yhtei             Kantaja vaatii , että ensimmäisen oikeusasteen tuomio
                                                                     istuin
           söjen komissiota vastaan nostama kanne
                         (Asia T-l 17/96 )                           — kumoaa 28.3.1996 annetun neuvoston asetuksen ( EY )
                          ( 96/C 318/23 )                                  N:o 648/96 , jolla on asetettu lopullinen polkumyynti
                                                                           tulli muun muassa Thaimaasta peräisin olevien polku
                  (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                             pyörien tuonnille, siltä osin kuin tämä polkumyyntitulli
                                                                           koskee kantajan valmistamia polkupyöriä, ja
Intertronic-F. Cornelis GmbH, Emden ( Saksan liittotasa
valta ), on nostanut 29.7.1996 Euroopan yhteisöjen ensim            — velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntiku
mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan                      lut .
yhteisöjen komissiota vastaan . Kantajan edustajat ovat
professori Schumacher, Bremen ( Saksan liittotasavalta ), ja         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
asianajaja Wilhelm Wiltfang, Krummhörn ( Saksan liittota
savalta ).                                                           Kantaja on thaimaalainen osakeyhtiö, joka on erikoistunut
                                                                     polkupyörien ja polkupyörien sekä moottoripyörien osien
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio                valmistukseen . Yhtiö on nostanut kanteen sen vuoksi , että
istuin                                                               sen Euroopan yhteisöihin suuntautuvalle viennille on ase
                                                                     tettu polkumyyntitulleja .
— toteaa , että vastaaja on perustamissopimuksen vastai
     sesti jättänyt ryhtymättä toimenpiteisiin lopettaakseen         Kantaja väittää , että toimielimet ovat tehneet kaksi ilmeistä
     telekopiomainontakiellon soveltamisen, joka on kiel            virhettä määrittäessään kantajan polkumyyntimarginaa
     letty yritysten välinen järjestely ja jonka Saksan liittota    lia :
     savallan täytäntöönpanoviranomaiset ja elinkeinoelä
     män etuja ajavat järjestöt ovat panneet täytäntöön;             Toimielimet ovat keinotekoisesti suurentaneet kantajan
                                                                     polkumyyntimarginaalia neuvoston asetuksen ( ETY )
— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntiku                  N:ö 2423 / 88 2 artiklan 3 kohdan b alakohdan ii alakohdan
     lut .                                                           vastaisesti , koska ne eivät ole käyttäneet perusteena kanta
 ---pagebreak--- N:o C 318 / 12        FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         26.10.96
jan voittomarginaalia kantajan tuotteiden laskennallista          — velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku
normaaliarvoa määrittäessään . Sen sijaan ne ovat käyttä              lut .
neet muiden valmistajien osalta laskemaansa voittomargi
naalia . Tämä johtuu useista mielivaltaisista ja epäjohdon
mukaisista päätelmistä , joita ovat esimerkiksi :                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                  Kantajana oleva yhtiö on kehittänyt Optiflex 640 -nimisen
— päätelmä , että yrityksen voittoa tuottavaa kotimaista
                                                                  eläimille tarkoitetun lääkevalmisteen, joka on lypsylehmille
    myyntiä viejämaassa ei voitaisi käyttää perusteena            maidontuotannon edistämiseksi annettavan naudan soma
    määritettäessä yrityksen tuotteiden laskennallista nor
                                                                  totropiinin rekombinantti ( recombinant). Koska tämä val
    maaliarvoa , jos tällaisen yrityksen voittoa tuottavan
                                                                  miste tuotetaan bioteknologian keinoin, siihen sovelletaan
    kotimaisen myynnin määrä ( eikä liikevaihto ) on alle         neuvoston antamassa direktiivissä N:o 87/22/ETY säädet
    10 prosenttia kotimaisesta kokonaismyynnistä ; ja
                                                                  tyä markkinoille saattamista koskevaa menettelyä ja asetuk
                                                                  sessa ( ETY ) N:o 2377/90 ( jäljempänä : " asetus ") säädettyä
— päätelmä, että kantajan tuotantokustannuksia pitäisi            yhteisön menettelyä eläinlääkejäämien enimmäismäärien
    nostaa mielivaltaisilla ja epäjohdonmukaisilla perus         vahvistamisesta eläinperäisissä elintarvikkeissa . Jäsenval
    teilla muutamalla prosentilla ( tällä tavalla kantajan        tiot eivät saa antaa lupaa eläinlääkkeen saattamiselle
    voittoa tuottavan kotimaisen myynnin määrä, mutta ei          markkinoille , ellei — muun muassa — farmakologisesti
    liikevaihto, saatiin pudotettua hieman alle 10 prosen        vaikuttavaa ainetta ole mainittu asetuksen liitteessä I
    tiksi kotimaisesta kokonaismyynnistä ).                       ( aineet, joiden jäämiä varten ei ole kansanterveyden suoje
                                                                  lemiseksi välttämätöntä vahvistaa enimmäismääriä ) tai
Toimielimet ovat myös rikkoneet edellä mainitun neuvos           liitteessä III ( aineet, joiden jäämiä varten on vahvistettu
ton asetuksen ( ETY ) N:o 2423/88 2 artiklan 3 kohtaa,            väliaikaiset enimmäismäärät ).
koska ne eivät ole soveltaneet " OEM-tarkistusta " ( Original
Equipement Manufacturer ) määrittäessään kantajan las            Kantaja riitauttaa tässä asiassa sen, että komissio on
kennallista normaaliarvoa . Vaikka kantajan mukaan                kieltäytynyt lisäämästä naudan somatotropiinia liitteessä II
" OEM-tarkistuksen " soveltamisen aineelliset edellytykset        oleviin tuotteisiin ja katsoo, että kanteen kohteena oleva
täyttyivät, toimielimet ovat sekoittaneet toisiinsa " OEM         päätös on kumottava seuraavien perusteiden nojalla :
tarkistuksen ", joka niiden on tehtävä 2 artiklan 3 kohdan
perusteella , ja asetuksen ( ETY ) N:o 2423/88 2 artiklan         — Asiassa on jätetty noudattamatta asetuksen 6 artiklassa
10 kohtaan perustuvan tarkistusvaatimuksen .                           säädettyä enimmäismäärien vahvistamista koskevaa
                                                                       yhteisön menettelyä .
                                                                       Komission päätöksessä on sekoitettu jäämien enimmäis
                                                                       määriä koskeva asiakokonaisuus ja markkinoille saatta
                                                                       mista koskevia lupia koskeva asiakokonaisuus keske
                                                                       nään; siinä on myös tulkittu virheellisesti naudan
Lilly Industries Ltd:n 1.8.1996 Euroopan yhteisöjen komis             somatotropiinia koskevaa neuvoston lykkäyspäätöstä .
                 siota vastaan nostama kanne                           Asetuksesta ei käy millään tavoin ilmi se, että enimmäis
                                                                       jäämän vahvistamisen edellytyksenä olisi , että aineen
                        ( Asia T-120/96 )                              markkinoille saattamiselle annetaan välittömästi sen
                          ( 96/C 318/25 )                              jälkeen lupa, joten jäämien enimmäismäärä voidaan
                                                                       saada vahvistetuksi sellaisille tuotteille, joita ainoastaan
                                                                       väliaikaisesti ei saada lykkäyspäätöksen takia saattaa
                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                        markkinoille . Kantaja korostaa , että naudan somatotro
                                                                       piinia voidaan käyttää kuitenkin tietyillä tavoilla myös
Lilly Industries Ltd on nostanut 1.8.1996 Euroopan yhtei              nykyisin ja että jäämien enimmäismäärien vahvistami
söjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen                nen on sen takia tarpeen .
Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan . Kantajan edustaja
on asianajaja Denis Waelbroeck, asianajotoimisto Liede           — Harkintavaltaa on käytetty väärin ja asiassa on loukattu
kerke Wolters Waelbroeck & Kirkpatrick, Boulevard de                   oikeusvarmuuden periaatetta .
l'Empereur 3 , 1000 Bryssel ja prosessiosoite Luxemburgissa
on Arendt & Medernach, Boite Postale 39, L-2010 Luxem                 Riitautettu päätös on ristiriidassa komission aikaisem
burg.                                                                  min antamien vakuutteluiden kanssa, joiden mukaan
                                                                       komissio soveltaa eläinlääkkeiden arvioimisessa biotek
                                                                       nologisella alueella pelkästään perinteisiä turvallisuutta ,
Kantaja vaatii , että ensimmäisen oikeusasteen tuomio                 laatua ja tehoa koskevia arviointiperusteita; päätös on
istuin
                                                                       samoin ristiriidassa kantajalle erityisesti annetun
                                                                       vakuuttelun kanssa, että Somidobovelle vahvistetaan
— kumoaa komission 22 päivänä toukokuuta 1996 EY:n                     pian jäämien enimmäisarvo; päätös on asetuksessa
    perustamissopimuksen 175 artiklan mukaisesti tekemän               säädettyjen edellytysten vastainen siltä osin kuin vastaa
    kannan määrittämistä koskevan päätöksen naudan                     jalla ei ollut oikeutta kieltäytyä vahvistamasta jäämien
    somatotropiinin ( BST) sisällyttämisestä neuvoston ase            enimmäismäärää muista kuin tuotteen turvallisuutta
    tuksen ( ETY ) N:o 2377/90 liitteeseen II,                         koskevista syistä .


title: Asia F-89/15: Kanne 18.5.2015 – ZZ v. komissio

text:
               24.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 279/62

         Kanne 18.5.2015 – ZZ v. komissio
   (Asia F-89/15)
   (2015/C 279/80)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: lawyer G.-M. Enache)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Sen päätöksen kumoamista koskeva vaatimus, jolla kantajaa ei sisällytetty kilpailun EPSO/AD/248/13 varallaololuetteloon, ja vaatimus tästä aiheutuneen aineellisen ja aineettoman vahingon korvaamisesta.

      Vaatimukset

               —

               Nimittävän viranomaisen päätös, joka koski kantajan henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojalla tekemää valitusta, jolla tämä riitautti valintalautakunnan päätöksen olla sisällyttämättä hänen nimeään kilpailun EPSO/AD/248/13 varallaololuetteloon, on kumottava;

               —

               Valintalautakunnan valittajan oikaisupyynnön johdosta kilpailun EPSO/AD/248/13 yhteydessä tekemä päätös on kumottava;

               —

               Valintalautakunnan avoimen kilpailun EPSO/AD/248/13 yhteydessä tekemä päätös, jolla se päätti olla sisällyttämättä kantajan nimeä avoimen kilpailun EPSO/AD/248/13 varallaololuetteloon, on kumottava;

               —

               Aiheutettu aineellinen ja aineeton vahinko on korvattava. Kantaja arvioi aineellisen vahingon määräksi 50  000 euroa, joka muodostuu siitä menetyksestä, joka oli sen peruspalkan, joka hänellä olisi ollut oikeus saada, jos hänet olisi otettu palvelukseen varallaololuettelosta, ja hänen nykyisen peruspalkkansa välisestä erotuksesta. Aineettoman vahingon määräksi arvioidaan 50  000 euroa, ja se muodostuu kantajan tekemistä ponnisteluista ja siitä, että hän tuhlasi omaa aikaansa tarpeettomasti varustautuessaan kilpailuun ja ollen erossa perheestään, vaikka hänellä olisi pitänyt olla mahdollisuus tulla otetuksi palvelukseen varallaololuettelosta ja olla jälleen yhdessä perheenjäsentensä kanssa.

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-370/10: Kanne 30.8.2010 — Rubinetterie Teorema v. komissio

text:
               23.10.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 288/62

      Kanne 30.8.2010 — Rubinetterie Teorema v. komissio
      (Asia T-370/10)
      ()
      (2010/C 288/111)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: Rubinetterie Teorema SpA (Flero (Brescia), Italia) (edustajat: asianajajat R. Cavani, M. Di Muro ja P. Preda)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

                  —

                  23.6.2010 tehty päätös K(2010) 4185 on kumottava

                  —

                  toissijaisesti on määrättävä symbolinen sakko

                  —

                  edelleen: päätöksessä määrätyn sakon määrää on alennettava huomattavasti tuomioistuimen kohtuulliseksi katsomalla tavalla

                  —

                  komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Tässä asiassa kyseessä oleva riidanalainen päätös on sama kuin asiassa T-368/10, Rubinetteria Cisal vastaan komissio.
      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samankaltaiset kuin kyseisessä asiassa.
      Kantaja väittää erityisesti seuraavaa:

                  Teoreman puolustautumisoikeuksien loukkaaminen ja näin ollen kyseisen päätöksen mitättömyys seuraavista syistä:

                              —

                              komission esittämät väitteet toimitettiin viiveellä Teoremalle

                              —

                              asiakirja-aineistoon tutustumisessa oli vaikeuksia eikä määräaikaa pidennetty riittävästi

                  Sopimusta, jonka tarkoituksena oli estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua tai jonka vaikutus oli tämä, ei ollut eikä jäsenvaltioiden väliseen kauppaan vaikutettu haitallisesti.

                  Sen todistusaineiston virheellinen arviointi, joka koskee Teoreman osallistumista Euroitalian kokouksiin.


title: Asia T-383/11: Kanne 21.7.2011 — Makhlouf v. neuvosto

text:
               24.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/30

         Kanne 21.7.2011 — Makhlouf v. neuvosto
   (Asia T-383/11)
   2011/C 282/62
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Eyad Makhlouf (Damaskos, Syyria) (edustajat: asianajajat P. Grollet ja G. Karouni)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/273/YUTP täytäntöönpanosta 23.5.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen 2011/302/YUTP perusoikeuksien loukkaamisen vuoksi siltä osin kuin se koskee kantajaa

               —

               velvoittamaan Euroopan unionin neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 ja 91 artiklan mukaisesti.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seitsemään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että puolustautumisoikeutta ja oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin on loukattu. Kantaja väittää, että hänen puolustautumisoikeuttaan on loukattu, koska seuraamukset on määrätty ilman, että häntä on ensin kuultu, antamatta hänelle mahdollisuutta puolustautua, ja ilman, että hänellä on ollut mahdollisuus saada tieto niistä seikoista, joihin toimenpiteet perustuvat.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 296 artiklan 2 kohdan mukaisen perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin. Kantaja moittii neuvostoa siitä, että se on antanut häntä koskevan päätöksen rajoittavista toimenpiteistä ilmoittamatta hänelle seikkoja, joiden perusteella hän voisi puolustautua. Kantaja moittii vastaajaa siitä, että se on käyttänyt ainoastaan yleistä ja stereotyyppistä muotoilua, mainitsematta täsmällisesti niitä tosiseikkoja ja oikeussääntöjä, joihin sen päätös oikeudellisesti perustuu, ja perusteluita, jotka ovat johtaneet päätöksen tekemiseen.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu perustelujen paikkansapitävyyteen. Kantaja väittää, että neuvosto on tukeutunut ilmeisen virheellisiin perusteluihin ja niputtanut ne yhteen, joten perusteluja ei voida pitää oikeudellisesti riittävinä.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että tehokkaaseen oikeussuojaan liittyviä takeita on loukattu. Kantaja väittää, että paitsi että hän ei ole voinut esittää kantaansa tehokkaasti neuvostolle hän ei myöskään voi menestyksekkäästi nostaa kannettaan unionin yleisessä tuomioistuimessa, koska riidanalaisesta päätöksestä puuttuvat kaikki yksityiskohtaiset ja konkreettiset perustelut, joilla se voidaan oikeuttaa.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu yleisen suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen.

               6)

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu omistusoikeuden loukkaamiseen, koska rajoittavilla toimenpiteillä ja erityisesti varojen jäädyttämistä koskevalla toimenpiteellä puututaan suhteettomasti kantajaan perusoikeuteen määrätä vapaasti omaisuudestaan.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste, joka perustuu yksityiselämän kunnioittamista koskevan oikeuden loukkaamiseen, koska varojen jäädyttämistä ja liikkumisoikeuden rajoittamista koskevilla toimenpiteillä puututaan myös suhteettomasti kantajan perusoikeuteen.


title: Asia C-231/14 P: Valitus, jonka InnoLux Corp., aikaisemmin Chimei InnoLux Corp., on tehnyt 8.5.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-91/11, InnoLux Corp., aikaisemmin Chimei InnoLux Corp. v. Euroopan komissio, 27.2.2014 antamasta tuomiosta

text:
               7.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 212/20

         Valitus, jonka InnoLux Corp., aikaisemmin Chimei InnoLux Corp., on tehnyt 8.5.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-91/11, InnoLux Corp., aikaisemmin Chimei InnoLux Corp. v. Euroopan komissio, 27.2.2014 antamasta tuomiosta
   (Asia C-231/14 P)
   2014/C 212/23
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: InnoLux Corp., aikaisemmin Chimei InnoLux Corp. (edustajat: avocat J.-F. Bellis ja solicitor R. Burton)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin tuomioistuinta

               —

               kumoamaan valituksenalaisen tuomion siltä osin kuin siinä vahvistetaan InnoLuxille riidanalaisessa päätöksessä määrätty sakko, joka on laskettu valittajan tehtaissa Kiinassa ja Taiwanissa tehtyjen konsernin sisäisten LCD-paneelitoimitusten arvon perusteella

               —

               kumoamaan komission päätöksen siltä osin kuin siinä määrätään InnoLuxille sakko valittajan tehtaissa Kiinassa ja Taiwanissa tehtyjen konsernin sisäisten LCD-paneelitoimitusten arvon perusteella

               —

               alentamaan tämän seurauksena InnoLuxille määrätyn 173 miljoonan euron sakon määrää ja

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien unionin yleisessä tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Ensimmäinen valitusperuste: Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että valittajan tehtaissa Kiinassa ja Taiwanissa tehdyt konsernin sisäiset LCD-paneelitoimitukset kuuluivat SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamisalaan pelkästään sen seikan perusteella, että valittaja myy Euroopan talousalueella tietokoneiden näyttöjä, joiden osaksi LCD-paneelit mainituissa tehtaissa liitettiin.
               Valitusperuste perustuu seuraaviin perusteisiin:

                           a.

                           Riidanalaisessa päätöksessä rikkomisen todetaan koskevan ainoastaan LCD-paneelien toimituksia Euroopan talousalueelle riippumatta siitä, myytiinkö paneelit kolmansille vai konsernin sisällä, eikä siinä erotella konsernin sisäisiä toimituksia niiden vertikaalisesti integroituneiden osallistujayritysten välillä, jotka muodostavat yhden ainoan yrityksen, niistä, jotka eivät muodosta yhtä ainoaa yritystä.

                           b.

                           Niin sanotun ”välitön myynti Euroopan talousalueella muutettujen tuotteiden muodossa” -käsitteen käyttö ei ole sen asiassa Europa Carton annetun tuomion taustalle olevan tarkoituksen mukaista, jona on konsernin sisäisten toimitusten kohteleminen täsmälleen samalla tavalla kuin myyntiä kolmansille osapuolille kohdellaan.

                           c.

                           SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltaminen LCD-paneelien toimituksiin Euroopan talousalueen ulkopuolella ei ole asiassa Wood Pulp I annetun tuomion täytäntöönpanon mukaista.

                           d.

                           Käsite ns. ”välitön myynti Euroopan talousalueella muutettujen tuotteiden muodossa” johtaa siihen, että SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamisalan ulkopuolelle suljetaan lainvastaisesti sellaiset LCD-paneeleja koskevat liiketoimet, jotka tapahtuvat Euroopan talousalueella ja jotka rajoittavat kilpailua kyseisellä alueella, sellaisen päättelyn perusteella, jonka unionin tuomioistuin nimenomaisesti hylkäsi asiassa Commercial Solvents antamassaan tuomiossa.

                           e.

                           Käsitteen ns. ”välitön myynti Euroopan talousalueella muutettujen tuotteiden muodossa” soveltamisesta seuraava Euroopan unionin kilpailuoikeuden soveltaminen unionin ulkopuolella synnyttää yrityksille riskin kaksoisrangaistavuudesta sekä toimivaltaristiriidasta muiden kilpailuviranomaisten kanssa.

               2.

               Toinen kanneperuste: unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että komissio oli päätöksessään tutkinut myyntilajin ns. ”välitön myynti Euroopan talousalueella muutettujen tuotteiden muodossa” soveltamista kunkin adressaatin konsernin sisäisiin toimituksiin ”samojen objektiivisten kriteerien perusteella”, ja kun se samalla jätti tutkimatta valittajan esittämät perusteet, joissa riitautettiin käytetyn kriteerin – nimittäin sen, muodostiko valittaja kyseisine ostajineen yhden ainoan yrityksen – merkityksellisyys, objektiivisuus ja johdonmukaisuus.
               Toinen valitusperuste perustuu seuraaviin perusteisiin:

                           a.

                           Se, muodostavatko riidanalaisen päätöksen vertikaalisesti integroituneet adressaatit ostajineen yhden ainoan yrityksen vai eivät, ei ole sellainen ”objektiivinen ero”, jonka perusteella näiden konsernin sisäisten toimitusten kohtelu eri tavalla olisi perusteltua.

                           b.

                           Laillisuusperiaatteeseen ei voida vedota sen valittajan perusteen hylkäämiseksi, jonka mukaan sen konsernin sisäisiä LCD-paneelien toimituksia on kohdeltava saman menetelmän mukaan kuin konsernin sisäisten LG Displayn ja AUO:n toimituksia, koska kyseinen menetelmä on täysin laillinen.


title: Asia T-562/14: Kanne 28.7.2014 – Yoo Holdings v. SMHV – Eckes-Granini Group (YOO)

text:
               6.10.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 351/18

         Kanne 28.7.2014 – Yoo Holdings v. SMHV – Eckes-Granini Group (YOO)
   (Asia T-562/14)
   2014/C 351/22
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Yoo Holdings Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: solicitor D. Farnsworth)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Eckes-Granini Group GmbH (Nieder-Olm, Saksa)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 29.4.2014 tekemän päätöksen asiassa R 762/2013-2.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki YOO luokkiin 35, 41 ja 43 kuuluvia palveluja varten – yhteisön tavaramerkkihakemus nro 1 0 4 87  924

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: sanamerkin YO kansallinen ja kansainvälinen rekisteröinti tavaramerkiksi luokkiin 29, 30 ja 32 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: väitteen hylkääminen kokonaisuudessaan

      Valituslautakunnan ratkaisu: riidanalaisen päätöksen kumoaminen osittain ja väitteen hyväksyminen osittain

      Kanneperusteet: yhteisön tavaramerkkiasetuksen 8 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan rikkominen.