title: Asia C-698/17 P: Valitus, jonka Toni Klement on tehnyt 13.12.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-211/14 RENV, Klement v. EUIPO, 10.10.2017 antamasta tuomiosta

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/13

         Valitus, jonka Toni Klement on tehnyt 13.12.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-211/14 RENV, Klement v. EUIPO, 10.10.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-698/17 P)
   (2018/C 134/17)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Toni Klement (edustaja: J. Weiser, Rechtsanwalt)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii

               —

               kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen 10.10.2017 asiassa T-211/14 RENV antaman tuomion ja

               —

               velvoittamaan muun osapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vetoaa olennaisilta osin kolmeen valitusperusteeseen.
   Valittajan ensimmäinen valitusperuste perustuu siihen, että riidanalaisen kolmiulotteisen tavaramerkin erottamiskykyä koskevan arvioinnin perustelut ovat riittämättömät. Hänen mukaansa valituksenalaisessa tuomiossa ei perustella, miksi riidanalaisen kolmiulotteisen tavaramerkin erottamiskyky olisi erityisen huomattava, vaikka sen muoto on puhtaasti tekninen. Niinpä tuomion perustelut eivät valittajan mukaan ole olennaisen seikan osalta selvät ja ymmärrettävät, joten ne ovat oikeudellisesti virheelliset.
   Valittajan toinen valitusperuste perustuu siihen, että valituksenalaisen tuomion perustelut ovat riidanalaiseen tavaramerkkiin sen käyttämisen yhteydessä liitetyn sanaosan ”Bullerjan” erottamiskyvyn osalta ristiriitaiset ja riittämättömät. Valituksenalaisessa tuomiossa ei mainita, millaiseksi tuomioistuin arvioi lisätyn sanaosan erottamiskyvyn. Ilman lisätyn sanaosan erottamiskyvyn toteamista ei valittajan mukaan voida arvioida, vaikuttaako se riidanalaisen tavaramerkin erottamiskykyyn. Lisäksi valituksenalainen tuomio on tältä osin ristiriitainen. Tuomioistuin lähtee yhtäältä siitä, että sanaosa helpottaa tavaran alkuperän tunnistamista, mutta esittää toisaalta, ettei se vaikuta riidanalaisen kolmiulotteisen tavaramerkin erottamiskykyyn. Valittajan mukaan alkuperän tunnistamisen helpottuminen ja vaikutuksettomuus erottamiskykyyn sulkevat kuitenkin toisensa pois.
   Valittajan kolmas valitusperuste perustuu siihen, että riidanalaisen kolmiulotteisen tavaramerkin erottamiskyvyn arvioinnissa käytettiin virheellisiä oikeudellisia arviointiperusteita. Kolmiulotteisen tavaramerkin erottamiskyvyn määrittämiseksi suojattua muotoa on valittajan mukaan verrattava markkinoilla esiintyviin muotoihin. Tuomioistuimen perustelut eivät kuitenkaan perustuneet markkinoilla esiintyviin muotoihin vaan ”uunin yleiseen muotoon”. Tällaista uunin yleistä muotoa ei valittajan mukaan kuitenkaan ole olemassa.


title: Asia T-79/18: Kanne 9.2.2018 – Bekat v. EUIPO – Borbet (ARBET)

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/27

         Kanne 9.2.2018 – Bekat v. EUIPO – Borbet (ARBET)
   (Asia T-79/18)
   (2018/C 134/38)
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset ja muu osapuoli

      Kantaja: Arif Oliver Bekat (Esslingen, Saksa) (edustaja: asianajaja P. Kohl)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Borbet GmbH (Hallenberg, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröitävä kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ARBET – Rekisteröintihakemus nro 14 320 915

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 6.12.2017 asiassa R 1117/2017-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen ja hylkää valituksen, jonka väliintulija teki 26.5.2017 väiteosaston 30.3.2017 tekemästä päätöksestä

               —

               velvoittaa väliintulijan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien valituslautakunnassa pidetystä menettelystä aiheutuneet kulut.

      Kanneperuste

               —

               Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Yhdistetyt asiat C-398/16 ja C-399/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.2.2018 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat) – X BV (C-398/16) ja X NV (C-399/16) v. Staatssecretaris van Financiën (Ennakkoratkaisupyyntö — SEUT 49 ja SEUT 54 artikla — Sijoittautumisvapaus — Verolainsäädäntö — Yhteisövero — Verotuksellisen yksikön perustamiseen liittyvät edut — Kyseiset edut eivät koske rajat ylittäviä konserneja)

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.2.2018 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat) – X BV (C-398/16) ja X NV (C-399/16) v. Staatssecretaris van Financiën
   (Yhdistetyt asiat C-398/16 ja C-399/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 49 ja SEUT 54 artikla - Sijoittautumisvapaus - Verolainsäädäntö - Yhteisövero - Verotuksellisen yksikön perustamiseen liittyvät edut - Kyseiset edut eivät koske rajat ylittäviä konserneja))
   (2018/C 134/09)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: X BV (C-398/16) ja X NV (C-399/16)

      Vastapuoli: Staatssecretaris van Financiën

      Tuomiolauselma

               1)

               SEUT 49 ja SEUT 54 artiklaa on tulkittava niin, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan jäsenvaltioon sijoittautuneella emoyhtiöllä ei ole oikeutta vähentää sellaisen lainan korkoja, jonka se on ottanut lähiyhtiöltä rahoittaakseen johonkin toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneeseen tytäryhtiöön tekemänsä pääomansijoituksen, vaikka siinä tapauksessa, että tytäryhtiö olisi sijoittautunut samaan jäsenvaltioon, emoyhtiöllä olisi oikeus kyseiseen vähennykseen, jos se muodostaisi verotuksellisen yksikön tytäryhtiön kanssa.

               2)

               SEUT 49 ja SEUT 54 artiklaa on tulkittava niin, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka perusteella jäsenvaltioon sijoittautunut emoyhtiö ei voi vähentää voitoistaan valuuttakurssin vaihteluista johtuvaa arvonlaskua, joka liittyy sen omistamiin johonkin toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen tytäryhtiön osakkeisiin, jos tämän lainsäädännön mukaan veroa ei symmetrisesti kanneta näistä vaihteluista johtuvasta arvonnoususta.

      (1)  EUVL C 371, 10.10.2016.


title: Asia C-727/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Wojewódzki Sąd Administracyjny w Kielcach (Puola) on esittänyt 29.12.2017 – ECO-WIND Construction S.A. v. Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Wojewódzki Sąd Administracyjny w Kielcach (Puola) on esittänyt 29.12.2017 – ECO-WIND Construction S.A. v. Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach
   (Asia C-727/17)
   (2018/C 134/19)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Kielcach

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: ECO-WIND Construction S.A.

      Elin, jonka päätöksestä on valitettu: Samorządowe Kolegium Odwoławcze w Kielcach

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko teknisiä määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 9.9.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/1535 (1) (kodifikaatio) 1 artiklan 1 kohdan f alakohdan säännöstä tulkittava siten, että lain säännös, jossa rajoitetaan tuulivoimaloiden sijoittamista siten, että niiden etäisyyden asuinrakennuksesta tai sekakäytössä, johon sisältyy asuinkäyttö, olevasta rakennuksesta on oltava vähintään kymmenen kertaa tuulivoimalan korkeus mitattuna maan tasolta voimalan korkeimpaan kohtaan, mukaan lukien tekniset rakenteet, erityisesti roottori lapoineen, kuuluu teknisiin määräyksiin, joita koskeva ehdotus on toimitettava komissiolle kyseisen direktiivin 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti?

               2)

               Onko palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123/EY (2) 15 artiklan 2 kohdan a alakohdan säännöstä tulkittava siten, että lain säännös, jossa rajoitetaan tuulivoimaloiden sijoittamista siten, että niiden etäisyyden asuinrakennuksesta tai sekakäytössä, johon sisältyy asuinkäyttö, olevasta rakennuksesta on oltava vähintään kymmenen kertaa tuulivoimalan korkeus mitattuna maan tasolta voimalan korkeimpaan kohtaan, mukaan lukien tekniset rakenteet, erityisesti roottori lapoineen, kuuluu säännöksiin, joissa asetetaan palvelutoiminnan aloittamisen tai harjoittamisen ehdoksi alueelliset rajat erityisesti palveluntarjoajien välisen maantieteellisen vähimmäisetäisyyden muodossa ja joista jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle kyseisen direktiivin 15 artiklan 7 kohdan mukaisesti?

               3)

               Onko uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä sekä direktiivien 2001/77/EY ja 2003/30/EY muuttamisesta ja myöhemmästä kumoamisesta 23.4.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/28/EY (3) (sellaisena kuin kyseinen direktiivi on muutettuna) 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan ja 13 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan säännöksiä tulkittava siten, että niissä kielletään kansalliset säännökset, joissa rajoitetaan tuulivoimaloiden sijoittamista siten, että niiden etäisyyden asuinrakennuksesta tai sekakäytössä, johon sisältyy asuinkäyttö, olevasta rakennuksesta on oltava vähintään kymmenen kertaa tuulivoimalan korkeus mitattuna maan tasolta voimalan korkeimpaan kohtaan, mukaan lukien tekniset rakenteet, erityisesti roottori lapoineen?

      (1)  EUVL 2015, L 241, s. 1.

      (2)  EUVL 2006, L 376, s. 36.

      (3)  EUVL 2009, L 140, s. 16.


title: Asia T-82/18: Kanne 13.2.2018 – Husky CZ v EUIPO – Husky of Tostock (HUSKY)

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/27

         Kanne 13.2.2018 – Husky CZ v EUIPO – Husky of Tostock (HUSKY)
   (Asia T-82/18)
   (2018/C 134/39)
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Husky CZ s.r.o. (Praha, Tšekki) (edustaja: asianajaja L. Lorenc)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Husky of Tostock Ltd (Woodbridge, Yhdistynyt kuningaskunta)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-kuviomerkki HUSKY väreissä sininen, musta ja valkoinen – Rekisteröintihakemus nro 4 442 431

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 18.1.2018 asiassa R 812/2017-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Valituslautakunta ei ottanut asianmukaisesti huomioon kantajan esittämiä väitteitä ja todisteita ja totesi tämän vuoksi virheellisesti, mihin aiempiin oikeuksiin väite perustui.


title: Asia C-9/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Karlsruhe (Saksa) on esittänyt 4.1.2018 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Detlef Meyn

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Karlsruhe (Saksa) on esittänyt 4.1.2018 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Detlef Meyn
   (Asia C-9/18)
   (2018/C 134/20)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberlandesgericht Karlsruhe

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Detlef Meyn

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko ajokorteista 20.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/126/EY (1) – kolmas ajokorttidirektiivi (jäljempänä ajokorttidirektiivi) – 2 artiklan 1 kohdan mukainen tunnustamisvelvollisuus olemassa myös sen jälkeen, kun Euroopan unionin jäsenvaltio on vaihtanut ajokortin arvioimatta kuljettamiseen vaadittavaa soveltuvuutta, jos aikaisempaa ajokorttia ei koske tunnustamisvelvollisuus (tässä tapauksessa aikaisempi, toisen Euroopan unionin jäsenvaltion myöntämä ajokortti perustui puolestaan kolmannen valtion myöntämän ajokortin vaihtamiseen, ajokorttidirektiivin 11 artiklan 6 kohdan kolmas virke)?

      (1)  EUVL 2006, L 403, s. 18.


title: Asia T-51/18: Kanne 30.1.2018 – Kleani v. Euroopan unionin tuomioistuin

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/22

         Kanne 30.1.2018 – Kleani v. Euroopan unionin tuomioistuin
   (Asia T-51/18)
   (2018/C 134/31)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Efterpi Kleani (Berliini, Saksa) (edustaja: asianajaja S. Tassi)

      Vastaaja: Euroopan unionin tuomioistuin

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan unionin tuomioistuimen 23.11.2017 tekemän päätöksen (viite 20172046), jolla hylättiin tarjous, jonka kantaja oli toimittanut kreikankielisten freelance-kääntäjien sopimuksia koskevan hankintailmoituksen 2017/S 002-001564 yhteydessä

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja väittää, että riidanalaiseen päätökseen ei ollut liitetty määrättyjä kriteereitä, jotka koskevat hankintamenettelyssä pyydettyjen käännösten laadun tasoa, minkäänlaista korjattua versiota tai vertailevaa raporttia, josta voisi käydä ilmi perustelut sille, mistä syystä vastaaja katsoi, että kantajan toimittama koekäännös ei vastannut vaadittua vähimmäistasoa. Kantaja katsoo tältä osin, että riidanalainen päätös ei ollut asianmukaisesti perusteltu ja että valintamenettelyä rasitti avoimuuden puute.


title: Asia T-83/18: Kanne 9.2.2018 – CH v. parlamentti

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/28

         Kanne 9.2.2018 – CH v. parlamentti
   (Asia T-83/18)
   (2018/C 134/40)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: CH (edustajat: asianajajat C. Bernard-Glanz ja A. Tymen)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               tutkimaan kanteen

               —

               määräämään vastaajan esittämään työpaikkakiusaamista ja sen ehkäisemistä työpaikalla käsittelevän neuvoa-antava komitean, joka käsittelee parlamentin jäsenten valtuutettujen avustajien parlamentin jäsenistä tekemiä kanteluita (jäljempänä neuvoa-antava komitea) päätelmät, pöytäkirjat neuvoa-antavan komitean suorittamista todistajien kuulemisista ja neuvoa-antavan komitean sisäisen säännöstön 10 artiklan mukaisesti Euroopan parlamentin puheenjohtajalle tiedoksi annetun asiakirja-aineiston

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen ja tarvittaessa valituksen hylkäämisestä tehdyn päätöksen

               —

               velvoittamaan vastaajan maksamaan 68 500 euroa korvauksena kantajalle aiheutuneesta henkisestä vahingosta

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 41 artiklan rikkomiseen, Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 25 artiklan rikkomiseen ja perusteluvelvollisuuden laiminlyömiseen, hyvän hallinnon periaatteen, kuulluksi tulemista koskevan oikeuden ja puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen sekä huolenpitovelvollisuuden laiminlyömiseen riidanalaisella päätöksellä eli Euroopan parlamentin päätöksellä hylätä kantajan esittämä avustuspyyntö.

               2)

               Toinen kanneperuste perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen, perusoikeuskirjan 31 artiklan, henkilöstösääntöjen 12 a artiklan ja 24 artiklan rikkomiseen sekä huolenpitovelvollisuuden laiminlyömiseen.


title: Asia T-61/18: Kanne 5.2.2018 – Rodriguez Prieto v. komissio

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/23

         Kanne 5.2.2018 – Rodriguez Prieto v. komissio
   (Asia T-61/18)
   (2018/C 134/32)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Amador Rodriguez Prieto (Steinsel, Luxemburg) (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ensisijaisesti velvoittamaan komission korvaamaan aiheutuneet vahingot ja siis maksamaan kantajalle 68 831 euroa aineellisesta vahingosta ja 100 000 euroa henkisestä kärsimyksestä

               —

               toissijaisesti kumoamaan 28.3.2017 päivätyn päätöksen avun epäämisestä

               —

               joka tapauksessa velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja väittää pääasiallisesti, että komissio on tehnyt virkavirheen jättäessään huomiotta kantajan aseman väärinkäytösten paljastajana, mikä on aiheuttanut kantajalle aineellista vahinkoa ja henkistä kärsimystä, jotka kyseisen toimielimen on korvattava. Kantaja väittää toissijaisesti, että komissio on jättänyt noudattamatta henkilöstösääntöjen 24 artiklaa epäämällä häneltä rikosoikeudellisen menettelyn päätteeksi avun, josta mainitussa artiklassa säädetään.


title: Asia C-545/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 22.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Kubota (UK) Ltd ja EP Barrus Ltd v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen tullitariffi — Tullinimikkeet — Tavarankuljetukseen tarkoitetut moottoriajoneuvot — Alanimikkeet 8704 10 10 ja 8704 21 91 — Asetus (EU) 2015/221 — Pätevyys)

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 22.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Kubota (UK) Ltd ja EP Barrus Ltd v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs
   (Asia C-545/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen tullitariffi - Tullinimikkeet - Tavarankuljetukseen tarkoitetut moottoriajoneuvot - Alanimikkeet 8704 10 10 ja 8704 21 91 - Asetus (EU) 2015/221 - Pätevyys))
   (2018/C 134/10)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Kubota (UK) Ltd ja EP Barrus Ltd

      Vastapuoli: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

      Tuomiolauselma

   Esitettyjä kysymyksiä tutkittaessa ei ole tullut esille tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 10.2.2015 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/221 pätevyyteen vaikuttavia seikkoja.

      (1)  EUVL C 14, 16.1.2017.


title: Asia C-572/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgericht Berlin – Saksa) – INEOS Köln GmbH v. Saksan valtio (Ennakkoratkaisupyyntö — Ympäristö — Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä Euroopan unionissa — Direktiivi 2003/87/EY — 10 a artikla — Päätös 2011/278/EU — Päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevat siirtymäsäännökset — Kausi 2013–2020 — Päästöoikeuksien jakoa koskeva hakemus — Virheelliset tiedot — Korjaaminen — Preklusiivinen määräaika)

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgericht Berlin – Saksa) – INEOS Köln GmbH v. Saksan valtio
   (Asia C-572/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Ympäristö - Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä Euroopan unionissa - Direktiivi 2003/87/EY - 10 a artikla - Päätös 2011/278/EU - Päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevat siirtymäsäännökset - Kausi 2013–2020 - Päästöoikeuksien jakoa koskeva hakemus - Virheelliset tiedot - Korjaaminen - Preklusiivinen määräaika))
   (2018/C 134/11)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgericht Berlin

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: INEOS Köln GmbH

      Vastaaja: Saksan valtio

      Tuomiolauselma

   Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 23.4.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/29/EY, 10 a artiklaa ja päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevien unionin laajuisten siirtymäsäännösten vahvistamisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan mukaisesti 27.4.2011 annettua komission päätöstä 2011/278/EU on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jossa säädetään päästöoikeuksien maksutonta jakoa kaudeksi 2013–2020 koskevan hakemuksen jättämiselle preklusiivisesta määräajasta, jonka päätyttyä hakijalla ei ole mitään mahdollisuutta korjata tai täydentää hakemustaan, koska tämä määräaika ei ole omiaan aiheuttamaan sitä, että on käytännössä mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa tehdä tällainen hakemus.

      (1)  EUVL C 53, 20.2.2017.


title: Asia C-533/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovakia) – Volkswagen AG v. Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Direktiivi 2006/112/EY — 167 – 171 artikla — Arvonlisäveron vähennysoikeus — Palautusjäsenvaltioon sijoittautumattomien verovelvollisten oikeus arvonlisäveron palauttamiseen — 178 artiklan a alakohta — Arvonlisäveron vähennysoikeuden käyttämistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt — Direktiivi 2008/9/EY — Arvonlisäveron palauttamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt — Preklusiivinen määräaika — Verotuksen neutraalisuuden periaate — Arvonlisäveron maksaminen ja laskuttaminen useita vuosia kyseessä olevan tavaroiden luovutuksen jälkeen — Palautuksensaantioikeuden epääminen tavaroiden luovutusajankohdasta alkaneen preklusiivisen määräajan päättymisen takia)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovakia) – Volkswagen AG v. Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky
   (Asia C-533/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - 167 – 171 artikla - Arvonlisäveron vähennysoikeus - Palautusjäsenvaltioon sijoittautumattomien verovelvollisten oikeus arvonlisäveron palauttamiseen - 178 artiklan a alakohta - Arvonlisäveron vähennysoikeuden käyttämistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt - Direktiivi 2008/9/EY - Arvonlisäveron palauttamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt - Preklusiivinen määräaika - Verotuksen neutraalisuuden periaate - Arvonlisäveron maksaminen ja laskuttaminen useita vuosia kyseessä olevan tavaroiden luovutuksen jälkeen - Palautuksensaantioikeuden epääminen tavaroiden luovutusajankohdasta alkaneen preklusiivisen määräajan päättymisen takia))
   (2018/C 166/13)
   Oikeudenkäyntikieli: slovakki

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Volkswagen AG

      Vastapuoli: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Tuomiolauselma

   Unionin oikeutta on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa arvonlisävero on laskutettu verovelvolliselta ja jossa tämä on maksanut sen useita vuosia kyseessä olevan tavaroiden luovutuksen jälkeen, oikeus arvonlisäveron palautukseen evätään sillä perusteella, että mainitun lainsäädännön mukainen preklusiivinen määräaika kyseisen oikeuden käyttämiselle oli alkanut kulua luovutuspäivästä ja oli päättynyt ennen palautushakemuksen esittämistä.

      (1)  EUVL C 22, 23.1.2017.


title: Asia T-194/18: Kanne 16.3.2018 – Rewe-Beteiligungs-Holding International v. EUIPO – Wessanen Benelux (BonNatura)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/42

         Kanne 16.3.2018 – Rewe-Beteiligungs-Holding International v. EUIPO – Wessanen Benelux (BonNatura)
   (Asia T-194/18)
   (2018/C 166/54)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Rewe (Köln, Saksa) (edustajat: asianajajat Brandstätter, M. Kinkeldey ja J. Rosenhäger)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Wessanen Benelux BV (Amsterdam, Alankomaat)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki BonNatura – Rekisteröintihakemus nro 14 038 491

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 8.1.2018 asiassa R 949/2017-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 46 artiklaa on rikottu.


title: Asia T-137/18: Kanne 2.3.2018 – Chrome Hearts v. EUIPO – Shenzhen Van St. Lonh Jewelry (Ristin kuva)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/35

         Kanne 2.3.2018 – Chrome Hearts v. EUIPO – Shenzhen Van St. Lonh Jewelry (Ristin kuva)
   (Asia T-137/18)
   (2018/C 166/45)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Chrome Hearts LLC (Hollywood, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja M. de Justo Bailey)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Shenzhen Van St. Lonh Jewelry Co. Ltd (Shenzhen, Kiina)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-kuviomerkki (ristin kuva) – Rekisteröintihakemus nro 13 845 871

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 19.12.2017 asiassa R 766/2017-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen osittain

               —

               velvoittaa EUIPO:n (ja väliintulijan, jos se osallistuu menettelyyn) korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen 2017/1001 94 artiklan 1 kohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen 2017/1001 95 artiklan 1 kohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen 2017/1001 8 artiklan 5 kohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu siltä osin kuin kyse on riidanalaisista tavaroista ”ilmanraikastusvalmisteet” ja ”hampaidenpuhdistusaineet”.


title: Asia T-806/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.3.2018 – Agricola J.M.v. EUIPO – Miguel Torres (CLOS DE LA TORRE) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin CLOS DE LA TORRE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki TORRES — Suhteellinen hylkäysperuste — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Sekaannusvaara)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/28

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.3.2018 – Agricola J.M.v. EUIPO – Miguel Torres (CLOS DE LA TORRE)
   (Asia T-806/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin CLOS DE LA TORRE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi EU-sanamerkki TORRES - Suhteellinen hylkäysperuste - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Sekaannusvaara))
   (2018/C 166/36)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Agricola J.M., SL (Girona, Espanja) (edustaja: asianajaja J. Clos Creus)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedès, Espanja) (edustaja: asianajaja J. Güell Serra)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 28.7.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2099/2015-5), joka koskee Miguel Torresin ja Agricola J.M:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Agricola J.M., SL velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 14, 16.1.2017.


201806080251931402018/C 221/217212016TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180508181922Asia T-721/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.5.2018 – Luxottica Group v. EUIPO – Chen (BeyBeni) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin BeyBeni rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi kansallinen kuviomerkki Ray-Ban — Suhteellinen hylkäysperuste — Maineelle aiheutuva haitta — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 5 kohta))
 ---documentbreak--- C2212018FI1820120180508FI0021182192Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.5.2018 – Luxottica Group v. EUIPO – Chen (BeyBeni)
   (Asia T-721/16) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin BeyBeni rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi kansallinen kuviomerkki Ray-Ban — Suhteellinen hylkäysperuste — Maineelle aiheutuva haitta — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 5 kohta))”2018/C 221/21Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset

      Kantaja: Luxottica Group SpA (Milano, Italia) (edustajat: asianajajat E. Ochoa Santamaría ja I. Aparicio Martínez)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Xian Chen (Wenzhou, Kiina)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 8.6.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 675/2015-5), joka koskee osapuolten Luxottica Group ja Xian Chen välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

            1)

            Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) viidennen valituslautakunnan 8.6.2016 tekemä päätös (asia R 675/2015-5), joka koskee osapuolten Luxottica Group ja Xian Chen välistä väitemenettelyä, kumotaan.

            2)

            EUIPO velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 454, 5.12.2016.


201806080351931392018/C 221/251882017TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180504212222Asia T-188/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.5.2018 – Bernard Krone Holding v. EUIPO (Coil Liner) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin Coil Liner rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuvailevuus — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäinen virke (josta on tullut asetuksen 2017/1001 94 artiklan 1 kohta))
 ---documentbreak--- C2212018FI2120120180504FI0025212222Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.5.2018 – Bernard Krone Holding v. EUIPO (Coil Liner)
   (Asia T-188/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin Coil Liner rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuvailevuus — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäinen virke (josta on tullut asetuksen 2017/1001 94 artiklan 1 kohta))”2018/C 221/25Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: Bernard Krone Holding SE & Co. KG (Spelle, Saksa) (edustajat: asianajaja T. Weeg ja K. Lüken)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: M. Fischer ja W. Schramek)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 9.1.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 443/2016-1), joka koskee hakemusta sanamerkin Coil Liner rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

            1)

            Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) ensimmäisen valituslautakunnan 9.1.2017 tekemän päätöksen (asia R 443/2016-1) päätösosan 2 kohta kumotaan.

            2)

            EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Bernard Krone Holding SE & Co. KG:lle unionin yleisessä tuomioistuimessa käydystä oikeudenkäynnistä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 161, 22.5.2017.


201806150531955352018/C 231/502712018TC23120180702FI01FIINFO_JUDICIAL20180503394021Asia T-271/18: Kanne 3.5.2018 – Mauritsch v. INEA
 ---documentbreak--- C2312018FI3910120180503FI0050391402Kanne 3.5.2018 – Mauritsch v. INEA
   (Asia T-271/18)2018/C 231/50Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Walter Mauritsch (Wien, Itävalta) (edustajat: asianajajat S. Rodrigues ja A. Champetier)

      Vastaaja: Innovoinnin ja verkkojen toimeenpanovirasto (INEA)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan ensinnäkin vastaajan 24.1.2018 tekemän päätöksen, jolla hylätään kantajan 4.10.2017 tekemä valitus, ja toiseksi vastaajan 2.8.2017 tekemän päätöksen, jolla hylätään kantajan 10.4.2017 tehty korvausvaatimus

            —

            velvoittamaan vastaajan korvaamaan kantajalle aineellisen vahingon, jonka väitetään aiheutuneen vastaajan virheestä ja jonka määrä vastaa kantajan oikeuksia työttömyysetuuksiin enintään kolmen vuoden ajalta lisättynä laillisine korkoineen

            —

            velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kanneperusteeseen, joka koskee sitä, että vastaaja on jättänyt antamatta hänelle asianmukaisia ja selkeitä tietoja hänen sosiaaliturvaan liittyvistä oikeuksistaan siinä tapauksessa, että hän kieltäytyy allekirjoittamasta uutta sopimusta. Kantaja väittää, ettei hänen ollut mahdollista tietää, että sitä, että hän kieltäytyy allekirjoittamasta uutta sopimusta, pidettäisiin irtisanoutumisena. Näin ollen kantajalta evättiin tietoja ja vastaaja loukkasi Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklassa vahvistettuja huolenpitovelvoitetta ja hyvän hallinnon periaatetta.


201806150321954852018/C 231/091752018CJC23120180702FI01FIINFO_JUDICIAL201803068921Asia C-175/18 P: Valitus, jonka PTC Therapeutics International Ltd on tehnyt 6.3.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-718/15, PTC Therapeutics International Ltd v. Euroopan lääkevirasto (EMA), 5.2.2018 antamasta tuomiosta
 ---documentbreak--- C2312018FI810120180306FI00098192Valitus, jonka PTC Therapeutics International Ltd on tehnyt 6.3.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-718/15, PTC Therapeutics International Ltd v. Euroopan lääkevirasto (EMA), 5.2.2018 antamasta tuomiosta
   (Asia C-175/18 P)2018/C 231/09Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Valittaja: PTC Therapeutics International Ltd (edustajat: G. Castle, solicitor, B. Kelly, solicitor, K. Ewert, Rechtsanwalt, M. Demetriou QC, C. Thomas, barrister)

      Muu osapuoli/muut osapuolet: Euroopan lääkevirasto, European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope)

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

            —

            hyväksyy PTC:n valituksen ja kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen tuomion

            —

            kumoaa eräiden tietojen ilmaisemisesta julkisuusasetuksen (
                  1
               ) nojalla tehdyn päätöksen, josta lääkevirasto ilmoitti PTC:lle 25.11.2015

            —

            palauttaa päätöksen lääkeviraston uudelleen käsiteltäväksi luottamuksellisten tietojen poistamiseksi ja PTC:n kuulemiseksi

            —

            velvoittaa lääkeviraston korvaamaan PTC:lle tästä asiasta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut ja muut kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tuomio on kumottava seuraavista syistä:

            —

            unionin yleinen tuomioistuin ei ole katsonut, että oikeudenkäynnin kohteena olevia asiakirjoja suojataan yleisellä luottamuksellisuusolettamalla

            —

            unionin yleinen tuomioistuin ei ole katsonut, että oikeudenkäynnin kohteena olevat asiakirjat ovat kokonaisuudessaan kaupallisesti luottamuksellista tietoa, jota suojataan julkisuusasetuksen 4 artiklan 2 kohdassa

            —

            unionin yleinen tuomioistuin ei ole katsonut, että oikeudenkäynnin kohteena olevia asiakirjoja suojataan julkisuusasetuksen 4 artiklan 3 kohdassa

            —

            lääkevirasto ei ole tehnyt intressivertailua oikeusjärjestyksen vaatimusten mukaisesti.

      (
         1
      )	Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL 2001, L 145, s. 43)


201806150651955232018/C 231/582962018TC23120180702FI01FIINFO_JUDICIAL20180507454622Asia T-296/18: Kanne 7.5.2018 – Polskie Linie Lotnicze ”LOT” v. komissio
 ---documentbreak--- C2312018FI4520120180507FI0058452462Kanne 7.5.2018 – Polskie Linie Lotnicze ”LOT” v. komissio
   (Asia T-296/18)2018/C 231/58Oikeudenkäyntikieli: puola
      Asianosaiset

      Kantaja: Polskie Linie Lotnicze ”LOT” S.A. (Varsova, Puola) (edustaja: asianajaja M. Jeżewski)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan Euroopan komission päätöksen

            —

            velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi seitsemään kanneperusteeseen.

            1.

            Ensimmäisen kanneperusteen mukaan komissio rikkoi EU-sopimuksen määräyksiä, jotka liittyvät keskittymien hyväksymisen edellytyksiin ja joilla suoraan tai epäsuorasti säännellään niitä, myös SEUT 101 ja 102 artiklaa ja niiden soveltamiseksi annettuja säännöksiä, ja erityisesti asetuksen (EU) N:o 139/2004 6 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 2 artiklan 1 ja 2 kohtaa, kun se ei toteuttanut keskittymän kilpailuun kohdistuvien haitallisten vaikutusten täysimääräistä arviointia, mukaan lukien keskittymän merkityksellisiin markkinoihin, jotka määritetään lähtöpaikka/määräpaikka-lähestymistavan (nk. O & D -lähestymistapa) perusteella, kohdistuvien vaikutusten arviointi. Keskittymän arvioiminen O & D -lähestymistavan mukaisesti paljastaisi kuitenkin useita tämän keskittymän aiheuttamia kilpailun vääristymiä.

            2.

            Toisen kanneperusteen mukaan komissio arvioi virheellisesti keskittymän vaikutuksia kykyyn tarjota henkilöiden lentokuljetuspalveluja keskittymän kohteena olevilta lentoasemilta, ja teki näin ilmeisen ja vakavan arviointivirheen. Asianmukaisesti suoritetun keskittymän analyyttisen tutkinnan olisi pitänyt johtaa siihen toteamukseen, että keskittymän toteuttamisella on useita kilpailua rajoittavia vaikutuksia, mukaan lukien Lufthansa määräävän markkina-aseman syntyminen tietyillä lentoasemilla.

            3.

            Kolmannen kanneperusteen mukaan komissio rikkoi asetusta N:o 95/93, kun se loukkasi tasapuolisuuden, avoimuuden ja syrjimättömyyden periaatteita lähtö- ja saapumisaikojen myöntämisessä tietyillä lentoasemilla.

            4.

            Neljännen kanneperusteen mukaan komissio rikkoi horisontaalisten keskittymien arvioinnista annettuja suuntaviivoja, kun se ei tutkinut, kompensoivatko keskittymällä saavutetut tehokkuushyödyt sen kilpailua rajoittavat vaikutukset.

            5.

            Viidennen kanneperusteen mukaan komissio rikkoi perussopimusten määräyksiä ja niiden soveltamiseksi annettuja säännöksiä, kun se määräsi Lufthansalle sitoumuksia, jotka eivät lievennä keskittymästä aiheutuvaa kilpailun merkittävää vääristymistä.

            6.

            Kuudennen kanneperusteen mukaan komissio rikkoi perussopimusten määräyksiä, mukaan lukien SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, ja niiden soveltamiseksi annettuja säännöksiä, kun se ei arvioinut keskittymän vaikutuksia sisämarkkinoihin suhteessa Air Berlinille myönnettyyn valtiontukeen.

            7.

            Seitsemännen kanneperusteen mukaan komissio rikkoi SEUT 296 artiklaa, kun se ei perustellut päätöstään riittävällä tavalla.


201806150871955082018/C 231/308602016TC23120180702FI01FIINFO_JUDICIAL20180515252511Asia T-860/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.5.2018 – Wirecard v. EUIPO (mycard2go) (EU-tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin mycard2go rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta))
 ---documentbreak--- C2312018FI2510120180515FI0030251251Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.5.2018 – Wirecard v. EUIPO (mycard2go)
   (Asia T-860/16) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin mycard2go rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta))”2018/C 231/30Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: Wirecard AG (Aschheim, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Bayer)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: D. Hanf)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 3.10.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 281/2016-4), joka koskee hakemusta kuviomerkin mycard2go rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Wirecard AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 38, 6.2.2017.


201806290691986822018/C 249/452742018TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180430353622Asia T-274/18: Kanne 30.4.2018 – Klymenko v. neuvosto
 ---documentbreak--- C2492018FI3520120180430FI0045352362Kanne 30.4.2018 – Klymenko v. neuvosto
   (Asia T-274/18)2018/C 249/45Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantaja: Oleksandr Viktorovych Klymenko (Moskova, Venäjä) (edustaja: asianajaja M. Phelippeau)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            ottamaan Oleksandr Viktorovych Klymenkon kanteen tutkittavaksi

            —

            kumoamaan Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 5.3.2018 annetun neuvoston päätöksen 2018/333

            —

            kumoamaan Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 5.3.2018 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2018/326

            —

            velvoittamaan Euroopan unionin neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 ja 91 artiklan mukaisesti.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee riidanalaisten toimien perustelujen puutteellisuutta

            2)

            Toinen kanneperuste, joka koskee puolustautumisoikeuksien ja tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevan oikeuden, jotka perustuvat unionin oikeuden perusperiaatteisiin ja erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaan ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 ja 13 artiklaan, rikkomista.

            3)

            Kolmas kanneperuste, joka koskee oikeudellisen perustan puuttumista siltä osin kuin Euroopan unionista tehty sopimus ei voi olla oikeudellinen perusta Klymenkoa koskevan rajoittavan toimenpiteen toteuttamiselle.

            4)

            Neljäs kanneperuste, joka koskee tosiseikkoja koskevaa virhettä siltä osin kuin Klymenko on esittänyt seikkoja, jotka osoittavat, että tosiseikasto ei ole riittävä minkään rikosoikeudellisen menettelyn käynnistämiseksi

            5)

            Viides kanneperuste, joka koskee omaisuudensuojaa koskevan perusoikeuden, joka on Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklassa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen lisäpöytäkirjassa N:o 1 olevassa 1 artiklassa suojattu unionin oikeuden perusperiaate, loukkaamista.


title: Tuomioistuimen tuomio, annettu 21 päivänä maaliskuuta 2018, asiassa E-4/17 – EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta (EFTA-valtion velvollisuuksien laiminlyönti – Direktiivi 2004/18/EY – Julkiset hankinnat – Julkista hankintaa koskeva sopimus – Julkinen käyttöoikeusurakka)

text:
               26.7.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 264/16

      TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
      annettu 21 päivänä maaliskuuta 2018,
      asiassa E-4/17
      EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta

         (EFTA-valtion velvollisuuksien laiminlyönti – Direktiivi 2004/18/EY – Julkiset hankinnat – Julkista hankintaa koskeva sopimus – Julkinen käyttöoikeusurakka)

      (2018/C 264/10)
      Asiassa E-4/17, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Norjan kuningaskunta, joka on luokitellut maanalaisen pysäköintihallin rakentamista Torvetin alle Kristiansandissa ja pysäköintihallin toimintaa koskevan julkisen hankintasopimuksen virheellisesti ”palveluja koskevaksi käyttöoikeussopimukseksi” eikä ”käyttöoikeusurakaksi” sekä toteuttanut tarjouskilpailun, joka ei vastaa julkisia hankintoja koskevien ETA:n sääntöjen vaatimuksia, on rikkonut Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XVI olevassa 2 kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/18/EY, annettu 31 päivänä maaliskuuta 2004, julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta) säännöksiä yhdessä ETA-sopimuksen liitteessä XVI olevassa 6a kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 2195/2002, annettu 5 päivänä marraskuuta 2002, yhteisestä hankintasanastosta (CPV)) säännösten kanssa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti ja esittelevä tuomari sekä tuomarit Per Christiansen ja Nicole Kaiser (ad hoc -tuomari), on antanut 21 päivänä maaliskuuta 2018 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
      Tuomioistuin

                  1.

                  toteaa, että Norjan kuningaskunta on Kristiansandin kunnan vuonna 2015 toteuttaman, maanalaisen pysäköintihallin rakentamista Torvetin alle Kristiansandissa ja pysäköintihallin toiminnan käynnistämistä koskevan tarjouskilpailun osalta laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XVI olevassa 2 kohdassa tarkoitetun, julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole

                              i)

                              julkaissut hankintailmoitusta koko ETA-alueella direktiivin 58 artiklan 3 kohdassa vahvistettujen oikeudellisten edellytysten mukaisesti;

                              ii)

                              käyttänyt täydellisiä ja riittävän tarkkoja CPV-koodeja eikä sen vuoksi noudattanut direktiivin 58 artiklan 2 kohtaa yhdessä direktiivin 1 artiklan 14 kohdan sekä ETA-sopimuksen liitteessä XVI olevassa 6a kohdassa tarkoitetun, yhteisestä hankintasanastosta (CPV) 5 päivänä marraskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2195/2002 kanssa; eikä

                              iii)

                              noudattanut direktiivin 59 artiklan mukaista vähimmäismääräaikaa hakemusten jättämiselle sopimuksentekomenettelyssä;

                  2.

                  määrää Norjan kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


201808030102050042018/C 294/064512016CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL201806265622Asia C-451/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 26.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supreme Court of the United Kingdom – Yhdistynyt kuninagskunta) – MB v. Secretary of State for Work and Pensions (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 79/7/ETY — Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä — Kansallinen valtioneläkettä koskeva järjestelmä — Sukupuolenvaihdoksen vahvistamisen edellytykset — Kansallinen lainsäädäntö, jossa tämän vahvistamisen edellytyksenä on ennen sukupuolenvaihdosta solmitun avioliiton peruuttaminen — Valtion vanhuuseläkettä ei myönnetä sukupuoltaan vaihtaneelle henkilölle hankittua sukupuolta koskevasta eläkeiästä lukien — Sukupuoleen perustuva välitön syrjintä)
 ---documentbreak--- C2942018FI520120180626FI00065262Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 26.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supreme Court of the United Kingdom – Yhdistynyt kuninagskunta) – MB v. Secretary of State for Work and Pensions
   (Asia C-451/16) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 79/7/ETY — Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä — Kansallinen valtioneläkettä koskeva järjestelmä — Sukupuolenvaihdoksen vahvistamisen edellytykset — Kansallinen lainsäädäntö, jossa tämän vahvistamisen edellytyksenä on ennen sukupuolenvaihdosta solmitun avioliiton peruuttaminen — Valtion vanhuuseläkettä ei myönnetä sukupuoltaan vaihtaneelle henkilölle hankittua sukupuolta koskevasta eläkeiästä lukien — Sukupuoleen perustuva välitön syrjintä)”2018/C 294/06Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Supreme Court of the United Kingdom

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: MB

      Vastapuoli: Secretary of State for Work and Pensions

      Tuomiolauselma

   Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä 19.12.1978 annettua neuvoston direktiiviä 79/7/ETY, erityisesti sen 4 artiklan 1 kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa, luettuna yhdessä sen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan kolmannen luetelmakohdan ja 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa vaaditaan, että henkilön, joka on vaihtanut sukupuoltaan, on täytettävä paitsi fyysiset, sosiaaliset ja psykologiset kriteerit, myös se edellytys, että hän ei ole avioliitossa sitä sukupuolta olevan henkilön kanssa, jonka hän on sukupuolenvaihdoksessa hankkinut, jotta hän saa oikeuden valtion vanhuuseläkkeeseen tätä hankittua sukupuolta olevia henkilöitä koskevasta lakisääteisestä eläkeiästä lukien.
   (
         1
      )	EUVL C 383, 17.10.2016.


title: Asia T-443/18: Kanne 16.7.2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Vogue Peek & Cloppenburg)

text:
               3.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/17

      Kanne 16.7.2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Vogue Peek & Cloppenburg)
      (Asia T-443/18)
      (2018/C 311/17)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Düsseldorf, Saksa) (edustaja: asianajaja P. Lange)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Peek & Cloppenburg KG Hamburg (Hampuri, Saksa)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki Vogue Peek & Cloppenburg – Rekisteröintihakemus nro 2 700 847

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 20.4.2018 asiassa R 1362/2005-1 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 4 kohtaa ja tavaramerkkilain 15 §:n 2 momenttia on rikottu

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohdan b alakohtaa ja tavaramerkkilain 15 §:n 3 momenttia on rikottu

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohtaa on rikottu

                  —

                  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 63 artiklaa ja komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 20 säännön 7 kohdan c alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-88/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 11.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt korkein oikeus – Suomi) – Zurich Insurance plc ja Metso Minerals Oy v. Abnormal Load Services (International) Ltd (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteistyö siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa — Asetus (EY) N:o 44/2001 — Tuomioistuimen toimivalta — 5 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toinen luetelmakohta — Velvoitteen täytäntöönpanopaikan tuomioistuimen toimivalta — Palvelujen suorittamispaikka — Kahden jäsenvaltion välistä tavarankuljetusta koskeva kuljetussopimus — Kuljetus, joka muodostuu useista osuuksista, joissa käytetään eri kuljetusmuotoja)

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/8

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 11.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt korkein oikeus – Suomi) – Zurich Insurance plc ja Metso Minerals Oy v. Abnormal Load Services (International) Ltd
      (Asia C-88/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteistyö siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa - Asetus (EY) N:o 44/2001 - Tuomioistuimen toimivalta - 5 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toinen luetelmakohta - Velvoitteen täytäntöönpanopaikan tuomioistuimen toimivalta - Palvelujen suorittamispaikka - Kahden jäsenvaltion välistä tavarankuljetusta koskeva kuljetussopimus - Kuljetus, joka muodostuu useista osuuksista, joissa käytetään eri kuljetusmuotoja))
      (2018/C 319/09)
      Oikeudenkäyntikieli: suomi

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Korkein oikeus

         Pääasian asianosaiset

         Valittajat: Zurich Insurance plc ja Metso Minerals Oy

         Vastapuoli: Abnormal Load Services (International) Ltd

         Tuomiolauselma

      Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 5 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toista luetelmakohtaa on tulkittava siten, että kun kyse on pääasiassa tarkoitetun kaltaisesta, jäsenvaltioiden välistä tavarankuljetusta koskevasta sopimuksesta ja kun kuljetus uudelleenlastauspaikkoineen muodostuu useista osuuksista, joissa käytetään eri kuljetusmuotoja, kyseisessä säännöksessä tarkoitettuja kuljetuspalvelun suorittamispaikkoja ovat sekä tavaran lähetyspaikka että sen toimituspaikka.

         (1)  EUVL C 112, 10.4.2017.


title: Asia C-440/17: Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 14.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Köln – Saksa) – GS v. Bundeszentralamt für Steuern (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla — Välitön verotus — Sijoittautumisvapaus — Direktiivi 2001/96/EU — 1 artiklan 2 kohta — Emoyhtiö — Holdingyhtiö — Ulkomaiselle holdingemoyhtiölle jaetusta voitosta pidätettävä lähdevero — Vapautus — Veropetos, veron välttäminen ja väärinkäytökset verotuksen alalla — Olettama)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/24

      Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 14.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Köln – Saksa) – GS v. Bundeszentralamt für Steuern
      (Asia C-440/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla - Välitön verotus - Sijoittautumisvapaus - Direktiivi 2001/96/EU - 1 artiklan 2 kohta - Emoyhtiö - Holdingyhtiö - Ulkomaiselle holdingemoyhtiölle jaetusta voitosta pidätettävä lähdevero - Vapautus - Veropetos, veron välttäminen ja väärinkäytökset verotuksen alalla - Olettama))
      (2018/C 328/30)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Finanzgericht Köln

         Asianosaiset

         Kantaja: GS

         Vastaaja: Bundeszentralamt für Steuern

         Määräysosa

      Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 30.11.2011 annetun neuvoston direktiivin 2011/96/EU, sellaisena kuin se on muutettuna tiettyjen verotuksen alan direktiivien mukauttamisesta Kroatian tasavallan liittymisen johdosta 13.5.2013 annetulla neuvoston direktiivillä 2013/13/EU, 1 artiklan 2 kohtaa ja SEUT 49 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion verosäännökselle, jonka mukaan kotimaisen tytäryhtiön ulkomaiselle emoyhtiölle jakamasta voitosta pidätetään lähdevero mutta jossa evätään tältä emoyhtiöltä oikeus voitonjaoista pidätettävän pääomatuloveron palautukseen tai vapautukseen tällaisesta lähdeverosta, kun yhtäältä kyseisen emoyhtiön osakkeenomistajina on henkilöitä, joilla ei ole oikeutta palautukseen tai vapautukseen silloin, kun he saavat tulot tällaiselta tytäryhtiöltä suoraan, ja jos tämän emoyhtiön kyseisenä tilikautena saamat bruttotulot eivät ole peräisin omasta taloudellisesta toiminnasta, ja kun toisaalta jompikumpi kyseisessä lainsäädännössä säädetyistä edellytyksistä täyttyy eli joko tämän emoyhtiön käytölle ei ole taloudellisia tai muuten merkittäviä syitä näiden tulojen osalta tai emoyhtiö ei osallistu toimintansa tarkoituksen kannalta tarkoituksenmukaisesti järjestetyllä liiketoimipaikalla yleiseen taloudelliseen vaihdantaan, ilman, että otetaan huomioon niiden yritysten organisatorisia, taloudellisia tai muita merkittäviä ominaisuuksia, jotka ovat sidoksissa ulkomaiseen kyseiseen emoyhtiöön.

         (1)  EUVL C 374, 6.11.2017.


title: Asia T-469/18: Kanne 26.7.2018 – Battelle Memorial Institute v. EUIPO (HEATCOAT)

text:
               24.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 341/26

      Kanne 26.7.2018 – Battelle Memorial Institute v. EUIPO (HEATCOAT)
      (Asia T-469/18)
      (2018/C 341/38)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Battelle Memorial Institute (Columbus, Ohio, Yhdysvallat) (edustaja: B. Brandreth, QC)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus sanamerkin HEATCOAT rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 16 865 263

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 16.5.2018 asiassa R 36/2018-2 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen kokonaisuudessaan; ja

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien menettelystä valituslautakunnassa aiheutuneet kulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu;

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 95 artiklaa on rikottu.


title: Asia T-425/18: Kanne 5.7.2018 – Altice Europe ym. v. komissio

text:
               24.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 341/20

      Kanne 5.7.2018 – Altice Europe ym. v. komissio
      (Asia T-425/18)
      (2018/C 341/31)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Altice Europe NV (Amsterdam, Alankomaat) (edustajinaan: asianajajat R. Allendesalazar Corcho ja H. Brokelmann)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan sakon määräämisestä keskittymästä, joka on toteutettu neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 (1) 4 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan vastaisesti, 24.4.2018 annetun komission päätöksen C(2018) 2418 final (Asia M.7993 — Altice/PT Portugal (14 artiklan 2 kohdan mukainen menettely)) 1, 2, 3 ja 4 artiklan

                  —

                  toissijaisesti käyttämään täyttä tuomiovaltaansa ja merkittävästi alentamaan kyseisen päätöksen 3 ja 4 artiklassa määrättyjä sakkoja ja

                  —

                  joka tapauksessa velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteen tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että EU:n sulautuma-asetuksen 4 artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa on rikottu sekä laillisuusperiaatetta ja syyttömyysolettamaa on loukattu sen vuoksi, että riidanalaisessa päätöksessä sovelletaan keskittymän ”toteuttamisen” käsitettä sen ulottuvuutta ja tarkoitusta laajemmin.
                  Kantaja väittää, että EU:n sulautuma-asetuksen 4 artiklan 1 kohdassa ja 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun keskittymän ”toteuttaminen” edellyttäisi muutakin kuin ”mahdollisuutta käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa” yrityksessä ja ettei mikään riidanalaisen päätöksen perusteena olleista seikoista merkitse toteuttamista. Kantaja väittää lisäksi, että koska riidanalaisessa päätöksessä on epäasianmukaisesti laajennettu ”toteuttamisen” käsitettä, siinä on loukattu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 49 artiklan 1 kohdassa ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen 7 artiklassa vahvistettua laillisuusperiaatetta sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 48 artiklan 1 kohdassa ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen 6 artiklan 2 kappaleessa taattua syyttömyysolettamaa.

                  2)

                  Toinen kanneperuste perustuu siihen, että komissio on tehnyt tosiseikkoja koskevia virheitä ja oikeudellisia virheitä siltä osin kuin se katsoo riidanalaisessa päätöksessä, että kantaja hankki yksinomaisen määräysvallan PT Portugalissa.
                  Riidanalainen päätös on oikeudellisesti ja tosiseikkojen osalta virheellinen siltä osin kuin siinä todetaan, että kantaja hankki yksinomaisen määräysvallan PT Portugalissa ja että se toteutti keskittymän hankkimalla yksinomaisen määräysvallan PT Portugalissa.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste perustuu siihen, että komissio on tehnyt oikeudellisen ja tosiseikkoja koskevan virheen, kun se on todennut, että EU:n sulautuma-asetuksen 4 artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa oli rikottu.
                  Sopimuksen tekemistä edeltävät sopimusehdot, joita väitetysti sisältyi myyntisopimukseen, olivat kantajan mukaan luonteeltaan liitännäisiä eivätkä ne johtaneet keskittymän ennenaikaiseen toteuttamiseen. Kantaja ei myöskään ollut tosiasiassa käyttänyt mitään ratkaisevaa vaikutusvaltaa PT Portugalissa ennen sopimuksen tekemistä. Komissio ei kantajan mukaan voinut kohtuudella tukeutua niihin seitsemään seikkaan, jotka on mainittu riidanalaisen päätöksen 4.2.1 kohdassa, todetakseen, että kantaja käytti tosiasiallista määräysvaltaa PT Portugalissa. Lopuksi riidanalainen päätös on oikeudellisesti ja tosiseikkojen osalta virheellinen siltä osin kuin siinä todetaan, että tietojen antaminen kantajalle oli yksi niistä seikoista, jotka osoittivat määräysvallan käyttöä.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste perustuu siihen, että komissio on loukannut ne bis in idem -periaatetta, suhteellisuusperiaatetta ja kaksoisrangaistuksen kieltoa, ja siinä vedotaan EU:n sulautuma-asetuksen 4 artiklan 1 kohdan ja 14 artiklan 2 kohdan a alakohdan lainvastaisuuteen.
                  Koska riidanalaisessa päätöksessä on määrätty samalle taholle kaksi sakkoa samasta menettelystä kahden sellaisen säännöksen nojalla, joilla suojataan samaa oikeushyvää, siinä on kantajan mukaan rikottu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 50 artiklassa ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen seitsemännen lisäpöytäkirjan 4 artiklan 1 kappaleessa vahvistettua ne bis in idem -periaatetta, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 49 artiklan 3 kohdassa vahvistettua suhteellisuusperiaatetta ja jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmille yhteisiin yleisperiaatteisiin kuuluvaa kaksoisrangaistuksen kieltoa. SEUT 277 artiklan nojalla EU:n sulautuma-asetuksen 4 artiklan 1 kohtaa ja 14 artiklan 2 kohdan a alakohtaa, joissa kantajan mukaan annetaan komissiolle oikeus määrätä samalle taholle kaksi kertaa seuraamuksia yhdestä menettelystä, josta on jo määrätty seuraamuksia EU:n sulautuma-asetuksen 7 artiklan 1 kohdan ja 14 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla, on pidettävä lainvastaisina.

                  5)

                  Viides kanneperuste perustuu siihen, että sakot ovat lainvastaisia ja loukkaavat suhteellisuusperiaatetta.
                  Kantajan mukaan riidanalaisessa päätöksessä rikotaan EU:n sulautuma-asetuksen 14 artiklan 2 kohtaa siltä osin kuin siinä määrätään kantajalle sakkoja, vaikkei kyse ole huolimattomuudesta tai tahallisuudesta eikä mistään EU:n yrityskeskittymien valvontaa koskevien sääntöjen tavoitteiden toteutumisen vaarantamisesta. Riidanalaisessa päätöksessä rikotaan kantajan mukaan SEUT 296 artiklaa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohtaa, koska sakkojen määrää ei perustella. Riidanalaisessa päätöksessä rikotaan kantajan mukaan myös suhteellisuusperiaatetta, kun siinä määrätään EU:n sulautuma-asetuksen 14 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla toinen sakko samasta menettelystä, josta on jo määrätty seuraamuksia EU:n sulautuma-asetuksen 14 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla. Lopuksi sakoilla loukataan kantajan mukaan suhteellisuusperiaatetta sen vuoksi, että riidanalaisessa päätöksessä ei asianmukaisesti oteta huomioon kaikkia asiassa merkityksellisiä olosuhteita sakon määriä asetettaessa.

         (1)  Yrityskeskittymien valvonnasta (”EY:n sulautuma-asetus”) 20.1.2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 139/2004 (EUVL L 24, 29.1.2004, s. 1).


title: Asia T-773/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.7.2018 – BBY Solutions v. EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY)

text:
               22.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/31

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.7.2018 – BBY Solutions v. EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY)
      (Asia T-773/15) (1)

      (2018/C 381/37)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 78, 29.2.2016.


title: Asia C-453/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de Primera Instancia Vigo (Espanja) on esittänyt 11.7.2018 – Bondora AS v. Carlos V. C.

text:
               22.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/3

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de Primera Instancia Vigo (Espanja) on esittänyt 11.7.2018 – Bondora AS v. Carlos V. C.
      (Asia C-453/18)
      (2018/C 381/04)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Juzgado de Primera Instancia Vigo

         Pääasian asianosaiset

         Hakija: Bondora AS

         Vastapuoli: Carlos V. C.

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (1) 7 artiklan 1 kohtaa ja sitä tulkitsevaa oikeuskäytäntöä tulkittava siten, että direktiivin kyseinen artikla on esteenä 7.1.2000 annetun siviiliprosessilain nro 1/2000 23. loppusäännöksen [2 momentin] kaltaiselle kansalliselle oikeussäännölle, jonka mukaan eurooppalaista maksamismääräystä koskevassa hakemuksessa ei ole tarpeen toimittaa asiakirjoja, ja jos asiakirjat toimitetaan, niitä ei oteta huomioon?

                  2)

                  Onko eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1896/2006 (2) 7 artiklan 2 kohdan e alakohtaa tulkittava siten, että kyseinen säännös ei ole esteenä sille, että velkojana olevaa yhteisöä voidaan vaatia esittämään asiakirjat, joihin elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välillä sovitusta kulutusluotosta johtuva vaatimus perustuu, jos tuomioistuin pitää asiakirjan tutkimista välttämättömänä, jotta se voi selvittää, onko sopimuspuolten välisessä sopimuksessa mahdollisesti kohtuuttomia ehtoja, ja noudattaa siten kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY säännöksiä ja sitä tulkitsevaa oikeuskäytäntöä?

         (1)  EYVL 1993, L 95, s. 29.

         (2)  EUVL 2006, L 399, s. 1.


title: Asia T-905/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.9.2018 – Chefaro Ireland v. EUIPO – Laboratoires M&L (NUIT PRECIEUSE) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Kuviomerkki NUIT PRECIEUSE — Aikaisempi kansallinen sanamerkki EAU PRECIEUSE — Suhteellinen hylkäysperuste — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               22.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/21

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.9.2018 – Chefaro Ireland v. EUIPO – Laboratoires M&L (NUIT PRECIEUSE)
      (Asia T-905/16) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti - Kuviomerkki NUIT PRECIEUSE - Aikaisempi kansallinen sanamerkki EAU PRECIEUSE - Suhteellinen hylkäysperuste - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
      (2018/C 381/24)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Chefaro Ireland DAC (Dublin, Irlanti) (edustajat: asianajajat P. Maeyaert ja J. Muyldermans)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: A. Lukošiūtė, D. Walicka ja D. Gája)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Laboratoires M&L SA (Manosque, Ranska) (edustaja: asianajaja F. Cordt)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 19.10.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2596/2015-4), joka koskee osapuolten Chefaro Ireland ja Laboratoires M&L välistä mitättömyysmenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Chefaro Ireland DAC velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 53, 20.2.2017.


title: Asia C-460/18 P: Valitus, jonka HK on tehnyt 12.7.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-574/16, HK v. komissio, 3.5.2018 antamasta tuomiosta

text:
               22.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/4

      Valitus, jonka HK on tehnyt 12.7.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-574/16, HK v. komissio, 3.5.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-460/18 P)
      (2018/C 381/05)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittaja: HK (edustajat: A. Champetier ja S. Rodrigues, avocats)

         Muut osapuolet: Euroopan komissio ja Euroopan unionin neuvosto

         Vaatimukset

                  —

                  valitus otetaan tutkittavaksi ja todetaan perustelluksi

                  —

                  unionin yleisen tuomioistuimen 3.5.2018 antama tuomio (asia T-574/16) kumotaan

                  —

                  asia otetaan välittömästi ratkaistavaksi ja hyväksytään kaikki valittajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset mukaan lukien vaatimus vastaajan velvoittamisesta korvaamaan oikeudenkäyntikulut; tai muussa tapauksessa

                  —

                  asia palautetaan unionin yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi, jolloin valituksen oikeudenkäyntikulut vahvistetaan unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 184 artiklan mukaisesti

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valittaja esittää valituksensa tueksi kaksi oikeudellista perustetta. Ensimmäinen peruste perustuu henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 17 artiklan ensimmäisen kohdan rikkomiseen ja siihen, että perustelut ovat yhdellä kertaa moniselitteisiä, epäjohdonmukaisia ja ristiriitaisia. Toinen peruste perustuu syrjintäkiellon periaatteen loukkaamiseen ja perusteluiden puutteellisuuteen.


title: Asia T-417/18 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 20.7.2018 – CdT v. EUIPO (Väliaikainen oikeussuoja — Toimielimiä koskeva oikeus — EUIPOn toiminnalle tarpeelliset käännöspalvelut — Ulkopuolisiin palveluntarjoajiin turvautuminen — Välitoimihakemus — Kiireellisyysedellytys ei täyty)

text:
               22.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/26

      Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 20.7.2018 – CdT v. EUIPO
      (Asia T-417/18 R)
      ((Väliaikainen oikeussuoja - Toimielimiä koskeva oikeus - EUIPOn toiminnalle tarpeelliset käännöspalvelut - Ulkopuolisiin palveluntarjoajiin turvautuminen - Välitoimihakemus - Kiireellisyysedellytys ei täyty))
      (2018/C 381/31)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Euroopan unionin elinten käännöskeskus (CdT) (asiamiehet: J. Rikkert ja M. Garnier)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: N. Bambara ja D. Hanf)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee yhtäältä sellaisten EUIPOn päätösten täytäntöönpanon lykkäämistä, jotka koskevat toimenpiteitä, joilla pyritään mahdollistamaan muihin palveluntarjoajiin kuin Cdt:iin turvautuminen EUIPOn toiminnalle tarpeellisten käännöspalvelujen osalta, ja toisaalta EUIPO:n velvoittamista julkaisemaan Euroopan unionin virallisen lehden täydennysosassa keskeyttämisilmoituksen, joka koskee sen tekemää tarjouspyyntöä käännöspalvelujen toimittamiseksi, ja olemaan allekirjoittamatta kyseiseen tarjouskilpailuun liittyviä sopimuksia.

         Määräysosa

                  1)

                  Välitoimihakemus hylätään.

                  2)

                  Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia T-72/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.7.2018 – BBY Solutions v. EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY mobile)

text:
               22.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/31

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.7.2018 – BBY Solutions v. EUIPO – Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY mobile)
      (Asia T-72/16) (1)

      (2018/C 381/38)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 118, 4.4.2016.


title: Asia C-468/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Judecătoria Constanța (Romania) on esittänyt 18.7.2018 – R v. P

text:
               22.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/5

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Judecătoria Constanța (Romania) on esittänyt 18.7.2018 – R v. P
      (Asia C-468/18)
      (2018/C 381/06)
      Oikeudenkäyntikieli: romania

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Judecătoria Constanța

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: R

         Vastaaja: P

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Voidaanko siinä tapauksessa, että jäsenvaltion tuomioistuimessa nostetaan kanne, johon sisältyy kolme vaatimusta, nimittäin alaikäisen lapsen vanhempien avioeroa koskeva vaatimus, vanhempainvastuuta lapsen osalta koskeva vaatimus ja lapsen elatusvelvollisuutta koskeva vaatimus, asetuksen (EY) N:o 4/2009 (1) 3 artiklan a alakohtaa, 3 artiklan d alakohtaa ja 5 artiklaa tulkita siten, että avioeroasian käsittelevä tuomioistuin, joka samanaikaisesti on myös vastaajan asuinpaikan tuomioistuin ja tuomioistuin, jossa vastaaja on vastannut, voi ratkaista lapsen elatusta koskevan vaatimuksen, vaikka se on katsonut olevansa vailla toimivaltaa vanhempainvastuuta kyseisen lapsen osalta koskevassa asiassa, vai voiko elatusta koskevan vaatimuksen ratkaista ainoastaan tuomioistuin, jolla on toimivalta ratkaista vanhempainvastuuta lapsen osalta koskeva kanne?

                  2)

                  Säilyykö vastaavassa tilanteessa kansallisen tuomioistuimen toimivallan osalta lapsen elatusta koskeva vaatimus luonteeltaan liitännäisenä vanhempainvastuuta koskevaan kanteeseen nähden edellä mainitun asetuksen 3 artiklan d alakohdassa tarkoitetulla tavalla?

                  3)

                  Jos toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko lapsen edun mukaista, että jäsenvaltion toimivaltainen tuomioistuin asetuksen (EY) N:o 4/2009 3 artiklan a alakohdan perusteella ratkaisee vaatimuksen, joka koskee vanhemman elatusvelvollisuutta avioerohakemuksen kohteena olevassa avioliitossa syntyneen alaikäisen lapsen osalta, kun otetaan huomioon, että kyseinen tuomioistuin on katsonut olevansa vailla toimivaltaa vanhempainvastuuta koskevassa asiassa ja todennut lainvoimaisella päätöksellä, etteivät tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 (2) 12 artiklassa säädetyt edellytykset täyty?

         (1)  Toimivallasta, sovellettavasta laista, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta sekä yhteistyöstä elatusvelvoitteita koskevissa asioissa 18.12.2008 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 4/2009 (EUVL 2009, L 7, s. 1).

         (2)  EUVL 2003, L 338, s. 1.


title: Asia T-710/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 28.9.2018 – Lux-Rehab Non-Profit v. komissio (Kumoamiskanne — Valtiontuet — Tuki, jonka Unkari on myöntänyt yrityksille, jotka ovat työllistäneet rajoitetusti työkykyisiä työntekijöitä — Alustava tutkintamenettely — Komission tekemäksi väitetyt päätökset, joilla tukitoimenpide julistetaan sisämarkkinoille soveltuvaksi — Käsite ”se, jota asia koskee” — Toimi ei koske kantajaa erikseen — Tutkimatta jättäminen)

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/73

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 28.9.2018 – Lux-Rehab Non-Profit v. komissio
      (Asia T-710/17) (1)

      (Kumoamiskanne - Valtiontuet - Tuki, jonka Unkari on myöntänyt yrityksille, jotka ovat työllistäneet rajoitetusti työkykyisiä työntekijöitä - Alustava tutkintamenettely - Komission tekemäksi väitetyt päätökset, joilla tukitoimenpide julistetaan sisämarkkinoille soveltuvaksi - Käsite ”se, jota asia koskee” - Toimi ei koske kantajaa erikseen - Tutkimatta jättäminen)
      (2018/C 427/97)
      Oikeudenkäyntikieli: unkari

         Asianosaiset

         Kantaja: Lux-Rehab Foglalkoztató Non-Profit Kft. (Lux-Rehab Non-Profit Kft.) (Szombathely, Unkari) (edustaja: asianajaja L. Szabó)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: V. Bottka ja C. Georgieva-Kecsmar)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan komission tekemäksi väitetyt päätökset, jotka liittyivät kanteluun SA. 29432 – CP 290/2009 – Unkari – ”Vammaisten työntekijöiden työllistämiseen myönnetty tuki, jonka väitetään olevan kyseisten säännösten syrjivyyden vuoksi lainvastainen”, ja kanteluun SA. 45498 (FC/2016) – ”OPS Újpest-lift Kft:n tekemä valitus valtiontuesta, jota myönnettiin vuosina 2006–2012 vammaisia työntekijöitä työllistäville yrityksille”.

         Määräysosa

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Lux-Rehab Foglalkoztató Non-Profit Kft. (Lux-Rehab Non-Profit Kft.) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 437, 18.12.2017.


title: Asia T-120/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.10.2018 – M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon v. EUIPO (fluo.) (EU-tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin fluo. rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Rekisteröintihakemuksen osittainen hylkääminen — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta))

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/52

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.10.2018 – M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon v. EUIPO (fluo.)
      (Asia T-120/17) (1)

      (EU-tavaramerkki - Hakemus kuviomerkin fluo. rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Rekisteröintihakemuksen osittainen hylkääminen - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta))
      (2018/C 427/66)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon AE (Thessaloniki, Kreikka) (edustaja: asianajaja A. Spyridonos)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: M.d.M. Baldares ja J. Ivanauskas)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 2.12.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 863/2016-2), joka koskee hakemusta kuviomerkin fluo. rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) toisen valituslautakunnan 2.12.2016 tekemän päätöksen (asia R 863/2016-2) päätösosan 2 kohta kumotaan.

                  2)

                  EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan M&T Emporia Ilektrikon-Ilektronikon Eidon AE:n oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien asian käsittelystä EUIPOn valituslautakunnassa aiheutuneet välttämättömät kulut.

         (1)  EUVL C 121, 18.4.2017.


               6.12.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 439/14

      Fürstliches Landgerichtin 13. heinäkuuta 2018 esittämä pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa C vastaan Concordia Schweizerische Kranken- und Unfallversicherung AG, Landesvertretung Liechtenstein
      (Asia E-2/18)
      (2018/C 439/14)
      Fürstliches Landgericht (Liechtensteinin ruhtinaskunnan tuomioistuin) on esittänyt EFTAn tuomioistuimelle 13. heinäkuuta 2018 päivätyllä kirjeellä pyynnön neuvoa-antavan lausunnon saamiseksi asiassa C vastaan Concordia Schweizerische Kranken- und Unfallversicherung AG, Landesvertretung Liechtenstein. Pyyntö saapui tuomioistuimen kirjaamoon 17. heinäkuuta 2018 ja koskee seuraavia kysymyksiä:

                  1.

                  Asetetaanko sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 883/2004 vain vähimmäisvaatimukset, joita on noudatettava kilpailun vääristymisen estämiseksi, vai ovatko asetuksen säännökset pakollisia siltä osin kuin ne vaikuttavat myös etuuspohjaisten velvoitteiden täyttämiseen maailmanlaajuisesti vakuutussopimuksen nojalla ja rajoittavat sitä? Onko sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004 sovellettavissa sosiaalivakuutusjärjestelmiin, joissa ainoastaan velvoitetaan työntekijät osoittamaan, että heillä on riittävä sairausvakuutus, mutta annetaan heille sopimusvapauden nojalla mahdollisuus valita useista yksityisoikeuden piiriin kuuluvista vakuutuksenantajista ja vaaditaan ainoastaan osoittamaan, että asianmukainen vakuutussopimus on tehty?

                  2.

                              a)

                              Onko vakuutuksenottaja sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 voimassaolon takia velvollinen esittämään asuinpaikkansa sosiaalivakuutuslaitokselle laskut, jotka kuuluvat lakisääteisen sairausvakuutusjärjestelmän puitteissa tehdyn vakuutussopimuksen piiriin, jolloin eläkkeen maksamisesta vastuussa olevan jäsenvaltion sosiaalivakuutuslaitos voidaan saattaa korvausvastuuseen vasta, kun asuinpaikan laitos on kieltäytynyt maksamasta, vai voiko vakuutuksenottaja joka tapauksessa vedota vakuutussopimukseen perustuviin oikeuksiinsa?

                              b)

                              Mikäli kohdan a mukaisesti vakuutuksenottaja ei voi vedota vakuutussopimukseen:
                              Päteekö tämä myös silloin, jos vakuutussopimus on tehty lakisääteisen vaatimuksen puitteissa mutta sopimusperusteinen vakuutus kattaa muutakin kuin lain vähimmäisvaatimukset ja sen tekeminen on siten ollut jossain määrin ”vapaaehtoista”?

                  3.

                  Jos vakuutuksenottajat ovat kysymyksen 2 mukaisesti velvollisia esittämään laskut ensin asuinvaltionsa laitokselle:

                              a)

                              Sovelletaanko tätä säännöstä myös vakuutettuun, jolle on jo usean vuoden ajan annettu etuuksia sopimussuhteen perusteella, vai onko sosiaalivakuutusjärjestelmän nojautuminen sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EY) N:o 883/2004 vilpittömän mielen periaatteen vastaista?

                              b)

                              Onko sosiaalivakuutusjärjestelmä sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 nojalla oikeutettu perimään vakuutetulta takaisin etuuksia, koska se on aikaisemmin tarjonnut asetuksessa määriteltyä tasoa laajemman vakuutusturvan eli myöntänyt etuuksia, joita ei kyseisen asetuksen säännösten mukaan ole tarpeen maksaa, vai onko takaisinperintä vilpittömän mielen periaatteen vastaista?

                              c)

                              Kun otetaan huomioon sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004, oikeuttaako sosiaalivakuutusjärjestelmän etuuksien antaminen ilman, että laskuja on esitetty asuinpaikan sosiaalivakuutuslaitoksen kautta, vakuutuksenottajan saamaan etuuksia myös jatkossa ilman, että laskuja tarvitsee esittää asuinpaikan sosiaalivakuutuslaitoksen kautta?


title: Asia T-648/18: Kanne 22.10.2018 – Super bock group, SGPS v. EUIPO – Agus (Crystal)

text:
               14.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 16/56

      Kanne 22.10.2018 – Super bock group, SGPS v. EUIPO – Agus (Crystal)
      (Asia T-648/18)
      (2019/C 16/66)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Super bock group, SGPS SA (Leça do Balio, Portugali) (edustaja: asianajaja J. Mioludo)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Agus sp. z o.o. (Varsova, Puola)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki Crystal – Rekisteröintihakemus nro 15 016 728

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 23.7.2018 asiassa R 299/2018-2 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  hylkää EU-rekisteröintihakemuksen nro 15 016 728 Crystal kaikille kuvauksen kattamille tavaroille

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n ja AGUS sp. z o.o.:n vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

      Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-495/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 8.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunalul Prahova – Romania) – Cartrans Spedition SRL v. Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova ja Direcţia Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Mijlocii (Ennakkoratkaisupyyntö — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — Vapautukset — 146 artiklan 1 kohdan e alakohta ja 153 artikla — Välittömästi tavaroiden maastavientiin liittyvät maantieliikenteen kuljetustoimet — Tällaisiin liiketoimiin osallistuvien välittäjien suorittamat suoritukset — Tavaroiden maastavientiä koskevat näyttösäännöt — Tulli-ilmoitus — TIR-carnet)

text:
               14.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 16/22

      Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 8.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunalul Prahova – Romania) – Cartrans Spedition SRL v. Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova ja Direcţia Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Mijlocii
      (Asia C-495/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - Vapautukset - 146 artiklan 1 kohdan e alakohta ja 153 artikla - Välittömästi tavaroiden maastavientiin liittyvät maantieliikenteen kuljetustoimet - Tällaisiin liiketoimiin osallistuvien välittäjien suorittamat suoritukset - Tavaroiden maastavientiä koskevat näyttösäännöt - Tulli-ilmoitus - TIR-carnet))
      (2019/C 16/27)
      Oikeudenkäyntikieli: romania

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunalul Prahova

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Cartrans Spedition SRL

         Vastaajat: Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Prahova ja
      Direcţia Regională a Finanţelor Publice Bucureşti – Administraţia Fiscală pentru Contribuabili Mijlocii

         Tuomiolauselma

      Yhtäältä yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 146 artiklan 1 kohdan e alakohtaa ja toisaalta tätä säännöstä ja saman direktiivin 153 artiklaa yhdessä on tulkittava siten, että ne ovat esteenä sellaiselle jäsenvaltion verotuskäytännölle, jonka nojalla tavaroiden maastavientiin välittömästi liittyvien kuljetuspalvelujen osalta ja näihin kuljetuspalveluihin osallistuvien välittäjien suorittamien palvelujen osalta säädetyn arvonlisäverovapautuksen edellytyksenä on, että maksuvelvollinen esittää vientitullausilmoituksen kyseisistä tavaroista. Tältä osin toimivaltaisten viranomaisten on tällaisten vapautusten myöntämistä varten tutkittava, voidaanko kyseisten tavaroiden maastavientiä koskevan edellytyksen täyttyminen päätellä riittävällä todennäköisyydellä kaikista niistä todisteista, jotka voivat olla näiden viranomaisten käytettävissä. Tässä asiayhteydessä maksuvelvollisen esittämä ja tavaroiden määränpäänä olevan kolmannen maan tullin vahvistama TIR-carnet on asiakirja, joka näiden viranomaisten on periaatteessa otettava asianmukaisesti huomioon, jollei niillä ole täsmällisiä syitä epäillä tämän asiakirjan aitoutta tai luotettavuutta.

         (1)  EUVL C 369, 30.10.2017.


title: Asia T-14/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 19.11.2018 – Landesbank Baden-Württemberg v. SRB (Kumoamiskanne — Talous- ja rahaliitto — Pankkiunioni — Yhteinen kriisinratkaisumekanismi luottolaitoksia ja tiettyjä sijoituspalveluyrityksiä varten — Yhteinen kriisinratkaisurahasto — Vuoden 2016 ennakollisen vakausmaksun vahvistaminen — Kanteen nostamisen määräaika — Myöhässä nostettu kanne — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/58

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 19.11.2018 – Landesbank Baden-Württemberg v. SRB
      (Asia T-14/17) (1)

      ((Kumoamiskanne - Talous- ja rahaliitto - Pankkiunioni - Yhteinen kriisinratkaisumekanismi luottolaitoksia ja tiettyjä sijoituspalveluyrityksiä varten - Yhteinen kriisinratkaisurahasto - Vuoden 2016 ennakollisen vakausmaksun vahvistaminen - Kanteen nostamisen määräaika - Myöhässä nostettu kanne - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen))
      (2019/C 44/74)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Landesbank Baden-Württemberg (Stuttgart, Saksa) (edustajat: asianajajat H. Berger ja K. Rübsamen)

         Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB) (edustajat: asianajajat A. Martin-Ehlers, S. Raes, A. Kopp ja T. Van Dyck)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Steiblytė ja K.-Ph. Wojcik)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jolla vaaditaan kumoamaan yhtäältä 15.4.2016 pidetyssä kriisinratkaisuneuvoston johdon istunnossa tehty päätös yhteiseen kriisinratkaisurahastoon vuodelta 2016 maksettavan ennakollisen vakausmaksun vahvistamisesta (SRB/ES/SRF/2016/06) ja toisaalta 20.5.2016 pidetyssä kriisinratkaisuneuvoston johdon istunnossa tehty, kriisinratkaisuneuvoston 15.4.2016 tekemää päätöstä täydentävä päätös yhteiseen kriisinratkaisurahastoon vuodelta 2016 maksettavan ennakollisen vakausmaksun oikaisemisesta (SRB/ES/SRF/2016/13) siltä osin kuin ne koskevat kantajaa.

         Määräysosa

                  1)

                  Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

                  2)

                  Landesbank Baden-Württemberg vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston (SRB) oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 63, 27.2.2017.