               25.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 27/22

         Oslon käräjäoikeuden (Oslo tingrett) 25 päivänä syyskuuta 2017 esittämä pyyntö saada EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto asiassa Henrik Kristoffersen vastaan Norjan hiihtoliitto
   (Asia E-8/17)
   (2018/C 27/10)
   Oslo tingrett (Oslon käräjäoikeus) on esittänyt 25 päivänä syyskuuta 2017 päivätyllä kirjeellä pyynnön saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa Henrik Kristoffersen vastaan Norjan hiihtoliitto. Pyyntö saapui tuomioistuimen kirjaamoon 25 päivänä syyskuuta 2017 ja koskee seuraavia kysymyksiä:

               1.

               Mitä oikeudellisia kriteerejä on erityisesti korostettava arvioitaessa, onko katsottava, että kansallisen urheiluliiton yksittäisiin sponsorointisopimuksiin soveltama ennakkovalvonta- ja hyväksymisjärjestelmä – ennen tällaisia merkintöjä koskevien oikeuksien siirtämistä liitolta – rajoittaa urheilijan ETA-sopimuksen 36 artiklan tai direktiivin 2006/123/EY (palveludirektiivi) mukaista palvelujen tarjoamisen vapautta?

                           a)

                           Missä määrin on sovellettava Euroopan unionin tuomioistuimen aikaisemmin, muun muassa asiassa C-51/96, kuvailemaa urheilun sääntelykehyksen rajoitustestiä? Edellyttävätkö palveludirektiivin 16 artikla tai direktiivin muut säännökset muutosten tekemistä rajoitustestiin?

               2.

               Mitä oikeudellisia kriteerejä on erityisesti korostettava arvioitaessa, onko katsottava, että kansallisen urheiluliiton konkreettinen kieltäytyminen hyväksymästä tällaisia merkintöjä koskevia maajoukkueeseen kuuluvien ammattiurheilijoiden yksittäisiä sponsorointisopimuksia – niin että oikeudet kyseisiin merkintöihin säilyvät liitolla – rajoittaa urheilijan ETA-sopimuksen 36 artiklan tai direktiivin 2006/123/EY (palveludirektiivi) mukaista palvelujen tarjoamisen vapautta?

                           a)

                           Mitä merkitystä arvioinnin kannalta on sillä, että kansallinen urheiluliitto oli jo tehnyt pätevän sopimuksen maajoukkueen pääsponsorin kanssa kyseisen merkinnän sisällyttämisestä logona kypäriin/päähineisiin? Onko tällä merkitystä arvioitaessa, onko rajoitus olemassa, tai vaihtoehtoisesti arvioitaessa, onko olemassa objektiivisia ja riittäviä perusteita kieltäytymiselle?

                     Jos rajoituksen katsotaan olevan olemassa:

               3.

               Voivatko kansallisen urheiluliiton yhteiset säännöt (hyväksymisjärjestelmä), joita sovelletaan tapaukseen, jossa urheilijat mahdollisesti käyttävät merkintää yksittäisessä sopimuksessa, muodostaa direktiivin 2006/123/EY (palveludirektiivi) 4 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun lupajärjestelmän?

                           a)

                           Säännelläänkö tällaisessa tapauksessa hyväksymisjärjestelmää palveluntarjoajien sijoittautumisvapautta koskevan III luvun 9 ja 10 artiklalla, kun on kyse maajoukkueeseen valitusta Norjan kansalaisesta, joka harjoittaa taloudellista toimintaa kansallisen urheiluliiton sääntelykehyksen piiriin kuuluvaan maajoukkueeseen osallistumisen yhteydessä? Vai säännelläänkö järjestelmää 16 artiklalla? Vaihtoehtoisesti: mikä on oikean luokittelun oikeudellinen arviointiperuste?

               4.

               Onko kansallisen tuomioistuimen otettava järjestelmän laillisuutta arvioidessaan – joko ETA-sopimuksen 36 artiklan tai palveludirektiivin 9, 10 tai 16 artiklan nojalla – huomioon asetusten säännökset ja tarkasteltava kieltäytymistä erillään, vai onko sen lisäksi otettava huomioon seuraavat seikat:

                           —

                           liiton perusteet markkinointioikeuksien säilyttämiselle, mukaan lukien maajoukkueiden rahoitus ja se, mihin tulot muuten käytetään

                           —

                           urheilijan yleiset mahdollisuudet harjoittaa taloudellista toimintaa, mukaan lukien oikeudet tehdä sponsorointisopimuksia välinevalmistajien kanssa ja muita markkinointisopimuksia

                           —

                           se, näyttääkö tämän perusteella hyväksymisjärjestelmä tai kieltäytyminen myöntämästä suostumusta oikeutetusti perustellulta ja oikeasuhteiselta.

               5.

               Mitä merkitystä laillisuuden arvioinnin kannalta on sillä, että näitä merkintöjä koskevien yksittäisten sopimusten hyväksyminen kuuluu liiton vapaaseen harkintavaltaan?

               6.

               Mitä menettelyä mahdollisesti koskevia vaatimuksia on direktiivin 2006/123/EY 13 artiklassa tai ETA-sopimuksen 36 artiklassa vahvistettu yksittäisiä markkinointisopimuksia (sponsorointisopimuksia) koskevien kansallisen urheiluliiton hyväksymisjärjestelmän piiriin kuuluvien menettelyjen ja päätösten osalta ja mitä ETA-oikeuden mukaisia seurauksia on tällaisten menettelyä koskevien vaatimusten noudattamatta jättämisellä?


title: Tuomioistuimen määräys, annettu 11 päivänä lokakuuta 2017, asiassa E-14/11, OIKEUDENKÄYNTIKULUT – Schenker North AB, Schenker Privpak AB ja Schenker Privpak AS vastaan EFTAn valvontaviranomainen (Oikeudenkäyntikulujen vahvistaminen – Korvattavat oikeudenkäyntikulut – Viivästyskorot)

text:
               25.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 27/21

         TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
   annettu 11 päivänä lokakuuta 2017,
   asiassa E-14/11, OIKEUDENKÄYNTIKULUT
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB ja Schenker Privpak AS vastaan EFTAn valvontaviranomainen

      (Oikeudenkäyntikulujen vahvistaminen – Korvattavat oikeudenkäyntikulut – Viivästyskorot)

   (2018/C 27/08)
   Asiassa E-14/11, OIKEUNDENKÄYNTIKULUT, Schenker North AB, Schenker Privpak AB ja Schenker Privpak AS vastaan EFTAn valvontaviranomainen, on esitetty HAKEMUS tuomioistuimen 21 päivänä joulukuuta 2012 asiassa E-14/11, Schenker North ym. vastaan EFTAn valvontaviranomainen, EFTAn oikeustapauskokoelma 2012, s. 1178, antamassa tuomiossa määräämien oikeudenkäyntikulujen vahvistamiseksi. Tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti ja esittelevä tuomari, ja tuomarit Per Christiansen ja Ása Ólafsdóttir (ad hoc), antoi 11 päivänä lokakuuta 2017 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

               1.

               Niiden jäljellä olevien kustannusten kokonaismääräksi, jotka EFTAn valvontaviranomaisen on maksettava kantajille, vahvistetaan 95 944 euroa.

               2.

               Mainittuun määrään lisätään viivästyskorko, joka lasketaan tämän määräyksen tiedoksiantopäivästä maksupäivään saakka. Viivästyskorkona käytetään Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa soveltaman korkokannan mukaista, erääntymiskuukauden ensimmäisenä päivänä voimassa olevaa korkoa korotettuna kolmella ja puolella prosenttiyksiköllä.


title: Asia T-401/11 P RENV-RX: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.12.2017 – Valittajina Missir Mamachi di Lusignano ym. ja muuna osapuolena komissio (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Virkamiehen ja tämän puolison murha — Vahingonkorvausvaatimuksen, valituksen ja kanteen vastaavuutta koskeva sääntö — Velvollisuus taata unionin palveluksessa olevan henkilöstön turvallisuus — Syy-yhteys — Aineellinen vahinko — Yhteisvastuu — Henkilöstösääntöjen mukaisten korvausten huomioon ottaminen — Henkinen kärsimys — Toimielimen vastuu edesmenneelle virkamiehelle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä — Toimielimen vastuu edesmenneen virkamiehen oikeudenomistajille aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä)

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.12.2017 – Valittajina Missir Mamachi di Lusignano ym. ja muuna osapuolena komissio
   (Asia T-401/11 P RENV-RX) (1)

   ((Muutoksenhaku - Henkilöstö - Virkamiehet - Virkamiehen ja tämän puolison murha - Vahingonkorvausvaatimuksen, valituksen ja kanteen vastaavuutta koskeva sääntö - Velvollisuus taata unionin palveluksessa olevan henkilöstön turvallisuus - Syy-yhteys - Aineellinen vahinko - Yhteisvastuu - Henkilöstösääntöjen mukaisten korvausten huomioon ottaminen - Henkinen kärsimys - Toimielimen vastuu edesmenneelle virkamiehelle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä - Toimielimen vastuu edesmenneen virkamiehen oikeudenomistajille aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä))
   (2018/C 032/25)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittajat: Stefano Missir Mamachi di Lusignano (Shanghai, Kiina) ja kuusi muuta valittajaa, joiden nimet luetellaan tuomion liitteessä (edustajat: asianajajat F. Di Gianni, G. Coppo ja A. Scalini)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Gattinara ja D. Martin)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus, jossa vaaditaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) 12.5.2011 antaman tuomion Missir Mamachi di Lusignano v. komissio (F-50/09, EU:F:2011:55) kumoamista.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kumotaan 12.5.2011 annettu tuomio Missir Mamachi di Lusignano v. komissio (F-50/09) siltä osin kuin Euroopan unionin virkamiestuomioistuin on hyväksynyt Euroopan komission esittämän väitteen Carlo Missir Mamachi di Lusignanolle, Giustina Missir Mamachi di Lusignanolle, Filiberto Missir Mamachi di Lusignanolle ja Tommaso Missir Mamachi di Lusignanolle, joista kahta viimeksi mainittua edustaa Anne Sintobin, aiheutuneen henkisen kärsimyksen korvaamista koskevan vaatimuksen tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisesta.

               2)

               Kumotaan 12.5.2011 annettu tuomio Missir Mamachi di Lusignano v. komissio (F-50/09) siltä osin kuin virkamiestuomioistuin on hyväksynyt komission esittämän väitteen Livio Missir Mamachi di Lusignanolle aiheutuneen henkisen kärsimyksen korvaamista koskevan vaatimuksen tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisesta.

               3)

               Kumotaan 12.5.2011 annettu tuomio Missir Mamachi di Lusignano v. komissio (F-50/09) siltä osin kuin virkamiestuomioistuin on rajannut komission vastuun 40 prosenttiin Carlo Missir Mamachi di Lusignanolle, Giustina Missir Mamachi di Lusignanolle, Filiberto Missir Mamachi di Lusignanolle ja Tommaso Missir Mamachi di Lusignanolle, joista kahta viimeksi mainittua edustaa Sintobin, aiheutuneesta aineellisesta vahingosta.

               4)

               Valitus hylätään muilta osin.

               5)

               Komissio velvoitetaan korvaamaan yhteisvastuullisesti 3 miljoonaa euroa, josta vähennetään Carlo Missir Mamachi di Lusignanolle, Giustina Missir Mamachi di Lusignanolle, Filiberto Missir Mamachi di Lusignanolle ja Tommaso Missir Mamachi di Lusignanolle, joista kahta viimeksi mainittua edustaa Sintobin, maksetut tai maksettavat tämän summan osaksi katsottavat henkilöstösääntöjen mukaiset korvaukset, näille aiheutuneesta aineellisesta vahingosta.

               6)

               Komissio velvoitetaan korvaamaan yhteisvastuullisesti 100 000 euroa Carlo Missir Mamachi di Lusignanolle tälle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä.

               7)

               Komissio velvoitetaan korvaamaan yhteisvastuullisesti 100 000 euroa Giustina Missir Mamachi di Lusignanolle tälle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä.

               8)

               Komissio velvoitetaan korvaamaan yhteisvastuullisesti 100 000 euroa Tommaso Missir Mamachi di Lusignanolle, edustajanaan Sintobin, tälle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä.

               9)

               Komissio velvoitetaan korvaamaan yhteisvastuullisesti 100 000 euroa Filiberto Missir Mamachi di Lusignanolle, edustajanaan Sintobin, tälle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä.

               10)

               Komissio velvoitetaan korvaamaan yhteisvastuullisesti yhteensä 50 000 euroa Stefano Missir Mamachi di Lusignanolle ja muille valittajille, joiden nimet esitetään liitteessä, Livio Missir Mamachi di Lusignanolle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä tämän perillisinä.

               11)

               Edellä 6–10 kohdassa tarkoitettuihin korvauksiin lisätään viivästyskorot, jotka lasketaan Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioille vahvistaman korkokannan perusteella korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä, tämän tuomion julistamisesta maksun täysimääräiseen suorittamiseen asti.

               12)

               Kanne hylätään muilta osin.

               13)

               Komissio velvoitetaan korvaamaan muutoksenhakumenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

               14)

               Komissio velvoitetaan korvaamaan menettelystä ensimmäisessä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 282, 24.9.2011.


title: Asia T-747/17: Kanne 15.11.2017 – UPF v. komissio

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/35

         Kanne 15.11.2017 – UPF v. komissio
   (Asia T-747/17)
   (2018/C 032/49)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Union des Ports de France – UPF (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat C. Vannini ja E. Moraïtou)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tukiohjelmasta SA.38398 (2016/C, ex 2015/E), jonka Ranska on toteuttanut, 27.7.2017 annetusta komission päätöksestä (EU) 2017/2116 (tiedoksiannettu numerolla C(2017) 5176 final, jäljempänä riidanalainen päätös) nostamansa kanteen tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se luonnehti valtiontukea kokonaisuudessaan verotukselliseksi toimenpiteeksi ottamatta huomioon kriteeriä, joka liittyy Ranskan satamien toiminnan taloudelliseen luonteeseen. Tältä osin kantaja katsoo, että kun komissio totesi, että ranskalaisten satamien hyväksi annettu verovapautus merkitsee SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, täsmentämättä, että tuen luonnehdinta rajoittuu pelkästään satamien taloudelliseen toimintaan, sen päätöstä rasitti lähtökohtaisesti oikeudellinen virhe.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se arvioi ranskalaisten satamien tehtäväkseen ottaman toiminnan taloudellista luonnetta. Kantajan mielestä komissio teki oikeudellisen virheen myös ranskalaisten satamien harjoittaman toiminnan taloudellisen luonteen analyysissään kahdella tavalla:

                           —

                           ensinnäkin koska se jätti riidanalaisessa päätöksessä täysin käsittelemättä tiettyjä ranskalaisten satamien harjoittaman toiminnan muotoja

                           —

                           toiseksi koska useiden muiden ranskalaisten satamien harjoittaman toiminnan muotojen osalta se ainoastaan toisti unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä esitetyt yleiset oikeusperiaatteet satamalaitosten julkisen rahoituksen alalla toteamatta, olivatko ne luonteeltaan taloudellisia, vaikka kyseessä on valtiontukisääntöjen soveltamisedellytys.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen ja perustelujen puutteellisuuteen, kun kyse on kilpailun vääristymiseen liittyvistä edellytyksistä ja vaikutuksesta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, koska komissio arvioi virheellisesti, että kyseinen verovapautus oli omiaan aiheuttamaan kilpailun vääristymistä ja vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, kun kyse on ranskalaisista satamista yleensä ja erityisesti saaristoalueiden satamista ja merentakaisten alueiden satamista. Kantajan mukaan riidanalaisen päätöksen perustelut ovat riittämättömät, koska komissio oletti – perustelematta kantaansa – että edellytykset täyttyvät nyt käsiteltävässä asiassa.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan olemassa olevien tukien valvontamenettelyssä on tehty oikeudellinen virhe ja SEUT 108 artiklan 1 ja 2 kohtaa on rikottu ja suhteellisuusperiaatetta on loukattu, koska yhtäältä vaatimalla Ranskan viranomaisia esittämään todisteet siitä, että ranskalaisille satamille myönnettyä yhtiöveron vapautusta koskeva järjestelmä soveltuu sisämarkkinoille, komissio käänsi todistustaakan ja toimi aivan kuin sille olisi toimitettu uuden tukijärjestelmän hyväksymishakemus. Toisaalta velvoittamalla Ranskan viranomaisen yksinkertaisesti poistamaan kyseisen vapautusjärjestelmän osoittamatta, ettei mikään siihen tehtävissä oleva muutos olisi voinut saattaa sitä unionin valtiontukisääntöjen mukaiseksi, komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 1 ja 2 kohtaa sekä asetuksen N:o 2015/1589 2 artiklaa ja loukkasi suhteellisuusperiaatetta.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen, koska sillä, että komissio vaati vapautusjärjestelmän poistamista, vaikka se salli tukijärjestelmän muiden jäsenvaltioiden satamille, ei voida taata yhdenvertaisia kilpailuolosuhteita eri eurooppalaisten satamien välillä vaan se johtaa päinvastoin uusiin kilpailun vääristymiin, mikä on suoraan komissiolle annetun sisämarkkinoiden toiminnan takaamista koskevan tehtävän vastaista. Komissio loukkasi siis puolueettomuusperiaatetta, joka on hyvän hallinnon periaatteen ehdoton edellytys.


title: Asia C-214/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 29.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Conley King v. The Sash Window Workshop Ltd ja Richard Dollar (Ennakkoratkaisupyyntö — Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu — Direktiivi 2003/88/EY — Työajan järjestäminen — 7 artikla — Pitämättä jääneestä vuosilomasta työsuhteen päättyessä maksettu korvaus — Kansallinen säännöstö, jonka mukaan työntekijän on otettava vuosilomansa ilman, että vuosilomapalkkaa olisi määritetty)

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 29.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Conley King v. The Sash Window Workshop Ltd ja Richard Dollar
   (Asia C-214/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu - Direktiivi 2003/88/EY - Työajan järjestäminen - 7 artikla - Pitämättä jääneestä vuosilomasta työsuhteen päättyessä maksettu korvaus - Kansallinen säännöstö, jonka mukaan työntekijän on otettava vuosilomansa ilman, että vuosilomapalkkaa olisi määritetty))
   (2018/C 032/02)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Conley King

      Vastapuolet: The Sash Window Workshop Ltd ja Richard Dollar

      Tuomiolauselma

               1)

               Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY 7 artiklaa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa vahvistettua oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin on tulkittava siten, että tilanteessa, jossa työntekijän ja hänen työnantajansa välillä on riitaa siitä, onko työntekijällä näistä artikloista ensimmäisen mukainen oikeus palkalliseen vuosilomaan, ne ovat esteenä sille, että työntekijän on ensin otettava lomansa ennen kuin hän saa tietää, onko hänellä oikeus saada sen ajalta palkkaa.

               2)

               Direktiivin 2003/88 7 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansallisille säännöksille tai käytännöille, joiden mukaan työntekijä ei saa siirtää ja mahdollisesti kerryttää kumulatiivisesti siihen asti, kun hänen työsuhteensa päättyy, sellaisia palkallista vuosilomaa koskevia oikeuksia, jotka ovat jääneet käyttämättä usealta peräkkäiseltä lomavuodelta sen vuoksi, että työnantaja on kieltäytynyt maksamasta tämän loman ajalta palkkaa.

      (1)  EUVL C 222, 20.6.2016.


title: Asia T-249/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.12.2017 – JT v. EUIPO – Carrasco Pirard (QUILAPAYÚN) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin QUILAPAYÚN rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Suhteellinen hylkäysperuste — Yleisesti tunnettu tavaramerkki — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 2 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 2 kohdan c alakohta) — Tavaramerkin haltija)

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/20

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.12.2017 – JT v. EUIPO – Carrasco Pirard (QUILAPAYÚN)
   (Asia T-249/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin QUILAPAYÚN rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Suhteellinen hylkäysperuste - Yleisesti tunnettu tavaramerkki - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 2 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 2 kohdan c alakohta) - Tavaramerkin haltija))
   (2018/C 032/26)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: JT (Pariisi, Ranska) (edustaja: asianajaja A. Mena Valenzuela)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: E. Zaera Cuadrado)

      Muut osapuolet EUIPO:n valituslautakunnassa: Eduardo Carrasco Pirard (Santiago de Chile, Chile) ja seitsemän muuta osapuolta, joiden nimet luetellaan tuomion liitteessä

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 13.3.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 354/2014-2), joka koskee yhtäältä JT:n ja toisaalta Eduardo Carrasco Pirardin ja EUIPO:n valituslautakunnassa käydyn menettelyn muiden osapuolten, joiden nimet ovat liitteenä, välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) toisen valituslautakunnan 13.3.2015 tekemä päätös (asia R 354/2014-2) kumotaan.

               2)

               Kanteessa esitetyt vaatimukset hylätään muilta osin.

               3)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 337, 12.10.2015.


title: Asia T-333/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.12.2017 – Colgate-Palmolive v. EUIPO (360°) (EU-tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin 360° rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) — Käytön perusteella syntynyt erottamiskyky — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 7 artiklan 3 kohta))

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/28

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.12.2017 – Colgate-Palmolive v. EUIPO (360o)
   (Asia T-333/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus kuviomerkin 360o rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdottomat hylkäysperusteet - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) - Käytön perusteella syntynyt erottamiskyky - Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 7 artiklan 3 kohta)))
   (2018/C 032/37)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat M. Zintler ja A. Stolz)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: M. Rajh)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 14.4.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2287/2015-4), joka koskee hakemusta kuviomerkin 360o rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Colgate-Palmolive Co. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 296, 16.8.2016.


title: Asia T-771/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2017 – Hochmann Marketing v. EUIPO – BitTorrent (bittorrent) (EU-tavaramerkki — Menettämismenettely — EU-sanamerkki bittorrent — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 76 artiklan 1 ja 2 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 95 artiklan 1 ja 2 kohta) — Mitättömyysosastolle esitettyjä todisteita ei ole otettu huomioon — Asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohta))

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2017 – Hochmann Marketing v. EUIPO – BitTorrent (bittorrent)
   (Asia T-771/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Menettämismenettely - EU-sanamerkki bittorrent - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 76 artiklan 1 ja 2 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 95 artiklan 1 ja 2 kohta) - Mitättömyysosastolle esitettyjä todisteita ei ole otettu huomioon - Asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohta)))
   (2018/C 032/27)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Hochmann Marketing GmbH, aiemmin Bittorrent Marketing GmbH (Neu-Isenburg, Saksa) (edustajat: asianajajat C. Hoppe, M. Terhaag ja C. Schwarz)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: A. Folliard-Monguiral ja M. Capostagno)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: BitTorrent, Inc. (San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat M. Kinkeldey, S. Clotten, S. Brandstätter ja C. Schmitt)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 31.8.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 2275/2013-5), joka koskee osapuolten BitTorrent ja Bittorrent Marketing välistä menettämismenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Hochmann Marketing GmbH, aiemmin Bittorrent Marketing GmbH, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 191, 30.5.2016.


title: Asia T-751/17: Kanne 17.11.2017 – Commune de Fessenheim ym. v. komissio

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/36

         Kanne 17.11.2017 – Commune de Fessenheim ym. v. komissio
   (Asia T-751/17)
   (2018/C 032/50)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: Commune de Fessenheim (Fessenheim, Ranska), Communauté de communes Pays Rhin-Brisach (Volgelsheim, Ranska), Conseil départemental du Haut-Rhin (Colmar, Ranska) ja Conseil régional Grand Est Alsace Champagne-Ardenne Lorraine (Strasbourg, Ranska) (edustaja: asianajaja G. de Rubercy)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan komission pääsihteeristön 18.10.2017 tekemän päätöksen (C(2017 7119 FINAL), jolla on kieltäydytty luovuttamasta Euroopan komission kilpailun pääosaston 22.3.2017 päivätty Ranskan viranomaisille osoitettu kirje, joka koskee EDF-konsernin vahingonkorvauksia koskevaa pöytäkirjaa, joka liittyy Fessenheimin ydinvoimalan toimiluvan lakkauttamiseen

               —

               velvoittamaan Euroopan komission toimittamaan mainitun 22.3.2017 päivätyn kirjeen kantajille viikon kuluessa siitä, kun unionin yleinen tuomioistuin on antanut tuomionsa

               —

               velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (EUVL 2001, L 145, p. 43) 4 artiklan 2 kohdan viimeisen alakohdan rikkomista, koska on olemassa ylivoimainen yleinen etu, joka edellyttää kyseessä olevien tietojen ilmaisemista.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka koskee Euroopan unionin perusoikeuskirjan 42 artiklan, joka koskee asiakirjoihin tutustumista koskevaa oikeutta, rikkomista.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka koskee Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan, joka koskee oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, rikkomista.


title: Asia C-314/17: Unionin tuomioistuimen määräys (kymmenes jaosto) 23.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – Geocycle Bulgaria EOOD v. Direktor na direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Veliko Tarnovo, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä (ALV) — Verotuksen neutraalisuuden ja tehokkuuden periaatteet — Käännettyä verovelvollisuutta koskeva menettely — Laskun vastaanottajalta evätty oikeus vähentää ostoihin sisältyvä arvonlisävero — Veroviranomaisten päätös, jolla vahvistetaan tavaran hankkijan maksettavaksi tuleva vero)

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/10

         Unionin tuomioistuimen määräys (kymmenes jaosto) 23.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – Geocycle Bulgaria EOOD v. Direktor na direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Veliko Tarnovo, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Asia C-314/17) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä (ALV) - Verotuksen neutraalisuuden ja tehokkuuden periaatteet - Käännettyä verovelvollisuutta koskeva menettely - Laskun vastaanottajalta evätty oikeus vähentää ostoihin sisältyvä arvonlisävero - Veroviranomaisten päätös, jolla vahvistetaan tavaran hankkijan maksettavaksi tuleva vero))
   (2018/C 032/14)
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Varhoven administrativen sad

      Asianosaiset

      Valittaja: Geocycle Bulgaria EOOD

      Vastapuoli: Direktor na direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Veliko Tarnovo, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Määräysosa

   Verotuksen neutraalisuuden ja yhteisen arvonlisäverojärjestelmän tehokkuuden periaatteita on tulkittava siten, että ne estävät jäsenvaltiota epäämästä luovutuksen vastaanottajalta oikeutta vähentää ostoon sisältyvä arvonlisävero silloin, kun samasta luovutuksesta peritään arvonlisävero ensin luovuttajalta, kun tämä on maininnut arvonlisäveron esittämässään laskussa, ja tämän jälkeen toisen kerran ostajalta, sellaisissa tapauksissa, joissa kansallisessa lainsäädännössä ei ole säädetty mahdollisuudesta oikaista arvonlisäveroa verotarkastuksen jälkeen.

      (1)  EUVL C 256, 7.8.2017.


title: Asia T-61/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.12.2017 – Coca-Cola v. EUIPO – Mitico (Master) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin Master rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisemmat EU-tavaramerkeiksi rekisteröidyt kuviomerkit Coca-Cola ja aikaisempi kansallinen kuviomerkki C — Suhteellinen hylkäysperuste — Aikaisempien tavaramerkkien maineen epäoikeutettu hyväksikäyttö — Todisteet rekisteröiväksi haetun tavaramerkin sisältävän merkin kaupallisesta käytöstä unionin ulkopuolella — Loogiset johtopäätökset — Päätös, joka on tehty unionin yleisen tuomioistuimen kumottua aikaisemman päätöksen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta ja 65 artiklan 6 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 5 kohta ja 72 artiklan 6 kohta))

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/22

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.12.2017 – Coca-Cola v. EUIPO – Mitico (Master)
   (Asia T-61/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin Master rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisemmat EU-tavaramerkeiksi rekisteröidyt kuviomerkit Coca-Cola ja aikaisempi kansallinen kuviomerkki C - Suhteellinen hylkäysperuste - Aikaisempien tavaramerkkien maineen epäoikeutettu hyväksikäyttö - Todisteet rekisteröiväksi haetun tavaramerkin sisältävän merkin kaupallisesta käytöstä unionin ulkopuolella - Loogiset johtopäätökset - Päätös, joka on tehty unionin yleisen tuomioistuimen kumottua aikaisemman päätöksen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta ja 65 artiklan 6 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 5 kohta ja 72 artiklan 6 kohta)))
   (2018/C 032/29)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: The Coca-Cola Company (Atlanta, Georgia, Yhdysvallat) (edustajat: S. Malynicz, QC, S. Baran, barrister, D. Stone, solicitor ja A. Dykes, solicitor

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) (Damaskos, Syyria) (edustaja: asianajaja A.-E. Malamis)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 2.12.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 1251/2015-4), joka koskee osapuolten The Coca-Cola Company ja Mitico välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 2.12.2015 tekemä päätös (asia R 1251/2015-4) kumotaan.

               2)

               EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan The Coca-Cola Companyn oikeudenkäyntikulut EUIPO:n valituslautakunnassa aiheutuneet kulut mukaan lukien.

               3)

               Modern Industrial & Trading Investment Co. Ltd (Mitico) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 111, 29.3.2016.


title: Asia C-265/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 29.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Torino – Italia) – VCAST Limited v. RTI SpA (Ennakkoratkaisupyyntö — Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Tekijänoikeus ja lähioikeudet — Direktiivi 2001/29/EY — 5 artiklan 2 kohdan b alakohta — Yksityistä kopiointia koskeva poikkeus — 3 artiklan 1 kohta — Yleisölle välittäminen — Erityinen tekninen tapa — Tekijänoikeudella suojattujen teosten kopioiden videotallennuspalvelun tarjoaminen pilvessä (cloud computing) ilman kyseisen oikeudenhaltijan suostumusta — Palvelun tarjoajan aktiivinen osallistuminen mainittuun tallentamiseen)

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 29.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Torino – Italia) – VCAST Limited v. RTI SpA
   (Asia C-265/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Tekijänoikeus ja lähioikeudet - Direktiivi 2001/29/EY - 5 artiklan 2 kohdan b alakohta - Yksityistä kopiointia koskeva poikkeus - 3 artiklan 1 kohta - Yleisölle välittäminen - Erityinen tekninen tapa - Tekijänoikeudella suojattujen teosten kopioiden videotallennuspalvelun tarjoaminen pilvessä (cloud computing) ilman kyseisen oikeudenhaltijan suostumusta - Palvelun tarjoajan aktiivinen osallistuminen mainittuun tallentamiseen))
   (2018/C 032/03)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Torino

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: VCAST Limited

      Vastaaja: RTI SpA

      Tuomiolauselma

   Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2001/29/EY, muun muassa sen 5 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, on tulkittava niin, että se on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa sallitaan se, että kaupallinen yritys tarjoaa ilman oikeudenhaltijan suostumusta yksityisille tekijänoikeudella suojattujen teosten yksityisten kopioiden etätallennuspalvelua pilvessä tietojärjestelmän välityksellä siten, että se huolehtii aktiivisesti kyseisten kopioiden tallentamisesta.

      (1)  EUVL C 270, 25.7.2016.


title: Asia T-120/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.12.2017 – Tulliallan Burlington v. EUIPO – Burlington Fashion (Burlington) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Kuviomerkki Burlington — Aikaisemmat kansalliset sanamerkit BURLINGTON ja BURLINGTON ARCADE — Aikaisemmat EU-tavaramerkiksi ja kansalliseksi tavaramerkiksi rekisteröidyt kuviomerkit BURLINGTON ARCADE — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) n:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Sellaisen merkin käyttäminen liike-elämässä, jonka ulottuvuus ei ole vain paikallinen — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohta) — Aikaisempien tavaramerkkien erottamiskyvyn tai maineen epäoikeutettu hyväksikäyttö — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 5 kohta))

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/23

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.12.2017 – Tulliallan Burlington v. EUIPO – Burlington Fashion (Burlington)
   (Asia T-120/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti - Kuviomerkki Burlington - Aikaisemmat kansalliset sanamerkit BURLINGTON ja BURLINGTON ARCADE - Aikaisemmat EU-tavaramerkiksi ja kansalliseksi tavaramerkiksi rekisteröidyt kuviomerkit BURLINGTON ARCADE - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) n:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Sellaisen merkin käyttäminen liike-elämässä, jonka ulottuvuus ei ole vain paikallinen - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohta) - Aikaisempien tavaramerkkien erottamiskyvyn tai maineen epäoikeutettu hyväksikäyttö - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 5 kohta)))
   (2018/C 032/30)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Tulliallan Burlington Ltd (Saint-Helier, Jersey) (edustaja: A. Norris, barrister)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: M. Fischer)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Parr)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 11.1.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 94/2014-4), joka koskee osapuolten Tulliallan Burlington ja Burlington Fashion välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Tulliallan Burlington Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 175, 17.5.2016.


title: Asia C-514/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 28.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal da Relação de Guimarães – Portugali) – Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues de Andrade ja Fausto da Silva Rodrigues de Andrade v. José Manuel Proença Salvador, Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais SA ja Jorge Oliveira Pinto (Ennakkoratkaisupyyntö — Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettava pakollinen vakuutus — Direktiivi 72/166/ETY — 3 artiklan 1 kohta — Käsite ”ajoneuvojen käyttö” — Maatilalla tapahtunut onnettomuus — Onnettomuus, johon oli osallisena paikallaan oleva traktori, jonka moottori oli käynnissä kasvinsuojeluaineen sumuttamiseen tarkoitetun pumpun käyttämiseksi)

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 28.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal da Relação de Guimarães – Portugali) – Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues de Andrade ja Fausto da Silva Rodrigues de Andrade v. José Manuel Proença Salvador, Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais SA ja Jorge Oliveira Pinto
   (Asia C-514/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettava pakollinen vakuutus - Direktiivi 72/166/ETY - 3 artiklan 1 kohta - Käsite ”ajoneuvojen käyttö” - Maatilalla tapahtunut onnettomuus - Onnettomuus, johon oli osallisena paikallaan oleva traktori, jonka moottori oli käynnissä kasvinsuojeluaineen sumuttamiseen tarkoitetun pumpun käyttämiseksi))
   (2018/C 032/04)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal da Relação de Guimarães

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Isabel Maria Pinheiro Vieira Rodrigues de Andrade ja Fausto da Silva Rodrigues de Andrade

      Vastapuolet: José Manuel Proença Salvador, Crédito Agrícola Seguros – Companhia de Seguros de Ramos Reais SA ja Jorge Oliveira Pinto

      Tuomiolauselma

   Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 24.4.1972 annetun neuvoston direktiivin 72/166/ETY 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei siinä tarkoitetun käsitteen ”ajoneuvojen käyttö” piiriin kuulu tilanne, jossa maataloustraktori oli osallisena onnettomuudessa, kun traktorin pääasiallisena tehtävänä ei tämän onnettomuuden sattuessa ollut sen käyttäminen liikennevälineenä vaan se, että se oli työkoneena kasvinsuojeluaineen sumuttamiseen tarkoitetun pumpun käyttämiseen tarvittava voimanlähde.

      (1)  EUVL C 475, 19.12.2016.


title: Asia T-755/17: Kanne 20.11.2017 – Saksan liittotasavalta v. ECHA

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/37

         Kanne 20.11.2017 – Saksan liittotasavalta v. ECHA
   (Asia T-755/17)
   (2018/C 032/51)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: asianajajat D. Klebs ja T. Henze)

      Vastaaja: Euroopan kemikaalivirasto (ECHA)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan kemikaaliviraston valituslautakunnan 8.9.2017 tekemän päätöksen (asianro A-026-2015) siltä osin kuin valituslautakunta on

                           —

                           kumonnut osittain jäsenvaltioiden komitean aineesta 1,4-Bentseenidiamiini, N, N‘-sekoitetut fenyyli- ja bentsyyli-johdannaiset (jäljempänä BENPAT) CAS-nro 68953-84-4 (EY-nro 273-227-8) 1.10.2015 tekemän päätöksen siltä osin kuin sen mukaan rekisteröijät ovat tunnistaneet aineenvaihduntatuotteet OECD:n testausohjeen 309 mukaisen tutkimuksen aikana

                           —

                           kumonnut kyseisen päätöksen osittain siltä osin kuin sen mukaan tutkimus suoritetaan OECD:n testausohjeen 308:n mukaan, ja

                           —

                           katsonut, että biokertyvyyttä koskeva maininta ratkaisun perusteluissa on poistettava

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen.
   Kantaja väittää ennen kaikkea, että valituslautakunta on ylittänyt toimivaltansa siltä osin kuin se tutki muutoksenhakumenettelyssä arviointipäätöksen kokonaisuudessaan ja arvioi sen uudelleen sekä päätteli (muodollisesti ja sisällöllisesti virheellisesti), että jäsenvaltioiden päätös on osittain kumottava ja sitä on osittain muutettava.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei valituslautakunnalla ole toimivaltaa ottaa kantaa arviointimenettelyyn liittyviin sisällöllisiin kysymyksiin.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei Meroni-oikeuskäytäntöä ole otettu huomioon, koska valituslautakunnalla ei ollut unionin viraston elimenä harkintavaltaa tehdä päätöstään.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu toissijaisuusperiaatteen ja annetun toimivallan periaatteen loukkaamiseen siltä osin kuin valituslautakunta on loukannut jäsenvaltioiden oikeuksia, jotka saavat institutionaalisen muodon jäsenvaltioiden johtaessa päätöksentekoa ECHA:ssa toimivassa jäsenvaltioiden komiteassa, koska valituslautakunnan toiminnalle ei ole oikeusperustaa unionin oikeudessa.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu REACH-asetuksen (1) säännösten rikkomiseen sen johdosta, ettei valituslautakunnalla ole toimivaltaa valvoa arviointipäätöksiä sisällöllisesti.
               Kantaja väittää toissijaisesti, että valituslautakunnalla on REACH-asetuksen 51 artiklan 8 kohtaan perustuvien arviointipäätösten osalta vain rajoitettu valvontavalta.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu SEUT 296 artiklan toisessa kohdassa määrätyn perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättämiseen, sillä valituslautakunta ei ole osoittanut väitettyä valvontavaltaansa.

               6)

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu sisällöllisesti väärään ja lainvastaiseen päätökseen.

      (1)  Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1907/2006 (EUVL 2006, L 396, s. 1).


title: Asia C-486/17: Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 23.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata – Italia) – Olympus Italia Srl v. Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata (CROB) di Rionero in Vulture (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artiklan 2 kohta — Julkiset rakennusurakat sekä julkiset tavara- ja palveluhankinnat — Direktiivi 2014/24/EU — 4 artikla — Julkisten hankintojen kynnysarvot — Hankintasopimukset, joihin voi liittyä varma rajat ylittävä intressi — Ennakkoratkaisupyyntö, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat)

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/10

         Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 23.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata – Italia) – Olympus Italia Srl v. Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata (CROB) di Rionero in Vulture
   (Asia C-486/17) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artiklan 2 kohta - Julkiset rakennusurakat sekä julkiset tavara- ja palveluhankinnat - Direktiivi 2014/24/EU - 4 artikla - Julkisten hankintojen kynnysarvot - Hankintasopimukset, joihin voi liittyä varma rajat ylittävä intressi - Ennakkoratkaisupyyntö, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat))
   (2018/C 032/15)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Basilicata

      Asianosaiset

      Kantaja: Olympus Italia Srl

      Vastaaja: Istituto di Ricovero e Cura a Carattere Scientifico – Centro di Riferimento Oncologico della Basilicata (CROB) di Rionero in Vulture

      Muu osapuoli: Crimo Italia Srl

      Määräysosa

   Tribunale amministrativo regionale per la Basilicatan (Basilicatan alueen hallintotuomioistuin) 22.7.2017 antamalla ratkaisulla esittämän ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat selvästi.

      (1)  EUVL C 374, 6.11.2017.


title: Asia T-622/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.12.2017 – sheepworld v. EUIPO (Alles wird gut) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin Alles wird gut rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/28

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.12.2017 – sheepworld v. EUIPO (Alles wird gut)
   (Asia T-622/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin Alles wird gut rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2018/C 032/38)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: sheepworld AG (Ursensollen, Saksa) (edustaja: asianajaja S. von Rüden)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A.Schifko)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 16.6.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 212/2016-4), joka koskee hakemusta sanamerkin Alles wird gut rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               sheepworld AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 383, 17.10.2016.


title: Asia C-453/17 P: Valitus, jonka Laure Camerin on tehnyt 27.7.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-647/16, Camerin v. parlamentti, 1.6.2017 antamasta määräyksestä

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/11

         Valitus, jonka Laure Camerin on tehnyt 27.7.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-647/16, Camerin v. parlamentti, 1.6.2017 antamasta määräyksestä
   (Asia C-453/17 P)
   (2018/C 032/16)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Laure Camerin (edustaja: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Muu osapuoli: Euroopan parlamentti
   Unionin tuomioistuin (kymmenes jaosto) on 30.11.2017 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen.


title: Asia T-728/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.12.2017 – Tuerck v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Eläkkeet — Kansallisten eläkeoikeuksien siirtäminen — Siirtopyynnön tekopäivän ja varsinaisen siirtopäivän välinen pääoman uudelleenarvostus)

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/29

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.12.2017 – Tuerck v. komissio
   (Asia T-728/16) (1)

   ((Henkilöstö - Virkamiehet - Eläkkeet - Kansallisten eläkeoikeuksien siirtäminen - Siirtopyynnön tekopäivän ja varsinaisen siirtopäivän välinen pääoman uudelleenarvostus))
   (2018/C 032/39)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Sabine Tuerck (Woluwe-Saint-Pierre, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Gattinara ja L. Radu Bouyon)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus kumota 10.12.2015 tehty komission päätös, jossa vahvistetaan kantajalle ennen unionin palvelukseen tuloa karttuneiden eläkeoikeuksien siirto Euroopan unionin eläkejärjestelmään

      Tuomiolauselma

               1)

               Kumotaan 10.12.2015 annettu Euroopan komission päätös, jossa vahvistetaan Sabine Tuerckille ennen Euroopan unionin palvelukseen tuloa karttuneiden eläkeoikeuksien siirto unionin eläkejärjestelmään.

               2)

               Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      (1)  EUVL C 475, 19.12.2016.


title: Asia T-121/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.12.2017 – Tulliallan Burlington v. EUIPO – Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Kuviomerkki BURLINGTON THE ORIGINAL — Aikaisemmat kansalliset sanamerkit BURLINGTON ja BURLINGTON ARCADE — Aikaisemmat EU-tavaramerkiksi ja kansalliseksi tavaramerkiksi rekisteröidyt kuviomerkit BURLINGTON ARCADE — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Sellaisen merkin käyttäminen liike-elämässä, jonka ulottuvuus ei ole vain paikallinen — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohta) — Aikaisempien tavaramerkkien erottamiskyvyn tai maineen epäoikeutettu hyväksikäyttö — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 5 kohta))

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.12.2017 – Tulliallan Burlington v. EUIPO – Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL)
   (Asia T-121/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti - Kuviomerkki BURLINGTON THE ORIGINAL - Aikaisemmat kansalliset sanamerkit BURLINGTON ja BURLINGTON ARCADE - Aikaisemmat EU-tavaramerkiksi ja kansalliseksi tavaramerkiksi rekisteröidyt kuviomerkit BURLINGTON ARCADE - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Sellaisen merkin käyttäminen liike-elämässä, jonka ulottuvuus ei ole vain paikallinen - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohta) - Aikaisempien tavaramerkkien erottamiskyvyn tai maineen epäoikeutettu hyväksikäyttö - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 5 kohta)))
   (2018/C 032/31)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Tulliallan Burlington Ltd (Saint Helier, Jersey) (edustaja: A. Norris, barrister)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: M. Fischer)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Parr)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 11.1.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2501/2013-4), joka koskee osapuolten Tulliallan Burlington ja Burlington Fashion välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Tulliallan Burlington Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 175, 17.5.2016.


title: Asia T-757/17: Kanne 10.11.2017 – Kerstens v. komissio

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/38

         Kanne 10.11.2017 – Kerstens v. komissio
   (Asia T-757/17)
   (2018/C 032/52)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Petrus Kerstens (Overijse, Belgia) (edustaja: asianajaja C. Mourato)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan kantajalle osoitetun 27.3.2017 päivätyn komission päätöksen siltä osin kuin siinä määrätään tapauksen, jonka viitenumero on CMS 15/017, käsittely aloitettavaksi uudelleen alusta

               —

               kumoamaan kantajalle osoitetun 7.4.2017 päivätyn komission päätöksen siltä osin kuin siinä määrätään tapauksen, jonka viitenumero on CMS 12/063, käsittely aloitettavaksi uudelleen alusta

               —

               velvoittamaan Euroopan komission maksamaan kantajalle korvausta erityisestä henkisestä kärsimyksestä yhteensä 40 000 euroa

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan mukaisesti.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee 14.2.2017 annetun kumoamistuomion Kerstens v. komissio (T-270/16 P, ei julkaistu, EU:T:2017:74) virheellistä täytäntöönpanoa ja ne bis in idem -periaatteen loukkaamista, joihin nimittävän viranomaisen väitetään syyllistyneen, kun se päätti aloittaa kantajaan kohdistetut kurinpitomenettelyt uudelleen.

               2.

               Toinen kanneperuste, joka koskee edellä mainitun tuomion virheellistä täytäntöönpanoa ja hyvän hallinnon periaatteen, johon sisältyy velvollisuus käsitellä asiat puolueettomasti ja kohtuullisesti, loukkaamista, syyttömyysolettamaa koskevan periaatteen loukkaamista ja puolustautumisoikeuksien loukkaamista siltä osin kuin mainituissa kyseisten kurinpitomenettelyjen uudelleenaloittamista koskevissa päätöksissä ei kantajan mukaan anneta puolueettomuutta ja kohtuullisuutta koskevia takeita kantajan asian käsittelyssä.

               3.

               Kolmas kanneperuste, joka koskee edellä mainitun tuomion virheellistä täytäntöönpanoa sekä oikeusvarmuuden ja hyvän hallinnon periaatteiden ja erityisesti kohtuullisessa ajassa toimimista koskevan periaatteen loukkaamista, koska kantajan mukaan myös uusi kurinpitomenettely olisi toteutettava kohtuullisessa ajassa, mitä ei tässä tapauksessa tehty.

               4.

               Neljäs kanneperuste, jossa vaaditaan erityistä korvausta edellä mainituista sääntöjenvastaisuuksista, jotta hallinnon kantajalle aiheuttama henkinen kärsimys voidaan korvata, sillä tätä kärsimystä ei voida korvata pelkällä riidanalaisten toimien kumoamisella.


title: Asia C-467/17 P: Valitus, jonka Società agricola Taboga Leandro e Fidenato Giorgio Ss on tehnyt 1.8.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-172/17, Società agricola Taboga Leandro e Fidenato Giorgio v. parlamentti ja neuvosto, 6.6.2017 antamasta määräyksestä

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/11

         Valitus, jonka Società agricola Taboga Leandro e Fidenato Giorgio Ss on tehnyt 1.8.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-172/17, Società agricola Taboga Leandro e Fidenato Giorgio v. parlamentti ja neuvosto, 6.6.2017 antamasta määräyksestä
   (Asia C-467/17 P)
   (2018/C 032/17)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Società agricola Taboga Leandro e Fidenato Giorgio Ss (edustaja: F. Longo, avvocato)

      Muut osapuolet: Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto
   Unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) on 29.11.2017 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen ja määrännyt Società agricola Taboga Leandro e Fidenato Giorgio Ss:n vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.


title: Asia T-815/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2017 – For Tune v. EUIPO – Simplicity trade (opus AETERNATUM) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin opus AETERNATUM rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki OPUS — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/29

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2017 – For Tune v. EUIPO – Simplicity trade (opus AETERNATUM)
   (Asia T-815/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin opus AETERNATUM rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi EU-sanamerkki OPUS - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2018/C 032/40)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: For Tune sp. z o.o. (Varsova, Puola) (edustaja: asianajaja K. Popławska)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Simplicity trade GmbH (Oelde, Saksa)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 14.9.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 152/2016-2), joka koskee osapuolten Simplicity trade ja For Tune välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               For Tune sp. z o.o. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 14, 16.1.2017.


title: Asia C-593/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 13.10.2017 – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Hannover

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/12

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 13.10.2017 – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Hannover
   (Asia C-593/17)
   (2018/C 032/18)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Finanzgericht Hamburg

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG

      Vastaaja: Hauptzollamt Hannover

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 11.7.2014 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 767/2014 (1) pätevä?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: onko Euroopan komission yhdistetyn nimikkeistön alanimikettä 1902 3010 koskeva selittävä huomautus, joka julkaistiin 4.3.2015 (EUVL 2015, C 76, s. 1), otettava huomioon alanimikettä 1902 3010 tulkittaessa, siltä osin kuin siinä mainitaan friteeraus esimerkkinä teollisesta kuivausprosessista?

      (1)  EUVL 2014, L 209, s. 12.


title: Asia T-761/17: Kanne 17.11.2017 – UR v. komissio

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/39

         Kanne 17.11.2017 – UR v. komissio
   (Asia T-761/17)
   (2018/C 032/53)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: UR (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan kilpailun valintalautakunnan uudelleen tarkastelun jälkeen 11.8.2017 tekemän päätöksen olla kirjaamatta kantajan nimeä kilpailun EPSO/AD/322/16 varallaololuetteloon

               —

               velvoittamaan komission joka tapauksessa korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste koskee valintalautakunnan tekemää ilmeistä arviointivirhettä, kun se katsoi, ettei kantajan tutkintotodistus täyttänyt yhtä kilpailuun osallistumisen edellytyksistä.

               2)

               Toinen, toissijainen kanneperuste koskee väitettä siitä, että kilpailuilmoitus oli henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisen kohdan vastaisuuden vuoksi lainvastainen. Tarkemmin sanottuna kantaja katsoo, että riidanalainen osallistumisedellytys ei liity kilpailuilmoituksessa kuvattuihin, täytettäviä virkoja koskeviin vaatimuksiin ja on siten yksikön edun vastainen.

               3)

               Kolmas, edelleen toissijainen kanneperuste koskee riidanalaisen päätöksen perustelujen puutteellisuutta siitä syystä, ettei valintalautakunnan siinä yhteydessä, kun kantajan tutkintotodistusta arvioitiin riidanalaisen osallistumisedellytyksen kannalta, käyttämiä perusteita ilmoitettu, mikä estää kantajaa puolustautumasta asianmukaisesti.


title: Asia C-624/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Gerechtshof Den Haag (Alankomaat) on esittänyt 6.11.2017 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Tronex BV

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/12

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Gerechtshof Den Haag (Alankomaat) on esittänyt 6.11.2017 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Tronex BV
   (Asia C-624/17)
   (2018/C 032/19)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Gerechtshof Den Haag

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Tronex BV

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

                           a)

                           Onko liikkeenharjoittajaa, joka palauttaa kuluttajan palauttaman esineen tai valikoimassaan tarpeettomaksi tulleen esineen tavarantoimittajansa (maahantuoja, tukkukauppias, jakelija, valmistaja tai muu, jolta hän on esineen hankkinut) kanssa tekemänsä sopimuksen perusteella tavarantoimittajalle, pidettävä puitedirektiivin (1) 3 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettuna haltijana, joka poistaa esineen käytöstä?

                           b)

                           Onko kysymykseen 1.1 annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, että kyse on esineestä, jossa on yksinkertaisesti korjattavissa oleva puute tai vika?

                           c)

                           Onko kysymykseen 1.1 annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, että kyse on esineestä, jossa olevan vian tai puutteen laajuuden tai vakavuuden vuoksi esine ei enää sovellu tai sitä ei voida käyttää alkuperäiseen tarkoitukseensa?

               2)

                           a)

                           Onko liikkeenharjoittajaa tai tavarantoimittajaa, joka myy kuluttajan palauttaman esineen tai valikoimassaan tarpeettomaksi tulleen esineen edelleen (jäännöserien) ostajalle, pidettävä puitedirektiivin 3 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettuna haltijana, joka poistaa esineen käytöstä?

                           b)

                           Onko kysymykseen 2.1 annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, minkä suuruinen kauppahinta ostajan on maksettava liikkeenharjoittajalle tai tavarantoimittajalle?

                           c)

                           Onko kysymykseen 2.1 annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, että kyse on esineestä, jossa on yksinkertaisesti korjattavissa oleva puute tai vika?

                           d)

                           Onko kysymykseen 2.1 annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, että kyse on esineestä, jossa olevan vian tai puutteen laajuuden tai vakavuuden vuoksi esine ei enää sovellu tai sitä ei voida käyttää alkuperäiseen tarkoitukseensa?

               3)

                           a)

                           Onko ostaja, joka myy liikkeenharjoittajilta ja tavarantoimittajilta ostamansa suuren erän kuluttajien palauttamia ja/tai tarpeettomaksi käyneitä tavaroita edelleen (ulkomaalaiselle) kolmannelle, pidettävä puitedirektiivin 3 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettuna haltijana, joka poistaa tavaraerän käytöstä?

                           b)

                           Onko kysymykseen 3.1 annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, minkä suuruinen kauppahinta kolmannen on maksettava ostajalle?

                           c)

                           Onko kysymykseen 3.1 annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, että tavaraerä käsittää myös joitakin tavaroita, joissa on yksinkertaisesti korjattavissa oleva puute tai vika?

                           d)

                           Onko kysymykseen 3.1 annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, että tavaraerä käsittää myös joitakin tavaroita, joissa olevan vian tai puutteen laajuuden tai vakavuuden vuoksi esine ei enää sovellu tai sitä ei voida käyttää alkuperäiseen tarkoitukseensa?

                           e)

                           Onko kysymykseen 3.3 tai 3.4 annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, minkä prosenttimäärän vialliset tavarat muodostavat kolmannelle edelleen myytävien tavaroiden koko erästä? Jos on, mikä prosenttimäärä muodostaa ratkaisevan määrän?

      (1)  Jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta 19.11.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/98/EY (EUVL 2008. L 312, s. 3).


title: Asia C-107/16: Unionin tuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 23.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Pordenone – Italia) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Giorgio Fidenato (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla — Maatalous — Muuntogeeniset elintarvikkeet ja rehut — Hätätoimenpiteet — Kansallinen toimenpide, jolla kielletään muuntogeenisen maissin MON 810 viljely — Toimenpiteen toteuttaminen ja sen voimassaolon jatkaminen — Asetus (EY) N:o 1829/2003 — 34 artikla — Asetus (EY) N:o 178/2002 — 53 ja 54 artikla — Soveltamisedellytykset — Ennalta varautumisen periaate)

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/4

         Unionin tuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 23.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Pordenone – Italia) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Giorgio Fidenato
   (Asia C-107/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla - Maatalous - Muuntogeeniset elintarvikkeet ja rehut - Hätätoimenpiteet - Kansallinen toimenpide, jolla kielletään muuntogeenisen maissin MON 810 viljely - Toimenpiteen toteuttaminen ja sen voimassaolon jatkaminen - Asetus (EY) N:o 1829/2003 - 34 artikla - Asetus (EY) N:o 178/2002 - 53 ja 54 artikla - Soveltamisedellytykset - Ennalta varautumisen periaate))
   (2018/C 032/05)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Pordenone

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Giorgio Fidenato

      Määräysosa

               1)

               Onko muuntogeenisistä elintarvikkeista ja rehuista 22.9.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1829/2003 34 artiklaa, luettuna yhdessä elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28.1.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 53 artiklan kanssa, tulkittava siten, että Euroopan komissio ei ole velvollinen toteuttamaan tässä viimeksi mainitussa artiklassa tarkoitettuja hätätoimenpiteitä silloin, kun jäsenvaltio antaa sille tämän viimeksi mainitun asetuksen 54 artiklan 1 kohdan mukaisesti virallisesti tiedoksi arviointinsa, jonka mukaan tällaisten toimenpiteiden toteuttaminen on tarpeellista, kun ei ole ilmeistä, että asetuksella N:o 1829/2003 tai sen mukaisesti sallittuun tuotteeseen saattaa liittyä ihmisten terveyteen, eläinten terveyteen tai ympäristöön kohdistuva vakava vaara.

               2)

               Asetuksen N:o 1829/2003 34 artiklaa, luettuna yhdessä asetuksen N:o 178/2002 54 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että kun jäsenvaltio on tehnyt Euroopan komissiolle virallisen ilmoituksen hätätoimenpiteiden tarpeellisuudesta ja kun Euroopan komissio ei ole ryhtynyt asetuksen N:o 178/2002 53 artiklan nojalla minkäänlaisiin toimenpiteisiin, se voi toteuttaa tällaiset toimenpiteet kansallisesti.

               3)

               Asetuksen N:o 1829/2003 34 artiklaa, luettuna yhdessä asetuksen N:o 178/2002 7 artiklassa vahvistetun ennalta varautumisen periaatteen kanssa, on tulkittava siten, ettei siinä myönnetä jäsenvaltioille mahdollisuutta toteuttaa asetuksen N:o 178/2002 54 artiklan mukaisesti väliaikaisia hätätoimenpiteitä vain tämän periaatteen nojalla ilman, että asetuksen N:o 1829/2003 34 artiklassa säädetyt aineelliset edellytykset täyttyvät.

      (1)  EUVL C 165, 10.5.2016.


title: Asia C-629/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supremo Tribunal de Justiça (Portugali) on esittänyt 18.10.2017 – J. Portugal Ramos Vinhos SA v. Adega Cooperativa de Borba CRL

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supremo Tribunal de Justiça (Portugali) on esittänyt 18.10.2017 – J. Portugal Ramos Vinhos SA v. Adega Cooperativa de Borba CRL
   (Asia C-629/17)
   (2018/C 032/20)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Supremo Tribunal de Justiça

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: J. Portugal Ramos Vinhos SA

      Vastapuoli: Adega Cooperativa de Borba CRL

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko direktiivin 2008/95/EY (1) [3] artiklan 1 kohdan c alakohdassa olevaa ilmaisua ”merkinnät, jotka voivat elinkeinotoiminnassa osoittaa muita tavaroiden ominaisuuksia” – kun sitä sovelletaan tutkittaessa sitä, voidaanko merkit tai merkinnät, joita on tarkoitus käyttää viinialan tuotteiden tunnusmerkkinä, rekisteröidä – tulkittava siten, että se kattaa tavaramerkkinä käytetyissä nimityksissä, jotka sisältävät viinin alkuperänimityksenä suojatun maantieteellisen nimen, tehdyt viittaukset sanaan ”adega” ilmaisuna, jota käytetään yleisesti yksilöimään viinialan tuotteiden valmistusprosessissa käytetyt laitteet ja valmistuspaikat tavaramerkkinä käytetyssä nimityksessä, tilanteissa, joissa tällainen ilmaisu (adega) on yksi useista sanoista, jotka muodostavat tavaramerkin rekisteröintiä hakeneen oikeushenkilön toiminimen?

      (1)  Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/95/EY (Kodifioitu toisinto) (EUVL 2008, L 299, s. 25)


title: Asia T-122/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.12.2017 – Tulliallan Burlington v. EUIPO – Burlington Fashion (Burlington) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Kuviomerkki Burlington — Aikaisemmat kansalliset sanamerkit BURLINGTON ja BURLINGTON ARCADE — Aikaisemmat EU-tavaramerkiksi ja kansalliseksi tavaramerkiksi rekisteröidyt kuviomerkit BURLINGTON ARCADE — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) n:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Sellaisen merkin käyttäminen liike-elämässä, jonka ulottuvuus ei ole vain paikallinen — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohta) — Aikaisempien tavaramerkkien erottamiskyvyn tai maineen epäoikeutettu hyväksikäyttö — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 5 kohta))

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.12.2017 – Tulliallan Burlington v. EUIPO – Burlington Fashion (Burlington)
   (Asia T-122/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti - Kuviomerkki Burlington - Aikaisemmat kansalliset sanamerkit BURLINGTON ja BURLINGTON ARCADE - Aikaisemmat EU-tavaramerkiksi ja kansalliseksi tavaramerkiksi rekisteröidyt kuviomerkit BURLINGTON ARCADE - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) n:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Sellaisen merkin käyttäminen liike-elämässä, jonka ulottuvuus ei ole vain paikallinen - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohta) - Aikaisempien tavaramerkkien erottamiskyvyn tai maineen epäoikeutettu hyväksikäyttö - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 5 kohta)))
   (2018/C 032/32)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Tulliallan Burlington Ltd (Saint Helier, Jersey) (edustaja: A. Norris, barrister)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: M. Fischer)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Parr)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 11.1.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2409/2013-4), joka koskee osapuolten Tulliallan Burlington ja Burlington Fashion välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Tulliallan Burlington Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 175, 17.5.2016.


title: Asia C-637/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa (Portugali) on esittänyt 15.11.2017 – Cogeco Communications Inc v. Sport TV Portugal, SA, Controlinveste SGPS SA ja NOS, SGPS, SA

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa (Portugali) on esittänyt 15.11.2017 – Cogeco Communications Inc v. Sport TV Portugal, SA, Controlinveste SGPS SA ja NOS, SGPS, SA
   (Asia C-637/17)
   (2018/C 032/21)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Cogeco Communications Inc

      Vastaajat: Sport TV Portugal, SA, Controlinveste SGPS SA ja NOS, SGPS, SA

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voidaanko 26.12.2014 annetun direktiivin 2014/104/EU (1) 9 artiklan 1 kohtaa ja 10 artiklan 2, 3 ja 4 kohtaa sekä muita sovellettaviksi tulevia direktiivin säännöksiä tai Euroopan unionin yleisiä oikeusperiaatteita tulkita siten, että ne synnyttävät yksityiselle oikeussubjektille (tässä tapauksessa Kanadan oikeuden mukaan perustetulle osakeyhtiölle) oikeuksia, joihin kyseinen oikeussubjekti voi vedota pätevällä tavalla tuomioistuimessa toista yksityistä oikeussubjektia (tässä tapauksessa Portugalin oikeuden mukaan perustettua osakeyhtiötä) vastaan vahingonkorvauskanteen yhteydessä, kun kyseessä ovat kilpailuoikeuden rikkomisesta väitetysti aiheutuneet vahingot ja erityisesti kun [alkup. s. 7] jäsenvaltioille annettu direktiivin saattamista osaksi kansallista oikeusjärjestystä koskeva direktiivin 21 artiklan 1 kohdan mukainen määräaika ei ollut vielä päättynyt kanteen nostamispäivänä (27.2.2015)?

               2)

               Voidaanko kyseisen direktiivin 10 artiklan 2, 3 ja 4 kohtaa sekä muita sovellettaviksi tulevia direktiivin säännöksiä tai Euroopan unionin yleisiä oikeusperiaatteita tulkita siten, että niiden kanssa on ristiriidassa Portugalin siviililain (Código Civil) 498 §:n 1 momentin kaltainen kansallisen oikeuden säännös, jota sovelletaan tosiseikkoihin, jotka ovat tapahtuneet ennen direktiivin julkaisemista ja voimaantuloa sekä ennen direktiivin täytäntöönpanolle asetetun määräajan päättymistä, sellaisen kanteen yhteydessä, joka on nostettu niin ikään ennen viimeksi mainitun määräajan päättymistä, kun kyseisessä säännöksessä

                           a)

                           vahvistetaan kolmen vuoden vanhentumisaika sopimuksen ulkopuoliseen vahingonkorvausvastuuseen perustuvalle vahingonkorvausoikeudelle;

                           b)

                           säädetään, että kyseinen kolmen vuoden määräaika alkaa kulua siitä päivästä, jona vahinkoa kärsinyt saa tiedon itselleen kuuluvasta oikeudesta, vaikkeivät vahingosta vastuussa oleva henkilö ja vahinkojen kokonaismäärä olisi tiedossa;

                           c)

                           ei ole säännöstä, jossa säädettäisiin vanhentumisajan keskeytymisestä tai katkeamisesta taikka annettaisiin mahdollisuus sen keskeytymiseen tai katkeamiseen, jos kilpailuviranomainen käynnistää sellaisen tutkimuksen tai kilpailuoikeuden rikkomiseen liittyvän menettelyn, johon vahingonkorvauskanne liittyy?

               3)

               Voidaanko kyseisen direktiivin 9 artiklan 1 kohtaa sekä muita sovellettaviksi tulevia direktiivin säännöksiä tai Euroopan unionin yleisiä oikeusperiaatteita tulkita siten, että niiden kanssa on ristiriidassa Portugalin siviiliprosessilain (Código de Processo Civil) 623 §:n kaltainen kansallisen oikeuden säännös, jota sovelletaan ennen direktiivin voimaantuloa ja direktiivin täytäntöönpanolle asetetun määräajan päättymistä tapahtuneisiin tosiseikkoihin sellaisen kanteen yhteydessä, joka on nostettu niin ikään ennen viimeksi mainitun määräajan päättymistä, kun kyseisessä säännöksessä

                           a)

                           säädetään, että hallinnollista rikkomusta koskevassa menettelyssä annettu lopullinen tuomio ei vaikuta kanteisiin, jossa riita koskee rikkovaan käytäntöön perustuvia oikeudellisia suhteita? tai (tulkinnan mukaan)

                           b)

                           säädetään, että hallinnollista rikkomusta koskevassa menettelyssä annettu lopullinen tuomio synnyttää suhteessa kolmansiin vain kumottavissa olevan olettaman seuraamukseen liittyvät edellytykset ja oikeudelliset näkökohdat yhdistävien tosiseikkojen olemassaolosta kanteissa, joissa riita koskee rikkovaan käytäntöön perustuvia oikeudellisia suhteita?

               4)

               Voidaanko kyseisen direktiivin 9 artiklan 1 kohtaa ja 10 artiklan 2, 3 ja 4 kohtaa sekä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 288 artiklan kolmatta kohtaa taikka mitä tahansa muuta sovellettavaksi tulevaa unionin primaarioikeuden tai johdetun oikeuden oikeussääntöä, oikeuskäytäntöön kuuluvaa ennakkotapausta tai Euroopan unionin yleistä oikeusperiaatetta tulkita siten, että ne estävät soveltamasta Portugalin siviililain 498 §:n 1 momentin ja Portugalin siviiliprosessilain 623 §:n kaltaisia kansallisia oikeussääntöjä, joissa ei oteta huomioon kyseisen direktiivin sanamuotoa tai tarkoitusta eikä pyritä saavuttamaan direktiivillä tavoiteltua lopputulosta, kun oikeussääntöä sovelletaan ennen kyseisen direktiivin julkaisemista, voimaantuloa ja täytäntöönpanolle asetetun määräajan päättymistä tapahtuneisiin tosiseikkoihin sellaisen kanteessa yhteydessä, joka on nostettu niin ikään ennen viimeksi mainitun määräajan päättymistä?

               5)

               Toissijaisesti, jos unionin tuomioistuin vastaa myöntävästi mihin tahansa edellisistä kysymyksistä, voidaanko kyseisen direktiivin 22 artiklaa sekä muita sovellettaviksi tulevia direktiivin säännöksiä tai Euroopan unionin yleisiä oikeusperiaatteita tulkita siten, että ne estävät soveltamasta kansallisen tuomioistuimen käsittelemässä asiassa Portugalin siviililain 498 §:n 1 momenttia tai Portugalin siviiliprosessilain 623 §:ää nykyisessä sanamuodossaan, vaikka niitä tulkittaisiin ja sovellettaisiin yhdenmukaisella tavalla kyseisen direktiivin 10 artiklan säännösten kanssa?

               6)

               Jos kysymykseen 5 vastataan myöntävästi, voiko yksityinen oikeussubjekti vedota direktiivin 22 artiklaan kansallisessa tuomioistuimessa toista yksityistä oikeussubjektia vastaan, kun kyseessä on vahingonkorvauskanne, jossa vahingon väitetään aiheutuneen kilpailuoikeuden rikkomisesta?

      (1)  Tietyistä säännöistä, joita sovelletaan jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin kilpailuoikeuden säännösten rikkomisen johdosta kansallisen lainsäädännön nojalla nostettuihin vahingonkorvauskanteisiin, 26.3.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/104/EU (EUVL 2014, L 349, s. 1).


title: Asia T-562/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 26.11.2017 – Federcaccia Toscana ym. v. komissio (Ympäristö — Luonnonvaraisten lintujen suojelu — Lajit, joita voidaan metsästää — Edellytykset, joita metsästystä koskevien kansallisten lainsäädäntöjen on noudatettava — Direktiivin 2009/147/EY 7 artiklan 4 kohdan soveltamisperusteiden yhdenmukaistaminen — Yleinen rauhoitusaika Toscanassa)

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 26.11.2017 – Federcaccia Toscana ym. v. komissio
   (Asia T-562/15) (1)

   ((Ympäristö - Luonnonvaraisten lintujen suojelu - Lajit, joita voidaan metsästää - Edellytykset, joita metsästystä koskevien kansallisten lainsäädäntöjen on noudatettava - Direktiivin 2009/147/EY 7 artiklan 4 kohdan soveltamisperusteiden yhdenmukaistaminen - Yleinen rauhoitusaika Toscanassa))
   (2018/C 032/42)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantajat: Federcaccia Toscana (Firenze, Italia) ja viisi muuta kantajaa, joiden nimet luetellaan määräyksen liitteessä (edustaja: asianajaja A. Bruni)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Gattinara ja C. Hermes)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 265 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee sen toteamista, että komissio pidättäytyi lainvastaisesti päivittämästä tiettyjä italialaisia tietoja, jotka sisältyvät ORNIS-komitean keskeisistä käsitteistä laatimaan asiakirjaan, josta säädetään luonnonvaraisten lintujen suojelusta 30.11.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/147/EY (EUVL 2010, L 20, s. 7), SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee komission 6.10.2014 päivätyn sen kirjeen kumoamista, jossa todetaan, että metsästyskauden jatkaminen Italiassa tiettyjen lintulajien osalta ei ole unionin lainsäädännön mukaista ja SEUT 268 artiklaan perustuva vaatimus, jolla kantajat vaativat korvausta vahingosta, jota heille aiheutui väitetysti siitä, että komissio ei päivittänyt italialaisia tietoja.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Federcaccia Toscana ja viisi muuta kantajaa, joiden nimet luetellaan määräyksen liitteessä, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 381, 16.11.2015.


title: Asia C-662/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) on esittänyt 27.11.2017 – E.G. v. Slovenian tasavalta

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) on esittänyt 27.11.2017 – E.G. v. Slovenian tasavalta
   (Asia C-662/17)
   (2018/C 032/22)
   Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: E.G.

      Vastaaja: Slovenian tasavalta

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko menettelydirektiivin (1) 46 artiklan [2 kohdan] toisessa alakohdassa tarkoitettua valittajan intressiä tulkittava siten, että toissijainen suojeluasema ei tarjoa samoja oikeuksia ja etuja kuin pakolaisasema sellaisessa tapauksessa, jossa kansallisen lainsäädännön mukaan kansainvälistä suojelua saavat ulkomaalaiset nauttivat kyllä samoista oikeuksista ja eduista, mutta eroa on tavassa, jolla kansainvälisen suojelun kesto ja päättyminen määritellään, koska pakolaisasema myönnetään toistaiseksi voimassa olevana ja lakkaa, kun olosuhteet, joiden perusteella se myönnettiin, lakkaavat, kun taas toissijainen suojelu myönnetään määräaikaisena ja sitä jatketaan, mikäli perusteet sille ovat yhä olemassa?

               2)

               Onko menettelydirektiivin 46 artiklan [2 kohdan] toisen alakohdan mukaista valittajan intressiä tulkittava siten, että toissijainen suojeluasema ei tarjoa samoja oikeuksia ja etuja kuin pakolaisasema sellaisessa tapauksessa, jossa kansallisen lainsäädännön mukaan kansainvälistä suojelua saavat ulkomaalaiset nauttivat kyllä samoista oikeuksista ja eduista, mutta eroa on näihin oikeuksiin ja etuihin perustuvissa täydentävissä oikeuksissa?

               3)

               Onko tarpeellista hakijan yksilöllistä tilannetta tarkastelemalla arvioida, tarjoaisiko pakolaisaseman myöntäminen hakijaa koskevien konkreettisten olosuhteiden perusteella hänelle enemmän oikeuksia kuin toissijainen suojeluasema, vai riittääkö menettelydirektiivin 46 artiklan [2 kohdan] toisessa alakohdassa tarkoitetun intressin toteamiseen lainsäädäntö, jossa erotellaan toisistaan molempiin kansainvälisen suojelun muotoihin sisältyviin oikeuksiin ja etuihin perustuvat täydentävät oikeudet?

      (1)  Kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/32/EU (EUVL 2013, L 118, s. 60).


title: Asia T-123/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.12.2017 – Tulliallan Burlington v. EUIPO – Burlington Fashion (BURLINGTON) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Sanamerkki BURLINGTON — Aikaisemmat kansalliset sanamerkit BURLINGTON ja BURLINGTON ARCADE — Aikaisemmat EU-tavaramerkiksi ja kansalliseksi tavaramerkiksi rekisteröidyt kuviomerkit BURLINGTON ARCADE — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Sellaisen merkin käyttäminen liike-elämässä, jonka ulottuvuus ei ole vain paikallinen — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohta) — Aikaisempien tavaramerkkien erottamiskyvyn tai maineen epäoikeutettu hyväksikäyttö — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 5 kohta))

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.12.2017 – Tulliallan Burlington v. EUIPO – Burlington Fashion (BURLINGTON)
   (Asia T-123/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti - Sanamerkki BURLINGTON - Aikaisemmat kansalliset sanamerkit BURLINGTON ja BURLINGTON ARCADE - Aikaisemmat EU-tavaramerkiksi ja kansalliseksi tavaramerkiksi rekisteröidyt kuviomerkit BURLINGTON ARCADE - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Sellaisen merkin käyttäminen liike-elämässä, jonka ulottuvuus ei ole vain paikallinen - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohta) - Aikaisempien tavaramerkkien erottamiskyvyn tai maineen epäoikeutettu hyväksikäyttö - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 5 kohta)))
   (2018/C 032/33)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Tulliallan Burlington Ltd (Saint Helier, Jersey) (edustaja: A. Norris, barrister)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: M. Fischer)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Parr)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 11.1.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 1635/2013-4), joka koskee osapuolten Tulliallan Burlington ja Burlington Fashion välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Tulliallan Burlington Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 175, 17.5.2016.


title: Asia C-476/16: Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 16.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture – Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte – Kroatia) – Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo v. Air Serbia A.D. Beograd ja Dane Kondič (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artiklan 2 kohta — Se, onko ennakkoratkaisupyynnön esittänyt elin tuomioistuin — Riippumattomuus — Ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/5

         Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 16.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture – Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte – Kroatia) – Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo v. Air Serbia A.D. Beograd ja Dane Kondič
   (Asia C-476/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artiklan 2 kohta - Se, onko ennakkoratkaisupyynnön esittänyt elin tuomioistuin - Riippumattomuus - Ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen))
   (2018/C 032/06)
   Oikeudenkäyntikieli: kroaatti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture – Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošte

      Asianosaiset

      Kantaja: Hrvatska agencija za civilno zrakoplovstvo

      Vastaajat: Air Serbia A.D. Beograd ja Dane Kondič

      Määräysosa

   Ministarstvo pomorstva, prometa i infrastrukture – Uprava zračnog prometa, elektroničkih komunikacija i pošten (meriasiain, liikenne- ja infrastruktuuriministeriö – siviili-ilmailua, televiestintää ja postia koskevien asioiden osasto, Kroatia) 26.8.2016 tekemällä ratkaisulla esittämän ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat selvästi.

      (1)  EUVL C 419, 14.11.2016.


title: Asia T-125/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.12.2017 – Léon Van Parys v. komissio (Tulliliitto — Ecuadorista peräisin olevien banaanien tuonti — Tuontitullien kantaminen jälkitullauksin — Tuontitullien peruuttamishakemus — Päätös, joka on tehty unionin yleisen tuomioistuimen kumottua aikaisemman päätöksen — Kohtuullinen aika)

text:
               29.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.12.2017 – Léon Van Parys v. komissio
   (Asia T-125/16) (1)

   ((Tulliliitto - Ecuadorista peräisin olevien banaanien tuonti - Tuontitullien kantaminen jälkitullauksin - Tuontitullien peruuttamishakemus - Päätös, joka on tehty unionin yleisen tuomioistuimen kumottua aikaisemman päätöksen - Kohtuullinen aika))
   (2018/C 032/34)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Firma Léon Van Parys NV (Antwerpen, Belgia) (edustajat: asianajajat P. Vlaemminck, B. Van Vooren, R. Verbeke ja J. Auwerx)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Caeiros, B.-R. Killmann ja E. Manhaeve)

      Oikeudenkäynnin kohde

   yhtäältä SEUT 263 artiklaan perustuvasta vaatimus, jossa unionin yleistä tuomioistuinta vaaditaan kumoamaan 20.1.2016 annettu komission päätös C(2016) 95 final, jossa todetaan, että tuontitullien kirjaaminen tileihin jälkikäteen ja näiden tullien peruuttaminen yhden velallisen osalta on perusteltua, mutta että se on osittain perusteltua toisen velallisen osalta erityistilanteessa eikä se ole perusteltua muilta osin tämän erityisen velallisen osalta, ja jolla muutetaan 6.5.2010 annettua komission päätöstä K(2010) 2858 lopullinen, ja toisaalta vaatimus todeta, että tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (EYVL 1993, L 253, s. 1) 909 artikla on tuottanut vaikutuksensa kantajaan 19.3.2013 annetun tuomion Firma Van Parys v. komissio (T-324/10, EU:T:2013:136) antamisen jälkeen

      Tuomiolauselma

               1)

               Komission 20.1.2016 antaman päätöksen C(2016) 95 final, jossa todetaan, että tuontitullien kirjaaminen tileihin jälkikäteen ja näiden tullien peruuttaminen yhden velallisen osalta on perusteltua mutta että se on osittain perusteltua toisen velallisen osalta erityistilanteessa eikä se ole perusteltua muilta osin tämän erityisen velallisen osalta, ja jolla muutetaan 6.5.2010 annettua komission päätöstä K(2010) 2858, 1 artiklan 4 kohta kumotaan.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Firma Léon Van Parys NV:lle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 175, 17.5.2016.