title: Asia C-221/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Belgia) on esittänyt 11.5.2012 — Belgacom NV v. Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (INTEGAN) ym.

text:
               11.8.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 243/4

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Belgia) on esittänyt 11.5.2012 — Belgacom NV v. Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (INTEGAN) ym.
   (Asia C-221/12)
   2012/C 243/06
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Raad van State

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Belgacom NV

      Vastaajat: Interkommunale voor Teledistributie van het Gewest Antwerpen (INTEGAN), Inter-Media, West-Vlaamse Energie- en Teledistributiemaatschappij (WVEM), Provinicale Brabantse Energiemaatschappij CVBA (PBE)

      Väliintulijat: Telenet NV, Telenet Vlaanderen NV, Telenet Group Holding NV

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko SEUT 49 tai SEUT 56 artiklaa tulkittava siten, että yritys, jonka kotipaikka on Belgiassa, voi belgialaisessa tuomioistuimessa vedota unionin oikeuden perustavanlaatuisiin sääntöihin, erityisesti edellä mainittuihin artikloihin perustuvaan avoimuusvelvoitteeseen, asiassa, joka koskee sopimusta, joka ei kuulu julkisista hankinnoista annettujen direktiivien soveltamisalaan ja jossa belgialainen viranomainen luovuttaa oikeuksia toiselle belgialaiselle yritykselle eikä järjestä tässä yhteydessä tarjouspyyntömenettelyä?

               2)

               Voidaanko pyrkimystä estää julkisoikeudellisen oikeushenkilön ja sen määräysvallan ulkopuolella olevan yksityisoikeudellisen yrityksen välillä voimassa olevien, sinänsä kiistattomien ja hyvin erityisten sopimuspuitteiden loukkaaminen, tai sellaisen liiketoimen tai sovinnon tekemistä, jonka tavoitteena on edellä mainittuja sopimuspuitteita koskevien tulkintaerimielisyyksien päättäminen, kun sovinnossa lähdetään välitoimimenettelyssä annetun väliaikaisen päätöksen mukaisista oikeuksista ja ilman tällaista sovintoa kyseiselle viranomaisen toiminnolle voi aiheutua vakavaa vahinkoa ja arvonmenetystä ja kuluttajat jäävät täksi ajaksi ilman palveluita, pitää yleiseen etuun liittyvänä pakottavana syynä tai ainakin objektiivisena oikeuttamisperusteena, jonka nojalla julkisoikeudelliset oikeushenkilöt voivat poikkeuksellisesti ja SEUT 49 ja SEUT 56 artiklaan sisältyvistä yhdenvertaisen kohtelun periaatteesta ja kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kiellosta sekä näihin perustuvasta avoimuusvelvoitteesta poiketen jättää tarjouspyyntömenettelyn järjestämättä ja myöntää hankintasopimuksen suoraan?

               3)

               Jos toiseen kysymykseen voidaan vastata myöntävästi, onko kyseisen liiketoimen tai sovinnon rajoituttava, jotta edellä mainittuja unionin oikeudessa taattuja perusvapauksia ei rajoiteta enempää kuin on tarpeen tavoiteltavan päämäärän saavuttamiseksi, siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä syntyneen kiistan päättämiseksi, vai voivatko asianosaiset tehdä pitemmälle menevän sovinnon tulevien erimielisyyksien varalta, joilla on perusteltu ja looginen yhteys kiistaan, kun sopimus samalla turvaa kuluttajan edut ja sisältää kyseisen luovutetun toiminnan arvon maksimoinnin?


title: Asia T-25/12: Kanne 17.1.2012 — 3M Pumps v. SMHV — 3M (3M Pumps)

text:
               31.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 98/23

         Kanne 17.1.2012 — 3M Pumps v. SMHV — 3M (3M Pumps)
   (Asia T-25/12)
   2012/C 98/38
   Kannekirjelmän kieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: 3M Pumps Srl (Taglio di Po, Italia) (edustaja: asianajaja F. Misuraca)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: 3M Company (St. Paul, Yhdysvallat)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 27.10.2011 tekemän päätöksen asiassa R 2406/2010-1

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: 3M Pumps Srl

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki, jossa on sanaosa ”3M Pumps”, luokkiin 7, 16 ja 38 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: 3M Company

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kuviomerkki, jossa on sanaosa ”3M”, luokkiin 7, 16 ja 38 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksytään

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylätään

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan rikkominen


title: Asia C-367/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 18.7.2007 (Hof van Cassatien (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Norma Kraaijenbrinkia vastaan (Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehty yleissopimus — 54 artikla — Ne bis in idem -periaate — Saman teon käsite — Eri teot — Syytteet kahdessa sopimusvaltiossa — Teot, joilla on sama rikollinen tarkoitus)

text:
               6.10.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 235/6

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 18.7.2007 (Hof van Cassatien (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Norma Kraaijenbrinkia vastaan
   (Asia C-367/05) (1)

   (Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehty yleissopimus - 54 artikla - Ne bis in idem -periaate - Saman teon käsite - Eri teot - Syytteet kahdessa sopimusvaltiossa - Teot, joilla on sama rikollinen tarkoitus)
   (2007/C 235/09)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Hof van Cassatie (Belgia)
   Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa
   Norma Kraaijenbrink
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Hof van Cassatie (Belgia) — Tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14.6.1985 Benelux-talousliiton valtioiden, Saksan liittotasavallan ja Ranskan tasavallan hallitusten välillä tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen (EYVL 2000, L 239, s. 19) 54 artiklan tulkinta — Ne bis in idem -periaate — Eri teot, joilla on kuitenkin sama tarkoitus ja joissa on siten oikeudellisesti kyse yhdestä teosta — 54 artiklassa tarkoitettu sama teko — Se, että valtiossa annetun tuomion jälkeen saadaan selville, että rangaistujen tekojen kanssa samana ajanjaksona on tehty sellaisia muita tekoja, jotka ilmentävät ensiksi mainittujen tekojen kanssa samaa rikollista tarkoitusta — Oikeus rangaista näistä muista teoista toisessa valtiossa — Ensimmäisessä valtiossa jo määrättyjen rangaistusten ottaminen huomioon
   Tuomiolauselma
   Tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14.6.1985 Benelux-talousliiton valtioiden, Saksan liittotasavallan ja Ranskan tasavallan hallitusten välillä tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen, joka allekirjoitettiin 19.6.1990 Schengenissä (Luxemburg), 54 artiklaa on tulkittava siten, että

               —

               kyseisen artiklan soveltamisen kannalta merkityksellisenä kriteerinä on tapahtuneiden tekojen identtisyyttä koskeva kriteeri, jolla tarkoitetaan sitä, että kyse on joukosta toisiinsa erottamattomasti liittyviä tekoja, riippumatta näiden tekojen oikeudellisesta luonnehdinnasta tai suojatusta oikeushyvästä

               —

               sellaisia eri tekoja, joissa on erityisesti kyse yhtäältä huumausainekaupan tuottamien rahamäärien hallussapidosta yhdessä sopimusvaltiossa ja toisaalta myös tällaisen kaupan tuottamien rahamäärien saattamisesta talouden kiertoon toisessa sopimusvaltiossa sijaitsevien rahanvaihtotoimistojen kautta, ei pidä katsoa Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 54 artiklassa tarkoitetuksi samaksi teoksi pelkästään sen takia, että toimivaltainen kansallinen tuomioistuin toteaa, että kyseisillä teoilla on sama rikollinen tarkoitus

               —

               kyseisen kansallisen tuomioistuimen asiana on arvioida, ovatko kaikki toisiinsa verrattavat tosiseikat siinä määrin identtisiä ja toisiinsa liittyviä, että edellä mainitun merkityksellisen kriteerin perusteella on mahdollista todeta, että kyse on Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 54 artiklassa tarkoitetusta samasta teosta.

      (1)  EUVL C 48, 25.2.2007.


title: Asia T-46/11: Kanne 24.1.2011 — Deutsche Lufthansa ym. v. komissio

text:
               12.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 80/31

         Kanne 24.1.2011 — Deutsche Lufthansa ym. v. komissio
   (Asia T-46/11)
   2011/C 80/56
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Deutsche Lufthansa AG (Köln, Saksa), Lufthansa Cargo AG (Kelsterbach, Saksa) ja Swiss International Air Lines AG (Basel, Sveitsi) (edustajat: asianajajat S. Völcker, F. Louis, E. Arsenidou ja A. Israel)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Riidanalaisen päätöksen 1–4 artikla on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komission SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamista koskevassa menettelyssä (asia COMP/39.258 — lentorahti) 9.11.2010 tekemä päätös K(2010) 7694 lopullinen on kumottava.
   Kantajat vetoavat vaatimuksensa tueksi neljään kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste koskee sitä, että riidanalainen päätös on yhteisön ja Sveitsin välisen sopimuksen 11 artiklan 1 ja 2 kohdan vastainen, koska se perustuu Sveitsissä tapahtuneeseen kilpailijoiden väliseen yhteydenpitoon.

               2.

               Toinen kanneperuste koskee sitä, että riidanalainen päätös on asetuksen N:o 3975/87 (1) 1 artiklan 2 kohdan vastainen, koska käytetään perusteena kilpailijoiden välistä yhteydenpitoa ETA-alueen ulkopuolella aikaisemmin kuin 1.5.2004 sen osoittamiseksi, että

                           —

                           eurooppalaiset lentoyhtiöt (muun muassa kantajat) ovat rikkoneet SEUT 101 artiklaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa aikaisemmin kuin 1.5.2004

                           —

                           yhtä kokonaisuutta olevan ja jatkuvan kilpailusääntöjen rikkomisen juuret ulottuvat 1.5.2004 edeltävään aikaan, mistä voidaan päätellä rikkomisen alkaneen heti mainitusta päivästä.

               3.

               Kolmas kanneperuste koskee sitä, että riidanalainen päätös on SEUT 101 artiklan, ETA-sopimuksen 53 artiklan sekä yhteisön ja Sveitsin välisen sopimuksen 8 artiklan vastainen, koska siinä katsotaan, että kilpailijoiden ETA-alueen ulkopuolella tapahtunut yhteydenpito oli osa samaa yhtä kokonaisuutta olevaa ja jatkuvaa rikkomista kuin kilpailijoiden välinen yhteydenpito päätoimipaikkojen tasolla.

               4.

               Neljäs kanneperuste koskee sitä, että riidanalainen päätös on SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan vastainen, koska se perustuu ajatukseen, jonka mukaan kilpailijoiden välillä ETA-alueen ulkopuolella tapahtunut yhteydenpito merkitsee itsessään SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkomista riippumatta siitä, ovatko ne osa samaa yhtä kokonaisuutta olevaa ja jatkuvaa rikkomista kuin päätoimipaikkojen tasolla tapahtunut kilpailijoiden välinen yhteydenpito. ETA-alueelle tapahtuvia cargo-kuljetuksia koskevat sopimukset tai yhteistoimintajärjestelyt eivät rajoita kilpailua ETA-alueella eivätkä vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Lisäksi hallitusten mukanaolo useiden merkityksellisten seikkojen osalta sulkee pois SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamisen.

      (1)  Menettelystä sovellettaessa kilpailusääntöjä lentoliikenteen alalla toimiviin yrityksiin 14.12.1987 annettu komission asetus (ETY) N:o 3975/87, EYVL L 374, s. 1


title: Asia C-177/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 15.4.2011 — Syllogos Ellinon Poleodomon kai Chorotakton v. Ypourgos Perivallontos — Chorotaxias kai Dimosion Ergon, Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon ja Ypourgos Esoterikon — Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis

text:
               2.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 194/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 15.4.2011 — Syllogos Ellinon Poleodomon kai Chorotakton v. Ypourgos Perivallontos — Chorotaxias kai Dimosion Ergon, Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon ja Ypourgos Esoterikon — Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis
   (Asia C-177/11)
   2011/C 194/14
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Symvoulio tis Epikrateias

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Syllogos Ellinon Poleodomon kai Chorotakton (Kreikan aluesuunnittelijoiden yhdistys)

      Vastaajat: Ypourgos Perivallontos — Chorotaxias kai Dimosion Ergon (Ympäristöasioista, aluesuunnittelusta ja julkisista rakennusurakoista vastaava ministeri), Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon (Talous- ja valtiovarainministeri) ja Ypourgos Esoterikon — Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis (Sisäasioista, valtionhallinnosta ja keskitetyn hallintomallin hajauttamisesta vastaava ministeri)

      Ennakkoratkaisukysymys

   Merkitseekö tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 2001/42/EY (EYVL L 197, s. 30) 3 artiklan 2 kohdan b kohta, jossa säädetään, että ympäristöarviointi on tehtävä kaikista suunnitelmista ja ohjelmista, ”joiden on katsottu edellyttävän direktiivin 92/43/ETY 6 tai 7 artiklan mukaista arviointia sen todennäköisen vaikutuksen johdosta, joka niillä on mainituissa artikloissa tarkoitetuilla alueilla”, sitä, että velvollisuus tehdä ympäristöarviointi tietystä suunnitelmasta riippuu siitä, täyttyvätkö direktiivissä 92/43 tarkoitetut ympäristöarvioinnin tekemisen edellytykset tällaisen suunnitelman osalta, ja että siten myös tässä direktiivin 2001/42 säännöksessä edellytetään, kuten edellä mainitussa direktiivin 92/43 säännöksessä, että todetaan suunnitelmalla voivan olla merkittäviä vaikutuksia tiettyyn erityisten suojelutoimien alueeseen, jolloin vastaava aineellinen arviointi jää jäsenvaltioiden tehtäväksi? Vai onko direktiivin 2001/42 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla velvollisuus tehdä ympäristöarviointi sen mukaisesti sitä vastoin riippumaton siitä, täyttyvätkö direktiivin 92/43 mukaiset ympäristöarvioinnin tekemisen edellytykset, eli arvioinnista, joka koskee sen mahdollisia merkittäviä vaikutuksia erityisten suojelutoimien alueeseen, jolloin on — päinvastoin — riittävää, että todetaan tietyn suunnitelman liittyvän jollain tavoin johonkin direktiivissä 92/43 tarkoitetuista alueista eikä välttämättä erityisten suojelutoimien alueeseen, jotta velvollisuus tällaisen arvioinnin tekemiseen syntyy?


title: Euroopan yhteisöjen komission EY:n perustamissopimuksen 300 artiklan 6 kohdan mukaisesti esittämä lausuntopyyntö (Lausunto 1/00)

text:
9.12.2000                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 355/5
1)     Espanjan myöntämästä tuesta Magefesa-yhtymälle ja sen               1)     Kanne jätetään tutkimatta.
       seuraajille 14 päivänä lokakuuta 1998 tehty komission päätös
       1999/509/EY hylätään siltä osin kuin siinä velvoitetaan
       takaisinperittävien summien osalta perimään ennen Indosan ja        2)     Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeu-
       Cunosan konkurssiin asettamista lainvastaisesti myönnetyn                  denkäyntikulut.
       tuen korot, jotka ovat erääntyneet konkurssiin asettamisen
       jälkeen.
                                                                           3)     Ranskan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
2)     Kanne hylätään muilta osin.
3)     Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan omien oi-
       keudenkäyntikulujensa lisäksi kolme neljäsosaa Euroopan yhtei-      (1) EYVL C 357, 22.11.1997.
       söjen komission oikeudenkäyntikuluista.
(1) EYVL C 71, 13.3.1999.
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                              Euroopan yhteisöjen komission EY:n perustamissopimuk-
                                                                           sen 300 artiklan 6 kohdan mukaisesti esittämä lausunto-
                             (viides jaosto)                                                             pyyntö
                    13 päivänä syyskuuta 2000                                                        (Lausunto 1/00)
asiassa C-341/97, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                 Alankomaiden kuningaskunta (1)                                                      (2000/C 355/09)
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva                    Euroopan yhteisöjen komissio on esittänyt 13.10.2000 Euroo-
kanne – Sääntöjenmukaisen virallisen huomautuksen puut-                    pan yhteisöjen tuomioistuimelle EY:n perustamissopimuksen
            tuminen – Kanteen tutkimatta jättäminen)                       300 artiklan 6 kohdan mukaisen lausuntopyynnön. Komission
                                                                           asiamiehinä ovat oikeudelliset neuvonantajat Frank Benyon ja
                           (2000/C 355/08)                                 Marie-Josée Jonczy.
                     (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                       Euroopan yhteisöjen komissio pyytää yhteisöjen tuomioistuin-
                                                                           ta antamaan lausunnon Euroopan yhteisen ilmailualueen pe-
                                                                           rustamisesta Bulgarin tasavallan, Euroopan yhteisön, Islannin,
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen           Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Norjan kuningaskun-
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                     nan, Puolan tasavallan, Romanian, Slovakian tasavallan, Slove-
                                                                           nian tasavallan, Tsekin tasavallan, Unkarin tasavallan ja Viron
Asiassa C-341/97, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-                 tasavallan kesken tehtävän sopimuksen yhteensopivuudesta
nään H. van Vliet), jota tukee Ranskan tasavalta (asiamiehenään            EY:n perustamissopimuksen määräysten kanssa ja erityisesti
K. Rispal-Bellanger) vastaan Alankomaiden kuningaskunta                    siitä, ovatko näiden määräysten mukaisia
(asiamiehenään M. A. Fiestra), jossa kantaja vaatii yhteisöjen
tuomioistuinta toteamaan, että Alankomaiden kuningaskunta
ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 30 ja 36 artik-               1)     23 artiklan 2 kohdan luonnos, jonka mukaan sopimus-
lan (joista on muutettuina tullut EY 28 ja EY 30 artikla)                         puolet voivat päättää, onko niiden tuomioistuinten saatet-
mukaisia velvoitteitaan, koska se on 16.12.1992 antanut                           tava tulkintakysymykset yhteisöjen tuomioistuimen rat-
Verordening voorkoming introductie van uitheemse toxische                         kaistaviksi
dinoflagellaten -nimisen asetuksen (asetus ulkomaisten myr-
kyllisten dinoflagellaattien tuontikiellosta), yhteisöjen tuo-             2)     23 artiklan 3 kohdan luonnos, jonka mukaan sekakomi-
mioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: ensimmäi-                       tea on viime kädessä vastuussa sopimuksen yhdenmukai-
sen jaoston puheenjohtaja L. Sevón, joka hoitaa viidennen                        sesta tulkinnasta.
jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit P. J. G. Kapteyn,
P. Jann, H. Ragnemalm ja M. Wathelet (esittelevä tuomari),
julkisasiamies: G. Cosmas, kirjaaja: hallintovirkamies L. Hew-
lett, sittemmin kirjaaja R. Grass, on antanut 13.9.2000 mää-
räyksen, jonka määräysosa on seuraava:


title: Asia F-21/14: Virkamiestuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 11.12.2014 – Iliopoulou v. Europol (Henkilöstö — Europolin henkilöstö — Europol-yleissopimus — Europolin henkilöstösäännöt — Päätös 2009/371/YOS — Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen soveltaminen Europolin työntekijöihin — Väliaikaisen toimihenkilön määräaikaisen työsopimuksen uusimatta jättäminen — Kieltäytyminen tarjoamasta väliaikaisen toimihenkilön työsopimusta toistaiseksi voimassa olevana)

text:
               2.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 34/49

         Virkamiestuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 11.12.2014 – Iliopoulou v. Europol
   (Asia F-21/14) (1)

   ((Henkilöstö - Europolin henkilöstö - Europol-yleissopimus - Europolin henkilöstösäännöt - Päätös 2009/371/YOS - Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen soveltaminen Europolin työntekijöihin - Väliaikaisen toimihenkilön määräaikaisen työsopimuksen uusimatta jättäminen - Kieltäytyminen tarjoamasta väliaikaisen toimihenkilön työsopimusta toistaiseksi voimassa olevana))
   (2015/C 034/59)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Hariklia Iliopoulou (Wassenaar, Alankomaat) (edustaja: asianajaja J.-J. Ghosez)

      Vastaaja: Euroopan poliisivirasto (asiamiehet: J. Arnould ja D. Neumann)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Sen päätöksen kumoaminen, jolla jätettiin uusimatta kantajan määräaikainen työsopimus toistaiseksi voimassa olevana, ja vaatimus velvoittaa Europol korvaamaan kantajalle sen palkan, joka hänelle olisi maksettu, jos hän olisi jatkanut vastaajan palveluksessa, ja hänelle maksettujen työttömyyskorvausten ja kaikkien muiden korvausten välinen erotus

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Euroopan poliisivirasto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan puolet Hariklia Iliopouloun oikeudenkäyntikuluista.

               3)

               Hariklia Iliopoulou vastaa puolesta omia oikeudenkäyntikulujaan.

      (1)  EUVL C 184, 16.6.2014, s. 42.


title: Asia T-130/10: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.2.2011 — Lux Management v. SMHV — Zeis Excelsa (KULTE) (Yhteisön tavaramerkki — Mitättömäksi julistamista koskeva vaatimus — Tavaramerkkien rinnakkaisuutta koskeva sopimus ja mitätöintivaatimuksen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               9.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/13

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.2.2011 — Lux Management v. SMHV — Zeis Excelsa (KULTE)
   (Asia T-130/10) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Mitättömäksi julistamista koskeva vaatimus - Tavaramerkkien rinnakkaisuutta koskeva sopimus ja mitätöintivaatimuksen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen)
   2011/C 113/26
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Lux Management Holding SA (Luxemburg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja S. Mas)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: D. Botis)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Zeis Excelsa SpA (Montegranaro, Italia)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 15.1.2010 tekemästä päätöksestä (asia R R 712/2008-4), joka koskee Zeis Excelsa SpA:n ja Lux Management Holding SA:n välistä mitättömyysmenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Lux Management Holding SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 134, 22.5.2010.


title: Asia C-353/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) on esittänyt 1.8.2008 — A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl e altri v. Ministero della Salute e Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               6.12.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 313/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) on esittänyt 1.8.2008 — A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl e altri v. Ministero della Salute e Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   (Asia C-353/08)
   (2008/C 313/17)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: A. Menarini Industrie Farmaceutiche Riunite Srl e altri

      Vastaaja: Ministero della Salute e Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               (Direktiivin 89/105) 2 ja 3 artiklassa (1) säädetään jäsenvaltion viranomaisten ja lääkeyritysten välisestä suhteesta siten, että niiden mukaan tietyn lääkkeen hinta määritellään tai sen hintaa korotetaan mainittujen antamien tietojen perusteella mutta siinä määrin kuin toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät tämän, eli yritysten ja lääkkeiden valvonnasta vastaavien viranomaisten välisen vuoropuhelun perusteella, minkä jälkeen kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdassa säädetään ”kaikkia lääkkeitä tai tiettyjä lääkeryhmiä koskevan hintasulun” määräämisestä, joka on yleisluontoinen keino, jonka yhteydessä on vähintään kerran vuodessa todennettava, onko sulun jatkaminen jäsenvaltion makroekonomisten olosuhteiden vuoksi perusteltua.
               Säännöksessä annetaan toimivaltaisille viranomaisille 90 päivän määräaika toimia, ja siinä säädetään, että niiden on määräajan päättyessä ilmoitettava, mitä mahdollisia korotuksia tai alentamisia hintoihin ollaan tekemässä.
               On selvitettävä, onko tätä säännöstä, siltä osin kuin siinä viitataan ”mahdollisiin hintojen alentamisiin”, tulkittava siten, että kaikkia lääkkeitä tai tiettyjä lääkeryhmiä koskevaan hintasulkuun liittyvän yleisen toimenpiteen lisäksi säädetään myös toisesta yleisestä toimenpiteestä, joka kattaa mahdollisuuden kaikkien lääkkeiden tai tiettyjen lääkeryhmien hintojen alentamiseen.

               2)

               On selvitettävä, voidaanko direktiivin 89/105 4 artiklan 1 kohtaa, siltä osin kuin siinä velvoitetaan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset vähintään kerran vuodessa todentamaan, onko hintasulun jatkaminen muuttamattomana makroekonomisten olosuhteiden vuoksi perusteltua, tulkita siten, että jos hintojen alentaminen hyväksytään ensimmäiseen kysymykseen annettavassa vastauksessa, on mahdollista turvautua tähän toimenpiteeseen myös useita kertoja yhden vuoden aikana ja toistaa se useiden vuosien ajan (vuodesta 2002 vuoteen 2010).

               3)

               Voidaanko edellä mainitun 4 artiklan nojalla — jota on luettava niiden perustelukappaleiden valossa, jotka koskevat yksittäisten lääkkeiden hintojen valvontakeinojen ensisijaista päämäärää, joka on ”kansanterveyden edistäminen varmistamalla lääkkeiden riittävä saatavuus kohtuullisin kustannuksin ja sellaisten erojen välttäminen tällaisten toimenpiteiden kesken, jotka saattavat estää ja vääristää yhteisön sisäistä lääkekauppaa” — katsoa, että sellaisten toimenpiteiden toteuttaminen on yhteensopivaa yhteisön oikeuden kanssa, joissa viitataan ainoastaan kulujen ”arvioituun” taloudelliseen arvoon eikä ”selvitettyyn” arvoon (kysymys koskee molempia tapauksia)?

               4)

               Onko vaatimusten, jotka liittyvät lääkekulujen enimmäismäärien noudattamiseen ja jotka jokainen jäsenvaltio on toimivaltainen määrittämään, kohdistuttava tarkasti yksinomaan lääkekuluihin vai voidaanko katsoa valtioiden toimivaltaan kuuluvaksi, että ne ottavat harkintavaltansa mukaan huomioon muitakin terveydenhuollon kustannuksiin liittyviä tietoja?

      (1)  Ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden hintojen sääntelytoimenpiteiden avoimuudesta ja niiden soveltamisesta kansallisissa sairausvakuutusjärjestelmissä 21.12.1988 annettu neuvoston direktiivi 89/105/ETY (EYVL L 40, s. 8).


title: Asia T-248/13: Kanne 6.11.2013 — FK v. komissio

text:
               11.1.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 9/24

         Kanne 6.11.2013 — FK v. komissio
   (Asia T-248/13)
   2014/C 9/39
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: FK (Damaskos, Syyria) (edustajat: barrister E. Grieves ja solicitor J. Carey)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 467/2001 kumoamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 881/2002 muuttamisesta 74. kerran 10.1.2007 annetun komission asetuksen (EY) N:o 14/2007 (EUVL L 6, s. 6) siltä osin kuin se koskee kantajaa, ja 6.3.2013 tehdyn komission päätöksen pitää kantaja luettelossa

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen väitteeseen, ettei riidanalaista päätöstä ollut tehty viivyttelemättä tai kohtuullisessa ajassa.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen väitteeseen, ettei komissio ollut arvioinut tarkoituksenmukaisesti, täyttikö kantaja ratkaisevat kriteerit. Kantaja väittää erityisesti, että komissio: a) ei ollut etsinyt eikä/tai esittänyt väitteilleen näyttöä; b) ei ollut varmistanut, sen päätöksen perustelut olivat yhdenmukaiset Yhdistyneiden Kansakuntien pakotekomitean perustelujen kanssa, eikä se ollut etsinyt eikä/tai esittänyt riittävän yksityiskohtaisia tietoja väitteistä niin, että kantaja olisi voinut vastata niihin tehokkaasti; c) ei ollut tutkinut, perustuiko mikään väitteistä kiduksella saatuun aineistoon, ja d) etsinyt eikä/tai esittänyt mitään merkityksellistä syyttömyyden todistavaa aineistoa.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu väitteeseen siitä, että komissio ei ole soveltanut oikeaa todistustaakkaa ja näytön tasoa.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu väitteeseen siitä, että komission perustelut ovat oikeudellisesti puutteelliset, koska: a) mitään väitteistä ei tue näyttö, joten se ei ole osoittanut väitteiden paikkansa pitävyyttä; b) jotkut väitteistä ovat liian epätäsmällisiä, jotta kantaja voisi tehokkaasti kiistää kyseiset väitteet; c) jotkut väitteistä ovat niin historiallisia ja/tai epämääräisiä, että niitä ei voi järkevästi liittää relevantteihin kriteereihin ja d) jotkut väitteistä ovat ristiriidassa syyttömyyden todistavan aineiston kanssa.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu väitteeseen siitä, että komissio ei ole noudattanut suhteellisuusperiaatetta, eikä tasapainottanut kantajan perusoikeuksia sen vaaran kanssa, joka hänen väitetään aiheuttavan tällä hetkellä.


title: Asia C-511/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 27.10.2010 — Finanzamt Hildesheim v. BLC Baumarkt GmbH & Co. KG

text:
               29.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 27.10.2010 — Finanzamt Hildesheim v. BLC Baumarkt GmbH & Co. KG
   (Asia C-511/10)
   ()
   2011/C 30/25
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Finanzamt Hildesheim

      Vastaaja: BLC Baumarkt GmbH & Co. KG

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (1) 17 artiklan 5 kohdan kolmatta alakohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltiot voivat sen nojalla säätää, että sekakäytössä olevan kiinteistön rakentamiseen liittyviin ostoihin sisältyvän veron jakamisessa on käytettävä ensisijaisesti muuta kuin liikevaihdon mukaista jakoperustetta?

      (1)  Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1).


title: Asia C-162/02: Euroopan yhteisöjen komission 30.4.2002 Saksan liittotasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 156/8                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       29.6.2002
Euroopan yhteisöjen komission 30.4.2002 Saksan liittota-                 Euroopan yhteisöjen komission 30.4.2002 Saksan liittota-
                savaltaa vastaan nostama kanne                                           savaltaa vastaan nostama kanne
                          (Asia C-162/02)                                                          (Asia C-163/02)
                          (2002/C 156/14)                                                          (2002/C 156/15)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 30.4.2002 Euroo-                Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 30.4.2002 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasaval-            pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasaval-
taa vastaan. Kantajan asiamiehenä on Euroopan yhteisöjen                 taa vastaan. Kantajan asiamiehenä on Euroopan yhteisöjen
komission oikeudellisen yksikön virkamies Gerald Braun ja                komission oikeudellisen yksikön virkamies Gerald Braun ja
prosessiosoite Luxemburgissa c/o Euroopan yhteisöjen komis-              prosessiosoite Luxemburgissa c/o Euroopan yhteisöjen komis-
sion oikeudellisen yksikön virkamies Luis Escobar Guerrero,              sion oikeudellisen yksikön virkamies Luis Escobar Guerrero,
Centre Wagner C 254, Kirchberg.                                          Centre Wagner C 254, Kirchberg.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                             Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
1.    toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut             1.    toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut EY:n
      EY:n perustamissopimuksen ja toimittajien neuvoston                      perustamissopimuksen ja toimittajien tekemää merkintää
      direktiivin 98/56/EY (1) mukaisesti ylläpitämiä koristekas-              tai muuta asiakirjaa koskevien vaatimusten vahvistami-
      vilajikkeiden luetteloita koskevista täydentävistä säännök-              sesta neuvoston direktiivin 98/56/EY (1) mukaisesti
      sistä 28 päivänä kesäkuuta 1999 annetun komission                        28 päivänä kesäkuuta 1999 annetun komission direktii-
      direktiivin 1999/68/EY (2) mukaisia velvoitteitaan, koska                vin 1999/66/EY (2) mukaisia velvoitteitaan, koska se
      se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kaikkia kyseisen                ei ole antanut säädetyssä määräajassa kaikkia kyseisen
      direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja              direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja
      hallinnollisia määräyksiä,                                               hallinnollisia määräyksiä,
2.    velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.               2.    velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Määräaika       direktiivin     täytäntöönpanemiselle      päättyi       Määräaika       direktiivin     täytäntöönpanemiselle     päättyi
31.12.1999.                                                              31.12.1999.
(1) EYVL L 226, s. 16.                                                   (1) EYVL L 226, s. 16.
(2) EYVL L 172, s. 42.                                                   (2) EYVL L 164, s. 76.


title: Tuomioistuimen tuomio, annettu 10 päivänä joulukuuta 2010 , asiassa E-9/10 – EFTAn valvontaviranomainen v. Liechtensteinin ruhtinaskunta (Sopimuspuolen velvoitteiden noudattamatta jättäminen – Ammattipätevyyden tunnustamisesta annettu direktiivi 2005/36/EY)

text:
               19.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/4

         TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   annettu 10 päivänä joulukuuta 2010,
   asiassa E-9/10
   EFTAn valvontaviranomainen v. Liechtensteinin ruhtinaskunta
   (Sopimuspuolen velvoitteiden noudattamatta jättäminen – Ammattipätevyyden tunnustamisesta annettu direktiivi 2005/36/EY)
   (2011/C 148/04)
   Asiassa E-9/10, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Liechtensteinin ruhtinaskunta, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että jättäessään määräajan kuluessa hyväksymättä toimenpiteet, jotka ovat tarpeen ETA-sopimuksen liitteessä VII olevassa 1 kohdassa tarkoitetun säädöksen (ammattipätevyyden tunnustamisesta 7 päivänä syyskuuta 2005 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/36/EY, sellaisena kuin se on muutettuna ammattitutkintojen tunnustamisesta 7 päivänä syyskuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY liitteiden II ja III muuttamisesta 5 päivänä joulukuuta 2007 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1430/2007 ja ammattipätevyyden tunnustamisesta 7 päivänä syyskuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY liitteen II muuttamisesta 31 päivänä heinäkuuta 2008 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 755/2008), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1, saattamiseksi täysimääräisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä, tai jättäessään ilmoittamatta kyseisistä toimenpiteistä EFTAn valvontaviranomaiselle, Liechtensteinin ruhtinaskunta on laiminlyönyt direktiivin 63 artiklan ensimmäisen kohdan ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa. EFTAn tuomioistuin, jonka muodostivat tuomioistuimen presidentti Carl Baudenbacher ja tuomarit Thorgeir Örlygsson ja Henrik Bull (esittelijä), antoi 10 päivänä joulukuuta 2010 tuomion,
   jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Todetaan, että jättäessään määräajan kuluessa hyväksymättä toimenpiteet, jotka ovat tarpeen ETA-sopimuksen liitteessä VII olevassa 1 kohdassa tarkoitetun säädöksen (ammattipätevyyden tunnustamisesta 7 päivänä syyskuuta 2005 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/36/EY, sellaisena kuin se on muutettuna ammattitutkintojen tunnustamisesta 7 päivänä syyskuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY liitteiden II ja III muuttamisesta 5 päivänä joulukuuta 2007 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1430/2007 ja ammattipätevyyden tunnustamisesta 7 päivänä syyskuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY liitteen II muuttamisesta 31 päivänä heinäkuuta 2008 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 755/2008), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1, saattamiseksi täysimääräisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä Liechtensteinin ruhtinaskunta on laiminlyönyt direktiivin 63 artiklan ensimmäisen kohdan ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa.

               2)

               Liechtensteinin ruhtinaskunta määrätään maksamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia F-30/08: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 11.5.2010 — Nanopoulos v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Virkamiestuomioistuimen toimivalta — Tutkittavaksi ottaminen — Kielteinen päätös — Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Vuodot lehdistössä — Syyttömyysolettaman periaate — Henkinen kärsimys — Päätös kurinpitomenettelyn aloittamisesta — Ilmeinen arviointivirhe — Avustamisvelvollisuus — Henkilöstösääntöjen 24 artikla)

text:
               31.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/52

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 11.5.2010 — Nanopoulos v. komissio
   (Asia F-30/08) (1)

   (Henkilöstö - Virkamiehet - Virkamiestuomioistuimen toimivalta - Tutkittavaksi ottaminen - Kielteinen päätös - Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Vuodot lehdistössä - Syyttömyysolettaman periaate - Henkinen kärsimys - Päätös kurinpitomenettelyn aloittamisesta - Ilmeinen arviointivirhe - Avustamisvelvollisuus - Henkilöstösääntöjen 24 artikla)
   2010/C 209/79
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Fotios Nanopoulos (Itzig, Luxemburg) (edustajat: asianajajat V. Christianos, D. Gouloussis ja V. Vlassi)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi J. Currall ja K. Herrmann, sittemmin J. Currall ja K. Herrmann, avustajinaan asianajajat E. Bourtzalas ja I. Antypas)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Komission velvoittaminen maksamaan kantajalle vahingonkorvausta sen vuoksi, että hänen perusoikeuksiaan on loukattu siten, että hänen kunniansa ja maineensa on saatettu kyseenalaisiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan komissio velvoitetaan maksamaan Fotios Nanopoulosille 90 000 euron summa.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Euroopan komissio vastaa kaikista oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 171, 5.7.2008, s. 50.


title: Asia F-36/12: Kanne 15.3.2012 — ZZ v. EIP

text:
               23.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 184/23

         Kanne 15.3.2012 — ZZ v. EIP
   (Asia F-36/12)
   2012/C 184/51
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja N. Thieltgen)

      Vastaaja: Euroopan investointipankki

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Päätöksen, jolla hylättiin implisiittisesti kantajan korvaus- ja vahingonkorvausvaatimus EIP:n syyksi luettavista virkavirheistä, joihin kantaja väittää vastaajan syyllistyneen, kumoaminen

      Vaatimukset

               —

               EIP on velvoitettava korvaamaan aineellinen vahinko ja henkinen kärsimys, jotka ovat aiheutuneet kantajalle EIP:n syyksi luettavista virkavirheistä, viivästyskorkoineen

                           —

                           EIP:n huolenpito- ja suojeluvelvoitteen rikkomisesta: 114 100 euroa

                           —

                           Henkilöstösääntöjen 42 artiklan rikkomisesta: 10 000 euroa

               —

               EIP on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-182/02: Conseil d'Etat on 25.1.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Ligue pour la protection des oiseaux, Association pour la protection des animaux sauvages, Rassemblement des opposants à la chasse, Union national des fédérations départementales de chasseurs ja l'Association nationale des chaseurs de gibier d'eau vastaan Ranskan tasavalta

text:
C 169/24               FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         13.7.2002
Conseil d’Etat on 25.1.2002 tekemällään päätöksellä esittä-           Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
mä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Ligue pour la protec-
tion des oiseaux, Association pour la protection des
animaux sauvages, Rassemblement des opposants à la
chasse, Union national des fédérations départementales                –     kumoaa maantieliikenteen liikkuvissa tehtävissä toimi-
de chasseurs ja l’Association nationale des chaseurs de                     vien henkilöiden työajan järjestämisestä annetun Euroo-
            gibier d’eau vastaan Ranskan tasavalta                          pan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/15/EY (1)
                                                                            ja
                         (Asia C-182/02)
                                                                      –     velvoittaa vastaajana olevan toimielimen korvaamaan
                                                                            oikeudenkäyntikulut.
                         (2002/C 169/42)
Conseil d’Etat on pyytänyt 25.1.2002 tekemällään päätöksellä,
joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 15.5.2002,
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asias-          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
sa Ligue pour la protection des oiseaux, Association pour
la protection des animaux sauvages, Rassemblement des
opposants à la chasse, Union national des fédérations départe-
mentales de chasseurs ja l’Association nationale des chaseurs de
gibier d’eau vastaan Ranskan tasavalta seuraaviin kysymyksiin:
–     Onko 2 päivänä huhtikuuta 1979(1) annetun direktiivin           Ammatillisen ja yritystoiminnan vapauden loukkaaminen
      79/409 9 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että jäsenval-
      tio voi sen nojalla poiketa metsästyskauden alkamis- ja
      päättymispäivistä, jotka johtuvat direktiivin 7 artiklan        –     itsenäisten liikenteenharjoittajien sisällyttäminen kanteen
      4 kohdassa luetelluista tavoitteista?                                 kohteena olevan direktiivin soveltamisalaan on vastoin
                                                                            sitä yleisiin oikeusperiaatteisiin kuuluvaa perustavanlaa-
–     Jos vastaus edelliseen kysymykseen on myöntävä, mitkä                 tuista oikeutta harjoittaa vapaasti ammatillista toimintaa
      ovat ne perusteet, joiden avulla voidaan määritellä tämän             tai yritystoimintaa, jonka noudattamista yhteisöjen tuo-
      poikkeuksen rajat?                                                    mioistuin valvoo.
(1) Luonnonvaraisten lintujen suojelua koskeva neuvoston direktiivi   –     Syrjintäkiellon periaatteen loukkaaminen: itsenäisten lii-
    79/409/ETY (EYVL L 59, s. 61).                                          kenteenharjoittajien sisällyttäminen direktiivin sovelta-
                                                                            misalaan merkitsee näiden liikenteenharjoittajien perus-
                                                                            teetonta syrjintää toisen lukuun toimiviin liikenteenhar-
                                                                            joittajiin nähden, sillä kyse on täysin erilaisten tilanteiden
                                                                            kohtelemisesta samalla tavoin ilman sen oikeuttavaa
                                                                            objektiivista perustelua. Lisäksi direktiivissä jätetään huo-
                                                                            miotta EY 74 artiklan määräys, jossa neuvosto velvoite-
                                                                            taan kuljetusmaksuja ja -ehtoja koskevissa toimenpiteissä
                                                                            ottamaan huomioon liikenteenharjoittajien taloudellinen
Espanjan kuningaskunnan 16.5.2002 Euroopan unionin                          tilanne.
              neuvostoa vastaan nostama kanne
                                                                            Lisäksi itsenäisten liikenteenharjoittajien sisällyttäminen
                         (Asia C-184/02)                                    direktiivin soveltamisalaan rajoittaa kuljetusyritysten pe-
                                                                            rustamista ja kehitysmahdollisuuksia, kun niiden oikeus-
                                                                            asemasta tehdään epäselvä. Pienet yrittäjät eivät enää
                         (2002/C 169/43)                                    tiedä, kuuluuko niiden toiminta yritystoimintaan vai
                                                                            työsuhteeseen, kuten kenen tahansa työntekijän toiminta,
                                                                            tai, mikä pahinta, sovelletaanko heihin direktiivissä asetet-
                                                                            tuja rajoituksia mutta ei siinä tunnustettuja oikeuksia. Se,
                                                                            että itsenäiset liikenteenharjoittajat sisällytetään direktii-
Espanjan kuningaskunta on nostanut 16.5.2002 Euroopan                       vin soveltamisalaan, syrjii heitä verrattuna työntekijöiden
yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin neu-                   kautta toisen lukuun toimiviin liikenteenharjoittajiin, sillä
vostoa vastaan. Kantajan asiamiehenä on valtionasiamies Rosa-               heidän on mahdotonta harjoittaa normaalisti toimin-
rio Silva de Lapuerta, ja prosessiosoite Luxemburgissa Espanjan             taansa, heidän kilpailukykyään heikennetään ja heidät
suurlähetystö, 4-6, rue Emmanuel Servais.                                   syrjäytetään asteittain markkinoilta.


title: Asia F-24/09: Kanne 16.3.2009 — Wagner-Leclerq v. neuvosto

text:
               16.5.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/47

         Kanne 16.3.2009 — Wagner-Leclerq v. neuvosto
   (Asia F-24/09)
   2009/C 113/101
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Wagner-Leclerq (edustajat: asianajajat S. Rodriquez, C. Bernard-Glanz))

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Asian kohde ja kuvaus

   AST -tehtäväryhmään (ura-alue I-11) kuuluvia, vuonna 2008 ylennyskelpoisiksi esitettyjä virkamiehiä koskevasta luettelosta tehdyn nimittävän viranomaisen päätöksen, joka julkaistiin 24.4.2008 julkaistulla henkilöstötiedotteella (CP) nro 75/08, kumoaminen.

      Kantajan vaatimukset

   Kantaja vaatii, että virkamiestuomioistuin

               —

               kumoaa AST -tehtäväryhmään (urakehitys I-11) kuuluvia, vuonna 2008 ylennyskelpoisiksi esitettyjä virkamiehiä koskevasta luettelosta tehdyn nimittävän viranomaisen päätöksen, joka julkaistiin 24.4.2008 julkaistulla henkilöstötiedotteella (CP) nro 75/08

               —

               kumoaa tarvittaessa nimittävän viranomaisen päätöksen, jolla hylättiin kantajan valitus

               —

               velvoittaa Euroopan unionin neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 13 päivänä helmikuuta 2003 asiassa C-458/00, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Luxemburgin suurherttuakunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Asetuksen (ETY) N:o 259/93 7 artiklan 2 ja 4 kohta – Jätteiden siirron tarkoituksen luokittelu (hyödyntäminen vai huolehtiminen) – Poltettavat jätteet – Direktiivin 75/442/ETY liitteessä II B oleva R 1 kohta – Käsite "käyttö pääasiassa polttoaineena tai muutoin energian tuottamiseksi")

text:
C 83/2                      FI                              Euroopan unionin virallinen lehti                                            5.4.2003
tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa                           YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Stichting ter
Exploitatie van Naburige Rechten (SENA) ja Nederlandse                                                     (viides jaosto)
Omroep Stichting (NOS) ennakkoratkaisun vuokraus- ja
lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuk-                                    13 päivänä helmikuuta 2003
sista henkisen omaisuuden alalla 19 päivänä marraskuuta
1992 annetun neuvoston direktiivin 92/100/ETY (EYVL                           asiassa C-458/00, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
L 346, s. 61) 8 artiklan 2 kohdan tulkinnasta, yhteisöjen                                     Luxemburgin suurherttuakunta (1)
tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: jaos-
ton puheenjohtaja J.-P. Puissochet (esittelevä tuomari) sekä
tuomarit C. Gulmann, V. Skouris, F. Macken ja J. N. Cunha                     (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Asetuk-
Rodrigues, julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja: hallintovirka-               sen (ETY) N:o 259/93 7 artiklan 2 ja 4 kohta – Jätteiden
mies M.-F. Contet, on antanut 6.2.2003 tuomion, jonka                         siirron tarkoituksen luokittelu (hyödyntäminen vai huolehti-
tuomiolauselma on seuraava:                                                   minen) – Poltettavat jätteet – Direktiivin 75/442/ETY liit-
                                                                              teessä II B oleva R 1 kohta – Käsite ”käyttö pääasiassa
                                                                                polttoaineena tai muutoin energian tuottamiseksi”)
                                                                                (2003/C 83/03)
1)     Vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden                              (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
       lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla 19 päivänä
       marraskuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/100/                 (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
       ETY 8 artiklan 2 kohdassa olevaa kohtuullisen korvauksen                              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
       käsitettä on tulkittava yhdenmukaisella tavalla kaikissa
       jäsenvaltioissa ja kunkin jäsenvaltion on sovellettava sitä;
       kunkin jäsenvaltion on määritettävä alueellaan asianmukai-             Asiassa C-458/00, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-
       simmat perusteet varmistaakseen yhteisön oikeuden ja erityi-           nään H. Støvlbaek ja J. Adda) vastaan Luxemburgin suurhert-
       sesti edellä mainitun direktiivin asettamissa rajoissa tämän           tuakunta (asiamiehenään J. Faltz), jota tukee Itävallan tasavalta
       yhteisön oikeuden käsitteen noudattamisen.                             (asiamiehinään C. Pesendorfer), jossa kantaja vaatii yhteisöjen
                                                                              tuomioistuinta toteamaan, että Luxemburgin suurherttuakunta
                                                                              ei ole noudattanut Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön
                                                                              ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvon-
2)     Direktiivin 92/110/ETY 8 artiklan 2 kohta ei estä sellaista            nasta ja tarkastamisesta 1 päivänä helmikuuta 1993 annetun
       esittäville taiteilijoille ja äänitteiden tuottajille suoritettavan    neuvoston asetuksen (ETY) N:o 259/93 (EYVL L 30, s. 1) 2, 6
       kohtuullisen korvauksen laskentamallia, joka käsittää muuttu-          ja 7 artiklan sekä jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun
       via ja muuttumattomia tekijöitä, kuten äänitteiden lähetystun-         neuvoston direktiivin 75/442/ETY (EYVL L 194, s. 39),
       timäärä, yleisradiojärjestön edustamien radio- ja televisiolähe-       sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettuna 24.5.1996
       tystoiminnan harjoittajien saavuttama yleisömäärä, tekijänoi-          tehdyllä komission päätöksellä 96/350/EY (EYVL L 135, s. 32),
       keudella suojattujen musiikkiteosten esittämis- ja lähetysoi-          1 artiklan f alakohdan mukaisia velvoitteitaan, kun tätä
       keuksista sopimuksen perusteella maksettavat tariffit,                 jälkimmäistä säännöstä tarkastellaan yhdessä tämän direktiivin
       yleisradiotoimintaa harjoittavien julkisten laitosten kyseisen         liitteessä II B olevan R 1 kohdan kanssa, koska se on esittänyt
       jäsenvaltion naapurijäsenvaltioissa soveltamat tariffit sekä           kyseisen asetuksen 7 artiklan 2 ja 4 kohdan sekä tämän
       kaupallisten asemien maksamat määrät; edellytyksenä on,                direktiivin 1 artiklan f alakohdan, kun tätä säännöstä tarkastel-
       että tämä malli mahdollistaa asianmukaisen tasapainon                  laan yhdessä direktiivin liitteessä II B olevan R 1 kohdan
       saavuttamisen niiden intressien välillä, jotka yhtäältä esittävil-     kanssa, vastaisia perusteettomia vastalauseita jätteiden toiseen
       lä taiteilijoilla ja tuottajilla on korvauksen saamiseen tietyn        jäsenvaltioon pääasiassa polttoaineena käytettäväksi tapahtu-
       äänitteen yleisradioimisesta ja toisaalta kolmansilla on siihen,       via tiettyjä siirtoja vastaan, yhteisöjen tuomioistuin (viides
       että tätä äänitettä voidaan yleisradioida kohtuullisin ehdoin,         jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja
       ja että se ei ole minkään yhteisön oikeuden periaatteen                M. Wathelet sekä tuomarit C. W. A. Timmermans (esittelevä
       vastainen.                                                             tuomari), D. A. O. Edward, P. Jann ja s. von Bahr, julkisasiamies:
                                                                              F. G. Jacobs, kirjaaja: johtava hallintovirkamies H. A. Rühl,
                                                                              on antanut 13.2.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on
                                                                              seuraava:
                                                                              1)     Kanne hylätään.
( 1) EYVL C 247, 26.8.2000.                                                   2)     Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeu-
                                                                                denkäyntikulut.
                                                                              3)     Itävallan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                                                                              (1 ) EYVL C 45, 10.2.2001.


title: Asia T-166/08: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 30.9.2009 — Ivanov v. komissio (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Hallinnolliset ja tekniset avustavat paikalliset toimihenkilöt — Hakemuksen hylkääminen — Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimivalta — Kanneoikeuden menettäminen kumoamiskanteen osalta — Yksityisille oikeuksia antavan oikeussäännön riittävän ilmeinen rikkominen — Euroopan oikeusasiamiehen toimi — Kanne, joka on osittain jätettävä tutkimatta ja osittain selvästi täysin perusteeton)

text:
               21.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/48

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 30.9.2009 — Ivanov v. komissio
   (Asia T-166/08) (1)

   (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Hallinnolliset ja tekniset avustavat paikalliset toimihenkilöt - Hakemuksen hylkääminen - Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toimivalta - Kanneoikeuden menettäminen kumoamiskanteen osalta - Yksityisille oikeuksia antavan oikeussäännön riittävän ilmeinen rikkominen - Euroopan oikeusasiamiehen toimi - Kanne, joka on osittain jätettävä tutkimatta ja osittain selvästi täysin perusteeton)
   2009/C 282/92
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Vladimir Ivanov (Boulogne-Billancourt, Ranska) (edustaja: asianajaja F. Rollinger)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: J. Currall ja B. Eggers)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Sen vahingon korvaamista koskeva kanne, jonka kantaja väittää itselleen aiheutuneen komission päätöksestä, jolla kantajaa ei palkattu hallinnolliseksi ja tekniseksi avustavaksi paikalliseksi toimihenkilöksi komission edustustoon Sofiassa (Bulgaria)

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Vladimir Ivanov velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 183, 19.7.2008.


title: Asia C-9/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 18.6.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat) – Staatssecretaris van Financiën v. D. G. Kieback (Ennakkoratkaisupyyntö — Työntekijöiden vapaa liikkuvuus — Verolainsäädäntö — Tuloverot — Jäsenvaltion alueelta saadut tulot — Ulkomailla asuva työntekijä — Verotus työskentelyvaltiossa — Edellytykset)

text:
               24.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 279/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 18.6.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat) – Staatssecretaris van Financiën v. D. G. Kieback
   (Asia C-9/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Työntekijöiden vapaa liikkuvuus - Verolainsäädäntö - Tuloverot - Jäsenvaltion alueelta saadut tulot - Ulkomailla asuva työntekijä - Verotus työskentelyvaltiossa - Edellytykset))
   (2015/C 279/12)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Staatssecretaris van Financiën

      Vastaaja: D. G. Kieback

      Tuomiolauselma

   EY 39 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että jäsenvaltio kieltäytyy sellaisen ulkomailla asuvan työntekijän tuloverotuksessa, joka on työskennellyt tässä jäsenvaltiossa vain osan kyseisestä vuodesta, myöntämästä mainitulle työntekijälle hänen henkilökohtaisen ja perhetilanteensa perusteella määritettävää veroetua sillä perusteella, että vaikka mainittu työntekijä on saanut kaikki tai lähes kaikki kyseiseen ajanjaksoon liittyvät tulonsa tästä jäsenvaltiosta, ne eivät vastaa pääosaa hänen koko kyseisen vuoden veronalaisista tuloistaan. Sillä seikalla, että kyseinen työntekijä on muuttanut työskentelemään kolmanteen valtioon eikä toiseen unionin jäsenvaltioon, ei ole merkitystä tämän tulkinnan kannalta.

      (1)  EUVL C 102, 7.4.2014.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (toinen jaosto) 7 päivänä heinäkuuta 2005, asiassa C-364/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Helleenien tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 84/360/ETY — Ilman pilaantuminen — Teollisuuslaitokset — Sähkövoimala)

text:
               3.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/9

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (toinen jaosto)
   7 päivänä heinäkuuta 2005,
   asiassa C-364/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Helleenien tasavalta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 84/360/ETY - Ilman pilaantuminen - Teollisuuslaitokset - Sähkövoimala)
   (2005/C 217/17)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asiassa C-364/03, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 22.8.2003, Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään G. Valero Jordana ja M. Konstantinidis, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Helleenien tasavalta, asiamiehenään E. Skandalou, prosessiosoite Luxemburgissa, yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit R. Silva de Lapuerta, R. Schintgen (esittelevä tuomari), P. Kūris ja G. Arestis, julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja: johtava hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut 7.7.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Helleenien tasavalta ei ole noudattanut teollisuuslaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen estämisestä 28 päivänä kesäkuuta 1984 annetun neuvoston direktiivin 84/360/ETY 13 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole määritellyt politiikkaa eikä strategiaa, joka koskee Dimosia Epicheirisi Ilektrismou -yhtiön (julkinen sähköalan yritys) Kreetan saarella Linoperamatassa sijaitsevan voimalan höyryturbiini– ja kaasuturbiiniyksiköiden asteittaista mukauttamista parhaaseen saatavilla olevaan tekniikkaan.

               2)

               Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 251, 18.10.2003.


title: Asia C-5/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 7.1.2014 — Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH v. Hauptzollamt Osnabrück

text:
               22.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 85/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 7.1.2014 — Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH v. Hauptzollamt Osnabrück
   (Asia C-5/14)
   2014/C 85/29
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Finanzgericht Hamburg

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH

      Vastaaja: Hauptzollamt Osnabrück

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Oikeuttaako Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 267 artiklan toinen kohta luettuna yhdessä ensimmäisen kohdan b alakohdan kanssa jäsenvaltion tuomioistuimen esittämään unionin oikeuden tulkintaa koskevia kysymyksiä, jotka sille esitetään kansallisen lain laillisuuden yhteydessä, unionin tuomioistuimelle silloinkin, kun kansallinen tuomioistuin ei ainoastaan pidä kyseenalaisena sitä, onko laki unionin oikeuden mukainen, vaan on myös vakuuttunut siitä, että kansallinen laki on kansallisen perustuslain vastainen ja on tämän vuoksi rinnakkaisasiassa jo kääntynyt kansallisen oikeuden mukaan lakien perustuslainvastaisuudesta päättämiseen yksin toimivaltaisen perustuslakituomioistuimen puoleen mutta perustuslakituomioistuin ei ole vielä antanut ratkaisuaan?
               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:

               2)

               Ovatko valmisteveron yhdenmukaistamisesta sekä energiatuotteista ja sähköstä annetut direktiivit 2008/118/EY (1) ja 2003/96/EY (2) esteenä sellaisen kansallisen veron käyttöönotolle, joka kannetaan kaupalliseen sähköntuotantoon käytetyistä ydinpolttoaineista? Onko merkitystä sillä, voidaanko odottaa, että kansallinen vero voidaan vyöryttää sähkön hinnan kautta kuluttajien maksettavaksi, ja mitä vyöryttämisellä mahdollisesti tarkoitetaan?

               3)

               Voiko yritys vastustaa veroa, jonka jäsenvaltio kantaa saadakseen tuloja ydinpolttoaineiden käyttämisestä kaupalliseen sähköntuotantoon, sillä perusteella, että veron kantaminen on SEUT 107 artiklassa tarkoitettua unionin oikeuden vastaista tukea?
               Mikäli edeltävään kysymykseen vastataan myöntävästi:
               Onko Saksan ydinpolttoaineverolaki, jonka mukaan tulojen saamiseksi veroa kannetaan ainoastaan sellaisilta yrityksiltä, jotka tuottavat sähköä kaupallisesti käyttämällä ydinpolttoaineita, SEUT 107 artiklassa tarkoitettu valtiontukitoimenpide? Mitkä seikat ovat merkittäviä tutkittaessa, ovatko muut yritykset, joilta veroja ei kanneta samalla tavalla, rinnastettavassa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa?

               4)

               Onko Saksan ydinpolttoaineveron kantaminen ristiriidassa Euroopan atomienergiayhteisön (Euratom) perustamissopimuksen määräysten kanssa?

      (1)  Valmisteveroja koskevasta yleisestä järjestelmästä ja direktiivin 92/12/ETY kumoamisesta 16.12.2008 annettu neuvoston direktiivi 2008/118/EY (EYVL L 9, s. 12).

      (2)  Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/96/EY (EUVL L 283, s. 51).


title: Asia T-706/16 P: Valitus, jonka HB on tehnyt 3.10.2016 virkamiestuomioistuimen asiassa F-125/15, HB v. komissio, 21.7.2016 antamasta tuomiosta

text:
               5.12.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 454/30

      Valitus, jonka HB on tehnyt 3.10.2016 virkamiestuomioistuimen asiassa F-125/15, HB v. komissio, 21.7.2016 antamasta tuomiosta
      (Asia T-706/16 P)
      (2016/C 454/52)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittaja: HB (Schweich, Saksa) (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

         Muu osapuoli: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan virkamiestuomioistuimen tuomion asiassa F-125/15, HB vastaan komissio,
                  antamaan uuden ratkaisun,

                  —

                  kumoamaan päätöksen jättää valittaja ylentämättä vuoden 2014 ylennyskierroksella,

                  —

                  velvoittamaan komission maksamaan valittajalle 15 000 euroa korvauksena henkisestä kärsimyksestä,

                  —

                  velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valituksensa tueksi valittaja vetoaa kolmeen valitusperusteeseen, jotka perustuvat virkamiestuomioistuimen useisiin väitettyihin oikeudellisiin virheisiin.
      Ensimmäiseksi valittaja katsoo, että virkamiestuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että nimittävä viranomainen suoritti tosiasiallisen eli objektiivisin ja yhdenvertaisin perustein suoritetun ansioiden vertailun, vaikka tämä oli jättänyt ottamatta huomioon valittajan ansioita vuoden 2013 osalta, koska niitä ei ollut arvioitu vuoden 2013 arviointikertomuksessa, eikä se pyrkinyt saamaan haltuunsa keskenään verrattavissa olevia tietolähteitä tai tietoja.
      Toiseksi valittaja katsoo, että virkamiestuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että arvioinnin puuttuminen vuoden 2013 arviointikertomuksesta on luettava valittajan syyksi ja että se seikka, ettei hän riitauttanut sitä henkilöstösääntöjen mukaisissa määräajoissa, on esteenä sille, että nimittävä viranomainen arvioi hänen ansioitaan kyseisen vuoden osalta.
      Kolmanneksi virkamiestuomioistuin teki valittajan mukaan oikeudellisen virheen katsoessaan, ettei tämä viimeksi mainittu esittänyt näyttöä tosiseikoista, joiden perusteella voidaan olettaa sukupuoleen perustuvaa syrjintää, vaikka hänen arviointikertomuksensa ei sisällä minkäänlaista varsinaista arviointia, yksinomaan siitä syystä, että hänellä oli pitkiä poissaoloja äitiysloman ja raskaudenajan komplikaatioista aiheutuneen sairausloman vuoksi.


title: Asia C-255/02: VAT and Duties Tribunalsin, London Tribunal Centre, 27.6.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Halifax plc, Leeds Permanent Development Services Ltd, County Wide Property Investments Ltd vastaan Commissioners of Customs and Excise

text:
C 233/12                 FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    28.9.2002
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                               Euroopan parlamentin 29.5.2002 Chubb Insurance Com-
                                                                       pany of Europe SA:ta, Commercial General Norwich
                                                                       Unionia ja Royal Sun Alliance Belgiumia vastaan nostama
                       (ensimmäinen jaosto)                                                          kanne
                                                                                (Asia C-199/02)
                    14 päivänä kesäkuuta 2002
                                                                                (2002/C 233/19)
asiassa C-248/01 (Landesgericht Feldkirchin esittämä en-
nakkoratkaisupyyntö), Hermann Pfanner Getränke
        GmbH ym. ja Getränkebetrieb GmbH ym. (1)                       Euroopan parlamentti on nostanut 29.5.2002 Euroopan yhtei-
                                                                       söjen tuomioistuimessa kanteen Chubb Insurance Company
                                                                       of Europe SA:ta, Commercial General Norwich Unionia ja
(Työjärjestyksen 92 artiklan 1 kohta – Ennakkoratkaisu-                Royal Sun Alliance Belgiumia vastaan. Kantajan asiamiehinä
pyyntö – Tilinpäätöksen ja toimintakertomuksen julkisuus –             ovat D. Petersheim ja O. Caisou-Rousseau ja prosessiosoite
Kauppa- ja yhtiörekisterin pitäminen – Yhteisöjen tuomiois-            Luxemburgissa.
                 tuimen toimivallan puuttuminen)
                                                                       Euroopan parlamentti vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                          (2002/C 233/18)
                                                                       1.    velvoittaa vastaajat korvaamaan Euroopan parlamentille
                                                                             kulut, jotka aiheutuivat myrskyn 26.12.1999 Alucobond-
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                            levyille aiheuttamien vahinkojen korjaamisesta, eli
                                                                             1 194 378,43 euroa viivästyskorkoineen,
                                                                       2.    velvoittaa Chubbin korvaamaan Euroopan parlamentille
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen             asiantuntijapalkkiot eli 2 200,64 euroa viivästyskorkoi-
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                       neen,
                                                                       3.    velvoittaa vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Asiassa C-248/01, jonka Landesgericht Feldkirch (Itävalta) on
saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen            Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa
vireillä olevassa asiassa Hermann Pfanner Getränke GmbH
ym. ja Getränkebetrieb GmbH ym. ennakkoratkaisun niiden                Kanne on nostettu välityslausekkeen perusteella. Kantaja kat-
takeiden yhteensovittamisesta samanveroisiksi, joita jäsenvalti-       soo, että vastaajina olevat vakuutusyhtiöt ovat virheellisesti
oissa vaaditaan perustamissopimuksen 58 artiklan 2 kohdassa            vedonneet poikkeuslausekkeeseen vakuutussopimuksen täy-
tarkoitetuilta yhtiöiltä niiden jäsenten sekä ulkopuolisten etu-       dentävissä yleisissä ehdoissa, jotka koskevat ”myrskyä ja rae-
jen suojaamiseksi, 9 päivänä maaliskuuta 1968 annetun                  myrskyä”.
ensimmäisen neuvoston direktiivin 68/151/ETY (EYVL L 65,
s. 8) sekä yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätök-
sistä perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan
nojalla 25 päivänä heinäkuuta 1978 annetun neljännen neu-
voston direktiivin 78/660/ETY (EYVL L 222, s. 11) pätevyydes-
tä ja tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaos-
to), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann              VAT and Duties Tribunalsin, London Tribunal Centre,
sekä tuomarit M. Wathelet (esittelevä tuomari) ja A. Rosas,            27.6.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat-
julkisasiamies: L. A. Geelhoed, kirjaaja: R. Grass, on antanut         kaisupyyntö asiassa Halifax plc, Leeds Permanent Deve-
14.6.2002 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:                    lopment Services Ltd, County Wide Property Investments
                                                                           Ltd vastaan Commissioners of Customs and Excise
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ei selvästi ole toimivaltainen
vastaamaan Landesgericht Feldkirchin 22.6.2001 tekemällään pää-                                 (Asia C-255/02)
töksellä esittämiin kysymyksiin.
                                                                                (2002/C 233/20)
(1) EYVL C 289, 13.10.2001.
                                                                       VAT and Duties Tribunals, London Tribunal Centre, on
                                                                       pyytänyt 27.6.2002 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut
                                                                       yhteisöjen tuomioistuimeen 11.7.2002, Euroopan yhteisöjen
 ---pagebreak--- 28.9.2002               FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 233/13
tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Halifax plc, Leeds          Bactria Industriehygiene-Service GmbH v. Euroopan yhteisöjen
Permanent Development Services Ltd, County Wide Property              komissio, 29.4.2002 tekemästä määräyksestä. Valittajan edus-
Investments Ltd vastaan Commissioners of Customs and Excise           tajat ovat asianajajat Koen Van Maldegem ja Claudio Mereu.
seuraaviin kysymyksiin:
                                                                      Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
1.   a)    Onko asiassa merkityksellisissä olosuhteissa sellaisia
           toimia,
                                                                      –      toteaa, että valitus otetaan tutkittavaksi ja että se on
                                                                             perusteltu
           i)    jotka jokainen osapuoli on toteuttanut ainoana
                 tarkoituksenaan verotuksellisen edun saaminen
                                                                      –      kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asias-
                 ja
                                                                             sa T-339/00 29.4.2002 tekemän määräyksen
           ii)   joilla ei ole mitään itsenäistä liiketoimintaan      –      toteaa, että valittajalla on asiavaltuus nostaa EY 230 artik-
                 liittyvää päämäärää,                                        lan neljännen kohdan nojalla kanne, jossa se vaatii
                                                                             asetuksen 1896/2000/EY (2) kumoamista
           pidettävä arvonlisäverotuksessa osapuolten taloudel-
           liseen toimintaan liittyvinä tavaroiden luovutuksina       –      palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
           tai palveluiden suorituksina, jotka on suoritettu                 meen, jotta tämä tutkisi kanteen
           osapuolille tai jotka ne ovat suorittaneet?
                                                                      –      velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission korvaamaan
                                                                             kaikki molemmista oikeudenkäyneistä aiheutuneet oikeu-
     b)    Mitä tekijöitä on asiassa merkityksellisissä olosuh-
                                                                             denkäyntikulut.
           teissa otettava huomioon, kun ratkaistaan, kenelle
           riippumattomat rakennusyritykset ovat suorittaneet
           kyseiset palvelut?
                                                                      Valitusperusteet ja oikeudellinen arviointi
2)   Onko yhteisöjen tuomioistuimen kehittämää oikeuksien
     väärinkäytön oppia sovellettava niin, että valittajilla ei ole
     oikeutta kyseisiin toimiin liittyvän ostoihin sisältyvän
     arvonlisäveron vähennykseen tai siitä vapautumiseen?             Valittaja vaatii, että valituksenalainen määräys on kumottava,
                                                                      koska se perustuu EY 230 artiklan liian suppeaan tulkintaan,
                                                                      jota valittajan mukaan ei enää sovelleta, koska ensimmäisen
                                                                      oikeusasteen tuomioistuin on asiassa T-177/01, Jégo-Quéré
                                                                      et Cia SA vastaan Euroopan yhteisöjen komissio hiljattain
                                                                      antamassaan tuomiossa esittänyt uudet edellytykset asiavaltuu-
                                                                      den hyväksymiselle. Valittajan mukaan on selvää, että näiden
                                                                      uusien hyväksymisedellytysten mukaan sen valitus on otettava
                                                                      tutkittavaksi, koska riidanalaisella asetuksella rajoitetaan var-
                                                                      masti ja tosiasiallisesti sen oikeuksia tietosuojaan ja omaisuu-
                                                                      densuojaan ja koska suojatakseen oikeuksiaan valittaja ei voi
                                                                      esittää vaatimuksia missään muussa tuomioistuimessa.
Bactria Industriehygiene-Service GmbH:n 12.7.2002 teke-
mä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
teen tuomioistuimen toisen jaoston asiassa T-339/00 (1),
Bactria Industriehygiene-Service GmbH vastaan Euroo-                  Lisäksi valittaja katsoo, että vaikka uusia edellytyksiä asiaval-
pan yhteisöjen komissio, 29.4.2002 tekemästä määräyk-                 tuuden hyväksymiselle ei sovelleta, todetessaan, että riidanalai-
                               sestä                                  nen asetus ei koske valittajaa erikseen, ensimmäisen oikeusas-
                                                                      teen tuomioistuimen suorittama oikeudellinen arviointi on
                                                                      ristiriitainen, puutteellisesti perusteltu, asiaa koskevista oikeus-
                                                                      säännöistä tehtyyn virheelliseen tulkintaan ja soveltamiseen
                         (Asia C-258/02 P)                            perustuva ja sen vallitsevan oikeuskäytännön vastainen, joka
                                                                      koskee sen henkilön ominaisuutta, jota toimi koskee erikseen.
                          (2002/C 233/21)
                                                                      (1) EYVL C 4, 6.1.01, s. 9.
                                                                      (2) Biosidituotteiden markkinoille saattamisesta annetun Euroopan
                                                                          parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY 16 artiklan 2 koh-
                                                                          dassa tarkoitetun ohjelman ensimmäisestä vaiheesta 7 päivänä
                                                                          syyskuuta 2000 annettu komission asetus (ETA:n kannalta merki-
Bactria Industriehygiene-Service GmbH, kotipaikka Kirchheim-              tyksellinen teksti) (EYVL L 228, 8.9.2000, s. 6).
bolanden (Saksa), on valittanut 12.7.2002 Euroopan yhteisö-
jen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oi-
keusasteen tuomioistuimen toisen jaoston asiassa T-339/00,


title: Asia C-516/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 15.11.2012 — CTP v. Regione Campania ja Provincia di Napoli

text:
               26.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/34

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 15.11.2012 — CTP v. Regione Campania ja Provincia di Napoli
   (Asia C-516/12)
   2013/C 26/63
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: CTP — Compagnia Trasporti Pubblici SpA

      Vastapuolet: Regione Campania, Provincia di Napoli

      Ennakkoratkaisukysymys

   Syntyykö oikeus hyvitykseen asetuksen (ETY) N:o 1191/69 (1) 4 artiklan mukaan vain, jos toimivaltainen viranomainen ei ole nimenomaisen hakemuksen johdosta päättänyt lakkauttaa palveluvelvoitetta, josta aiheutuu kuljetusyritykselle taloudellista haittaa, vai sovelletaanko tätä säännöstä vain palveluvelvoitteisiin, jotka on asetuksen mukaan lakkautettava ja joita ei sen mukaan saa pitää voimassa?

      (1)  Julkisten palvelujen käsitteeseen rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteessä olennaisesti kuuluvia velvoitteita koskevista jäsenvaltioiden toimenpiteistä 26.6.1969 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1191/69, EYVL L 156, s. 1


title: Asia T-192/99: Roderick Dunnettin, Thomas Hackettin ja Mateo Turró Calvetin 31.8.1999 Euroopan investointipankkia vastaan nostama kanne

text:
C 314/12               FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      30.10.1999
Kantajat perustelevat vaatimuksiaan seuraavasti:                        — toissijaisesti kumoaa kyseisen päätöksen, jonka hallinto-
                                                                             neuvoston on väitetty tehneen;
— EY 253 artiklaa (aiemmin 190 artikla), ja EY 255 artiklaa
    (aiemmin 191 a artikla), sellaisia kuin ne ovat muutettuina
    Amsterdamin sopimuksella, on rikottu;                               — tai ainakin kumoaa Euroopan investointipankin johtokun-
                                                                             nan 23.2.1999 tekemän päätöksen;
— tiedonsaantioikeutta komission asiakirjoista koskevia
    6.12.1993 annettuja käytännesääntöjä, jotka on hyväksyt-
    ty komission päätöksellä 94/90/EHTY, Euratom, on rikot-             — lisäksi kumoaa kantajien saamat palkkakuitit, jotka koske-
    tu, ja                                                                   vat tammikuun 1999 ja sitä seuraavien kuukausien
                                                                             palkkaa;
— periaatteita, jotka ohjaavat komission harkintavaltaa
    tämänkaltaisissa asioissa, ja jotka koskevat ristiriitaisuuk-
    sien välttämistä, johdonmukaisuutta ja etujen asianmukais-          — määrää, että investointipankin on maksettava kantajille
    ta punnitsemista, on loukattu.                                           korkoineen kantajien 1.1.1999 alkaen saamien palkkojen
                                                                             määrän ja niiden määrien erotus, jotka kantajat olisivat
Kantajat toteavat tältä osin, että edellä mainituissa käytän-                saaneet, jos ”erityistä muuntokerrointa” olisi sovellettu, ja
nesäännöissä viitataan yleisesti komission ja neuvoston hal-
lussa oleviin asiakirjoihin ja että asiakirja määritellään kirjalli-
sessa muodossa olevaksi neuvoston tai komission hallussa                — määrää investointipankin korvaamaan kantajien oikeuden-
olevaksi tiedoksi. Riidanalaisen päätöksen kaltainen päätös ei               käyntikulut.
täytä avoimuusedellytyksiä sellaisina kuin niistä määrätään
Amsterdamin sopimuksessa. Lopuksi kantajat väittävät, ettei
kaikkiin niihin asiakirjoihin, jotka liittyvät EY 226 artiklan
perusteella nostettuun oikeudenkäyntiin, voida soveltaa jul-
kisoikeudellista poikkeussäännöstä. Joka tapauksessa tämä ei
voi koskea erotuksetta niitä kaikkia ilman, että kielto perustel-       Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
laan kunkin yksittäisen asiakirjan osalta erikseen.
                                                                        Käsiteltävänä oleva riita-asia koskee Euroopan investointipan-
                                                                        kin toimia, jotka liittyvät euron käyttöönottoon yhteisvaluutta-
                                                                        na 11:ssä Euroopan unionin 15:stä jäsenvaltiosta 1.1.1999.
                                                                        Kuten muut Euroopan unionin toimielimet ja elimet, Euroopan
                                                                        investointipankki on päättänyt korvata Belgian ja Luxemburgin
                                                                        frangin (BEF/LUF) eurolla valuuttana, jossa sen henkilöstön
Roderick Dunnettin, Thomas Hackettin ja Mateo Turró                    palkat ja eläkkeet ilmaistaan ja lasketaan tammikuusta 1999
Calvetin 31.8.1999 Euroopan investointipankkia vastaan                  lähtien. Muutoksen ei ole tarkoitus vaikuttaa näiden muiden
                         nostama kanne                                  toimielinten ja elinten henkilöstön ostovoimaan. Investointi-
                                                                        pankin henkilöstö on tammikuusta 1999 lähtien ollut erilai-
                                                                        sessa asemassa. Osa henkilöstöstä on kärsinyt merkittävästä
                         (Asia T-192/99)                                ostovoiman alentumisesta verrattuna joulukuun 1998 tilantee-
                                                                        seen, koska se ”erityisen muuntokertoimen” järjestelmä lopetet-
                        (1999/C 314/27)                                 tiin, jota on sovellettu vuodesta 1982 lähtien henkilön palkan
                                                                        siihen osaan, joka maksetaan muussa valuutassa kuin BEF/
                                                                        LUF:eina.
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Roderick Dunnett, Thomas Hackett ja Mateo Turró Calvet                 Tämän järjestelmän lopettamisesta ei näytä olevan muodollista
ovat nostaneet 31.8.1999 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen                hallintoneuvoston päätöstä. Ainoa tällaiseen päätökseen viit-
oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan investointi-             taava seikka löytyy asiakirjoista, jotka liittyvät päätöksen
pankkia vastaan. Kantajien edustajat ovat professori A. A.              tekemiseen niin sanotulla ”vastustusmenettelyllä”, joka saatiin
Dashwood ja Wendy Outhwaite, prosessiosoite Luxemburgissa               päätökseen 11.6.1998. Johtokunnan väitetään 23.2.1999 pi-
asianajotoimisto Arsène Kronshagen, 22 rue Marie Adelaïde.              detyssä kokouksessaan vahvistaneen hallintoneuvoston
                                                                        päätöksen järjestelmän lopettamisesta. Kantajien palkkakuitit
                                                                        tammikuulta 1999 osoittavat, että järjestelmän soveltaminen
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin           on todella lopetettu.
— toteaa, että Euroopan investointipankin hallintoneuvoston
    5.6.1998 laatima sisäinen muistio ja hallintoneuvoston
    sen perusteella tekemän päätöksen 10.6. ja 11.6.1998                Kantajat katsovat kuitenkin, että hallintoneuvosto ei ole tosi-
    päivätyt pöytäkirjat eivät yhdessä muodosta pätevää hallin-         asiassa tehnyt päätöstä järjestelmän lopettamisesta kesäkuun
    toneuvoston päätöstä, jolla poistettaisiin niin sanottu ”eri-       1998 vastustusmenettelyllä. Koska tällaista päätöstä ei ole
    tyinen muuntokerroin” 1.1.1999 lähtien, jolloin yhteisva-           tehty, järjestelmää ei olisi pitänyt jättää automaattisesti sovelta-
    luutta otettiin käyttöön;                                           matta euron käyttöönoton myötä. Myöskään johtokunnan
 ---pagebreak--- 30.10.1999              FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 314/13
23.2.1999 tehdyllä päätöksellä ei ole voitu antaa järjestelmän            Cristiano Sebastianin 30.8.1999 Euroopan yhteisöjen ko-
lopettamiselle taannehtivaa vaikutusta ”vahvistamalla” hallin-                           missiota vastaan nostama kanne
toneuvoston päätös, jota ei ole olemassa. Tästä seuraa kantajien
mukaan, että järjestelmää sovelletaan periaatteessa edelleen
investointipankin koko henkilöstön palkkaukseen. Tähän olet-                                        (Asia T-194/99)
tamukseen perustuen kantajat katsovat, että yhteisöjen tuo-
mioistuimen olisi kumottava heidän palkkakuittinsa tammi-                                           (1999/C 314/28)
kuulta siltä osin kuin niissä ei sovelleta järjestelmää ja velvoitet-
tava investointipankki ottamaan järjestelmä uudelleen
käyttöön ja jatkamaan sen soveltamista.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Jos yhteisöjen tuomioistuin kuitenkin katsoo, että tällainen              Cristiano Sebastiani, Bryssel, on nostanut 30.8.1999 Euroopan
päätös on tosiasiassa tehty, kantajat esittävät, että päätös on           yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kan-
lainvastainen ja että se on kumottava seuraavilla perusteilla:            teen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan asia-
                                                                          miehinä ovat asianajajat Jean-Noël Louis, Greta-Françoise
                                                                          Parmentier ja Véronique Peere, Bryssel, prosessiosoite Luxem-
1. Päätös tehtiin ilman henkilöstösääntöjen 24 artiklan mu-               burgissa Fiduciaire Myson SARL, 30 rue de Cessange.
    kaista virallisten henkilöstön edustajien kuulemista.
                                                                          Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
                                                                          mioistuin
2. Päätös perustuu oikeudelliseen virheeseen, joka muuttaa
    päätöstä olennaisesti, ja siksi:                                      — kumoaa komission päätöksen jättää kantaja ylentämättä
                                                                              palkkaluokkaan A6 vuoden 1998 urakierrossa, ja
    — hallintoneuvosto ei ollut toimivaltainen tekemään                   — velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
         päätöstä;
    — hallintoneuvosto ei ottanut asianmukaisesti huomioon                Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
         kaikkia kyseessä olevan päätöksen kaltaisen päätöksen
         kannalta olennaisia seikkoja ja                                  Kantaja vastustaa sitä, että nimittävä viranomainen on jättänyt
                                                                          hänet ylentämättä palkkaluokkaan A6 vuoden 1998 urakier-
                                                                          rossa.
    — hallintoneuvoston noudattama menettely oli lainvas-
         tainen.
                                                                          Vaatimustensa tueksi kantaja vetoaa siihen, että
3. Päätöksellä loukataan henkilöstön jäsenten investointipan-             — henkilöstösääntöjen 26, 43 ja 45 artiklaa on rikottu,
    kin kanssa tekemän työsopimuksen mukaisia oikeuksia,
    jotka on joko                                                         — puolustautumisoikeuksia on loukattu,
                                                                          — yhdenvertaisen kohtelun, hyvän hallinnon ja uralle omis-
    — sisällytetty molempien osapuolten suostumuksella yk-                    tautumisen periaatteita on loukattu ja
         sittäisiin työsopimuksiin tai
                                                                          — perusteluvelvollisuutta on rikottu.
    — jotka ovat syntyneet saavutettujen sopimusoikeuksien
         periaatteen kautta, joka tunnetaan jossain muodossa              Kantaja toteaa tältä osin, että silloin kun palkkaluokkaan 6
         suurimmassa osassa jäsenvaltioiden työoikeusjärjestel-           ylennyskelpoisten virkamiesten ansioita vertailtiin kyseisen
         miä ja jota sovelletaan investointipankin henkilöstön            vuoden urakierron osalta, missään hänen henkilökansiossaan
         työsopimuksiin henkilöstösääntöjen 44 artiklan no-               olevassa kertomuksessa ei viitattu hänen hallintovirkamiehenä
         jalla.                                                           hoitamiinsa tehtäviin.
                                                                          Lisäksi PO XII:n apulaispääjohtajan ilmoitusta, jossa täsmen-
4. Päätöksellä loukataan henkilöstön luottamuksensuojaa,                  nettiin, että kantaja oli siirretty pois hankintoja ja sopimuksia
    joka syntyi investointipankin hallinnon toiminnan perus-              käsittelevän komitean PO XII:ssa toimivan yhteyshenkilön
    teella, jossa vakuutettiin järjestelmän soveltamisen jatku-           tehtävistä 1.9.1996 alkaen, ei ole vahvistettu päätöstä teh-
    van 1.1.1999 jälkeen.                                                 täessä, annettu tiedoksi kantajalle tai liitetty hänen henkilökan-
                                                                          sioonsa. Ylennyskomitean jäsenillä ei näin ollen ollut tietoa
                                                                          kantajan hallinnollista asemaa koskevasta olennaisesta seikasta.


title: Asia C-422/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Trier (Saksa) on esittänyt 1.8.2016 – Verband Sozialer Wettbewerb e. V. v. TofuTown.com GmbH

text:
               26.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 350/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Trier (Saksa) on esittänyt 1.8.2016 – Verband Sozialer Wettbewerb e. V. v. TofuTown.com GmbH
   (Asia C-422/16)
   (2016/C 350/22)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landgericht Trier

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Verband Sozialer Wettbewerb e. V.

      Vastaaja: TofuTown.com GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voidaanko maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 992/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (1) (jäljempänä asetus (EU) N:o 1308/2013) 78 artiklan 2 kohtaa tulkita siten, että liitteessä VII tarkoitettujen määritelmien, nimitysten ja myyntinimitysten ei tarvitse täyttää tämän liitteen vastaavia vaatimuksia, jos vastaavia määritelmiä, nimityksiä ja myyntinimityksiä täydennetään selventävillä tai kuvailevilla lisäyksillä (kuten ”Tofuvoi” puhtaasti kasviperäisen tuotteen osalta)?

               2)

               Onko asetuksen (EU) N:o 1308/2013 liitteessä VII olevan III osan 1 kohta ymmärrettävä siten, että ilmaisulla ”maito” tarkoitetaan yksinomaan tavanomaista yhdellä tai useammalla lypsämisellä utareista erittynyttä tuotetta, johon ei ole lisätty mitään ja josta ei ole poistettu mitään, vai saadaanko ilmaisua ”maito” käyttää – mahdollisesti lisäämällä selittäviä käsitteitä, kuten ”soijamaito” – myös kasviperäisten (vegaanisten) tuotteiden markkinoinnin yhteydessä?

               3)

               Onko asetuksen (EU) N:o 1308/2013 liitteessä VII olevan III osan 2 kohtaa, joka liittyy asetuksen 78 artiklaan, tulkittava siten, että 2 kohdan a alakohdassa yksittäin luettelut nimitykset, kuten erityisesti ”hera”, ”kerma”, ”voi”, ”piimä”, ”juusto”, ”jugurtti” tai käsite ”kerma” käsittävät yksinomaan maitotuotteita, vai voivatko myös puhtaasti kasviperäiset/vegaaniset tuotteet, jotka valmistetaan ilman (eläinperäistä) maitoa, kuulua asetuksen (EU) N:o 1308/2013 liitteessä VII olevan III osan 2 kohdan soveltamisalaan?

      (1)  EUVL 2013, L 347, s. 671