title: Asia F-74/13: Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 2.8.2016 – Mommer v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Eläkkeet — Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohta, joka koskee eläkeoikeuksien siirtoa — Muiden eläkejärjestelmien perusteella saavutettujen eläkeoikeuksien siirto unionin eläkejärjestelmään — Palvelusvuosien hyvittämisestä tehty päätös, jossa sovelletaan henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevaa 11 ja 12 artiklaa koskevia uusia yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä — Työjärjestyksen 81 artikla — Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton)

text:
               3.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 364/45

      Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 2.8.2016 – Mommer v. komissio
      (Asia F-74/13) (1)

      ((Henkilöstö - Virkamiehet - Eläkkeet - Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohta, joka koskee eläkeoikeuksien siirtoa - Muiden eläkejärjestelmien perusteella saavutettujen eläkeoikeuksien siirto unionin eläkejärjestelmään - Palvelusvuosien hyvittämisestä tehty päätös, jossa sovelletaan henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevaa 11 ja 12 artiklaa koskevia uusia yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä - Työjärjestyksen 81 artikla - Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton))
      (2016/C 364/57)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Anne Mommer (Bryssel, Belgia) (edustajat: aluksi asianajajat S. Orlandi, J.-N. Louis ja D. de Abreu Caldas, sittemmin asianajaja S. Orlandi)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi C. Ehrbar ja G.Gattinara, sittemmin J. Currall ja G. Gattinara, ja lopuksi G. Gattinara)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Vaatimus kumota päätös, joka koskee kantajan eläkeoikeuksien siirtoa unionin eläkejärjestelmään ja jossa sovelletaan henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevaa 11 ja 12 artiklaa koskevia uusia yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä.

         Määräysosa

                  1)

                  Kanne hylätään, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja koska se on osittain selvästi perusteeton.

                  2)

                  Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 274, 21.9.2013, s. 33.


title: Asia C-224/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Baden-Baden (Saksa) on esittänyt 10.5.2010 — Rikosoikeudenkäynti Leo Apeltia vastaan

text:
               14.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Baden-Baden (Saksa) on esittänyt 10.5.2010 — Rikosoikeudenkäynti Leo Apeltia vastaan
   (Asia C-224/10)
   ()
   2010/C 221/26
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landgericht Baden-Baden

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Baden-Badenin virallinen syyttäjä

      Vastaaja: Leo Apelt

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Saako jäsenvaltio — kun otetaan huomioon direktiivin 91/439/ETY (1) 5 artiklan 1 kohdan a alakohta, jonka mukaan D-luokan ajokortti saadaan antaa vain kuljettajille, joilla on jo oikeus kuljettaa B-luokan ajoneuvoja — saman direktiivin 1 artiklan ja 8 artiklan 2 ja 4 kohdan mukaan kieltäytyä tunnustamasta toisen jäsenvaltion antaman B- ja D-luokkien ajo-oikeuden sisältävän ajokortin voimassaoloa — erityisesti D-luokan osalta — jos tämän ajokortin haltijalle oli myönnetty B-luokan ajo-oikeus ennen ensiksi mainitussa jäsenvaltiossa tapahtunutta ajo-oikeuden peruuttamista tuomioistuimen päätöksellä mutta sen sijaan D-luokan ajo-oikeus vasta kyseisen tuomioistuimen päätöksellä tapahtuneen peruuttamisen jälkeen ja samalla päätöksellä määrätyn ajokiellon päättymisen jälkeen?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
               Saako ensiksi mainittu jäsenvaltio kieltäytyä edellä mainitun ajokortin tunnustamisesta — erityisesti D-luokan ajo-oikeuden osalta — direktiivin 2006/126/EY (2) 11 artiklan 4 kohdan nojalla, jonka mukaan jäsenvaltion on kieltäydyttävä hyväksymästä toisen jäsenvaltion sellaiselle henkilölle myöntämää ajokorttia, jonka ajokortti on poistettu ensin mainitun jäsenvaltion alueella, kun B-luokan ajo-oikeus on myönnetty 1.3.2006, D-luokan ajo-oikeus myönnetty 30.4.2007 ja ajokortti luovutettu viimeksi mainittuna päivänä?

      (1)  Yhteisön ajokortista 29.7.1991 annettu neuvoston direktiivi 91/439/ETY (EYVL L 237, s. 1)

      (2)  Ajokortista 20.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/126/EY (EUVL L 403, s. 18)


title: Asia C-413/14 P: Valitus, jonka Intel Corporation on tehnyt 28.8.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu seitsemäs jaosto) asiassa T-286/09, Intel Corporation v. Euroopan komissio, 12.6.2014 antamasta tuomiosta

text:
               10.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 395/25

      Valitus, jonka Intel Corporation on tehnyt 28.8.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu seitsemäs jaosto) asiassa T-286/09, Intel Corporation v. Euroopan komissio, 12.6.2014 antamasta tuomiosta
      (Asia C-413/14 P)
      (2014/C 395/31)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: Intel Corporation (edustajat: D. M. Beard, QC, solicitor A. N. Parr ja solicitor R. W. Mackenzie)

         Muut osapuolet: Euroopan komissio,
      Association for Competitive Technology, Inc.
      ja Union fédérale des consommateurs – Que choisir (UFC – Que choisir)

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii unionin tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan valituksenalaisen tuomion kokonaan tai osittain

                  —

                  kumoamaan riidanalaisen päätöksen kokonaan tai osittain

                  —

                  kumoamaan määrätyn sakon tai alentamaan sitä huomattavasti

                  —

                  toissijaisesti palauttamaan asian unionin yleiseen tuomioistuimeen sen ratkaisemiseksi unionin tuomioistuimen antaman tuomion mukaisesti

                  —

                  velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut tässä oikeusasteessa sekä unionin yleisessä tuomioistuimessa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Ensimmäisellä valitusperusteella, joka on jaettu kolmeen osaan, valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin sovelsi virheellistä oikeudellista kriteeriä valittajan toiminnan lainmukaisuuden arvioimiseksi EY 82 artiklan ja ETA-sopimuksen 54 artiklan nojalla:

                  Unionin yleinen tuomioistuin teki virheen katsoessaan, että asianomainen toiminta saattoi luonnostaan rajoittaa kilpailua, minkä vuoksi sitä voidaan pitää EY 82 artiklan ja ETA-sopimuksen 54 artiklan vastaisena tarvitsematta tarkastella kaikkia siihen liittyviä merkityksellisiä tosiseikkoja ja olosuhteita.

                  Unionin yleinen tuomioistuin teki virheen katsoessaan, että EY 82 artiklan ja ETA-sopimuksen 54 artiklan rikkomisen osoittamiseksi kykyä rajoittaa kilpailua voidaan arvioida abstraktien seikkojen pikemminkin kuin todennäköisten tai varsinaisten vaikutusten perusteella.

                  Unionin yleinen tuomioistuin teki virheen katsoessaan toissijaisesti, että asianomaisella toiminnalla voitiin rajoittaa kilpailua, koska se otti virheellisesti huomioon tekijöitä, joilla ei voida osoittaa kykyä rajoittaa kilpailua, ja jätti huomiotta useita merkityksellisiä tekijöitä, joita olisi pitänyt tarkastella ja joita ovat esimerkiksi menettelytavan laajuus markkinoilla, väitettyjen menettelytapojen kesto, markkinoilta saatu tosiasiallinen näyttö nopeasti laskevista hinnoista ja markkinoilta sulkemisen puuttuminen, sekä päätelmät, jotka oli asianmukaisesti tehtävä komission hallinnollisen menettelyn aikana tekemästä yhtä tehokkaan kilpailijan testistä.

            Toisella valitusperusteella valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki virheen katsoessaan kilpailusääntöjä rikotun väitetyn rikkomisajanjakson kahtena viimeisenä vuonna, koska kyseisinä vuosina toiminta koski vain enintään 3,5 prosenttia relevanteista markkinoista.
      Kolmannella valitusperusteella valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki virheen luokittelemalla sen toiminnan HP:n ja Lenovon kanssa ”yksinostoalennuksiksi”, vaikka kyseinen toiminta koski vain 28 prosenttia ja 42 prosenttia (tai alle) kunkin asiakkaan asianomaisen tavaran kaikista ostoista ja oli siis kaukana asiakkaiden tarvitsemasta ”koko” määrästä tai ”huomattavasta osasta siitä”.
      Neljännellä valitusperusteella valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin loukkasi tehokkaan oikeussuojan periaatetta ja oikeudenmukaisen menettelyn periaatetta, kun oli kyse komission viiden tunnin pituisesta kuulemisesta Dellin avainasemassa olevan johtajan kanssa kysymyksistä, joilla oli objektiivinen yhteys tutkinnan sisältöön, ja jonka aikana kyseinen johtaja antoi erittäin yksityiskohtaisia selvityksiä. Unionin yleinen tuomioistuin teki virheen, kun se katsoi, että oli riittävää, että komissio julkaisi pelkästään luettelon aiheista, joista kuulemisen aikana keskusteltiin, pikemminkin kuin muistiinpanot tai tiivistelmän siitä, mitä kyseinen johtaja sanoi asianomaisista aiheista. Unionin yleinen tuomioistuin teki myös virheen, kun se katsoi, että valittajan oli esitettävä prima facie näyttöä siitä, ettei komissio kirjannut puolesta puhuvia todisteita. Asianmukaisesti ymmärrettynä valittajan tehtävänä oli nimittäin ainoastaan osoittaa, ettei voitu sulkea pois sitä, että asianomaisesta aineistosta olisi voinut olla hyötyä sen puolustuksessa, minkä se tässä asiassa selvästi teki.
      Viidennellä valitusperusteella, joka on jaettu kolmeen osaan, valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin katsoi virheellisesti, että yhteisöllä oli toimivaltaa Intelin sopimuksiin Lenovon kanssa vuosina 2006 ja 2007:

                  Unionin yleinen tuomioistuin teki virheen, kun se katsoi, että toiminta ”pantiin täytäntöön” ETA:lla, koska Intel ei myynyt Lenovolle tavaroita ETA:lla kyseisten sopimusten nojalla.

                  Unionin yleinen tuomioistuin teki virheen, kun se katsoi, että ”määrättyjen vaikutusten” testi on asianomainen perusta yhteisön toimivallalle, joka koskee kyseistä toimintaa.

                  Unionin yleinen tuomioistuin teki virheen, kun se sovelsi ”määrättyjen vaikutusten” testiä, koska ei ollut ennakoitavissa, että Intelin x86 CPU:ita koskevilla sopimuksilla Lenovon kanssa Kiinassa tapahtuvaa toimitusta varten olisi välitön ja huomattava vaikutus ETA:lla.

            Kuudennella valitusperusteella, joka on jaettu kahteen osaan, valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki useita virheitä määrätyn sakon laskemisessa:

                  Sakko oli ilmeisen suhteeton.

                  Unionin yleinen tuomioistuin loukkasi unionin oikeuden perusperiaatteita soveltamalla komission vuoden 2006 suuntaviivoja sakon laskemiseksi toimintaan, joka edelsi kyseisiä suuntaviivoja.


title: Asia T-356/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.9.2012 — Kreikka v. komissio (EMOTR — Tukiosasto — Yhteisörahoituksen ulkopuolelle jätettävät menot — Peltokasvit — Oikeasuhteisuus — Kiinteämääräisen korjauskertoimen korottaminen laiminlyönnin toistumisen vuoksi)

text:
               20.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/6

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.9.2012 — Kreikka v. komissio
   (Asia T-356/08) (1)

   (EMOTR - Tukiosasto - Yhteisörahoituksen ulkopuolelle jätettävät menot - Peltokasvit - Oikeasuhteisuus - Kiinteämääräisen korjauskertoimen korottaminen laiminlyönnin toistumisen vuoksi)
   2012/C 319/08
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: I. Chalkias, E. Leftheriotou ja V. Karra)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: H. Tserepa-Lacombe ja A. Markoulli)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta ja Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 8.7.2008 tehdyn komission päätöksen 2008/582/EY (EUVL L 186, s. 39) kumoaminen siltä osin kuin siinä jätetään tiettyjä Kreikan tasavallalle aiheutuneita menoja yhteisörahoituksen ulkopuolelle.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 285, 8.11.2008.


title: Asia C-403/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (Chancery Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 17.9.2008 — Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA ja Multichoice Hellas SA v. QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Phillip George Charles Houghton ja Derek Owen

text:
               22.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (Chancery Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 17.9.2008 — Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA ja Multichoice Hellas SA v. QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Phillip George Charles Houghton ja Derek Owen
   (Asia C-403/08)
   (2008/C 301/34)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Football Association Premier League Ltd, NetMed Hellas SA ja Multichoice Hellas SA

      Vastaajat: QC Leisure, David Richardson, AV Station plc, Malcolm Chamberlain, Michael Madden, SR Leisure Ltd, Phillip George Charles Houghton ja Derek Owen
   Ennakkoratkaisukysymykset
   A.   Ehdolliseen pääsyyn perustuvien tai ehdollisen pääsyn sisältävien palvelujen oikeussuojasta 20.11.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/84/EY (1) tulkinta
   Kysymys 1   Laiton laite

               a)

               Silloin kun ehdollisen pääsyn mahdollistava laite on palvelun tarjoajan valmistama tai valmistettu sen suostumuksella ja myyty rajoitetulla luvalla käyttää laitetta suojattuun palveluun pääsemiseksi vain tietyissä olosuhteissa, tuleeko laitteesta ”laiton laite” direktiivin 98/84/EY 2 artiklan e kohdassa tarkoitetulla tavalla, jos sitä käytetään mahdollistamaan pääsy suojattuun palveluun sellaisessa paikassa, sellaisella tavalla tai sellaisen henkilön toimesta, joita palvelun tarjoajan antama lupa ei kata?

               b)

               Mitä tarkoitetaan direktiivin 2 artiklan e kohdan ilmaisulla ”suunniteltu tai mukautettu”?

         Kysymys 2   Kanteen nostamisen peruste
   Kun ensimmäinen palvelun tarjoaja välittää ohjelmaa koodatussa muodossa toiselle palvelun tarjoajalle, joka esittää sen ehdollisen pääsyn perusteella, mitä seikkoja on otettava huomioon, kun arvioidaan, onko toiminta vaikuttanut ensimmäisen suojatun palvelun tarjoajan etuihin direktiivin 98/84/EY 5 artiklassa tarkoitetulla tavalla?
   Erityisesti tiedustellaan seuraavaa:
   Silloin kun ensimmäinen yritys lähettää ohjelmasisältöä (käsittäen kuvan, äänen ja englanninkielisen selostuksen) koodatussa muodossa toiselle yritykselle, joka puolestaan esittää ohjelmasisällön (johon se on lisännyt logonsa ja mahdollisesti lisäselostusäänen) julkisesti:

               a)

               Onko ensimmäisen yrityksen suorittama lähetys direktiivin 98/84/EY 2 artiklan a kohdan ja direktiivin 89/552/ETY (2) 1 artiklan a kohdan mukainen ”televisiolähetyksenä” suojattu palvelu?

               b)

               Onko ensimmäisen yrityksen välttämättä oltava televisiolähetystoiminnan harjoittaja direktiivin 89/552/ETY 1 artiklan b kohdan merkityksessä, jotta sen voidaan katsoa tarjoavan direktiivin 98/84/EY 2 artiklan a kohdassa tarkoitettua ”televisiolähetyksenä” suojattua palvelua?

               c)

               Onko direktiivin 98/84/EY 5 artiklaa tulkittava niin, että ensimmäisellä yrityksellä on sen mukaan kanneoikeus liittyen sellaisiin laittomiin laitteisiin, jotka mahdollistavat pääsyn toisen yrityksen lähettämään ohjelmaan, joko

                           i)

                           siksi, että näiden laitteiden on katsottava mahdollistavan pääsyn lähetyssignaalin kautta ensimmäisen yrityksen omaan palveluun tai

                           ii)

                           siksi, että ensimmäisen yritys on suojatun palvelun tarjoaja, jonka etuun sääntöjen vastainen toiminta vaikuttaa (koska nämä laitteet mahdollistavat luvattoman pääsyn toisen yrityksen tarjoamaan suojattuun palveluun)?

               d)

               Vaikuttaako kysymykseen c annettavaan vastaukseen se, käyttävätkö ensimmäinen ja toinen palvelun tarjoaja erilaisia koodinpurkujärjestelmiä ja ehdollisen pääsyn mahdollistavia laitteita?

         Kysymys 3   Kaupalliset tarkoitukset
   Viittaako direktiivin 4 artiklan a kohdan ilmaisu ”hallussapito kaupallisessa tarkoituksessa” vain hallussapitoon kaupankäynnin (esimerkiksi laittomien laitteiden myynnin) tarkoituksessa
   vai ulottuuko se siihen, että loppukäyttäjä pitää laitetta hallussaan osana mitä tahansa liiketoimintaa?
   B.   Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY (3) tulkinta
   Kysymys 4   Kappaleen valmistamista koskeva oikeus
   Silloin kun elokuvasta, musiikkiteoksesta tai ääninauhoituksesta (tässä tapauksessa digitaalisista videokuvista ja ääniraidoista luodaan peräkkäisiä katkelmia (i) dekooderin muistissa tai (ii) elokuvan tapauksessa televisioruudulla ja koko teos valmistetaan, jos peräkkäisiä katkelmia ajatellaan kokonaisuutena, mutta vain rajoitettu osa katkelmista on olemassa kullakin hetkellä:

               a)

               Onko kysymys siitä, onko nämä teokset valmistettu kokonaisuudessaan vai osissa ratkaistava kansallisen tekijänoikeuslainsäädännön sääntöjen vastaista tekijänoikeudella suojatun teoksen valmistamista koskevan säännöstön perusteella vai onko siihen sovellettava direktiivin 2001/29/EY 2 artiklaa?

               b)

               Jos direktiivin 2001/29/EY 2 artikla on sovellettava, onko kansallisen tuomioistuimen arvioitava jokaisen teoksen kaikkia osia kokonaisuutena vai vain rajallisena joukkona katkelmia, jotka ovat olemassa tietyllä hetkellä? Jos jälkimmäinen kanta on oikea, mitä edellytyksiä kansallisen tuomioistuimen on sovellettava, kun se ratkaisee kysymystä siitä, onko teokset valmistettu osissa tässä artiklassa tarkoitetulla tavalla?

               c)

               Ulottuuko 2 artiklan kappaleen valmistamista koskeva oikeus väliaikaisten kuvien luomiseen televisioruudulla?

         Kysymys 5   Itsenäinen taloudellinen merkitys

               a)

               Onko satelliittitelevision dekooderilaitteessa tai siihen liitetyllä televisioruudulla luodun teoksen väliaikaisilla kopioilla, joiden ainoana tarkoituksena on mahdollistaa teoksen käyttö, jota muuten ei ole lailla rajoitettu, katsottava olevan ”itsenäistä taloudellista merkitystä” direktiivin 2001/29/EY 5 artiklan 1 kohdan merkityksessä siitä syystä, että tällaiset kopiot tarjoavat ainoan perustan sille, että oikeuksienhaltija voi saada korvauksen oikeuksiensa käytöstä?

               b)

               Vaikuttaako kysymykseen 5 (a) annettavaan vastaukseen se, (i) onko väliaikaisilla kopioilla itsenäistä arvoa, tai se, (ii) käsittävätkö väliaikaiset kopiot pienen osan teoskokoelmasta ja/tai muuta aineistoa, jota muuten voidaan käyttää tekijänoikeutta loukkaamatta, tai se, (iii) onko oikeuksienhaltijan yksinoikeutettu lisenssinsaaja toisessa jäsenvaltiossa jo saanut korvauksen teoksen käytöstä tässä jäsenvaltiossa?

         Kysymys 6   Langallinen tai langaton yleisölle välittäminen

               a)

               Onko silloin kyseessä direktiivin 2001/29/EY 3 artiklassa tarkoitettu tekijänoikeudella suojatun teoksen langallinen tai langaton välittäminen yleisölle, kun satelliittilähetys vastaanotetaan kaupallisessa käytössä olevissa tiloissa (esimerkiksi baarissa) ja välitetään tai näytetään näissä tiloissa yhdeltä televisioruudulta ja kaiuttimista tiloissa olevalle yleisölle?

               b)

               Vaikuttaako kysymykseen 6 (a) annettavaan vastaukseen, se että:

                           i)

                           läsnä oleva yleisö on uutta yleisöä, jota lähetystoiminnan harjoittaja ei ole ottanut lukuun (tässä tapauksessa koska yhdessä jäsenvaltiossa käytettävää kotimaista dekooderikorttia on käytetty kaupalliseen esittämiseen yleisölle toisessa jäsenvaltiossa)

                           ii)

                           yleisöön kuuluvat henkilöt eivät ole kansallisen lain mukaan maksavaa yleisöä

                           iii)

                           televisiolähetyssignaali on vastaanotettu sen tilan, jossa televisio sijaitsee, katolla tai läheisyydessä olevan antennin tai satelliittiantennin kautta?

               c)

               Jos mihin tahansa b) alakohdan kysymyksistä vastataan myöntävästi, mitä seikkoja on otettava huomioon, kun ratkaistaan sitä, onko teos, joka on luotu sellaisessa paikassa, jossa yleisö ei ole läsnä, välitetty?

         C.   Tiettyjen satelliitin välityksellä tapahtuvaan yleisradiointiin ja kaapeleitse tapahtuvaan edelleen lähettämiseen sovellettavien tekijänoikeutta sekä lähioikeuksia koskevien sääntöjen yhteensovittamisesta 27.9.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/83/EY (4) ja perustamissopimuksen 28, 30 ja 49 artiklan tulkinta
   Kysymys 7   Puolustautuminen direktiiviin 93/83 vedoten
   Onko direktiivin 93/83/EY tai perustamissopimuksen 28, 30 tai 49 artiklan kanssa sopusoinnussa se, että kansallisen tekijänoikeuslainsäädännön mukaan silloin, kun satelliittilähetykseen kuuluvien teosten väliaikaiset kopiot on luotu satelliittidekooderilaitteessa tai televisioruudulla, kyseessä on lähetyksen vastaanottomaan lainsäädännön mukaan tekijänoikeuden rikkominen? Vaikuttaako asiaan se, että lähetyksen koodaus on purettu satelliittidekooderikortilla, jonka toisessa jäsenvaltiossa toimiva satelliittilähetysten tarjoaja on toimittanut sillä ehdolla, että satelliittidekooderikorttia on lupa käyttää vain tuossa toisessa jäsenvaltiossa?
   D.   Perustamissopimuksen 28, 30 ja 49 artiklan tavaroiden ja palveluiden vapaata liikkuvuutta koskevien määräysten tulkinta ehdollista pääsyä koskevan direktiivin yhteydessä
   Kysymys 8   Puolustautuminen EY 28 ja/tai EY 49 artiklaan vedoten

               a)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan, että sellaisesta ehdollisen pääsyn mahdollistavasta laitteesta, joka on palvelun tarjoajan valmistama tai valmistettu sen suostumuksella, tulee direktiivin 98/84/EY 2 artiklan e kohdassa tarkoitettu ”laiton laite”, jos sitä käytetään mahdollistamaan pääsy suojattuun palveluun tavalla, jota käyttölupa ei kata, mikä on oikeuden erityinen sisältö, kun otetaan huomioon sen ehdollista pääsyä koskevan direktiivin mukainen olennainen tehtävä?

               b)

               Estävätkö EY:n perustamissopimuksen 28 ja 49 artikla sellaisen ensimmäisen jäsenvaltion kansallisen säännöksen soveltamisen, jolla säädetään laittomaksi toisessa jäsenvaltiossa toimivan satelliittilähetyspalvelun tarjoajan satelliittidekooderikortin tuonti tai myynti, kun tämä kortti on myönnetty sillä edellytyksellä, että sitä on lupa käyttää vain tuossa toisessa jäsenvaltiossa?

               c)

               Vaikuttaako vastaukseen se, että satelliittidekooderikorttia on lupa käyttää vain yksityiseen ja kotona tapahtuvaan käyttöön tuossa toisessa jäsenvaltiossa, mutta sitä on käytetty kaupallisiin tarkoituksiin ensimmäisessä jäsenvaltiossa?

         Kysymys 9   Voiko tunnusmusiikin suoja olla laajempi kuin lähetyksen muun osan
   Estävätkö perustamissopimuksen 28 ja 30 tai 49 artikla soveltamasta sellaista kansalliseen tekijänoikeuslainsäädäntöön kuuluvaa säännöstä, jolla säädetään laittomaksi esittää tai soittaa julkisesti musiikkiteos, kun tämä teos kuuluu suojattuun palveluun, johon yleisöllä on pääsy ja jota soitetaan julkisesti käyttämällä toisessa jäsenvaltiossa toimivan palvelun tarjoajan satelliittidekooderikorttia ja kun tämä kortti on myönnetty sillä edellytyksellä, että sitä on lupa käyttää vain tuossa toisessa jäsenvaltiossa? Vaikuttaako asiaan se, että musiikkiteos on vähäpätöinen osa koko suojatusta palvelusta ja muiden osien näyttämistä ja soittamista yleisölle ei ole kansallisessa tekijänoikeuslainsäädännössä estetty?
   E.   Perustamissopimuksen 81 artiklan kilpailusääntöjen tulkinnasta
   Kysymys 10   Puolustautuminen EY 81 artiklaan vedoten
   Silloin kun ohjelmasisällön tarjoaja tekee useita yksinoikeuteen perustuvia lisenssisopimuksia siten, että jokainen lisenssi kattaa yhden tai useamman jäsenvaltion alueen ja sen perusteella lähetystoiminnan harjoittaja voi lähettää ohjelmasisältöä vain tuolla alueella (myös satelliitin välityksellä), ja jokaiseen lisenssiin on sisällytetty sopimusvelvoite, joka edellyttää, että lähetystoiminnan harjoittaja estää lisensoidun ohjelmasisällön vastaanottamisen mahdollistavien satelliittidekooderikorttiensa käytön lisenssialueen ulkopuolella, mitä oikeudellisia edellytyksiä kansallisen tuomioistuimen on sovellettava ja mitkä olosuhteet sen pitää ottaa huomioon, kun se arvioi, onko sopimukseen sisältyvä rajoitus ristiriidassa EY 81 artiklan 1 kohdassa määrätyn kiellon kanssa?
   Erityisesti tiedustellaan seuraavaa:

               a)

               Onko EY 81 artiklan 1 kohdan tulkittava soveltuvan tähän velvoitteeseen vain siitä syystä, että sen tavoitteena ajatellaan olevan kilpailun estäminen, rajoittaminen ja vääristäminen?

               b)

               Jos näin on, onko myös näytettävä toteen, että sopimusvelvoite tuntuvasti estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua, jotta EY 81 artiklan 1 kohdassa määrätty kielto koskisi sitä?

      (1)  EYVL L 320, s. 54.

      (2)  Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 3.10.1989 annettu neuvoston direktiivi 89/552/EY (EYVL L 298, s. 23).

      (3)  EYVL L 167, s. 10.

      (4)  EYVL L 248, s. 15.


title: Asia C-198/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.11.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Helsingin hovioikeus – Suomi) – Valev Visnapuu v. Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki) ja Suomen valtio – Tullihallitus (Ennakkoratkaisupyyntö — SEUT 34 ja SEUT 110 artikla — Direktiivi 94/62/EY — 1 artiklan 1 kohta ja 7 ja 15 artikla — Alkoholijuomien etämyynti ja kuljetus toisesta jäsenvaltiosta — Eräiden juomapakkausten valmistevero — Vapautus verosta, jos pakkaukset kuuluvat pantti- ja palautusjärjestelmään — SEUT 34, SEUT 36 ja SEUT 37 artikla — Alkoholijuomien vähittäismyyntiluvan vaatiminen — Alkoholijuomien vähittäismyyntimonopoli — Oikeuttaminen — Terveyden suojelu)

text:
               18.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 16/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.11.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Helsingin hovioikeus – Suomi) – Valev Visnapuu v. Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki) ja Suomen valtio – Tullihallitus
   (Asia C-198/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 34 ja SEUT 110 artikla - Direktiivi 94/62/EY - 1 artiklan 1 kohta ja 7 ja 15 artikla - Alkoholijuomien etämyynti ja kuljetus toisesta jäsenvaltiosta - Eräiden juomapakkausten valmistevero - Vapautus verosta, jos pakkaukset kuuluvat pantti- ja palautusjärjestelmään - SEUT 34, SEUT 36 ja SEUT 37 artikla - Alkoholijuomien vähittäismyyntiluvan vaatiminen - Alkoholijuomien vähittäismyyntimonopoli - Oikeuttaminen - Terveyden suojelu))
   (2016/C 016/08)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Helsingin hovioikeus

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Valev Visnapuu

      Vastaaja: Kihlakunnansyyttäjä (Helsinki) ja Suomen valtio – Tullihallitus

      Tuomiolauselma

               1)

               SEUT 110 artiklaa sekä pakkauksista ja pakkausjätteistä 20.12.1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY 1 artiklan 1 kohtaa ja 7 ja 15 artiklaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion säännöstölle, jonka mukaan eräistä juomapakkauksista kannetaan valmisteveroa mutta nämä pakkaukset ovat verottomia, jos ne kuuluvat toimivaan palautusjärjestelmään.

               2)

               SEUT 34 ja SEUT 36 artiklaa on tulkittava siten, että kun pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen jäsenvaltion säännöstön mukaan myyjä, joka on sijoittautunut toiseen jäsenvaltioon, tarvitsee vähittäismyyntiluvan voidakseen tuoda alkoholijuomia vähittäismyyntiin ensin mainitussa jäsenvaltiossa asuville kuluttajille tilanteessa, jossa myyjä huolehtii kyseisten juomien kuljetuksesta tai antaa sen kolmannen tehtäväksi, mainitut artiklat eivät ole esteenä tällaiselle säännöstölle, kunhan tämä säännöstö on sellainen, että sillä voidaan taata tavoitellun päämäärän toteuttaminen eli tässä tapauksessa kansanterveyden ja yleisen järjestyksen suojelu, tätä päämäärää ei voida saavuttaa vähemmän rajoittavilla toimenpiteillä vähintään yhtä tehokkaasti eikä kyseinen säännöstö ole mielivaltaisen syrjinnän keino tai jäsenvaltioiden välisen kaupan peitelty rajoitus, minkä selvittäminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana.

      (1)  EUVL C 202, 30.6.2014.


title: Asia T-83/14: Kanne 4.2.2014 – LTJ Diffusion v. SMHV – Arthur et Aston (ARTHUR & ASTON)

text:
               14.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/51

         Kanne 4.2.2014 – LTJ Diffusion v. SMHV – Arthur et Aston (ARTHUR & ASTON)
   (Asia T-83/14)
   2014/C 112/65
   Kannekirjelmän kieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: LTJ Diffusion (Colombes, Ranska) (edustaja: asianajaja S. Lederman)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Arthur et Aston SAS (Giberville, Ranska)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston ensimmäisen valituslautakunnan 2.12.2013 asiassa R 1963/2012-1 tekemän päätöksen siltä osin kuin siinä katsottiin, että aiemman tavaramerkin ”ARTHUR” N:o 17731 käyttäminen ei ollut asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohdan säännösten mukaista

               —

               siltä varalta, että unionin yleinen tuomioistuin katsoisi asiassa T-514/11, DECATHLON, 4.6.2013 antamansa tuomion ilmentämän oikeuskäytännön mukaisesti, ettei sillä itsellään ole toimivaltaa lausua LTJ DIFFUSION -yhtiön 14.4.2011 esittämän väitteen paikkansa pitävyydestä sen vuoksi, ettei valituslautakunta ole vielä ottanut siihen kantaa, sitä vaaditaan myös siirtämään asia toimivaltaisen kokoonpanon ratkaistavaksi, jotta tämä ottaisi kantaa LTJ DIFFUSION -yhtiön yhteisön tavaramerkiksi rekisteröimistä koskevaa hakemusta N:o 9 509 911, joka koskee luokkien 3, 9, 14 ja 25 tavaroille eli ”jalkineille, saappaille ja kengille” tarkoitettua sanamerkkiä ”ARTHUR & ASTON”, vastaan 14.4.2011 esittämän väitteen paikkansa pitävyyteen.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Arthur et Aston SAS

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ARTHUR & ASTON luokkien 3, 9, 14 ja 25 tavaroille (yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus N:o 9 509 911)

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Luokan 25 tavaroille tarkoitettu kansallinen kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”Arthur”

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hylättiin

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohdan rikkominen.


title: Asia C-255/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 27.10.2011 — Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 49 artikla — Sosiaaliturva — Palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitus — Muusta hoidosta kuin sairaalahoidosta toisessa jäsenvaltiossa aiheutuneet sairauskulut — Korvausta ei makseta tai korvauksen maksamisen edellytyksenä on ennakkolupa)

text:
               17.12.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 370/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 27.10.2011 — Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta
   (Asia C-255/09) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - EY 49 artikla - Sosiaaliturva - Palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitus - Muusta hoidosta kuin sairaalahoidosta toisessa jäsenvaltiossa aiheutuneet sairauskulut - Korvausta ei makseta tai korvauksen maksamisen edellytyksenä on ennakkolupa)
   2011/C 370/12
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: E. Traversa ja M. França)

      Vastaaja: Portugalin tasavalta (asiamiehet: L. Inez Fernandes, M. L. Duarte, A. Veiga Correia ja P. Oliveira)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Suomen tasavalta (asiamies: A. Guimaraes-Purokoski) ja Espanjan kuningaskunta (asiamies: J. M. Rodríguez Cárcamo)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 49 artiklan rikkominen — Muusta kuin sairaalahoidosta ulkomailla aiheutuneiden sairauskulujen korvaaminen — Ennakkolupa — Rajoittavat edellytykset

      Tuomiolauselma

               1)

               Portugalin tasavalta ei ole noudattanut EY 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajantasaistettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 18.12.2006 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1992/2006, säädettyjä tilanteita lukuun ottamatta säätänyt mahdollisuudesta saada korvaus sellaisesta toisessa jäsenvaltiossa muualla kuin sairaalassa saadusta sairaanhoidosta, joka ei edellytä kansallisessa lainsäädännössä tyhjentävästi lueteltujen suurten ja kalliiden laitteiden käyttämistä, tai koska se edellyttää tapauksissa, joissa ulkomailla aiheutuneiden sairauskulujen korvaamisen edellytysten vahvistamisesta 13.8.1992 annetussa asetuksessa nro 177/92 tunnustetaan mahdollisuus saada korvaus mainitusta hoidosta, ennakkolupaa korvauksen saamiseksi kyseisestä hoidosta.

               2)

               Portugalin tasavalta ja Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

               3)

               Espanjan kuningaskunta ja Suomen tasavalta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 205, 29.8.2009.


title: Asia T-655/15: Kanne 13.11.2015 – van der Parre v. parlamentti

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/68

         Kanne 13.11.2015 – van der Parre v. parlamentti
   (Asia T-655/15)
   (2016/C 048/76)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Hugo van der Parre (Huizen, Alankomaat) (edustaja: asianajaja N. Pirc Musar)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan parlamentin 14.9.2015 antaman päätöksen A(2015)8334 C, jolla hylättiin kantajan uudistettu hakemus saada tutustua tiettyihin asiakirjoihin, jotka koskivat tietoja Euroopan parlamentin jäsenten matkakuluista, päivärahoista, muista kulukorvauksista ja henkilöstöjärjestelykuluista

               —

               velvoittamaan parlamentin korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 ja 140 artiklan mukaisesti, mukaan lukien mahdollisten väliintulijoiden oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu asetuksen 1049/2001 (1) 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja asetuksen 45/2001 (2) 8 artiklan b alakohdan rikkomiseen, sillä pyydettyjä henkilötietoja ei ole suojattu unionin lainsäädännössä.

               2.

               Toinen kanneperuste perustuu asetuksen 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja asetuksen 45/2001 8 artiklan b alakohdan rikkomiseen, sillä pyydettyihin tietoihin ei annettu tutustua, vaikka edellytykset tietojen ilmaisemiselle täyttyivät.

               3.

               Kolmas kanneperuste perustuu asetuksen 1049/2001 2 ja 4 artiklan sekä 6 artiklan 3 kohdan mukaisen yleisen velvollisuuden, jonka mukaan kunkin yksittäisen asiakirjan osalta on suoritettava tutkimus, rikkomiseen.

               4.

               Neljäs kanneperuste perustuu asetuksen 1049/2001 4 artiklan 6 kohdan rikkomiseen, koska pyydettyjen asiakirjojen osittaisen tutustumisen epääminen ei ollut perusteltu.

               5.

               Viides kanneperuste perustuu asetuksen 1049/2001 7 artiklan 1 kohdassa ja 8 artiklan 1 kohdassa edellytetyn perusteluvelvollisuuden rikkomiseen, sillä parlamentti ei vastannut kaikkiin kantajan väitteisiin.

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43).

      (2)  Yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18.12.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 45/2001 (EYVL 2001, L 8, s. 1).


title: Asia T-156/03: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 8.6.2006 — Pérez-Díaz v. komissio (Henkilöstö — Sellaisen päätöksen kumoaminen, jolla kieltäydyttiin ottamasta hakijaa väliaikaisten toimihenkilöiden varallaololuetteloon — Asianomaisen esitys uudessa suullisessa kokeessa, joka järjestettiin kumoamistuomion täytäntöönpanemiseksi — Toinen päätös, jolla kieltäydyttiin ottamasta hakijaa varallaololuetteloon — Kumoamiskanne — Vahingonkorvauskanne)

text:
               12.8.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/18

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 8.6.2006 — Pérez-Díaz v. komissio
   (Asia T-156/03) (1)

   (Henkilöstö - Sellaisen päätöksen kumoaminen, jolla kieltäydyttiin ottamasta hakijaa väliaikaisten toimihenkilöiden varallaololuetteloon - Asianomaisen esitys uudessa suullisessa kokeessa, joka järjestettiin kumoamistuomion täytäntöönpanemiseksi - Toinen päätös, jolla kieltäydyttiin ottamasta hakijaa varallaololuetteloon - Kumoamiskanne - Vahingonkorvauskanne)
   (2006/C 190/30)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Orlando Pérez-Díaz (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja M.-A. Lucas)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: F. Clotuche-Duvieusart ja H. Tserepa-Lacombe)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhtäältä vaatimus sellaisen päätöksen kumoamiseksi, jolla valintamenettelyn COM/R/A/01/1999 komitea kieltäytyi ottamasta kantajaa väliaikaisten toimihenkilöiden varallaololuetteloon sellaisen uuden suullisen kokeen yhteydessä, joka järjestettiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-102/01, Pérez-Días vastaan komissio (Kok.H. s. I-A-165 ja II-871), antaman tuomion täytäntöönpanemiseksi ja toisaalta korvausvaatimus siitä vahingosta, joka tämän kieltäytymisen lainvastaisuudesta oletetaan aiheutuvan
   Tuomiolauselma

               1)

               Se valintakomitean päätös, joka sisältyy kantajalle tiedoksi annettuun 21.1.2003 päivättyyn kirjeeseen ja jolla päätetään olla ottamatta kantajaa valintamenettelyn COM/R/A/01/1999 varallaololuetteloon, kumotaan.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 171, 19.7.2003.


title: Asia C-433/10 P: Valitus, jonka Volker Mauerhofer on tehnyt 3.9.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-515/08, Volker Mauerhofer v. Euroopan komissio, 29.6.2010 antamasta määräyksestä

text:
               6.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/17

         Valitus, jonka Volker Mauerhofer on tehnyt 3.9.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-515/08, Volker Mauerhofer v. Euroopan komissio, 29.6.2010 antamasta määräyksestä
   (Asia C-433/10 P)
   ()
   2010/C 301/24
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Volker Mauerhofer (edustaja: Rechtsanwalt J. Schartmüller)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa valituksenalaisen määräyksen

               —

               ratkaisee asian lopullisesti ja kumoaa riidanalaisen toimenpiteen tai toissijaisesti palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä ratkaisee asian uudelleen ja

               —

               käyttää täyttä harkintavaltaansa ja myöntää valittajalle 5 500 euron summan korvauksena taloudellisesta tappiosta, joka aiheutui lainvastaisesta toiminnasta riidanalaisen toimenpiteen toteuttamisessa sekä siitä, että projektin johtajalle (asiantuntija 1) ei annettu asianmukaisia ohjeita

               —

               velvoittaa Puitesopimustukiryhmän esittämään annetun Toimeksisaajan arviointilomakkeen, joka koskee riidanalaista hanketta

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan ensimmäisessä oikeusasteessa ja muutoksenhakuasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja väittää, että riidanalainen määräys on kumottava seuraavista syistä:

               —

               valittajan tuotoksen kielellistä tarkastusta koskevien tosiseikkojen vääristäminen

               —

               valituksenalaisen määräyksen perusteiden, jotka koskevat kielellistä tarkastusta, riittämätön analyysi

               —

               vastaajan suoritusta koskevan kysymyksen riittämätön analyysi

               —

               lainvastainen olettama siitä, että riidanalainen päätös ei vaikuta valittajan asemaan kolmantena

               —

               lainvastainen olettama siitä, että riidanalainen toimenpide ei muuttanut selvästi valittajan oikeudellista asemaa

               —

               lainvastainen olettama siitä, että vastaaja ei toteuttanut riidanalaista toimenpidettä julkista valtaansa käyttäen

               —

               lainvastainen olettama siitä, että riidanalaiselle toimenpiteelle annettiin pätevä muoto oikea-aikaisesti ja asianmukaisesti

               —

               valittajan intressien lainvastainen laiminlyönti, koska säädettyjä menettelyjä ei noudatettu

               —

               yhdenvertaisen kohtelun periaatteen, joka on yhteisön oikeuden yleinen periaate, loukkaaminen sekä valittajan perusoikeuksien loukkaaminen

               —

               lainvastainen olettama siitä, että päivien jakamisessa asiantuntijoiden kesken ei tapahtunut huomattavaa muutosta

               —

               oikeutta tulla kuulluksi koskevan yhteisön oikeuden yleisen periaatteen loukkaaminen


title: Asia T-123/00: Dr. Karl Thomae GmbH:n 9.5.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
8.7.2000                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        C 192/23
K & N Efthymiadis S.A:n 8.5.2000 Euroopan yhteisöjen                     –   vaihtoehtoisesti toteaa neuvoston muutetun direktiivin
              komissiota vastaan nostama kanne                               65/65/ETY 4 artiklan 3 kohdan 2 alakohdan sekä neuvos-
                                                                             ton muutetun direktiivin 92/27/ETY 1 artiklan 2 kohdan
                          (Asia T-122/00)                                    ensimmäisen luetelmakohdan, 2 artiklan 1 a kohdan ja
                                                                             7 artiklan 1 a kohdan sekä pakkausmerkintöjä koskevan
                                                                             ohjeen lainvastaiseksi siltä osin kuin jonkin näistä
                          (2000/C 192/43)                                    säännöksistä voidaan katsoa sisältävän – kuten väitetään –
                                                                             vaatimuksen, jonka mukaan lääkevalmisteissa on käy-
                                                                             tettävä vain yhtä, keskitetyssä markkinointilupamenette-
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                            lyssä hyväksyttyä tavaramerkkiä ja pakkauksen ulkoasua,
                                                                             ja
K & N Efthymiadis S.A., kotipaikka Thessaloniki (Kreikka)
on nostanut 8.5.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen                –   velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut
                                                                             asiassa.
komissiota vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat asianajajat
Miquel Roca Junyent ja Joan Roca Sagarra, Barcelona.
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
–   kumoaa neuvoston direktiivin 91/414/ETY 8 artiklan
    2 kohdassa tarkoitetun työohjelman toisen ja kolmannen
                                                                         Kanteessa vaaditaan kumottavaksi Euroopan lääkearviointivi-
    vaiheen täytäntöönpanoa koskevien soveltamissääntöjen
                                                                         raston päätöstä (EMEA/H/C/135/I/04), jolla tämä hylkäsi kan-
    vahvistamisesta 28.2.2000 annetun komission asetuksen
                                                                         tajan hakemuksen Daquiran-nimisen lääkevalmisteen markki-
    (EY) 451/2000,
                                                                         nointiluvan muuttamiseksi valmisteen nimen osalta.
–   velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                         Hylkäämistä perusteltiin seuraavasti:
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                         –   Yhden yhteisöä koskevan markkinointiluvan myöntämi-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat               nen keskitetyssä menettelyssä edellyttää, että lupa annetaan
kuin asiassa T-112/00.                                                       vain yhdelle lääkevalmisteen nimelle.
                                                                         –   Lääkevalmisteen esitystavan on oltava samanlainen koko
                                                                             yhteisössä.
                                                                         Kanteensa tueksi kantaja esittää seuraavaa:
Dr. Karl Thomae GmbH:n 9.5.2000 Euroopan yhteisöjen
              komissiota vastaan nostama kanne
                                                                         –   Markkinointilupa tai sitä koskeva muutos voidaan evätä
                                                                             vain siinä tapauksessa, että lääkevalmisteen turvallisuutta,
                          (Asia T-123/00)                                    laatua tai tehokkuutta ei ole riittävästi osoitettu. Yhden
                                                                             ainoan tavaramerkin ja yhden ainoan pakkauksen ulkoa-
                          (2000/C 192/44)                                    sun käyttämistä kaikissa Euroopan yhteisön jäsenvaltioissa
                                                                             ei näin ollen pitäisi pitää edellytyksenä markkinointiluvan
                                                                             saamiselle yhteisön markkinointilupajärjestelmässä, eikä
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                           sitä voida käyttää perusteena markkinointiluvan tai sen
                                                                             muutoksen epäämiselle.
Dr. Karl Thomae GmbH, Saksan oikeuden mukaan perustettu
yhtiö, on nostanut 9.5.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäi-                –   Riidanalainen päätös loukkaa kantajan osalta lainvastaisella
sen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisö-                  tavalla EY:n perustamissopimuksen 222 artiklassa (nyttem-
jen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat                 min EY 295 artikla) ja 36 artiklassa (nyttemmin EY 30 ar-
Denis Waelbroeck ja Dirk Brinckman asianajotoimistosta                       tikla) taattua omistusoikeutta sekä elinkeinon harjoittamis-
Liedekirke, Siméon, Wessing & Houthoff, Bryssel.                             ta koskevaa perusoikeutta.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         –   Vastaaja ei esitä riittäviä perusteluja päätökselleen.
–   kumoaa Euroopan lääkearviointiviraston päätöksen, jolla
    hylättiin kantajan hakemus Daquiran-nimisen lääkevalmis-
    teen markkinointiluvan muuttamiseksi valmisteen nimen
    osalta,


title: Asia C-244/03: Ranskan tasavallan 10.6.2003 Euroopan parlamenttia ja Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne

text:
C 171/20                 FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                           19.7.2003
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-         Ranskan tasavallan 10.6.2003 Euroopan parlamenttia ja
tuin                                                                      Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne
1.     toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut yhteisön
       oikeuden ja muun muassa jäsenvaltioiden liikevaihtovero-                                  (Asia C-244/03)
       lainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonli-
       säverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste
       17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neu-                                         (2003/C 171/30)
       voston direktiivin (1), sellaisena kuin se on muutettuna,
       17 ja 19 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on
       saattanut voimaan erityissäännöksen, jolla rajoitetaan
       tuotantohyödykkeiden oston yhteydessä maksettavan ar-
       vonlisäveron vähennyskelpoisuutta siitä syystä, että tuo-       Ranskan tasavalta on nostanut 10.6.2003 Euroopan yhteisöjen
       tantohyödykkeet on rahoitettu tuilla.                           tuomioistuimessa kanteen Euroopan parlamenttia ja Euroopan
                                                                       unionin neuvostoa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat F. Ala-
2.     velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-          brune, G. de Bergues ja C. Lemaire, prosessiosoite Luxembur-
       tikulut.                                                        gissa.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                    Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
Kuudennen direktiivin 17–20 artiklassa säädetään verovelvolli-         –      kumoaa 27.2.2003 annetun Euroopan parlamentin ja
silla olevaa arvonlisäveron vähennysoikeutta koskevasta järjes-               neuvoston direktiivin 2003/15/EY ( 1) 1 artiklan 2 kohdan
telmästä. Verovelvolliset, jotka suorittavat samanaikaisesti lii-             siltä osin kuin sillä lisätään uusi 4 a artikla kosmeettisia
ketoimia, jotka oikeuttavat vähennykseen ja toimia, jotka eivät               valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lä-
oikeuta tällaiseen vähennykseen, voivat vähentää sen veron                    hentämisestä annettuun neuvoston direktiiviin 76/768/
määrästä, jonka ne ovat velvolliset maksamaan verollisesta                    ETY ( 2), ja
liiketoiminnasta, sen veron määrän, jonka ne ovat maksaneet
ostaessaan tavaroita tai palveluita, 19 artiklassa säädettyjen
                                                                       –      velvoittaa Euroopan parlamentin ja neuvoston korvaa-
yksityiskohtaisten sääntöjen mukaan lasketun vähennyksen
                                                                              maan oikeudenkäyntikulut.
suhdeluvun rajoissa.
Ranskan lainsäädännössä säädetään tuilla rahoitetuista tava-
roista maksetun arvonlisäveron vähentämiselle rajoitus, jonka
edellytykset eivät ole kuudennen arvonlisädirektiivin mukaiset.        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Ranskan lainsäädännössä osittain verovelvollille voimaan saa-
tetussa järjestelmässä poissuljetaan oikeus sen arvonlisäveron
vähennykseen, joka on maksettu tuotantohyödykkeen oston                Direktiivin 2003/15/EY 1 artiklan 2 kohdalla direktiiviin 76/
yhteydessä, sitä osuutta koskien, joka tästä hankinnasta on            768/ETY lisätyssä 4 a artiklassa kielletään sellaisten kosmeettis-
rahoitettu tuella, jos näin rahoitettu osuus ei heijastu verollisten   ten valmisteiden markkinoille saattaminen, joiden lopullinen
liiketoimien hinnassa. Tämä poissulkeminen, joka koskee                muoto tai jonka sisältämät aineet tai aineyhdistelmät ovat
sellaisten tavaroiden ostoa, joita käytetään direktiivin sovelta-      olleet eläinkokeiden kohteena sekä kielletään sellaisten eläinko-
misalaan kuuluviin toimiin, tapahtuu ennen vähennyksen                 keiden suorittaminen, jotka koskevat valmiita kosmeettisia
suhdeluvun mahdollista soveltamista ja alentaa sen arvonlisä-          valmisteita taikka aineita tai aineyhdistelmiä. Kielto on aiempaa
veron määrää, johon kyseistä suhdelukua tarvittaessa sovelle-          kieltoa ankarampi ja Maailman kauppajärjestön sääntöjen
taan vähennettävän arvonlisäveron määrän laskemista varten.            vastainen.
Poikkeukset vähennysoikeuteen hyväksytään kuitenkin vain
kuudennessa arvonlisäverossa nimenomaisesti säädetyissä ta-
pauksissa. Perustellakseen tällaista vähennysoikeuden rajoitus-
ta Ranskan tasavalta ei voi vedota jäsenvaltioiden liikevaihtove-      Ranskan hallitus vaatii direktiivin 1 artiklan 2 kohtaa kumotta-
rolainsäädännön yhdenmukaistamisesta 11 päivänä huhtikuu-              vaksi sillä perusteella – ensisijaisesti – että se loukkaa oikeusvar-
ta 1967 annetun ensimmäisen neuvoston ensimmäisen 67/                  muuden periaatetta. Yhteisön lainsäätäjä on Ranskan mielestä
227/ETY 2 artiklaan, jonka mukaan arvonlisävero on kannetta-           jättänyt huomiotta oikeusvarmuuden vaatimuksen, kun se ei
va siten, että siitä vähennetään hinnan muodostavista osista           ole selkeästi ja täsmällisesti määritellyt 4 a artiklan soveltamis-
välittömästi kannetun arvonlisäveron määrä.                            alaa ja kun se on useaan otteeseen käyttänyt epätarkkaa
                                                                       ilmaisua ”tämän direktiivin vaatimusten täyttämiseksi”. Kysei-
                                                                       sen artiklan osalta nousee esiin hienovaraisia tulkintakysymyk-
Vaikuttaa myös siltä, että Ranskan viranomaiset soveltavat             siä, ja tämän seurauksena jäsenvaltiot voivat saattaa direktiivin
samaa vähennyksen rajoitusta verovelvollisiin, jotka suorittavat       säännökset oikeusjärjestystensä osaksi eri tavoin. Toisaalta
vain vähennykseen oikeuttavia liiketoimia.                             oikeusvarmuuden vaatimus on sitäkin merkittävämpi, kun on
                                                                       kyse yksityisille asetettavista uusista velvollisuuksista. Tässä
( 1) EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1.                                      tapauksessa 4 a artiklan epätarkkuuden ja epäselvyyden vuoksi
                                                                       yritykset eivät pysty määrittämään, mitkä tilanteet ja oikeus-
                                                                       suhteet kuuluvat direktiivin soveltamisalaan.
 ---pagebreak--- 19.7.2003                FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                            C 171/21
Tämä epävarmuus on erityisen haitallista asianomaisille yrityk-               rään. Eläinten hyvinvointi parantuu hyvin vähän. Lisäksi
sille, koska ylläpitääkseen läsnäoloaan kansainvälisillä markki-              artiklan lisääminen voi johtaa siihen, että liikkeellä on
noilla ja pysyäkseen mukana kehityksessä innovaatioiden                       tuotteita, jotka merkitsevät huomattavaa riskiä ihmisten
osalta, jotka ovat olennaisia kilpailukyvyn kannalta, Euroopan                terveydelle; tämä johtuu siitä, että 4 a artiklan tarkoitus ja
teollisuuden on kyettävä tarkasti määrittämään, mitkä oikeu-                  asianomaisen tieteellisen tiedon tila eivät kohtaa.
delliset tilanteet kuuluvat direktiivin 4 a artiklan soveltamis-
alaan.
                                                                       –      Ennalta varautumisen periaate: Yhteisön lainsäätäjä on
Toissijaisesti Ranskan hallitus katsoo, että artikla on kumottava             kohdistanut ihmisten terveyteen liian suuren riskin.
sen vuoksi, että se loukkaa seuraavia periaatteita:
–      Elinkeinovapauden periaate: 4 a artiklassa rajoitetaan
       elinkeinovapautta siten, että rajoitukset eivät vastaa yleis-   –      Syrjimättömyysperiaate: 4 a artiklan säännökset ovat
       en edun tavoitetta, johon yhteisö pyrkii, eli eläinten                 omiaan perusteettomasti vaikuttamaan haitallisesti kos-
       hyvinvointia, ja joka tapauksessa rajoitukset eivät ole                metiikka-alalla toimivien yritysten yhdenvertaisuuteen.
       tavoitellun päämäärän kannalta oikein mitoitettuja eivät-
       kä siedettävissä.
–      Suhteellisuusperiaate: Direktiivin 4 artiklan lisäämisen        (1 ) EYVL L 66, 11.3.2003, s. 26.
       aiheuttamat haitat on mitoitettu väärin suhteessa päämää-       (2 ) EYVL L 262, 27.9.1976, s. 169.


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 22 päivänä tammikuuta 1998, asiassa T-98/96, Mario Costacurta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö - Siirtopäätös - Henkilöstösääntöjen 7 artikla - Henkilöstösääntöjen liite X)

text:
C 94/20                FI                    Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    28.3.98
     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN                              YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
              TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                                           TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
                29 päivänä tammikuuta 1998,                                      29 päivänä tammikuuta 1998,
                                                                 asiassa T-62/96, Willy de Corte vastaan Euroopan yhteisö-
asiassa T-97/95, Sinochem National Chemicals Import &
                                                                                jen komissio (1)
Export Corporation vastaan Euroopan unionin neu-
                            vosto (1)                            (Henkilöstö Ð Pysyvä osittainen työkyvyttömyys Ð
                                                                             Tapaturma Ð Todellinen syy-yhteys)
(Polkumyynti Ð Furfuraldehydi Ð Näyttö, jonka vuoksi
tutkimuksen aloittaminen on perusteltua Ð Suhteellisuus-                                  (98/C 94/52)
periaate Ð Vahinko Ð Sitoumuksen hyväksymättä jättä-
            minen Ð Asetus (ETY) N:o 2423/88)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                          (98/C 94/51)
                                                                 Asiassa T-62/96, Euroopan yhteisöjen komission virkamies
                                                                 Willy de Corte, kotipaikka Halle (Belgia), edustajanaan
               (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                   asianajaja Lucas Vogel, Bryssel, prosessiosoite Luxembur-
                                                                 gissa asianajotoimisto Christian Kremer, 8Ð10 rue Mat-
                                                                 hias Hardt, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asia-
                                                                 miehenä Julian Currall), jossa vaaditaan kumottavaksi
Asiassa T-97/95, Sinochem National Chemicals Import &            16.6.1995 tehty komission päätös, jolla kieltäydyttiin otta-
Export Corporation, kotipaikka Peking, edustajanaan              masta tapaturmavakuutusta koskevien määräysten mukai-
asianajaja Jean-FrancËois Bellis, Bryssel, prosessiosoite        sesti vastuu kantajalle aiheutuneen infarktin seurauksista,
Luxemburgissa asianajotoimisto Loesch & Wolter, 11 rue           sekä siltä osin kuin on tarpeen 25.1.1996 tehty päätös,
Goethe, vastaan Euroopan unionin neuvosto (asiamiehi-            jolla kantajan valitus nimenomaisesti hylättiin, yhteisöjen
nään aluksi Yves Cretien ja Antonio Tanca, sitten A.             ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto),
Tanca, Hans-Jürgen Rabe ja Georg M. Berrisch), jota              toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Kaloge-
tukevat Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään              ropoulos sekä tuomarit C. W. Bellamy ja J. Pirrung, kir-
Nicholas Khan) ja Furfural EspanÄol SA, kotipaikka Alcan-        jaaja: hallintovirkamies A. Mair, on 29.1.1998 antanut
tarilla (Espanja), edustajanaan asianajaja JoseÂ Rivas de        tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
AndreÂs, Madrid, prosessiosoite Luxemburgissa c/o ArseÁne
Kronshagen, 2 rue Marie-AdeÂlaïde, jossa kantaja on vaati-
nut lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kii-       1) Kanne hylätään.
nan kansantasavallasta peräisin olevan furfuraldehydin
tuonnissa 16 päivänä tammikuuta 1995 annetun neuvos-
ton asetuksen (EY) N:o 95/95 (EYVL L 15, 21.1.1995,              2) Osapuolet vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
s. 11) kumoamista, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuin (laajennettu viides jaosto), toimien kokoon-        (1) EYVL C 197, 6.7.1996.
panossa: jaoston puheenjohtaja R. García-Valdecasas sekä
tuomarit V. Tiili, J. Azizi, R. M. Moura Ramos ja M. Jae-
ger, kirjaaja: hallintovirkamies A. Mair, on 29.1.1998
antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                      YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
1) Kanne hylätään.                                                             TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
                                                                                22 päivänä tammikuuta 1998,
                                                                 asiassa T-98/96, Mario Costacurta vastaan Euroopan
2) Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se                             yhteisöjen komissio (1)
     velvoitetaan korvaamaan neuvoston ja väliintulija Fur-
     fural EspanÄolin oikeudenkäyntikulut.                       (Henkilöstö Ð Siirtopäätös Ð Henkilöstösääntöjen
                                                                           7 artikla Ð Henkilöstösääntöjen liite X)
                                                                                (98/C 94/53)
3) Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
(1) EYVL C 159, 24.6.1995.
                                                                 Asiassa T-98/96, Mario Costacurta, Euroopan yhteisöjen
                                                                 komission virkamies, kotipaikka Kinshasa, edustajanaan
                                                                 asianajaja Nicolas Decker, Luxemburg, prosessiosoite
                                                                 Luxemburgissa asianajotoimisto Nicolas Decker, 16 ave-
 ---pagebreak--- 28.3.98                FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    C 94/21
nue Marie-TheÂreÁse, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio           lez, on 29.1.1998 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma
(asiamiehinä aluksi Gianluigi Valsesia ja Ana Maria Alves           on seuraava:
Vieira, sittemmin Valsesia ja Florence Duvieusart-Clotu-
che), jossa kantaja vaatii ensinnäkin, että ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuin kumoaa Euroopan yhteisöjen                1) Kanne hylätään.
komission ulkopuolisten toimintojen yksikköön kuuluvan
komitean (ComiteÂ de Direction du Service exteÂrieur) teke-
                                                                    2) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku-
män ºpäätöksenº, joka sisältyi 30.4.1996 päivättyyn kir-
                                                                         lut.
jeeseen, ja toiseksi, että ensimmäisen oikeusasteen tuo-
mioistuin kumoaa 31.5.1996 tehdyn komission päätöksen,
joka koski kantajan siirtämistä Euroopan yhteisöjen viral-          (1) EYVL C 318, 26.10.1996.
listen julkaisujen toimistoon. Euroopan yhteisöjen ensim-
mäisen oikeusasteen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien
kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja V. Tiili sekä tuo-
marit C. P. BrieÈt ja A. Potocki, kirjaaja: johtava hallinto-
virkamies B. Pastor, on antanut 22.1.1998 tuomion, jonka
tuomiolauselma on seuraava:
                                                                         YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
                                                                                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
1) Kanne hylätään.                                                                   6 päivänä helmikuuta 1998,
                                                                    asiassa T-124/96, Interporc Im- und Export GmbH
2) Kukin asianosainen velvoitetaan vastaamaan omista                          vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)
     kuluistaan.
                                                                    (Yleisön oikeudesta saada tietoja komission asiakirjoista
                                                                    tehty komission päätös 94/90/EHTY, EY, Euratom Ð
(1) EYVL C 233, 10.8.1996.                                          Päätös, jolla evätään tiedonsaanti asiakirjoista Ð Julkisen
                                                                        edun turvaaminen (asian käsittely tuomioistuimessa))
                                                                                (98/C 94/55)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
               TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                               Asiassa T-124/96, Interporc Im- und Export GmbH, koti-
                 29 päivänä tammikuuta 1998,                        paikka Hampuri (Saksa), edustajanaan asianajaja Georg
                                                                    M. Berrisch, Hampuri, prosessiosoite Luxemburgissa
asiassa T-113/96, Edouard Dubois et Fils vastaan Euroo-             asianajotoimisto Guy Harles, 8Ð10 rue Mathias Hardt,
 pan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio (1)           vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään
     (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu Ð Euroopan                 Ulrich Wölker), jossa kantaja vaatii, että yhteisöjen ensim-
               yhtenäisasiakirja Ð Tulliasioitsija)                 mäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa komission
                                                                    29.5.1996 tekemän päätöksen, jolla komissio vahvisti kiel-
                          (98/C 94/54)                              täytyvänsä antamasta kantajalle tietoa eräistä asiakirjoista,
                                                                    yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajen-
                                                                    nettu kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                    puheenjohtaja B. Vesterdorf sekä tuomarit C. P. BrieÈt, P.
                                                                    Lindh, A. Potocki ja J. D. Cooke, kirjaaja: hallintovirka-
Asiassa T-113/96, Edouard Dubois et Fils, kotipaikka                mies A. Mair, on 6.2.1998 antanut tuomion, jonka tuo-
Roubaix (Ranska), edustajinaan asianajajat Pierre Ricard            miolauselma on seuraava:
ja Alain Crosson du Cormier, Pariisi, prosessiosoite
Luxemburgissa c/o asianajotoimisto Marc Feiler, 67 rue
                                                                    1) Kumotaan komission 29.5.1996 tekemä päätös, jolla
Ermesinde, vastaan Euroopan unionin neuvosto (asiamie-
                                                                         se on kieltäytynyt antamasta kantajalle tietoa eräistä
hinään Guus Houttuin ja Maria Cristina Giorgi) ja Euroo-
                                                                         komission hallussa olevista asiakirjoista.
pan yhteisöjen komissio (asiamiehinään Hendrik van Lier
ja Fernando Castillo de la Torre), jossa kantaja EY:n
perustamissopimuksen 178 ja 215 artiklan perusteella nos-           2) Kanne jätetään tutkimatta siltä osin kuin siinä vaadi-
tamassaan vahingonkorvauskanteessa vaatii, että yhteisö                  taan määräysten antamista komissiolle.
velvoitetaan korvaamaan vahinko, jonka kantaja väittää
itselleen aiheutuneen siitä, että sisämarkkinat toteutettiin
Euroopan yhtenäisasiakirjan mukaisesti 1.1.1993 lähtien             3) Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku-
ja siitä, ettei tuohon asti Ranskan alueella tulliasioitsijana           lut.
toiminut kantaja tästä syystä enää voinut harjoittaa toi-
mintaansa, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-            (1) EYVL C 318, 26.10.1996.
tuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston
puheenjohtaja R. García-Valdecasas sekä tuomarit J. Azizi
ja M. Jaeger, kirjaaja: hallintovirkamies J. Palacio Gonza-


title: Asia C-359/15 P: Unionin tuomioistuimen seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräys 1.6.2016 – The National Iranian Gas Company v. Euroopan unionin neuvosto

text:
               5.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/19

         Unionin tuomioistuimen seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräys 1.6.2016 – The National Iranian Gas Company v. Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-359/15 P) (1)

   (2016/C 326/33)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Unionin tuomioistuimen seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 294, 7.9.2015.


title: Asia C-482/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank 's-Gravenhage (Alankomaat) on esittänyt 2.11.2007 — AHP Manufacturing BV v. Bureau voor de Industriële Eigendom, toimii myös nimellä Octrooicentrum Nederland

text:
               12.1.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 8/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank 's-Gravenhage (Alankomaat) on esittänyt 2.11.2007 — AHP Manufacturing BV v. Bureau voor de Industriële Eigendom, toimii myös nimellä Octrooicentrum Nederland
   (Asia C-482/07)
   (2008/C 8/12)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Rechtbank te's-Gravenhage
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: AHP Manufacturing BV

      Vastaaja: Bureau voor de Industriële Eigendom, toimii myös nimellä Octrooicentrum Nederland
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko lääkkeiden lisäsuojatodistuksen aikaansaamisesta 18.6.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1768/92 (1) (sellaisena kuin se on myöhemmin muutettuna) ja erityisesti sen 3 artiklan 1 kohdan c alakohta esteenä sille, että todistus annetaan peruspatentin haltijan hakemuksesta sellaiselle tuotteelle, jolle on jo annettu yksi tai useampia todistuksia yhden tai useamman muun peruspatentin yhden tai useamman haltijan hakemuksesta siihen mennessä, kun todistusta koskeva hakemus jätetään?

               2)

               Johtaako kasvinsuojeluaineiden lisäsuojatodistuksen käyttöön ottamisesta 23.7.1996 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1610/96 (2) (sellaisena kuin se on myöhemmin muutettuna) ja erityisesti sen johdanto-osan 17 perustelukappale ja 3 artiklan 2 kohdan toinen luetelma kohta siihen, että ensimmäiseen kysymykseen on vastattava toisin?

               3)

               Onko sillä merkitystä edellä esitettyihin kysymyksiin vastaamisen kannalta, että viimeiseksi jätetty hakemus on, samalla tavoin kuin aikaisempi hakemus tai aikaisemmat hakemukset, jätetty asetuksen (ETY) N:o 1768/92 7 artiklan 1 kohdassa säädetyssä määräajassa eikä asetuksen (ETY) N:o 1768/92 7 artiklan 2 kohdassa säädetyssä määräajassa?

               4)

               Onko sillä merkitystä edellä esitettyihin kysymyksiin vastaamisen kannalta, että asetuksen (ETY) N:o 1768/92 13 artiklan nojalla annetun todistuksen antaman suojan voimassaoloaika päättyy samalla hetkellä tai myöhemmin kuin tilanteessa, jossa yksi todistus tai useampia todistuksia on jo myönnetty samalle tuotteelle?

               5)

               Onko sillä merkitystä edellä esitettyihin kysymyksiin vastaamisen kannalta, että asetuksessa (ETY) N:o 1768/92 ei täsmennetä, missä määräajassa asetuksen 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten on tutkittava todistusta koskeva hakemus ja annettava todistus tutkimuksen päätteeksi, mistä seuraa, että todistuksen antamismahdollisuudet saattavat olla erilaisia sen vuoksi, että hakemusten käsittelynopeus on eri jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla erilainen?

      (1)  EYVL L 182, s. 1.

      (2)  EYVL L 198, s. 30.


title: Asia C-525/15: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 9.2.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Audiencia Provincial de Álava – Espanja) – Laboral Kutxa v. Esmeralda Martínez Quesada

text:
               24.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/12

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 9.2.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Audiencia Provincial de Álava – Espanja) – Laboral Kutxa v. Esmeralda Martínez Quesada
   (Asia C-525/15) (1)

   (2017/C 129/15)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 414, 14.12.2015.


title: Asia F-30/09: Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 13.4.2011 — Chaouch v. komissio (Henkilöstö — Palkkaus — Asettautumiskorvaus — Oikeuksien vahvistaminen — Palvelukseen ottaminen koeajalla olevaksi virkamieheksi — Vakinaistamisen jälkeen muuttuneen asuinpaikan huomioon ottaminen — Virkamiehelle henkilöstösääntöjen 20 artiklan nojalla kuuluva asuinpaikkaa koskeva velvollisuus)

text:
               27.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 252/49

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 13.4.2011 — Chaouch v. komissio
   (Asia F-30/09) (1)

   (Henkilöstö - Palkkaus - Asettautumiskorvaus - Oikeuksien vahvistaminen - Palvelukseen ottaminen koeajalla olevaksi virkamieheksi - Vakinaistamisen jälkeen muuttuneen asuinpaikan huomioon ottaminen - Virkamiehelle henkilöstösääntöjen 20 artiklan nojalla kuuluva asuinpaikkaa koskeva velvollisuus)
   2011/C 252/105
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Dhikra Chaouch (Oetrange, Luxemburg) (edustajat: asianajajat F. Moyse ja A. Salerno)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Martin ja J. Baquero Cruz)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Nimittävän viranomaisen sen päätöksen kumoaminen, jolla on jätetty myöntämättä kantajalle asettautumiskorvaus.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Chaouch vastaa kaikista oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 129, 6.6.2009, s. 21.


title: Asia T-725/15 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 29.2.2016 – Chemtura Netherlands v. EFSA (Väliaikainen oikeussuoja — Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamista koskeva menettely — Tehoaineen sisällyttämistä luetteloon koskevien asiakirjojen julkaiseminen — Tiettyjen tietojen luottamuksellista käsittelyä koskevan pyynnön hylkääminen — Välitoimihakemus — Kiireellisyysedellytys ei täyty)

text:
               30.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 191/32

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 29.2.2016 – Chemtura Netherlands v. EFSA
   (Asia T-725/15 R)
   ((Väliaikainen oikeussuoja - Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamista koskeva menettely - Tehoaineen sisällyttämistä luetteloon koskevien asiakirjojen julkaiseminen - Tiettyjen tietojen luottamuksellista käsittelyä koskevan pyynnön hylkääminen - Välitoimihakemus - Kiireellisyysedellytys ei täyty))
   (2016/C 191/43)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Chemtura Netherlands BV (Amsterdam, Alankomaat) (edustajat: asianajajat C. Mereu ja K. Van Maldegem)

      Vastaaja: Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen (EFSA) (asiamiehet: D. Detken ja S. Gabbi, avustajinaan asianajajat R. van der Hout ja C. Wagner)

      Oikeudenkäynnin kohde

   EFSA:n 10.12.2015 antaman päätöksen, jolla on osittain luottamuksellista käsittelyä koskevasta kantajan pyynnöstä huolimatta määrätty kokonaisuudessaan julkaistavaksi EFSA:n asiantuntijoiden arviointikertomuksen päätelmät diflubentsuroni-tehoaineen hyväksynnän uudelleentarkastelusta sen aineenvaihduntatuotteen 4-kloroaniliinin kannalta, täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus.

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Peruutetaan 15.12.2015 annettu määräys asiassa T-725/15 R.

               3)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Euroopan yhteisöjen komission 15.5.1997 Saksan liittotasavaltaa vastaan nostama kanne (Asia C-186/97)

text:
N:o C 212/ 16           I FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     12.7.97
       annetun neuvoston direktiivin 76/464/ETY (') 7 artik             a ) kantaja oli vastaajan palveluksessa;
       lan mukaista ohjelmaa, joka sisältää laatutavoitteet
       direktiivin liitteessä II mainittujen aineiden aiheutta
                                                                         b ) kantaja nosti työsuhteen aikana sukupuoleen
       man vesien pilaantumisen vähentämiseksi,
                                                                              perustuvaa syrjintää koskevan kanteen vastaajaa
                                                                              vastaan; tämä riita sovittiin;
2 ) velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeu
       denkäyntikulut.                                                   c ) työsuhteen päätyttyä kantaja on etsinyt tuloksetta
                                                                              päätoimista työtä;
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                         d ) vastaaja on aiheuttanut sen, että kantajalla on
                                                                              ollut vaikeuksia löytää työtä, tai ainakin vaikutta
Direktiivin 7 artiklan 1 kohdan sanamuodosta, luettuna                        nut siihen, koska se ei ole pyydettäessä antanut
                                                                              suosituksia mahdollisille työnantajille;
yhdessä 1 artiklan kanssa, ilmenee selvästi, että jäsenval
tiot ovat velvollisia vahvistamaan laatutavoitteet sisältävät
ohjelmat, joilla pyritään vesien pilaantumisen vähentymi                e ) työnantajan päätös olla antamatta suosituksia teh
seen tietyn ajan kuluessa . Saksan liittotasavallan hallitus                  tiin kantajan työsuhteen päätyttyä;
vetoaa puolustuksekseen perusteetta siihen, että kokonais
parametrit kattavat suurimman osan aineista, ja se yrittää
osoittaa, että tämä kansallinen lainsäädäntö on samanar                 f) syynä tai pääasiallisena syynä siihen, että työantaja
voinen kuin sellainen sääntely, jossa yksittäisille aineille                  ei suostunut antamaan suosituksia kantajalle, oli
vahvistetaan päästöstandardit, tai että kansallisella lain                   se, että kantaja oli aikaisemmin nostanut sukupuo
säädännöllä on tiettyjä etuja sellaiseen sääntelyyn nähden.                   leen perustuvaa syrjintää koskevan kanteen vastaa
Direktiivin       7 artiklan saattamiseksi osaksi kansallista                 jaa vastaan ?
oikeusjärjestystä ei riitä se, että on olemassa vesistöjen
parantamista koskevia yleisiä ohjelmia ( 2 ), kuten Saksan
liittotasavallan hallitus on esittänyt.                              2 ) Edellytetäänkö miesten ja naisten tasa-arvoisen kohte
                                                                         lun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työ
                                                                         hön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen
(M EYVL N:o L 129, 18.5.1976 , s . 23 .                                  sekä työoloissa annetussa neuvoston direktiivissä 76/
( 2 ) Muun muassa Elben suojelua koskevan kansainvälisen komis          207/ETY, että jäsenvaltioiden on otettava kansalliseen
      sion toimintaohjelma ja kyseisen komission työsuunnitelma           oikeusjärjestykseensä oikeussuojakeino, johon kantaja/
      vuoteen 2000 asti, Reinin suojelua koskevan kansainvälisen
      komission Reinin toimintaohjelma ja Tonavan yleissopimuk
                                                                         valittaja voi turvautua 1 kohdassa tarkoitettujen olo
      seen liittyvä toimintaohjelma .                                     suhteiden vallitessa, vaikka
                                                                          a ) vastaajan päätös olla antamatta suosituksia tehtiin
                                                                              ennen kantajan työsuhteen päättymistä, mutta
                                                                          b ) työnantaja ei suostunut antamaan suositusta kuin
                                                                              vasta sen jälkeen kun kantajan työsuhde oli päätty
Employment Appeal Tribunalin 20.11.1996 tekemällään
                                                                              nyt .
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa B. J.
               Coote vastaan Granada Hospitality Ltd.
                                                                     O EYVL N:o L 39 , 14.2.1976 , s . 40 .
                            (Asia C-185/97)
                             ( 97/C 212/28 )
 Employment Appeal Tribunal on pyytänyt 20.11.1996
 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan
 yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 12.5.1997, Euroo                    Euroopan yhteisöjen komission 15.5.1997 Saksan
                                                                                liittotasavaltaa vastaan nostama kanne
 pan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa B. J. Coote vas
 taan Granada Hospitality Ltd. ennakkoratkaisua seuraa                                        ( Asia C-l 86/97
 viin ennakkoratkaisukysymyksiin :
                                                                                ( 97/C 212/29 )
 1 ) Edellytetäänkö miesten ja naisten tasa-arvoisen kohte
        lun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työ       Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 15.5.1997
        hön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen        Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liit
        sekä työoloissa 9 päivänä helmikuuta 1976 annetussa          totasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on komission
        neuvoston direktiivissä 76/207/ETY ('), että jäsenvalti     oikeudellisen yksikön virkamies Dr. Klaus-Dieter Bor
        oiden on otettava kansalliseen oikeusjärjestykseensä         chardt ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o komission
        oikeussuojakeino, johon kantaja voi turvautua silloin        oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gomez de la Cruz,
        kun:                                                          Centre Wagner, Kirchberg.
 ---pagebreak--- 12.7.97              FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                 N:o C 212/ 17
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                            muksella velvoittaa kaasunjakeluyrityksen olemaan
                                                                        käyttämättä vedettävää putkea maakaasun toimittami
— toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut                seen suoraan sen alueen loppukäyttäjille, jos tästä on
     EY:n perustamissopimuksen ja komission direktiivin                 sovittu kunnalle itselleen kuuluvan kaasunjakeluyrityk
     93/71 /ETY (') mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole            sen suojaamiseksi kunnan alueella kilpailulta, johon
     toteuttanut säädetyssä määräajassa direktiivin noudat             tätä kunnan alueen läpi menevää putkea voitaisiin
     tamisen edellyttämiä toimenpiteitä,                                käyttää ?
— velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeu              3 . Jos kysymyksiin 1 ja 2 vastataan myöntävästi :
     denkäyntikulut.
                                                                        Onko kuntaa tai sille kuuluvaa, oikeudellisesti itse
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                     näistä jakeluyritystä ( jonka kanssa kunta on tehnyt
                                                                        yksinomaisen teidenkäyttösopimuksen ), joka vastaa
                                                                        maakaasun jakelusta paikallisille loppukäyttäjille,
EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannen koh                   pidettävä EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan
dan ja 5 artiklan ensimmäisen kohdan luonteeltaan vel                  2 kohdassa tarkoitettuna yleisiin taloudellisiin tarkoi
voittavien määräysten mukaan jäsenvaltiot ovat velvollisia              tuksiin liittyviä palveluja tuottavana yrityksenä, kun
saattamaan      direktiivin    säännökset   osaksi  kansallista
                                                                        julkinen valta ei ole uskonut tätä myös yksityisten yri
oikeusjärjestystä siten, että säännösten täysi vaikutus saa            tysten suoritettavissa olevaa tehtävää sille, mutta kun
vutetaan täytäntöönpanoa varten asetetun määräajan päät                kunta voi pitää tätä tehtävää kunnallishallinnon asiana
tyessä . Tämä määräaika on päättynyt 3.8.1994, eikä Saksa               ja kun se ( tai sen jakeluyritys ) on jakelutoimintaa suo
ole antanut direktiivin noudattamisen edellyttämiä sään
                                                                        rittaessaan valtion valvonnan ja yleisen liityntä- ja
nöksiä ja määräyksiä .                                                  jakeluvelvollisuuden alainen, kuten yksityiset yritykset
                                                                        kin ?
(•) EYVL N:o L 221 , 31.8.1993 , s . 27.
                                                                    4 . Jos kysymyksiin 1 —3 vastataan myöntävästi :
                                                                        Kun tutkitaan, jäävätkö kuvatun kaltaiset sopimukset
                                                                        EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohdan
Bundesgerichtshofin 11.3.1997 tekemällään päätöksellä                   mukaisesti EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa WINGAS GmbH                      soveltamisalan ulkopuolelle, onko otettava huomioon
( aikaisemmin Wintershall Gas GmbH) vastaan Stadt                       vain maakaasun paikallisen jakelun varmuutta ja edul
                                                                        lisuuutta koskevat seikat vai onko otettava huomioon
                              Detmold
                                                                        myös yleisiä etuja koskevat muut seikat ( erityisesti
                         (Asia C-187/97)                                ympäristönsuojelua koskevat seikat )?
                          ( 97/C 212/30 )
                                                                    5 . Jos kysymyksiin 1 —3 vastataan myöntävästi eikä EY:n
                                                                        perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohdan ensim
Bundesgerichtshof ( Kartellsenat) pyytää 11.3.1997 teke                mäisen virkkeen mukaisesti sovelleta perustamissopi
mällään, yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 15.5.1997                 muksen kilpailusääntöjä:
saapuneella päätöksellään Euroopan yhteisöjen tuomiois
tuimelta     ennakkoratkaisua       asiassa WINGAS     GmbH
( aikaisemmin Wintershall Gas GmbH ) vastaan Stadt Det                 voidaanko olettaa, että kysymyksissä 1 ja 2 esitettyjen
mold seuraaviin kysymyksiin:                                            kaltaiset kuntien ja maakaasunjakeluyritysten väliset
                                                                        sopimukset, joilla on tarkoitus sulkea pois kilpailu
                                                                        maakaasun paikallisen jakelun osalta, vaikuttavat kau
 1 . Onko EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan vastai                 pan kehittymiseen siinä määrin, että se on yhteisön
     nen sellainen sopimus, jolla kunta myöntää oikeudelli             edun vastaista ?
     sesti itsenäiselle, mutta kunnalle kuuluvalle kaasunja
      keluyritykselle yksinoikeuden käyttää julkisia teitään
      kaasuputkien asentamista ja kunnossapitoa varten
      maakaasun toimittamiseksi suoraan loppukäyttäjille ja
      siten sulkee tosiasiallisesti jakelua koskevan kilpailun
      pois alueellaan, kun tämä sopimus kuuluu sarjaan
      samankaltaisia ( toimilupa)sopimuksia, joista on seu         L. B. Rasmussen on valittanut Euroopan yhteisöjen tuo
      rauksena yhdessä kaasunjakeluyritysten välisten toimi        mioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas
      alueiden rajaamissopimusten kanssa, että koko kansal         teen    tuomioistuimen     18.3.1997     antamasta   tuomiosta
      liset kaasunjakelumarkkinat suojataan kotimaisten ja          asiassa T-35/96, L. B. Rasmussen vastaan Euroopan
      muiden jäsenvaltioiden kilpailijoiden kilpailua vas                                yhteisöjen komissio
      taan ?                                                                               (Asia C-188/97 P)
                                                                                97/C 212/31 )
 2 . Onko EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan vastai
      nen kysymyksessä 1 kuvatuissa olosuhteissa tehty sopi
      mus, jolla kunta maakaasuputken vetämisestä alueensa          L. B. Rasmussen on valittanut 15.5.1997 Euroopan
      läpi kaasunjakeluyrityksen kanssa tekemällään sopi           yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensim


title: Asia C-274/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 10.3.2011 (Oberlandesgericht Münchenin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Privater Rettungsdienst und Krankentransport Stadler v. Zweckverband für Rettungsdienst und Feuerwehralarmierung Passau (Julkiset hankinnat — Direktiivi 2004/18/EY — Julkinen palvelukonsessio — Pelastuspalvelut — Julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen ja palvelukonsession välinen ero)

text:
               7.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 139/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 10.3.2011 (Oberlandesgericht Münchenin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Privater Rettungsdienst und Krankentransport Stadler v. Zweckverband für Rettungsdienst und Feuerwehralarmierung Passau
   (Asia C-274/09) (1)

   (Julkiset hankinnat - Direktiivi 2004/18/EY - Julkinen palvelukonsessio - Pelastuspalvelut - Julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen ja palvelukonsession välinen ero)
   2011/C 139/04
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberlandesgericht München

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Privater Rettungsdienst und Krankentransport Stadler

      Vastaaja: Zweckverband für Rettungsdienst und Feuerwehralarmierung Passau

      Muu osapuoli: Malteser Hilfsdienst eV, Bayerisches Rotes Kreuz

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Oberlandesgericht München — Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (EUVL L 134, s. 114) 1 artiklan 2 kohdan a ja d alakohdan ja 1 artiklan 4 kohdan tulkinta — Julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen ja palveluja koskevan käyttöoikeussopimuksen käsitteet — Sopimus pelastuspalvelujen suorittamisesta onnettomuustilanteissa, joka on tehty hankintaviranomaisen ja avustusjärjestöjen välillä ja jonka mukaan suoritettujen palvelujen käyttömaksu riippuu kyseisten järjestöjen ja kolmansien, kuten sosiaalivakuutuslaitosten, välisistä neuvotteluista

      Tuomiolauselma

   Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY 1 artiklan 2 kohdan d alakohtaa ja 4 kohtaa on tulkittava siten, että silloin kun sopimuksen saaneen taloudellisen toimijan korvauksen maksavat kokonaisuudessaan muut henkilöt kuin pelastuspalvelusopimuksen myöntänyt hankintaviranomainen ja kun tämä taloudellinen toimija kantaa — vaikka vähäisenkin — liiketoiminnallisen riskin, joka aiheutuu muun muassa siitä, että palvelujen käyttömaksujen suuruus riippuu vuosittain kolmansien kanssa käytävien neuvottelujen lopputuloksesta ja ettei ole etukäteen varmaa, saako se täyden korvauksen kansallisessa oikeudessa säädettyjen periaatteiden mukaisesti suorittamistaan toiminnoista aiheutuvista kustannuksista, kyseistä sopimusta on pidettävä direktiivin 2004/18 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuna palvelukonsessiona.

      (1)  EUVL C 267, 7.11.2009.


title: Asian T-284/97 poistaminen rekisteristä

text:
C 258/40             FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     15.8.98
        Asian T-271/97 (1) poistaminen rekisteristä                       Asian T-284/97 (1) poistaminen rekisteristä
                       (98/C 258/73)                                                     (98/C 258/74)
               (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuimen toisen jaoston puheenjohtajan 18.6.1998 antamalla         Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia       tuimen toisen jaoston puheenjohtajan 11.6.1998 antamalla
T-271/97, Patrick Fischbach ym. vastaan Euroopan yhtei-          määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia
söjen komissio.                                                  T-284/97, Thierry Bigard vastaan Euroopan yhteisöjen
                                                                 komissio.
(1) EYVL C 370, 6.12.1997.
                                                                 (1) EYVL C 7, 10.1.1998.