title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 15 päivänä tammikuuta 2002 asiassa C-171/00 P, Alain Libéros vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Valitus – Esittelevän tuomarin mahdollisuus ratkaista asia yhden tuomarin kokoonpanossa – Väliaikainen toimihenkilö – Palkkaluokan määrittäminen – Työkokemus)

text:
18.5.2002               FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 118/11
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                (viides jaosto)
                          (kuudes jaosto)
                                                                                15 päivänä tammikuuta 2002
                  12 päivänä maaliskuuta 2002
                                                                         asiassa C-171/00 P, Alain Libéros vastaan Euroopan yhtei-
                                                                                söjen komissio (1)
asiassa C-168/00 (Landesgericht Linzin esittämä ennakko-
ratkaisupyyntö), Simone Leitner vastaan TUI Deutschland                  (Valitus – Esittelevän tuomarin mahdollisuus ratkaista asia
                       GmbH & Co. KG (1)                                 yhden tuomarin kokoonpanossa – Väliaikainen toimihenkilö
                                                                                – Palkkaluokan määrittäminen – Työkokemus)
(Direktiivi 90/314/ETY – Matkapaketit, pakettilomat ja                                             (2002/C 118/16)
pakettikiertomatkat – Aineettoman vahingon korvaaminen)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                         (2002/C 118/15)
                                                                         (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                         Asiassa C-171/00 P, Alain Libéros (edustajanaan asianajaja
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen         M.-A. Lucas), jossa valittaja vaatii muutoksenhaussaan Euroo-
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                    pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
                                                                         (yhden tuomarin kokoonpano) asiassa T-29/97, Libéros vas-
                                                                         taan komissio, 9.3.2000 antaman tuomion (Kok. H. 2000,
                                                                         s. I-A-43 ja II-185) kumoamista ja hänen ensimmäisessä
                                                                         oikeusasteessa esittämiensä vaatimusten hyväksymistä, ja jossa
                                                                         vastapuolena on Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-
Asiassa C-168/00, jonka Landesgericht Linz (Itävalta) on                 nään M. J. Currall Norbert Lorenz, avustajanaan asianajaja
saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen              B. Wägenbaur), yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien
käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa           kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit
vireillä olevassa asiassa Simone Leitner ja TUI Deutschland              A. La Pergola, L. Sevón, M. Wathelet C. W. A. Timmermans
GmbH & Co. KG ennakkoratkaisun matkapaketeista, pakettilo-               (esittelevä tuomari), julkisasiamies: C. Stix-Hackl, kirjaaja:
mista ja pakettikiertomatkoista 13 päivänä kesäkuuta 1990                johtava hallintovirkamies H. A. Rühl, on antanut 15.1.2002
annetun neuvoston direktiivin 90/314/ETY (EYVL L 158, s. 59)             tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
5 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto),
toimien kokoonpanossa: toisen jaoston puheenjohtaja N. Col-
neric, joka hoitaa kuudennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä,            1)    Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-29/97,
sekä tuomarit C. Gulmann (esittelevä tuomari), J.-P. Puissochet,               Libéros vastaan komissio, 9.3.2000 antama tuomio kumo-
V. Skouris ja J. N. Cunha Rodrigues, julkisasiamies: A. Tizzano,               taan.
kirjaaja: johtava hallintovirkamies H. A. Rühl, on antanut
12.3.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                         2)    Euroopan yhteisöjen komission 15. maaliskuuta 1996 tekemä
                                                                               päätös, jolla Libéroksen palkkaluokaksi määritettiin lopullisesti
                                                                               A7, sekä sen 5.11.1996 tekemä päätös, jolla hänen edellä
Matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista 13 päi-              mainittua palkkaluokkapäätöstä koskeva valituksensa hylättiin,
vänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/314/ETY                   kumotaan.
5 artiklaa on tulkittava siten, että siinä periaatteessa annetaan
kuluttajalle oikeus saada korvausta matkapakettiin sisältyvien palve-
lujen saamatta jäämisestä ja niiden virheellisestä suorittamisesta       3)    Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan kaikki
aiheutuneesta aineettomasta vahingosta.                                        oikeudenkäyntikulut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
                                                                               messa ja yhteisöjen tuomioistuimessa.
(1) EYVL C 192, 8.7.2000.
                                                                         (1) EYVL C 192, 8.7.2000.


title: Asia T-522/12: Kanne 30.11.2012 — Alfa-Beta Vassilopoulos v. SMHV — Henkel (AB terra Leaf)

text:
               2.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/22

         Kanne 30.11.2012 — Alfa-Beta Vassilopoulos v. SMHV — Henkel (AB terra Leaf)
   (Asia T-522/12)
   2013/C 32/35
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Alfa-Beta Vassilopoulos SA (Gerakas Attikis, Kreikka) (edustaja: asianajaja N. Lymperis)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Saksa)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) 1.10.2012 asiassa R 2122/2011-4 tekemän päätöksen ja hyväksymään valituksen siten, että hakemuksen kohteena oleva yhteisön tavaramerkki AB TERRA LEAF (& device) nro 8573651 rekisteröidään kaikkia kyseessä olevia tavaroita varten, ja

               —

               velvoittamaan vastaajan ja väitteen tekijän korvaamaan oikeudenkäyntikulut väite- ja valitusmenettelyssä aiheutuneet kulut mukaan lukien.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Mustavalkoinen kuviomerkki AB terra Leaf luokkiin 3, 5 ja 16 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 8573651

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sanamerkin TERRA yhteisön tavaramerkkirekisteröinti nro 33472909 luokkiin 3 ja 21 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen kaikkien kyseessä olevien tavaroiden osalta

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 75 artiklan rikkominen.


title: Asia C-51/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Rotterdam (Alankomaat) on esittänyt 31.1.2013 — Nationale-Nederlanden Levensverzekering Mij NV v. Hubertus Wilhelmus van Leeuwen

text:
               18.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 141/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Rotterdam (Alankomaat) on esittänyt 31.1.2013 — Nationale-Nederlanden Levensverzekering Mij NV v. Hubertus Wilhelmus van Leeuwen
   (Asia C-51/13)
   2013/C 141/17
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank Rotterdam

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Nationale-Nederlanden Levensverzekering Mij NV

      Vastaaja: Hubertus Wilhelmus van Leeuwen

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Euroopan unionin oikeus ja erityisesti kolmannen henkivakuutusdirektiivin (1) 31 artiklan 3 kohta esteenä sille, että henkivakuutusyhtiöillä on Alankomaiden oikeuteen sisältyvien avoimien ja/tai kirjoittamattomien sääntöjen, kuten henkivakuutusyhtiön ja tulevan vakuutuksenottajan väliseen (ennen sopimuksen tekemistä olleeseen) sopimussuhteeseen sovellettavien kohtuullisuutta ja kohtuutta koskevien vaatimusten ja/tai yleisen ja/tai erityisen huolellisuusvelvoitteen perusteella velvollisuus antaa vakuutuksenottajille enemmän tietoja vakuutukseen liittyvistä kuluista ja riskipreemioista kuin mitä kolmannen direktiivin täytäntöönpanosta annetussa Alankomaiden lainsäädännössä (erityisesti RIAV [Regeling Informatieverstrekking aan verzekeringnemers; tietojen antamisesta vakuutuksenottajille annettu asetus] 1998:n 2 §:n 2 momentin q ja r kohta) säädettiin vuonna 1999?

               2)

               Onko ensimmäiseen kysymykseen annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, mitä seurauksia näiden tietojen antamatta jättämisestä on tai voi olla Alankomaiden oikeuden nojalla?

      (1)  Henkivakuutuksen ensivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 79/267/ETY ja 90/619/ETY muuttamisesta 10.11.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/96/ETY (kolmas henkivakuutusdirektiivi) (EYVL L 360, s. 1).


title: Asia F-19/07: Kanne 5.3.2007 — Kerelov v. komissio

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/58

         Kanne 5.3.2007 — Kerelov v. komissio
   (Asia F-19/07)
   (2007/C 95/117)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Georgi Kerelov (Pazardzhik, Bulgaria) (edustaja: asianajaja Angel Kerelov)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Kilpailun EPSO/AD/43/06-CJ valintalautakunnan 6.12.2006 tekemä se päätös on kumottava, jolla kantaja jätettiin merkitsemättä tämän kilpailun varallaololuetteloon

               —

               Kilpailun EPSO/AD/43/06-CJ valintalautakunnan 2.2.2007 tekemä se päätös on kumottava, tarvittaessa lainvastaisena, jolla kantaja päätettiin sulkea pois tästä kilpailusta

               —

               Vastaaja on velvoitettava maksamaan kantajalle kertaluontoinen korvaus, jonka kohtuullisena pidetyksi suuruudeksi on arvioitu 120 491,28 euroa (kahden vuoden palkka) kanteen nostamispäivästä alkaen laskettavine laillisine korkoineen, korvauksena aineellisesta vahingosta ja henkisestä kärsimyksestä, jotka kantaja on kärsinyt näiden kilpailun valintalautakunnan lainvastaisten päätösten seurauksena

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Ensimmäisen riidanalaisen päätöksen osalta kantaja esittää 10 kanneperustetta:

               1)

               valintalautakunnan tavanomaiset jäsenet eivät voineet vapaasti arvioida hakijoita, koska puheenjohtaja ja varapuheenjohtaja olivat heidän esimiehiään

               2)

               valintalautakunnan jäsenet eivät osanneet kilpailun pääkieltä (bulgaria), mikä on vakiintuneessa oikeuskäytännössä asetettujen edellytysten vastaista

               3)

               hakijat joutuivat kääntämään tekstejä, joiden pituudet ja vaikeusasteet eivät olleet keskenään verrattavissa valittujen eri kielten välillä

               4)

               kirjallisten kokeiden arvostelu tapahtui mielivaltaisesti, koska valintalautakunta ei osannut bulgariaa

               5)

               suulliseen kokeen kesto vaihteli huomattavasti hakijoiden välillä

               6), 7) ja 8)

               yhtäältä valintalautakunnan soveltamat arviointiperusteet suullisten kokeiden arvioimiseksi eivät vastanneet näiden kokeiden tarkoitusta ja toisaalta useille hakijoille annettiin mielivaltainen arvosana

               9)

               hakijoilta evättiin oikeus saada heidän suorituksensa arvioiduksi uudelleen siltä osin kuin varallaololuettelo laadittiin lopullisesti ja toimitettiin eteenpäin ennen sen 20 päivän määräajan päättymistä, joka kilpailuilmoituksessa asetetaan tämän oikeuden käyttämistä varten

               10)

               valintalautakunta arvioi kantajan kokeita, erityisesti hänen suullista koettaan, sääntöjenvastaisella tavalla ja perusteli arvosanoja epäjohdonmukaisilla, paikkansapitämättömillä ja asian kannalta merkityksettömillä syillä.

         Toisen riidanalaisen päätöksen osalta kantaja esittää kolme kanneperustetta:

               1)

               kantaja kiistää tosiseikat, joiden perusteella valintalautakunta teki tämän päätöksen, toisin sanoen sen seikan, että kantaja yritti ottaa yhteyttä valintalautakunnan jäseniin

               2)

               kantaja väittää, että valintalautakunnalla ei ole toimivaltaa sulkea hakija pois kilpailusta tällaisista syistä, koska kantajan mukaan vain EPSOlla on tällainen toimivalta

               3)

               kantaja väittää, että vaikka oletetaan, että valintalautakunnalla on tällainen toimivalta, se voi käyttää sitä vasta sen jälkeen, kun varallaololuettelo on laadittu.


title: Asia C-315/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Breda (Alankomaat) on esittänyt 27.6.2011 — A. T. G. M. van de Ven ja M. A. H. T. van de Ven-Janssen v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               10.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/27

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Breda (Alankomaat) on esittänyt 27.6.2011 — A. T. G. M. van de Ven ja M. A. H. T. van de Ven-Janssen v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
   (Asia C-315/11)
   2011/C 269/51
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank Breda

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: A. T. G. M. van de Ven ja M. A. H. T. van de Ven-Janssen

      Vastaaja: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko asetuksen N:o 261/2004 (1) 7 artiklassa tarkoitettu oikeus korvaukseen viivästymisen johdosta yhteensopiva Montrealin yleissopimuksen (2) 29 artiklan viimeisen virkkeen kanssa, kun otetaan huomioon se, että Montrealin yleissopimuksen 29 artiklan ensimmäisen virkkeen mukaan korvauskanne voidaan, riippumatta siitä, perustuuko se sopimukseen, sopimuksen ulkopuoliseen korvausvastuuseen tai muuhun perusteeseen, nostaa ainoastaan Montrealin yleissopimuksessa määrättyjen ehtojen ja korvausvastuun rajojen mukaisesti?

               2)

               Jos asetuksen N:o 261/2004 7 artiklassa tarkoitettu oikeus korvaukseen viivästymisen johdosta ei ole yhteensopiva Montrealin yleissopimuksen 29 artiklan kanssa, asetetaanko tällöin joitakin rajoituksia sen ajankohdan osalta, jolloin unionin tuomioistuimen ratkaisu alkaa vaikuttaa käsiteltävänä olevassa asiassa ja/tai yleisesti?

      (1)  Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL L 46, s. 1).

      (2)  Yleissopimuksen tekemisestä tiettyjen kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtenäistämisestä (Montrealin yleissopimus) Euroopan yhteisön puolesta 5.4.2001 tehty neuvoston päätös 2001/539/EY (EYVL L 194, s. 38).


title: Asia C-228/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 12.5.2014 – DHL Hub Leipzig GmbH v. Hauptzollamt Braunschweig

text:
               8.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 12.5.2014 – DHL Hub Leipzig GmbH v. Hauptzollamt Braunschweig
   (Asia C-228/14)
   2014/C 303/09
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Finanzgericht Hamburg

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: DHL Hub Leipzig GmbH

      Vastaaja: Hauptzollamt Braunschweig

      Ennakkoratkaisukysymykset

               —

               Kannetaanko tuonnin arvonlisäveroa tavaroista, jotka on jälleenviety muina kuin yhteisötavaroina tullivalvonnassa mutta joista on tullikoodeksin (1) 204 artiklan mukaisen velvollisuuden – tässä: yhteisön ulkoisen passitusmenettelyn päättämisen määräajassa esittämällä tavara tullille toimivaltaisessa tullitoimipaikassa ennen kolmanteen maahan vientiä – täyttämättä jättämisen vuoksi syntynyt tullivelka, tullikoodeksin 236 artiklan 1 kohdassa, luettuna yhdessä direktiivin 2006/112/EY (2) säännösten kanssa, tarkoitetulla tavalla toisin kuin lain mukaan, varsinkin jos velan maksusta vastuussa olevana pidetään sitä, joka on laiminlyönyt velvollisuutensa, vaikka sillä ei ole ollut määräysvaltaa tavaroihin?

      (1)  Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1).

      (2)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1).


title: Asia T-237/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 1.2.2012 — Région wallonne v. komissio (Ympäristö — Direktiivi 2003/87/EY — Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä — Belgian päästöoikeuksia koskeva kansallinen jakosuunnitelma kaudeksi 2008 — 2012 — Asetuksen (EY) N:o 2216/2004 44 artikla — Jälkikäteinen korjaus — Uusi osallistuja — Päätös, jolla yhteisön riippumattoman tapahtumalokin keskusvalvoja määrätään tekemään korjaus ”kansallista jakosuunnitelmaa” koskevaan taulukkoon)

text:
               10.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 73/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 1.2.2012 — Région wallonne v. komissio
   (Asia T-237/09) (1)

   (Ympäristö - Direktiivi 2003/87/EY - Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä - Belgian päästöoikeuksia koskeva kansallinen jakosuunnitelma kaudeksi 2008 — 2012 - Asetuksen (EY) N:o 2216/2004 44 artikla - Jälkikäteinen korjaus - Uusi osallistuja - Päätös, jolla yhteisön riippumattoman tapahtumalokin keskusvalvoja määrätään tekemään korjaus ”kansallista jakosuunnitelmaa” koskevaan taulukkoon)
   2012/C 73/50
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Région wallonne (Belgia) (edustajat: asianajajat J. M. De Backer, A. Lepièce, I. S. Brouhns ja S. Engelen)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: E. White ja O. Beynet)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus sen 27.3.2009 tehdyn komission päätöksen osittaisesta kumoamisesta, joka koskee Belgian kuningaskunnan ilmoittamaa kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kansallista jakosuunnitelmaa kaudeksi 2008–2012 ja jolla keskusvalvoja määrätään tekemään yhteisön riippumattomaan tapahtumalokiin korjaus Belgian ”kansallista jakosuunnitelmaa” koskevaan taulukkoon

      Tuomiolauselma

               1)

               Komission 27.3.2009 tekemä päätös, jolla keskusvalvoja määrätään tekemään korjaus yhteisön riippumattoman tapahtumalokiin kirjattuun Belgian ”kansallista jakosuunnitelmaa” koskevaan taulukkoon, kumotaan siltä osin kuin päätöksessä kieltäydytään määräämästä kyseistä valvojaa tekemään päästöoikeuksien jakoa koskeva korjaus tuotantolaitoksen nro 116 nimeltään ”Arcelor-Cockerill Sambre_HF6_Seraing” hyväksi, kuten Belgian kuningaskunta on 18.2.2009 päivätyssä kirjeessään pyytänyt.

               2)

               Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 193, 15.8.2009.


title: Asia C-418/16 P: Valitus, jonka mobile.de GmbH, aiemmin mobile.international GmbH, on tehnyt 28.7.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) yhdistetyissä asioissa T-322/14 ja T-325/14, mobile.international v. EUIPO, 12.5.2016 antamasta tuomiosta

text:
               14.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 419/28

         Valitus, jonka mobile.de GmbH, aiemmin mobile.international GmbH, on tehnyt 28.7.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) yhdistetyissä asioissa T-322/14 ja T-325/14, mobile.international v. EUIPO, 12.5.2016 antamasta tuomiosta
   (Asia C-418/16 P)
   (2016/C 419/37)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: mobile.de GmbH, aiemmin mobile.international GmbH (edustaja: T. Lührig, Rechtsanwalt)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Rezon OOD

      Vaatimukset

               —

               Unionin yleisen tuomioistuimen kahdeksannen jaoston yhdistetyissä asioissa T-322/14 ja T-325/14 12.5.2016 antama tuomio on kumottava

               —

               Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksenalainen tuomio rikkoo tavaramerkkiasetuksen (1) 57 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä täytäntöönpanoasetuksen (2) 22 säännön 2 kohdan ja 40 säännön 6 kohdan kanssa, koska siinä vastoin yleisesti tunnustettuja oikeudellisia tulkintaperiaatteita tulkitaan tavaramerkkiasetuksen 57 artiklan 2 kohdassa olevaa käsitettä ”käytön todistaminen” toisin kuin täytäntöönpanoasetuksen 22 säännön 2 kohdassa ja 40 säännön 6 kohdassa. Tavaramerkkiasetuksen ja täytäntöönpanoasetuksen yhden ja saman terminologian erilainen tulkinta ei ole yhteensoveltuvaa oikeusvarmuuden ja oikeudellisen selvyyden periaatteiden kanssa. Tämän lisäksi unionin yleinen tuomioistuin jättää ottamatta huomioon sen, että täytäntöönpanoasetuksen 40 säännön 6 kohdassa ja 22 säännön 2 kohdassa suljetaan pois viivästynyt käytön todistamisen rekisteristä poistamismenettelyissä ja että EUIPO:lla ei ole harkintavaltaa tältä osin. Tavaramerkkiasetuksen 57 artiklan 1 kohta ei ole sovellettavissa eikä EUIPO ole käyttänyt sitä, joten valituslautakunnan päätös eikä unionin yleisen tuomioistuimen tuomio ei voi perustua siihen.
   Valituksenalainen tuomio rikkoo myös tavaramerkkiasetuksen 76 artiklan 2 kohtaa, koska unionin yleinen tuomioistuin lähtee oikeudellisesti virheellisesti tavaramerkkiasetuksen 76 artiklan 2 kohdan sovellettavuudesta, vaikka täytäntöönpanoasetuksen 40 säännön 6 kohta ja 22 säännön 2 kohta estävät sen mitättömyysmenettelyissä täytäntöönpanoasetuksen 50 säännön 1 kohdan kolmannen alakohdan systemaattisen tulkinnan vuoksi. Tämän lisäksi tavaramerkkiasetuksen 76 artiklan 2 kohdan mukaiset edellytykset eivät täyty, koska väliintulija ei koko menettelyssä ole esittänyt mitään legitiimiä perustetta alusta asti sen hallussa olleiden laskujen myöhästyneelle esittämiselle. Unionin yleinen tuomioistuin on siten soveltanut tavaramerkkiasetuksen 76 artiklan 2 kohtaa väärin, koska menettelyn vaiheen ja asiaan liittyvien olosuhteiden perusteella myöhässä esitetyn todisteen huomioon ottaminen on pois suljettu. Muilta osin unioni yleinen tuomioistuin on ottanut tosiseikat huomioon vääristyneellä tavalla, kun se on esittänyt tosiseikaston virheellisesti siten, ettei valitusvaiheessa esitettyjen laskujen osalta kyseessä ollut ”täydentävä” tai ”selventävä” näyttö.
   Unionin yleinen tuomioistuin ei tutkinut tosiasiallisesti käytetyn merkin foneettisia eikä käsitteellisiä eroja eikä yleisesti ottanut huomioon kokonaisvaikutelmaa vaan vain yksittäiset osat ja siten soveltanut oikeudellisesti virheellisesti tavaramerkkiasetuksen 15 artiklan 1 kohdan a alakohtaa.
   Unionin yleinen tuomioistuin on ilmeisesti ottanut huomioon epäolennaiset todisteet, vaikka nämä todisteet ovat olleet päiväämättömiä tai ne ovat relevantin ajanjakson ulkopuolelta. Siten se on soveltanut oikeudellisesti virheellisesti tavaramerkkiasetuksen 57 artiklan 2 kohtaa luettuna yhdessä täytäntöönpanoasetuksen 22 säännön 3 ja 4 kohdan kanssa.
   Unionin yleinen tuomioistuin on olettanut oikeudellisesti virheellisesti, ettei sen tarvitse tutkia oikeuden väärinkäyttöä koskevaa väitettä. Rajoituksia koskevaa väitettä unionin yleinen tuomioistuin ei ole tutkinut lainkaan.
   Valituksenalainen tuomio rikkoo lopuksi tavaramerkkiasetuksen 64 artiklan 1 kohtaa, koska unionin yleinen tuomioistuin toteaa virheellisesti, että valituslautakunta olisi johdonmukaisesti saanut kumota mitättömyysosaston päätökset vain palvelujen ”ajoneuvoihin liittyvä mainonta” osalta ja palauttaa ne mitättömyysosaston käsiteltäväksi, ja sen olisi pitänyt ratkaista lopullisesti asia muiden sellaisten palvelujen, joiden käyttöä ei ole todistettu, osalta ja sen olisi pitänyt ilmaista oikeudellisesti sitovasti mitättömyysvaatimusten osittainen hylkääminen käytön todistamisen puuttuessa.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL 2009, L 78, s. 1).

      (2)  Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13.12.1995 annettu komission asetus (EY) N:o 2868/95 (EYVL 1995, L 303, s. 1).


title: Asia C-320/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Højesteret (Tanska) on esittänyt 2.7.2012 — Malaysia Dairy Industries Pte. Ltd v. Ankenævnet for Patenter og Varemærker

text:
               25.8.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 258/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Højesteret (Tanska) on esittänyt 2.7.2012 — Malaysia Dairy Industries Pte. Ltd v. Ankenævnet for Patenter og Varemærker
   (Asia C-320/12)
   2012/C 258/22
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Højesteret

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Malaysia Dairy Industries Pte. Ltd

      Vastapuoli: Ankenævnet for Patenter og Varemærker

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95/EY (1) 4 artiklan 4 kohdan g alakohtaan sisältyvä vilpillisen mielen käsite tarkoitettu oikeudelliseksi standardiksi, joka voidaan täyttää kansallisen lainsäädännön mukaisesti, vai onko kyseessä unionin oikeuden käsite, jota on tulkittava yhtenäisesti kaikkialla unionissa?

               2)

               Jos direktiivin 2008/95/EY 4 artiklan 4 kohdan g alakohdassa tarkoitettu vilpillisen mielen käsite on unionin oikeuden käsite, onko se ymmärrettävä siten, että vaatimuksen täyttämiseen riittää se, että hakija on hakemusajankohtana tiennyt tai hakijan olisi pitänyt tietää ulkomaisesta tavaramerkistä, vai asetetaanko rekisteröinnin epäämiselle hakijan subjektiivisiin olosuhteisiin liittyviä lisävaatimuksia?

               3)

               Voiko jäsenvaltio halutessaan ottaa lainsäädäntöönsä ulkomaisia tavaramerkkejä koskevaa erityissuojaa, jonka vilpilliselle mielelle asetettavat vaatimukset poikkeavat direktiivin 2008/95/EY 4 artiklan 4 kohdan g alakohdasta, asettamalla esimerkiksi sitä koskevan erityisvaatimuksen, että hakija on tiennyt tai hakijan olisi pitänyt tietää ulkomaisesta tavaramerkistä?

      (1)  EUVL L 299, s. 25.


title: Asia T-471/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio  23.2.2006  — Karatzoglou v. Euroopan jälleenrakennusvirasto (Väliaikainen toimihenkilö — Sopimuksen irtisanominen — Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan 2 kohdan a alakohdan rikkominen — Sopimusmääräysten noudattaminen — Perusteltu luottamus)

text:
               22.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 96/13

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 23.2.2006 — Karatzoglou v. Euroopan jälleenrakennusvirasto
   (Asia T-471/04) (1)

   (Väliaikainen toimihenkilö - Sopimuksen irtisanominen - Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan 2 kohdan a alakohdan rikkominen - Sopimusmääräysten noudattaminen - Perusteltu luottamus)
   (2006/C 96/24)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja Georgios Karatzoglou (Ioannina, Kreikka) (edustaja: asianajaja S. Pappas)

      Vastaaja: Euroopan jälleenrakennusvirasto (edustajat: asianajaja J.-N. Louis, asianajaja S. Orlandi, asianajaja X. Martin ja asianajaja C. Manolopoulos)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Euroopan jälleenrakennusviraston 26.2.2004 tekemän päätöksen, jolla irtisanottiin kantajan palvelussopimus, kumoaminen
   Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan jälleenrakennusviraston 26.2.2004 tekemä päätös kantajan palvelussopimuksen irtisanomisesta kumotaan.

               2)

               Euroopan jälleenrakennusvirasto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 57, 5.3.2005.


               5.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 39/4

         Kimek Offshore AS:n 1 päivänä joulukuuta 2014 EFTAn valvontaviranomaista vastaan nostama kanne
   (Asia E-23/14)
   (2015/C 39/04)
   Kimek Offshore AS, asiamiehenään asianajajat Bjørnar Alterskjær ja Robert Lund, ALT Law Firm, Fridtjof Nansens plass 6, N-0160 Oslo, Norja, on nostanut 1 päivänä joulukuuta 2014 EFTAn tuomioistuimessa kanteen EFTAn valvontaviranomaista vastaan.
   Kantaja on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta

               1.

               kumoamaan EFTAn valvontaviranomaisen 18 päivänä kesäkuuta 2014 antaman päätöksen N:o 225/14/KOL alueellisesti eriytetyistä sosiaaliturvamaksuista (2014–2020);

               2.

               määräämään EFTAn valvontaviranomaisen maksamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Kantaja, Kimek Offshore, kuuluu Kimek-konserniin. Kimek Offshore on öljy- ja kaasualan palveluyritys, joka antaa vuokralle pääasiassa hitsaajia, putkihitsaajia, mekaanikkoja ja insinöörejä. Sen hallinto ja johto sijaitsevat Kirkkoniemessä, Norjassa.

               —

               Nyt käsiteltävässä asiassa on kyse vaatimuksesta kumota EFTAn valvontaviranomaisen päätös, jolla hyväksyttiin aluetuki Norjassa vuosiksi 2014–2020.

         Kantaja esittää, että EFTAn valvontaviranomainen on

               —

               laiminlyönyt velvollisuutensa aloittaa valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan I jakson 1 artiklan 2 kohdassa ja pöytäkirjassa 3 olevan II jakson 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun muodollisen tutkintamenettelyn (valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan II jakson 4 artiklan 4 kohta);

               —

               laiminlyönyt valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 16 artiklaan perustuvan velvollisuutensa perustella päätöksensä vuokratyövoimaa koskevien sosiaalivakuutusmaksusääntöjen osalta.


title: Asia T-462/08: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 21.4.2009 — Winzer Pharma v. SMHV — Alcon (OFTAL CUSI) (Yhteisön tavaramerkki — Valituslautakunnan päätöksen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               18.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 167/11

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 21.4.2009 — Winzer Pharma v. SMHV — Alcon (OFTAL CUSI)
   (Asia T-462/08) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Valituslautakunnan päätöksen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen)
   2009/C 167/24
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Dr. Robert Winzer Pharma GmbH (Berliini, Saksa) (edustaja: asianajaja S. Schneller)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa: Alcon Inc. (Hünenberg, Sveitsi) (edustajat: asianajajat J. Isern Jara ja M. Vidal-Quadras Trias de Bes)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 17.7.2008 tekemästä päätöksestä (asia R 1471/2007-1), joka liittyy väitemenettelyyn Dr. Robert Winzer Pharma GmbH:n ja Alcon Inc:n välillä

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Vastaaja vastaa omista ja kantajan oikeudenkäyntikuluista.

               3)

               Väliintulija vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 327, 20.12.2008.


title: Asia C-125/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundespatentgericht (Saksa) on esittänyt 9.3.2010 — Merck & Co Inc v. Deutsches Patent- und Markenamt

text:
               19.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/17

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundespatentgericht (Saksa) on esittänyt 9.3.2010 — Merck & Co Inc v. Deutsches Patent- und Markenamt
      (Asia C-125/10)
      (2010/C 161/24)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Bundespatentgericht

         Pääasian asianosaiset

         Hakija ja valittaja: Merck & Co Inc

         Vastapuoli: Deutsches Patent- und Markenamt

         Ennakkoratkaisukysymys

      Voidaanko lääkkeelle (1) myöntää lisäsuojatodistus silloin, kun peruspatenttihakemuksen hakemispäivän ja ensimmäisen yhteisössä myönnetyn myyntiluvan myöntämispäivän välinen aika on viittä vuotta lyhyempi?

         (1)  Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 469/2009 (kodifioitu toisinto); EUVL L 152, s. 1


title: Asia F-67/08: Kanne 6.8.2008 — Visser-Fornt Raya v. Europol

text:
               8.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 285/55

         Kanne 6.8.2008 — Visser-Fornt Raya v. Europol
   (Asia F-67/08)
   (2008/C 285/99)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Maria Teresa Visser-Fornt Raya (Haag, Alankomaat) (edustaja: asianajaja P. de Casparis)

      Vastaaja: Euroopan poliisivirasto (Europol)
   Oikeusriian kohde ja kuvaus
   Europolin 4.10.2007 tekemän päätöksen kumoaminen, jolla Europol ilmoitti kantajalle, ettei hänelle ole mahdollista tarjota pysyvää työpaikkaa
   Vaatimukset

               —

               Sen 4.10.2007 tehdyn päätöksen kumoaminen, jolla vastaaja ilmoitti kantajalle, ettei hänelle ollut mahdollista tarjota pysyvää työpaikkaa sekä 29.4.2008 tehdyn päätöksen kumoaminen, jolla ensimmäisestä päätöksestä tehty valitus hylättiin, ja 12.6.2008 tehdyn sellaisen päätöksen kumoaminen, jolla 4.10.2007 tehtyä päätöstä kehitetään edelleen tosiseikkojen osalta

               —

               Europol on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut


title: Asia F-90/15: Virkamiestuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 19.3.2015 – Marcuccio v. komissio (Asianosaisen edustajan sulkeminen oikeudenkäyntimenettelyn ulkopuolelle — Uutta edustajaa ei ole nimetty — Kantaja, joka ei ole enää vastannut unionin yleisen tuomioistuimen pyyntöihin — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               4.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 146/49

         Virkamiestuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 19.3.2015 – Marcuccio v. komissio
   (Asia F-90/15) (1)

   ((Asianosaisen edustajan sulkeminen oikeudenkäyntimenettelyn ulkopuolelle - Uutta edustajaa ei ole nimetty - Kantaja, joka ei ole enää vastannut unionin yleisen tuomioistuimen pyyntöihin - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2015/C 146/67)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: asianajaja A.)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja G. Gattinara)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus sellaisten kantajan tekemien vaatimusten, joilla pyrittiin saamaan korvausta siitä aiheutuneesta vahingosta, että vastaaja on väitetysti lähettänyt kantajaa koskevan kirjeen asianajajalle, joka ei edusta kantajaa, ja on tästä syystä loukannut kantajan oikeutta yksityisyyden suojaan, hylkäämisestä tehtyjen päätösten kumoamiseksi

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta F-90/13, Marcuccio v. komissio, raukeaa.

               2)

               Luigi Marcuccio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 24, 25.1.2014, s. 40.


title: Asia C-144/03: Euroopan yhteisöjen komission 31.3.2003 Portugalin tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 146/26                   FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                            21.6.2003
Euroopan yhteisöjen komission 31.3.2003 Portugalin ta-                  pan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa An-
                  savaltaa vastaan nostama kanne                        nette Keller vastaan Instituto Nacional de la Salud (INSALUD)
                                                                        ja Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) seuraaviin
                            (Asia C-144/03)                             kysymyksiin:
                            (2003/C 146/43)
                                                                        1)      Sitovatko E 111- ja erityisesti E 112 -todistus, joiden
                                                                                antamisesta säädetään asetuksen N:o 1408/71 ( 1) 22 artik-
                                                                                lan 1 kohdan c alakohdassa ja asetuksen N:o 574/72 (2)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 31.3.2003 Euroo-                       3 artiklassa, ne antanutta toimivaltaista laitosta (esillä
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Portugalin tasavaltaa                   olevassa asiassa Espanjan sosiaaliturvajärjestelmä) asuin-
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat M. França ja J. Flett, ja                    paikan laitoksen (esillä olevassa asiassa Saksan julkinen
prosessiosoite on Luxemburgissa.                                                terveydenhuoltopalvelu) tekemän diagnoosin ja erityisesti
                                                                                siinä tehtyjen sellaisten toteamusten osalta, joiden mu-
                                                                                kaan työntekijä tarvitsi kiireellistä leikkausta, joka oli
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-                  ainoa mahdollinen hoitokeino hänen henkensä pelasta-
tuin                                                                            miseksi, ja joiden mukaan kyseinen leikkaus voitiin
                                                                                toteuttaa ainoastaan Euroopan unioniin kuulumatto-
–      toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut jäsen-              massa maassa sijaitsevassa sairaalassa (Zürichin yliopistol-
       valtioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten                linen sairaala Sveitsissä), siten, että asuinpaikan toimival-
       suhteiden avoimuudesta sekä tiettyjen yritysten avoimuu-                 tainen laitos voi lähettää työntekijän kyseiseen sairaalaan,
       desta annetun direktiivin 80/723/ETY muuttamisesta                       ilman että toimivaltaisella laitoksella on oikeutta vaatia
       26 päivänä heinäkuuta 2000 annetun komission direktii-                   työntekijää palaamaan maahan, jotta kyseinen laitos voi
       vin 2000/52/EY (1) 2 artiklan mukaisia velvoitteitaan,                   suorittaa asianmukaisiksi katsomansa lääkärintarkastuk-
       koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen               set ja tarjota työntekijälle tällä olevan sairauden edellyttä-
       edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä;             miä hoitomuotoja?
–      toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut direk-
       tiivin 2000/52/EY 2 artiklan mukaisia velvoitteitaan             2)      Onko yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, josta sääde-
       ainakaan, koska se ei ole ilmoittanut välittömästi komis-                tään asetuksen N:o 1408/71 3 artiklassa, jonka mukaan
       siolle tällaisista toimista;                                             työntekijät ”ovat jäsenvaltion lainsäädännön mukaan
                                                                                samojen velvoitteiden alaisia ja nauttivat samoja etuja
–      velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeuden-                    kuin tämän valtion kansalaiset”, tulkittuna yhdessä saman
       käyntikulut.                                                             asetuksen 19 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 22 artiklan
                                                                                1 kohdan i alakohdan kanssa, joiden mukaan muussa
                                                                                jäsenvaltiossa asuva työntekijä saa ”toimivaltaisen laitok-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                             sen puolesta luontoisetuudet asuinpaikan laitoksesta
                                                                                tämän laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaisesti
                                                                                ikään kuin hänet olisi vakuutettu siinä”, tulkittava siten,
Direktiivin täytäntöönpanolle varattu määräaika päättyi                         että toimivaltaisen laitoksen on vastattava Euroopan
31.7.2001.                                                                      unionin ulkopuolisessa maassa tarjotusta hoidosta aiheu-
                                                                                tuneista kuluista, mikäli voidaan osoittaa, että työntekijäl-
                                                                                lä, mikäli hän olisi ollut vakuutettu asuinvaltion laitok-
( 1) EYVL L 193, 29.7.2000, s. 75.
                                                                                sessa, olisi ollut oikeus kyseiseen terveydenhuoltoetuu-
                                                                                teen, ja kun tämän lisäksi kyseistä hoitoa koskevasta
                                                                                etuudesta – eli potilaan hengen pelastaminen kiireellisissä
                                                                                tapauksissa yksityisklinikoilla, jotka voivat sijaita myös
                                                                                Euroopan unionin ulkopuolisissa maissa – on säädetty
                                                                                toimivaltaisen valtion lainsäädännössä?
Administración de Justicia Juzgado de lo Social no 20
de Madridin 6.11.2002 tekemällään päätöksellä esittämä
ennakkoratkaisupyyntö asiassa Annette Keller vastaan
Instituto Nacional de la Salud (INSALUD) ja Instituto                   (1 ) Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikku-
             Nacional de la Seguridad Social (INSS)                          viin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä
                                                                             14 päivänä kesäkuuta 1971 annettu neuvoston asetus (ETY)
                                                                             N:o 1408/71 (EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2).
                            (Asia C-145/03)                             (2 ) Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikku-
                                                                             viin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä anne-
                                                                             tun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä
                            (2003/C 146/44)
                                                                             21 päivänä maaliskuuta 1972 annettu neuvoston asetus (ETY)
                                                                             N:o 574/72 (EYVL L 74, 27.3.1972, s. 1).
Administración de Justicia Juzgado de lo Social no 20 de
Madrid on pyytänyt 6.11.2001 tekemällään päätöksellä, joka
on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 31.3.2003, Euroo-


title: Asia F-81/12: Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 10.4.2014 – Nieminen v. neuvosto (Henkilöstö — Ylennys — Ylennyskierros 2010 — Ylennyskierros 2011 — Päätös jättää kantaja ylentämättä — Perusteluvelvollisuus — Ansioiden vertailu — Kielten alan tehtävissä toimivat hallintovirkamiehet ja muissa kuin kielten alan tehtävissä toimivat hallintovirkamiehet — Ylennyskiintiöt — Ansioiden ajallinen jatkuvuus)

text:
               26.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 159/38

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 10.4.2014 – Nieminen v. neuvosto
   (Asia F-81/12) (1)

   ((Henkilöstö - Ylennys - Ylennyskierros 2010 - Ylennyskierros 2011 - Päätös jättää kantaja ylentämättä - Perusteluvelvollisuus - Ansioiden vertailu - Kielten alan tehtävissä toimivat hallintovirkamiehet ja muissa kuin kielten alan tehtävissä toimivat hallintovirkamiehet - Ylennyskiintiöt - Ansioiden ajallinen jatkuvuus))
   2014/C 159/51
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Risto Nieminen (Kraainem, Belgia) (edustajat: aluksi asianajajat C. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ja É. Marchal, sittemmin asianajajat C. Abreu Caldas, S. Orlandi ja J.-N. Louis)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: J. Herrmann ja M. Bauer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota päätökset, joilla kantaja jätetään ylentämättä palkkaluokkaan AD 12 ylennyskierroksilla 2010 ja 2011.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Risto Nieminen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 295, 29.9.2012, s. 34.


title: Asia T-410/09: Kanne 7.10.2009 — Almamet v. komissio

text:
               19.12.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 312/34

         Kanne 7.10.2009 — Almamet v. komissio
   (Asia T-410/09)
   2009/C 312/56
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Almamet GmbH Handel mit Spänen und Pulvern aus Metall (Ainring, Saksa) (edustajat: asianajajat S. Hautbourg ja C. Renner)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

               —

               komission 22.7.2009 tekemä päätös (asia COMP/39.396) on kumottava kantajaa koskevilta osin

               —

               toissijaisesti päätöksen 2 artiklassa määrättyä sakkoa on lievennettävä

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii sen 22.7.2009 tehdyn komission päätöksen K(2009) 5791 lopullinen (asia COMP/39.396 — kalsiumkarbidi- ja magnesiumpohjaiset reagenssit teräs- ja kaasuteollisuudessa; jäljempänä riidanalainen päätös) osittaista kumoamista kantajaa koskevilta osin, joka koskee EY 81 artiklan ja ETA 53 artiklan mukaista menettelyä ja jossa komissio katsoi, että joukko kalsiumkarbidin ja magnesiumgranulaattien toimittajia oli syyllistynyt markkinoiden jakamiseen, sopimuksiin kiintiöistä, asiakkaiden jakamiseen, hintojen vahvistamiseen ja luottamuksellisten kaupallisten tietojen vaihtamiseen huomattavassa osassa ETA:n markkinoita rikkomalla näin ollen edellä mainittuja perustamissopimuksen määräyksiä, ja toissijaisesti riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa kantajalle määrätyn sakon lieventämistä.
   Kumoamisvaatimuksensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen:

               Ensimmäisellä kanneperusteellaan kantaja katsoo, että komissio on loukannut kantajan puolustautumisoikeuksia käyttämällä kantajaa vastaan asiakirjoja, jotka on hankittu tarkastusta koskevan päätöksen soveltamisalan ulkopuolella.

               Toisella kanneperusteellaan kantaja väittää, että komissio ei ole noudattanut vaadittua todistusnormia katsoessaan, että magnesiumin osalta on tapahtunut riidanalaisen päätöksen 1 artiklassa esitetty rikkominen. Kantaja katsoo, että vaikka lainvastaisesti hankitut asiakirjat olivat komission aineistoa, ne olivat puutteellisia ja epäjohdonmukaisia. Kantajan mukaan muina todisteina on esitetty ainoastaan sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskeva suullinen lausunto, joka on paitsi epätarkka, siinä on myös tulkittu virheellisesti tiettyjä tosiseikkoja ja muut osapuolet ovat riitauttaneet sen. Tällä perusteella kantaja katsoo, että komissiolla on edelleen todistustaakka väitetyn rikkomisen osalta.

               Kolmannella kanneperusteellaan kantaja katsoo, että komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen yhtenä kokonaisuutena pidettävän ja jatkuvan kilpailusääntöjen rikkomisen osalta. Etenkään kalsiumkarbidin ja magnesiumgranulaattien välillä ei ole korvaavuutta. Lisäksi kantaja väittää, että näillä kahdella tuotteella ei ollut yhteistä kokonaissuunnitelmaa, kuten kunkin tuotteen osalta käydyistä erillisistä kokouksista ilmenee.
               Toissijaisesti kantaja esittää neljä muuta kanneperustetta sellaisen vaatimuksensa tueksi, joka koskee riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa kantajalle määrätyn sakon lieventämistä.

               Neljännellä kanneperusteellaan kantaja väittää, että komissio on syyllistynyt sakoista vapauttamista ja sakkojen lieventämistä kartelleja koskevissa asioissa koskevan tiedonannon (1) 23 ja 26 kohdan rikkomiseen, koska se epäsi kantajalta kyseisen tiedonannon mukaisen lieventämisen. Kantaja katsoo, että sen sakkojen lieventämistä koskeva pyyntö sisältää tietoa, jolla on olennaista lisäarvoa. Kantaja katsoo etenkin, että komissiolla ei ollut oikeutta kieltäytyä myöntämästä sakkojen lieventämistä vain sillä perusteella, että kantajan pyyntö ei sisältänyt tietoa väitetystä rikkomisesta magnesiumin osalta, koska kyseinen rikkominen ei kuulu menettelyn piiriin.

               Viidennellä kanneperusteellaan kantaja katsoo, että komissio on syyllistynyt EY 81 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 1/2003 (2) 23 artiklan 2 kohdan sekä sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen (3) 32 kohdan rikkomiseen määräämällä sakon lopullisen määrän tasolle, joka ylittää 10 prosentilla kantajan viimeisimmän tarkistetun liikevaihdon. Kantaja katsoo, että komissio on laskenut sakon määrän kantajan vuoden 2008 pro forma -liikevaihdon lukujen perusteella sen vuoden 2007 viimeisimmän tarkistetun liikevaihdon sijaan. Lisäksi kantaja katsoo, että komission olisi täytynyt soveltaa sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 37 kohdan perusteella 20 prosentin lievennystä 10 prosentin suuruisen lakisääteisen enimmäismäärän laskemisen jälkeen.

               Kuudennella kanneperusteellaan kantaja katsoo, että komissio on loukannut suhteellisuusperiaatetta määräämällä kantajan osalta kohtuuttomasta sakon määrästä. Kantaja väittää, että sellaisen sakon määrän asettaminen, joka johtaa negatiiviseen kirjanpitoarvoon tai joka alentaa yhtiön kirjanpitoarvon nollaan, on ilmeisen suhteeton. Lisäksi määrätty sakko ylittää kantajan kaltaisen sellaisen toimijan taloudelliset resurssit, jonka toiminta liittyy tuotteisiin, jotka ovat erittäin kalliita ja joilla on hyvin alhaiset voittomarginaalit. Lopuksi kantaja katsoo, että komission myöntämä 20 prosentin lievennys ei ota riittävästi huomioon komission erikseen tunnustamaa kantajan erityistilannetta, koska sakko on edelleen suhteeton.

               Seitsemännellä kanneperusteellaan kantaja katsoo, että komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen kun se katsoi, että kantaja ei täytä sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 35 kohdan edellytyksiä. Kantaja katsoo, että komissio on määrännyt sakon määrän sellaiselle tasolle, että sen johdosta kantajan taloudellinen toimintakyky väistämättä vaarantuu ja kantajan omaisuus menettää kokonaan arvonsa. Lisäksi kantaja väittää, että komissio on tehnyt arviointivirheen kun se katsoi, että kantajan asiassa ei ollut otettava huomioon erityistä sosiaalista ja taloudellista kontekstia.

      (1)  Komission tiedonanto sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (EUVL 2006 C 298, s. 17).

      (2)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EUVL L 1, s. 1).

      (3)  Suuntaviivat asetuksen n:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta (EUVL 2006 C 210, s. 2).


title: Asia C-35/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 28.1.2009 — Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. Paolo Speranza

text:
               4.4.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 28.1.2009 — Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate v. Paolo Speranza
   (Asia C-35/09)
   (2009/C 82/29)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Corte suprema di cassazione
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate

      Vastaaja: Paolo Speranza
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 69/335/EY (1) 4 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, jonka mukaan pääoman sijoitusveron alaista on pääomayhtiön yhtiöpääoman korottaminen kaikenlaisten omaisuuserien sijoittamisella, tulkittava siten, että veronalaisia ovat tosiasialliset pääomansijoitukset eikä pelkkä pääoman korottamista koskeva päätös, joka on jäänyt aineellisesti täytäntöönpanematta?

               2)

               Onko direktiivin 69/335/EY 4 artiklan 1 kohdan c alakohtaa tulkittava siten, että vero saadaan kantaa yksinomaan vastaanottavalta yhtiöltä ja ettei sitä saada kantaa asiakirjan laatineelta tai sen vastaanottaneelta viranomaiselta?

               3)

               Ovatko ne puolustautumiskeinot, jotka Italian lainsäädännössä annetaan viranomaiselle, suhteellisuusperiaatteen mukaisia, kun otetaan huomioon, että vuonna 1986 annetun tasavallan presidentin asetuksen nro 131 38 §:ssä säädetään, ettei pääoman korottamista koskevan päätöksen mitättömyydellä tai kumottavuudella ole merkitystä ja että maksettu vero voidaan palauttaa vain, jos siviilituomio, jolla asiakirja on todettu mitättömäksi tai jolla se on kumottu, on saanut lainvoiman?

      (1)  EYVL L 249, s. 25.


title: Syndicat Départemental de Défense du Droit des Agriculteursin (SDDDA) 28.3.1996 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-47/96)

text:
N:o C 180/32          FI                       Euroopan yhteisojen virallinen lehti                                       22.6.96
Syndicat Départemental de Défense du Droit des Agricul            Acme Industry Co. Ltd:n 29.3.1996 Euroopan unionin
teursin ( SDDDA ) 28.3.1996 Euroopan yhteisojen komis                            neuvostoa vastaan nostama kanne
                 siota vastaan nostama kanne
                                                                                ( Asia T-48/96 )
                         ( Asia T-47/96 )                                                      ( 96/C 180/82
                           ( 96/C 180/81 )
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                     Acme Industry Co . Ltd on nostanut 29.3.1996 Euroopan
                                                                   yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
                                                                   kanteen Euroopan unionin neuvostoa vastaan . Kantajan
Syndicat Départemental de Défense du Droit des Agricul
teurs ( SDDDA ), Beaucaire ( Ranska ), on nostanut
                                                                   edustaja on asianajaja Jacques H. J. Bourgeois, asianajotoi
                                                                   misto Baker & McKenzie, Bryssel , ja prosessiosoite Luxem
28.3.1996 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                   burgissa asianajotoimisto Loesch & Wolter, 11 rue Goe
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota            the .
vastaan . Kantajan edustaja on asianajaja Olivier Girard,
Nîmes ( Ranska ).
                                                                   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio
                                                                   istuin
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio
istuin                                                             — kumoaa asetuksen ( EY ) N:o 5/96 siltä osin kuin se
                                                                         koskee Acme Industry Company Ltd:tä,
— toteaa, että komissio on laiminlyönyt vastata selvästi           — velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntiku
      kysymykseen, joka koskee direktiivien 92/49/ETY ja                 lut .
      92/96/ETY soveltuvuutta Ranskan lakisääteiseen sosi
     aaliturvajärjestelmämonopoliin vahinkovakuutuksen ja          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      henkivakuutuksen alalla,
                                                                   Kantaja on yksityinen yritys, josta 65 % omistaa japanilai
— velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku                nen holdingyhtiö Nisshin Industry Co . Ltd ja jonka ainoa
     lut .                                                         toiminta liittyy mikroaaltouunien valmistukseen, ja nyt
                                                                   kantaja riitauttaa Kiinan kansantasavallasta, Korean tasa
                                                                   vallasta, Malesiasta ja Thaimaasta peräisin olevien mikro
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                aaltouunien tuontia koskevan lopullisen polkumyynti tullin
                                                                   käyttöön ottamisesta ja väliaikaisen tullin lopullisesta kan
                                                                   tamisesta annetun neuvoston asetuksen ( EY ) N:o 5/96 .
Kantaja moittii komissiota siitä , että se ei ole ryhtynyt
toimenpiteisiin kantajan esittämän valituksen osalta, joka
koskee sitä , että Ranskan valtio on rikkonut direktiivien
                                                                   Kanteessa nosaudutaan seuraaviinkanneperus teisliin :
92/49/ETY ja 92/96/ETY säännöksiä . Näissä kahdessa               — Polkumyynnillä tai vientituella muista kuin Euroopan
direktiivissä säädetään periaatteeksi, että kaikki monopolit            talousyhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta
vahinkovakuutuksen ja henkivakuutuksen alalla on lakkau                 suojautumisesta annettua asetusta ( ETY ) N:o 2423/88
tettava , ja niiden mukaan kaikki yhteisöön sijoittautuneet              ( perusasetus ) on rikottu, koska neuvosto ja komissio
vakuutuksenantajat voivat vakuuttaa minkä tahansa ris                  kieltäytyivät laskemasta laskennallista arvoa vertaa
kin .
                                                                        malla sitä viejän myyntiin samalla elinkeinonalalla
                                                                        viejämaassa (Japani ).
Kantaja toteaa, että Ranskan viranomaiset ovat järjestel
mällisesti kieltäytyneet soveltamasta näitä kahta direktiiviä     — Yleistä syrjintäkiellon periaatetta on rikottu, kun
ja että lakisääteisen järjestelmän monopoliaseman ylläpitä             ACME-tuotteiden laskennallisen normaaliarvon laske
miseksi Ranskassa on annettu 4.2.1995 laki 95/116, jossa                misessa on käytetty korealaisen viejän myyntikustan
on erilaisia sosiaalialan säännöksiä, ja sen 43 pykälässä               nuksia, hallinnollisia kuluja ja muita yleiskustannuksia
säädetään vankilarangaistuksesta ja sakosta henkilölle, joka            ja voittoa, vaikka näiden yritysten kaupallinen rakenne
yllyttää lain soveltamisalaan kuuluvia henkilöitä olemaan               on hyvin erilainen .
liittymättä sosiaaliturvalaitokseen . Kantaja päättelee tästä,
että Ranska haluaa säilyttää monopolijärjestelmän ennal          — Neuvoston olisi pitänyt soveltaa asetuksen ( EY )
laan .                                                                  N:o 3283/94 2 artiklan 6 kohdassa säädettyjä rajoituk
                                                                        sia määritellessään laskennallista normaaliarvoa lasket
                                                                        taessa huomioon otettavien voittojen määrää . Vaikka
Kantajan mukaan komissio on vastauksessaan sen valituk                 asetusta ei sen nimenomaisen sanamuodon mukaisesti
seen pelkästään todennut, että kyseiset direktiivit eivät               vielä sovellettu, on yleisen kohtuullisuusperiaatteen
koske lakisääteisiä sosiaaliturvajärjestelmiä ja on esittänyt           mukaista soveltaa säädöstä , joka tosin ei ole teknisesti
tekosyyksi yhteisöjen tuomioistuimessa vireillä olevan                  vielä voimassa, niiltä osin kuin se on kyseiselle oikeus
ennakkoratkaisupyyntöasian ( asia C-238/94 ) vapautuak                 subjektille edullisempi kuin aiempi säädös . Toissijaisesti
seen perusteluvelvollisuudestaan.               ,                       neuvoston olisi pitänyt tulkita asetusta N:o 2423/88
                                                                        Uruguayn kierroksen polkumyynnin ehkäisemistä kos
                                                                        kevan koodin 2 artiklan 2 kohdan 2 alakohdan mukai
                                                                        sesti .


title: Asia C-172/17 P: Valitus, jonka ANKO A. E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias on tehnyt 5.4.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-768/14, ANKO v. komissio, 25.1.2017 antamasta tuomiosta

text:
               29.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 168/27

         Valitus, jonka ANKO A. E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias on tehnyt 5.4.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-768/14, ANKO v. komissio, 25.1.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-172/17 P)
   (2017/C 168/36)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Valittaja: ANKO A.E. Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (edustaja: Stavroula Paliou, dikigoros)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii Euroopan unionin tuomioistuinta:

               —

               kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen 25.1.2017 asiassa T-768/14 antaman tuomion ja palauttamaan asian unionin yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen 25.1.2017 asiassa T-768/14 antama tuomio sisältää oikeudellisia arviointeja, jotka ovat unionin oikeussääntöjen vastaisia, ja riitauttaa ne nyt esillä olevalla valituksella.
   Valittajan mukaan valituksenalainen tuomio on kumottava seuraavista syistä:

               i.

               Ensinnäkin näytön vääristäminen työajan kirjaamista koskevan järjestelmän luotettavuuden osalta.

               ii.

               Toiseksi oikeudellinen virhe, joka koskee niitä sääntöjä, joita on sovellettava kanteen osalta tosiseikkoihin ja todistustaakan jakautumiseen.

               iii.

               Kolmanneksi oikeudellinen virhe, joka koskee niitä sääntöjä, joita on sovellettava vastakanteen osalta todistustaakan jakautumiseen.

               iv.

               Neljänneksi olennainen menettelyä koskeva virhe ja erityisesti perustelujen puuttuminen sen seikan osalta, että komission saamisen on oltava selvä, rahassa määritelty ja erääntynyt.


title: Asia C-623/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d'État (Ranska) on esittänyt 5.12.2011 — Société Geodis Calberson GE v. FranceAgriMer

text:
               11.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 39/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d'État (Ranska) on esittänyt 5.12.2011 — Société Geodis Calberson GE v. FranceAgriMer
   (Asia C-623/11)
   2012/C 39/21
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d'État

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Société Geodis Calberson GE

      Vastapuoli: FranceAgriMer

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko 18.1.1999 annetun komission asetuksen (EY) N:o 111/1999 (1) 16 artiklan säännöksiä tulkittava siten, että niissä annetaan Euroopan unionin tuomioistuimelle toimivalta ratkaista oikeusriidat, jotka koskevat niitä edellytyksiä, joiden mukaisesti interventioelin, joka on nimitetty vastaanottamaan Venäjälle veloituksetta toimitettavien elintarvikkeiden toimituspalveluja koskevan tarjouskilpailun aikana tehtäviä tarjouksia, suorittaa maksettavan maksun tarjouskilpailun voittajalle ja joiden mukaisesti tarjouskilpailun voittajan tämän elimen hyväksi tallettama toimitusvakuus vapautetaan, ja erityisesti, onko sillä toimivalta ratkaista sellaiset oikeusriidat, jotka koskevat interventioelimen näiden toimien suorittamisessa tekemistä virheistä aiheutuvan vahingon korvaamista?

      (1)  Maataloustuotteiden jakeluohjelmasta Venäjän federaatiolle annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2802/98 soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 18.1.1999 annettu komission asetus (EY) N:o 111/1999 (EYVL L 14, s. 3).


title: Asian T-399/94 poistaminen rekisteristä

text:
C 366/32              FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                18.12.1999
        Asian T-385/94 (1) poistaminen rekisteristä                           Asian T-160/95 (1) poistaminen rekisteristä
                       (1999/C 366/70)                                                      (1999/C 366/73)
                   (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                                         (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-            Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
men neljännen jaoston puheenjohtajan 29.9.1999 antamalla             men neljännen jaoston puheenjohtajan 29.9.1999 antamalla
määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia           määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia
T-385/94, Johann Wißmüller vastaan Euroopan unionin neu-             T-160/95, Harald Meuser vastaan Euroopan unionin neuvosto
vosto ja Euroopan yhteisöjen komissio.                               ja Euroopan yhteisöjen komissio.
(1) EYVL C 392, 31.12.1994.                                          (1) EYVL C 248, 23.9.1995.
        Asian T-397/94 (1) poistaminen rekisteristä                           Asian T-202/95 (1) poistaminen rekisteristä
                       (1999/C 366/71)                                                      (1999/C 366/74)
                   (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                                         (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-            Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
men neljännen jaoston puheenjohtajan 29.9.1999 antamalla             men neljännen jaoston puheenjohtajan 29.9.1999 antamalla
määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia           määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia
T-397/94, Gerjet Meyenburg vastaan Euroopan unionin neu-             T-202/95, Heinrich Gottmann vastaan Euroopan unionin
vosto ja Euroopan yhteisöjen komissio.                               neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio.
(1) EYVL C 400, 31.12.1994.                                          (1) EYVL C 351, 30.12.1995.
        Asian T-399/94 (1) poistaminen rekisteristä                           Asian T-150/96 (1) poistaminen rekisteristä
                       (1999/C 366/72)                                                      (1999/C 366/75)
                   (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                                        (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-            Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
men neljännen jaoston puheenjohtajan 29.9.1999 antamalla             men ensimmäisen jaoston puheenjohtajan 19.10.1999 anta-
määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia           malla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu
T-399/94, Josef Speckbacher vastaan Euroopan unionin neu-            asia T-150/96, Austin Rowan vastaan Euroopan yhteisöjen
vosto ja Euroopan yhteisöjen komissio.                               komissio.
(1) EYVL C 392, 31.12.1994.                                          (1) EYVL C 354, 23.11.1996.


title: Asia C-696/15 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 26.7.2017 – Valittajana Tšekin tasavalta ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Liikenne — Direktiivi 2010/40/EU — Tieliikenteen älykkäiden liikennejärjestelmien käyttöönotto — 7 artikla — Euroopan komission säädösvallan siirto — Rajat — Delegoitu asetus (EU) N:o 885/2013 — Kuorma-autojen ja hyötyajoneuvojen turvallisia ja valvottuja pysäköintipaikkoja koskevien tietopalvelujen tarjoaminen — Delegoitu asetus (EU) N:o 886/2013 — Data ja menettelyt, joiden avulla tarjotaan liikenneturvallisuuteen liittyviä yleisiä vähimmäisliikennetietoja ilmaiseksi käyttäjille — SEUT 290 artikla — Säädösvallan tavoitteiden, sisällön, soveltamisalan ja keston nimenomainen rajaaminen — Tietyn alan olennainen osa — Valvontaelimen perustaminen)

text:
               18.9.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 309/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 26.7.2017 – Valittajana Tšekin tasavalta ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-696/15 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Liikenne - Direktiivi 2010/40/EU - Tieliikenteen älykkäiden liikennejärjestelmien käyttöönotto - 7 artikla - Euroopan komission säädösvallan siirto - Rajat - Delegoitu asetus (EU) N:o 885/2013 - Kuorma-autojen ja hyötyajoneuvojen turvallisia ja valvottuja pysäköintipaikkoja koskevien tietopalvelujen tarjoaminen - Delegoitu asetus (EU) N:o 886/2013 - Data ja menettelyt, joiden avulla tarjotaan liikenneturvallisuuteen liittyviä yleisiä vähimmäisliikennetietoja ilmaiseksi käyttäjille - SEUT 290 artikla - Säädösvallan tavoitteiden, sisällön, soveltamisalan ja keston nimenomainen rajaaminen - Tietyn alan olennainen osa - Valvontaelimen perustaminen))
   (2017/C 309/08)
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki

      Asianosaiset

      Valittaja: Tšekin tasavalta (asiamiehet: M. Smolek, J. Vláčil, T. Müller ja J. Pavliš)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Buchet, P. J. O. Van Nuffel, J. Hottiaux ja Z. Malůšková)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Tšekin tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 78, 29.2.2016.


title: Asia T-98/13: Kanne 20.2.2013 — CMT v. SMHV — Camomilla (Camomilla)

text:
               18.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 141/19

         Kanne 20.2.2013 — CMT v. SMHV — Camomilla (Camomilla)
   (Asia T-98/13)
   2013/C 141/35
   Kannekirjelmän kieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Napoli, Italia) (edustajat: asianajajat G. Floridia ja R. Floridia)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Camomilla SpA (Buccinasco, Italia)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 29.11.2012 asiassa R 1615/2011-1 antaman ratkaisun siltä osin kuin siinä todetaan, että asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut ehdottomat mitättömyysperusteet täyttyvät sillä perusteella, että hakija on jättänyt tavaramerkkiä koskevan hakemuksen vilpillisessä mielessä, ja että 53 artiklan 1 kohdan a alakohdassa, luettuna yhdessä 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 8 artiklan 5 kohdan kanssa, tarkoitettu suhteellinen mitättömyysperuste täyttyy;

               —

               toissijaisesti, mikäli unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että valituslautakunnalle tehdyn valituksen yhteydessä toimitetut asiakirjat on jätettävä tutkimatta, ja mikäli se katsoo, että nämä asiakirjat ovat olennaisia tämän kanteen hyväksymiselle, kumoamaan riidanalaisen ratkaisun, koska sillä on loukattu kontradiktorista periaatetta ja puolustautumisoikeutta, sekä palauttamaan asian mitättömyysosastolle pääasian ratkaisemista varten

               —

               joka tapauksessa kehottamaan tavaramerkkivirastoa toteuttamaan unionin yleisen tuomioistuimen tuomion noudattamisen edellyttämät toimet

               —

               velvoittamaan OHMI:n vastaamaan oikeudenkäyntikuluista nyt käsiteltävässä asiassa ja velvoittamaan yhteisön tavaramerkin haltijan vastamaan mitättömyysosastossa ja valituslautakunnassa aiheutuneista kuluista.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: kuviomerkki, johon sisältyy sanaosa ”Camomilla” luokkiin 16, 18 ja 24 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkki nro 269 241

      Yhteisön tavaramerkin haltija: Camomilla SpA

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: kantaja

      Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: kansallinen kuviomerkki, johon sisältyy sanaosa ”CAMOMILLA” luokkaan 25 kuuluvia tavaroita varten

      Mitättömyysosaston ratkaisu: vaatimuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 53 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuina yhdessä 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa, rikkominen


title: Asia T-33/08: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 11.6.2009 — Bastos Viegas v. SMHV — Fabre médicament (OPDREX) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin OPDREX rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen sanamerkki OPTREX — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               1.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 180/47

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 11.6.2009 — Bastos Viegas v. SMHV — Fabre médicament (OPDREX)
   (Asia T-33/08) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin OPDREX rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen sanamerkki OPTREX - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   2009/C 180/87
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Bastos Viegas, SA (Penafiel, Portugali) (edustajat: asianajajat G. Marín Raigal ja P. López Ronda)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: Ó. Mondéjar Ortuño)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa: Pierre Fabre médicament (Boulogne Billancourt, Ranska) (edustajat: asianajajat J. Grau Mora, A. Angulo Lafora ja M. Ferrándiz Avendaño)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SMHV:n neljännen valituslautakunnan 14.11.2007 tekemästä päätöksestä (asia R 1238/2006-4), joka koskee Pierre Fabre Médicament SA:n ja Bastos Viegas, SA:n välistä väitemenettelyä, nostettu kanne

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Bastos Viegas, SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 79, 29.3.2008.


title: Asia T-170/08: Kanne 13.5.2008 — Komissio v. I.D. FOS Research

text:
               5.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/42

         Kanne 13.5.2008 — Komissio v. I.D. FOS Research
   (Asia T-170/08)
   (2008/C 171/81)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: R. Lyal ja W. Roels)

      Vastaaja: I.D. FOS Research EEIG (kotipaikka Mol, Belgia)
   Vaatimukset

               —

               Komissiolle on maksettava 21 599,26 euron suuruinen summa ja 6 375,94 euroa viivästyskorkoa

               —

               vastaajan on suoritettava viivästyskorkona 3,99 euroa päivässä 8.1.2007 lukien velan täysimääräiseen suorittamiseen saakka

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Euroopan yhteisö teki komission edustamana 12.12.1995 kantajan kanssa sopimuksen BRPR-CT-95-0099. Sopimuksen kohteena oli jännitettävien kaapelien laadunvalvonnan ja eristysmenetelmien parantamista koskeva hanke. Tämä sopimus ja hanke liittyivät erityiseen tutkimus- ja teknologiseen kehittämisohjelmaan, mukaan lukien esittelyohjelma, teollisuusteknologian ja materiaaliteknologian alalla (1).
   Sopimuksen toteuttamisen jälkeen tehtiin tarkastus siitä, miten vastaaja oli täyttänyt sopimuksen. Tarkastuksen tulosten perusteella komissio päätti vaatia osan maksusta takaisin, sopimuksen yleisten ehtojen mukaisesti.

      (1)  Erityisen tutkimus- ja teknologisen kehittämisohjelman, mukaan lukien esittelyohjelma, toteuttamisesta teollisuusteknologian ja materiaaliteknologian alalla (1994–1998) 27.7.1994 tehty neuvoston päätös 94/571/EY (EYVL L 222, s. 19).


title: Asia T-182/14: Kanne 19.3.2014 – Marzocchi Pompe v. SMHV – Settima Flow Mechanisms (ELIKA)

text:
               26.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 159/34

         Kanne 19.3.2014 – Marzocchi Pompe v. SMHV – Settima Flow Mechanisms (ELIKA)
   (Asia T-182/14)
   2014/C 159/47
   Kannekirjelmän kieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Marzocchi Pompe SpA (Casalecchio di Reno, Italia) (edustaja: asianajaja M. Bovesi)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Settima Flow Mechanisms (Grossolengo, Italia)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 20.12.2013 tekemän päätöksen (asia R 428/2013-2) ja toteamaan tavaramerkin ELIKA päteväksi kaikkia niitä tavaroita varten, joita varten se on rekisteröity

               —

               toteuttamaan muut tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet

               —

               velvoittamaan SMHV:n korvaamaan valituslautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut, Marzocchi Pompe SpA:n kulut mukaan lukien unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaisesti, luettuna yhdessä työjärjestyksen 91 artiklan b kohdan ja 132 artiklan 2 kohdan kanssa

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: sanaosan ELIKA sisältävän kuviomerkin Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti luokkaan 7 kuuluvia tavaroita varten – yhteisön tavaramerkki nro 1 051 270

      Yhteisön tavaramerkin haltija: Marzocchi Pompe SpA

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: Settima Flow Mechanisms

      Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 7 artiklan 1 kohdan b, c ja g alakohta

      Mitättömyysosaston ratkaisu: Tavaramerkin julistaminen mitättömäksi

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta


title: Asia C-202/09: Kanne 5.5.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Irlanti

text:
               18.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 167/7

         Kanne 5.5.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Irlanti
   (Asia C-202/09)
   2009/C 167/14
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: L. Balta ja A.-A. Gilly)

      Vastaaja: Irlanti

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Irlanti ei ole noudattanut yleisesti saatavilla olevien sähköisten viestintäpalvelujen tai yleisten viestintäverkkojen yhteydessä tuotettavien tai käsiteltävien tietojen säilyttämisestä ja direktiivin 2002/58/EY (1) muuttamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/24/EY (2) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä eikä ilmoittanut niistä komissiolle.

               —

               Irlanti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Määräaika direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä päättyi 15.9.2007.

      (1)  EYVL L 201, s. 37.

      (2)  EUVL L 105, s. 54.


title: Asia T-154/09: Kanne 10.4.2009 — Manuli Rubber Industries SpA v. Euroopan yhteisöjen komissio

text:
               20.6.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 141/55

         Kanne 10.4.2009 — Manuli Rubber Industries SpA v. Euroopan yhteisöjen komissio
   (Asia T-154/09)
   2009/C 141/111
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Manuli Rubber Industries SpA (Milano, Italia) (edustajat: asianajajat L. Radicati di Brozolo, M. Pappalardo, E. Marasà)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

   Ensisijaisesti

               —

               on kumottava päätöksen 1 artikla siltä osin kuin siinä todetaan, että kantaja on osallistunut yhtenä kokonaisuutena pidettävään, jatkettuun rikkomiseen merellä käytettävien letkujen kaupassa 1.4.1986 ja 1.8.1992 välisenä aikana ja 3.9.1996 ja 2.5.2007 välisenä aikana, erityisesti 3.9.1996 ja 9.5.2000 välisenä aikana

               —

               on kumottava tässä kanteessa esitettävien virheiden perusteella kyseisen päätöksen 2 artikla, jossa kantajalle määrätään 4 900 000 euron suuruinen sakko

               —

               on hylättävä kaikki tätä vastaan esitetyt väitteet ja puolustus.

         Toissijaisesti

               —

               kantajalle päätöksen 2 artiklassa määrättyä 4 900 000 euron suuruista sakkoa on alennettava EY 229 artiklan mukaisesti.

         Joka tapauksessa

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tässä asiassa riidanalainen päätös on sama kuin asiassa T-146/09, Parker ITR ja Parker Hannifin vastaan komissio.
   Kantaja esittää vaatimustensa tueksi ensisijaisesti, että edellä mainittu päätös on virheellinen rikkomisen luokittelun osalta, kun siinä katsotaan kantajan osallistuneen yhtenä kokonaisuutena pidettävään ja monitahoiseen kartellisopimukseen vuodesta 1986 vuoteen 1987, ja erityisesti siltä osin kuin sen katsotaan osallistuneen rikkomiseen vuosina 1996–2000 ja sisällytetään ajanjaksoon, josta määrätään seuraamuksia, aika syyskuusta 1996 toukokuuhun 1997.
   Kantaja toteaa tältä osin, että rikkominen ei voi olla jatkettu eikä uusittu silloin, kun yksittäisten rikkomisjaksojen välillä on, kuten käsiteltävänä olevassa tapauksessa, pitkiä ajanjaksoja, ja ennen kaikkea kun esiintyy sellaisia positiivisia tapahtumia, jotka eivät ole rikkomisen jatkamista tai uusimista osoittavan tahdon mukaisia, kuten se, että kantaja katkaisi suhteet kartelliin julkisesti ja nimenomaisesti, minkä myös komissio on myöntänyt.
   Kantaja väittää myös, että sakon suuruutta ei ole määrätty sääntöjenmukaisesti erityisesti rikkomisen keston ja vakavuuden kannalta ja sen alennuksen osalta, joka on myönnetty sakoista vapauttamista tai niiden lieventämistä koskevan ohjelman perusteella.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (toinen jaosto) 11 päivänä marraskuuta 2004, asiassa C-249/02: Portugalin tasavalta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Maatalous — Yhteinen maatalouspolitiikka — EMOTR:sta maksettava rahoitus — Jäsenvaltion todelliset menot, jotka alittavat sen komissiolle ilmoittamat arviot menoista — Komission toimivalta vähentää ennakkomaksuina suoritettuja määriä — Komission pääjohtajan kirje, jossa ilmoitetaan jäsenvaltiolle tästä vähennyksestä — Toimi, jolla on sitovia oikeusvaikutuksia)

text:
               8.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/6

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (toinen jaosto)
   11 päivänä marraskuuta 2004,
   asiassa C-249/02: Portugalin tasavalta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Maatalous - Yhteinen maatalouspolitiikka - EMOTR:sta maksettava rahoitus - Jäsenvaltion todelliset menot, jotka alittavat sen komissiolle ilmoittamat arviot menoista - Komission toimivalta vähentää ennakkomaksuina suoritettuja määriä - Komission pääjohtajan kirje, jossa ilmoitetaan jäsenvaltiolle tästä vähennyksestä - Toimi, jolla on sitovia oikeusvaikutuksia)
   (2005/C 6/09)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali
   Asiassa C-249/02, jossa on kyse EY 230 artiklaan perustuvasta kumoamiskanteesta, joka on nostettu 1.7.2002, Portugalin tasavalta (asiamiehenään L. Fernandes, avustajinaan advogado C. Botelho Moniz ja advogado E. Maia Cadete) vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään: L. Visaggio, avustajanaan N. Castro Marques), yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit C. Gulmann, J.-P. Puissochet (esittelevä tuomari), R. Schintgen ja J. N. Cunha Rodrigues, julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M. Múgica Arzamendi, on ratkaissut asian 11.11.2004 seuraavasti:

               1)

               Päätös, joka sisältyy Euroopan yhteisöjen komission maatalouden pääosaston pääjohtajan 18.4.2002 päivättyyn kirjeeseen, joka koskee varainhoitovuodelle 2002 myönnettyjen ennakkomaksujen vähennystä Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 23 päivänä heinäkuuta 1999 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1750/1999, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 6.9.2001 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1763/2001, 39 artiklan 3 kohdan nojalla, kumotaan.

               2)

               Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EYVL C 219, 14.9.2002.


title: Asia T-237/00: Patrick Reynoldsin 8.9.2000 Euroopan parlamenttia vastaan nostama kanne

text:
C 302/34                   FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       21.10.2000
Kantaja vetoaa erityisesti seuraaviin seikkoihin:                          –     määrää toimenpiteistä, joilla tuomion tehokas vaikutus
                                                                                varmistetaan sekä velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeu-
–     Italian viranomaisten kunnallisille yrityksille myöntämiä                  denkäyntikulut.
      tukia arvioitaessa olisi samalla pitänyt tutkia, toimiiko
      samalla alalla muita sellaisia yrityksiä, joiden toimiala
      vastaa täysin niiden kunnallisten yritysten toimialaa – me-          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      renkulun tekniset palvelut – jotka komissio on Venezian
      kunnan esityksestä hyväksynyt, ja jollainen on esimerkiksi
      Panfido S.p.a, joka huolehtii merenkulkuun liittyvien                Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut vastaavat
      teknisten hinauspalvelujen tarjoamisesta Venezian sata-              asiassa T-228/00, Gruppo Ormeggiatori del Porto di Venezia
      massa.                                                               vastaan komissio, esitettyjä perusteita ja perusteluja (1).
–     viranomaiset ovat antaneet kantajan tehtäväksi yleishyö-
      dyllisten palvelujen tarjoamisen monopolin eikä kantajan             (1) Ei vielä julkaistu.
      toiminta vaikuta millään tavalla yhteisön sisäiseen kaup-
      paan. Tästä seuraa, että siihen kohdistetut toimenpiteet
      ovat selvästi asianmukaisia ja tarpeellisia sille annetun
      erityistehtävän suorittamiseksi.
(1) Ei vielä julkaistu.
(2) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.
                                                                           Patrick Reynoldsin 8.9.2000 Euroopan parlamenttia vas-
                                                                                taan nostama kanne
                                                                                (Asia T-237/00)
                                                                                (2000/C 302/79)
Gruppo Ormeggiatori del Porto di Chioggia Piccola
s.c.r.l:n 30.8.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vas-
                          taan nostama kanne
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                            (Asia T-229/00)                                Patrick Reynolds, kotipaikka Bryssel, on nostanut 8.9.2000
                                                                           Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
                                                                           messa kanteen Euroopan parlamenttia vastaan. Kantajan edus-
                            (2000/C 302/78)
                                                                           tajat ovat asianajaja Pierre Legros, Bryssel ja asianajaja Stéphane
                                                                           Rodrigues, Pariisi.
                        (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                           Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Gruppo Ormeggiatori del Porto di Chioggia Piccola s.c.r.l.                 –     kumoaa         Euroopan       parlamentin     pääsihteeristön
on nostanut 30.8.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen                            18.7.2000 tekemän päätöksen,
oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Sergio
Maria Carbone ja Alberto Taramasso, Genova.                                –     toteaa, että Euroopan yhteisö on sopimussuhteen ulko-
                                                                                puolisessa vastuussa riidanalaisen päätöksen johdosta,
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                           –     velvoittaa parlamentin suorittamaan kantajalle hänelle
                                                                                kuuluvat, saamatta jääneet palkat ja eläkkeet 15.7.2000
–     kumoaa sosiaaliturvamaksujen alentamista koskevien la-                     lähtien kokonaisuudessaan 10 prosentin vuotuisine kor-
      kien nro 30/1997 ja nro 206/1995 mukaisista Venetsian                      koineen,
      ja Chioggian alueella sijaitseviin yrityksiin kohdistuvista
      tukitoimenpiteistä 25.11.1999 tehdyn komission päätök-
                                                                           –     määrää kantajalle vahingonkorvauksena henkisestä kärsi-
      sen, koska sen 4 artiklassa ei mainita sellaisia kantajan
      kaltaisia yrityksiä, jotka ovat samassa asemassa kuin                      myksestä, joka hänelle on riidanalaisesta päätöksestä
                                                                                aiheutunut, 250 000 euroa,
      tässä artiklassa mainitut yritykset, ja velvoittaa komission
      toteuttamaan kaikki sellaiset toimenpiteet, jotka ovat
      tarpeen ja asiamukaisia ensimmäisen oikeusasteen tuo-                –     velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäynti-
      mioistuimen antaman tuomion noudattamiseksi                                kulut.
 ---pagebreak--- 21.10.2000               FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      C 302/35
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         –     kumoaa päätökset, joilla komissio on EY:n perustamisso-
Nimittävä viranomainen lopetti riidanalaisella päätöksellä kan-                pimuksen 176 artiklan (josta on tullut EY 233 artikla)
tajan tilapäisen siirron muihin tehtäviin poliittisessa ryhmässä               nojalla pannut täytäntöön yhteisöjen ensimmäisen oi-
”Demokratian ja erilaisuuden Eurooppa” ja palautti hänet                       keusasteen tuomioistuimen asiassa T-50/98 14.4.1999
virkaan tiedotus- ja viestintäosastolle.                                       antaman tuomion;
                                                                         –     kumoaa siltä osin kuin on tarpeen komission 25.5.2000
Kantaja riitauttaa tämän päätöksen lainmukaisuuden, vaatii sen                 tekemän päätöksen, jolla se vastasi kantajan 18.1.2000
kumoamista ja vaatii siitä aiheutuneen vahingon korvaamista.                   tekemään valitukseen R/21/2000 hylkäämällä sen nimen-
Kantaja vetoaa siihen, että puolustautumisoikeuksia on loukat-                 omaisesti;
tu ja perusteluvelvollisuus on laiminlyöty. Lisäksi hän vetoaa           –     velvoittaa vastaajan maksamaan kantajalle vahingonkor-
siihen, että luottamuksensuojan periaatetta on loukattu ja                     vausta 3 000 000 Belgian frangia (BEF) tai jopa minkä
huolenpitovelvollisuus laiminlyöty. Lopuksi hän väittää, että                  tahansa suuremman summan, jota yhteisöjen ensimmäi-
riidanalaista päätöstä annettaessa harkintavaltaa on käytetty                  sen oikeusasteen tuomioistuin pitää kohtuullisena;
väärin.
                                                                         –     velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäynti-
                                                                               kulut.
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                         Komissio on 28.7.1999 tekemällään päätöksellä ilmoittanut
                                                                         kantajalle, että ylennyskomitea on suorittanut kantajan ansioi-
                                                                         den vertailun suhteessa kaikkiin muihin ylennettäväksi esitet-
Lars Bo Rasmussenin 12.9.2000 Euroopan yhteisöjen                        tyihin virkamiehiin sekä kaikkiin palkkaluokkaan A 4 vuoden
              komissiota vastaan nostama kanne                           1997 ylennyskierroksella ansioituneimmiksi katsottuihin vir-
                                                                         kamiehiin, ja että se on vertailevan tutkimuksen jälkeen
                          (Asia T-240/00)                                päättänyt olla merkitsemättä kantajaa ansioituneimmiksi kat-
                                                                         sottujen virkamiesten luetteloon vuoden 1997 ylennyskierrok-
                                                                         sella. Tähän päätökseen puututtiin yhteisöjen ensimmäisen
                          (2000/C 302/80)                                oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-50/98 14.4.1999 anta-
                                                                         malla tuomiolla, jolla yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                         tuomioistuin kumosi komission päätöksen olla ylentämättä
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                        kantajaa vuoden 1997 ylennyskierroksella.
                                                                         Käsiteltävänä olevassa kanteessa kantaja katsoo, että komissio
Lars Bo Rasmussen, kotipaikka Dalheim (Luxemburgin suur-                 ei ole huolehtinut siitä, että edellä mainittu tuomio pantaisiin
herttuakunta), on nostanut 12.9.2000 Euroopan yhteisöjen                 virheettömästi täytäntöön. Kantaja väittää, että komissio on
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo-                 laiminlyönyt perusteluvelvollisuutta, rikkonut Euroopan yhtei-
pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on                söjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 45 artik-
asianajaja Joëlle Chouchroun, Luxemburg.                                 laa ja loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.