title: Asia T-458/17: Kanne 21.7.2017 – Shindler ym. v. neuvosto

text:
               16.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 347/30

         Kanne 21.7.2017 – Shindler ym. v. neuvosto
   (Asia T-458/17)
   (2017/C 347/39)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Italia) ja 12 muuta kantajaa (edustaja: asianajaja J. Fouchet)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan luvan antamisesta aloittaa neuvottelut Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kanssa kyseisen jäsenvaltion Euroopan unionista eroamiseen sovellettavia yksityiskohtaisia määräyksiä koskevan sopimuksen tekemiseksi annetun Euroopan unionin neuvoston päätöksen (EU, Euratom) XT 21016/17 ja kyseisen päätöksen XT 21016/17 liitteen ADD 1 REV 2, jotka on hyväksytty 22.5.2017

               —

               ja siten

                           —

                           velvoittamaan Euroopan unionin neuvoston korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut, joihin sisältyy 5 000 euroa asianajokuluja

                           —

                           varaamaan erityisesti SCP CORNILLE-POUYANNElle, Bordeaux'n asianajajayhteisöön kuuluville asianajajille, tilaisuuden esittää unionin yleisen tuomioistuimen määräämässä istunnossa kaikki tarpeelliset huomautukset.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu luvan antamisesta aloittaa neuvottelut Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kanssa kyseisen jäsenvaltion Euroopan unionista eroamiseen sovellettavia yksityiskohtaisia määräyksiä koskevan sopimuksen tekemiseksi annetun Euroopan unionin neuvoston päätöksen (EU, Euratom) XT 21016/17 ja kyseisen päätöksen XT 21016/17 liitteen ADD 1 REV 2, jotka on hyväksytty 22.5.2017 (jäljempänä riidanalainen päätös), ulkoiseen lainvastaisuuteen. Tämä kanneperuste jakautuu kahteen osaan:

                           —

                           Kanneperusteen ensimmäinen osa, joka perustuu Euratom-sopimuksen rikkomiseen, koska riidanalaisessa päätöksessä ja sen liitteessä edellytetään, että Yhdistyneen kuningaskunnan eroaminen Euroopan atomienergiayhteisöstä tapahtuu automaattisesti samanaikaisesti sen erotessa Euroopan unionista eikä siihen sovelleta erillistä eroamis- ja neuvottelumenettelyä.

                           —

                           Kanneperusteen toinen osa, joka perustuu unionin ja jäsenvaltioiden välisen toimivallanjaon loukkaamiseen, koska riidanalaisessa päätöksessä ja sen liitteessä annetaan unionille poikkeuksellinen horisontaalinen toimivalta neuvottelujen aloittamiseen Yhdistyneen kuningaskunnan unionista eroamista koskevasta sopimuksesta ja suljetaan pois mahdollisuus tehdä sopimus sekasopimuksena, jolloin lopullista sopimusta ei ole tarkoitus ratifioida jäsenvaltioiden toimesta.

               2.

               Toinen kanneperuste, joka perustuu riidanalaisen päätöksen sisäiseen lainvastaisuuteen ja jakautuu kolmeen osaan:

                           —

                           Kanneperusteen ensimmäinen osa, joka perustuu yhdenvertaisuusperiaatteen loukkaamiseen, koska vastaaja on riidanalaisen päätöksen ja sen liitteen antaessaan hyväksynyt eroamismenettelyn aloittamisen ilman, että ulkomaille muuttaneet unionin kansalaiset olisivat voineet ilmaista mielipidettään siitä, että he mahdollisesti menettävät asemansa unionin kansalaisina. Oikeutta tulla kuulluksi ja oikeutta ilmaista mielipiteensä äänestämällä vaaleissa Euroopan tasolla on siten loukattu. Riidanalaisella päätöksellä sallitaan siten, että on olemassa toisen luokan kansalaisia, jotka ovat menettäneet äänioikeutensa käytettyään oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, joten päätöksessä ei ole noudatettu kansalaisten yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. Kantajat katsovat, että unionin kansalaisia on syrjitty heidän asuinpaikkansa perusteella.

                           —

                           Kanneperusteen toinen osa, joka perustuu SEUT 203 artiklan rikkomiseen, koska riidanalainen päätös merkitsee Yhdistyneen kuningaskunnan merentakaisten maiden ja alueiden eroamista unionista ilman, että näiden maiden ja alueiden asukkailla on ollut mahdollisuutta äänestää eroamisesta EUT-sopimuksessa määrätyistä assosiaatiota koskevista säännöistä, ja ilman, että päätöksessä mainittaisiin näitä maita ja alueita koskevasta SEUT 203 artiklan mukaisesta erityismenettelystä, joten riidanalaisella päätöksellä loukataan SEUT 199 artiklan mukaista sijoittautumisvapautta.

                           —

                           Kanneperusteen kolmas osa, joka perustuu oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden loukkaamiseen, koska kantajat katsovat, että lopputulokseltaan epävarmojen neuvottelujen aloittamisella eroamissopimuksesta on merkittävä vaikutus kantajille unionin oikeuden perusteella kuuluvia oikeuksia koskeviin sääntöihin, vaikka he ovat perustaneet yksityis- ja perhe-elämänsä toiseen jäsenvaltioon käyttämällä liikkumisvapauttaan. Riidanalainen päätös ei siten täytä oikeussääntöjen ennustettavuuden vaatimusta, jota oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteet edellyttävät, ja päätöksellä loukataan myös yksityis- ja perhe-elämän suojaa.


title: Asia T-45/10: Kanne 28.1.2010 — GEA Group AG v. komissio

text:
               17.4.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 100/52

         Kanne 28.1.2010 — GEA Group AG v. komissio
   (Asia T-45/10)
   2010/C 100/78
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: GEA Group AG (Bochum, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Kallmayer, I. du Mont ja G. Schiffers)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               On kumottava päätöksen 1 artiklan 2 kohta sikäli kuin siinä todetaan, että kantaja rikkoi SEUT 101 artiklan 1 kohtaa (entinen EY 81 artiklan 1 kohta) ja ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohtaa

               —

               on kumottava päätöksen 2 artikla sikäli kuin siinä määrätään kantajalle sakko

               —

               toissijaisesti on vähennettävä kantajan väitetyn rikkomisen kestoa siitä, millaiseksi se on määritetty päätöksen 1 artiklan 2 kohdassa, sekä alennettava kantajalle saman päätöksen 2 artiklassa määrätyn sakon määrää

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanne koskee asiassa COMP/38589 11.11.2009 tehtyä komission päätöstä K(2009) 8682 — Lämpöstabilisaattorit lopullinen. Riidanalaisessa päätöksessä määrätään kantajalle ja tietyille muille yrityksille sakko EY 81 artiklan rikkomisen ja — 1.1.1994 alkaen — ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkomisen vuoksi. Komission mukaan kantaja osallistui useisiin sopimuksiin ja/tai yhdenmukaistettuihin menettelyihin, jotka koskivat hintojen määräämistä, markkinoiden jakamista toimituskiintiöiden muodossa, asiakkaiden jakamista ja määräämistä sekä erityisesti asiakkaita sekä tuotanto- ja myyntimääriä koskevien arkaluontoisten taloudellisten tietojen vaihtamista lämpöstabisaattoreiden ESBO/esterit markkinoilla koko ETA:n alueella. Komissio katsoo kantajan olevan yhteisvastuullisesti vastuullinen sellaisten kahden muun yrityksen kanssa, jotka ovat tulleet kilpailua rajoittaviin sopimuksiin väitetysti osallistuneiden yritysten sijaan.
   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kolmeen kanneperusteeseen.
   Kantaja väittää ensimmäisessä kanneperusteessaan, että komissio teki virheen, kun se katsoi, että yrityksellä, jonka sijaan kantaja on tullut, oli ratkaiseva vaikutus kyseessä oleviin yrityksiin. Kantaja väittää tältä osin, että riidanalainen päätös perustuu paikkaansa pitämättömille tosiseikkoja koskeville toteamuksille ja syyksi luettavuutta oikeudellisten edellytysten ja erityisesti niiden edellytysten, joiden perusteella ratkaiseva vaikutus on pääteltävissä, virheelliselle soveltamiselle.
   Kantaja väittää toisessa kanneperusteessaan, että komission toimivalta määrätä sakko on vanhentunut asetuksen (EY) N:o 1/2003 25 artiklan 1 ja 5 kohdan nojalla. Kantaja esittää tältä osin, että komissio ei ole osoittanut kyseisten yritysten rikkomista vuoden 1996/97 jälkeiseltä ajalta eikä missään tapauksessa vuosilta 1999 ja 2000. Kantaja väittää lisäksi, että siitä, että komissio keskeytti menettelyn yhdistetyissä asioissa T-125/03 ja T-253/03, Akzo Nobel Chemicals ja Akcros Chemicals v. komissio, ei seuraa se, että vanhentumisaika olisi keskeytynyt kantajaan nähden.
   Lopuksi kantaja väittää kolmannessa kanneperusteessaan, että sen puolustautumisoikeuksia on loukattu. Kantaja katsoo tältä osin, että komissio keskeytti tutkinnan perusteetta noin neljän vuoden ajaksi, mikä johti siihen, että tutkinnan aloittamisen jälkeen kului viisi vuotta ennen kuin kantajalle ilmoitettiin asiasta ja noin kuusi vuotta ennen kuin väitetiedoksianto toimitettiin kantajalle. Kantaja väittää lisäksi, että komissio ei suorittanut tutkintaa tosiseikkojen selvittämiseksi kaikilta osin kyseessä olevien henkilöiden ja taloudellisen yksikön osalta. Kantajan katsoo, että syyllistyessään näihin laiminlyönteihin komissio riisti siltä mahdollisuuden todisteiden turvaamiseen ja puolustautumiseen tehokkaalla tavalla.


title: Asia T-678/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.9.2015 – Slovakia v. komissio (Kumoamiskanne — Unionin omat varat — Jäsenvaltioiden taloudellinen vastuu — Velvollisuus maksaa komissiolle määrä, joka vastaa omien varojen menetystä — Komission kirje — Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena — Tutkimatta jättäminen)

text:
               16.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/36

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.9.2015 – Slovakia v. komissio
   (Asia T-678/14) (1)

   ((Kumoamiskanne - Unionin omat varat - Jäsenvaltioiden taloudellinen vastuu - Velvollisuus maksaa komissiolle määrä, joka vastaa omien varojen menetystä - Komission kirje - Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena - Tutkimatta jättäminen))
   (2015/C 381/41)
   Oikeudenkäyntikieli: slovakia

      Asianosaiset

      Kantaja: Slovakian tasavalta (asiamies: B. Ricziová)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Grønfeldt, A. Tokár ja M. Wasmeier)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota komission budjetti-pääosaston päätös, joka väitetysti sisältyy 15.7.2015 päivättyyn kirjeeseen BUDG/B/03MV D (2014) 2351197, jolla komissio määräsi Slovakian tasavallan asettamaan komission käyttöön omien perinteisten varojen menetystä vastaavan 1 6 02  457,33 euron määrän (josta on vähennettävä 25 prosenttia perimiskuluina) mainitun kirjeen lähettämistä seuraavan toisen kuukauden 19. päivää seuraavana ensimmäisenä arkipäivänä

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Lausunnon antaminen Saksan liittotasavallan ja Romanian väliintulohakemuksista raukeaa.

               3)

               Slovakian tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

               4)

               Slovakian tasavalta, komissio, Saksan liittotasavalta ja Romania vastaavat välitoimimenettelystä aiheutuneista omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 448, 15.12.2014.


title: Jean-Pierre Pierardin 22.10.1996 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-169/96)

text:
N:o C 388/8           FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    21.12.96
                                         ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
     YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                           Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
             TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                                tuin
               21 päivänä marraskuuta 1996,
asiassa T-144/95 , Christos Michael vastaan Euroopan yh           — kumoaa nimittävän viranomaisen tekemän päätöksen
                    teisöjen komissio ( ! )                             olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan B 1 vuoden
                                                                        1995 ylennyskierroksella,
(Ylentäminen — Ylennysmenettelyä koskevat käytännön
ohjeet — Kategoriaan A kuuluvat virkamiehet — Ansioi
tuneimmiksi katsottujen virkamiesten luettelo — Ylennet           — kumoaa tarpeellisin osin palkkaluokkien B ylennysasi
tyjen virkamiesten luettelo — Virkamiehelle vastainen                   oiden neuvoa-antavan komitean päätöksen olla lisää
                             päätös)                                    mättä kantajaa niiden virkamiesten luetteloon, joiden
                                                                       ylentämistä palkkaluokkaan B 1 ehdotetaan vuoden
                         ( 96/C 388/15 )
                                                                        1995 ylennyskierroksella, ja
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                   — velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Asiassa T-144/95 , Euroopan yhteisöjen komission virka
mies Christos Michael, kotipaikka Bryssel, edustajinaan
asianajajat Lucas Vogel ja Beatrice Gribomont, Bryssel,            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Christian
Kremer, 8—10 rue Mathias Hardt, vastaan Euroopan yh               Kantaja, joka on neuvoston virkamies, ylennettiin
teisöjen komissio ( asiamiehet: Ana Maria Alves Vieira ja          1.6.1987 palkkaluokkaan B 2 . Kantaja väittää aluksi, että
Alberto Dal Ferro ), jossa vaaditaan kumoamaan 7.4.1995            hänellä on ollut kahden vuoden ajan terveydellisiä ongel
tehty päätös, jolla hiljaisesti hylättiin kantajan Euroopan        mia, joiden vuoksi hän on joutunut useita kertoja hyvin ly
yhteisöjen henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojal         hytaikaiseen sairaalahoitoon.
la 7.12.1994 tekemä valitus sellaisesta komission päätök
sestä, jolla oli vahvistettu vuoden 1994 ylennysmenette
lyssä palkkaluokkaan A 4 ylennettyjen virkamiesten                 Kantajan nimi ei ole 7.12.1995 päivätyssä niiden virka
luettelo, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ( neljäs           miesten luettelossa, joiden ylentämistä palkkaluokkaan B 1
jaosto), toimien kokoonpanossa: puheenjohtaja K. Le               neuvoa-antava komitea ehdottaa. Kantaja katsoo, että hal
naerts ja tuomarit P. Lindh ja J. D. Cooke, kirjaaja : hallin     linnon edustajat vastustavat hänen ylentämistään sairau
tovirkamies J. Palacio Gonzalez, on antanut 21 päivänä             desta johtuvien poissaolojen vuoksi . Hän vetoaa henkilös
marraskuuta 1996 tuomion, jonka tuomiolauselma on seu             tösääntöjen 45 artiklan rikkomiseen ja sekakomitean
raava :                                                            lausuntoon sekä 16.7.1993 päivättyyn henkilöstötiedottee
                                                                   seen nro P 76/93 .
1 ) Kumotaan komission päätös olla ylentämättä kantajaa
    palkkaluokkaan A 4 vuoden 1994 ylennysmenette
     lyssä .                                                       Toinen kanneperuste koskee henkilöstösääntöjen 25 artik
                                                                   lan mukaisen perustelemisvelvollisuuden rikkomista . Kan
2 ) Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku             taja väittää, että neuvosto on kieltäytynyt ilmoittamasta
     lut.                                                          hänelle niitä arviointiperusteita, joita käytettiin vertail
                                                                   taessa palkkaluokkaan B 2 ylennyskelpoisten virkamiesten
                                                                   ansioita . Kanteen kohteena olevista päätöksistä puuttuvat
(M EYVL N:o C 248 , 23.9.1995
                                                                   myös perustelut kokonaan tai päätökset on perusteltu il
                                                                   meisen riittämättömästi, ja ne on siten kumottava .
Catherine Patronisin 22.10.1996 Euroopan unionin neu
               vostoa vastaan nostama kanne
                       (Asia T-168/96 )                            Jean-Pierre Pierardin 22.10.1996 Euroopan yhteisöjen ko
                         ( 96/C 388/16 )                                          missiota vastaan nostama kanne
                                                                                ( Asia T-169/96 )
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                                ( 96/C 388/17)
Catherine Patronis, kotipaikka Bryssel, on nostanut
22.10.1996 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
teen tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin neuvos
toa vastaan. Kantajan edustajat ovat asianajajat Jean-Noel
Louis, Thierry Demaseure ja Ariane Tornel, Bryssel, ja             Jean-Pierre Pierard, Bryssel, on nostanut 22.10.1996 en
prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire Myson SARL, 30,            simmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo
rue de Cessange.                                                   pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustaja on
 ---pagebreak--- 21.12.96                                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                 N:o C 388/9
asianajaja Nicolas Lhoest, Bryssel, ja prosessiosoite Lu           A:n 23.10.1996 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan
xemburgissa on Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Ces                                        nostama kanne
sange .                                                                                (Asia T-170/96 )
                                                                                ( 96/C 388/18 )
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
tuin                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                    A, kotipaikka Luxemburg, on nostanut 23.10.1996 Euroo
— kumoaa keskushenkilöstökomitean tekemän päätök                   pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
      sen, jolla J. N. Chambellantin nimitysehdotukset hen
                                                                    kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan
      kilöstösääntöjen mukaisiin ja hallinnollisiin toimieli
                                                                    edustajat ovat asianajajat Georges Vandersanden ja Laure
      miin hylättiin,                                               Levi, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa on Fiduciai
                                                                    re Myson SARL, 30 rue Cessange .
— kumoaa, siltä osin kuin se on tarpeen, komission ni
      menomaisen päätöksen hylätä kantajan valitus,                 Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
                                                                    tuin
— toteaa, että henkilöstökomitean kokoonpanoa ja toi               — kumoaa nimittävän viranomaisen implisiittisen päätök
      mintaa koskevat säännöt ja yhteisön ulkopuolella työs             sen, jolla kantajan 19.10.1995 tekemä vahingonkor
      kentelevää henkilöstöä koskeva väliaikainen järjestely             vaushakemus hylättiin, ja kumoaa siltä osin kuin tar
      ovat lainvastaisia siltä osin kuin yhteisön ulkopuolella           peellista nimittävän viranomaisen 9.7.1 996 tekemän
      työskentelevän henkilöstön edustajille ei myönnetä pai            päätöksen olla hyväksymättä kantajan valitusta koko
      kallisjaoston asemaa ja yhteisön ulkopuolella työsken             naisuudessaan;
      televälle henkilöstölle annetaan ainoastaan vähimmäis
      edustus (3 jäsentä ) keskushenkilöstökomiteassa,              — velvoittaa komission maksamaan vahingonkorvaukse
                                                                         na kaikista vahingoista summan, jonka määräksi on
— velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku                      alustavasti arvioitu 530 000 Belgian frangia;
      lut.
                                                                    — velvoittaa komission korvaamaan kaikki oikeuden
                                                                         käyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Yhteisön ulkopuolella työskentelevän henkilöstön edustaja           Kantaja katsoo, että hän on kärsinyt aineellista ja ainee
pyysi 24 alueellisen edustajan nimissä 11.4.1995 päivä             tonta vahinkoa, joka on johtunut toisaalta 20.7.1995 teh
tyssä ja keskushenkilöstökomitean puheenjohtajalle osoit           dystä päätöksestä, jolla hänet viran puolesta siirrettiin
tamassaan kirjeessä useiden virkamiesten ja muiden toimi           toisiin tehtäviin, ja toisaalta hänestä tehdyn ajanjaksoa
henkilöiden         nimittämistä     erilaisiin   toimielimiin .     1991 —1993 koskevan arviointikertomuksen laadinnan vii
Keskushenkilöstökomitean            puheenjohtaja       vastasi     västymisestä .
 11.10.1995 päivätyssä kirjeessä, että hakemusta ei voida
hyväksyä, koska yhteisön ulkopuolella työskentelevä hen            Viran puolesta tehdystä siirtopäätöksestä, josta on parai
kilöstö ei ole järjestäytynyt paikalliskomiteaksi. Kantaja          kaa vireillä kumoamiskanne ( J ), kantaja korostaa, että se
teki tätä päätöstä vastaan valituksen, joka sittemmin ni           on usealla tavalla lainvastainen ( henkilöstösääntöjen 4 ja
menomaisesti hylättiin.                                             29 artiklan rikkominen, henkilöstösääntöjen 7 artiklan
                                                                    rikkominen, huolenpitoa koskevan periaatteen rikkomi
Kantaja esittää komission päätöksestä nostamansa kanteen            nen, harkintavallan väärinkäyttö, sääntöjenmukaisten pe
tueksi, että päätöksessä on rikottu henkilöstösääntöjen             rusteluiden puuttuminen, henkilöstösääntöjen 26 artiklan
 9 artiklaa, koska yhteisöjen ulkopuolella työskentelevän           rikkominen, puolustautumisoikeuksien loukkaaminen, hy
henkilöstön erityiset intressit eivät ole edustettuina henki       vän hallintotavan periaatteen rikkominen ) ja että vastaaja
 löstökomiteassa eikä niitä oteta siellä huomioon. Kantaja           on sen osalta tehnyt useita virkavirheitä .
 katsoo lisäksi, että päätöksessä ei noudateta henkilöstöko
 mitean kokoonpanoa ja toimintaa koskevien sääntöjen                 Kantaja väittää, että hän on tämän lainvastaisen päätök
 14 artiklaa ja että päätöksellä syrjitään yhteisön ulkopuo         sen johdosta kärsinyt kolmenlaista aineetonta vahinkoa,
                                                                     koska
 lella työskentelevää henkilöstöä muihin virkamiehiin näh
 den, jotka ovat edustettuina paikallisjaostoissa.
                                                                    — sekä päätöksen tekoon että sen täytäntöönpanoon käy
                                                                         tetty aika oli erittäin lyhyt, mistä johtunut kiireinen
 Kantaja väittää, että pyynnön hylkääminen on täysin vas                lähtö on vahingoittanut hänen mainettaan ja kunni
 toin henkilöstösääntöjen liitteen II 1 artiklaa ja erityisesti          aansa ;
 vastoin Euroopan yhteisöjen henkilöstön välitöntä edustus
 ta koskevaa periaatetta . Lisäksi kantaja katsoo, että              — kyseinen päätös on vakavasti vahingoittanut hänen
 komissio on täysin laiminlyönyt huolellisuus-, suojelu- ja               fyysistä ja psyykkistä terveyttään;
 tukemimisvelvollisuutensa yhteisön ulkopuolella työskente
 levän henkilöstön osalta .                                          — päätöksessä edellytettiin hänen siirtämistään toimeen,
                                                                          josta hänellä ei ollut kokemusta ja joka ei sopinut hä
                                                                          nelle ja joka ei myöskään mitenkään vastannut hänen


title: Asia C-356/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Brysselin hollanninkielinen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin) (Belgia) on esittänyt 27.6.2016 – Rikosoikeudenkäynti Wamo BVBA:ta ja Luc Cecile Jozef Van Molia vastaan

text:
               12.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 335/36

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Brysselin hollanninkielinen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin) (Belgia) on esittänyt 27.6.2016 – Rikosoikeudenkäynti Wamo BVBA:ta ja Luc Cecile Jozef Van Molia vastaan
   (Asia C-356/16)
   (2016/C 335/49)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Brysselin hollanninkielinen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin)

      Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

   Wamo BVBA ja Luc Cecile Jozef Van Mol

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla 11.5.2005 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2005/29/EY (1) tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle laille, jossa kielletään kaikilta luonnollisilta ja oikeushenkilöiltä esteettisen kirurgian ja ei-kirurgisen esteettisen lääketieteen toimenpiteiden mainostaminen, kuten säädetään ei-kirurgisen esteettisen lääketieteen ja esteettisen kirurgian toimenpiteiden suorittamiseen vaadittavan pätevyyden sekä kyseisiä toimenpiteitä koskevan mainonnan ja tiedottamisen sääntelystä 23.5.2013 annetun lain (B.S., 2.7.2013) 20/1 §:ssä, joka sisällytettiin kyseiseen lakiin eräistä terveyttä koskevista säännöksistä 10.4.2014 annetulla lailla (B.S., 30.4.2014)?

      (1)  Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) 11.5.2005 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/29/EY (EUVL 2005, L 149, s. 22).


title: Asia F-93/08: Kanne 12.11.2008 — N v. parlamentti

text:
               21.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/75

         Kanne 12.11.2008 — N v. parlamentti
   (Asia F-93/08)
   (2009/C 44/134)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: N (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja E. Boigelot)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti
   Oikeusriidan kohde ja kuvaus
   Kantajasta ajanjaksolta 1.1.2007–30.4.2007 laaditun arviointikertomuksen kumoaminen
   Vaatimukset

               —

               Kantajalle vastainen 4.3.2008 tehty päätös on kumottava siltä osin kuin sillä vahvistettiin ja hyväksyttiin lopullisesti kantajasta ajanjaksolta 1.1.2007–30.4.2007 laadittu arviointikertomus,

               —

               kyseinen riidanalainen arviointikertomus on kumottava,

               —

               parlamentin puhemiehen 25.9.2008 tekemä se päätös on kumottava, jolla hylättiin kantajan valitus riidanalaisen päätöksen kumoamisesta, ja

               —

               Euroopan parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-283/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad — grad Varna (Bulgaria) on esittänyt 6.6.2012 — Serebryanniy vek EOOD v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — gr. Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               11.8.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 243/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad — grad Varna (Bulgaria) on esittänyt 6.6.2012 — Serebryanniy vek EOOD v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — gr. Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Asia C-283/12)
   2012/C 243/16
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen sad — Varna

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Serebryanniy vek EOOD

      Vastaaja: Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” — gr. Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voidaanko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 2 artiklan 1 kohdan c alakohtaa tulkita siten, että aineettoman käyttöoikeushyödykkeen hankinta vuokratun tai käyttöön annetun omaisuuden parannustöistä aiheutuvia kustannuksia vastaan merkitsee maksua parannustöistä muodostuvasta palvelusta, vaikka omaisuuden omistaja ei ole sopimuksen mukaan velvollinen maksamaan korvausta?

               2)

               Onko direktiivin 2006/112 2 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 26 artikla esteenä kansalliselle säännökselle, jonka mukaan vuokratun tai käyttöön annetun omaisuuden parantamispalvelujen tarjoaminen vastikkeetta on joka tapauksessa verollista? Onko tähän kysymykseen vastattaessa pääasian kaltaisissa olosuhteissa merkitystä sillä, että

                           —

                           vastikkeettoman palvelun suorittaja on käyttänyt oikeutta vähentää parannustöihin käytettyihin tavaroihin ja palveluihin sisältyvä arvonlisävero, mitä siltä ei myöskään ole evätty lainvoimaiseksi tulleella verotarkastuspäätöksellä?

                           —

                           yhtiö ei verotarkastuksen ajankohtana ollut vielä alkanut suorittaa verollisia liiketoimia kiinteällä omaisuudella, joskin sopimukset olivat vielä voimassa?

               3)

               Ovatko direktiivin 2006/112 62 ja 63 artikla esteenä kansalliselle säännökselle, jonka mukaan verotettava tapahtuma ei toteudu palvelun suorittamishetkellä (tässä tapauksessa parannustöiden tekeminen) vaan silloin, kun omaisuus tosiasiallisesti palautetaan parannettuna sopimuksen voimassaolon umpeutuessa tai käytön päättyessä?

               4)

               Mikäli ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: minkä direktiivin 2006/112 VII osaston säännöksen mukaan arvonlisäveron peruste on määritettävä silloin, kun vastikkeeton toimi ei kuulu direktiivin 26 artiklan soveltamisalaan?

      (1)  EUVL L 347, s. 1.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 20 päivänä kesäkuuta 2002 asiassa C-299/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Luxemburgin suurherttuakunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohta – Työntekĳöiden vapaa liikkuvuus – EY 43 artikla – Sĳoittautumisvapaus – Sosiaaliset edut – Taattu vähimmäistulo)

text:
10.8.2002                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 191/9
       toiminnassa noudatetaan direktiiveissä 89/369/ETY ja 89/           1)     Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut työntekijöi-
       429/ETY edellytettyjä palamisolosuhteita tai että kyseisten               den vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15 päivänä
       polttolaitosten toiminta lakkautetaan ajallaan, eli 1.12.1990             lokakuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY)
       mennessä uusien laitosten osalta ja 1.12.1996 mennessä                    N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdan eikä EY 43 artiklan
       olemassa olevien laitosten osalta.                                        mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa taattua
                                                                                vähimmäistuloa koskevan etuuden myöntämisedellytyksen,
2)     Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti-                 jonka mukaan asianomaisen on pitänyt asua Luxemburgissa
       kulut.                                                                    tietyn ajanjakson ajan.
                                                                          2)     Luxemburgin suurherttuakunta velvoitetaan korvaamaan oikeu-
( 1) EYVL C 108, 7.4.2001.                                                       denkäyntikulut.
                                                                          (1) EYVL C 289, 13.10.2001.
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                             (neljäs jaosto)
                                                                                (viides jaosto)
                     20 päivänä kesäkuuta 2002                                                 5 päivänä kesäkuuta 2002
asiassa C-299/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan                    asiassa C-204/00 P, Aalborg Portland A/S vastaan Euroo-
                Luxemburgin suurherttuakunta (1)                                              pan yhteisöjen komissio (1)
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Asetuk-                 (Muutoksenhaku – Kilpailu – Sementti – EY:n perustamisso-
sen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohta – Työntekijöiden                       pimuksen 85 artiklan 1 kohta (josta on tullut EY 81 artiklan
vapaa liikkuvuus – EY 43 artikla – Sijoittautumisvapaus –                 1 kohta) – Valitus, joka osittain ei selvästikään täytä
            Sosiaaliset edut – Taattu vähimmäistulo)                      tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä ja joka on osittain
                                                                                selvästi perusteeton)
                           (2002/C 191/14)                                                          (2002/C 191/15)
                      (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                                            (Oikeudenkäyntikieli: tanska)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen          (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan ”Yhteisöjen
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                                   tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa”)
                                                                          Asiassa C-204/00 P, Aalborg Portland A/S, kotipaikka Aalborg
Asiassa C-299/01, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-                (Tanska), edustajinaan advokat K. Dyekjær-Hansen ja advokat
nään H. Michard) vastaan Luxemburgin suurherttuakunta                     K. Høegh, jossa valittaja on vaatinut muutoksenhaussaan
(asiamiehenään N. Mackel), jossa kantaja vaatii yhteisöjen                Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
tuomioistuinta toteamaan, että Luxemburgin suurherttuakunta               men (neljäs laajennettu jaosto) yhdistetyissä asioissa T-25/95,
ei ole noudattanut työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta                 T-26/95, T-30/95, T-32/95, T-34/95, T-39/95, T-42/95, T-46/
yhteisön alueella 15 päivänä lokakuuta 1968 annetun neuvos-               95, T-48/95, T-50/95, T-65/95, T-68/95, T-71/95, T-87/
ton asetuksen (ETY) N:o 1612/68 (EYVL L 257, s. 2) 7 artiklan             95, T-88/95, T-103/95 ja T-104/95, Cimenteries CBR ym.
2 kohdan eikä EY 43 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se            v. komissio, 15.3.2000 antaman tuomion (Kok. 2000,
on pitänyt voimassa taattua vähimmäistuloa koskevan etuuden               s. II-491) osittaista kumoamista, vastapuolena: Euroopan yhtei-
myöntämisedellytyksen, jonka mukaan asianomaisen on pitä-                 söjen komissio (asiamiehinään R. Lyal ja H. P. Hartvig),
nyt asua Luxemburgissa tietyn ajanjakson ajan, yhteisöjen                 yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpa-
tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston              nossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit
puheenjohtaja S. von Bahr sekä tuomarit D. A. O. Edward                   D. A. O. Edward (esittelevä tuomari), A. La Pergola, M. Wathelet
(esittelevä tuomari) ja C. W. A. Timmermans, julkisasiamies:              ja A. Rosas, julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja:
D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: R. Grass, on antanut                    R. Grass, on antanut 5.6.2002 määräyksen, jonka määräysosa
20.6.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                      on seuraava:


title: Asia T-573/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.12.2013 — JAS v. komissio (Tulliliitto — Farmarihousujen tuonti — Petos — Tuontitullien kantaminen jälkitullauksin — Asetuksen (ETY) N:o 1430/79 13 artikla — Tullikoodeksin 239 artikla — tuontitullien peruuttamista koskeva hakemus — Erityistilanteen olemassaolo — Kohtuullistamislauseke — Komission päätös)

text:
               25.1.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.12.2013 — JAS v. komissio
   (Asia T-573/11) (1)

   (Tulliliitto - Farmarihousujen tuonti - Petos - Tuontitullien kantaminen jälkitullauksin - Asetuksen (ETY) N:o 1430/79 13 artikla - Tullikoodeksin 239 artikla - tuontitullien peruuttamista koskeva hakemus - Erityistilanteen olemassaolo - Kohtuullistamislauseke - Komission päätös)
   2014/C 24/33
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: JAS Jet Air Service France (Mesnil-Amelot, Ranska) (edustajat: asianajajat T. Gallois ja E. Dereviankine)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B.-R. Killmann, L. Keppenne ja C. Soulay)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus sen 5.8.2011 tehdyn komission päätöksen kumoamiseksi, jossa todettiin, ettei tuontitullien palauttaminen ollut perusteltua erityistilanteessa (asia REM 01/2008).

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               JAS Jet Air Service France vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 25, 28.1.2012.


title: Asia C-417/08: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 18.6.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2004/35/EY — Ympäristövastuu ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta — Täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               1.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 180/22

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 18.6.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
   (Asia C-417/08) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2004/35/EY - Ympäristövastuu ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta - Täytäntöönpanon laiminlyönti)
   2009/C 180/36
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: A.-A. Gilly ja U. Wölker)

      Vastaaja: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamies: S. Ossowski)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/35/EY (EUVL L 143, s. 56) noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä ei ole toteutettu määräajassa

      Tuomiolauselma

               1)

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/35/EY 19 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 301, 22.11.2008.


title: Asia T-74/05: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys  3.4.2006  — The International Institute for the Urban Environment v. komissio (Tutkimus- ja teknologiakehitysohjelma, jonka nimi on  Innovaatiotoiminnan kannustaminen ja pk-yritysten osallistumisen edistäminen  — Yhteisön myöntämä rahoitus — EY 230 ja EY 238 artikla — Oikeuspaikkalauseke — Kumoamisvaatimus — Tutkittavaksi ottaminen)

text:
               17.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 143/30

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 3.4.2006 — The International Institute for the Urban Environment v. komissio
   (Asia T-74/05) (1)

   (Tutkimus- ja teknologiakehitysohjelma, jonka nimi on ”Innovaatiotoiminnan kannustaminen ja pk-yritysten osallistumisen edistäminen” - Yhteisön myöntämä rahoitus - EY 230 ja EY 238 artikla - Oikeuspaikkalauseke - Kumoamisvaatimus - Tutkittavaksi ottaminen)
   (2006/C 143/61)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: The International Institute for the Urban Environment (Delft, Alankomaat) (edustaja: asianajaja P. ter Burg)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: L. Ström van Lier, avustajanaan asianajaja J. Stuyck)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne, joka on nostettu EY 230 ja EY 238 artiklan perusteella ja joka koskee kantajan vaatimaa korvausta kahden sopimuksen täytäntöönpanon yhteydessä. Kyseiset sopimukset ovat IPS-1999-00016 ja IPS-1999-00022 ja ne tehtiin tutkimus- ja teknologiakehitysohjelman, jonka nimi on ”Innovaatiotoiminnan kannustaminen ja pk-yritysten osallistumisen edistäminen”, puitteissa.
   Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 106, 30.4.2005.


title: Asia C-131/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Belgia) on esittänyt 6.4.2009 — Philippe Daras v. Région wallonne

text:
               4.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 153/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Belgia) on esittänyt 6.4.2009 — Philippe Daras v. Région wallonne
   (Asia C-131/09)
   2009/C 153/38
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Philippe Daras

      Vastaaja: Région wallonne

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voidaanko tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY (1) 1 artiklan 5 kohtaa tulkita siten, että sillä suljetaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle lainsäädäntö — kuten eräistä luvista, joille on olemassa yleisen edun mukaisia pakottavia syitä, 17.7.2008 annettu Vallonian hallintoalueen asetus — jossa todetaan ainoastaan, että rakennuslupien, ympäristölupien ja siinä lueteltuja toimenpiteitä ja rakennustöitä koskevien yhtenäislupien myöntämiselle ’on osoitettu olevan yleisen edun mukaisia pakottavia syitä’, ja jolla ”vahvistetaan” luvat, joiden osalta todetaan, että ’on osoitettu olevan yleisen edun mukaisia pakottavia syitä’?

               2)

                           a)

                           Ovatko direktiivin 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä 97/11/EY (2) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/35/EY, (3) 1, 5, 6, 7, 8 ja 10 a artikla esteenä sellaiselle oikeudelliselle sääntelylle, jonka mukaan oikeus toteuttaa ympäristövaikutusten arviointia edellyttävä hanke myönnetään lainsäädäntötoimella, jota ei voida saattaa tuomioistuimen tai muun laillisesti perustetun riippumattoman ja puolueettoman elimen tutkittavaksi niin, että voitaisiin riitauttaa asiasisällön tai noudatetun menettelyn osalta päätös, jolla oikeus hankkeen toteuttamiseen on myönnetty?

                           b)

                           Onko tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan, 25.6.1998 tehdyn Århusin yleissopimuksen, jonka Euroopan yhteisö on hyväksynyt 17.2.2005 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2005/370/EY, (4) 9 artiklaa tulkittava siten, että sopimuspuolina olevat jäsenvaltiot velvoitetaan säätämään mahdollisuudesta saattaa tuomioistuimessa tai muussa laillisesti perustetussa riippumattomassa ja puolueettomassa elimessä uudelleen tutkittavaksi 6 artiklan määräysten soveltamisalaan kuuluvien päätösten, toimien tai laiminlyöntien laillisuus ympäristövaikutusten arviointia edellyttävien hankkeiden hyväksymistä koskevien sekä aineellisten säännösten että menettelysäännösten alaisuuteen kuuluvien, asiasisältöä tai menettelyä koskevien kysymysten osalta?

                           c)

                           Onko direktiivin 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/35/EY, 10 a artiklaa tulkittava tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan, 25.6.1998 tehdyn Århusin yleissopimuksen, joka Euroopan yhteisö on hyväksynyt 17.2.2005 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2005/370/EY, kannalta arvioiden niin, että sopimuspuolina olevat jäsenvaltiot velvoitetaan säätämään mahdollisuudesta saattaa tuomioistuimessa tai muussa laillisesti perustetussa riippumattomassa ja puolueettomassa elimessä uudelleen tutkittavaksi päätösten, toimien tai laiminlyöntien laillisuus ympäristövaikutusten arviointia edellyttävien hankkeiden hyväksymistä koskevien sekä aineellisten säännösten että menettelytapasäännösten alaisuuteen kuuluvien, asiasisältöä tai menettelyä koskevien kysymysten osalta?

      (1)  Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annettu neuvoston direktiivi 85/337/ETY (EYVL L 175, s. 40).

      (2)  Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY muuttamisesta 3.3.1997 annettu neuvoston direktiivi 97/11/EY (EYVL L 73, s. 5).

      (3)  Yleisön osallistumisesta tiettyjen ympäristöä koskevien suunnitelmien ja ohjelmien laatimiseen sekä neuvoston direktiivien 85/337/ETY ja 96/61/EY muuttamisesta yleisön osallistumisen sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeuden osalta — Komission julistus — 26.5.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/35/EY (EYVL L 156, s. 17).

      (4)  Tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan yleissopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta 17.2.2005 tehty neuvoston päätös 2005/370/EY(EUVL L 124, s. 1).


title: Asia C-259/02: High Court of Justicen, Chancery Division, 17.6.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa La Mer Technology Inc. vastaan Laboratories Goemar S.A

text:
C 219/6                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       14.9.2002
Tribunale Amministrativo Regionale del Lazion, Sezione                       sesti raskaammat toimintaedellytykset kuin muissa Eu-
seconda, 23.1.2002 tekemällään päätöksellä esittämä en-                      roopan unionissa toimiville elinkeinonharjoittajille on
nakkoratkaisupyyntö yhdistetyissä asioissa Telecom Italia                    kyseisillä yhteisön oikeussäännöillä asetettu?
Mobile (C-250/02), BLU SpA, väliintulijana Albacom
(C-251/02), Telecom Italia SpA, väliintulijana Telemar
(C-252/02), Omnitel Pronto Italia SpA (C-253/02), Wind                 (1) EYVL L 117, 7.5.1997, s. 15.
Telecomunicazioni SpA (C-256/02) vastaan Ministero del
Tesoro, del Bilancio e della Programmazione Economica,
nykyisin Ministero dell’Economia e delle Finanze (valtio-
varainministeriö) ja Ministero delle Comunicazioni (lii-
                         kenneministeriö)
(Yhdistetyt asiat C-250/02, C-251/02, C-252/02, C-253/02,
                             C-256/02)                                 High Court of Justicen, Chancery Division, 17.6.2002
                                                                       tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
                                                                       asiassa La Mer Technology Inc. vastaan Laboratories
                          (2002/C 219/09)                                                         Goemar S.A
                                                                                (Asia C-259/02)
Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio, Sezione secon-                                    (2002/C 219/10)
da, on pyytänyt 23.1.2002 tekemällään päätöksellä, joka on
saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 10.7.2002, Euroopan
yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua yhdistetyissä
asioissa Telecom Italia Mobile (C-250/02), BLU SpA, väliintuli-
jana Albacom (C-251/02), Telecom Italia SpA, väliintulijana            High Court of Justice, Chancery Division, on pyytänyt
Telemar (C-252/02), Omnitel Pronto Italia SpA (C-253/02),              17.6.2002 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisö-
WIND Telecomunicazioni SpA (C-256/02) vastaan Ministero                jen tuomioistuimeen 15.7.2002, Euroopan yhteisöjen tuo-
del Tesoro, del Bilancio e della Programmazione Economica,             mioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa La Mer Technology
nykyisin Ministero dell’Economia e delle Finanze (valtiovarain-        Inc. vastaan Laboratories Goemar S.A seuraaviin kysymyksiin:
ministeriö) ja Ministero delle Comunicazioni (liikenneministe-
riö), seuraaviin kysymyksiin:                                          1.    Mitä tekijöitä on otettava huomioon ratkaistaessa, onko
                                                                             tavaramerkki ”otettu tosiasialliseen käyttöön” jäsenval-
                                                                             tiossa direktiivin 89/104/ETY (1) 10 artiklan 1 kohdassa
1)    Sallitaanko telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksit-            ja 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla?
      täisten toimilupien yhteisistä puitteista annetun direktii-
      vin 97/13/EY (1) 6 ja 11 artiklassa se, että jäsenvaltiot
      asettavat yrityksille, joilla on toimilupa tai valtuutus         Erityisesti kysytään seuraavaa:
      toimia telepalvelualalla, direktiivissä hyväksyttyjen mak-
      sujen lisäksi velvollisuuden suorittaa muita maksuja nii-        2.    Onko huomioon otettava se, missä laajuudessa tavara-
      den nimikkeestä riippumatta, ja onko tämä mahdollista                  merkkiä on käytetty niiden tavaroiden tai palveluiden
      syrjintäkiellon periaatteen kannalta arvioiden?                        tunnusmerkkinä, joita varten se on rekisteröity jäsenval-
                                                                             tiossa?
2)    Sallitaanko direktiivin 97/13/EY 6 ja 11 artiklassa se, että
      jäsenvaltiot ottavat käyttöön veroja, maksuja tai muita          3.    Onko täysin vähäinenkin käyttö riittävää, jos käytön
      veronluonteisia suorituksia, jotka kohdistuvat yleisten                tarkoituksena ei ole ollut muu kuin kyseisten tavaroiden
      telepalveluverkkojen rakentamiseen ja tarjoamiseen ja                  myyminen tai palvelujen suorittaminen kaupallisessa tar-
      puhelinliikenteen, matkapuhelujen ja matkaviestinjärjes-               koituksessa?
      telmien tarjoamiseen yleisölle ja jotka määrätään vaihtele-
      vana prosentuaalisena osuutena ja jotka ovat vaikutuksel-        4.    Jos vastaus edeltävään kysymykseen on kieltävä, millä
      taan yhteisön oikeussäännöissä kiellettyjä maksuja vas-                tavoin on ratkaistava se, miten laaja käyttö on tältä
      taavia?                                                                osin riittävää, ja onko tältä osin otettava huomioon
                                                                             tavaramerkin haltijan liiketoiminnan luonne ja laajuus?
3)    Voidaanko perustamissopimuksen 2, 3 ja 95 artiklaa ja
      direktiivin 97/13/ETY 12 artiklaa tulkita siten, että niissä     5.    Onko näennäinen tai simuloitu käyttö jätettävä ottamatta
      kielletään jäsenvaltioita ottamasta käyttöön muita talou-              huomioon, ja onko erityisesti sellainen käyttö, jonka
      dellisia velvoitteita kuin ne, joista on säädetty yhdenmu-             ainoana tai pääasiallisena tarkoituksena on ryhtyä toimiin
      kaistavissa yhteisön oikeussäännöissä, asettamalla Italian             mahdollisen menettämisvaatimuksen torjumiseksi, jätet-
      markkinoilla toimiville elinkeinonharjoittajille taloudelli-           tävä ottamatta huomioon?
 ---pagebreak--- 14.9.2002                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 219/7
6.    Millaiset käyttötavat voidaan ottaa huomioon, ja onko             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      erityisesti tarpeen osoittaa, että tavaramerkkiä on käytetty
      elinkeinotoiminnassa kyseisessä jäsenvaltiossa, ja riittää-
      kö tältä osin se, että yksi ainoa asiakas on tuonut kyseisiä      EY 249 artiklalla, jonka mukaan direktiivi velvoittaa saavutetta-
      tavaroita tai palveluja tähän jäsenvaltioon?                      vaan tulokseen nähden jokaista jäsenvaltiota, jolle se on
                                                                        osoitettu, jäsenvaltiot velvoitetaan noudattamaan direktiivin
                                                                        täytäntöönpanolle direktiivissä asetettua määräaikaa. Tämä
7.    Onko tavaramerkin menettämistä koskevan hakemuksen                määräaika päättyi 24.10.1998 ilman, että Italian tasavalta olisi
      tekemisen jälkeinen käyttö jätettävä ottamatta huomioon           antanut ne direktiivin 5 artiklassa edellytetyt säännökset, jotka
      jopa tutkittaessa sitä, oliko käyttö kyseisen ajanjakson          komissio on kanteessaan maininnut.
      kuluessa tosiasiallista?
                                                                        (1) EYVL L 24, 30.1.1998, s. 1.
(1) Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentäminen (EYVL
    L 40, 11.2.1989, s. 1).
                                                                        Euroopan yhteisöjen komission 23.7.2002 Luxemburgin
                                                                                suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-268/02)
                                                                                (2002/C 219/12)
Euroopan yhteisöjen komission 19.7.2002 Italian tasaval-
                    taa vastaan nostama kanne
                                                                        Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 23.7.2002 Euroo-
                                                                        pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxemburgin suur-
                                                                        herttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on D. Martin,
                          (Asia C-267/02)                               prosessiosoite Luxemburgissa.
                                                                        Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
                          (2002/C 219/11)                               tuin
                                                                        –     toteaa, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudat-
                                                                              tanut työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojele-
                                                                              misesta työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liit-
                                                                              tyviltä riskeiltä (neljästoista direktiivin 89/391/ETY 16 ar-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 19.7.2002 Euroo-                     tiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) 7 päivänä
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa                    huhtikuuta annetun neuvoston direktiivin 98/24/EY (1)
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellisen osaston virka-               mukaisia velvoitteitaan, koska se ei antanut tämän direk-
miehet Michael Shotter ja Claudio Loggi.                                      tiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja
                                                                              hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ainakaan ole
                                                                              ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                            –     velvoittaa Luxemburgin suurherttuakunnan korvaamaan
                                                                              oikeudenkäyntikulut.
1.    toteaa, että Italian tasavalta on jättänyt noudattamatta
      henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta tele-
      viestinnän alalla 15 päivänä joulukuuta 1997 annetun              Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
      Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/66/
      EY (1) 5 ja 15 artiklan mukaiset velvollisuutensa, koska se
      ei ole asetetussa määräajassa antanut tämän direktiivin           Direktiivin täytäntöönpanolle varattu määräaika päättyi
      5 artiklassa edellytettyjä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia    5.5.2001.
      säännöksiä, tai ainakaan ilmoittanut niitä
                                                                        (1) EYVL L 131, 5.5.1998, s. 11.
2.    velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
      kulut.


title: Asia T-89/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 9.7.2015 – Nanu-Nana Joachim Hoepp v. SMHV – Vincci Hoteles (NANU) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin NANU rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki NAMMU — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               24.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 279/29

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 9.7.2015 – Nanu-Nana Joachim Hoepp v. SMHV – Vincci Hoteles (NANU)
   (Asia T-89/11) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin NANU rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki NAMMU - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2015/C 279/35)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Bremen, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Nordemann ja T. Boddien)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: Vincci Hoteles, SA (Alcobendas, Espanja)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 25.11.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 641/2010-1), joka koskee Vincci Hoteles, SA:n ja Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 113, 9.4.2011.


title: Asia C-330/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 8.7.2014 – Gergely Szemerey v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

text:
               8.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/29

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 8.7.2014 – Gergely Szemerey v. Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
   (Asia C-330/14)
   2014/C 303/37
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Gyulai Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Gergely Szemerey

      Vastaaja: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko asetuksen (EY) N:o 796/2004 (1) johdanto-osan 20 ja 27 perustelukappaleessa sekä asetuksen (EY) N:o 1122/2009 (2) johdanto-osan 18, 23 ja 26 perustelukappaleessa tarkoitettua joustavuutta ja muutosmahdollisuutta koskevaa periaatetta tulkittava siten, että kansallinen lainsäädäntö on niiden vastainen, kun sen mukaan viljeltäessä harvinaista kasvilajiketta tukihakemukseen on liitettävä harvinaiseen kasviin liittyvät todistus, kun otetaan huomioon hallintokäytäntö, jonka mukaan todistuksen hakeminen oli sallittua vain ennen tukihakemuksen esittämistä 2. ja 15.4.2010 välisenä aikana, todistuksen esittäminen oli mahdollista ainoastaan samaan aikaan yhtenäishakemuksen esittämisen kanssa sen liitteenä eikä lainsäädännössä sallittu todistuksen puuttumisesta johtuvan hakemuksen virheen korjaamista?

               2)

               Vastaako tämä järjestely jäsenvaltion velvoitetta olla vaarantamatta yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteita, vai voidaanko katsoa, että unionin oikeuteen perustuvaa tukea koskevan oikeuden käyttämisestä tuli tosiasiallisesti mahdotonta tai liian vaikeaa ja ennalta arvaamatonta harvinaisia kasveja viljeleville viljelijöille vuonna 2010, kun lainsäädäntöä muutettiin (maataloudesta ja maaseudun kehittämisestä vastaavan ministeriön (14.5.2009 antaman) asetuksen nro 61/2009 43 §:n 6 momentin muutos, joka otettiin lainsäädäntöön maataloudesta ja maaseudun kehittämisestä vastaavan ministeriön (30.3.2010 antamalla) asetuksella nro 31/2010)?

               3)

               Onko hallintokäytäntö asetuksen N:o 796/2004 johdanto-osan 57 perustelukappaleen tai asetuksen N:o 1122/2009 johdanto-osan 75 perustelukappaleen ja erityisesti suhteellisuusperiaatteen vastainen, kun sen mukaan harvinaiseen kasviin liittyvän todistuksen puuttuessa määrätään seuraamus pinta-alojen ilmoittamisesta liian suuriksi koko hakemuksen osalta, ilman että otettaisiin huomioon tahallisuutta, tuottamuksellisuutta tai olosuhteita, vaikka tukihakemus täyttää muilta osin koko viljelylohkon osalta tuen myöntämisen edellytykset ja viljelijä viljelee ilmoitettua kasvia ilmoitetulla pinta-alalla?

               4)

               Ovatko asetuksen (EY) N:o 796/2004 johdanto-osan 67 tai 71 perustelukappaleeseen taikka asetuksen (EY) N:o 1122/2009 johdanto-osan 75 perustelukappaleeseen sisältyvät vapautusperusteet sovellettavissa siinä tapauksessa, että viljelijä vetoaa niiden kanssa ristiriidassa olevaan tai epäasianmukaiseen hallintokäytäntöön poikkeuksellisena olosuhteena ja pyrkii osoittamaan, että hänen virheensä johtui kokonaan tai osittain hallintoelimen käytännöstä?

               5)

               Voidaanko viljelijän esittämää hyväksyttyä ilmoitusta ylivoimaisesta esteestä pitää viljelmän (sadon) täydellisen menettämisen osalta oikeana tietona, johon viitataan asetuksen (EY) N:o 796/2004 johdanto-osan 67 perustelukappaleessa ja asetuksen (EY) N:o 1122/2009 johdanto-osan 93 perustelukappaleessa ja joka vapauttaa viljelijän esittämästä harvinaiseen kasviin liittyvää todistusta ja tämän seurauksena edellyttää vapautumista seuraamuksista koko hakemuksen osalta?

      (1)  Neuvoston asetuksissa (EY) N:o 1782/2003 ja (EY) N:o 73/2009 säädettyjen täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän sekä neuvoston asetuksessa (EY) N:o 479/2008 säädettyjen täydentävien ehtojen soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21.4.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 796/2004 (EUVL L 141, s. 18).

      (2)  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä mainitussa asetuksessa säädettyjen viljelijöiden suorien tukien järjestelmien mukaisten täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä viinialalle säädetyn tukijärjestelmän mukaisten täydentävien ehtojen osalta 30.11.2009 annettu komission asetus (EY) N:o 1122/2009 (EUVL L 316, s. 65).


title: Asia T-30/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.2.2017 – M. I. Industries v. EUIPO – Natural Instinct (Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended) (Euroopan unionin tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisemmat EU-tavaramerkeiksi rekisteröidyt kuviomerkit INSTINCT ja NATURE’S VARIETY — Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttö — Käytön luonne — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 kohta — Asetuksen (EY) N:o 2868/95 22 säännön 3 ja 4 kohta)

text:
               27.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/11

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.2.2017 – M. I. Industries v. EUIPO – Natural Instinct (Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended)
   (Asia T-30/16) (1)

   ((Euroopan unionin tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisemmat EU-tavaramerkeiksi rekisteröidyt kuviomerkit INSTINCT ja NATURE’S VARIETY - Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttö - Käytön luonne - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 kohta - Asetuksen (EY) N:o 2868/95 22 säännön 3 ja 4 kohta))
   (2017/C 095/19)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: M. I. Industries, Inc. (Lincoln, Nebraska, Yhdysvallat) (edustajat: aluksi T. Elias, barrister, ja B. Cookson, solicitor, sitten asianajaja M. Montañá Mora)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: E. Zaera Cuadrado)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Natural Instinct Ltd (Camberley, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajajat C. Spintig ja S. Pietzcker sekä B. Brandreth, barrister)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 26.11.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 2944/2014-5), joka koskee M. I. Industries, Inc:n ja Natural Instinct Ltd:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) viidennen valituslautakunnan 26.11.2015 tekemä päätös (asia R 2944/2014-5) kumotaan siltä osin kuin päätöksessä todettiin, ettei aikaisempaa sanamerkkiä INSTINCT ole tosiasiallisesti käytetty.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan puolet M. I. Industries, Inc:n oikeudenkäyntikuluista.

               4)

               M. I. Industries, Inc vastaa puolesta omia oikeudenkäyntikulujaan.

               5)

               Natural Instinct Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 106, 21.3.2016.


title: Asia C-384/06: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 18.9.2006 — Gemeente Rotterdam v. Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

text:
               16.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 310/2

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 18.9.2006 — Gemeente Rotterdam v. Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
   (Asia C-384/06)
   (2006/C 310/04)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Raad van State
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Gemeente Rotterdam

      Vastaaja: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

                           a)

                           Voiko jäsenvaltio tai sen viranomainen johtaa toimivallan välittömästi — ja täten ilman kansallisessa oikeudessa olevaa perustaa — asetuksesta?

                           b)

                           Jos voi, annetaanko rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta 19.12.1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4253/88 (1), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2082/93 (jäljempänä yhteensovittamisasetus), 23 artiklan 1 kohdassa toimivalta tuen vahvistamisen peruuttamiseen ja maksetun määrän takaisinperimiseen, koska yhteensovittamisasetuksen 23 artiklassa velvoitetaan jäsenvaltiot tähän silloin, jos kysymyksessä on tässä artiklassa tarkoitettu väärinkäytös tai laiminlyönti?

               2)

               Jos ei, seuraako EY 10 artiklasta, kun se luetaan yhdessä EY 249 artiklan kanssa, että sellaista Algemene wet bestuursrechtin (yleinen hallinto-oikeuslaki) 4:49 §:n 1 momentin kaltaista kansallista säännöstä on tulkittava asetuksen mukaisella tavalla, jonka perusteella viranomainen voi silloin peruuttaa tuen vahvistamisen tai muuttaa sitä tuensaajan vahingoksi, jos a) on olemassa sellaisia tosiseikkoja ja olosuhteita, joista viranomainen ei voinut tukea vahvistaessaan järkevästi asiaa tarkastellen olla tietoinen ja joiden perusteella tuki olisi tullut vahvistaa vahvistettua määrää alhaisemmaksi tuen myöntämispäätöksen mukaisesti, b) jos tuen vahvistaminen oli virheellinen ja tuensaaja tiesi tai sen olisi pitänyt tietää siitä, tai c) jos tuensaaja ei ole tuen vahvistamisen jälkeen täyttänyt tukeen sidottuja velvollisuuksia?

               3)

               Jos näin on, aiheutuuko yhteisön oikeuteen sisältyvistä yleisistä periaatteista, erityisesti oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteesta rajoituksia tämän tulkinnan suhteen?

               4)

               Siinä tapauksessa, että kysymykseen 3 annetaan myöntävä vastaus, tästä rajoituksesta on kysyttävä: voiko Algemene wet bestuursrechtin 4:49 §:n 1 momentin perustana olevien kansallisten oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden sisältö mennä yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden, erityisesti yhteensovittamisasetuksen soveltamisen yhteydessä huomioonotettavien oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden sisältöä pidemmälle?

               5)

               Onko yhteisön oikeuden oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden soveltamisen osalta merkitystä — kun otetaan huomioon EY 10 artikla — sillä, että tuensaaja on julkisoikeudellinen oikeushenkilö?

      (1)  EYVL L 374, s. 1.


title: Asia C-414/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesarbeitsgericht (Saksa) on esittänyt 27.7.2016 – Vera Egenberger v. Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V.

text:
               14.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 419/27

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesarbeitsgericht (Saksa) on esittänyt 27.7.2016 – Vera Egenberger v. Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V.
   (Asia C-414/16)
   (2016/C 419/36)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesarbeitsgericht

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Vera Egenberger

      Vastaaja: Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung e.V.

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 2000/78/EY (1) 4 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että työnantaja, kuten käsiteltävän asian vastaaja – tai sen kirkko – voi itse päättää sitovasti, onko hakijan tietty uskonto kyseisen ammatillisen toiminnan luonteen tai työn suorittamiseen liittyvien yhteyksien vuoksi työtä koskeva, organisaation eetokseen perustuva todellinen, perusteltu ja oikeutettu vaatimus?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi,
               onko käsiteltävän kaltaisessa asiassa jätettävä soveltamatta sellaista kansallisen lainsäädännön säännöstä – kuten tässä AGG:n 9 §:n 1 momentin ensimmäistä vaihtoehtoa –, jonka mukaan uskontoon perustuva erilainen kohtelu otettaessa henkilöitä palvelukseen uskonnollisiin yhteisöihin ja niihin liittyviin järjestöihin on myös sallittua, kun tietty uskonto on kyseisen uskonnollisen yhteisön identiteetti huomioon ottaen sen itsemääräämisoikeuteen liittyvä työtä koskeva oikeutettu vaatimus?

               3)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi,
               mitä vaatimuksia on direktiivin 2000/78/EY 4 artiklan 2 kohdan mukaan asetettava ammatillisen toiminnan luonteelle tai työn suorittamiseen liittyville yhteyksille, jotta niitä pidettäisiin työtä koskevana, organisaation eetokseen perustuvana todellisena, perusteltuna ja oikeutettuna vaatimuksena?

      (1)  Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annettu neuvoston direktiivi 2000/78/EY (EYVL 2000, L 303, s. 16).


title: Asia C-502/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 15.1.2009 (Naczelny Sąd Administracyjnyn — (Puola) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — K-1 sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy (Arvonlisävero — Verovelvollisen ilmoituksessa olevat sääntöjenvastaisuudet — Lisävero)

text:
               7.3.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 55/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 15.1.2009 (Naczelny Sąd Administracyjnyn — (Puola) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — K-1 sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy
   (Asia C-502/07) (1)

   (Arvonlisävero - Verovelvollisen ilmoituksessa olevat sääntöjenvastaisuudet - Lisävero)
   (2009/C 55/05)
   Oikeudenkäyntikieli: puola
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Naczelny Sąd Administracyjny
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: K-1 sp. z o.o.

      Vastaaja: Dyrektor Izby Skarbowej w Bydgoszczy
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Naczelny Sąd Administracyjny (Puola) — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta 11.4.1967 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 67/227/ETY (EYVL 71, s. 1301) 2 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 2 artiklan, 10 artiklan 1 kohdan a alakohdan, 10 artiklan 2 kohdan, 27 artiklan 1 kohdan ja 33 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään veronkorotuksesta sen tapauksen varalta, että verovelvollisen arvonlisäveroa koskevassa ilmoituksessa todetaan sääntöjenvastaisuuksia
   Tuomiolauselma

               1)

               Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä, sellaisena kuin se on määriteltynä jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta 11.4.1967 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 67/227/ETY 2 artiklan ensimmäisessä ja toisessa kohdassa ja jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 26.4.2004 annetulla neuvoston direktiivillä 2004/66/EY, 2 artiklassa sekä 10 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 2 kohdassa, ei ole esteenä sille, että jäsenvaltio säätää lainsäädännössään tavaroista ja palveluista kannettavasta verosta 11.3.2004 annetun lain (ustawa o podatku od towarów i usług) 109 §:n 5 ja 6 momentissa tarkoitetun veronkorotuksen kaltaisesta hallinnollisesta seuraamuksesta, joka voidaan määrätä arvonlisäverovelvollisille.

               2)

               Tavaroista ja palveluista kannettavasta verosta 11.3.2004 annetun lain 109 §:n 5 ja 6 momentissa olevien kaltaisia säännöksiä ei voida pitää kuudennen direktiivin 77/388, sellaisena kuin se on muutettuna, 27 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina poikkeavina erityistoimenpiteinä tietyntyyppisten veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi.

               3)

               Kuudennen direktiivin 77/388, sellaisena kuin se on muutettuna, 33 artikla ei ole esteenä tavaroista ja palveluista kannettavasta verosta 11.3.2004 annetun lain 109 §:n 5 ja 6 momentissa olevien kaltaisten säännösten voimassa pitämiselle.

      (1)  EUVL C 22, 26.1.2008.


title: Asia T-110/12 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 11.3.2013 — Iranian Offshore Engineering & Construction v. neuvosto (Väliaikainen oikeussuoja — Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Iraniin kohdistetut rajoittavat toimenpiteet — Varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttäminen — Välitoimihakemus — Kiireellisyysedellytys ei täyty — Intressivertailu)

text:
               25.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 147/18

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 11.3.2013 — Iranian Offshore Engineering & Construction v. neuvosto
   (Asia T-110/12 R)
   (Väliaikainen oikeussuoja - Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Iraniin kohdistetut rajoittavat toimenpiteet - Varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttäminen - Välitoimihakemus - Kiireellisyysedellytys ei täyty - Intressivertailu)
   2013/C 147/33
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Iranian Offshore Engineering & Construction Co. (Teheran, Iran) (edustajat: asianajajat J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea ja J. Iriarte Ángel)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: P. Plaza García ja V. Piessevaux)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Hakemus, joka koskee yhtäältä Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 1.12.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/783/YUTP (EUVL L 319, s. 71), siltä osin kuin kantajan nimi on merkitty Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP (EUVL L 195, s. 39) liitteeseen II, ja toisaalta Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 961/2010 täytäntöönpanosta 1.12.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1245/2011 (EUVL L 319, s. 11) sekä Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EU) N:o 961/2010 kumoamisesta 23.3.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 267/2012 (EUVL L 88, s. 1), siltä osin kuin nämä asetukset koskevat kantajaa, täytäntöönpanon lykkäämistä

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia C-5/04: Euroopan yhteisöjen komission 9.1.2004 Saksan liittotasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 47/26                  FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                       21.2.2004
Euroopan yhteisöjen komission 9.1.2004 Saksan liittota-                Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                savaltaa vastaan nostama kanne
                                                                       1.    toteaa, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut Euroo-
                                                                             pan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten keskus-
                             (Asia C-5/04)                                   järjestön (ECSA) ja Euroopan unionin kuljetusalojen
                                                                             ammattiliiton (FST) tekemästä merenkulkijoiden työajan
                                                                             järjestämistä koskevasta sopimuksesta – Liite: Eurooppa-
                           (2004/C 47/44)                                    lainen sopimus merenkulkijoiden työajan järjestämisestä
                                                                             21 päivänä kesäkuuta 1999 annetun neuvoston direktii-
                                                                             vin 1999/63/EY (1) 3 artiklan mukaisia velvoitteitaan,
                                                                             koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa tämän
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 9.1.2004 Euroo-                     direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasaval-                hallinnollisia määräyksiä eikä ainakaan ilmoittanut niistä
taa vastaan. Kantajan asiamiehenä ovat Karen Banks ja                        komissiolle,
Dr. Claudia Schmidt, prosessiosoite Luxemburgissa.
                                                                       2.    Velvoittaa Itävallan tasavallan korvaamaan oikeuden-
                                                                             käyntikulut.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
1.    toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      bioteknologian keksintöjen oikeudellisesta suojasta 6 päi-
      vänä heinäkuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja             Direktiivin täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi
      neuvoston direktiivin 98/44/EY (1) mukaisia velvoittei-          30.6.2002.
      taan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudatta-
      misen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia mää-
      räyksiä, tai ei ainakaan ole ilmoittanut niistä komissiolle      (1) EYVL L 167, s. 33.
2.    velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeuden-
      käyntikulut.
                                                                                Asian C-376/99 (1) poistaminen rekisteristä
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                                (2004/C 47/46)
Direktiivin täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi
30.7.2000.                                                             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 17.9.2003
                                                                       antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                       tu asia C-376/99: Saksan liittotasavalta vastaan Euroopan
(1) EYVL L 213, s. 13.                                                 yhteisöjen komissio.
                                                                       (1) EYVL C 352, 4.12.1999.
Euroopan yhteisöjen komission 13.1.2004 Itävallan tasa-
                 valtaa vastaan nostama kanne                                   Asian C-101/02 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2004/C 47/47)
                            (Asia C-10/04)
                           (2004/C 47/45)                              Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 21.10.2003
                                                                       antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                       tu asia C-101/02: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian
                                                                       tasavalta.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 13.1.2004 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Itävallan tasavaltaa           (1) EYVL C 118, 18.5.2002.
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Gérard Rozet ja Horstpeter
Kreppel, prosessiosoite Luxemburgissa.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 3 päivänä helmikuuta 2005, asiassa T-137/03, Ornella Mancini vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö — Asiantuntijalääkärin virka — Avointa tointa koskevan ilmoituksen muuttaminen — Harkintavallan väärinkäyttö — Valintakoelautakunnan koostumus — Ansioiden vertailu — Ilmeinen arviointivirhe — Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu — Vahingonkorvauskanne)

text:
               16.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 93/27

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   3 päivänä helmikuuta 2005,
   asiassa T-137/03, Ornella Mancini vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Henkilöstö - Asiantuntijalääkärin virka - Avointa tointa koskevan ilmoituksen muuttaminen - Harkintavallan väärinkäyttö - Valintakoelautakunnan koostumus - Ansioiden vertailu - Ilmeinen arviointivirhe - Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu - Vahingonkorvauskanne)
   (2005/C 93/53)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa T-137/03, Ornella Mancini, Euroopan yhteisöjen komission virkamies, kotipaikka Bryssel (Belgia), edustajanaan asianajaja É. Boigelot, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään: C. Berardis-Kayser ja G. Berscheid, avustajanaan asianajaja B. Wägenbaur, kotipaikka Luxemburg), jossa kantaja vaatii yhtäältä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan komission päätöksen, jolla kantajan hakemusta yksikön ”Service médical Bruxelles” asiantuntijalääkärin virkaan ei hyväksytty ja jolla kyseiseen virkaan nimitettiin toinen hakija, ja jossa hän toisaalta vaatii vahingonkorvausta, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja H. Legal, sekä tuomarit V. Tiili ja M. Vadapalas, kirjaaja: I. Natsinas, hallintovirkamies, on 3.2.2005 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1

               Kanne hylätään.

               2

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 158, 5.7.2003.


title: Asia C-100/11 P: Valitus, jonka Helena Rubinstein ja L’Oréal ovat tehneet 2.3.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-345/08, Helena Rubinstein SNC ja L’Oréal SA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Allergan, Inc., 16.12.2010 antamasta tuomiosta

text:
               14.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 145/12

         Valitus, jonka Helena Rubinstein ja L’Oréal ovat tehneet 2.3.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-345/08, Helena Rubinstein SNC ja L’Oréal SA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Allergan, Inc., 16.12.2010 antamasta tuomiosta
   (Asia C-100/11 P)
   2011/C 145/17
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Helena Rubinstein SNC ja L’Oréal SA (edustaja: Rechtsanwalt A. von Mühlendahl)

      Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Allergan, Inc.

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen 16.11.2010 yhdistetyissä asioissa T-345/08 ja T-357/08 antaman tuomion

               —

               hylkää Allergan, Inc:n mitättömyysosaston 28.3.2007 asiassa 1118 C (Helena Rubinstein SNC, BOTOLIST) ja 4.4.2007 asiassa 1120 C (L’Oréal SA, BOTOCYL) tekemistä päätöksistä tekemät valitukset

               —

               velvoittaa viraston korvaamaan unionin tuomioistuimessa käytävästä menettelystä aiheutuvat oikeudenkäyntikulut sekä unionin yleisessä tuomioistuimessa ja viraston valituslautakunnassa käydyistä menettelyistä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vaativat, että riidanalainen tuomio on kumottava seuraavista syistä.
   Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (1) 52 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä sen 8 artiklan 5 kohdan kanssa, koska se totesi, että virasto saattoi perustellusti katsoa, että aikaisemmilla tavaramerkeillä, joihin Allergan, Inc. oli vedonnut, oli maine ja että riitautettujen rekisteröintien käyttäminen merkitsisi epäoikeudenmukaisen edun saamista aikaisempien tavaramerkkien maineesta ja erottamiskyvystä tai se olisi vahingollista niiden maineelle tai erottamiskyvylle.
   Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 115 artiklaa ja yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13.12.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 (2), sellaisen kuin se on muutettuna, 1 artiklan 38 säännön 2 kohtaa, koska se otti huomioon näytön, jota ei ollut esitetty oikeudenkäyntikielellä.
   Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 63 artiklaa, koska se tutki ja vahvisti riidanalaiset päätökset virheellisten oikeudellisten perusteiden valossa.
   Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 73 artiklaa, koska se katsoi, ettei riidanalaisia päätöksiä rasittanut perustelujen puutteellisuus.

      (1)  EUVL 1994, L 11, s. 1.

      (2)  EYVL L 303, s. 1


title: Asia C-367/00: Euroopan yhteisöjen komission 5.10.2000 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 355/12                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         9.12.2000
Euroopan yhteisöjen komission 5.10.2000 Ranskan tasa-                    Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                 valtaa vastaan nostama kanne
                                                                         1.     toteaa, että Ruotsin kuningaskunta ei ole noudattanut
                                                                                uimaveden laadusta 8 päivänä joulukuuta 1975 annetun
                          (Asia C-367/00)
                                                                                neuvoston direktiivin 76/160/ETY (1) 4 artiklan 1 kohdan
                                                                                ja 6 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se
                          (2000/C 355/22)                                       ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä valvoakseen,
                                                                                että uimaveden laatu on kyseisen direktiivin raja-arvojen
                                                                                mukaista, eikä noudattanut näytteenoton vähimmäisti-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 5.10.2000 Euroo-                       heyttä koskevia vaatimuksia
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa
vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellinen neuvonantaja              2.     velvoittaa Ruotsin kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
Marie Wolfcarius, ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeu-                    denkäyntikulut.
dellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre
Wagner, Kirchberg.
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
tuin                                                                     EY 249 artiklan kolmannen kohdan ja EY 10 artiklan ensim-
                                                                         mäisen kohdan pakottavien määräysten mukaan jäsenvaltioi-
–     toteaa, että Ranska ei ole noudattanut Euroopan laajuisen          den on säädetyssä määräajassa toteutettava ne toimenpiteet,
      suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuu-            jotka ovat tarpeen kyseisille jäsenvaltioille osoitettujen direktii-
      desta 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston                 vien noudattamiseksi. Ruotsin osalta direktiivi 76/160/ETY
      direktiivin 96/48/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se         tuli voimaan 1.1.1995 liittymissopimuksella (2 artikla). Ruotsi
      ei antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä            oli siten velvollinen täyttämään direktiivin vaatimukset viimeis-
      lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä,                    tään kyseisenä päivämääränä. Tästä huolimatta Ruotsi ei
                                                                         ollut uimarantakauteen 1998 mennessä toteuttanut kaikkia
–     velvoittaa Ranskan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                 tarvittavia toimenpiteitä täyttääkseen direktiivin 4 artiklan
                                                                         1 kohdan ja 6 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      (1) EYVL L 31, 5.2.1976, s. 1.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat vastaavat
kuin asiassa C-366/00 (2); direktiivin 96/48/EY 23 artiklassa
täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi 8.4.1999.
(1) EYVL L 235, 17.9.1996, s. 6.
                                                                         Euroopan yhteisöjen komission 10.10.2000 Irlantia vas-
(2) EYVL C ...                                                                                taan nostama kanne
                                                                                (Asia C-372/00)
                                                                                (2000/C 355/24)
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 10.10.2000 Euroo-
                                                                         pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Irlantia vastaan.
Euroopan yhteisöjen komission 6.10.2000 Ruotsin kunin-                   Kantajan asiamiehenä on oikeudellinen neuvonantaja Marie
               gaskuntaa vastaan nostama kanne                           Wolfcarius, prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen
                                                                         yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner,
                          (Asia C-368/00)                                Kirchberg.
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
                          (2000/C 355/23)
                                                                         tuin
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 6.10.2000 Euroo-                –      toteaa, että Irlanti ei ole noudattanut Euroopan laajuisen
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ruotsin kuningas-                       suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuu-
kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen yksikön                   desta 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston
virkamies Lena Ström, prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeu-                   direktiivin 96/48/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska
dellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre                     se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen
Wagner, Kirchberg.                                                              edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä


title: Asia F-39/14: Kanne 25.4.2014 – ZZ v. Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen (ESMA)

text:
               24.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 421/58

         Kanne 25.4.2014 – ZZ v. Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen (ESMA)
   (Asia F-39/14)
   2014/C 421/83
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja A. Pappas)

      Vastaaja: Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen (ESMA)

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Päätöksen olla uusimatta kantajan sopimusta kumoaminen ja aiheutuneen henkisen kärsimyksen korvaaminen

      Vaatimukset

               —

               28.6.2013 päivätty päätös ESMA/2013/ED/23, joka koskee kantajan sopimuksen uusimatta jättämistä, on kumottava

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan 20  000 euron suuruinen vahingonkorvaus aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-149/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.10.2013 — Espanja v. komissio (Kumoamiskanne — Kanteen nostamisen määräaika — Määräajan alkamisajankohta — Julkaiseminen virallisessa lehdessä — Tutkimatta jättäminen)

text:
               7.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 359/14

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.10.2013 — Espanja v. komissio
   (Asia T-149/13) (1)

   (Kumoamiskanne - Kanteen nostamisen määräaika - Määräajan alkamisajankohta - Julkaiseminen virallisessa lehdessä - Tutkimatta jättäminen)
   2013/C 359/26
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Espanjan kuningaskunta (asiamiehet: aluksi abogado del Estado S. Centeno Huerta, sitten abogado del Estado M. J. García-Valdecasas Dorrego)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall, J. Baquero Cruz ja B. Eggers)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kumoamiskanne avointa kilpailua koskevasta ilmoituksesta EPSO/AST/126/12, joka koskee varallaololuettelon muodostamista tutkimusalalla biologian, bio- ja terveystieteiden, kemian, fysiikan ja materiaalitieteiden, ydintutkimuksen, rakennus- ja konetekniikan sekä sähkötekniikan ja elektroniikan alalla toimivien hallintoavustajien (AST 3) palvelukseen ottamiseksi (EUVL 2012, C 394 A, s. 11).

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Espanjan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 123, 27.4.2013.