title: Asia T-179/09: Kanne 28.4.2009 — Dunamenti Erőmű v. komissio

text:
               18.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 167/16

         Kanne 28.4.2009 — Dunamenti Erőmű v. komissio
   (Asia T-179/09)
   2009/C 167/32
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Dunamenti Erőmű (Százhalombatta, Unkari) (edustajat: J. Lever, QC, solicitor A. Nourry ja solicitor R. Griffith)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

               —

               on kumottava päätös ja sen päätösosan sisältö siltä osin kuin ne koskevat kantajaa

               —

               vaihtoehtoisesti on kumottava päätöksen 2 ja 5 artikla siltä osin kuin niissä määrätään tuen takaisin perimisestä kantajalta yli sen tuen määrän, joka komission olisi pitänyt todeta yhteismarkkinoille soveltumattomaksi

               —

               työjärjestyksen 65 artiklan mukaisena selvittämistoimena on kehotettava komissiota toimittamaan tuomioistuimelle jäljennökset kaikista komission ja Unkarin välisistä kirjallisista yhteydenotoista ja pöytäkirjat kaikista niiden välisistä kokouksista ja keskusteluista, kuten riidanalaisen päätöksen 466 kohdassa todetaan

               —

               jos tuomioistuin katsoo, että asiantuntija tai asiantuntijat voisivat olla sille avuksi, sen on pyydettävä selvittämistoimena lausunto tai lausuntoja tai määrättävä muita harkintansa mukaan tarpeellisia selvittämistoimia

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii komission 4.6.2008 tekemän sen päätöksen K(2008) 2223 lopullinen kumoamista, jolla julistettiin Unkarin viranomaisten tietyille sähköntuottajille myöntämä sellainen valtiontuki soveltumattomaksi yhteismarkkinoille, joka oli myönnetty pitkäkestoisina sähkönhankintasopimuksina, jotka oli tehty Unkarin valtion omistaman verkonhaltija Magyar Villamos Müvek Rt:n (jäljempänä MVM) ja kyseisten tuottajien välillä ennen kuin Unkarin tasavalta liittyi Euroopan unioniin [valtiontuki C 41/2005 (ax NN 49/2005) — Hukkakustannukset Unkarissa]. Riidanalaisessa päätöksessä kantaja katsotaan väitetyn valtiontuen saajaksi ja siinä määrätään Unkari perimään kantajalta takaisin valtiontuki korkoineen
   Kantaja esittää vaatimustensa tueksi neljä kanneperustetta.
   Se väittää ensimmäisessä kanneperusteessaan, että komissio on rikkonut EY 87 artiklan 1 kohtaa, kun se luokitteli kantajan pitkäkestoisen sähkönhankintasopimuksen tukitoimenpiteeksi, vaikka se totesikin, että kysymyksessä oli yksityistämistä edeltävä olennainen sopimus. Kantajan mukaan Unkarin viranomaiset toimivat tämän vuoksi markkinatalousyritysperiaatteen mukaisesti. Kantaja toteaa, että komissio sovelsi virheellisesti Unkarin liittymissopimusta ja neuvoston asetuksen N:o 659/1999 (1) 1 artiklan b kohdan v alakohtaa.
   Kantaja väittää toiseksi, että vaikka pitkäkestoisella sähkönhankintasopimuksella olisikin myönnetty kantajalle valtiontukea vuonna 1995, kantajalla oli kuitenkin oikeus perusteltuun olettamaan siitä, että yhteisön oikeuden mukaan tuki katsottaisiin olemassa olevaksi tueksi.
   Kantaja väittää kolmanneksi, että kun päätöksessä luokitellaan kantajan pitkäkestoinen sähkönhankintasopimus yhteismarkkinoille soveltumattomaksi valtiontueksi, päätöksellä loukataan suhteellisuusperiaatetta, koska tuki luokiteltiin virheellisesti toimintatueksi ja sitä ei olisi pitänyt pitää yhteismarkkinoille soveltumattomana edes siltä osin kuin sillä kompensoitiin hakijan hukkakustannukset. Kantaja toteaa lisäksi, että tämän päätelmän perustelut ovat riittämättömät ja/tai virheelliset ja se on EY 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan vastainen, kun siinä ei katsota kantajan pitkäkestoisen sähkönhankintasopimuksen millään tavoin edistäneen taloudellista kehitystä.
   Kantaja väittää neljänneksi, että takaisinperimistä koskeva määräys on neuvoston asetuksen N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan ja legitiimien intressien ja luottamuksensuojan periaatteiden kaltaisten yhteisön oikeuden periaatteiden vastainen. Kantaja toteaa lisäksi, että komissio loukkasi olennaisia menettelymääräyksiä kuten kantajan menettelyllistä oikeutta oikeudenmukaiseen käsittelyyn.

      (1)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) n:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1)


title: Asia T-347/08: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 19.12.2008 — iTouch International v. SMHV — Touchnet Information Systems (iTouch)

text:
               21.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/68

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 19.12.2008 — iTouch International v. SMHV — Touchnet Information Systems (iTouch)
   (Asia T-347/08) (1)

   (2009/C 44/117)

      Oikeudenkäyntikieli: englanti

   Kuudennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 272, 25.10.2008.


title: Asia T-76/15: Kanne 18.2.2015 – KENUP Foundation ym. v. EIT

text:
               4.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 146/40

         Kanne 18.2.2015 – KENUP Foundation ym. v. EIT
   (Asia T-76/15)
   (2015/C 146/54)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: KENUP Foundation (Kalkara, Malta), Candena GmbH (Lüneburg, Saksa), Center odličnosti za biosenzoriko, instrumentacijo in procesno kontrolo (CO BIK) (Ajdovščina, Slovenia) ja Evotec AG (Hampuri, Saksa) (edustajat: asianajajat U. Soltész, C. Wagner ja H. Weiß)

      Vastaaja: Euroopan innovaatio- ja teknologiainstituutti (EIT)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa osaamis- ja innovaatioyhteisöjen nimeämisestä (02008.EIT.2014.I.EIT.GB) ja KENUPin ehdotuksen hylkäämisestä, joka annettu tiedoksi 10.12.2014 päivätyllä kirjeellä (012234.EIT.D.2014.MK), 9.12.2014 annetut Euroopan innovaatio- ja teknologiainstituutin päätökset ja

               —

               velvoittaa EIT:n korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat yhdeksään kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäisen kanneperusteen mukaan riidanalaiset päätökset, joilla hylättiin KENUPin ehdotus, eivät ole toimivaltaisen unionin elimen antamia.

               2.

               Toisen kanneperusteen mukaan EIT ei noudattanut sovellettavaa valintamenettelyä kun se antoi riidanalaiset päätökset.

               3.

               Kolmannen kanneperusteen mukaan EIT jätti esittämättä perustelut kun se ei antanut nimeämispäätöstä tiedoksi kantajille.

               4.

               Neljännen kanneperusteen mukaan EIT:n ulkopuolisen asiantuntijan suorittamalla KENUPin ehdotuksen arvioinnilla loukataan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

               5.

               Viidennen kanneperusteen mukaan EIT:n ulkopuolisten asiantuntijoiden suorittamalla KENUPin ehdotuksen arvioinnilla loukataan avoimuusperiaatetta ja perusteluvelvollisuutta.

               6.

               Kuudennen kanneperusteen mukaan EIT:n ulkopuolisten asiantuntijoiden suorittamalla KENUPin ehdotuksen arvioinnilla rikotaan Horisontti 2020 -ohjelmaan osallistumista koskevan asetuksen eettistä arviointia koskevia säännöksiä.

               7.

               Seitsemännen kanneperusteen mukaan EIT:n ulkopuolisten asiantuntijoiden suorittama KENUPin ehdotuksen arviointi sisältää ehdotuksen arviointia koskevia ilmeisiä virheitä.

               8.

               Kahdeksannen kanneperusteen mukaan EIT:n asiantuntijat ja EIT:n hallintoneuvoston jäsenet, jotka osallistuivat valintamenettelyyn, joka johti riidanalaisen päätöksen antamiseen, olivat sellaisessa asemassa, jonka johdosta heidän etunsa olivat ristiriidassa Euroopan unionin etujen kanssa.

               9.

               Yhdeksännen kanneperusteen mukaan EIT:n vuoden 2014 osaamis- ja innovaatioyhteisöjä (KIC) koskevalla ehdotuspyynnöllä rikotaan KIC:iden valintamenettelyyn sovellettavia menettelysääntöjä.


title: Asia C-272/06: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 12.6.2007 (Cour d'appel d'Angersin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — EARL Mainelvo v. Denkavit France SARL

text:
               25.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 199/25

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 12.6.2007 (Cour d'appel d'Angersin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — EARL Mainelvo v. Denkavit France SARL
   (Asia C-272/06) (1)

   (2007/C 199/41)

      Oikeudenkäyntikieli: ranska

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 100, 24.3.2006.


title: Asia T-450/17: Kanne 18.7.2017 – Eurosupport – Fineurop support v. EIGE

text:
               23.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 357/16

         Kanne 18.7.2017 – Eurosupport – Fineurop support v. EIGE
   (Asia T-450/17)
   (2017/C 357/20)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Eurosupport – Fineurop support Srl (Milano, Italia) (edustaja: asianajaja M. Velardo)

      Vastaaja: Euroopan tasa-arvoinstituutti (EIGE)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa 8.5.2017 annetun riidanalaisen päätöksen, jolla hylättiin kantajan tarjous menettelyssä EIGE/2017/OPER/04 ”Female Genital Mutilation: Estimating Girls at Risk” ja myöhemmät päätökset, joissa arvioitiin toisen tarjoajan tarjous kannattavaksi, ja joilla sopimuspuoleksi valittiin kyseinen tarjoaja

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan kantajalle aiheutuneet vahingot 8 prosentin korolla, tai vaihtoehtoisesti maksamaan korvauksen 8 prosentin korolla

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan näiden menettelyjen oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste koskee yhdenvertaisen kohtelun periaatteen, avoimuusperiaatteen, huolellisen toimimisen periaatteen ja velvoitteen noudattaa luottamuksellisuutta loukkaamista, ja muita ilmeisiä arviointivirheitä.

               2.

               Toinen kanneperuste koskee arviointipäätösten perustelujen epäjohdonmukaisuutta ja suhteellisuusperiaatteen loukkaamista kantajan tarjousta arvioitaessa.

               3.

               Kolmas kanneperuste koskee oikeutta hyvään hallintoon koskevan periaatteen loukkaamista.


title: Asia C-479/04: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 12.9.2006 (Østre Landsretin (Tanska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Laserdisken ApS v. Kulturministeriet (Direktiivi 2001/29/EY — Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistaminen tietoyhteiskunnassa — 4 artikla — Levitysoikeus — Levitysoikeuden sammumista koskeva sääntö — Oikeudellinen perusta — Kansainväliset sopimukset — Kilpailupolitiikka — Suhteellisuusperiaate — Sananvapaus — Yhdenvertaisuusperiaate — EY 151 ja EY 153 artikla)

text:
               18.11.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/10

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 12.9.2006 (Østre Landsretin (Tanska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Laserdisken ApS v. Kulturministeriet
   (Asia C-479/04) (1)

   (Direktiivi 2001/29/EY - Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistaminen tietoyhteiskunnassa - 4 artikla - Levitysoikeus - Levitysoikeuden sammumista koskeva sääntö - Oikeudellinen perusta - Kansainväliset sopimukset - Kilpailupolitiikka - Suhteellisuusperiaate - Sananvapaus - Yhdenvertaisuusperiaate - EY 151 ja EY 153 artikla)
   (2006/C 281/15)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Østre Landsret
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Laserdisken ApS

      Vastaaja: Kulturministeriet
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Østre Landsret — Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22 päivänä toukokuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY (EYVL L 167, s. 10) 4 artiklan 2 kohdan pätevyys ja tulkinta — Oikeudenhaltijan oikeuden sammuminen ainoastaan siinä tapauksessa, että kyseessä on yhteisössä tapahtuva ensimmäinen myynti tai muu omistusoikeuden siirto, jonka oikeudenhaltija suorittaa itse tai joka suoritetaan hänen suostumuksellaan — Elokuvateoksia sisältävien DVD-levyjen tuonti kolmansista maista
   Tuomiolauselma

               1)

               Ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelussa ei ole ilmennyt seikkoja, jotka voisivat vaikuttaa tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22 päivänä toukokuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY 4 artiklan 2 kohdan pätevyyteen.

               2)

               Direktiivin 2001/29 4 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että kansalliset säännöt, joiden mukaan teoksen alkuperäiskappaleen tai sen kopioiden levitysoikeus sammuu, kun kyseisen teoksen oikeudenhaltija tai joku muu hänen suostumuksellaan saattaa tämän teoksen markkinoille Euroopan yhteisön ulkopuolella, ovat ristiriidassa kyseisen säännöksen kanssa.

      (1)  EUVL C 31, 5.2.2005.


title: Asia C-339/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 22.5.2014 – Euroopan komissio v. Italian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 1999/74/EY — 3 artikla ja 5 artiklan 2 kohta — Munivien kanojen kasvattamista varustelemattomissa häkeissä koskeva kielto — Munivien kanojen kasvattaminen häkeissä, jotka eivät täytä kyseisen direktiivin vaatimuksia)

text:
               4.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 253/12

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 22.5.2014 – Euroopan komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-339/13) (1)

   ((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 1999/74/EY - 3 artikla ja 5 artiklan 2 kohta - Munivien kanojen kasvattamista varustelemattomissa häkeissä koskeva kielto - Munivien kanojen kasvattaminen häkeissä, jotka eivät täytä kyseisen direktiivin vaatimuksia))
   2014/C 253/15
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Bianchi ja B. Schima)

      Vastaaja: Italian tasavalta (asiamies: G. Palmieri, avustajanaan avvocato dello Stato F. Urbani)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Munivien kanojen suojelun vähimmäisvaatimuksista 19.7.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/74/EY (EYVL L 203, s. 53) 3 artiklan ja 5 artiklan 2 kohdan rikkominen

      Tuomiolauselma

               1)

               Italian tasavalta ei ole noudattanut munivien kanojen suojelun vähimmäisvaatimuksista 19.7.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/74/EY 3 artiklan eikä 5 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole huolehtinut siitä, että 1.1.2012 lukien munivia kanoja ei enää kasvateta varustelemattomissa häkeissä.

               2)

               Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 252, 31.8.2013.


title: Asia C-341/05: Arbetsdomstolenin 15.9.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Laval un Partneri Ltd vastaan Svenska Byggnadsarbetareförbundet, Svenska Byggnadsarbetareförbundets avdelning. 1 Byggettan ja Svenska Elektrikerförbundet

text:
               12.11.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/10

         Arbetsdomstolenin 15.9.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Laval un Partneri Ltd vastaan Svenska Byggnadsarbetareförbundet, Svenska Byggnadsarbetareförbundets avdelning. 1 Byggettan ja Svenska Elektrikerförbundet
   (Asia C-341/05)
   (2005/C 281/18)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi
   Arbetsdomstolen on pyytänyt 15.9.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 19.9.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Laval un Partneri Ltd vastaan Svenska Byggnadsarbetareförbundet, Svenska Byggnadsarbetareförbundets avdelning. 1 Byggettan ja Svenska Elektrikerförbundet seuraaviin kysymyksiin:

               1)

               Onko palvelujen vapaata liikkuvuutta ja kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltoa koskevien yhteisön säännösten sekä työntekijöiden lähettämisdirektiivin mukaista se, että työmarkkinajärjestöt pyrkivät saarrolla toteutetuin työtaistelutoimin saamaan aikaan sen, että ulkomainen palvelujen tarjoaja tekisi työehtosopimuksen vastaanottavassa maassa työsuhteen ja palvelukseen ottamisen ehdoista siten kuin työtuomioistuimen edellä mainitussa tuomiossa on todettu, jos tilanne vastaanottavassa maassa on sellainen, että lainsäädännöstä, jolla työntekijöiden lähettämistä koskeva direktiivi on pantu täytäntöön, puuttuvat nimenomaiset säännökset työehtosopimuksella vahvistettujen työsuhteen ja palvelukseen ottamisen ehtojen soveltamisesta?

               2)

               Ruotsin yhteistoimintalain mukaan on kiellettyä ryhtyä työtaistelutoimenpiteisiin muiden osapuolten välillä tehdyn työehtosopimuksen sivuuttamiseksi. Tämä kielto pätee kuitenkin erityisen säännöksen, joka kuuluu nk. Lex Britanniaan, mukaan ainoastaan silloin, kun järjestö ryhtyy toimenpiteisiin sellaisten työsuhteiden osalta, joihin yhteistoimintalakia voidaan suoraan soveltaa, mikä käytännössä merkitsee sitä, ettei kielto koske työtaistelutoimia ulkomaista yritystä vastaan, joka väliaikaisesti harjoittaa toimintaansa maassa ja jolla on mukanaan omat työntekijänsä. Onko palvelujen vapaata liikkuvuutta ja kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltoa koskevien perustamissopimuksen määräysten ja työntekijöiden lähettämistä koskevan direktiivin katsottava estävän viimeksi mainitun säännön soveltamisen — kun tämä säännös yhdessä muiden Lex Britannian säännösten kanssa merkitsee käytännössä myös sitä, että ruotsalaiset työehtosopimukset tulevat sovellettaviksi ja ensisijaisiksi suhteessa jo aiemmin tehtyihin ulkomaisiin työehtosopimuksiin — saarrolla toteutettuihin työtaistelutoimiin, joihin ruotsalaiset työmarkkinajärjestöt ovat ryhtyneet ulkomaista palvelujen tarjoaja kohtaan?


title: Asia T-644/13 R: Välitoimista päättävän tuomarin määräys 4.2.2014 – Serco Belgium ym. v. komissio (Välitoimimenettely — Julkiset hankinnat — Tarjouspyyntömenettely — Tarjoajan tarjouksen hylkääminen — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Fumus boni juris)

text:
               10.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 175/45

         Välitoimista päättävän tuomarin määräys 4.2.2014 – Serco Belgium ym. v. komissio
   (Asia T-644/13 R)
   ((Välitoimimenettely - Julkiset hankinnat - Tarjouspyyntömenettely - Tarjoajan tarjouksen hylkääminen - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Fumus boni juris))
   2014/C 175/62
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Serco Belgium SA (Bryssel, Belgia), SA Bull NV (Bryssel) ja Unisys Belgium SA (Bryssel) (edustajat: asianajajat V. Ost ja M. Vanderstraeten)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: S. Delaude, L. Cappelletti ja F. Moro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Hakemus, joka koskee ensinnäkin sen komission 30.10.2013 tekemän päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä, jolla hylättiin hakijoiden muodostaman yhteenliittymän tarjous tarjouspyyntömenettelyssä DIGIT/R2/PO/2012/026 – ITIC-SM (Tietoteknisen palvelun hallinnointi Euroopan komission yhdennettyä ja yhdistettyä tietoteknistä työpöytäympäristöä varten) (EUVL 2012/2 69-112095) ja jolla sopimus annettiin toiselle yhteenliittymälle, toiseksi komission kieltämistä tekemästä kyseistä puitesopimusta ja erillisiä sopimuksia sen yhteydessä sekä kolmanneksi muiden tarvittavien välitoimien määräämistä

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia C-466/04: Sala de lo Social del Tribunal Superior de Justicia de Cantabrian 1.10.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Manuel Acereda Herrera vastaan Servicio Cántabro de Salud

text:
               22.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 19/12

         Sala de lo Social del Tribunal Superior de Justicia de Cantabrian 1.10.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Manuel Acereda Herrera vastaan Servicio Cántabro de Salud
   (Asia C-466/04)
   (2005/C 19/25)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Sala de lo Social del Tribunal Superior de Justicia de Cantabria on pyytänyt 1.10.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 3.11.2004, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Manuel Acereda Herrera vastaan Servicio Cántabro de Salud seuraaviin kysymyksiin:

               1.

               Onko 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/1971, sellaisena kuin se on konsolidoituna neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/1997, (1) 22 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, 22 artiklan 2 kohtaa ja 36 artiklaa tulkittava siten, että toimivaltaisen laitoksen myöntämään lupaan mennä toiseen jäsenvaltioon saamaan asianmukaista hoitoa kuuluu edunsaajan oikeus korvaukseen sen jäsenvaltion alueella, jonne hän menee, aiheutuneista matka-, oleskelu- ja/tai ylläpitokustannuksista luvan myöntäneen laitoksen kustannuksella?

               2.

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko yhteisön oikeudessa sellaista sääntöä tai perustetta, jonka perusteella korvauksen piiriin kuuluvat kulut ja korvattava määrä on vahvistettava?

               3.

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko EY 10 artiklan (entinen 5 artikla) mukaisen, jäsenvaltioiden ja yhteisön toimielinten välisen toimivallan jaon ja EY 249 artiklan (entinen 189 artikla) mukaisen yhteisön asetusten oikeudellisen luonteen mukaista se, että jäsenvaltio kehittää edelleen kansallisella lainsäädännöllään yhteisön asetuksen säännöksiä antamalla lisäsäännöksiä, joilla täydennetään kyseisen asetuksen sisältöä ja kohdellaan eri tavalla tapauksia, jotka kuuluvat saman oikeudellisen järjestelmän piiriin, ja siten saa kansalaiset luopumaan käyttämästä hyväkseen heille yhteisön lainsäädännössä annettuja mahdollisuuksia ja oikeuksia? Toisin sanoen: Onko Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 mukaista se, että Espanjan kuningaskunta säilyttää kansallisessa lainsäädännössään säännöksiä, joilla myönnetään sosiaaliturvan edunsaajille kyseisen asetuksen 22 artiklassa säädettyjen etuuksien lisäksi lisäetuuksia, mutta eriytetään siihen sisältyvät tilanteet siten, että kyseiset lisäetuudet jätetään myöntämättä ainoastaan kyseisen artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa, ilman että tämä eriyttäminen on objektiivisesti, suhteellisesti ja kohtuullisesti perusteltu?

               4.

               Joka tapauksessa tiedustellaan:

                           a)

                           Onko kuninkaan asetuksen 63/1995 5 §:n 3 momentissa, jolla kumotaan asetuksen 2766/1967 18 §:n 3 momentti, annetun kaltainen kansallinen normi yhteensoveltuva EY 12 artiklassa vahvistetun kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kiellon kanssa, kun sillä poistetaan Espanjan julkisen sosiaaliturvajärjestelmän edunsaajilta mahdollisuus saada Espanjan alueelle sijoittautuneilta sairaanhoitoalan yrityksiltä tai ammattilaisilta saamastaan hoidosta aiheutuneista kustannuksista korvaus sellaisessa tapauksessa, jossa julkinen sairaanhoitolaitos ei voi tarjota heille hoitopalvelua, johon heillä on oikeus, kohtuullisessa ajassa ottaen huomioon heidän terveydentilansa ja sairauden mahdollinen kehittyminen, ja kun julkisen sosiaaliturvajärjestelmän hallinnosta vastaava laitos on velvoitettu antamaan tällaisissa tapauksissa edunsaajalle luvan saada vastaava hoito toisen jäsenvaltion alueelle sijoittautuneilta yrityksiltä tai ammattilaisilta?

                           b)

                           Onko kuninkaan asetuksen 63/1995 5 §:n 3 momentissa, jolla kumotaan asetuksen 2766/1967 18 §:n 3 momentti, annetun kaltainen kansallinen säännös yhteensoveltuva EY 49 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa taatun palvelujen tarjoamisen vapauden kanssa, kun sillä poistetaan Espanjan julkisen sosiaaliturvajärjestelmän edunsaajilta mahdollisuus saada Espanjan alueelle sijoittautuneilta sairaanhoitoalan yrityksiltä tai ammattilaisilta saamastaan hoidosta aiheutuneista kustannuksista korvaus sellaisessa tapauksessa, jossa julkinen sairaanhoitolaitos ei voi tarjota heille hoitopalvelua, johon heillä on oikeus, kohtuullisessa ajassa ottaen huomioon heidän terveydentilansa ja sairauden mahdollinen kehittyminen, ja kun julkisen sosiaaliturvajärjestelmän hallinnosta vastaava laitos on velvoitettu antamaan tällaisissa tapauksissa edunsaajalle luvan saada vastaava hoito toisen jäsenvaltion alueelle sijoittautuneilta yrityksiltä tai ammattilaisilta?

                           c)

                           Onko kuninkaan asetuksen 63/1995 5 §:n 3 momentissa, jolla kumotaan asetuksen 2766/1967 18 §:n 3 momentti, annetun kaltainen kansallinen normi yhteensoveltuva EY 81, EY 82 ja EY 87 artiklan kanssa, kun sillä poistetaan julkisen sosiaaliturvajärjestelmän edunsaajilta mahdollisuus saada Espanjaan sijoittautuneilta sairaanhoitoalan yrityksiltä tai ammattilaisilta saamastaan hoidosta aiheutuneista kustannuksista korvaus sellaisessa tapauksessa, jossa julkinen sairaanhoitolaitos ei voi tarjota heille hoitopalvelua, johon heillä on oikeus, kohtuullisessa ajassa ottaen huomioon heidän terveydentilansa ja sairauden mahdollinen kehittyminen, ja kun julkisen sosiaaliturvajärjestelmän hallinnosta vastaava laitos on velvoitettu antamaan tällaisissa tapauksissa edunsaajalle luvan saada vastaava hoito toisen jäsenvaltion alueelle sijoittautuneilta yrityksiltä tai ammattilaisilta?

      (1)  Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 sekä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72 muuttamisesta ja saattamisesta ajan tasalle 2 päivänä joulukuuta 1996 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 118/97 (EYVL L 28, 30.1.1997, s. 1).


title: Asia T-155/15: Kanne 27.3.2015 – Kaddour v. neuvosto

text:
               8.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/23

         Kanne 27.3.2015 – Kaddour v. neuvosto
   (Asia T-155/15)
   (2015/C 190/27)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Khaled Kaddour (Damaskos, Syyria) (edustajat: asianajajat A. Boesch, D. Amaudruz ja M. Ponsard)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               määräämään asian T-654/11 oikeudenkäyntiaineiston käytettäväksi

               —

               varaamaan kantajalle oikeuden vastata ja tässä yhteydessä oikeuden esittää uusia todisteita sekä nimetä todistajia

               —

               kumoamaan seuraavat toimet kantajaa koskevilta osin:

                           —

                           26.1.2015 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/108

                           —

                           26.1.2015 annettu neuvoston täytäntöönpanopäätös (YUTP) 2015/117

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen, jotka ovat olennaisilta osin samat tai samanlaiset kuin asiassa T-653/11, Jaber v. neuvosto (1), esitetyt kanneperusteet.

      (1)  EUVL 2012, C 58, s. 12.


title: Asia C-518/99: Cour d'Appel de Bruxelles'n 22.12.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Richard Gaillard vastaan Alaya Chekili

text:
C 63/18                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        4.3.2000
asetuksen 4 artiklan 2 a kohdan mukaisen maksuihin                       Ranskan hallitus katsoo, että komissio ei ole noudattanut
perustumattoman erityisetuuden niin, että kantajan kaltaiseen            ennalta varautumisen periaatetta tyytyessään toistamaan tie-
henkilöön, joka täyttää 1.6.1992 jälkeen tämän etuuden                   teellisen ohjauskomitean johtopäätöksiä tutkimatta uusien
myöntämisen edellytykset, on sovellettava ainoastaan asetuk-             toimenpiteiden tarpeellisuutta ja sekoittaessaan käsitteet ”ris-
sen 10 a artiklan mukaisia yhdenmukaistamissääntöjä?                     kien arviointi” ja ”riskien hallinta”. Ranskan hallitus katsoo,
                                                                         että komissio ei ole analysoinut edes vähemmistöön jääneitä
                                                                         nautakarjan spongiformiin enkefaliittiin (BSE) liittyviä tieteelli-
                                                                         siä lausuntoja, mikä lisää epävarmuutta ihmisten terveydelle
(1) EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2.                                          aiheutuvan vaaran olemassaolosta tai laajuudesta (erityisesti
(2) EYVL L 230, 22.8.1983, s. 6.                                         Ranskan elintarviketurvallisuusviraston [AFSSA] lausunto ja
(3) EYVL L 136, 1992, s. 1.                                              siihen liitetty tarttuvan subakuutin spongiformin enkefaliitin
                                                                         [TSSE] asiantuntijoiden laatima asiakirja); komissio ei ole
                                                                         toteuttanut suojaamistoimenpiteitä, jotka ovat välttämättömiä
                                                                         jo ennen kuin tämän vaaran olemassaolo ja vakavuus on voitu
                                                                         täysin osoittaa; komissio on loukannut ennalta varautumisen
                                                                         periaatetta, sellaisena kuin se ilmenee EY:n perustamissopi-
                                                                         muksesta ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä,
                                                                         kun se on kieltäytynyt muuttamasta tai kumoamasta
                                                                         päätöstään poistaa brittiläisen naudanlihan tuontikielto
                                                                         1.8.1999 alkaen. Komission päätös on siten lainvastainen
                                                                         perustamissopimuksen rikkomisen, menettelyvirheiden ja pe-
                                                                         rustelujen puuttumisen vuoksi.
Ranskan tasavallan 29.12.1999 Euroopan yhteisöjen ko-
               missiota vastaan nostama kanne
                                                                         (1) EYVL L 195, 28.7.1999: sen päivämäärän vahvistamisesta, jona
                                                                             nautatuotteiden tuonti Yhdistyneestä kuningaskunnasta saa alkaa
                          (Asia C-514/99)                                    päivämäärään perustuvassa vientijärjestelmässä neuvoston
                                                                             päätöksen 98/256/EY (EYVL L 113, s. 33) 6 artiklan 5 kohdan
                                                                             nojalla 23 päivänä heinäkuuta 1999 tehty komission päätös
                           (2000/C 63/33)                                    1999/514/EY.
Ranskan tasavalta on nostanut 29.12.1999 Euroopan yhteisö-
jen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat ulkoasiainministeriön oi-
keudellisen osaston osastopäällikkö Ronny Abraham, ulko-
asiainministeriön jaostopäällikkö Kareen Rispal-Bellanger ja
ulkoasiainministeriön tehtävään määrätty Régine Loosli-
Surrans, prosessiosoite Luxemburgissa Ranskan suurlähetystö,
                                                                         Cour d’Appel de Bruxelles’n 22.12.1999 tekemällään
8 b boulevard Joseph II.
                                                                         päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa
                                                                                Richard Gaillard vastaan Alaya Chekili
Ranskan tasavalta vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                                (Asia C-518/99)
–    kumoaa komission päätöksen, jolla se kieltäytyi muutta-
     masta tai kumoamasta päätöstä 1999/514/EY (1).                                                (2000/C 63/34)
                                                                         Cour d’Appel de Bruxelles on pyytänyt 22.12.1999 te-
                                                                         kemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      tuomioistuimeen 31.12.1999, Euroopan yhteisöjen tuomiois-
                                                                         tuimelta asiassa Richard Gaillard vastaan Alaya Chekili ennak-
                                                                         koratkaisua seuraavaan kysymykseen:
Kanne on nostettu komission päätöksestä, joka ilmenee komis-
sion jäsen Byrnen 29.10.1999 antamasta tiedonannosta, jossa
katsotaan, että tieteellisen ohjauskomitean samana päivänä               Onko kiinteistön kaupan purkua ja vahingonkorvausta purka-
antaman lausunnon perusteella ei ole tarpeen ”tutkia uudelleen           misen johdosta koskeva kanne Euroopan talousyhteisön jäsen-
päätöstä poistaa brittiläisen naudanlihan tuontikielto”, ja erityi-      valtioiden välillä tuomioistuimen toimivaltaa ja tuomioiden
sesti komission 17.11.1999 tekemästä päätöksestä vaatia                  täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan, 27.9.1968
Ranskan tasavaltaa noudattamaan päätöksen 1999/514/EY                    allekirjoitetun Brysselin yleissopimuksen 16 artiklassa tarkoi-
mukaisia velvoitteitaan ja poistamaan tuontikiellon. Kanteen             tettu kanne, ”joka koskee esineoikeutta kiinteään omaisuu-
pääasiallisena perusteluna on se, että komissio ei ole noudatta-         teen”?
nut ennalta varautumisen periaatetta, ja toisijaisena perustelu-
na se, että noudatettu menettely ei ole ollut asianmukainen ja
että riidanalaisen päätöksen perustelut ovat riittämättömät.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 28 päivänä tammikuuta 2004 – Yhdistetyissä asioissa T-146/02—T-153/02: Deutsche SiSi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG vastaan Deutsche SiSi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG

text:
               17.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/39

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO

   28 päivänä tammikuuta 2004
   Yhdistetyissä asioissa T-146/02—T-153/02: Deutsche SiSi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG vastaan Deutsche SiSi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Kolmiulotteinen tavaramerkki - Juomapakkauksen muoto - Pystyasennossa pysyvä pussi - Ehdoton hylkäysperuste - Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta - Merkin vapaana pitämisen tarve)
   (2004/C 94/112)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Yhdistetyissä asioissa T-146/02—T-153/02, Deutsche SiSi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG, kotipaikka Eppelheim (Saksa), edustajanaan avocat A. Franke, vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), asiamiehenään G. Schneider, joissa kantaja vaatii yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 28.2.2002 tekemät päätökset (asiat R 719/1999-2—R 724/1999-2, R 747/1999-2 ja R 748/1999-2), jotka koskevat kolmiulotteisten tavaramerkkien rekisteröintiä (pystyasennossa pysyvät pussit), ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja N. J. Forwood sekä tuomarit J. Pirrung ja A. W. H. Meij, kirjaaja: hallintovirkamies D. Christensen, on antanut 28.1.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Kanteet hylätään.

               2)

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EYVL C 180, 27.7.2002.


title: Asia T-712/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.12.2014 – Monster Energy v. SMHV (REHABILITATE) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin REHABILITATE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EU) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

text:
               9.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/52

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.12.2014 – Monster Energy v. SMHV (REHABILITATE)
   (Asia T-712/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin REHABILITATE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EU) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta))
   (2015/C 046/66)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Monster Energy Company (Corona, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustaja: solicitor P. Brownlow)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 17.10.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 609/2013 1), joka koskee hakemusta sanamerkin REHABILITATE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Monster Energy Company velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 61, 1.3.2014.


title: Asia C-546/07: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 21.1.2010 — Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Palvelujen tarjoamisen vapaus — EY 49 artikla — Liittymisasiakirjan liite XII — Liittymisasiakirjan 24 artiklaan sisältyvä luettelo: Puola — 2 jakson 13 kohta — Saksan liittotasavallan mahdollisuus poiketa EY 49 artiklan ensimmäisestä kohdasta — Standstill-lauseke — Puolalaisten työntekijöiden lähettämisestä työhön urakkasopimusten täyttämiseksi 31.1.1990 tehty Saksan liittotasavallan hallituksen ja Puolan tasavallan hallituksen välinen sopimus — Muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneet yritykset eivät voi tehdä puolalaisten yritysten kanssa urakkasopimuksia Saksassa suoritettavista töistä — Liittymissopimuksen allekirjoituspäivänä voimassa olevien sellaisten rajoitusten voimassaolon jatkaminen, jotka koskevat puolalaisten työntekijöiden pääsyä Saksan työmarkkinoille)

text:
               13.3.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 21.1.2010 — Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-546/07) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Palvelujen tarjoamisen vapaus - EY 49 artikla - Liittymisasiakirjan liite XII - Liittymisasiakirjan 24 artiklaan sisältyvä luettelo: Puola - 2 jakson 13 kohta - Saksan liittotasavallan mahdollisuus poiketa EY 49 artiklan ensimmäisestä kohdasta - Standstill-lauseke - Puolalaisten työntekijöiden lähettämisestä työhön urakkasopimusten täyttämiseksi 31.1.1990 tehty Saksan liittotasavallan hallituksen ja Puolan tasavallan hallituksen välinen sopimus - Muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneet yritykset eivät voi tehdä puolalaisten yritysten kanssa urakkasopimuksia Saksassa suoritettavista töistä - Liittymissopimuksen allekirjoituspäivänä voimassa olevien sellaisten rajoitusten voimassaolon jatkaminen, jotka koskevat puolalaisten työntekijöiden pääsyä Saksan työmarkkinoille)
   2010/C 63/04
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: E. Traversa ja P. Dejmek)

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: J. Möller, M. Lumma ja C. Blaschke)

      Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Puolan tasavalta (asiamies: M. Dowgielewicz)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 49 artiklan ja Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn asiakirjan (EYVL 2003, L 236, s. 875) liitteessä XII (Luettelo, jota tarkoitetaan liittymisasiakirjan 24 artiklassa: Puola) olevan 2 jakson ”Henkilöiden vapaa liikkuvuus” 13 kohdan rikkominen — Puolalaisten työntekijöiden lähettämisestä rakennusurakoihin Saksaan 31.1.1990 tehdyn Saksan liittotasavallan hallituksen ja Puolan tasavallan hallituksen välisen sopimuksen tulkinta ja soveltaminen — Se, että muista jäsenvaltioista peräisin olevat yritykset eivät voi tehdä puolalaisten yritysten kanssa urakkasopimuksia, joiden kohteena ovat Saksassa toteutettavat rakennusurakat — Liittymissopimuksen allekirjoituspäivänä voimassa olevien sellaisten rajoitusten voimassaolon jatkaminen, jotka koskevat määräaikaisen työsopimuksen tehneiden (Werkvertragsarbeitnehmer) puolalaisten työntekijöiden pääsyä kansallisille työmarkkinoille

      Tuomiolauselma

               1)

               Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut EY 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on hallintokäytännössään tulkinnut puolalaisten yritysten työntekijöiden lähettämisestä työhön urakkasopimusten täyttämiseksi 31.1.1990 tehdyn Saksan liittotasavallan hallituksen ja Puolan tasavallan hallituksen välisen sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna 1.3. ja 30.4.1993, 1 artiklan 1 kohdassa olevaa käsitettä ”toisen osapuolen yritys” siten, että sillä tarkoitetaan ”saksalaista yritystä”.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Euroopan komissio ja Saksan liittotasavalta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

               4)

               Puolan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 64, 8.3.2008.


title: Asia C-66/07: Kanne 8.2.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Irlanti

text:
               24.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/14

         Kanne 8.2.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Irlanti
   (Asia C-66/07)
   (2007/C 69/33)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: B. Stromsky ja D. Lawunmi)

      Vastaaja: Irlanti
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Irlanti ei ole noudattanut ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetun direktiivin 2001/83/EY muuttamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/27/EY (1) 3 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

               —

               Irlanti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin täytäntöönpanon määräaika päättyi 30.10.2005.

      (1)  EUVL L 136, s. 34.


title: Asia C-387/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 16.10.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt College van Beroep voor het bedrijfsleven – Alankomaat) – VAEX Varkens- en Veehandel BV v. Productschap Vee en Vlees (Ennakkoratkaisupyyntö — Maatalous — Asetus (EY) N:o 612/2009 — Vientituet — Asetus (EY) N:o 376/2008 — Vientitodistusmenettely — Vienti-ilmoitus, joka on jätetty ennen vientitodistuksen antamista — Vientitodistuksen voimassaoloaikana tehty vienti — Sääntöjenvastaisuuksien oikaiseminen)

text:
               22.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 462/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 16.10.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt College van Beroep voor het bedrijfsleven – Alankomaat) – VAEX Varkens- en Veehandel BV v. Productschap Vee en Vlees
   (Asia C-387/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Maatalous - Asetus (EY) N:o 612/2009 - Vientituet - Asetus (EY) N:o 376/2008 - Vientitodistusmenettely - Vienti-ilmoitus, joka on jätetty ennen vientitodistuksen antamista - Vientitodistuksen voimassaoloaikana tehty vienti - Sääntöjenvastaisuuksien oikaiseminen))
   (2014/C 462/14)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   College van Beroep voor het bedrijfsleven

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: VAEX Varkens- en Veehandel BV

      Vastaaja: Productschap Vee en Vlees

      Tuomiolauselma

               1)

               Maataloustuotteiden vientitukijärjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 7.7.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 612/2009 säännöksiä sekä maataloustuotteiden tuonti-, vienti- ja ennakkovahvistustodistusmenettelyn soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 23.4.2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 376/2008 ja naudanliha-alan tuonti- ja vientitodistusjärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21.4.2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 382/2008 säännöksiä on tulkittava siten, että ne ovat lähtökohtaisesti esteenä vientituen maksamiselle ja tätä varten asetetun vakuuden vapauttamiselle, kun kyseisellä viejällä ei vienti-ilmoituksen vastaanottamisajankohtana ollut pätevää vientitodistusta, vaikka kyseiset tavarat on tosiasiallisesti viety viejälle myönnetyn vientitodistuksen voimassaoloaikana.

               2)

               Asetuksen N:o 612/2009 säännöksiä sekä asetusten N:o 376/2008 ja N:o 382/2008 säännöksiä, kun niitä luetaan yhdessä yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 78 artiklan kanssa, on tulkittava siten, etteivät ne lähtökohtaisesti ole esteenä sille, että vienti-ilmoitusta oikaistaan jälkikäteen siten, että kyseinen liiketoimi voidaan merkitä vientitodistukseen ja sen perusteella voidaan maksaa vientituki ja vapauttaa asetettu vakuus.

      (1)  EUVL C 274, 21.9.2013.


title: Asia C-325/02: Euroopan yhteisöjen komission 16.9.2002 Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne

text:
26.10.2002                FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 261/9
2)     velvoittaa Irlannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
                                                                          tuin:
                                                                          –      toteaa, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudat-
                                                                                tanut geneettisesti muunnettujen mikro-organismien käy-
Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi                                        töstä suljetuissa oloissa 26 päivänä lokakuuta 1998
                                                                                annetun neuvoston direktiivin 98/81/EY (1) 2 artiklan
Komissio väittää seuraavaa:                                                      mukaisia velvoitteitaan, koska se on saattanut osaksi
                                                                                kansallista oikeusjärjestystään vain osan tämän direktiivin
                                                                                1 artiklasta sekä direktiivin liitteet IV ja V, tai ainakin
–      Irlanti on rikkonut asetuksen N:o 3760/92 9 artiklan                      koska se ei ole ilmoittanut muista täytäntöönpanotoimen-
       2 kohtaa, koska se ei ole vahvistanut sille myönnetyn                     piteistä komissiolle
       kiintiön asianmukaista käyttöä koskevia asianmukaisia
       yksityiskohtaisia sääntöjä. Näiden sääntöjen olisi pitänyt
                                                                          –      velvoittaa Luxemburgin suurherttuakunnan korvaamaan
       olla sellaiset, että Irlanti kykenee huolehtimaan siitä, että
                                                                                oikeudenkäyntikulut.
       liikakalastusta ei tapahdu ja että kiintiöitä noudatetaan
       aina.
–      Asetuksen N:o 2847/93 2 artiklan vastaisesti Irlanti ei
       ole huolehtinut valvontaa koskevien yhteisön sääntöjen             Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
       noudattamisesta.
–      Irlanti ei noudattanut asetuksen N:o 2847/93 21 artiklan           EY 249 artiklassa, jonka mukaan direktiivi velvoittaa saavutet-
       mukaista velvoitettaan kieltää kalanpyynti väliaikaisesti,         tavaan tulokseen nähden jokaista jäsenvaltiota, jolle se on
       kun sille myönnetyn kiintiön katsottiin täyttyneen.                osoitettu, edellytetään, että jäsenvaltiot noudattavat direktii-
                                                                          veissä säädettyjä täytäntöönpanolle varattuja määräaikoja.
–      Irlanti ei ole noudattanut täysin asetuksen N:o 2847/93
       31 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
       aloittanut rikosoikeudellisia tai hallinnollisia menettelyjä       Komissio toteaa, että säädettyjen määräaikojen päättymisestä
       aluksen päällikköä tai sellaisia muita henkilöitä vastaan,         huolimatta Luxemburgin suurherttuakunta on saattanut ko-
       jotka ovat vastuussa siitä, että liikakalastus estetään.           mission vaatimuksissa mainitun direktiivin vain osittain osaksi
                                                                          kansallista oikeusjärjestystä, koska direktiivin täytäntöönpano
                                                                          koskee vain osaa direktiivin 1 artiklasta ja sen liitteitä IV ja V.
( 1) EYVL L 389, 31.12.1992, s. 1.
( 2) EYVL L 261, 20.10..1993, s. 1.
                                                                          (1 ) EYVL L 330, 5.12.1998, s. 13.
Euroopan yhteisöjen komission 16.9.2002 Luxemburgin                       Euroopan yhteisöjen komission 18.9.2002 Helleenien ta-
           suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne                                         savaltaa vastaan nostama kanne
                            (Asia C-325/02)                                                         (Asia C-382/02)
                            (2002/C 261/14)                                                         (2002/C 261/15)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 16.9.2002 Euroo-                 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 18.9.2002 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxemburgin suur-                 pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien tasavaltaa
herttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamiehet ovat U. Wölker ja              vastaan. Kantajan asiamiehenä on komission oikeudellisen
F. Simonetti, prosessiosoite Luxemburgissa.                               yksikön oikeudellinen neuvonantaja Maria Kontou-Durande.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 21 päivänä syyskuuta 2000 yhdistetyissä asioissa C-441/98 ja C-442/98, (Dioikitiko Protodikeio Thessalonikisin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Kapniki Michaïlidis AE vastaan Idryma Koinonikon Asfaliseon (IKA) (Vaikutukseltaan vastaavat maksut – Tupakan vienti – Sosiaalivakuutuskassaan maksettava maksu)

text:
C 335/8                   FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        25.11.2000
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                         ole vyörytetty muiden henkilöiden maksettaviksi, pyritään aset-
                                                                                tamaan kyseiselle toimijalle ja joilla väitetyn vyöryttämisen
                                                                                kiistämistä tukevan todistusaineiston esittäminen pyritään estä-
                             (viides jaosto)
                                                                                mään.
                    21 päivänä syyskuuta 2000
                                                                             (1) EYVL C 33, 6.2.1999.
yhdistetyissä asioissa C-441/98 ja C-442/98, (Dioikitiko
Protodikeio Thessalonikisin esittämä ennakkoratkaisu-
pyyntö), Kapniki Michaïlidis AE vastaan Idryma Koinoni-
                       kon Asfaliseon (IKA) (1)
(Vaikutukseltaan vastaavat maksut – Tupakan vienti –
         Sosiaalivakuutuskassaan maksettava maksu)
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                            (2000/C 335/14)
                                                                                (viides jaosto)
                      (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)                                            21 päivänä syyskuuta 2000
                                                                             asiassa C-462/98 P, Mediocurso – Estabelecimento de
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen             Ensino Particular Ld.a, vastaan Euroopan yhteisöjen ko-
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                                                     missio (1)
Yhdistetyissä asioissa C-441/98 ja C-442/98, jotka Dioikitiko                (Muutoksenhaku – Euroopan sosiaalirahasto – Koulutusoh-
Protodikeio Thessalonikis (Kreikka) on saattanut EY:n perusta-               jelma – Rahoitustuen pienentäminen – Puolustautumisoi-
missopimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY 234 artikla)                    keudet – Niiden, joita asia koskee, oikeus tulla kuulluksi)
nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäviksi saadakseen
tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa olevissa
asioissa Kapniki Michaïlidis AE vastaan Idryma Koinonikon                                              (2000/C 335/15)
Asfaliseon (IKA) ennakkoratkaisun tulleja vaikutukseltaan vas-
taavia maksuja koskevien EY:n perustamissopimuksen 9 ja
12 artiklan (joista on muutettuina tullut EY 23 ja EY 25                                         (Oikeudenkäyntikieli: portugali)
artikla) sekä EY:n perustamissopimuksen 16 artiklan (kumottu
Amsterdamin sopimuksella) tulkinnasta ja yhteisön oikeuden
vastaisesti kannetun maksun palauttamisen edellytyksistä, yh-
                                                                             (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
teisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa:
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
jaoston puheenjohtaja D. A. O. Edward sekä tuomarit
P. J. G. Kapteyn (esittelevä tuomari), P. Jann, H. Ragnemalm ja
M. Wathelet, julkisasiamies: N. Fennelly, kirjaaja: hallintovirka-           Asiassa C-462/98 P, Mediocurso – Estabelecimento de Ensino
mies L. Hewlett, on antanut 21.9.2000 tuomion, jonka tuo-                    Particular Ld.a, kotipaikka Lissabon (Portugali), edustajanaan
miolauselma on seuraava:                                                     asianajaja C. Botelho Moniz, Lissabon, prosessiosoite Luxem-
                                                                             burgissa asianajotoimisto A. May, 398 route d’Esch, jossa
1)    Arvon mukaan määräytyvää maasta viedyistä tupakkatuotteista            valittaja vaatii muutoksenhaussaan Euroopan yhteisöjen en-
      perittävää veroa, joka ei kohdistu kotimarkkinoilla myytyihin          simmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) yh-
      eikä toisesta jäsenvaltiosta tuotuihin samanlaisiin tupakkatuot-       distetyissä asioissa T-180/96 ja T-181/96, Mediocurso vastaan
      teisiin, ei sillä olevan sosiaalisen tavoitteen perusteella voida      komissio, 15.9.1998 antaman tuomion (Kok. 1998, s. II-
      olla pitämättä EY:n perustamissopimuksen 9 ja 12 artiklan              3477) kumoamista osittain, vastapuolena: Euroopan yhteisö-
      (joista on muutettuina tullut EY 23 ja EY 25 artikla) ja EY:n          jen komissio (asiamiehinään M. T. Figueira ja K. Simonsson),
      perustamissopimuksen 16 artiklan (kumottu Amsterdamin                  yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpa-
      sopimuksella) vastaisena vientitulleja vaikutukseltaan vastaava-       nossa: jaoston puheenjohtaja D. A. O. Edward sekä tuomarit
      na maksuna, jollei kotimaisista tuotteista peritä samassa              L. Sevón, P. Jann, H. Ragnemalm (esittelevä tuomari) ja
      vaiheessa kaupan pitämistä ja samoilla perusteilla Kreikan             M. Wathelet, julkisasiamies: J. Mischo, kirjaaja: R. Grass, on
      laissa 2348/1953 vahvistetun, vientituotteista perittävän              antanut 21.9.2000 tuomion, jonka tuomiolauselma on seu-
      veron kaltaista ja samansuuruista maksua.                              raava:
2)    Vaikkei ole yhteisön oikeuden vastaista, että jäsenvaltio kieltäy-     1)    Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
      tyy palauttamasta yhteisön oikeuden määräysten vastaisesti                   yhdistetyissä asioissa T-180/96 ja T-181/96, Mediocurso
      perittyjä veroja, jos palauttamisesta osoitetaan seuraavan perus-            vastaan komissio, 15.9.1998 antama tuomio kumotaan
      teetonta etua, yhteisön oikeuden mukaan ei voida soveltaa                    lukuun ottamatta tuomion tuomiolauselman 2 kohtaa, jossa
      mitään sellaisia olettamia tai todistussääntöjä, joilla todistus-            osittain hyväksytään Mediocurso – Estabelecimento de Ensino
      taakka sen osoittamiseksi, ettei aiheettomasti maksettuja veroja             Particular Ld.a:n asiassa T-180/96 nostama kanne.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 3 päivänä toukokuuta 2001 asiassa T-60/00, Pareskevi Liaskou vastaan Euroopan unionin neuvosto (Henkilöstö – Palkkaus – Ulkomaankorvaus – Henkilöstösääntöjen liitteen VII 4 artiklan 1 kohdan a alakohta)

text:
11.8.2001               FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 227/17
naan asianajajat R. Collin ja M.-C. Mitchell, prosessiosoite             1)    Kanne hylätään.
Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asia-
miehenään E. Gippini Fournier), jossa kantaja vaatii, että               2)    Asianosaiset velvoitetaan korvaamaan omat oikeudenkäyntiku-
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa                        lunsa.
EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan soveltamisesta
(IV/36147 – Euroopan patenttiviraston hyväksymien asiamies-
ten instituutin menettelysäännöt (EPI)) 7 päivänä huhtikuuta             (1) EYVL C 135, 13.5.2000.
1999 tehdyn komission päätöksen 1999/267/EY (EYVL L 106,
s. 14), yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
(toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohta-
ja A. W. H. Meij sekä tuomarit A. Potocki ja J. Pirrung, kirjaaja:
hallintovirkamies G. Herzig, on 28.3.2001 antanut tuomion,
jonka tuomiolauselma on seuraava:
1)    EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan soveltamisesta
      (IV/36147 – Euroopan patenttiviraston hyväksymien asia-
      miesten menettelysäännöt (EPI)) 7 päivänä huhtikuuta 1999                YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
      tehdyn komission päätöksen 1999/267/EY 1 artikla kumo-                              TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
      taan siltä osin kuin se koskee Euroopan patenttiviraston
      hyväksymien asiamiesten instituutin menettelysääntöjen 2 ar-
                                                                                5 päivänä huhtikuuta 2001
      tiklan b kohdan kolmatta alakohtaa ja 5 artiklan c kohtaa.
2)    Kanne hylätään muilta osin.
                                                                         asiassa T-87/00, Bank für Arbeit und Wirtschaft AG
3)    Asianosaiset vastaavat kukin omista oikeudenkäyntikuluistaan,      vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavara-
      joihin katsotaan kuuluvan myös välitoimimenettelystä aiheutu-                        merkit ja mallit) (SMHV) (1)
      neet oikeudenkäyntikulut.
                                                                         (Yhteisön tavaramerkki – Sana EASYBANK – Ehdoton
(1) EYVL C 281, 2.10.1999.                                               hylkäysperuste – Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan
                                                                                b ja c alakohta)
                                                                                (2001/C 227/33)
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                 TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                   3 päivänä toukokuuta 2001
                                                                         Asiassa T-87/00, Bank für Arbeit und Wirtschaft AG, kotipaik-
asiassa T-60/00, Pareskevi Liaskou vastaan Euroopan unio-                ka Wien (Itävalta), edustajanaan asianajaja G. Kucsko, proses-
                         nin neuvosto (1)                                siosoite Luxemburgissa, vastaan sisämarkkinoiden harmoni-
                                                                         sointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehinään
(Henkilöstö – Palkkaus – Ulkomaankorvaus – Henkilöstö-                   A. von Mühlendahl, J. F. Crespo Carrillo ja S. Laitinen), jossa
    sääntöjen liitteen VII 4 artiklan 1 kohdan a alakohta)               kantaja vaatii, että sisämarkkinoiden harmonisointiviraston
                                                                         (tavaramerkit ja mallit) kolmannen valituslautakunnan
                         (2001/C 227/32)                                 31.1.2000 tekemä päätös (asia R 316/1999–3), jossa evättiin
                                                                         sanan EASYBANK rekisteröiminen yhteisön tavaramerkiksi,
                                                                         kumotaan, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                        (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohta-
                                                                         ja A. W. H. Meij sekä tuomarit A. Potocki ja J. Pirrung,
Asiassa T-60/00, Paraskevi Liaskou, Euroopan unionin neuvos-             kirjaaja: hallintovirkamies D. Christensen, on 5.4.2001 antanut
ton virkamies, kotipaikka Bryssel, edustajanaan asianajaja               tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
E. Boigelot, vastaan Euroopan unionin neuvosto (asiamiehi-
nään F. Anton ja D. Zahariou), jossa kantaja vaatii ensimmäisen          1)    Kumotaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-
oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan 5.7.1999 tehdyn                          merkit ja mallit) kolmannen valituslautakunnan 31.1.2000
neuvoston päätöksen, jolla on kieltäydytty myöntämästä kan-                    tekemä päätös (asia R 316/1999–3).
tajalle Euroopan yhteisön virkamiehiin sovellettavien henkilös-
tösääntöjen liitteen VII 4 artiklassa tarkoitettua ulkomaankor-          2)    Vastaaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
vausta ja hylätty vaatimus tämän korvauksen maksamisesta
korkoineen, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheen-             (1) EYVL C 163, 10.6.2000.
johtaja P. Mengozzi sekä tuomarit V. Tiili ja R. M. Moura
Ramos, kirjaaja: johtava hallintovirkamies B. Pastor, on
3.5.2001 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seu-
raava:


title: Asia C-572/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour d'appel de Bruxelles (Belgia) on esittänyt 8.11.2013 — Hewlett-Packard Belgium SPRL v. Reprobel SCRL

text:
               25.1.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour d'appel de Bruxelles (Belgia) on esittänyt 8.11.2013 — Hewlett-Packard Belgium SPRL v. Reprobel SCRL
   (Asia C-572/13)
   2014/C 24/11
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour d'appel de Bruxelles

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Hewlett-Packard Belgium SPRL

      Vastapuoli: Reprobel SCRL

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 2001/29 (1) 5 artiklan 2 kohdan a alakohdassa ja 5 artiklan 2 kohdan b alakohdassa olevaa sopivan hyvityksen käsitettä tulkittava eri tavoin sen mukaan, valmistaako kuka hyvänsä käyttäjä kappaleet paperille tai samankaltaiselle alustalle käyttämällä mitä tahansa valokuvaustekniikkaa tai muuta menetelmää, jolla on samanlaiset vaikutukset, vai onko kyseessä luonnollisten henkilöiden valmistamat kappaleet, jotka on tehty yksityiseen käyttöön ja joiden käyttötarkoitus ei ole välittömästi tai välillisesti kaupallinen? Jos tähän kysymykseen vastataan myöntävästi, mihin perusteisiin tämä erilainen tulkinta perustuu?

               2)

               Onko direktiivin 2001/29 5 artiklan 2 kohdan a alakohtaa ja 5 artiklan 2 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että niiden perusteella jäsenvaltiot saavat vahvistaa oikeudenhaltijoille maksettavan sopivan hyvityksen

                           1)

                           kertakorvaukseksi, jonka laitteiden, joiden avulla suojatuista teoksista voidaan valmistaa kappaleita, valmistaja, maahantuoja tai yhteisöhankinnan ostaja maksaa siinä yhteydessä, kun nämä laitteet saatetaan vaihdantaan jäsenvaltion alueella, ja jonka määrä lasketaan vain sen mukaan, millä nopeudella kopiokone pystyy valmistamaan kappaleita minuutissa, ilman muuta yhteyttä oikeudenhaltijoille mahdollisesti aiheutuneeseen haittaan, ja

                           2)

                           suhteelliseksi korvaukseksi, joka määritetään vain valmistettujen kappaleiden lukumäärällä kerrotun kappalehinnan avulla ja joka vaihtelee sen mukaan, onko maksuvelvollinen osallistunut tämän sellaisen korvauksen perimiseen vai ei, jonka maksamiseen ovat velvollisia luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, jotka valmistavat teoksista kappaleita, tai mahdollisesti näiden henkilöiden sijasta luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, jotka asettavat kopiokoneen muiden käytettäväksi joko vastiketta vastaan tai vastikkeetta.

                     Jos tähän kysymykseen vastataan kieltävästi, mitä merkityksellisiä ja johdonmukaisia perusteita jäsenvaltioiden on noudatettava, jotta hyvitystä voidaan pitää sopivana ja jotta asianomaisten henkilöiden välille muodostuu oikeudenmukainen tasapaino unionin oikeuden mukaisesti?

               3)

               Onko direktiivin 2001/29 5 artiklan 2 kohdan a alakohtaa ja 5 artiklan 2 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että niiden perusteella jäsenvaltiot saavat myöntää puolet oikeudenhaltijoille kuuluvasta sopivasta hyvityksestä tekijöiden luomien teosten kustantajille ilman, että kustantajille asetetaan minkäänlaista velvollisuutta tarjota tekijöille mahdollisuus hyötyä edes epäsuorasti osasta hyvitystä, joka niiltä jää saamatta?

               4)

               Onko direktiivin 2001/29 5 artiklan 2 kohdan a alakohtaa ja 5 artiklan 2 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että niiden perusteella jäsenvaltiot saavat ottaa käyttöön oikeudenhaltijoille kuuluvan sopivan hyvityksen perimiseksi sellaisen eriytymättömän järjestelmän, johon kuuluu kertakorvaus ja jokaisesta valmistetusta kappaleesta maksettava korvaus ja jolla katetaan epäsuorasti mutta varmasti ja osittain nuottilehtien kopioiminen ja laiton kappaleen valmistaminen?

      (1)  Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/29/EY (EYVL L 167, s. 10).


title: Asia T-303/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.1.2014 — Miettinen v. neuvosto (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Neuvoston oikeudellisen yksikön lausunto — Kieltäytyminen asiakirjojen luovuttamisesta — Asiakirjojen luovuttaminen kanteen nostamisen jälkeen — Oikeudenkäynnin kohteen häviäminen — Oikeussuojan tarpeen puuttuminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               8.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 71/22

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.1.2014 — Miettinen v. neuvosto
      (Asia T-303/13) (1)

      (Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Neuvoston oikeudellisen yksikön lausunto - Kieltäytyminen asiakirjojen luovuttamisesta - Asiakirjojen luovuttaminen kanteen nostamisen jälkeen - Oikeudenkäynnin kohteen häviäminen - Oikeussuojan tarpeen puuttuminen - Lausunnon antamisen raukeaminen)
      (2014/C 71/40)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Samuli Miettinen (Espoo, Suomi) (edustajat: asianajajat O. Brouwer ja E. Raedts sekä solicitor A. Villette)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: K. Pellinghelli ja É. Sitbon)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Vaatimus kumota neuvoston 25.3.2013 tekemä päätös, jolla kantajalta evättiin oikeus tutustua kokonaisuudessaan neuvoston oikeudellisen yksikön lausuntoon 15309/12

         Määräysosa

                  1)

                  Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa

                  2)

                  Euroopan unionin neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Lausunnon antaminen Ruotsin kuningaskunnan ja Suomen tasavallan väliintulohakemuksista raukeaa.

         (1)  EUVL C 215, 27.7.2013.


title: Asia C-115/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Koblenz (Saksa) on esittänyt 11.3.2014 – RegioPost GmbH & Co. KG v. Stadt Landau in der Pfalz

text:
               10.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 175/21

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Koblenz (Saksa) on esittänyt 11.3.2014 – RegioPost GmbH & Co. KG v. Stadt Landau in der Pfalz
   (Asia C-115/14)
   2014/C 175/26
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberlandesgericht Koblenz

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: RegioPost GmbH & Co. KG

      Vastapuoli: Stadt Landau in der Pfalz

      Muut osapuolet: PostCon Deutschland GmbH ja Deutsche Post AG

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 56 artiklan ensimmäistä kohtaa, luettuna yhdessä palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16.12.1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/71/EY (1) 3 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa hankintaviranomainen velvoitetaan antamaan hankintasopimuksia ainoastaan sellaisille yrityksille, jotka ja joiden alihankkijat sitoutuvat tarjouksen jättämisen yhteydessä kirjallisesti maksamaan hankintasopimusta toteuttaville työntekijöilleen osavaltion ainoastaan julkisten muttei yksityisten hankintojen osalta vahvistamaa vähimmäispalkkaa, jos lainsäädännössä yleisesti määritettyä vähimmäispalkkaa sekä mahdollista sopimuspuoleksi valittua ja mahdollisia alihankkijoita sitovaa yleissitovaa työehtosopimusta ei ole?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
               Onko julkisiin hankintoihin liittyvien sopimusten tekemistä koskevaa unionin oikeutta ja erityisesti julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (2) 26 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä LTTG:n 3 §:n 1 momentin kolmannen virkkeen kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jonka mukaan tarjous on suljettava hankintamenettelyn ulkopuolelle siinä tapauksessa, ettei talouden toimija jo tarjouksen jättämisen yhteydessä antamassaan erillisessä ilmoituksessa sitoudu menettelyyn, johon se olisi hankintasopimuksen saadessaan sopimuksen perusteella velvollinen myös ilman tällaisen ilmoituksen antamista?

      (1)  EYVL L 18, s. 1.

      (2)  EUVL L 134, s. 114.


title: Asia C-416/05: Euroopan yhteisöjen komission  24.11.2005  Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne

text:
               14.1.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 10/17

         Euroopan yhteisöjen komission 24.11.2005 Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-416/05)
   (2006/C 10/33)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 24.11.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat C. F. Durand ja F. Simonetti, ja prosessiosoite on Luxemburgissa.
   Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 228 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-89/03 2.10.2003 antaman tuomion, joka koskee direktiivin 93/15/ETY (1) täytäntöönpanon laiminlyöntiä Luxemburgin oikeudessa, täytäntöön panemiseksi tarvittavia toimenpiteitä

               2)

               määrää Luxemburgin suurherttuakunnan suorittamaan komissiolle ”Euroopan yhteisön omat varat” -nimiselle tilille uhkasakon, jonka määrä on 9 000 euroa jokaiselta päivältä, jonka asiassa C-89/03 annetun tuomion täytäntöönpano viivästyy esillä olevassa asiassa annettavan tuomion julistamisesta lähtien ja siihen asti, kunnes asiassa C-89/03 annettu tuomio on pantu täytäntöön

               3)

               velvoittaa Luxemburgin suurherttuakuntaa korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-89/03, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Luxemburgin suurherttuakunta, 2.10.2003 antaman tuomion tuomiolauselma oli seuraava: ”Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut siviilikäyttöön tarkoitettujen räjähdystarvikkeiden markkinoille saattamista ja valvontaa koskevien säännösten yhdenmukaistamisesta 5 päivänä huhtikuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/15/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.”
   Komissio kehotti 7.11.2003 päivätyssä kirjeessään Luxemburgin viranomaisia kiinnittämään huomiota 2.10.2003 annettuun tuomioon ja pyysi, että sille ilmoitettaisiin toimenpiteistä, joihin tämän tuomion noudattamiseksi oli ryhdytty.
   Luxemburgin viranomaiset ilmoittivat vastauksenaan, että suurherttuan asetuksen antamista koskeva hanke voitaisiin saattaa päätökseen viimeistään marraskuussa 2004.
   Komissio antoi 14.12.2004 perustellun lausunnon, jossa se kehotti Luxemburgin suurherttuakunnan viranomaisia toteuttamaan kyseisen lausunnon noudattamiseksi vaadittavat toimenpiteet kahden kuukauden määräajassa.
   Luxemburgin viranomaiset vetosivat 19.9.2005 päivätyssä kirjeessään siihen, että Conseil d'État arvioi 12.10.2004 antamassaan mielipiteessä, että asetushankkeen soveltamisalaan kuuluvista asioista oli perustuslain mukaan säädettävä lailla.
   Komission käytettävissä olevien tietojen mukaan Luxemburgin suurherttuakunta ei ole vieläkään täytäntöönpannut kyseessä olevaa direktiiviä.
   EY 228 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan toisen virkkeen mukaan komissio yksilöi kanteessa sen kiinteämääräisen hyvityksen tai uhkasakon määrän, joka asianomaisen jäsenvaltion tulisi sen käsityksen mukaan olosuhteet huomioon ottaen suorittaa.
   Esillä olevassa asiassa komissio katsoo, että rikkomuksen vakavuus ja kesto huomioon ottaen on tarpeen uhkasakko, jonka määrä on 9 000 euroa päivältä, jolloin otetaan huomioon se, että tällä uhkasakolla on välttämättä oltava tarpeellinen varoittava vaikutus.

      (1)  Siviilikäyttöön tarkoitettujen räjähdystarvikkeiden markkinoille saattamista ja valvontaa koskevien säännösten yhdenmukaistamisesta 5 päivänä huhtikuuta 1993 annettu neuvoston direktiivi 93/15/ETY (EYVL L 121, 15.5.1993, s. 20).


title: Asia T-47/03: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 11.7.2007 — Sison v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat erityiset rajoittavat toimenpiteet terrorismin torjumiseksi — Varojen jäädyttäminen — Yhteisön toimivalta — Kumoamiskanne — Puolustautumisoikeudet — Perustelut — Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan — Vahingonkorvauskanne)

text:
               25.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 199/27

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 11.7.2007 — Sison v. neuvosto
   (Asia T-47/03) (1)

   (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat erityiset rajoittavat toimenpiteet terrorismin torjumiseksi - Varojen jäädyttäminen - Yhteisön toimivalta - Kumoamiskanne - Puolustautumisoikeudet - Perustelut - Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan - Vahingonkorvauskanne)
   (2007/C 199/49)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Jose Maria Sison (Utrecht, Alankomaat) (edustajat: asianajajat J. Fermon, A. Comte, H. Schultz, D. Gurses ja T. Olsson)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Vitsentzatos ja M. Bishop)

      Väliintulijat, jotka tukevat kantajan vaatimuksia: Negotiating Panel of the National Democratic Front of the Philippines (Utrecht); Luis G. Jalandoni (Utrecht); Fidel V. Agcaoili (Utrecht); Maria Consuelo K. Ledesma (Utrecht) (edustaja: asianajaja B. Tomlow)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Alankomaiden kuningaskunta (asiamies: H. Sevenster) ja Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamies: aiemmin R. Caudwell, sittemmin C. Gibbs, avustajaan barrister S. Moore)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Vaatimus, joka koskee yhtäältä tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta ja päätöksen 2002/848/EY kumoamisesta 12.12.2002tehdyn neuvoston päätöksen 2002/974/EY (EYVL L 337, s. 85) osittaista kumoamista, ja toisaalta vahingonkorvausvaatimus
   Tuomiolauselma

               1)

               Tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta ja päätöksen 2002/848/EY kumoamisesta 12.12.2002 tehty neuvoston päätös 2002/974/EY kumotaan siltä osin kuin se koskee kantajaa.

               2)

               Vahingonkorvausvaatimus hylätään.

               3)

               Neuvosto velvoitetaan korvaavaan omien oikeudenkäyntikulujensa ohella kantajan oikeudenkäyntikulut mukaan lukien välitoimimenettelyyn liittyvät oikeudenkäyntikulut sekä Negotiating Panel of the National Democratic Front of the Philippinesin, Luis G. Jalandonin, Fidel V. Agcaoilin ja Maria Consuelo K. Ledesman oikeudenkäyntikulut.

               4)

               Alankomaiden kuningaskunta ja Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 101, 26.4.2003.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys 11 päivänä huhtikuuta 2003 asiassa T-392/02 R, Solvay Pharmaceuticals BV vastaan Euroopan unionin neuvosto (Välitoimimenettely – Direktiivi 70/524/ETY – Rehujen lisäaineen markkinoille saattamista koskevan luvan peruuttaminen – Asetus N:o 1756/2002 – Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus – Tutkittavaksi ottaminen – Fumus boni juris – Kiireellisyys – Intressivertailu)

text:
C 171/28                FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                        19.7.2003
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                            zia, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisö-
      TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS                             jen komissio (asiamiehinään L. Pignataro-Nolin ja O. Beynet),
                                                                     jossa kantaja vaatii EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artik-
                  11 päivänä huhtikuuta 2003                         lan soveltamisesta 30.10.2002 tehdyn komission päätöksen
                                                                     (COMP/35.587 PO Video Games, COMP/35.706 PO Nintendo
                                                                     Distribution ja COMP/36.321 Omega–Nintendo) kumoamista
asiassa T-392/02 R, Solvay Pharmaceuticals BV vastaan
                  Euroopan unionin neuvosto                          siltä osin kuin siinä määrätään kantajalle 1,5 miljoonan
                                                                     euron suuruinen sakko, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                     tuomioistuimen presidentti on antanut 27.3.2003 määräyk-
(Välitoimimenettely – Direktiivi 70/524/ETY – Rehujen                sen, jonka määräysosa on seuraava:
lisäaineen markkinoille saattamista koskevan luvan peruut-
taminen – Asetus N:o 1756/2002 – Täytäntöönpanon lyk-
käämistä koskeva hakemus – Tutkittavaksi ottaminen –                 1)     Välitoimihakemus hylätään.
      Fumus boni juris – Kiireellisyys – Intressivertailu)
                                                                     2)     Kuluista päätetään myöhemmin.
                         (2003/C 171/47)
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Asiassa T-392/02 R, Solvay Pharmaceuticals BV, kotipaikka
Weesp (Alankomaat), edustajinaan asianajajat C. Meijer, F. Her-             YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                                                                                TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
bert ja L. Struys, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroo-
pan unionin neuvosto (asiamiehinään M. Balta ja Ruggeri
Laderchi), jota tukee Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-                         28 päivänä huhtikuuta 2003
nään A. Bordes), jossa kantaja vaatii yhteisöjen ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuinta lykkäämään rehujen lisäaineista          asiassa T-15/03, José Luis Zuazaga Meabe vastaan Sisä-
annetun neuvoston direktiivin 70/524/ETY muuttamisesta               markkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mal-
tietyn lisäaineen hyväksymisen peruuttamisen osalta ja komis-
                                                                                lit) (SMHV) (1)
sion asetuksen (EY) N:o 2430/1999 muuttamisesta 23 päivänä
syyskuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1756/
2002 (EYVL L 265, s. 1) täytäntöönpanoa, yhteisöjen ensim-           (Yhteisön tavaramerkki – Kumoaminen – Määräajat –
mäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti on 11.4.2003              Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)
antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
                                                                                (2003/C 171/49)
1)    Välitoimihakemus hylätään.
2)    Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.                                        (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
                                                                     Asiassa T-15/03, José Luis Zuazaga Meabe, kotipaikka Bilbao
                                                                     (Espanja), vastaan Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (ta-
                                                                     varamerkit ja mallit) (SMHV), toisena osapuolena valituslauta-
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                            kunnassa käydyssä menettelyssä Banco Bilbao Vizcaya Argen-
      TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS                             taria, S.A., kotipaikka Madrid, jossa vaaditaan sisämarkkinoi-
                                                                     den harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen vali-
                  27 päivänä maaliskuuta 2003                        tuslautakunnan asiassa R 918/2001-2 tekemän sen päätöksen
                                                                     kumoamista, joka koskee José Luis Zuazaga Meaben ja Banco
                                                                     Bilbao Vizcaya Argentaria S.A:n välistä väitemenettelyä, ensim-
asiassa T-398/02 R, Linea GIG Srl vastaan Euroopan
                                                                     mäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien
                       yhteisöjen komissio
                                                                     kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja N. J. Forwood sekä
                                                                     tuomarit J. Pirrung ja A. W. H. Meij, kirjaaja: H. Jung,
(Välitoimimenettely – Kilpailu – Sakon maksaminen –                  on 28.4.2003 antanut määräyksen, jonka määräysosa on
Pankkitakaus – Kiireellisyys – Poikkeukselliset olosuhteet –         seuraava:
                          Intressivertailu)
                                                                     1)     Kanne jätetään tukimatta.
                         (2003/C 171/48)
                                                                     2)     Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                     (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                     (1 ) EYVL C 70, 22.3.2003.
Asiassa T-398/02 R, Linea GIG Srl, selvitystilassa, kotipaikka
Firenze (Italia), edustajinaan asianajajat L. D’Amario ja B. Cal-


title: Asia T-316/07: Kanne 20.8.2007 — Commercy v. SMHV — easyGroup IP Licensing (easyHotel)

text:
               6.10.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 235/26

         Kanne 20.8.2007 — Commercy v. SMHV — easyGroup IP Licensing (easyHotel)
   (Asia T-316/07)
   (2007/C 235/49)
   Kannekirjelmän kieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Commercy AG (Weimar, Saksa) (edustaja: Rechtsanwalt F. Jaschke)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: easyGroup IP Licensing Limited
   Kantajan vaatimukset

               —

               yhteisön tavaramerkki N:o 1 866 706 easyHotel on julistettava mitättömäksi.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: sanamerkki easyHotel luokkiin 16, 25, 32, 33, 35, 36, 39, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten (yhteisön tavaramerkki N:o 1 866 706)

      Yhteisön tavaramerkin haltija: easyGroup IP Licensing Limited

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: Bettina Breitenbücher, Sozietät Kübler

      Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjän tavaramerkkioikeus: saksalainen sanamerkki EASYHOTEL luokkiin 9, 38 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten (N:o 30 043 724).

      Mitättömyysosaston ratkaisu: mitättömyysvaatimuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen asiassa R 1295/2006-2

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 8 artiklan 1 kohdan a alakohdan rikkominen, koska tätä säännöstä on tulkittu liian suppeasti. Kun merkit ovat samoja, on olemassa sekaannusvaara myös silloin, kun tavarat ja palvelut ovat kaukaisesti samankaltaisia.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).


title: Asia C-152/05: Euroopan yhteisöjen komission 5.4.2005 Saksan liittotasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               28.5.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 132/18

         Euroopan yhteisöjen komission 5.4.2005 Saksan liittotasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-152/05)
   (2005/C 132/33)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 5.4.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat R. Lyal ja K. Gross, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa Saksan liittotasavallan rikkoneen EY:n perustamissopimuksen 18, 39 ja 43 artiklan mukaisia velvoitteitaan vastaan, kun tämä on Eigenheimzulagengesetzin 2 § 1 momentin 1 kohdassa sulkenut pois omakotitalolisän myöntämisen rajoittamattomasti verovelvollisille toisissa jäsenvaltioissa sijaitsevien kohteiden osalta siitä riippumatta, voidaanko niissä saada vastaava oikeus, ja

               2)

               velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komission mukaan Saksan myöntämä omakotitalolisä on syrjivä. Oikeus lisään on Saksassa rajoittamattomasti verovelvollisilla, joilla on Saksassa asumistarkoitusta varten asunto tai talo. Saksassa rajoittamattomasti verovelvollisille, jotka asuvat Saksan ulkopuolella ja jotka haluavat saada sieltä kiinteistön asumistarkoitukseen, lisää ei kuitenkaan myönnetä.
   Saksan lainsäädännön johdosta kolme henkilöryhmää kärsii haittaa: 1) valtion virkamiehet, jotka asuvat ulkomailla, 2) rajan yli työssä käyvät, joiden tuloista vähintään 90 prosenttia on Saksan tuloveron alaista, ja 3) Saksasta tulevat diplomaatit ja EU-virkamiehet.
   Komission näkemys on, että asianomaisten henkilöryhmien osalta kunkin aseman mukaan on kyseessä työntekijöiden vapaan liikkuvuuden (EY 39 artikla), sijoittautumisvapauden (EY 43 artikla) tai EY 18 artiklan mukaisen vapaan liikkuvuuden loukkaus. Kunkin tapauksen osalta on olemassa riittävä rajat ylittävä elementti, jotta kulloinenkin sopimusartikla tulee sovellettavaksi.
   Komission mielestä yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö asiassa C-279/93, Schumacker, soveltuu tapaukseen. Jokaisen, joka on Saksassa rajoittamattomasti verovelvollinen ja jonka tuloja siis verotetaan lähtökohtaisesti Saksassa sekä joka siten osallistuu Saksan yhteiskunnan rahoittamiseen, on samalla tavoin kuin maassa asuvan voitava saada hyväkseen verorahoitteisia etuuksia. On estettävä se, että asianomaiset eivät asuinvaltiossaan eivätkä työssäkäyntivaltiossaan saa etuja, jotka liittyvät heidän henkilökohtaiseen tilanteeseensa.
   Käytännössä on epätodennäköistä, että Saksassa rajoittamattomasti verovelvollinen on samalla rajoittamattomasti verovelvollinen toisessa jäsenvaltiossa. Tällainen poikkeustilanne voidaan ottaa huomioon siten, että estetään Saksan omakotitalolisän kumuloituminen vastaavan ulkomaisen etuuden kanssa.
   Omakotitalolisän rajoittaminen Saksassa sijaitseviin kohteisiin ei ole oikeutettua. Lisäksi asumistilanne Saksassa paranee, jos rajan yli työssä käyvät Saksaan muuttamisen sijasta hankkivat asuinkiinteistöjä naapurimaasta. Saksan hallitus ei ole oikeudenkäyntiä edeltäneessä menettelyssä riittävästi selvittänyt, mitä tarkoitusta oikeuden rajoittaminen oman valtion alueeseen lopulta palvelee. Vaikka olisi sallittua, että jäsenvaltio voi edistää asuinrakentamista vain omalla alueellaan, ei Saksan lainsäädäntö ole sellaisenaan johdonmukainen. Mikäli liittotasavalta nimittäin haluaa edistää kaikenmuotoista asuinrakentamista Saksassa, ei ole ymmärrettävissä, miksi edistäminen on rajoitettu Saksassa rajoittamattomasti verovelvollisiin. Myös Saksassa rajoitetusti verovelvolliset voisivat hankkia sieltä asuintilaa ja siten edistää asuinrakentamista.
   Yhteisön oikeus ei mitenkään velvoita tukemaan taloudellisesti toisen asunnon hankkimista toisesta jäsenvaltiosta. Tuen ulottuvuuden rajaaminen kuuluu yksinomaan kansalliselle lainsäätäjälle. Sen rajausvapautta rajoittavat kuitenkin EY:n perustamissopimuksessa vahvistetut perusvapaudet.