title: Asia C-9/15 P: Valitus, jonka Andreas Eleftheriou, Eleni Eleftheriou ja Lilia Papachristofi ovat tehneet 12.1.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-291/13, Andreas Eleftheriou, Eleni Eleftheriou ja Lilia Papachristofi v. Euroopan komissio ja Euroopan keskuspankki, 10.11.2014 antamasta määräyksestä

text:
               26.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/9

         Valitus, jonka Andreas Eleftheriou, Eleni Eleftheriou ja Lilia Papachristofi ovat tehneet 12.1.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-291/13, Andreas Eleftheriou, Eleni Eleftheriou ja Lilia Papachristofi v. Euroopan komissio ja Euroopan keskuspankki, 10.11.2014 antamasta määräyksestä
   (Asia C-9/15 P)
   (2015/C 171/12)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittajat: Andreas Eleftheriou, Eleni Eleftheriou ja Lilia Papachristofi (edustajat: solicitor C. Paschalides, dikigoros A. Paschalides ja A. Riza, QC)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio ja Euroopan keskuspankki

      Vaatimukset

   Valittajat vaativat, että unionin tuomioistuin

               —

               hyväksyy valituksen ja hylkää vastapuolten vaatimukset sekä velvoittaa ne korvaamaan oikeudenkäyntikulut sekä unionin tuomioistuimessa että unionin yleisessä tuomioistuimessa ja ratkaisee pääasian.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut unionin oikeutta, kun se on arvioinut tiettyjä ehdotuksia määräyksessään seuraavasti.

                           a)

                           Unionin yleinen tuomioistuin on vedonnut siihen, että ”komissiolle – – EVM-sopimuksen yhteydessä annettuihin tehtäviin ei sisälly omaa päätöksentekovaltaa, ja – – näiden kahden toimielimen saman sopimuksen puitteissa suorittamat toimet sitovat ainoastaan EVM:ää” (1), arvioimatta lainkaan sen oikeudellisen ehdotuksen vaikutusta, jonka se on hyväksynyt väitteen perusteella 48 kohdassa ja jonka mukaan komissiolla ”oli edelleen tosiasiallinen SEUT 136 artiklan 3 kohdan mukainen kattava päätöksentekotehtävä sen toimivaltansa mukaisesti, joka sillä on SEU 17 artiklan nojalla toimia sinä [unionin] toimielimenä, jonka tehtävänä on huolehtia [EVM-sopimuksen nojalla hyväksyttyjen toimien] yhteensopivuudesta unionin oikeuden kanssa”.

                           b)

                           Tuomiossa Pringle (2), johon unionin yleinen tuomioistuin on vedonnut (3), katsotaan, että komission ja EKP:n toimet sitovat ainoastaan EVM:ää (4); unionin tuomioistuin on kuitenkin huomauttanut muun muassa (5) kyseisen tuomion 164 kohdassa, että ”komissiolle EVM-sopimuksessa annetut tehtävät mahdollistavat sen, että se voi EVM-sopimuksen 13 artiklan 3 ja 4 kohdassa määrätyllä tavalla valvoa sitä, että EVM:n tekemät yhteisymmärryspöytäkirjat sopivat yhteen unionin oikeuden kanssa”, ja 174 kohdassa, että ”kyseisen sopimuksen 13 artiklan 3 kohdan mukaan vakaustuen saamista pyytävän jäsenvaltion kanssa neuvoteltavan yhteisymmärryspöytäkirjan on – – oltava kaikilta osin unionin oikeuden – – mukainen”.

                           c)

                           Ilmaisua ”unioniin kohdistettu vahingonkorvausvaatimus, joka perustuu pelkkään sellaisen toimen tai menettelyn lainvastaisuuteen, jota unionin toimielin tai sen henkilöstö ei ole toteuttanut, on jätettävä tutkimatta” (6) on sovellettu arvioimatta valittajan vastauskirjelmään sisältyvää väitettä, jonka mukaan ”– – EKP:n [on täytynyt] toimia [unionin toimielimenä], sillä EVM ei voinut laillisesti valvoa tehokkaasti unionin oikeuden mukaisia pakkotoimia, joissa ’uhkavaatimus’ hyväksytään ja/tai menetellään ja/tai toimitaan sen mukaisesti. Nämä pakkotoimet kuuluvat yksinomaan EKP:n toimivaltaan – – ja niiden tehokasta valvontaa ei voitu luovuttaa unionin oikeuden nojalla.”

                           d)

                           ”Menettelynä, jonka väitetään aiheuttaneen kyseessä olevan vahingon, on komission toimimattomuus yhteisymmärryspöytäkirjan allekirjoituksen yhteydessä – –. Yhteisymmärryspöytäkirja kuitenkin allekirjoitettiin kantajan – – talletuksen arvon alenemisen jälkeen. Arvo nimittäin aleni [29.3.2013 toteutettujen toimenpiteiden] tullessa voimaan – –. Niinpä kantajan ei voida katsoa kyenneen osoittamaan riittävän varmasti, että vahinko, jota hän katsoo kärsineensä, tosiasiassa aiheutui komission väitetystä toimimattomuudesta” (7). Tässä ehdotuksessa ei oteta huomioon määräyksen 41 kohdassa mainittua kantajan väitettä eli sitä, että ”juuri [Kyproksen tasavallalle] 26.4.2013 myönnettyyn rahoitusapuvälineeseen liitetyt ehdot ja tapa, jolla komissio ja EKP niitä vaativat, ovat aiheuttaneet kantajan vahingon, josta hän vaatii korvausta [SEUT] 268 ja SEUT 340 artiklan nojalla”. Tapaan, jolla näitä ehtoja on vaadittu, on kuulunut se, että komissio ei ole varmistanut sitä, että ehdot olivat unionin oikeuden mukaisia, ja EKP:n uhkavaatimus siitä, että se keskeyttää eurojen toimittamisen Kyprokselle, mitkä olivat sellaisia jatkuvia tekoja tai tekemättä jättämisiä, jotka alkoivat 15.3.2013 ja päättyivät ehtojen noudattamiseen 29.3.2013.

                           e)

                           Yhteisymmärryspöytäkirjan sisältö on riitautettu sillä perusteella, että siinä on viitattu sellaisten ehtojen, jotka ovat mahdollisesti saaneet alkunsa ennen kantajan talletuksen arvon alenemista, aikaisempaan noudattamiseen, mitä unionin yleinen tuomioistuin ei ole arvioinut menettelyn osana.

                           f)

                           ”Tapauksissa, joissa menettely, jonka väitetään aiheuttaneen vahingon, perustuu toimimattomuuteen, on erityisen tarpeellista varmistua siitä, että vahinko on tosiasiassa aiheutunut väitetystä toimimattomuudesta eikä sitä ole voinut aiheuttaa muu menettely kuin se, josta vastaajana olevaa toimielintä syytetään”; ks. määräys Portela v. komissio (8). Toisin sanoen ”vaikka” (9) komissio olisi noudattanut velvollisuuttaan varmistaa, että ehdot olivat unionin oikeuden mukaisia, tällä ei olisi ollut mitään merkitystä, sillä ”yhteisymmärryspöytäkirja – – allekirjoitettiin kantajan BoC:ssä olleen talletuksen arvon alenemisen jälkeen” (10). Unionin yleinen tuomioistuin ei ole tässäkään yhteydessä arvioinut valittajan esittämiä väitteitä; ks. edellä d ja e alakohta.

                           g)

                           Lisäksi ja toissijaisesti unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt tosiseikkoja koskevan virheen, kun se on katsonut, että yhteisymmärryspöytäkirja allekirjoitettiin sen jälkeen, kun talletusten arvo oli alentunut kaikissa tapauksissa. BoC:n tapauksessa viimeinen arvon aleneminen on tapahtunut vasta sen jälkeen, kun yhteisymmärryspöytäkirja allekirjoitettiin 26.4.2013, eli kesäkuun 2013 lopussa.

               2.

               Jos unionin tuomioistuin hyväksyy sen, että vastapuolet olivat oikeudellisesti toimivaltaisia toimimaan unionin toimieliminä, tästä seuraa, että unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisu, joka koskee toista [kumoamis]vaatimusta, johon on viitattu määräyksen 55–60 kohdassa, on sitäkin suuremmalla syyllä kumottava.

      (1)  Sen määräyksen 45 kohta.

      (2)  Tuomio C-370/12 (EU:C:2012:756).

      (3)  Määräyksen 45 kohta.

      (4)  10.11.2014 annetun määräyksen 45 kohta.

      (5)  Ks. myös 112 ja 163 kohta.

      (6)  Määräyksen 43 kohta ja määräys C-520/12 P.

      (7)  Määräyksen 54 kohta

      (8)  Määräys T-137/07, 80 kohta.

      (9)  Tuomio T-7/96, Perillo v. komissio.

      (10)  Määräyksen 54 kohta.


title: Asia T-401/09: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 6.7.2010 — Marcuccio v. unionin tuomioistuin (Kumoamiskanne — Unionin tuomioistuin hylkää korvausvaatimuksen — Vahingonkorvauskanne — Valitus, joka annettiin tiedoksi kantajan entiselle edustajalle — Vahingon puuttuminen — Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi täysin perusteeton)

text:
               28.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 234/37

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 6.7.2010 — Marcuccio v. unionin tuomioistuin
   (Asia T-401/09) (1)

   (Kumoamiskanne - Unionin tuomioistuin hylkää korvausvaatimuksen - Vahingonkorvauskanne - Valitus, joka annettiin tiedoksi kantajan entiselle edustajalle - Vahingon puuttuminen - Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi täysin perusteeton)
   2010/C 234/67
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: asianajaja G. Cipressa)

      Vastaaja: Euroopan unionin tuomioistuin (asiamies: A. Placco)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Yhtäältä kanne niiden unionin tuomioistuimen väitetysti tekemien päätösten kumoamiseksi, joilla hylättiin korvausvaatimus vahingosta, joka aiheutui väitetystä sääntöjenvastaisuudesta asiassa T-20/09 P tehdyn valituksen tiedoksiannossa Luigi Marcucciolle, ja toisaalta vahingonkorvauskanne.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Luigi Marcuccio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Lausunnon antaminen Euroopan komission väliintulohakemuksesta raukeaa.

      (1)  EUVL C 297, 5.12.2009.


title: Asia T-48/02: Brouwerĳ Haacht N. V.:n 27.2.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 109/62                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        4.5.2002
Kantajien mukaan neuvoston mainituissa direktiiveissä anta-                Kantaja väittää, että komissio loukkasi EY 253 artiklan mukais-
milla säännöksillä ei ole perustaa yhteisön oikeudessa, joten              ta perusteluvelvollisuutta ja rikkoi sakkojen laskemista koske-
niillä on suora syy-yhteys siihen, että julkistamisesta kieltäydy-         via suuntaviivoja. Kantajan mukaan komissio jätti määrittele-
tään, ja että direktiivien säännösten syy-yhteys aiheutuneeseen            mättä relevantit markkinat määrittäessään osapuolten taloudel-
ja vielä odotettavissa olevaan vahinkoon on näin ollen il-                 lisen aseman. Kantajan mukaan päätöksessä ei täsmennetä,
meinen.                                                                    ovatko relevantit markkinat sellaiset markkinat, joilla myydään
                                                                           jakelijoiden olutmerkkejä, vai olutmarkkinat yleensä. Kantaja
                                                                           väittää, että komissio myös yliarvioi kantajan taloudellisen
(1) Niiden takeiden yhteensovittamisesta samanveroisiksi, joita jäsen-     aseman sellaisilla markkinoilla, joilla myydään jakelijoiden
    valtioissa vaaditaan perustamissopimuksen 58 artiklan 2 kohdassa       olutmerkkejä, jos kyseiset markkinat katsotaan relevanteiksi
    tarkoitetuilta yhtiöiltä niiden jäsenten sekä ulkopuolisten etujen     markkinoiksi. Kantaja väittää lisäksi, että komissio katsoi
    suojaamiseksi, 9 päivänä maaliskuuta 1968 annettu ensimmäinen          virheellisesti, että kantajalla oli aktiivinen rooli kartellissa.
    neuvoston direktiivi 68/151/ETY (EYVL L 65, s. 8).                     Kantajan mukaan on katsottava, että sen rooli kartellissa oli
(2) Yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä, perusta-
    missopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla,
                                                                           täysin passiivinen tai ainakin vähemmän aktiivinen, kuin
    25 päivänä kesäkuuta 1978 annettu neljäs neuvoston direktiivi          komissio totesi.
    78/660/ETY (EYVL L 222, s. 11).
                                                                           Kantaja väittää lopuksi, että yhteistyötä koskevaa tiedonantoa
                                                                           rikottiin ja että yhdenvertaisen kohtelun periaatetta loukattiin.
                                                                           Kantajan mukaan komissio ei ottanut riittävästi huomioon
                                                                           kantajan ilmoitusten merkitystä, jotka se teki rikkomuksen
                                                                           olemassaolon osoittamiseksi. Komissio käsitteli näin ollen
                                                                           samanlaisia tilanteita eri tavalla, koska se ei myöntänyt saman-
Brouwerij Haacht N. V.:n 27.2.2002 Euroopan yhteisöjen                     tasoisen yhteistyön perusteella samaa alennusta sakosta. Ko-
               komissiota vastaan nostama kanne                            missio käsitteli myös samalla tavalla erilaisia tilanteita myön-
                                                                           täessään samanlaisen sakon alennuksen kantajalle ja sellaisille
                                                                           osapuolille, jotka osallistuivat vähemmässä määrin yhteistyö-
                             (Asia T-48/02)                                hön tai jotka eivät myötävaikuttaneet komission tekemään
                                                                           tutkimukseen.
                           (2002/C 109/118)
                     (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
Brouwerij Haacht N. V., kotipaikka Boortmeerbeek (Belgia)
on nostanut 27.2.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen                      Brasserie Nationalen 26.2.2002 Euroopan yhteisöjen ko-
oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen                                  missiota vastaan nostama kanne
komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Yves
van Gerven, Frédéric Louis ja Hendrik Viane, prosessiosoite
Luxemburgissa.                                                                                (Asia T-49/02)
                                                                                (2002/C 109/119)
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
mioistuin:
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
–     kumoaa käsiteltävänä olevan päätöksen 4 artiklan siltä
      osin kuin se koskee Brouwerij Haacht N. V.:tä, ja tarvit-
      taessa toteaa, että Brouwerij Haacht N. V.:lle ei ole
      määrättävä sakkoa, tai toissijaisesti alentaa sakkoa olen-
      naisesti                                                             Brasserie National, kotipaikka Bascharage (Luxemburg) on
                                                                           nostanut 26.2.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus-
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                 asteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komis-
                                                                           siota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Alexandre
                                                                           Carnelutti ja Jean-Louis Schiltz, prosessiosoite Luxemburgissa.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                           Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
                                                                           mioistuin:
Kantajan kanne koskee päätöstä siltä osin kuin siinä määrätään
kantajalle sakko, joka koskee Belgian olutmarkkinakartellia                –     kumoaa komission asiassa COMP/37800/F3-Brasseries
jakelijoiden suorittaman olutmerkkien jaon osalta.                               Luxembourgeoises (Luxemburgin panimot) 5.12.2001


title: Asia F-92/15: Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 12.5.2016 – Guittet v. komissio (Henkilöstö — Entinen virkamies — Sosiaaliturva — Onnettomuus — Henkilöstösääntöjen 73 artikla — Menettelyn päättäminen — Pysyvän osittaisen työkyvyttömyyden tason vahvistaminen — Lisäkorvaus pysyvän osittaisen työkyvyttömyyden johdosta maksettavaan summaan — Kumoamistuomion toimeenpano — Parantumaton ja täydellinen kuurous)

text:
               20.6.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 222/37

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 12.5.2016 – Guittet v. komissio
   (Asia F-92/15) (1)

   ((Henkilöstö - Entinen virkamies - Sosiaaliturva - Onnettomuus - Henkilöstösääntöjen 73 artikla - Menettelyn päättäminen - Pysyvän osittaisen työkyvyttömyyden tason vahvistaminen - Lisäkorvaus pysyvän osittaisen työkyvyttömyyden johdosta maksettavaan summaan - Kumoamistuomion toimeenpano - Parantumaton ja täydellinen kuurous))
   (2016/C 222/48)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Christian Guittet (Cannes, Ranska) (edustajat: asianajajat L. Levi ja A. Tymen)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamies: T. S. Bohr, avustajanaan asianajaja C. Mélotte)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota yhtäältä päätös kantajan pysyvän osittaisen työkyvyttömyyden tason uudelleen arvioimisesta ja toisaalta päätös, jolla hylättiin osittain kantajan valitus ja vaatimus hänelle väitetysti aiheutuneen aineellisen ja aineettoman vahingon korvaamisesta

      Tuomiolauselma

               1)

               Päätös, joka tehtiin 6.10.2014 ja jolla päätettiin menettely, joka oli aloitettu Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 73 artiklan mukaisesti Christian Guittet’lle 8.12.2003 sattuneen onnettomuuden johdosta, kumotaan siltä osin kuin siinä vahvistetaan 65 prosenttiin se pysyvän osittaisen työkyvyttömyyden taso, joka kantajalle todetaan aiheutuneen tapaturma- ja ammattitautivakuutuksesta annettujen Euroopan unionin toimielinten yhteisten määräysten, sellaisina kuin ne olivat voimassa 1.1.2006, 12 artiklan mukaisesti.

               2)

               Euroopan komissio velvoitetaan maksamaan Christian Guittet’lle 5 000 euroa.

               3)

               Kanne hylätään muilta osin.

               4)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Guittet’n oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 294, 7.9.2015, s. 83.


title: Asia T-174/12: Kanne 17.4.2012 — Syrian Lebanese Commercial Bank v. neuvosto

text:
               23.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 184/18

         Kanne 17.4.2012 — Syrian Lebanese Commercial Bank v. neuvosto
   (Asia T-174/12)
   2012/C 184/33
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Syrian Lebanese Commercial Bank S.A. L. (Beirut, Libanon) (edustajat: asianajajat P. Vanderveeren, L. Defalque ja T. Bontinck)

      Vastaaja: Europan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 23.1.2012 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen N:o 55/2012 1 artiklan ja tämän asetuksen liitteessä olevan 27 kohdan siltä osin kuin kantajan nimi on lisätty 18.1.2012 annetun neuvoston asetuksen 36/2012 liitteeseen II

               —

               kumoamaan täytäntöönpanopäätöksen 2012/37/YUTP 1 artiklan ja tämän päätöksen liitteessä olevan 27 kohdan siltä osin kuin kantajan nimi on lisätty päätöksen 2011/273 liitteeseen II

               —

               kumoamaan komission 24.1.2012 päivättyyn kirjeeseen sisältyvän päätöksen

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen, joka koskee kantajan osallistumista Syyrian hallinnon rahoittamiseen, koska neuvosto ei ole esittänyt — ennen riidanalaisten toimien hyväksymistä tai niiden jälkeen — näyttöä kantajan osallistumisesta kyseisen hallinnon rahoittamiseen.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu puolustautumisoikeuksien, oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden ja tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden loukkaamiseen, koska riidanalaiset toimet on hyväksytty menettelyssä, joka ei ole ollut kontradiktorinen ja koska neuvosto on implisiittisesti kieltäytynyt esittämästä näyttöä seuraamuksen luonteen ja laajuuden oikeuttamiseksi.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että perustelut eivät ole olleet riittäviä eikä täsmällisiä, koska neuvosto on tyytynyt esittämään epätarkkoja ja yleisiä seikkoja ilmoittamatta erityisiä ja konkreettisia syitä, joiden vuoksi se katsoo, että kantajaan on kohdistettava rajoittavia toimenpiteitä.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että riidanalaisten toimien hyväksymismenettely on ollut puutteellinen, koska neuvosto ei ole maininnut niitä perustavanlaatuisia oikeuksia ja periaatteita, jotka unionin oikeudessa tunnustetaan niille, joita nämä toimet koskevat ja koska nämä toimet on hyväksytty SEUT 215 artiklan nojalla, joka kantajan mukaan on demokratian vastainen.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (toinen jaosto)  10 päivänä tammikuuta 2006 , asiassa C-373/04 P, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Mercedes Alvarez Moreno (Valitus — Henkilöstö — Ylimääräinen toimihenkilö — Konferenssitulkki — Kanne — Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdan mukainen vaatimus — Asianomaiselle vastaisen päätöksen käsite)

text:
               25.2.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/9

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (toinen jaosto)
   10 päivänä tammikuuta 2006,
   asiassa C-373/04 P, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Mercedes Alvarez Moreno (1)

   (Valitus - Henkilöstö - Ylimääräinen toimihenkilö - Konferenssitulkki - Kanne - Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdan mukainen vaatimus - Asianomaiselle vastaisen päätöksen käsite)
   (2006/C 48/17)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa C-373/04 P, jossa on kyse yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 56 artiklan mukaisesta kanteesta, joka on nostettu 27.8.2004, Euroopan yhteisöjen komissio, (asiamiehinään D. Martin ja F. Clotuche-Duvieusart), vastapuolena: Mercedes Alvarez Moreno, kotipaikka Berliini (Saksa), (asianajajat G. Vandersanden ja L. Levi), yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit J. Makarczyk, C. Gulmann, G. Arestis (esittelevä tuomari) ja J. Klučka, julkisasiamies: C. Stix-Hackl, kirjaaja: R. Grass, on antanut 10.1.2006 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-153/01 ja T-323/01, Alvarez Moreno vastaan komissio, 10.6.2004 antama tuomio kumotaan siltä osin kuin siinä otetaan tutkittavaksi Walkerin 23.2.2001 päivättyä kirjettä koskeva kumoamiskanne ja velvoitetaan komissio korvaamaan kaikki asiaan T-323/01 liittyvät oikeudenkäyntikulut.

               2)

               Asian T-323/01 osalta kumoamiskanne, jossa vaaditaan yhtäältä Walkerin 23.2.2001 päivätyn kirjeen kumoamista ja toisaalta Euroopan yhteisöjen komission 7.9.2001 tekemän sen päätöksen kumoamista, jolla hylättiin Alvarez Morenon valitus, hylätään.

               3)

               Molemmat asianosaiset vastaavat tässä oikeusasteessa ja Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 251, 9.10.2004 .


title: Asia T-312/06: Kanne 17.11.2006 — FMC Chemical v. EFSA

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/66

         Kanne 17.11.2006 — FMC Chemical v. EFSA
   (Asia T-312/06)
   (2006/C 326/139)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: FMC Chemical SPRL (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat C. Mereu ja K. Van Malgedem)

      Vastaaja: Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen (EFSA)
   Vaatimukset

               —

               on todettava, että tämä kanne voidaan ottaa tutkittavaksi ja että se on perusteltu;

               —

               EFSAn päätelmistä laadittu kertomus, jonka otsikko on ”Päätelmät karbosulfaani-tehoaineen torjunta-aineriskin arvioinnin vertaistarkastelusta”, on kumottava;

               —

               sivuvaatimuksena EFSA ja/tai Euroopan komissio on velvoitettava tuomioistuimen työjärjestyksen 63 ja 64 artiklan mukaisesti esittämään ehdotuksen, joka koskee karbosulfaanin sisällyttämistä (sisällyttämättä jättämistä) direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I ja jonka se aikoo esittää äänestystä varten elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevässä pysyvän komitean kokouksessa 22.–24.11.2006 tai jossakin muussa kokouksessa;

               —

               on todettava, että niiden komission asetuksen (EY) N:o 1490/2002 20 artiklassa tarkoitetut karbosulfaaniasiakirjat ovat lainvastaisia, niitä ei sovelleta kantajaan ja niitä on tarkasteltava uudestaan;

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan kantajalle riidanalaisen toimenpiteen johdosta aiheutunut vahinko ja tässä vaiheessa on tehtävä välipäätös, että vastaajan velvoitetaan korvaamaan kantajalle hänen aiheuttamansa vahinko ja korvauksen määrän vahvistetaan joko asianosaisten välisellä sopimuksella tai tällaisen sopimuksen puuttuessa tuomioistuimen ratkaisulla;

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantajan esittämät oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-311/06, FMC Chemical et Arysta Lifesciences vastaan Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen.


title: Asia T-343/03: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys  16.11.2005  — Deutsche Post ja Securicor Omega Express v. komissio (Valtiontuki — EY 88 artiklan 3 kohta — Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottaminen — Kantelu — Hylkääminen — Kohteen puuttuminen)

text:
               11.2.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 36/31

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 16.11.2005 — Deutsche Post ja Securicor Omega Express v. komissio
   (Asia T-343/03) (1)

   (Valtiontuki - EY 88 artiklan 3 kohta - Kumoamiskanne - Tutkittavaksi ottaminen - Kantelu - Hylkääminen - Kohteen puuttuminen)
   (2006/C 36/66)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantajat: Deutsche Post AG (Bonn, Saksa) ja Securicor Omega Express Ltd (Sutton, Surrey, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: asianajaja T. Lübbig)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: V. Kreuschitz, N. Khan ja M. Niejahr)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamies: M. Bethell)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Vaatimus komission 27 päivänä toukokuuta 2003 tekemän päätöksen K (2003) 1652 lopull., jossa todetaan yhteismarkkinoille soveltuviksi toimenpiteet, jotka Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset aikovat toteuttaa Post Office Ltd:n hyväksi (valtiontuki N 784/2002), kumoamisesta.
   Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Kukin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

               3)

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta vastaa oikeudenkäyntikuluista, joita sille on aiheutunut väliintulostaan.

      (1)  EUVL C 7, 10.1.2004.


title: Asia T-224/10: Kanne 17.5.2010 — Associaton Belge des Consommateurs Tests-Achats v. komissio

text:
               31.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/41

         Kanne 17.5.2010 — Associaton Belge des Consommateurs Tests-Achats v. komissio
   (Asia T-224/10)
   ()
   2010/C 209/63
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Associaton Belge des Consommateurs Tests-Achats ASBL/Belgische Verbruikersunie Test-Aankoop VZW (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat F. Filpo ja A. Fratini)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               komission päätökset K(2009) 9059 ja K(2009) 8954, jotka tehtiin 12.11.2009 asiassa COMP/M.5549 — EDF/SEGEBEL, on kumottava ja

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteellaan kantaja vaatii SEUT 263 artiklan mukaisesti riidanalaisten päätösten kumoamista sikäli kuin komissio päätti olla siirtämättä osittain Electricité de France S.A:n ja Segebelin välistä keskittymää Belgian kilpailuviranomaisen käsiteltäväksi asetuksen (EY) N:o 139/2004 (1) (EY:n sulautuma-asetus) 9 artiklan mukaisesti ja totesi keskittymän yhteismarkkinoille soveltuvaksi edellyttäen, että sulautuma-asetuksen 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisia sitoumuksia noudatetaan, ilman kyseisen asetuksen 6 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädetyn menettelyn aloittamista.
   Väitteidensä tueksi kantaja esittää seuraavat kanneperusteet:

               Ensimmäisessä kanneperusteessaan kantaja väittää, että riidanalaisia päätöksiä ei ole perusteltu riittävästi, niillä rikotaan sulautuma-asetuksen 6 artiklan 2 kohtaa ja niihin liittyy ilmeisiä arviointivirheitä, koska komissio ei ota riittävästi huomioon kilpailusuhdetta sulautuneen yksikön ja vakiintuneen toimijan eli GDF Suezin välillä.

               Toisessa kanneperusteessaan kantaja väittää, että komissio on loukannut sen menettelyllisiä oikeuksia osallistua menettelyyn.

               Kolmannessa kanneperusteessaan kantaja väittää, että komissiolla ei ollut kiistatonta ja ratkaisevaa näyttöä, jonka perusteella se saattoi päätellä, että kyseinen toimi ei aiheuttaisi vakavia epäilyjä sen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille, ilman sulautuma-asetuksen 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisen menettelyn aloittamista. Kantaja väittää lisäksi, että nämä puutteet vaikuttavat myös päätökseen olla siirtämättä asiaa Belgian kilpailuviranomaisen käsiteltäväksi, koska komissiolla ei ollut käytössään riittäviä seikkoja sen osoittamiseksi, oliko se viranomainen, jolla on parhaat edellytykset käsitellä ilmoitettu toimi.

      (1)  Yrityskeskittymien valvonnasta 20.1.2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 139/2004 (EUVL L 24, s. 1)


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (kolmas jaosto) 2 päivänä kesäkuuta 2005, asiassa C-89/04 (Raad van Staten esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Mediakabel BV vastaan Commissariaat voor de Media (Direktiivi 89/552/ETY — 1 artiklan a kohta — Televisiolähetyspalvelut — Soveltamisala — Direktiivi 98/34/EY — 1 artiklan 2 kohta — Tietoyhteiskunnan palvelut — Soveltamisala)

text:
               23.7.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/16

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (kolmas jaosto)
   2 päivänä kesäkuuta 2005,
   asiassa C-89/04 (Raad van Staten esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Mediakabel BV vastaan Commissariaat voor de Media (1)

   (Direktiivi 89/552/ETY - 1 artiklan a kohta - Televisiolähetyspalvelut - Soveltamisala - Direktiivi 98/34/EY - 1 artiklan 2 kohta - Tietoyhteiskunnan palvelut - Soveltamisala)
   (2005/C 182/30)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asiassa C-89/04, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 18.2.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 20.2.2004, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa Mediakabel BV vastaan Commissariaat voor de Media, yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Rosas sekä tuomarit A. Borg Barthet, J. P. Puissochet (esittelevä tuomari), S. von Bahr ja J. Malenovský, julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M. M. Ferreira, on antanut 2.6.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 3.10.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 30.6.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/36/EY, 1 artiklan a alakohdassa tarkoitettu käsite ”televisiolähetys” on määritelty itsenäisesti tässä säännöksessä. Sitä ei määritellä asettamalla se vastakkain teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22. 6.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.7.1998 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/48/EY, 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun käsitteen ”tietoyhteiskunnan palvelu” kanssa eikä se siis välttämättä kata palveluja, jotka eivät kuulu tämän viimeksi mainitun käsitteen alaan.

               2)

               Palvelu kuuluu direktiivin 89/552, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/36, 1 artiklan a alakohdassa tarkoitetun käsitteen ”televisiolähetys” alaan, jos se muodostuu yleisön, toisin sanoen rajoittamattoman määrän potentiaalisia televisionkatsojia, joille samat kuvat toimitetaan samanaikaisesti, vastaanotettavaksi tarkoitettujen televisio-ohjelmien alkuperäisestä lähettämisestä. Kuvien lähetystekniikka ei ole tässä arvioinnissa ratkaiseva seikka.

               3)

               Filmtime-palvelun kaltainen palvelu, jolla televisio-ohjelmia lähetetään yleisölle ja jota ei toimiteta palvelun vastaanottajan henkilökohtaisesta pyynnöstä, on direktiivin 89/552, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/36, 1 artiklan a alakohdassa tarkoitettu televisiolähetyspalvelu. Palvelun tarjoajan näkökannalla on oltava etusija käsitettä ”televisiolähetyspalvelu” tutkittaessa. Tähän arviointiin ei sitä vastoin vaikuta kyseisen palvelun kanssa kilpailevien palvelujen asema.

               4)

               Ne olosuhteet, joissa Filmtime-palvelun kaltaisen palvelun tarjoaja täyttää direktiivin 89/552, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/36, 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun velvollisuutensa varata eurooppalaisille teoksille suurimman osan lähetysajastaan, eivät vaikuta siihen, pidetäänkö tätä palvelua televisiolähetyspalveluna.

      (1)  EUVL C 94, 17.4.2004.


title: Asia T-185/02: Succession Picasson 13.6.2002 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa vastaan nostama kanne

text:
C 202/34               FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      24.8.2002
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin             Succession Picasson 13.6.2002 sisämarkkinoiden harmo-
                                                                                nisointivirastoa vastaan nostama kanne
–     kumoaa ensimmäisen valituslautakunnan 22.3.2002
      asiassa 115/2000-1 tekemät päätökset ja väiteosaston                                      (Asia T-185/02)
      15.11.1999 tekemät päätökset,
–     hyväksyy      yhteisön      tavaramerkin     ”MUNDICOR”                                  (2002/C 202/56)
      nro 557108 rekisteröinnin kaikille luokkaan 39 kuuluvil-
      le palveluille (kuljetuspalvelut ja matkanjärjestelyt) ja                           (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
      luokkaan 42 kuuluville palveluille (ruokailu- ja majoitus-
      palvelut),
–     velvoittaa vastaajaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.            Succession Picasso on nostanut 13.6.2002 Euroopan yhteisö-
                                                                       jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisä-
                                                                       markkinoiden harmonisointivirastoa (OHMI) vastaan. Kanta-
                                                                       jan edustaja on asianajaja Charles Gielen. Osapuolena valitus-
Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi                              lautakunnan käsittelyssä oli lisäksi DaimlerChrysler AG (Intel-
                                                                       lectual Property Managament).
Yhteisön     tavaramerkin      kantaja                                 Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
hakija:
                                                                       –     kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston kol-
Kyseessä oleva yhteisön        sanamerkki MUNDICOR (yhtei-                   mannen valituslautakunnan 18.3.2002 tekemän päätök-
tavaramerkki                   sön tavaramerkkilehdessä nro 27/              sen ja väiteosaston 11.1.2001 tekemän päätöksen,
                               98 14.4.1998 julkaistu hakemus)
                               luokan 42 tavaroille                    –     hyväksyy kantajan väitteen, joka koskee tavaramerkin
                                                                             PICARO rekisteröintihakemusta, ja hylkää tavaramerkki-
Tavaramerkin- tai mer-         IBERIA Lı́neas Aéreas de España              hakemuksen kokonaisuudessaan ja/tai antaa muun asian-
kinhaltija, jonka oikeu-       S.A.                                          mukaiseksi katsomansa määräyksen ja
teen väitemenettelyssä
vedotaan:                                                              –     velvoittaa DaimlerChryslerin korvaamaan kaikki oikeu-
                                                                             denkäyntikulut.
Tavaramerkki tai merk-         espanjalainen tavaramerkki MUN-
ki, johon väitemenette-        DICOLOR luokan 39 palveluille
lyssä vedotaan:                (kuljetuspalvelut turisteille ja mat-
                               kojen järjestäminen) ja 42 palve-       Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
                               luille (majoituspalvelut, matka- ja
                               lomapalvelut)
                               kansainvälinen sana- ja kuva-
                               merkki MUNDI COLOR, jolla on            Yhteisön     tavaramerkin      DaimlerChrysler Corporation
                               suojavaikutus Ranskassa, Italiassa,     hakija:
                               Itävallassa ja Benelux-maissa luo-
                               kan 39 palveluille (matkojen            Haettu tavaramerkki:           Sanamerkki ”PICARO” – Hake-
                               suunnittelu ja toteutus) ja luokan                                     mus nro 927764, joka koskee
                               42 palveluille (hotellien ravitse-                                     luokan 12 tuotteita (ajoneuvot ja
                               mus- ja majoituspalvelut)                                              niiden osat)
Väiteosaston päätös:           rekisteröinnin hylkääminen              Sen tavaramerkki- tai          Succession Picasso
                                                                       merkkioikeuden haltija,
Valituslautakunnan pää-        El Corte Inglès S.A:n valituksen        johon väitemenettelyssä
tös:                           hylkääminen                             on vedottu:
Kanneperusteet:                Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan          Tavaramerkki- tai merk-        Sanamerkki ”PICASSO” (yhteisön
                               1 kohdan b alakohdan virheelli-         kioikeus, johon väiteme-       tavaramerkkirek. nro 614567)
                               nen soveltaminen (sekaantumis-          nettelyssä on vedottu:
                               vaara)
                                                                       Väiteosaston ratkaisu:         Väitteen hylkääminen
                                                                       Valituslautakunnan rat-        Valituksen hylkääminen
                                                                       kaisu:
 ---pagebreak--- 24.8.2002              FI                             Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 202/35
Kanneperusteet:                  Neuvoston asetuksen N:o 40/94            Tavaramerkki- tai merk-        Kansainvälinen               merkki
                                 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan          kioikeus, johon väiteme-       nro 516269 ”Roberto” luokkiin
                                 virheellinen soveltaminen: se-           nettelyssä on vedottu:         29 ja 30 kuuluvien tavaroiden
                                 kaannusvaara on olemassa, koska                                         osalta ja väitteen tekijän kauppa-
                                 tuotteet ovat kiistatta samanlaisia                                     nimitys ”ROBERTO”
                                 tai ainakin samankaltaisia, tavara-
                                 merkit ovat visuaalisesti ja foneet-     Väiteosaston ratkaisu:         Väitteen hylkääminen
                                 tisesti samankaltaisia sekä väit-
                                 teessä tarkoitettu tavaramerkki on       Valituslautakunnan rat-        Väiteosaston päätöksen kumoa-
                                 erottamiskykyinen.                       kaisu:                         minen ja hakemuksen hylkäämi-
                                                                                nen
                                                                          Kanneperusteet:                –     Asetuksen (EY) N:o 2868/
                                                                                95 (1) 16 sääntöä on rikottu
                                                                                –     Asetuksen (EY) N:o 40/
                                                                                94 (2) 42 artiklan 1 kohtaa ja
Freiberger Lebensmittel GmbH & Co. Produktions- und                                                            8 artiklan 2 ja 4 kohtaa on
Vertriebs KG:n 17.6.2002 sisämarkkinoiden harmonisoin-                                                         rikottu.
 tivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama kanne
                                                                          (1) Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen
                         (Asia T-188/02)
                                                                              (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13 päivänä joulukuuta 1995
                                                                              annettu komission asetus (EY) N:o 2868/95 (EYVL L 303, s. 1).
                        (2002/C 202/57)                                   (2) Yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annettu
                                                                              neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, s. 1).
(Oikeudenkäyntikieli määritetään työjärjestyksen 131 artiklan
        2 kohdan nojalla kieli, jolla kanne on laadittu: saksa)
Oikeudenkäyntikieli: päätettävä työjärjestyksen 131 artiklan
2 kohdan mukaisesti – kanteessa käytetty kieli: saksa Freiberger
Lebensmittel GmbH & Co. Produktions- und Vertriebs KG,
Berliini (Saksa) on nostanut 17.6.2002 Euroopan yhteisöjen                Anita Jannice Österholmin 17.6.2002 Euroopan yhteisö-
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisä-                               jen komissiota vastaan nostama kanne
markkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit)
vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja K.-D. Rathke. Valitus-
lautakunnassa asianosaisena oli myös Roberto S.A., Chevilly                                        (Asia T-190/02)
(Ranska).
                                                                                (2002/C 202/58)
Kantaja vaatii, että
–     sisämarkkinoiden harmonisointiviraston neljännen vali-                                  (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
      tuslautakunnan 28.2.2002 tekemä päätös, pöytäkirja
      nro R 1155/2000-4, kumotaan
–     vastaaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.               Anita Jannice Österholm, kotipaikka Tukholma, on nostanut
                                                                          17.6.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                          tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                          vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja Juan Ramon Iturriaga-
Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi                                 goitia Bassas.
Yhteisön    tavaramerkin         Kantaja                                  Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
hakija:
Haettu tavaramerkki:             Sanamerkki ”Alberto” luokkiin 29         –     kumoaa ensisijaisesti nimittävän viranomaisen 11.3.2002
                                 ja 20 kuuluvien tavaroiden osalta              tekemän päätöksen, jolla vastattiin J. Österholmin teke-
                                 – Hakemus nro 26211                            mään valitukseen nro 389/01
Sen tavaramerkki- tai            Roberto S.A.                             –     kumoaa osittain Euroopan komission henkilöstön ja
merkkioikeuden haltija,                                                         hallinnon pääosaston pääjohtajan 2.7.2001 tekemän pää-
johon väitemenettelyssä                                                         töksen, joka koskee 8. ja 31.7.2000 välisenä aikana
on vedottu:                                                                     pidetyn loman laskemista


title: Asia C-25/01 P: Compagnie Continentalen (Ranska) 19.1.2001 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston asioissa T-494/93 ja T-61/98, Compagnie Continentale (Ranska) vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 8.11.2000 antamasta tuomiosta

text:
7.4.2001                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 108/5
      –     ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt               –     palauttaa vahingonkorvausvaatimuksen ensimmäisen oi-
            oikeudellisen virheen arvioidessaan vapaasta kilpai-                keusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi tai ratkaisee sen
            lusta sille esitetyn näytön väärin. Sen olisi pitänyt               itse;
            todeta, että komissiolle oli esitetty näyttö seitsemästä
            kirjallisesta tarjouksesta ja että niistä viisi johti         –     velvoittaa komission korvaamaan tästä valituksesta aiheu-
            erillisten sopimusten tekemiseen.                                   tuneet oikeudenkäyntikulut sekä kaikki valittajan oikeu-
                                                                                denkäyntikulut.
–     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyk-
      sen 68 artiklan 1 kohdan rikkominen siten, ettei ensim-             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      mäisen oikeusasteen tuomioistuin määrännyt viran puo-
      lesta todistajien kuulemisesta.                                     Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut vastaavat
                                                                          asiassa C-24/01 P (1) esitettyjä.
–     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt
      velvoittaa maksamaan vaaditut vahingonkorvaukset ja                 (1) Ks. tämän virallisen lehden, s. 4.
      asia on palautettava täten sitä varten ensimmäisen oikeus-
      asteen tuomioistuimen ratkaistavaksi, tai toissijaisesti,
      että yhteisöjen tuomioistuin itse velvoittaa maksamaan
      valittajalle vaaditut vahingonkorvaukset.
(1) EYVL L 362, s. 89.                                                    Euroopan yhteisöjen komission 24.1.2001 Yhdistynyttä
(2) EYVL L 191, s. 22.                                                                kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-30/01)
                                                                                (2001/C 108/08)
                                                                          Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 24.1.2001 Euroo-
                                                                          pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Yhdistynyttä kunin-
                                                                          gaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on komission oikeu-
                                                                          dellisen yksikön virkamies R. Wainwright ja prosessiosoite on
Compagnie Continentalen (Ranska) 19.1.2001 tekemä                         komission oikeudellinen yksikkö, Luxemburg.
valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimen toisen jaoston asioissa T-494/93 ja                        Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
T-61/98, Compagnie Continentale (Ranska) vastaan Eu-
roopan yhteisöjen komissio, 8.11.2000 antamasta tuo-                      –     toteaa, että Yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut
                               miosta                                           Gibraltarin osalta vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaa-
                                                                                mista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallin-
                                                                                nollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä kesäkuu-
                          (Asia C-25/01 P)                                      ta 1967 annetun neuvoston direktiivin 67/548/ETY (1)
                                                                                sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä
                                                                                88/302/ETY (2) direktiivillä 91/410/ETY (3), direktiivillä
                          (2001/C 108/07)                                       92/32/ETY (4), direktiivillä 92/69/ETY (5), direktiivillä
                                                                                93/21/ETY (6), direktiivillä 93/67/ETY (7), direktiivillä
                                                                                93/72/ETY (8), direktiivillä 93/101/EY (9) direktiivillä
Compagnie Continentale (Ranska) on valittanut 19.1.2001                         93/105/ETY (10), direktiivillä 94/69/ETY (11), direktiivillä
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen                         96/54/EY (12) ja direktiivillä 97/69/EY (13), hyvän labora-
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston yh-                      toriokäytännön periaatteiden noudattamista kemiallisten
distetyissä asioissa T-485/93, T-491/93, T-494/93 ja T-61/98,                   aineiden kokeissa ja periaatteiden noudattamisen todenta-
SA L. Dreyfus & Cie, Glencore Grain Ltd ja Compagnie                            mista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten mää-
Continentale (Ranska) vastaan Euroopan yhteisöjen komissio,                     räysten lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1986 anne-
8.11.2000 antamasta tuomiosta. Valittajan edustajina ovat                       tun neuvoston direktiivin 87/18/ETY (14), tiettyjen neste-
P.V.F. Bos ja P. Charbier ja prosessiosoite Luxemburgissa on                    mäisten polttoaineiden rikkipitoisuudesta 23 päivänä
asianajotoimisto M. Loesch, 4 rue Carlo Hammer.                                 maaliskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin
                                                                                93/12/ETY (15), sellaisena kuin se on muutettuna direktii-
                                                                                villä 98/70/EY (16) rakennuskoneiden ja -laitteiden melu-
Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin:                                 päästöjen määrittämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsää-
                                                                                dännön lähentämisestä 19 päivänä joulukuuta 1978
                                                                                annetun neuvoston direktiivin 79/113/ETY, (17) sellaisena
–     kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
                                                                                kuin se on muutettuna direktiivillä 81/1051/ETY(18)
      8.11.2000 antaman tuomion;
                                                                                ja direktiivillä 85/405/ETY (19) kompressorien sallittua
                                                                                äänitehotasoa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön
–     kumoaa komission 1.4.1993 tekemän päätöksen;                              lähentämisestä 17 päivänä syyskuuta 1984 annetun


title: Asia T-226/05: Dimitra Lantzonin 14.6.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta vastaan nostama kanne

text:
               20.8.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/28

         Dimitra Lantzonin 14.6.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta vastaan nostama kanne
   (Asia T-226/05)
   (2005/C 205/51)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Dimitra Lantzoni, kotipaikka Luxemburg, on nostanut 14.6.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Michèle Bouché.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               velvoittaa yhteisöjen tuomioistuimen maksamaan 50 000 euroa korvaukseksi henkisestä kärsimyksestä, jota kantajalle on aiheutunut niistä vakavista sääntöjenvastaisuuksista, jotka ovat johtaneet hänen urakehityksensä pysähtymiseen

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja, joka on yhteisöjen tuomioistuimen virkamies, vaati 3.6.2004 korvausta siitä aineellisesta vahingosta ja siitä henkisestä kärsimyksestä, jotka hän väittää itselleen aiheutuneen urakehityksensä pysähtymisestä sen jälkeen, kun vuonna 2000 otettiin käyttöön uusi ylennysjärjestelmä. Koska tämä vaatimus ja kantajan tekemä valitus hylättiin, kantaja nosti tämän kanteen. Vaatimustensa tueksi kantaja väittää, että hänen urakehityksensä on pysähtynyt ja että hänelle on aiheutunut aineellista vahinkoa ja henkistä kärsimystä niiden vakavien ja toistuvien sääntöjenvastaisuuksien ja laiminlyöntien takia, joihin yhteisöjen tuomioistuimen hallinto on hänen mukaansa syyllistynyt sekä arviointikertomusten että niiden perusteella myönnettyjen ylennyspisteiden osalta.


title: Asia T-247/05: The Black & Decker Corporationin 4.7.2005 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama kanne

text:
               3.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/48

         The Black & Decker Corporationin 4.7.2005 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama kanne
   (Asia T-247/05)
   (2005/C 217/103)
   Kieli, jolla kannekirjelmä on laadittu: englanti
   The Black & Decker Corporation, kotipaikka Towson, Maryland (USA), on nostanut 4.7.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan. Kantajan edustaja on solicitor P. Harris.
   Atlas Copco Aktiebolag, kotipaikka Tukholma (Ruotsi), oli vastapuolena valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 724/2004-1 19.4.2005 tekemän riidanalaisen päätöksen

               —

               toteaa, että menettelyssä B497 109 esitetty väite jätetään tutkimatta

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan kantajalle tästä oikeudenkäynnistä aiheutuvat ja valituslautakuntamenettelystä aiheutuneet kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               Yhteisön tavaramerkin hakija:

               Kantaja

               Haettu tavaramerkki:

               Värillinen, mustakeltainen, työkalun muodossa oleva kuviomerkki luokkaan 7 kuuluvia tavaroita varten (käsikäyttöiset siirrettävät sähkötyökalut jne.)

               Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu:

               Atlas Copco Aktiebolag

               Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu:

               Sellaiset rekisteröimättömät tavaramerkit ja merkit, joita on käytetty kaikissa jäsenvaltioissa sähkötyökalujen kaupassa

               Väiteosaston ratkaisu:

               Väitteen tutkimatta jättäminen

               Valituslautakunnan ratkaisu:

               Riidanalaisen päätöksen kumoaminen ja asian palautus väiteosaston käsiteltäväksi

               Kanneperusteet:

               Kantaja väittää, että väite olisi pitänyt jättää tutkimatta, koska siinä ei asetuksen N:o 2868/1995 (1) 18 säännön 1 kohdan vastaisesti yksilöity riittävän tarkasti niitä aikaisempia tavaramerkkejä ja merkkejä, joihin väite perustui.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13 päivänä joulukuuta 1995 annettu komission asetus (EY) N:o 2868/95 (EYVL L 303, 15.12.1995, s. 1).


title: Asia C-353/10: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 22.11.2010 — Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta

text:
               19.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 89/13

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 22.11.2010 — Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-353/10) (1)

   2011/C 89/28
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 246, 11.9.2010.


title: Asia C-405/99: Euroopan yhteisöjen komission 22.10.1999 Belgian kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
C 20/10                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        22.1.2000
— harkintavallan väärinkäyttö, koska tuen maksamisen kes-                tulokset direktiivissä asetetussa määräajassa. Direktiivin
     keyttämistä koskeva välipäätös oli tehty muilla kuin                96/54/EY 2 artiklan 1 kohdassa säädetty määräaika päättyi
     EY 88 artiklan 3 kohdassa (aikaisempi 93 artikla) maini-            31.3.1998 ilman, että Belgia olisi toteuttanut direktiivin
     tuilla perusteilla;                                                 67/458/ETY liitteitä I ja III koskevien mukauttamisien edellyt-
                                                                         tämiä toimenpiteitä.
— toimen tukiluonnetta ja sääntöjenvastaisuutta koskeva
     päätös on oikeusvarmuuden periaatteen vastainen, asian
     tutkinta on suoritettu puutteellisesti eikä päätöstä ole            (1) EYVL L 248, 30.9.1996, s. 1.
     perusteltu eikä tosiasiallisia epäilyjä ole.
(1) SG(99)D6463, joka koskee Italian tasavallan Gruppo Tirrenia di
    Navigazione- yhtymälle myöntämien tukien tutkintamenettelyssä
    annettua lausuntoa, siltä osin kuin siinä päätetään keskeyttää
    sääntöjenvastaisiksi katsottujen tukien maksaminen.
(2) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.
                                                                         Verwaltungsgerichtshofin (Itävalta) 22.9.1999 teke-
                                                                         mällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö vali-
                                                                         tusasioissa 1. Metropol Treuhand Wirtschaftstreu-
                                                                         handgmbH vastaan Finanzlandesdirektion für Steiermark
                                                                         ja 2. Michael Stadler vastaan Finanzlandesdirektion für
                                                                                Vorarlberg
Euroopan yhteisöjen komission 22.10.1999 Belgian ku-
             ningaskuntaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-409/99)
                          (Asia C-405/99)
                                                                                (2000/C 20/20)
                           (2000/C 20/19)
                                                                         Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on pyytänyt 22.9.1999 te-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.10.1999 Euroo-               kemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian kuningas-                tuomioistuimen kirjaamoon 26.10.1999, Euroopan yhteisöjen
kuntaa vastaan. Kantajan asiamies on oikeudellinen neuvonan-             tuomioistuimelta valitusasioissa 1. Metropol Treuhand Wirt-
taja Götz zur Hausen ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o                 schaftstreuhandgmbH vastaan Finanzlandesdirektion für
oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz,                Steiermark ja 2. Michael Stadler vastaan Finanzlandesdirektion
Centre Wagner, Kirchberg.                                                für Vorarlberg ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:
                                                                         1. Onko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhden-
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
                                                                              mukaistamisesta 17.5.1977 annetun kuudennen neuvos-
tuin
                                                                              ton direktiivin 77/388/ETY (1) 17 artiklan 6 kohdan toista
                                                                              alakohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltio ei saa direktiivin
— toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut                       voimaantulon jälkeen rajoittaa tiettyjen ajoneuvojen osalta
     vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkitse-               suoritettavan veron vähennysoikeutta silloin, jos vähen-
     mistä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten                     nysoikeus on myönnetty näiden ajoneuvojen osalta ennen
     määräysten lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin                  direktiivin voimaantuloa hallintoviranomaisten tosiasialli-
     67/548/ETY mukauttamisesta tekniseen kehitykseen kah-                    sesti noudattaman käytännön perusteella?
     dennenkymmenennentoisen kerran 30 päivänä heinäkuuta
     1996 annetun komission direktiivin 96/54/EY (1) mukaisia
     velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin        2. Jos kysymykseen 1 annetaan myönteinen vastaus: Onko
     eikä varsinkaan sen 1 artiklan 1 ja 2 kohdan ja sen                      jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännönyhdenmu-
     2 artiklan 1 kohdan noudattamisen edellyttämiä lakeja,                   kaistamisesta 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston
     asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, ja                               direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 7 kohdan 1 virkettä
                                                                              tulkittava siten, että jäsenvaltio saa ilman 29 artiklassa
— velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeuden-                      tarkoitettua edeltävää neuvottelua budjetin vakauttamisek-
     käyntikulut.                                                             si kysymyksessä 1 mainitulla tavalla laajentaa olemassaole-
                                                                              vien vähennysoikeuden rajoituksia ajallisesti rajoittamatto-
                                                                              maksi ajaksi?
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                         (1) EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1.
EYn perustamissopimuksen 249 artiklan kolmannessa kohdas-
sa ja 10 artiklan ensimmäisessä alakohdassa määrätystä direk-
tiivien velvoittavuudesta johtuu, että jäsenvaltioiden, joille
direktiivi on osoitettu, on saavutettava direktiivissä säädetyt


title: Asia C-266/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 16.12.2010 (College van Beroep voor het Bedrijfslevenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Stichting Natuur en Milieu, Vereniging Milieudefensie ja Vereniging Goede Waar & Co. v. College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden, aiemmin College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen (Ympäristö — Kasvinsuojeluaineet — Direktiivi 91/414/ETY — Tiedon julkinen saatavuus — Direktiivit 90/313/ETY ja 2003/4/EY — Ajallinen soveltamisala — Ympäristötiedon käsite — Kaupallisten ja teollisten tietojen luottamuksellisuus)

text:
               19.2.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 55/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 16.12.2010 (College van Beroep voor het Bedrijfslevenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Stichting Natuur en Milieu, Vereniging Milieudefensie ja Vereniging Goede Waar & Co. v. College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden, aiemmin College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen
   (Asia C-266/09) (1)

   (Ympäristö - Kasvinsuojeluaineet - Direktiivi 91/414/ETY - Tiedon julkinen saatavuus - Direktiivit 90/313/ETY ja 2003/4/EY - Ajallinen soveltamisala - Ympäristötiedon käsite - Kaupallisten ja teollisten tietojen luottamuksellisuus)
   2011/C 55/13
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   College van Beroep voor het Bedrijfsleven

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Stichting Natuur en Milieu, Vereniging Milieudefensie ja Vereniging Goede Waar & Co.

      Vastaaja: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden, aiemmin College voor de toelating van bestrijdingsmiddelen

      Muu osapuoli: Bayer CropScience BV, Nederlandse Stichting voor Fytofarmacie

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Alankomaat) — Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15.7.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY (EYVL L 230, s. 1) 14 artiklan ja ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/4/EY (EUVL L 41, s. 26) 2 ja 4 artiklan tulkinta — Tiedon esittäminen kansallisille viranomaisille kasvinsuojeluaineen lupaa koskevassa menettelyssä, jossa vahvistetaan elintarvikkeissa tai juomissa mahdollisesti esiintyvän torjunta-aineen, sen jäämien tai muunnostuotteiden enimmäismäärä — Luottamuksellisuus ja yleinen etu

      Tuomiolauselma

               1)

               Ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/4/EY 2 artiklassa mainittua ”ympäristötiedon” käsitettä on tulkittava siten, että se sisältää tiedon, joka esitetään kasvinsuojeluaineen lupaa tai sen jatkamista koskevan kansallisen menettelyn yhteydessä ja joka liittyy elintarvikkeissa tai juomissa esiintyvän torjunta-aineen, sen jäämien tai muunnostuotteiden enimmäismäärän vahvistamiseen.

               2)

               Jos pääasiassa kyseessä olevan kaltainen tilanne ei kuulu kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15.7.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY 14 artiklan toisessa kohdassa lueteltuihin tilanteisiin, kyseisen 14 artiklan ensimmäisen kohdan säännöksiä on tulkittava siten, että niitä voidaan soveltaa ainoastaan siltä osin kuin ei vaikuteta direktiivin 2003/4 4 artiklan 2 kohdassa säädettyihin velvoitteisiin.

               3)

               Direktiivin 2003/4 4 artiklaa on tulkittava siten, että sen säännöksestä, jonka mukaan tiedon ilmaisemisella saavutettua yleistä etua on verrattava tiedon epäämisellä saavutettuun erityiseen etuun, seuraa, että vertaaminen on suoritettava kussakin toimivaltaisen viranomaisen käsiteltäväksi saatetussa yksittäistapauksessa, vaikka kansallinen lainsäätäjä vahvistaisikin yleisellä säännöksellä kriteerit, joiden avulla voidaan helpottaa kyseessä olevien etujen vertailua.

      (1)  EUVL C 267, 7.11.2009.


               9.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 37/1

         (2008/C 37/01)
   Tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan unionin virallinen lehti

         EUVL C 22, 26.1.2008

   Luettelo aiemmista julkaisuista

      EUVL C 8, 12.1.2008

      EUVL C 315, 22.12.2007

      EUVL C 297, 8.12.2007

      EUVL C 283, 24.11.2007

      EUVL C 269, 10.11.2007

      EUVL C 247, 20.10.2007

   Nämä tekstit ovat saatavilla:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Pharos SA:n 17.4.1998 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kolmannen jaoston asiassa T-105/96, Pharos SA vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 17.2.1998 antamasta tuomiosta (Asia C-151/98 P)

text:
4.7.98                  FI                   Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    C 209/21
(C-132/98) JesuÂs Corral García (Rec. 08/11628/95),              henä on MoiseÂs Bermejo Garde ja prosessiosoite Luxem-
(C-133/98) Atlansport, S.L. (Rec. 2.181/96), (C-134/98)          burgissa c/o C. Gómez de la Cruz, Euroopan yhteisöjen
Golden Meetings, S.A. (Rec. 08/2328/97), (C-135/98)              komissio, Centre Wagner.
Algavame, S.A. (Rec. 08/2249/97), (C-136/98) Tarragona
161. S.A. (Rec. 08/994/97), (C-137/98) Gesba, S.A. (Rec.
                                                                 Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
08/940/97), (C-138/98) Estació de Servei El Trevol S.L.
(Rec. 08/805/97), (C-139/98) Viladases, S.L. (Rec. 08/
12845/96), (C-140/98) Francisca Quesada Cobo (Rec. 08/           1. kumoaa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
7575/94), (C-141/98) Niteo, S.L. (Rec. 25/1110/96),                    mioistuimen asiassa T-183/96 17.2.1998 antaman tuo-
(C-142/98) Inmobiliaria Vilassarenca, S.A. (Rec. 08/2365/              mion (1),
97), (C-143/98) Covives CB (Rec. 43/530/96), (C-144/98)
Cable I Televisión de Catalunya, S.A. (Rec. 10.349/96),
(C-145/98) Inmobiliaria Moragas, S.A. (Rec. 10.348/96),          2. ratkaisee itse asian lopullisesti siten, että se
(C-146/98) Comunidad de Propietarios del Complejo
Urbanístico de las Calles Estudiantes, Brosa y Casas i                 Ð hyväksyy talous- ja sosiaalikomitean ensimmäisen
Amigo de Barcelona (Rec. 15.158/94), 30.1.1998 tekemil-                   oikeusasteen tuomioistuimessa esittämät vaatimuk-
lään päätöksillä asioissa (C-121/98) Sanyo Energy Spain                   set, joiden mukaan E:n nostama kanne on hylät-
Corporate, S.A. (Rec. 08/762/97), (C-122/98) Golf de                      tävä kokonaisuudessaan,
Viladecans, S.A. (Rec. ac. 08/3301/97 ja 08/3302/97),
(C-123/98) Savigi 89, S.A. (Rec. 08/665/97), (C-124/98)                Ð velvoittaa kunkin osapuolen vastaamaan omista
Explotaciones la Sota, S.L. (Rec. 08/960/97) ja (C-147/98)                oikeudenkäyntikuluistaan.
Bungy Fun Germany, GBDR (Rec. 43/1047/95), 25.2.1998
tekemillään päätöksillä asioissa (C-116/98) Gran Vía
                                                                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Zaragoza, S.A. (Rec. ac. 08/10942/96 ja 08/11959/96),
(C-118/98) Gran Vía Zaragoza, S.A. (Rec. ac. 08/10944/
96 ja 08/11961/96) ja (C-119/98) Gran Vía Zaragoza,              Virheellinen tosiseikkojen oikeudellinen määrittely ja
S.A. (Rec. ac. 08/10943 ja 08/11960) vastaan Administra-         Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilös-
ción Estatal de la Agencia Tributaria, seuraavaan kysy-          tösääntöjen 12 ja 21 artiklan virheellinen tulkinta: talous-
mykseen:                                                         ja sosiaalikomitean mukaan ensimmäisen oikeusasteen
                                                                 tuomioistuin ei voi oikeudellisesti määritellä valituksen-
                                                                 alaisessa tuomiossa sanktioituja E:n käyttämiä ilmaisuja ja
ºVoidaanko katsoa, että verovelvollisen ennen verollisen         sävyä yksinomaan epäkohteliaisuudeksi, vaan niitä on
liiketoiminnan tavanomaista aloittamista maksaman                pidettävä vakavampana tekona, joka on määriteltävä vir-
arvonlisäveron osalta 17 päivänä toukokuuta 1977 anne-           kamiehiin sovellettavan oikeuden noudattamatta jättämi-
tun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 17 artik-         seksi.
lassa säädetyn arvonlisäveron vähennysoikeuden käyttämi-
sen edellytyksenä voi petosten ehkäisemiseksi olla tiettyjen
                                                                 Tuomion perustelujen riittämättämyys ja henkilöstösääntö-
edellytysten täyttyminen, kuten nimenomaisen hakemuk-
                                                                 jen 86 ja 87 artiklan virheellinen tulkinta: ensimmäisen
sen tekeminen ennen kyseisen veron erääntymistä ja mai-
                                                                 oikeusasteen tuomioistuin on pitänyt seuraamusta selvästi
nittujen säännöllisten verollisten liiketoimien alkaminen
                                                                 suhteettomana yksinomaan konkreettisen toimenpiteen
tietyn ajan kuluessa, joka lasketaan mainitun hakemuksen
                                                                 sisällön perusteella, ottamatta huomioon erityistapaukseen
tekemisestä niin, että näiden edellytysten täyttymättä jää-
                                                                 liittyviä muita seikkoja ja arvioimatta niiden vaikutusta
misestä on seuraamuksena vähennysoikeuden menettämi-
                                                                 oikeudenkäyntimenettelyssä.
nen tai ainakin sen lykkääminen siihen asti, kunnes sään-
nölliset verolliset liiketoimet alkavat?º
                                                                 Suhteellisuusperiaatteen virheellinen soveltaminen ja hen-
                                                                 kilöstösääntöjen 12 ja 21 artiklan virheellinen tulkinta.
                                                                 (1) EYVL C 94, 28.3.1998, s. 22.
Talous- ja sosiaalikomitean 17.4.1998 tekemä valitus
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuimen kolmannen jaoston asiassa T-183/96, E. vastaan
talous- ja sosiaalikomitea, 17.2.1998 antamasta tuomiosta
                                                                 Pharos SA:n 17.4.1998 tekemä valitus Euroopan yhteisö-
                        (Asia C-150/98 P)                        jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kolmannen
                          (98/C 209/41)                          jaoston asiassa T-105/96, Pharos SA vastaan Euroopan
                                                                      yhteisöjen komissio, 17.2.1998 antamasta tuomiosta
                                                                                (Asia C-151/98 P)
Talous- ja sosiaalikomitea on valittanut 17.4.1998 Euroo-                                 (98/C 209/42)
pan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kolmannen
jaoston asiassa T-183/96, E. vastaan talous- ja sosiaaliko-      Pharos SA on valittanut 17.4.1998 Euroopan yhteisöjen
mitea, 17.2.1998 antamasta tuomiosta. Valittajan asiamie-        tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus-
 ---pagebreak--- C 209/22                 FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        4.7.98
asteen tuomioistuimen kolmannen jaoston asiassa T-105/               Ð ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätelmiin,
96, Pharos SA vastaan Euroopan yhteisöjen komissio,                       joiden mukaan komissiolla on oikeus pyytää eläinlää-
17.2.1998 antamasta tuomiosta. Valittajan edustajana on                   kekomitealta täydentävää lausuntoa: asetuksen 6 ja
asianajaja Alexandre Vandencasteele, Bryssel, ja prosessi-                8 artiklassa säännelty menettely on selkeä, täsmällinen
osoite Luxemburgissa asianajotoimisto Ernest Arendt, 8Ð                   ja ehdoton. Se kattaa tyhjentävästi kaikki vaihtoehdot
10 rue Mathias Hardt.                                                     eikä tarjoa komissiolle mitään mahdollisuutta toimia
                                                                          muulla kuin asetuksessa säädetyillä tavoin.
Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                     (1) EYVL L 224, 18.8.1990, s. 1.
Ð kumoaa Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
    teen tuomioistuimen kolmannen jaoston asiassa T-105/
    96, Pharos SA vastaan Euroopan yhteisöjen komissio,
    17.2.1998 antaman tuomion;
                                                                     Hoge Raad der Nederlandenin 22.4.1997 tekemällään
ja                                                                   päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa
                                                                     Staatssecretaris van FinancieÈn vastaan V. O. F. Coffeeshop
Ð toteaa asian olevan otettavissa välittömästi tutkitta-                                         ºSiberieÈº.
    vaksi ja hyväksyy valittajan alkuperäiset vaatimukset                                     (Asia C-158/98)
    sellaisina kuin ne on esitetty ensimmäisen oikeusasteen
    tuomioistuimessa, toisin sanoen:                                                           (98/C 209/43)
    Ð toteaa, että komissio on laiminlyönyt velvollisuu-             Hoge Raad der Nederlanden on pyytänyt 22.4.1997 teke-
         tensa jatkaa menettelyä, jonka tarkoituksena on             mällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo-
         valittajan valmistaman somatosalmin sisällyttämi-           mioistuimen kirjaamoon 24.4.1998, Euroopan yhteisöjen
         nen neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2377/90 (1)               tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Staatssecretaris
         liitteen II sellaisten aineiden luetteloon, joille ei ole   van FinancieÈn vastaan V. O. F. Coffeeshop ºSiberieÈº, seu-
         vahvistettava jäämien enimmäismäärää;                       raavaan kysymykseen:
    Ð velvoittaa komission suorittamaan valittajalle                 Onko kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (1)
         vahingonkorvauksena määrän, joka on väliaikai-              2 artiklaa tulkittava siten, että liikevaihtoverovelvolli-
         sesti vahvistettava 512 miljoonaksi Belgian fran-           suutta ei synny henkilölle, joka tarjoaa korvausta vastaan
         giksi (BEF) tai ainakin 353 miljoonaksi BEF:ksi;            toiselle henkilölle mahdollisuuden myydä kannabistuot-
                                                                     teita?
    Ð velvoittaa vastapuolen korvaamaan koko tästä
         muutoksenhakumenettelystä aiheutuneet oikeuden-             (1) EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1.
         käyntikulut sekä ensimmäisen oikeusasteen tuo-
         mioistuimen että nyt esillä olevan valituksen
         osalta;
tai
                                                                     Ufficio del Giudice di Pace di Genovan 28.3.1998 teke-
    Ð palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuo-
                                                                     mällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
         mioistuimelle uudelleen käsiteltäväksi.
                                                                     asiassa Soc. Eridania SpA vastaan Azienda Agricola S.
                                                                                Luca.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                           (Asia C-160/98)
                                                                                (98/C 209/44)
Oikeudelliset virheet, jotka liittyvät
Ð ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätelmiin,                Ufficio del Giudice di Pace di Genova on pyytänyt
    joiden mukaan komissio ei ole loukannut oikeusvar-               28.3.1998 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut
    muuden eikä luottamuksensuojan periaatetta tehdes-               Euroopan         yhteisöjen     tuomioistuimen     kirjaamoon
    sään neuvostolle asetuksen (ETY) N:o 2377/90 8 artik-            22.4.1998, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa
    lan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetun ehdotuksensa              Soc. Eridania SpA vastaan Azienda Agricola S. Luca
    vasta 11 kuukauden kuluttua, koska asetuksessa                   ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:
    (ETY) N:o 2377/90 käytetty ilmaus ºviipymättäº
    antaa komissiolle ºtiettyä harkinnanvaraaº: sekä ase-            1) Onko 25.7.1997 annettu asetus (EY) N:o 1188/97 (1)
    tuksen erikielisiin versioihin valitut ilmaukset että ase-            ja erityisesti sen 1 artiklan f alakohta pätevä neuvoston
    tuksen yleinen rakenne vahvistavat, että komissiolla ei               asetuksen (ETY) N:o 1785/81 (2) 3 artiklan 4 ja
    ole käytettävissään minkäänlaista harkinta-aikaa ehdo-                5 kohdan kannalta ja ETY:n perustamissopimuksen
    tuksensa tekemiseen neuvostolle uudesta farmakologi-                  190 artiklan kannalta arvioituna?;
    sesti vaikuttavasta aineesta ja että asetuksen 14 artik-
    lassa myönnettyyn väliaikaiseen lupaan ei näin ollen             2) Jos edelliseen kysmymykseen vastataan myöntävästi,
    nyt voida turvautua;                                                  onko 30.6.1981 annettu asetus (ETY) N:o 1785/81 ja


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (kuudes jaosto)  20 päivänä lokakuuta 2005 , asiassa C-505/04: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2001/19/EY — Tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroinen tunnustaminen — Sairaanhoitaja, hammaslääkäri, eläinlääkäri, kätilö, farmaseutti ja lääkäri — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti — Gibraltar)

text:
               10.12.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 315/7

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (kuudes jaosto)
   20 päivänä lokakuuta 2005,
   asiassa C-505/04: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2001/19/EY - Tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroinen tunnustaminen - Sairaanhoitaja, hammaslääkäri, eläinlääkäri, kätilö, farmaseutti ja lääkäri - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti - Gibraltar)
   (2005/C 315/12)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asiassa C-505/04, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 8.12.2004, Euroopan yhteisöjen komissio, (asiamiehenään H. Støvlbæk) vastaan Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta, (asiamiehenään S. Nwaokolo) yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: kuudennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä hoitava tuomari J.-P. Puissochet sekä tuomarit S. von Bahr ja A. Borg Barthet (esittelevä tuomari), julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja: R. Grass, on antanut 20.10.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä annettujen neuvoston direktiivien 89/48/ETY ja 92/51/ETY sekä yleissairaanhoidosta vastaavien sairaanhoitajien, hammaslääkäreiden, eläinlääkäreiden, kätilöiden, arkkitehtien, farmasian alan ja lääkäreiden toimintaa koskevien direktiivien 77/452/ETY, 77/453/ETY, 78/686/ETY, 78/687/ETY, 78/1026/ETY, 78/1027/ETY, 80/154/ETY, 80/155/ETY, 85/384/ETY, 85/432/ETY, 85/433/ETY ja 93/16/ETY muuttamisesta 14 toukokuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/19/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole Gibraltarin osalta antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 31, 5.2.2005.


title: Asia C-624/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vilniaus apygardos administracinis teismas (Liettua) on esittänyt 23.11.2015 – Litdana UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vilniaus apygardos administracinis teismas (Liettua) on esittänyt 23.11.2015 – Litdana UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Asia C-624/15)
   (2016/C 048/26)
   Oikeudenkäyntikieli: liettua

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Litdana UAB

      Vastaaja: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Ovatko direktiivin 2006/112 (1) 314 artiklan a alakohdan ja 226 artiklan 11 kohdan sekä 314 artiklan d alakohdan ja 226 artiklan 14 kohdan nojalla sallittuja kyseisiin säännöksiin perustuvat kansalliset säännökset ja/tai kansallinen käytäntö, jotka estävät verovelvollista soveltamasta voittomarginaalijärjestelmää, koska veroviranomaisten tekemässä verotarkastuksessa ilmenee, että luovutetuista tavaroista laadituissa arvonlisäverolaskuissa annettiin virheellisiä tietoja voittomarginaalijärjestelmän soveltamisesta ja/tai arvonlisäverosta vapauttamisesta, mutta verovelvollinen ei tiennyt eikä voinut tietää tätä?

               2)

               Onko direktiivin 2006/112 314 artiklaa tulkittava siten, että vaikka arvonlisäverolaskussa mainitaan, että tavarat on vapautettu arvonlisäverosta (direktiivin 2006/112 226 artiklan 11 kohta) ja/tai myyjä on soveltanut voittomarginaalijärjestelmää tavaroiden luovutuksiin (direktiivin 2006/112 226 artiklan 14 kohta), verovelvollisella on oikeus soveltaa voittomarginaalijärjestelmää vain, jos tavaroiden luovuttaja tosiasiallisesti soveltaa voittomarginaalijärjestelmää ja hoitaa asianmukaisesti arvonlisäveron maksamiseen liittyvät velvoitteensa (maksaa arvonlisäveroa voittomarginaalista kotivaltiossaan)?

      (1)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1).


title: Asia T-415/16: Kanne 31.7.2016 – Almashreq Investment Fund v. neuvosto

text:
               3.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 364/20

      Kanne 31.7.2016 – Almashreq Investment Fund v. neuvosto
      (Asia T-415/16)
      (2016/C 364/19)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Almashreq Investment Fund (Damaskos, Syyria) (edustaja: asianajaja E. Ruchat)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  toteamaan, että kanne on otettava tutkittavaksi ja että se on perusteltu

                  —

                  tämän vuoksi kumoamaan 27.5.2016 annetun päätöksen (YUTP) 2016/850 ja sitä seuranneet täytäntöönpanotoimet siltä osin kuin ne koskevat kantajaa

                  —

                  velvoittamaan Euroopan unionin neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kantaja vetoaa kanteensa tueksi viiteen kanneperusteeseen, jotka ovat olennaisilta osiltaan samat tai samankaltaiset kuin asiassa T-411/16, Syriatel Mobile Telecom v. neuvosto, esitetyt kanneperusteet.


title: Asia T-125/09: Kanne 26.3.2009 — Gruener Janura v. SMHV — Centum Aqua Marketing (HUNDERTWASSER)

text:
               6.6.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/17

         Kanne 26.3.2009 — Gruener Janura v. SMHV — Centum Aqua Marketing (HUNDERTWASSER)
   (Asia T-125/09)
   2009/C 129/30
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Gruener Janura AG (edustaja: asianajaja P. Endres)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Centum Aqua Marketing GmbH (Magdeburg, Saksa)

      Vaatimukset

               —

               hakemus nro 4491891 tavaramerkin ”HUNDERTWASSER” rekisteröimisestä seuraaviin luokkiin kuuluvia tavaroita ja palveluja varten on hylättävä:

                           —

                           luokka 20: puusta, korkista, ruo'osta, rottingista, pajusta, sarvesta, luusta, norsunluusta, valaanluusta, simpukasta, meripihkasta, helmiäisestä, merenvahasta ja kaikkien näiden aineiden korvikkeista tai muovista tehdyt tavarat, jotka eivät sisälly muihin luokkiin;

                           —

                           luokka 30: sokeri, riisi, tapioka, saago, kahvinkorvike; jauhot ja viljavalmisteet, leipä, leivonnaiset; hunaja, siirappi; hiiva, leivinjauhe; suola, sinappi; etikka, kastikkeet (mauste-); mausteet; jää; makeiset, hattara;

                           —

                           luokka 31: maatalous-, puutarha- ja metsätaloustuotteet ja viljat, jotka eivät sisälly muihin luokkiin; elävät eläimet; tuoreet hedelmät ja vihannekset; siemenet, luonnonkasvit ja -kukat; eläinten ravintoaineet, maltaat; biologisesti viljellyt tuotteet, kukat, asetelmat, kasviasetelmat, ruukkukasvit;

                           —

                           luokka 35: mainonta, markkinointisuunnitelmat;

                           —

                           luokka 39: kuljetus; tavaroiden pakkaus ja varastointi; matkojen järjestäminen, näyttelyopastukset, opastukset kaupungeissa ja rakennuksissa, matkailualan tarjoukset, valmismatkat.

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Centum Aqua Marketing GmbH

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”HUNDERTWASSER” luokkiin 20, 25, 30, 31, 32, 35, 39 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten (hakemus nro 4491891)

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: kantaja

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: sanamerkki ”FRIEDENSREICH HUNDERTWASSER” luokkiin 3, 16, 19, 24, 25, 27, 32 ja 33 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten (yhteisön tavaramerkki nro 1825629) sekä sanamerkki ”HUNDERTWASSER” luokkiin 14, 16, 18, 19, 21, 24, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten (yhteisön tavaramerkki nro 1931393)

      Väiteosaston ratkaisu: väite osittain hylätty

      Valituslautakunnan ratkaisu: väiteosaston ratkaisu kumottu, valitus osittain hyväksytty ja hakemus osittain hylätty

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan virheellinen soveltaminen, koska asiassa vastakkain olevien tavaramerkkien välillä on sekaannusvaara.


title: Asia C-456/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 10.10.2012 — Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel ja O v. B

text:
               26.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 10.10.2012 — Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel ja O v. B
   (Asia C-456/12)
   2013/C 26/33
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Raad van State

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel ja O

      Muu osapuoli: B

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2004/38/EY (1), siltä osin kuin kyse on unionin kansalaisen perheenjäsenten oleskeluoikeudelle asetettavista edellytyksistä, kun kyseiset perheenjäsenet ovat kolmannen maan kansalaisia, sovellettava analogisesti kuten Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-370/90 Singh, (2) ja asiassa C-291/05, Eind, (3) antamissa tuomioissa, jos unionin kansalainen palaa jäsenvaltioon, jonka kansalainen hän on, sen jälkeen kun hän on oleskellut toisessa jäsenvaltiossa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 21 artiklan 1 kohdan puitteissa sekä kyseisen sopimuksen 56 artiklassa tarkoitettuna palvelujen vastaanottajana?

               2)

               Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, edellytetäänkö unionin kansalaisen oleskelulta toisessa jäsenvaltiossa tiettyä vähimmäiskestoa, jotta hänen perheenjäsenellään, joka on kolmannen valtion kansalainen, on oikeus oleskella jäsenvaltiossa, jonka kansalainen unionin kansalainen on ja jonne hän palaa?

               3)

               Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voiko tämä edellytys täyttyä myös, jos oleskelu ei ole yhtäjaksoista vaan tapahtuu tietyin väliajoin, kuten viikoittaisena oleskeluna viikonloppuisin tai säännöllisinä vierailuina?
               [– –]

               4)

               Onko käsiteltävän asian olosuhteissa perheenjäsen, joka on kolmannen maan kansalainen, menettänyt mahdollisen unionin oikeuteen perustuvan oleskeluoikeuden sen aikavälin johdosta, joka on kulunut unionin kansalaisen palaamisesta jäsenvaltioon, jonka kansalainen hän on, siihen kun perheenjäsen, joka on kolmannen maan kansalainen, saapui kyseiseen jäsenvaltioon?

      (1)  EUVL L 158, s. 77.

      (2)  Tuomio 7.7.1992, Kok., s. I-4265.

      (3)  Tuomio 11.12.2007, Kok., s. I-10719.


title: Asia F-13/07: Kanne 7.2.2007 — Salvatore Scozzaro v. Euroopan lääkearviointivirasto

text:
               14.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/56

         Kanne 7.2.2007 — Salvatore Scozzaro v. Euroopan lääkearviointivirasto
   (Asia F-13/07)
   (2007/C 82/119)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Salvatore Scozzaro (Broxbourne, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ja E. Marchal)

      Vastaaja: Euroopan lääkearviointivirasto (EMEA)
   Vaatimukset

               —

               Päätöksen, joka on tehty 31.3.2006 ja jolla Euroopan lääkearviointiviraston johtaja on hylännyt kantajan pyynnön saattaa asia työkyvyttömyyslautakunnan ratkaistavaksi, ja 25.10.2006 tehdyn vahvistavan päätöksen kumoaminen.

               —

               Euroopan lääkearviointivirasto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Väliaikaisena toimihenkilönä Euroopan lääkearviointivirastossa työskennellyt kantaja joutui 17.3.2005 työtapaturman uhriksi, minkä seurauksena hän ei kyennyt hoitamaan työtehtäviään. Hänelle ilmoitettiin 14.2.2006, ettei hänen työsopimustaan uusittaisi 15.10.2006 jälkeen. Hänen pyyntönsä saattaa asia työkyvyttömyyslautakunnan ratkaistavaksi hylättiin.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa erityisesti yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 31 artiklan ensimmäisen kohdan ja 33 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan rikkomiseen, sellaisina kuin virkamiestuomioistuin on tulkinnut näitä säännöksiä asiassa F-119/05, Gesner vastaan SMHV, 16.1.2007 antamassaan tuomiossa (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa).


title: Asia F-55/10: Kanne 9.7.2010 — Moschonaki v. komissio

text:
               11.9.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 246/43

         Kanne 9.7.2010 — Moschonaki v. komissio
   (Asia F-55/10)
   ()
   2010/C 246/76
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Crysanthe Moschonaki (Bryssel, Belgia) (edustaja: N. Lhoëst)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Vaatimus sellaisen päätöksen kumoamisesta, jolla jätettiin ottamatta huomioon kantajan avustaja — kirjastonhoitajan virkaa koskeva hakemus ja komission velvoittaminen maksamaan kantajalle korvaus aineellisesta ja aineettomasta vahingosta.

      Vaatimukset

               —

               nimittävän viranomaisen 30.9.2009 tekemä päätös, jolla se jätti ottamatta huomioon kantajan hakemuksen, joka koski ilmoituksessa KOM/2009/1379 tarkoitettua avustaja — kirjastonhoitajan virkaa käännöstoimen pääosaston D-linjan 3 yksikössä, on kumottava

               —

               siltä osin kuin tarpeellista, on kumottava nimittävän viranomaisen 31.3.2010 tekemä päätös hylätä kantajan henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukainen, 28.12.2009 tekemä valitus

               —

               kantajalle on maksettava 30 000 euroa korvauksena hänelle aiheutuneesta aineellisesta ja aineettomasta vahingosta

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.