title: Asia C-482/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.9.2011 (Court of Appealin (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Budějovický Budvar, národní podnik v. Anheuser-Busch, Inc. (Tavaramerkit — Direktiivi 89/104/ETY — 9 artiklan 1 kohta — Käytön sallimisen käsite — Käytön sallimisesta johtuvat rajoitukset — Rajoituksiin liittyvän määräajan alkamisajankohta — Edellytykset, joiden on täytyttävä, jotta rajoituksiin liittyvä määräaika alkaa kulua — 4 artiklan 1 kohdan a alakohta — Kahden saman tavaramerkin rekisteröinti samoja tavaroita varten — Tavaramerkin tehtävät — Vilpitön samanaikainen käyttö)

text:
               12.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.9.2011 (Court of Appealin (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Budějovický Budvar, národní podnik v. Anheuser-Busch, Inc.
   (Asia C-482/09) (1)

   (Tavaramerkit - Direktiivi 89/104/ETY - 9 artiklan 1 kohta - Käytön sallimisen käsite - Käytön sallimisesta johtuvat rajoitukset - Rajoituksiin liittyvän määräajan alkamisajankohta - Edellytykset, joiden on täytyttävä, jotta rajoituksiin liittyvä määräaika alkaa kulua - 4 artiklan 1 kohdan a alakohta - Kahden saman tavaramerkin rekisteröinti samoja tavaroita varten - Tavaramerkin tehtävät - Vilpitön samanaikainen käyttö)
   2011/C 331/04
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Budějovický Budvar, národní podnik

      Vastapuoli: Anheuser-Busch, Inc.

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY (EYVL 1989, L 40, s. 1) 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 9 artiklan 1 kohdan tulkinta — Käytön sallimisesta johtuvat rajoitukset — Käytön sallimisen käsite — Yhteisön oikeuteen perustuva käsite? — Mahdollisuus soveltaa asiaa koskevia kansallisia säännöksiä, mukaan lukien säännöksiä kahden saman tavaramerkin vilpittömästä samanaikaisesta käytöstä

      Tuomiolauselma

               1)

               Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu käytön salliminen on unionin oikeuden käsite, eikä aikaisemman tavaramerkin haltijan voida katsoa sallineen sitä, että kolmas on jo kauan ja vakiintuneesti käyttänyt vilpittömästi sellaista myöhempää tavaramerkkiä, joka on sama kuin kyseisen haltijan tavaramerkki, tavalla, josta kyseinen haltija on jo pitkään tiennyt, jos viimeksi mainitulla ei ole ollut mitään mahdollisuutta vastustaa tätä käyttöä.

               2)

               Aikaisemman tavaramerkin rekisteröinti asianomaisessa jäsenvaltiossa ei ole edellytys, jonka on täytyttävä, jotta direktiivin 89/104 9 artiklan 1 kohdassa säädetty käytön sallimisesta johtuviin rajoituksiin liittyvä määräaika alkaisi kulua. Edellytykset, joiden on täytyttävä, jotta kyseinen rajoituksiin liittyvä määräaika alkaisi kulua, ja joiden täyttyminen kansallisen tuomioistuimen on tutkittava, ovat ensinnäkin myöhemmän tavaramerkin rekisteröinti asianomaisessa jäsenvaltiossa, toiseksi se, että kyseisen tavaramerkin rekisteröintiä on haettu vilpittömässä mielessä, kolmanneksi se, että myöhemmän tavaramerkin haltija on käyttänyt tavaramerkkiään siinä jäsenvaltiossa, jossa se on rekisteröity, sekä neljänneksi se, että aikaisemman tavaramerkin haltija on tietoinen myöhemmän tavaramerkin rekisteröinnistä ja käyttämisestä sen rekisteröinnin jälkeen.

               3)

               Direktiivin 89/104 4 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että aikaisemman tavaramerkin haltija ei voi saada julistettua mitättömäksi tavaramerkkinsä kanssa samanlaista myöhempää tavaramerkkiä, jota käytetään samoja tavaroita varten, tilanteessa, jossa näitä kahta tavaramerkkiä on käytetty pitkään vilpittömästi ja samanaikaisesti, koska tämä käyttö ei pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa aiheuta tai voi aiheuttaa vahinkoa tavaramerkin keskeiselle tehtävälle eli tavaroiden tai palvelujen alkuperän takaamiselle kuluttajille.

      (1)  EUVL C 24, 30.1.2010.


title: Asia T-24/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 6.10.2009 — MABB v. komissio (Valtiontuet — Maanpäälliset digitaalitelevisiolähetykset — Saksan viranomaisten myöntämä tuki yleisradioyhtiöille, jotka käyttävät maanpäällistä digitaalitelevisioverkkoa (DVB-T) Berlin-Brandenburgissa — Päätös, jolla tuki julistettiin yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja jolla määrättiin tuen takaisinperimisestä — Kumoamiskanne — Toimi ei koske henkilöä erikseen — Tutkimatta jättäminen)

text:
               21.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/39

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 6.10.2009 — MABB v. komissio
   (Asia T-24/06) (1)

   (Valtiontuet - Maanpäälliset digitaalitelevisiolähetykset - Saksan viranomaisten myöntämä tuki yleisradioyhtiöille, jotka käyttävät maanpäällistä digitaalitelevisioverkkoa (DVB-T) Berlin-Brandenburgissa - Päätös, jolla tuki julistettiin yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja jolla määrättiin tuen takaisinperimisestä - Kumoamiskanne - Toimi ei koske henkilöä erikseen - Tutkimatta jättäminen)
   2009/C 282/73
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Medienanstalt Berlin-Brandenburg (MABB) (Berliini, Saksa) (edustajat: aluksi asianajaja M. Schütte ja solicitor B. Immenkamp, sittemmin M. Schütte)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: H. van Vliet ja K. Gross)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Deutscher Kabelverband eV (Berliini, Saksa) (edustajat: asianajajat K. Struckmann, C. Arhold ja N. Wimmer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valtiontuesta, jonka Saksan liittotasavalta on myöntänyt maanpäällisten digitaalitelevisiolähetysten (DVB-T) aloittamiseen Berlin-Brandenburgissa 9.11.2005 tehdyn komission päätöksen 2006/513/EY (EUVL 2006, L 200, s. 14) kumoamisvaatimus

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Medienanstalt Berlin-Brandenburg (MABB) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 86, 8.4.2006.


title: Asia C-36/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 10.9.2015 – Euroopan komissio v. Puolan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Maakaasun sisämarkkinat — Direktiivi 2009/73/EY — Valtiollinen interventio, jolla velvoitetaan soveltamaan kansallisen viranomaisen hyväksymiä toimitushintoja — Ajallisesti rajoittamaton toimenpide — Toimenpiteen tarpeellisuutta ja sen soveltamisen yksityiskohtia koskevan pakollisen säännöllisen valvonnan puuttuminen — Soveltaminen käyttäjien rajattomaan ryhmään ilman erottelua asiakkaiden tai erityistilanteiden mukaan — Oikeasuhteisuus)

text:
               3.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 363/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 10.9.2015 – Euroopan komissio v. Puolan tasavalta
   (Asia C-36/14) (1)

   ((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Maakaasun sisämarkkinat - Direktiivi 2009/73/EY - Valtiollinen interventio, jolla velvoitetaan soveltamaan kansallisen viranomaisen hyväksymiä toimitushintoja - Ajallisesti rajoittamaton toimenpide - Toimenpiteen tarpeellisuutta ja sen soveltamisen yksityiskohtia koskevan pakollisen säännöllisen valvonnan puuttuminen - Soveltaminen käyttäjien rajattomaan ryhmään ilman erottelua asiakkaiden tai erityistilanteiden mukaan - Oikeasuhteisuus))
   (2015/C 363/08)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Herrmann ja M. Patakia)

      Vastaaja: Puolan tasavalta (asiamies: B. Majczyna)

      Tuomiolauselma

               1)

               Puolan tasavalta ei ole noudattanut maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/55/EY kumoamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/73/EY 3 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on ottanut käyttöön valtiollisen interventiojärjestelmän, jolla energiayritykset velvoitetaan ilman ajallista rajoitusta soveltamaan l’Urzad Regulacji Energetykin (energiasääntelyvirasto) pääjohtajan hyväksymiä hintoja maakaasutoimituksiin, eikä kansallisessa oikeudessa velvoiteta kansallisia hallintoelimiä säännöllisesti tarkastamaan niiden tarpeellisuutta ja soveltamisen yksityiskohtia kaasualalla kyseisen alan kehittymisen mukaisesti ja koska kyseistä interventiota sovelletaan rajoittamattomaan käyttäjien tai asiakkaiden piiriin tekemättä eroa asiakkaiden tai eri ryhmiin kuuluvien asiakkaiden tilanteiden mukaan.

               2)

               Puolan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 85, 22.3.2014.


title: Asia T-156/11: Kanne 15.3.2011 — Since Hardware (Guangzhou) v. neuvosto

text:
               16.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 120/18

         Kanne 15.3.2011 — Since Hardware (Guangzhou) v. neuvosto
   (Asia T-156/11)
   2011/C 120/40
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Since Hardware (Guangzhou) Co. Ltd (Guangzhou, Kiinan kansantasavalta) (edustajat: asianajajat V. Akritidis ja Y. Melin)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien Since Hardware (Guangzhou) Co., Ltd:n tuottamien silityslautojen tuonnissa 20.12.2010 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1243/2010 (1)

               —

               velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste koskee sitä, ettei perusasetuksen (2) 5 artiklan nojalla aloitettu alkuperäinen tutkimus ei voi koskea yhtä yhtiötä erikseen, vaan sen on koskettava yhtä tai useampaa maata ja kaikkia niissä sijaitsevia yrityksiä. Kantaja vetoaa tältä osin seuraaviin seikkoihin:

                           —

                           riidan kohteena oleva asetus rikkoo perusasetuksen 5 artiklaa ja erityisesti 5 artiklan 9 kohtaa, luettuna yhdessä asetuksen 17 artiklan ja tulkittuna yhdenmukaisesti WTO:n oikeuden kanssa, koska siinä ei sallita uuden polkumyyntimenettelyn aloittamista yhden yrityksen osalta

                           —

                           riidan kohteena oleva asetus rikkoo perusasetuksen 9 artiklan 4–6 kohtaa, tulkittuna WTO:n oikeuden mukaisesti, koska siinä ei sallita polkumyyntitullien käyttöön ottamista yhden yrityksen osalta, vaan siinä vaaditaan, että tullit määrätään kaikille yhdessä tai useammassa maassa sijaitseville yrityksille

                           —

                           riidan kohteena oleva asetus rikkoo perusasetuksen 9 artiklan 3 kohtaa, jonka mukaan sellaisen yrityksen nollatulli, johon sovelletaan polkumyyntimenettelyä, voidaan tutkia uudelleen vain perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisessa myöhemmässä tarkastelussa; kantaja väittää toissijaisesti, että komissio on de facto suorittanut nollatullin uudelleentarkastelun perusasetuksen 9 artiklan 3 kohdan, tulkittuna WTO:n valituselimen raportin mukaisesti, vastaisesti

               2)

               Toinen kanneperuste koskee perusasetuksen 3 artiklan ja erityisesti sen 2, 3 ja 5 kohdan rikkomista, koska polkumyyntitullit on määrätty ilman, että unionin teollisuudelle on osoitettu aiheutuneen vahinkoa tutkimusajanjakson aikana.

               3)

               Kolmas kanneperuste koskee unionin oikeuden rikkomista, koska kantajalle ei ole myönnetty markkinataloudessa toimivan yrityksen asemaa. Kantaja väittää tältä osin seuraavaa:

                           —

                           päätös olla myöntämättä kantajalle markkinataloudessa toimivan yrityksen asemaa on tehty perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan viimeisen alakohdan, sellaisena kuin sitä on tulkittu unionin yleisen tuomioistuimen oikeuskäytännössä, vastaisesti niiden Euroopan komission tietojen perusteella, jotka koskevat vaikutusta, joka tällä päätöksellä on kantajan polkumyyntimarginaaliin

                           —

                           komission kantajalle asettama todistustaakka, joka koskee markkinataloudessa toimimisen osoittamista, on kohtuuton ja loukkaa unionin oikeuden yleisiä oikeusperiaatteita ja erityisesti hyvän hallinnon periaatetta.

      (1)  EUVL L 338, s. 21.

      (2)  Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30.11.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1225/2009 (EUVL L 343, s. 51).


title: Asia C-501/06 P: Valitus, jonka GlaxoSmithKline Services Unlimited (GSK), aikaisemmin Glaxo Wellcome plc, on tehnyt 11.12.2006 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu neljäs jaosto) asiassa T-168/01, GlaxoSmith-Kline Services Unlimited v. Euroopan yhteisöjen komissio, 27.9.2006 antamasta tuomiosta

text:
               24.2.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 42/11

         Valitus, jonka GlaxoSmithKline Services Unlimited (GSK), aikaisemmin Glaxo Wellcome plc, on tehnyt 11.12.2006 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu neljäs jaosto) asiassa T-168/01, GlaxoSmith-Kline Services Unlimited v. Euroopan yhteisöjen komissio, 27.9.2006 antamasta tuomiosta
   (Asia C-501/06 P)
   (2007/C 42/18)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Valittaja: GlaxoSmithKline Services Unlimited, aikaisemmin Glaxo Wellcome plc (edustajat: I. Forrester, QC, New York Barin jäsen J. Venit, asianajaja S. Martínez Lage, Δικηγόρος A. Komninos, asianaja A. Schulz)

      Muut osapuolet: Euroopan yhteisöjen komissio, European Association of Euro Pharmaceutical Companies (EAEPC), Bundesverband der Arzneimittel-Importeure eV, Spain Pharma, SA, Asociación de exportadores españoles de productos farmacéuticos (Aseprofar)
   Vaatimukset
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion siltä osin kuin siinä hylätään GSK:n vaatimus riidanalaisen päätöksen 1 artiklan kumoamisesta, taikka toteuttaa muut lain vaatimat toimenpiteet

               —

               velvoittaa muut osapuolet korvaamaan GSK:n oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja väittää, että valituksenalainen tuomio on kumottava siltä osin kuin siinä hylätään GSK:n vaatimus riidanalaisen päätöksen 1 kohdan kumoamisesta, seuraavain perustein:

               —

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on erehtynyt tehdessään sen päätelmän, että yleiset myyntiehdot aiheuttavat kilpailunvastaisia vaikutuksia ja siten niillä rikotaan perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa, eikä se ole arvioinut asianmukaisesti niiden tosiasiallista oikeudellista ja taloudellista asiayhteyttä. Lisäksi (i) merkkien välinen hintakilpailu, johon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tuomiossaan viittaa, on itsessään tulos markkinoiden vääristymisestä, ja (ii) ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tukeutui väitettyihin marginaalisiin etuihin, joita tuojamaiden loppukuluttajat ovat voineet saada espanjalaisten tukkumyyjien osallistumisesta merkkien väliseen kilpailuun.

               —

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelta puuttui toimivalta tehdä tosiasioita koskevia päätelmiä niistä mahdollisista vaikutuksista, jotka kohdistuvat potilaisiin ja niihin, jotka maksavat heidän lääkkeensä, koska komission riidanalaisessa päätöksessä ei ole tälle mitään perustaa,


title: Asia T-364/15: Kanne 4.7.2015 – ADR Center v. komissio

text:
               14.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 302/63

         Kanne 4.7.2015 – ADR Center v. komissio
   (Asia T-364/15)
   (2015/C 302/78)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: ADR Center Srl (Rooma, Italia) (edustaja: asianajaja L. Tantalo)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin:

               —

               kumoaa komission 4.5.2015 tekemän päätöksen C(2015) 3117 final

               —

               toissijaisesti, toteaa kaikki komission perusteettomiksi katsomat kustannukset tukikelpoisiksi

               —

               velvoittaa vastaajan ja mahdolliset väliintulijat korvaamaan tästä menettelystä kantajalle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut unionin yleisen tuomioistuimen vahvistaman määrän mukaisesti.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäisen kanneperusteen mukaan riidanalainen päätös on kumottava sillä perusteella, että komissiolta puuttuu toimivalta antaa takaisinperintämääräys sopimusasioissa.

               2.

               Toisen kanneperusteen mukaan riidanalainen päätös on kumottava sillä perusteella, että päätös perustuu tosiseikkoja koskeviin virheisiin ja arviointivirheisiin.

               3.

               Kolmannen kanneperusteen mukaan riidanalainen päätös on kumottava sillä perusteella, että komissio ylitti toimivaltansa.

               4.

               Neljännen kanneperusteen mukaan riidanalainen päätös on kumottava sillä perusteella, että komissio laiminlöi perusteluvelvollisuutensa.


title: Asia T-3/16: Kanne 4.1.2016 – Allstate Insurance v. SMHV (DRIVEWISE)

text:
               29.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 78/34

         Kanne 4.1.2016 – Allstate Insurance v. SMHV (DRIVEWISE)
   (Asia T-3/16)
   (2016/C 078/46)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Allstate Insurance Company (Northfield, Illinois, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja G. Würtenberger)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Menettely SMHV:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki DRIVEWISE – Rekisteröintihakemus nro 13 455 019

      Riidanalainen päätös: SMHV:n toisen valituslautakunnan 8.10.2015 asiassa R 956/2015-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa toisen valituslautakunnan 8.10.2015 tekemän päätöksen asiassa R 956/2015-2, joka koskee yhteisön tavaramerkkihakemusta nro 013 455 019 ”DRIVEWISE”

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa sekä 2 kohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklaa on rikottu.


title: Yhdistetyt asiat C-244/10 ja C-245/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 22.9.2011 (Bundesverwaltungsgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Mesopotamia Broadcast A/S METV (asia C-244/10) ja Roj TV A/S (asia C-245/10) v. Saksan liittotasavalta (Direktiivi 89/552/ETY — Televisiolähetystoiminta — Jäsenvaltion mahdollisuus kieltää alueellaan toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen televisiolähetystoiminnan harjoittajan toiminta — Kansojen välisen yhteisymmärryksen vahingoittamiseen perustuva syy)

text:
               12.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 22.9.2011 (Bundesverwaltungsgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Mesopotamia Broadcast A/S METV (asia C-244/10) ja Roj TV A/S (asia C-245/10) v. Saksan liittotasavalta
   (Yhdistetyt asiat C-244/10 ja C-245/10) (1)

   (Direktiivi 89/552/ETY - Televisiolähetystoiminta - Jäsenvaltion mahdollisuus kieltää alueellaan toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen televisiolähetystoiminnan harjoittajan toiminta - Kansojen välisen yhteisymmärryksen vahingoittamiseen perustuva syy)
   2011/C 331/06
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesverwaltungsgericht

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Broadcast A/S METV (asia C-244/10) ja Roj TV A/S (asia C-245/10)

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesverwaltungsgericht — Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 3.10.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY (EYVL L 298, s. 23), sellaisena kuin se on muutettuna 30.6.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/36/EY (EYVL L 202, s. 60), 2 a artiklan ja 22 a artiklan tulkinta — Jäsenvaltion viranomaisten kansojen välistä yhteisymmärrystä koskevan periaatteen loukkaamisen perusteella toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle televisiolähetystoiminnan harjoittajalle asettama toimintakielto — Sen sulkeminen pois vastaanottavan jäsenvaltion toimivallasta, että tämä valtio voi rajoittaa alueellaan muista jäsenvaltioista peräisin olevien televisiolähetysten lähettämistä sellaisin perustein, jotka kuuluvat direktiivillä 89/552/ETY yhteen sovitettuihin aloihin — Kansojen välistä yhteisymmärrystä koskevan periaatteen loukkaamisen hyväksyttävyys kiellon perusteena kyseisellä direktiivillä yhteen sovitetuilla aloilla

      Tuomiolauselma

   Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 3.10.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 30.6.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/36/EY, 22 a artiklaa on tulkittava siten, että pääasioiden oikeudenkäyntien kohteena olevien kaltaisten seikkojen, jotka kuuluvat kansojen välisen yhteisymmärryksen vahingoittamisen kieltoa koskevan kansallisen oikeussäännön piiriin, on katsottava sisältyvän kyseisessä artiklassa esitettyyn käsitteeseen ”yllyttäminen vihaan rodun, sukupuolen, uskonnon tai kansallisuuden perusteella”. Kyseisellä artiklalla ei estetä sitä, että jäsenvaltio ryhtyy 5.8.1964 annetun yhdistyslain (Gesetz zur Regelung des öffentlichen Vereinsrechts), sellaisena kuin se on muutettuna 21.12.2007 annetun lain 6 §:llä, kaltaisen yleisen lainsäädännön perusteella toimenpiteisiin toiseen jäsenvaltioon sijoittautunutta televisiolähetystoiminnan harjoittajaa kohtaan sen vuoksi, että sen toiminta ja tavoitteet ovat kansojen välisen yhteisymmärryksen vahingoittamista koskevan kiellon vastaisia, kunhan näillä toimenpiteillä ei estetä kyseisen toiminnanharjoittajan toisesta jäsenvaltiosta lähettämien televisio-ohjelmien varsinaista edelleen lähettämistä sen jäsenvaltion alueella, missä ne vastaanotetaan, ja tämän seikan tutkiminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävä.

      (1)  EUVL C 234, 28.8.2010.


title: Asia C-328/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Sibiu (Romania) on esittänyt 2.7.2015 – Andreea Corina Târșia v. Romanian valtio, Universitatea ”Lucian Blaga” Sibiu ja Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării

text:
               30.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 191/2

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Sibiu (Romania) on esittänyt 2.7.2015 – Andreea Corina Târșia v. Romanian valtio, Universitatea ”Lucian Blaga” Sibiu ja Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării
   (Asia C-328/15)
   (2016/C 191/02)
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunalul Sibiu

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Andreea Corina Târșia

      Vastaaja: Romanian valtio, Universitatea ”Lucian Blaga” Sibiu ja Consiliul Național pentru Combaterea Discriminării
   Euroopan unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on 14.4.2016 antamallaan määräyksellä todennut, että se ei selvästi ole toimivaltainen vastaamaan Tribunalul Sibiun 8.6.2015 tekemällään päätöksellä esittämään kysymykseen.


title: Asia F-55/13: Virkamiestuomioistuimen tuomio (yhden tuomarin kokoonpano) 18.12.2015 – De Nicola v. EIP (Henkilöstö — EIP:n henkilökunta — Arviointi — Vuoden 2011 arviointikertomus — Muutoksenhakukomitean päätöksen lainvastaisuus — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/90

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (yhden tuomarin kokoonpano) 18.12.2015 – De Nicola v. EIP
   (Asia F-55/13) (1)

   ((Henkilöstö - EIP:n henkilökunta - Arviointi - Vuoden 2011 arviointikertomus - Muutoksenhakukomitean päätöksen lainvastaisuus - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2016/C 048/100)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (edustaja: asianajaja L. Isola)

      Vastaaja: Euroopan investointipankki (EIP) (asiamiehet: G. Nuvoli ja F. Martin, avustajanaan asianajaja A. Dal Ferro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus vuotta 2011 koskevan kantajan suoritusten arviointikertomuksen kumoamisesta.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan investointipankin muutoksenhakukomitean 18.12.2012 tekemä päätös kumotaan.

               2)

               Lausunnon antaminen vuoden 2011 arviointikertomuksen ja kaikkien siihen liittyvien, sen jälkeisten ja sitä edeltävien toimien kumoamisvaatimuksesta raukeaa.

               3)

               Kanne hylätään muilta osin.

               4)

               Euroopan investointipankki vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Carlo De Nicolan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 226, 3.8.2013, s. 26.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 12 päivänä kesäkuuta 2003 asiassa C-148/01, Helleenien tasavalta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (EMOTR – Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen – Maidon lisämaksu – Viivästyskorot – Päätöksen 2001/137/EY osittaista kumoamista koskeva vaatimus)

text:
23.8.2003                FI                              Euroopan unionin virallinen lehti                                           C 200/5
2)    Kumotaan Euroopan yhteisöjen komission 15.2.1999 päivät-             2)    Helleenien tasavalta ja Euroopan yhteisöjen komissio vastaavat
      tyyn kirjeeseen sisältynyt päätös, jolla komissio kuittasi velkansa        omista oikeudenkäyntikuluistaan.
      CCRE:lle tältä olevalla vastasaamisellaan.
                                                                           3)    Saksan liittotasavalta ja Espanjan kuningaskunta vastaavat
3)    Komissio velvoitetaan korvaamaan CCRE:n oikeudenkäyntikulut                omista oikeudenkäyntikuluistaan.
      ensimmäisessä oikeusasteessa ja muutoksenhaussa sekä vastaa-
      maan omista kuluistaan.
                                                                           (1) EYVL C 173, 16.6.2001.
(1) EYVL C 150, 19.5.2001.
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
          YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                (viides jaosto)
                             (kuudes jaosto)
                                                                                3 päivänä heinäkuuta 2003
                    12 päivänä kesäkuuta 2003
                                                                           asiassa C-156/01, (Centrale Raad van Beroep (Alankomaat)
                                                                           esittämä ennakkoratkaisupyyntö), R. P. Van der Duin
asiassa C-148/01, Helleenien tasavalta vastaan Euroopan                    vastaan Onderlinge Waarborgmaatschappij ANOZ Zorg-
                       yhteisöjen komissio (1)                             verzekeringen UA, ja Onderlinge Waarborgmaatschappij
                                                                           ANOZ Zorgverzekeringen UA, vastaan T. W. Van
(EMOTR – Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen – Maidon                                        Wegberg-Van Brederode (1)
lisämaksu – Viivästyskorot – Päätöksen 2001/137/EY osit-
              taista kumoamista koskeva vaatimus)                          (Sosiaaliturva – Eläkkeensaajat ja heidän perheenjäsenensä,
                                                                           jotka asuvat jossakin muussa kuin eläkkeen maksamisesta
                            (2003/C 200/08)                                vastaavassa jäsenvaltiossa – Terveydenhoitokulut, jotka ovat
                                                                           aiheutuneet eläkkeen maksamisesta vastaavassa jäsenval-
                                                                           tiossa – Edellytykset, joiden täyttyessä hoitokuluista vasta-
                      (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)
                                                                           taan – Toimivaltainen jäsenvaltio ja toimivaltainen laitos –
                                                                                Asetuksen N:o 1408/71 21, 22, 28 ja 31 artikla)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                                (2003/C 200/09)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
Asiassa C-148/01, Helleenien tasavalta (asiamiehinään
V. Kontolaimos ja C. Tsiavou), jota tukee Saksan liittotasavalta
(asiamiehinään W.-D. Plessing ja M. Lumma) ja Espanjan                     (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
kuningaskunta (asiamiehenään M. López-Monís Gallego, ja                                   tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
sittemmin S. Ortiz Vaamonde) vastaan Euroopan yhteisöjen
komissio (asiamiehenään M. Condou-Durande), jossa kantaja
vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin kumoaa osittain Euroopan              Asiassa C-156/01, jonka Centrale Raad van Beroep (Alanko-
maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta                  maat) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomiois-
maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä                tuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistui-
yhteisörahoituksen ulkopuolelle 5 päivänä helmikuuta 2001                  messa vireillä olevassa asiassa R. P. Van der Duin ja Onderlinge
tehdyn komission päätöksen 2001/137/EY (EYVL L 50, s. 9),                  Waarborgmaatschappij ANOZ Zorgverzekeringen UA, ja
yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpa-                 Onderlinge Waarborgmaatschappij ANOZ Zorgverzekeringen
nossa: jaoston puheenjohtaja J.-P. Puissochet sekä tuomarit                UA, vastaan T. W. Van Wegberg-Van Brederode, ennakkorat-
R. Schintgen, V. Skouris, F. Macken ja J. N. Cunha Rodrigues               kaisun sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella
(esittelevä tuomari), julkisasiamies: L. A. Geelhoed, kirjaaja:            liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinhar-
R. Grass, on antanut 12.6.2003 tuomion, jonka tuomiolau-                   joittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta
selma on seuraava:                                                         1971 annetun neuvoston asetuksen N:o 1408/71, sellaisena
                                                                           kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.6.1983
1)    Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR)                 annetulla neuvoston asetuksella N:o 2001/83 (EYVL L 230,
      tukiosastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen         s. 6), 21 artiklan, 22 artiklan 1 kohdan c alakohdan,
      jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 5 päivänä helmi-        28 artiklan ja 31 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin
      kuuta 2001 tehty komission päätös 2001/137/EY kumotaan               (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja
      siltä osin kuin siinä tehdään Helleenien tasavaltaa koskeva          M. Wathelet sekä tuomarit C. W. A. Timmermans, A. La
      rahoituskorjaus sellaisten viivästyskorkojen osalta, jotka ovat      Pergola (esittelevä tuomari), P. Jann ja S. von Bahr. julkisasia-
      aiheutuneet markkinointivuodelta 1995/1996 perittävän lisä-          mies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: johtava hallintovirka-
      maksun myöhästyneestä suorittamisesta ja jotka on laskettu           mies M.-F. Contet, on antanut 3.7.2003 tuomion, jonka
      helmikuun 1997 ja joulukuun 2000 väliseltä ajanjaksolta.             tuomiolauselma on seuraava:


title: Asia C-188/13: Kanne 12.4.2013 — Euroopan komissio v. Slovenian tasavalta

text:
               1.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/25

         Kanne 12.4.2013 — Euroopan komissio v. Slovenian tasavalta
   (Asia C-188/13)
   2013/C 156/41
   Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Rous ja J. Hottiaux)

      Vastaaja: Slovenian tasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, ettei Slovenian tasavalta ole noudattanut rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta yhteisössä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/57/EY liitteiden II, V ja VI muuttamisesta 1.3.2011 annetun komission direktiivin 2011/18/EU (1) 2 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut sen noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, tai ei ole niistä ainakaan ilmoittanut komissiolle

               —

               Slovenian tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Määräaika direktiivin täytäntöönpanolle päättyi 31.12.2011.

      (1)  EUVL L 57, s. 21.


title: Asia C-406/00: Euroopan yhteisöjen komission 8.11.2000 Helleenien tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 372/8                   FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         23.12.2000
1)    Estääkö direktiivin 93/37/ETY (1) 30 artiklan 4 kohdan               Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että ensimmäisen oikeus-
      soveltamista julkisia rakennusurakoita koskevaan tarjous-            asteen tuomioistuin
      pyyntöön sisältyvä sellainen ehto, jonka mukaan tarjous-
      kilpailuun eivät voi osallistua sellaiset yritykset, jotka eivät     –     toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut perus-
      ole liittäneet tarjoukseensa ilmoitettua hintaa koskevia                   tamissopimuksen eikä kasvien terveyteen liittyville erityi-
      selvityksiä, jotka muodostavat vähintään 75 prosenttia                     sille vaaroille alttiina olevien yhteisön alueiden tunnusta-
      tarjouspyyntöä koskevissa ehdoissa ilmoitetusta hin-                       misesta suojelluiksi annetun direktiivin 92/76/ETY (1)
      nasta?                                                                     muuttamisesta 21 päivänä joulukuuta 1998 annetun
                                                                                komission direktiivin 98/100/EY (2) mukaisia velvoittei-
2)    Estääkö direktiivin 93/37/ETY 30 artiklan 4 kohdan                         taan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudatta-
      soveltamista sellainen järjestelmä, jossa ne tarjoukset,                   misen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia mää-
      jotka alittavat kynnyksen, jonka perusteella tarjousta on                  räyksiä, ja
      pidettävä poikkeuksellisen alhaisena, jolloin hankintavi-
      ranomaisella on velvollisuus suorittaa kontradiktorinen              –     velvoittaa Helleenien tasavallan korvaamaan oikeuden-
      tarkastusmenettely, automaattisesti yksilöidään tapaus-                    käyntikulut.
      kohtaisin perustein ja matemaattisen keskiarvon perus-
      teella, mistä seuraa, että yrittäjät eivät voi ennalta tietää
      tämän kynnyksen suuruutta?                                           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
3)    Estääkö direktiivin 93/37/ETY 30 artiklan 4 kohdan
      soveltamista sellainen säännös, jonka mukaan tarjouskir-             Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 249 artiklan kol-
      jeiden avaamisen jälkeen mutta ennen kuin on päätetty                mannen kohdan mukaan direktiivi velvoittaa saavutettavaan
      poissulkemisesta, järjestetään menettelyä edeltävä kontra-           tulokseen nähden jokaista jäsenvaltiota, jolle se on osoitettu.
      diktorinen vaihe, ilman että yrityksellä, jonka tarjouksen
      on väitetty olleen poikkeuksellisen alhainen, on mahdolli-           Perustamissopimuksen 10 artiklan ensimmäisen kohdan mu-
      suutta esittää perustelujaan?                                        kaan jäsenvaltiot toteuttavat kaikki yleis- ja erityistoimenpiteet,
                                                                           jotka ovat aiheellisia kyseisestä perustamissopimuksesta tai
4)    Estääkö direktiivin 93/37/ETY 30 artiklan 4 kohdan                   yhteisön toimielinten säädöksistä johtuvien velvoitteiden täyt-
      soveltamista sellainen säännös, jonka mukaan hankintavi-             tämisen varmistamiseksi.
      ranomainen voi ottaa huomioon ainoastaan sellaiset
      selvitykset, jotka perustuvat valittujen rakennusmenetel-
                                                                           Helleenien tasavalta ei kiistä sitä, että sen pitäisi toteuttaa edellä
      mien taloudellisuuteen, teknisiin ratkaisuihin tai tarjoajaa
                                                                           mainitun direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet.
      suosiviin sopimuksen toteuttamisen kannalta poikkeuk-
      sellisen edullisiin olosuhteisiin?
                                                                           Komissio esittää, että tähän päivään mennessä Helleenien
5)    Estääkö direktiivin 93/37/ETY 30 artiklan 4 kohdan                   tasavalta ei ole toteuttanut asianmukaisia toimenpiteitä saat-
      soveltamista se, että viranomainen ei voi ottaa huomioon             takseen edellä mainitun direktiivin täysimääräisesti osaksi
      selvityksiä, joita koskevat minimihinnat voidaan johtaa              Kreikan sisäistä oikeusjärjestystä.
      virallisista tilastoista?
                                                                           (1) EYVL L 305, 21.10.1992, s. 12.
(1) Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen        (2) EYVL L 351, 29.12.1998, s. 35.
    yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annettu neuvos-
    ton direktiivi 93/37/ETY, EYVL L 199, 9.8.1993, s. 54.
                                                                                Asian C-272/98 (1) poistaminen rekisteristä
Euroopan yhteisöjen komission 8.11.2000 Helleenien ta-
                 savaltaa vastaan nostama kanne                                                       (2000/C 372/17)
                           (Asia C-406/00)                                 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 12.7.2000
                                                                           antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                           (2000/C 372/16)                                 tu asia C-272/98 (Juzgado de Primera Instancia no 35 de
                                                                           Barcelonan esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Artel SA vastaan
                                                                           Francisca Arencom Salazar.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 8.11.2000 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien tasavaltaa
vastaan. Kantajan asiamiehenä on komission oikeudellisen                   (1) EYVL C 278, 5.9.1998.
yksikön virkamies Maria Kontou-Durande ja prosessiosoite
Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos
Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.


title: Divisional Court, Queen's Bench Divisionin 13.3.1998 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa The Queen vastaan Minister of Agriculture, Fisheries and Food, ex parte: Trevor Robert Fisher ja Penny Fisher, T. R. & P. Fisher -nimisen toiminimen haltijana (Asia C-369/98)

text:
19.12.98               FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 397/17
     Asetuksessa N:o 380/93 säädetty edellytys, jonka                    laitos on, vai sen valtion järjestelmän mukaan, jossa
     mukaan valtiovarainministeriöltä on saatava lupa, jos               sairaalahoitoa on annettu, ja
     yksityistettyjen yhtiöiden äänioikeutetuista osakkeista
     tai osuuksista (tai rahoituslaitosten tietyistä osakkeista
     tai osuuksista) siirretään yli 10 prosenttia, on ristirii-
     dassa EY:n perustamissopimuksen 73 b ja 52 artiklan            Ð onko asetuksen (ETY) N:o 1408/71 36 artiklan
     kanssa. Tällainen lupaedellytys voi olla perusteltu vain            kanssa, jossa säädetään täysimääräisestä korvauksesta,
     yleisen edun mukaisten pakottavien syiden johdosta ja               yhteensopivaa se, että sen valtion lainsäädännössä,
     jos se perustuu objektiivisiin, pysyviin ja julkisiin kri-          jossa toimivaltainen laitos on, rajoitetaan korvattavien
     teereihin; jos näin ei ole, sitä voitaisiin käyttää siten,          sairauskulujen määrää?
     että määräysvalta kyseisissä yrityksissä säilytettäisiin
     kotimaisten toimijoiden käsissä. Portugalin viranomai-
                                                                    (1) EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2.
     set eivät kuitenkaan ole esittäneet mitään sellaista
     yleisen edun mukaista pakottavaa syytä, jolla tätä
     edellytystä voitaisiin perustella. Niiden kriteerien
     osalta, joita olisi sovellettava luvan myöntämisessä,
     komissio korostaa edelleenkin, että niitä ei ole todettu
     lainsäädännössä tai että siltä osin kuin asetuksessa
     N:o 380/93 viitataan lakiin N:o 11/90, säädettyjä kri-
     teerejä voidaan tulkita ja käyttää siten, että Portugalin
                                                                    Divisional Court, Queen's Bench Divisionin 13.3.1998
     kansalaisia suositaan muiden jäsenvaltioiden kansalais-
                                                                    tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
     ten kustannuksella.
                                                                    asiassa The Queen vastaan Minister of Agriculture,
                                                                    Fisheries and Food, ex parte: Trevor Robert Fisher ja
(1) EYVL L 302, 15.11.1985.                                         Penny Fisher, T. R. & P. Fisher -nimisen toiminimen halti-
                                                                                jana
                                                                                (Asia C-369/98)
                                                                                (98/C 397/29)
Cour du travail de Mons'n (6. jaosto) 9.10.1998 tekemäl-
                                                                    Divisional Court, Queen's Bench Division on 13.3.1998
lään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa
                                                                    tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo-
Abdon Vanbraekel, Marie-Ange Vanbraekel, Marie-Paule
                                                                    mioistuimen kirjaamoon 16.10.1998, Euroopan yhteisöjen
Vanbraekel, Marie-Claire Vanbraekel, Brigitte Vanbraekel,
                                                                    tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa The Queen
Edith Vanbraekel ja Alexandre Vanbraekel vastaan
                                                                    vastaan minister of Agriculture, Fisheries and Food, ex
         Alliance nationale des mutualiteÂs chreÂtiennes
                                                                    parte: Trevor Robert Fisher ja Penny Fisher, T. R. & P.
                        (Asia C-368/98)                             Fisher -nimisen toiminimen haltijana seuraaviin kysymyk-
                                                                    siin:
                         (98/C 397/28)
                                                                    1. a) Sallitaanko asetuksen (ETY) No 3508/92 (1) 3 artik-
Cour du travail de Mons (6. jaosto) on pyytänyt                              lan 1 kohdassa ja 9 artiklassa, kun niitä tarkastel-
9.10.1998 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut                          laan yhdessä yhteisön oikeuden yleisten periaattei-
yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 16.10.1998, Euroo-                      den kanssa, asetuksen 2 artiklan nojalla käyttöön
pan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa                     otetun tietokonepohjaisen tietokannan sisältämien
Abdon Vanbraekel, Marie-Ange Vanbraekel, Marie-Paule                         tietojen, jotka liittyvät peltokasvien viljelyalan tuen
Vanbraekel, Marie-Claire Vanbraekel, Brigitte Vanbraekel,                    aikaisemman hakijan antamiin tietoihin tai hänen
Edith Vanbraekel ja Alexandre Vanbraekel vastaan                             puolestaan annettuihin tietoihin, ilmaiseminen kol-
Alliance nationale des mutualiteÂs chreÂtiennes seuraavaan                   mansille osapuolille?
kysymykseen:
                                                                         b) Jos vastaus kysymykseen 1 a) on myöntävä, onko
Kun kysymys on tilanteesta, jossa kansallinen tuomioistuin                   toimivaltaiselta viranomaiselta lainmukaisesti tieto-
on sen käsiteltäväksi saatetussa asiassa todennut, että sai-                 jen ilmaisemista rajoitettu niiden henkilöiden
raalahoito muussa valtiossa kuin siinä, jossa toimivaltai-                   osalta, joille tiedot voidaan ilmaista:
nen laitos on, on Ð vaikka asetuksen (ETY) N:o 1408/
71 (1) 22 artiklassa tarkoitettua lupaa ei ole annettu Ð tar-                a) aikaisemman hakijan Yhdistyneessä kunin-
peen,                                                                            gaskunnassa käytössä olevassa Base Formissa
                                                                                valtuuttamiin henkilöihin ja/tai
Ð onko sairaalahoidosta aiheutuneet kulut korvattava                         b) henkilöihin, jotka pyytävät tietoja oman maa-
     sen valtion järjestelmän mukaan, jossa toimivaltainen                       taloustukea koskevan hakemuksensa yhtey-
 ---pagebreak--- C 397/18                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     19.12.98
              dessä, kun kysymys on samasta maa-alasta                 1) Oliko Ankarassa 12.9.1963 allekirjoitetun Euroopan
              kuin aikaisemman hakijan tapauksessa, vaikka                 talousyhteisön ja Turkin assosiaatiosopimuksen (ETY:n
              aikaisempi hakija kieltäytyisi ilmaisemasta tie-             ja Turkin välinen sopimus) 12 artiklalla välittömiä
              toja;                                                        oikeusvaikutuksia ETY:n ja Turkin välisen sopimuksen
                                                                           Brysselissä 23.11.1970 allekirjoitetun (taloutta koske-
              ja niiden       tietojen  osalta,   jotka   voidaan          van) lisäpöytäkirjan (lisäpöytäkirja) 36 artiklan mukai-
              ilmaista:                                                    sesti heti siirtymäajan päätyttyä (31.12.1993)?
          c) tietoihin, jotka eivät ole ammatillisesti luotta-
              muksellisia ja/tai                                       2) Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 osalta kysy-
                                                                           tään seuraavaa:
          d) tietoihin, joiden ilmaiseminen on tarpeen sen
              varmistamiseksi, että tietoja pyytävä henkilö
              voi kohtuullisin toimin välttää sanktiot oman                Siltä osin kuin päätöksen 6 artiklassa rajoitetaan
              maataloustukihakemuksensa yhteydessä.                        ETY:n ja Turkin välisen sopimuksen 12 artiklan sovel-
                                                                           tamisalaa, niin onko
2) Jos vastaus kysymykseen 1 a) on myöntävä ja toimi-                      i)   assosiaationeuvosto ensin mainitun artiklan
     valtainen viranomainen on lainvastaisesti jättänyt                         antaessaan ylittänyt toimivaltansa, kun siinä edel-
     ilmaisematta tiedot, joita on pyydetty olosuhteissa,                       lytetään ºasianmukaista rekisteröitymistä työnte-
     joissa asianomainen henkilö olisi kesannoinut vain                         kijäksi jäsenvaltiossaº?
     hyväksyttävää maata, jos olisi saanut pyytämänsä tie-
     dot, onko se, että asetuksen (ETY) No 3887/92 (2)
     9 artiklan nojalla määrättiin sanktioita, yksin tästä                 ii)  ensin mainittu artikla ETY:n ja Turkin välisen
     syystä lainvastaista;                                                      sopimuksen 9 artiklassa tarkoitetun syrjintäkiellon
                                                                                periaatteen vastainen?
3) Riippumatta siitä, onko se lainmukaista vai lainvas-
     taista, että toimivaltainen viranomainen on jättänyt                  iii) ensin mainittu artikla lainvastainen siirtymäajan
     ilmaisematta kysymyksessä 1 a) tarkoitetut tiedot,                         päätyttyä?
     onko viranomaisella oikeus käyttää henkilöä vastaan
     tietoja, joita se on pyynnöistä huolimatta kieltäytynyt               iv) ensin mainittu artikla muutoin lainvastainen?
     toimittamasta tälle henkilölle?
(1) Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hal-    3) Mikäli kysymykseen 2 annettu vastaus on, ettei ole
    linto- ja valvontajärjestelmästä 27 päivänä marraskuuta 1992           ilmennyt mitään, mikä vaikuttaisi päätöksen N:o 1/80
    annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3508/92 (EYVL L 355,                6 artiklan pätevyyteen, niin onko ilmaisun ºasianmu-
    31.12.1992, s. 1).                                                     kaisesti rekisteröityº työntekijäksi jäsenvaltiossa tulkit-
(2) Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevan yhdennetyn hal-
                                                                           tava
    linto- ja valvontärjestelmän soveltamista koskevista yksityis-
    kohtaisista säännöistä 23 päivänä joulukuuta 1992 annettu
    komission asetus (ETY) N:o 3887/92 (EYVL L 391,
                                                                           i)   tarkoittavan sitä, että turkkilaisen työntekijän on
    31.12.1992, s. 36).
                                                                                täytettävä jäsenvaltion maahanmuuttolainsäädän-
                                                                                nössään asettamat ehdot, kuten kyseisessä jäsen-
                                                                                valtiossa tapahtuvan työskentelyn kestoa rajoitta-
                                                                                vat ehdot, ja myös jäsenvaltion työlainsäädännön
                                                                                mukaiset työsuhteensa laillisuutta, vakautta ja
                                                                                pysyvyyttä koskevat ehdot, vai
Immigration Appeal Tribunalin 9.10.1997 tekemällään
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa                         ii)  vastaavan jäsenvaltiossa sovellettavassa työlain-
Secretary of State for the Home Department vastaan Mus-                         säädännössä vallitsevaa käsitettä laillisesta,
                            tafa Saglam                                         vakaasta ja pysyvästä työsuhteesta, vai
                          (Asia C-370/98)
                                                                           iii) tarkoittavan sitä, että vaatimus täyttyy, mikäli
                           (98/C 397/30)                                        turkkilaisen työntekijän nimi vain löytyy jäsenval-
                                                                                tion pitämästä sosiaaliturvan tietokantajärjestel-
                                                                                mästä, jossa on tiedot kaikista jäsenvaltion työnte-
Immigration Appeal Tribunal on pyytänyt 9.10.1997 teke-                         kijöistä?
mällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisö-
jen tuomioistuimen kirjaamoon 16.10.1998, Euroopan
yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Secretary of State for             4) Vaikuttaako päätöksen N:o 2/76 7 artikla kysymyk-
the Home Department vastaan Mustafa Saglam ennakko-                        seen 3 Ð tai sen osaan Ð annettavaan vastaukseen, ja
ratkaisua seuraaviin kysymyksiin:                                          jos vaikuttaa, niin miten ja millaisin seurauksin?


Avis juridique important

|

52003XX1024(02)

Tuomioistuin - Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin valinta

Virallinen lehti nro C 255 , 24/10/2003 s. 0005 - 0005

Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin valinta(2003/C 255/08)Yhteisöjen tuomioistuimen tuomarit ovat valinneet 7.10.2003 yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 7 artiklan 1 kohdan nojalla Skourisin yhteisöjen tuomioistuimen presidentiksi toimikaudeksi 7.10.-2003-6.10.2006.


title: Asian T-357/93 poistaminen rekisteristä

text:
20.2.1999               FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    C 48/31
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-                       Asian T-357/93 (1) poistaminen rekisteristä
tuin
                                                                                (1999/C 48/65)
Ð kumoaa komission 14.10.1998 EY:n perustamissopi-
     muksen 85 artiklan mukaiseen menettelyyn liittyen                              (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
     (asiassa IV/F-3/33.310) tekemän päätöksen siltä osin
     kuin se koskee Napier Brown -yhtiötä,
                                                                     Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
                                                                     tuimen laajennetun neljännen jaoston puheenjohtajan
Ð kumoaa Napier Brown -yhtiölle kyseisen päätöksen                   7.12.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
     nojalla määrätyn sakon taikka alentaa sitä,                     ristä on poistettu asia T-357/93, W. J. Wyness and Sons
                                                                     vastaan Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisö-
                                                                     jen komissio.
Ð velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku-
     lut,
                                                                     (1) EYVL C 189, 13.7.1993.
Ð velvoittaa komission korvaamaan kantajalle sakon
     maksamisen vakuudeksi asetetun vakuuden asettami-
     sesta aiheutuneet kulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                              Asian T-525/93 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (1999/C 48/66)
Kantaja vaatii komission 14.10.1998 EY:n perustamissopi-
muksen 85 artiklan mukaiseen menettelyyn liittyen (asi-
assa IV/F-3/33.310) tekemän päätöksen kumoamista. (1)                               (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Kanteessa kiistetään komission näkemys, jonka mukaan
kantaja on rikkonut 85 artiklan 1 kohtaa ºosallistumalla             Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
sopimuksiin ja/tai yhdenmukaisiin menettelytapoihin, joi-            tuimen laajennetun neljännen jaoston puheenjohtajan
den tarkoituksena on rajoittaa kilpailua yhteensovitta-              7.12.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
malla osapuolten soveltamia hintoja Yhdistyneen kunin-               ristä on poistettu asia T-525/93, Patrick Griffin vastaan
gaskunnan raakasokerimarkkinoillaº, sillä perusteella,               Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komis-
ettei komissio ole esittänyt lainkaan tai riittävästi todis-         sio.
teita kantajalle syyksi luettavissa olevasta kilpailua rajoit-
tavasta ºtarkoituksestaº eikä ole kyennyt osoittamaan vil-           (1) EYVL C 328, 4.12.1993.
pillistä menettelyä markkinoilla.
Komissio on myös päätöstä tehdessään soveltanut sään-
nöksiä tosiasioihin väärin ja nojannut kestämättömiin
perusteluihin.
                                                                              Asian T-554/93 (1) poistaminen rekisteristä
Kantajan mukaan komissio on myös käyttänyt asetuksen
                                                                                (1999/C 48/67)
N:o 17 5 artiklan mukaista valtaansa väärin, soveltanut
väärin omia sakkojen määräämistä koskevia ohjeitaan (2)
ja rikkonut yhteisön oikeuden yleisiä periaatteita ja erityi-
sesti yleistä suhteellisuusperiaatetta laskiessaan kantajalle                       (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
määrättävän sakon suuruutta. 1 800 000 ecun suuruinen
sakko on täysin perusteeton ja joka suhteessa liian suuri.
Tämän vuoksi kantaja vaatii lisäksi sakon kumoamista tai             Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
ainakin pienentämistä.                                               tuimen laajennetun neljännen jaoston puheenjohtajan
                                                                     7.12.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
                                                                     ristä on poistettu asia T-554/93, Alfred Thomas Edward
(1) Ks. myös asiat T-202/98, Tate & Lyle v. komissio, ja T-204/98,
    British Sugar v. komissio.
                                                                     Saint ja Christopher Murray vastaan Euroopan unionin
(2) Suuntaviivat asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja            neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio.
    EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukai-
    sesti määrättävien sakkojen laskennassa (EYVL C 9,
                                                                     (1) EYVL C 338, 15.12.1993.
    14.1.1998, s. 3).


title: Asia C-111/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 29.2.2012 — Ministero per i beni e le attività culturali ym. v. Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia ym.

text:
               26.5.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 151/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 29.2.2012 — Ministero per i beni e le attività culturali ym. v. Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia ym.
   (Asia C-111/12)
   2012/C 151/30
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Ministero per i beni e le attività culturali, Ordini degli Ingegneri delle Province di Venezia, di Padova, di Treviso, di Vicenza, di Verona e Provincia, di Rovigo e di Belluno

      Vastapuolet: Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia, Consiglio Nazionale degli Ingegneri, Consiglio Nazionale degli Architetti, Pianificatori, Paesaggisti e Conservatori, Alessandro Mosconi, Comune di S. Martino Buon Albergo, Ordine degli Architetti Pianificatori Paesaggisti e Conservatori della Provincia di Verona, Istituzione di Ricovero e di Educazione di Venezia (IRE) ja Ordine degli Architetti di Venezia

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 85/384/EY (1) sitä osaa, jossa annetaan (10 ja 11 artikla) maahan tulleille jäsenvaltioiden kansalaisille, joilla on direktiivissä nimenomaisesti mainittu tutkintonimike, mahdollisuus siirtymäkauden ajan harjoittaa ammattia arkkitehtuurin alalla, tulkittava siten, että se on esteenä sille Italiassa lailliseksi katsotulle hallinnolliselle käytännölle, joka perustuu vuonna 1925 annetun kuninkaan asetuksen nro 253752 §:n 2 momentin 1 kohtaan ja jossa varataan taidehistoriallisesti arvokkaaseen kiinteistöön kohdistuvien tietyn tyyppisten tehtävien suorittaminen ainoastaan arkkitehdin tutkintonimikkeen haltijoille eli hakijoille, jotka osoittavat omaavansa kulttuurihistoriallisiin kohteisiin liittyvän ammatillisen erityispätevyyden, jota on pidettävä lisävaatimuksena suhteessa valmiuksiin, jotka yleisesti pätevöittävät harjoittamaan direktiivissä tarkoitettuja arkkitehtuurin alan ammatteja?

               2)

               Voidaanko tällaisen hallintokäytännön nojalla muista jäsenvaltioista kuin Italiasta peräisin olevat ammatinharjoittajat velvoittaa siitä huolimatta, että heillä on juuri arkkitehtuurin alan ammattien harjoittamiseen pätevöittävä tutkintotodistus, suorittamaan erityinen ammatillinen pätevyyskoe (mitä edellytetään myös niiltä italialaisilta ammatinharjoittajilta, jotka ovat hakeneet arkkitehdin ammattipätevyyttä) saadakseen oikeuden suorittaa vuonna 1925 annetun kuninkaan asetuksen nro 235752 §:n 2 momentin 1 kohdassa tarkoitettuja ammattitehtäviä?

      (1)  EYVL L 223, s. 15.


title: Asia T-368/15: Kanne 10.7.2015 – Alcimos Consulting v. EKP

text:
               14.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 302/64

         Kanne 10.7.2015 – Alcimos Consulting v. EKP
   (Asia T-368/15)
   (2015/C 302/79)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Alcimos Consulting SMPC (Ateena, Kreikka) (edustaja: asianajaja F. Rodolaki)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan tutkittavaksi sen kannekirjelmän

               —

               toteamaan Euroopan keskuspankin neuvoston 28.6.2015 ja 6.7.2015 tekemät päätökset pätemättömiksi ja toissijaisesti kumoamaan ne ja

               —

               myöntämään kantajalle yhden euron suuruisen vahingonkorvauksen.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan Euroopan keskuspankki (EKP) rikkoi Euroopan keskuspankkijärjestelmän (EKPJ) perussäännön 14 artiklan 4 kohtaa, koska se, että EKP hylkäsi Kreikan keskuspankin pyynnön lisätä hätärahoituksena annettavaa maksuvalmiusapua (Emergency Liquidity Assistance, ELA) Kreikan pankeille, ei olisi ollut ristiriidassa EKPJ:n tavoitteiden ja tehtävien kanssa.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan EKP rikkoi SEU 4 ja 5 artiklaa, koska se toimi ultra vires, kun se hylkäsi Kreikan keskuspankin pyynnön.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan EKP otti huomioon poliittisia seikkoja ja rikkoi näin ollen SEUT 130 artiklaa, jossa määrätään EKP:n riippumattomuudesta.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaiset EKP:n päätökset eivät ole suhteellisuusperiaatteen mukaisia, koska SEUT 127 artiklan 2 kohdassa määrätty maksujärjestelmien moitteettoman toiminnan edistäminen on yksi Eurojärjestelmän avulla toteutettavasta neljästä perustehtävästä, kun taas lisä-ELA:n myöntäminen Kreikan pankeille ja sen mahdollisesti vähäiset vaikutukset yhteisen rahapolitiikan täytäntöönpanoon olisivat häirinneet vähemmän EKP:n tavoitteita.


title: Lausunto 1/15: Unionin tuomioistuimen lausunto (suuri jaosto) 26.7.2017 – Euroopan parlamentti (SEUT 218 artiklan 11 kohdan nojalla annettu lausunto — Luonnos Kanadan ja Euroopan unionin väliseksi sopimukseksi — Lentomatkustajarekisteritietojen siirtäminen unionista Kanadaan — Asianmukaiset oikeusperustat — SEUT 16 artiklan 2 kohta, SEUT 82 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan d alakohta ja SEUT 87 artiklan 2 kohdan a alakohta — Yhteensopivuus Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklan sekä 52 artiklan 1 kohdan kanssa)

text:
               18.9.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 309/3

         Unionin tuomioistuimen lausunto (suuri jaosto) 26.7.2017 – Euroopan parlamentti
   (Lausunto 1/15) (1)

   ((SEUT 218 artiklan 11 kohdan nojalla annettu lausunto - Luonnos Kanadan ja Euroopan unionin väliseksi sopimukseksi - Lentomatkustajarekisteritietojen siirtäminen unionista Kanadaan - Asianmukaiset oikeusperustat - SEUT 16 artiklan 2 kohta, SEUT 82 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan d alakohta ja SEUT 87 artiklan 2 kohdan a alakohta - Yhteensopivuus Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklan sekä 52 artiklan 1 kohdan kanssa))
   (2017/C 309/03)
   Oikeudenkäyntikieli: kaikki viralliset kielet

      Pyynnön esittäjä

   Euroopan parlamentti (asiamiehet: F. Drexler, A. Caiola ja D. Moore)

      Lausunto-osa

               1)

               Neuvoston päätöksen matkustajarekisteritietojen siirtämistä ja käsittelyä koskevan Kanadan ja Euroopan unionin välisen sopimuksen tekemisestä unionin puolesta on perustuttava sekä SEUT 16 artiklan 2 kohtaan että SEUT 87 artiklan 2 kohdan a alakohtaan.

               2)

               Matkustajarekisteritietojen siirtämistä ja käsittelyä koskeva Kanadan ja Euroopan unionin välinen sopimus ei sovi yhteen Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7, 8 ja 21 artiklan sekä 52 artiklan 1 kohdan kanssa siltä osin kuin siinä ei suljeta pois arkaluonteisten tietojen siirtoa Euroopan unionista Kanadaan eikä myöskään näiden tietojen käyttöä ja säilyttämistä.

               3)

               Jotta matkustajarekisteritietojen siirtämistä ja käsittelyä koskeva Kanadan ja Euroopan unionin välinen sopimus sopisi yhteen perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklan sekä 52 artiklan 1 kohdan kanssa, siinä on

                           a)

                           määritettävä selvästi ja täsmällisesti Euroopan unionista Kanadaan siirrettävät matkustajarekisteritiedot

                           b)

                           määrättävä, että matkustajarekisteritietojen automaattisen käsittelyn yhteydessä käytettävät mallit ja kriteerit ovat erityisiä ja luotettavia sekä syrjimättömiä; määrättävä, että käytettävät tietokannat rajataan niihin, joita Kanada hyödyntää terrorismin ja vakavan kansainvälisen rikollisuuden torjunnassa

                           c)

                           määrättävä, että – lukuun ottamatta tarkastuksia, jotka koskevat ennalta vahvistettuja malleja ja kriteerejä, joihin matkustajarekisteritietojen automaattiset käsittelyt perustuvat – näiden tietojen käyttöön Kanadan toimivaltaisessa viranomaisessa lentomatkustajien oleskellessa Kanadassa ja heidän lähdettyään tästä maasta samoin kuin kaikkeen kyseisten tietojen luovuttamiseen muille viranomaisille sovelletaan objektiivisiin kriteereihin perustuvia aineellisia ja menettelyllisiä edellytyksiä; määrättävä, että tämä käyttö ja tämä luovuttaminen edellyttävät asianmukaisesti perusteltuja kiireellisiä tapauksia lukuun ottamatta joko sellaisen tuomioistuimen tai sellaisen riippumattoman hallintoelimen toteuttamaa etukäteisvalvontaa, jonka ratkaisu, jossa käyttö sallitaan, annetaan toimivaltaisten viranomaisten muun muassa rikoksen estämis-, selvittämis- tai syyteharkintamenettelyssä esittämästä perustellusta pyynnöstä

                           d)

                           rajattava matkustajarekisteritietojen säilyttäminen lentomatkustajien lähdettyä maasta koskemaan niiden matkustajien tietoja, joiden osalta on olemassa sellaisia objektiivisia seikkoja, joiden perusteella voidaan katsoa, että he voisivat merkitä riskiä terrorismin ja vakavan kansainvälisen rikollisuuden torjunnan kannalta

                           e)

                           määrättävä, että se, että Kanadan toimivaltainen viranomainen luovuttaa matkustajarekisteritietoja kolmannen maan viranomaisille, edellyttää joko matkustajarekisteritietojen siirtämistä ja käsittelyä koskevaa Kanadan ja Euroopan unionin välistä sopimusta vastaavaa sopimusta Euroopan unionin ja kyseisen kolmannen maan välillä tai yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY 25 artiklan 6 kohtaan perustuvaa Euroopan komission päätöstä, joka kattaa viranomaiset, joille matkustajarekisteritietoja aiotaan luovuttaa

                           f)

                           määrättävä lentomatkustajien oikeudesta henkilökohtaiseen informaatioon, mikäli Kanadan toimivaltainen viranomainen käyttää heidän matkustajarekisteritietojaan heidän oleskellessaan Kanadassa ja heidän lähdettyään tästä maasta ja mikäli se luovuttaa näitä tietoja muille viranomaisille tai yksityishenkilöille, ja

                           g)

                           taattava, että matkustajarekisteritietojen siirtämistä ja käsittelyä koskevassa Kanadan ja Euroopan unionin välisessä sopimuksessa määrättyjä sääntöjä, jotka koskevat lentomatkustajien suojaa heidän matkustajarekisteritietojensa käsittelyssä, valvoo riippumaton valvontaviranomainen.

      (1)  EUVL C 138, 27.4.2015


title: Asia T-68/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.2.2011 — FIFA v. komissio (Televisiolähetykset — Direktiivin 89/552/ETY 3 a artikla — Yhdistyneen kuningaskunnan toteuttamat toimenpiteet, jotka koskevat kyseiselle jäsenvaltiolle yhteiskunnallisesti erityisen merkittäviä tapahtumia — Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut — Päätös, jolla toimenpiteet todetaan yhteisön oikeuden mukaisiksi — Perustelut — EY 43, EY 49 ja EY 86 artikla — Omaisuudensuoja)

text:
               2.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 103/20

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.2.2011 — FIFA v. komissio
   (Asia T-68/08) (1)

   (Televisiolähetykset - Direktiivin 89/552/ETY 3 a artikla - Yhdistyneen kuningaskunnan toteuttamat toimenpiteet, jotka koskevat kyseiselle jäsenvaltiolle yhteiskunnallisesti erityisen merkittäviä tapahtumia - Jalkapallon maailmanmestaruuskilpailut - Päätös, jolla toimenpiteet todetaan yhteisön oikeuden mukaisiksi - Perustelut - EY 43, EY 49 ja EY 86 artikla - Omaisuudensuoja)
   2011/C 103/35
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Fédération internationale de football association (FIFA) (Zürich, Sveitsi) (edustajat: aluksi solicitor E. Batchelor ja solicitor F. Young, asianajajat A. Barav ja D. Reymond sekä barrister F. Carlin, sittemmin E. Batchelor, A. Barav ja D. Reymond ja F. Carlin)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi F. Benyon, E. Montaguti ja N. Yerrell, sittemmin F. Benyon ja E. Montaguti, avustajinaan J. Flynn, QC, ja barrister M. Lester)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Belgian kuningaskunta (asiamies: C. Pochet, avustajinaan asianajajat de J. Stuyck ja A. Joachimowicz); sekä Iso-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: aluksi S. Behzadi-Spencer ja V. Jackson, sittemmin S. Behzadi-Spencer ja L. Seeboruth, avustajanaan aluksi barrister T. de la Mare, sittemmin barrister B. Kennelly)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY 3 a artiklan 1 kohdan nojalla Yhdistyneessä kuningaskunnassa toteutettujen toimenpiteiden yhteensopivuudesta yhteisön lainsäädännön kanssa 16.10.2007 tehdyn komission päätöksen 2007/730/EY (EUVL L 295, s. 12) osittaista kumoamista koskeva vaatimus.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Fédération internationale de football association (FIFA) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Belgian kuningaskunta, Saksan liittotasavalta sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 107, 26.4.2008.


title: Asia T-437/15: Kanne 4.8.2015 – Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe ym. v. komissio

text:
               5.10.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/22

         Kanne 4.8.2015 – Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe ym. v. komissio
   (Asia T-437/15)
   (2015/C 328/22)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantajat: Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe (Copertino, Italia), Azienda Agricola Cairo & Doutcher di Cairo Uzi & C. Ss (Copertino), Ss Agricola Cairo Vito & Strafella Maria Rosa (Copertino), Vivai Del Salento Di Castrignano' Carmelo Antonio (Sanarica, Italia), Società Agricola Castrignano' Vivai Srl (Muro Leccese, Italia), Piante In Di Cipressa Carmine (Copertino), D'Elia Simone (Leverano, Italia), De Laurenzis Giuseppe (Copertino), Verde Giuranna Di Giuranna Alessio Mauro (Parabita, Italia), Maiorano Maurizio (Copertino), Vivai Mazzotta Di Mazzotta Carmine (Copertino), Società Agricola Mello Vivai di Mello Antonio Snc (Veglie, Italia), Mello Alessandro (Leverano), Mello Lucio (Carmiano, Italia), Romano Alessio Luigi (Giurdignano, Italia), Sansone Antonio (Copertino), Vivai Tarantino Ss (Cavallino, Italia), Verdesca Paolo (Copertino), Verdesca Giuseppe (Copertino), Hobby Flora di Miggiano Luigi (Poggiardo, Italia), Mauro Stefano (Muro Leccese), Miggiano Emanuele (Montesano Salentino, Italia), Miggiano Garden Center Sas di Miggiano Gianluigi & C. (San Cassiano, Italia), Miggiano Claudio (Maglie, Italia), Vivai Piante Rizzo Carmelo (Lecce, Italia), Cairo Antonio (Nardo', Italia), Floricoltura Marti di Marti Sandro (Porto Cesareo, Italia), Azienda Agricola Mariani Fabrizio (Alliste, Italia), Giannotta Giuseppe (Leverano, Italia), Ligetta & Solida Srl (Alezio, Italia), Vivai Caputo Sas di Carbone R. & F. Ss (San Donaci, Italia), Perrone Cosimo (Leverano), Durante Giuseppina (Leverano), Società Agricola CO.VI.SER Srl (Arnesano, Italia), Miggiano Antonio (Sanarica, Italia), Castrignano' Antonio (Sanarica), Stincone Giorgio (Sanarica), Zecca Fabio (Leverano), Società Agricola Florsilva Srl (Copertino) (edustaja: asianajaja G. Manelli)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan 18.5.2015 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2015/789, joka julkaistiin EUVL:ssä 21.5.2015.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Olennaisten menettelymääräysten rikkominen, perustelujen puuttuminen, selvä kohtuuttomuus ja suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen
               Kantajat väittävät, että

                           —

                           Komissio, vaikka se on todennut, että Euroopassa on tehty useita tutkimuksia, ei ole ottanut huomioon näiden tutkimusten tuloksia eikä näin ole suostunut arvioimaan sovellettujen toimien asianmukaisuutta. Se ei myöskään ole selittänyt syitä, joiden vuoksi se on antanut luettelon yli 180 kasvista, joita – vaikka ne voisivat abstraktisti olla Xylella fastidiosan isäntäkasveja – ei ole tavattu Leccen maakunnassa; se ei myöskään selitä, miksi se on liitteessä I maininnut lukumäärältään yli 180 lajia, mukana myös kasveja, jotka ovat alttiita Euroopan ulkopuolisille isolaateille ja joita ei selvästikään esiinny nyt kyseessä olevalla alueella.

                           —

                           Euroopan komissio ei ole selittänyt niitä syitä, joiden vuoksi se on katsonut, että sen pitää soveltaa liitteessä I mainittujen kasvien osalta mielivaltaista siirtokieltoa sulkemalla pois mahdollisuuden käyttää sellaisia edeltäviä vaihtoehtoisia toimia, joilla leviämisriskiä olisi voitu rajoittaa.

                           —

                           Euroopan komissio ei selitä, mikä Euroopan unionin säännös on oikeuttanut täytäntöönpanopäätöksen antamisen; se ei esitä syitä, joiden vuoksi se on sivuuttanut toissijaisuusperiaatteen tilanteessa, jossa jäsenvaltiolla on toimivalta ja tämä on myös käyttänyt sitä, eikä selitä syitä, joiden vuoksi riidanalaista toimenpidettä olisi pidettävä oikeasuhteisena tavoiteltavaan päämäärään nähden; intressejä ei ole vertailtu eikä punnittu.

               2)

               Olennaisten menettelymääräysten rikkominen muulla tavoin, perustelujen puuttuminen, selvä kohtuuttomuus ja suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen

                           —

                           Kantajien mukaan ei ole selvää, mitkä tieteelliset oletukset ovat perustana sille, ettei mainittuja kasveja saada siirtää, jos asianmukaisten tieteellisten analyysien nojalla voidaan todeta, ettei niitä vaivaa patogeeni. Myöskään ei voida ymmärtää, miksei kasvia, joka on osan kasvuajastaan kasvanut screen house-järjestelmien ulkopuolella, voitaisi siirtää toisiin järjestelmiin, jotta se voisi saattaa kasvunsa päätökseen asianmukaisella tavalla ja voitaisiin tämän jälkeen saattaa markkinoille.

               3)

               Perussopimuksen 5 artiklan 3 ja 4 artiklan ja niiden soveltamista koskevien oikeussääntöjen rikkominen, toissijaisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen
               Kantajien mukaan

                           —

                           Komission päätös on lainvastainen etenkin kun otetaan huomioon sen 6 artikla, jonka otsikko on ”Hävittämistoimenpiteet”. Säännös on erheellinen ja virheellinen, sillä sen mukaan sitä sovelletaan terveisiin kasveihin tai myös kasveihin, joiden epäillään saaneen tartunnan, 100 metrin säteellä tartunnan saaneista kasveista. Tällaisella säännöksellä ei ole minkäänlaista tieteellistä logiikkaa ja erityisesti se on suhteeton tavoiteltavaan päämäärään nähden.

                           —

                           Komission päätös on lainvastainen myös, kun otetaan huomioon sen 9 artiklan, jonka otsikko on ”Mainittujen kasvien siirrot unionissa”, säännös, jolla asetetaan mielivaltainen ja kohtuuton siirtokielto kyseisen kasvin terveydentilasta riippumatta. Tämä vaikuttaa sitäkin vakavammalta, kun muistetaan, että kyseistä kieltoa sovelletaan sekä rajatun alueen ulko- että sisäpuolella.

                           —

                           Riidanalaisella päätöksellä loukataan suhteellisuus- ja toissijaisuusperiaatteita.

                           —

                           Komission päätös on lainvastainen etenkin, kun otetaan huomioon sen 9 artiklan 2 kohdan d, f ja h kohta, joissa 1 kohdan säännöksestä poiketen säädetään kasvupaikkaa ympäröivästä 200 metrin levyisestä suojavyöhykkeestä ja tietyistä kyseisellä vyöhykkeellä toteutettavista toimenpiteistä. Tällainen poikkeus on selvästikin utopistinen, koska kasvupaikkaa ympäröivä suojavyöhyke voisi jäädä taimitarhayritysten valvontavallan ulkopuolelle aina silloin, kun kyseinen vyöhyke ulottuu kolmansien omistamille alueille.


title: Asia F-98/06: Kanne 24.8.2006 — Lohiniva v. komissio

text:
               18.11.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/45

         Kanne 24.8.2006 — Lohiniva v. komissio
   (Asia F-98/06)
   (2006/C 281/81)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi
   Asianosaiset

      Kantaja: Risto Lohiniva (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja V. Teperi)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               nimittävän viranomaisen 30.5.2006 tekemä päätös, jolla kantajan valitus hylättiin, on kumottava

               —

               on todettava, että kantajalla on edelleen oikeus siirtää nettopalkastaan 35 % maakohtaisella siirtokertoimella tarkistettuna Suomeen 16.1.2006 alkaen,

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja siirsi vanhojen henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 17 artiklan perusteella kotimaahansa Suomeen osan palkastaan, jota oli tarkistettu kertoimella. Komission ja jäsenmaiden välisen virkamiesten vaihto-ohjelman puitteissa hän siirtyi Suomeen vuosien 2004 ja 2005 aikana. Tämän ajanjakson aikana komissio maksoi kantajan koko palkan Suomeen, ja koko maksuun sovellettiin Suomen korjauskerrointa. Kantajan palattua Brysseliin tammikuussa 2006, häneltä evättiin mahdollisuus siirtää Suomeen palkastaan uudelleen osuus, jonka hän ennen siirtoaan oli sinne siirtänyt. Tältä osin hallinto katsoi, että edellä mainittua säännöstä oli muutettu uusien henkilöstösääntöjen tultua voimaan ja että kantaja ei täyttänyt henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 17 artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädettyä edellytystä kyseisen edun säilyttämisen osalta.
   Kantaja väittää kanteessaan, että hän kuuluu henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 17 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetun tilanteen piiriin, koska hän on ollessaan siirrettynä Suomeen saanut tehdä palkansiirron kuten ennen sinne siirtymistäänkin.


title: Lazion Tribunale Amministrativo Regionalen toisen jaoston 19. 10. 1994 tekemillään päätöksillä esittämät ennakkoratkaisupyynnöt asioissa 1) Radio Torre, 2) Rete A Srl, 3) Vallau Italiana Promomarket Srl, 4) Radio Italia Solo Musica Srl ym., 5) GETE (Tele Nova), 6) Toscana T.V. ym., ja 7) Nuova Antenna Tre SpA ym. vastaan Ministero delle Poste e Telecomunicazioni (posti- ja televiestintäasioita käsittelevä ministeriö) (Asiat C-328/94, C-329/94, C-337/94, C-338/94 ja C-339/94 sekä C-21/95 ja C-22/95)

text:
 N:o C 74/2            FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      25 . 3 . 95
      kuin välittömien verojen perimisen alalla ei tämän              Angestellte sekä Börge Wandahl, ennakkoratkaisun sosiaa
     artiklan mukaan sallita sitä, että jäsenvaltio kohtelee          liturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikku
     huonommin sellaista toisen jäsenvaltion kansalaista,             viin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoit
     joka käytettyään oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen              tajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta
     tekee ansiotyötä ensiksi mainitun valtion alueella, kuin          1971 annetun neuvoston asetuksen ( ETY ) N:o 1408/71
     samassa asemassa olevaa kansalaistaan.                            14 artiklan 1 kohdan a alakohdan sekä 2 kohdan b alakoh
                                                                      dan i alakohdan tulkinnasta, sekä neuvoston asetuksen
2 ) Perustamissopimuksen 48 artiklan vastaista on sellaisen            (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21 päi
     jäsenvaltion lainsäädännön soveltaminen, jonka pe               vänä maaliskuuta 1972 annetun neuvoston asetuksen
     rusteella toisen jäsenvaltion kansalaista, joka asuu             ( ETY) N:o 574/71 12 a artiklan tulkinnasta, sellaisina kuin
     viimeksi mainitussa valtiossa ja on ansiotyössä ensiksi          ne ovat kodifioituina 2 päivänä kesäkuuta 1983 annetussa
     mainitun valtion alueella, verotetaan työntekijänä ras          neuvoston asetuksessa (ETY ) N:o 2001/83 (2 ), yhteisöjen
     kaammin kuin työntekijää, joka asuu ensiksi mainitun             tuomioistuin (toinen jaosto ), toimien kokoonpanossa F. A.
     valtion alueella ja tekee siellä samaa työtä, silloin kun,       Schockweiler ( esittelevä tuomari ), tuomarit G. F. Mancini ja
     kuten esillä olevassa pääasiassa, jälkimmäisen valtion           G. Hirsch; julkisasiamies : C. O. Lenz, kirjaaja: johtava
     kansalainen saa tulonsa täysin tai miltei yksinomaan             hallintovirkamies H. A. Riihi, on antanut 16 päivänä
     ensiksi mainitussa valtiossa harjoitetusta toiminnasta           helmikuuta 1995 seuraavan tuomiolauselman:
     eikä saa jälkimmäisestä valtiosta riittävästi tuloja, jotta
     tätä voitaisiin verottaa hänen henkilö- ja perhekohtai          1 ) Tanskalainen työntekijä, joka asuu Tanskassa ja on
     nen tilanteensa huomioon ottavalla tavalla.                             yksinomaisesti pääkonttoriaan Saksassa pitävän yrityk
                                                                             sen palveluksessa, mutta suorittaa säännöllisesti työtä
3 ) Perustamissopimuksen 48 artiklassa estetään jäsenval                    Tanskassa yrityksen lukuun useita tunteja viikossa ja
     tiota säätämästä välitöntä verotusta koskevassa lain                   tämän työn kestoa ei ole rajattu kahteentoista kuukau
     säädännössään, että yksinomaan maassa asuvat henki                     teen, kuuluu sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta
     löt voivat hyötyä sellaisesta menettelystä kuin lähteellä               yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin,
     suoritettujen palkkatuloveron pidätysten vuotuisesta                    itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäse
     selvityksestä ja veroviranomaisten toimittamasta palk                  niinsä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/
     katuloveron vahvistamisesta jättäen tämän ulkopuolelle                  71 14 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohdan
     sellaiset 'luonnolliset henkilöt, joilla ei ole kotipaikkaa             soveltamisalaan.
     eikä tavanomaista asuinpaikkaa sen alueella mutta
     jotka saavat sieltä palkasta kertyviä varoja.                    2 ) Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 14 artiklan
                                                                             2 kohdan b alakohdan i alakohdan "toiminta " sisältää
(!) EYVL N:o C 177, 29 . 6 . 1993                                            myös palkallisen toiminnan käsitteen.
                                                                      (!) EYVL N:o C 332 , 18 . 12 . 1993
                                                                      ( 2 ) EYVL N:o L 230, 22 . 8 . 1983 , s . 6
      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                          (toinen jaosto ),
                  16 päivänä helmikuuta 1995 ,
                                                                     Lazion Tribunale Amministrativo Regionalen toisen
asiassa C-425/93 ( Schleswig-Holsteinisches Landessozial            jaoston 19. 10. 1994 tekemillään päätöksillä esittämät
gerichtin esittämä ennakkoratkaisupyyntö ), Calle Grenz             ennakkoratkaisupyynnöt asioissa 1 ) Radio Torre, 2 ) Rete A
shop Andresen GmbH & Co. KG vastaan Allgemeine                       Sri, 3 ) Vallau Italiana Promomarket Sri, 4 ) Radio Italia Solo
  Ortskrankenkasse für den Kreis Schleswig-Flensburg (*)             Musica Sri ym., 5 ) GETE (Tele Nova), 6 ) Toscana T.V. ym.,
(Siirtotyöläisten sosiaaliturva — Sovellettavan lainsäädän          ja 7) Nuova Antenna Tre SpA ym. vastaan Ministero delle
                      nön määräytyminen)                             Poste e Telecomunicazioni (posti- ja televiestintäasioita
                            ( 95/C 74/03 )                                                 käsittelevä ministeriö )
                                                                     (Asiat C-328/94, C-329/94, C-337/94, C-338/94 ja
                  (Oikeudenkäyntikieli: saksa) .                                    C-339/94 sekä C-21/95 ja C-22/95 )
                                                                                ( 95/C 74/04 )
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
   yhteiöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 12 . 12 .
                                                                     1994, 28 . 12 . 1994, 30 . 1 . 1995 ja 1 . 2. 1995 saapuneilla,
Asiassa C-425/93 , jonka Schleswig-Holsteinisches Landes            19 päivänä lokakuuta 1994 tehdyillä päätöksillä asioissa 1 )
sozialgericht ( Saksa ) on saattanut ETY:n perustamissopi           Radio Torre ( C-328/94 ), 2 ) Rete A Sri ( C-329/94 ), 3 ) Vallau
muksen 177 artiklan mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen             Italiana Promomarket Sri ( C-337/94), 4 ) Radio Italia Solo
käsiteltäväksi saadakseen ensin mainitussa tuomioistui              Musica Sri ym. ( C-338/94 ), 5 ) GETE (Tele Nova ) (C
messa vireillä olevassa riita-asiassa Calle Grenzshop Andre         339/94 ), 6 ) Toscana T.V. ym. ( C-21/95 ) ja 7) Nuova
sen GmbH & Co. KG ja Allgemeine Ortskrankenkasse für                 Antenna Tre SpA ym. ( C-22/95 ) vastaan Ministero delle
den Kreis Schleswig-Flensburg, jota tukevat väliintulijoina          Poste e Telecomunicazioni, Lazion Tribunale Amministra
Bundesanstalt für Arbeit, Bundesversicherungsanstalt für             tivo Regionalen toinen jaosto on esittänyt Euroopan yhtei
 ---pagebreak--- 25 . 3 . 95             FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   N:o C 74/3
söjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnöt, joiden                 rekassernes Datacenter vastaan Skatteministeriet seuraaviin
kysymykset 1 ja 2 koskevat asiaa C-337/94 ja kysymys 2                kysymyksiin:
koskee muita edellä mainittuja asioita:
                                                                      1 . kysymys
1 ) Pitääkö direktiiviä 8 9/5 52/ETY ( x ) ja erityisesti sen
     1 artiklan b kohtaa ja 18 artiklaa tulkita siten, että           Onko kuudennen liikevaihtoverodirektiivin 0 ) 13 artiklan
     18 artiklan sanamuotoa " sellaisia mainonnan muotoja             B kohdan d alakohdan 3—5 alakohtaa tulkittava siten, että
     kuin suorat tarjoukset yleisölle " on käytetty, yhteisön         liikevaihtoverosta myönnetään vapautus edellä mainitun
     oikeuden mukaisesti — tarkoituksessa nostaa mainos              päätöksen 3 ja 5 kohdassa selostettujen toimenpiteiden
     ten yhteismäärän katto 20%:iin päivittäisestä lähetys           kaltaisille toimenpiteille (2 )?
     ajasta —:
                                                                      Onko tässä yhteydessä 13 artiklan B kohdan d alakohdan
                                                                      3—5 alakohtien mukaisen liikevaihtoverovapautuksen
     a ) pelkästään esimerkinomaisesti ja sen voidaan kat
                                                                      myöntämisen esteenä, että säännöksessä tarkoitettu liike
          soa sisältävän, paitsi mainospalat, myös muut mai          toimi kokonaan tai osittain toteutetaan elektronisesti ?
          nonnan muodot ja tämän asian kannalta ns . "tuote
          esittelyt televisiossa " ("telepromozioni "), jotka,
          vaikka ne eivät sisälläkään " tarjouksia yleisölle ",       2 . kysymys
          voidaan lukea tarjouksiin kuuluvaksi niiden omi
                                                                      Liikevaihtoverodirektiivin 13 artiklan B kohdan d alakoh
          naispiirteiden vuoksi (tuote-esittelyille on ominais
          ta, että sopivat tauot erottavat ne selvästi toimituk      dan 1—2 alakohdassa käytetään ilmaisua " luotonantaja ".
          sellisesta ohjelmasta, mutta koska niihin sisältyy          Artiklan d alakohdan 3—5 alakohtaan ei sisälly tällaista
                                                                      asianomaista koskevaa kuvausta .
          esityksille/kilpailunomaisille viihdeohjelmille tyypil
          lisiä piirteitä, ne ovat kuitenkin yleensä kestoltaan
          jatkuvampia — " more time consuming" — kuin                 Onko tälle erolle annettava merkitystä tämän artiklan
                                                                      d alakohdan 3—5 alakohtaa tulkittaessa ?
          mainospalat), vai :
     b ) selittävästi/rajoittavasti (riitautetun ministeriön         3 . kysymys
          päätöksen 12 kohdan mukaisesti ) siinä tarkoituk
                                                                      A. Onko 13 artiklan B kohdan d alakohdan 3—5 alakoh
          sessa, että mahdollisuus nostaa päivittäinen mai
          nosten yhteismäärä 20%:iin soveltuu ainoastaan                   taa sovellettaessa merkitystä sillä, toteuttaako liiketoi
          "tarjouksiin yleisölle " suppeassa merkityksessä                 met rahalaitos vai joku muu ?
          eikä myös sellaisiin mainonnan muotoihin kuin
                                                                      B.   Onko 13 artiklan B kohdan d alakohdan 3—5 alakoh
          "tuote-esittelyt televisiossa ", siksi, ettei tällaisessa
          mainonnassa ole "tarjouksia ".                                   taa sovellettaessa merkitystä sillä, että rahoitustoimen
                                                                           suorittaa kokonaisuudessaan sellainen rahalaitos, jolla
                                                                           on suhde asiakkaaseen ?
2 ) Pitääkö direktiiviä 8 9/5 52/ETY ja erityisesti sen 17 ar
     tiklan 1 kohdan b alakohtaa tulkita siten, että sellaiset        C. Mikäli 13 artiklan B kohdan d alakohdan 3—5 alakoh
     sponsoroinnin muodot ovat täysin kiellettyjä, joissa                  tien soveltamiseksi ei ole tarpeen, että rahalaitos itse
     sponsorin nimi ja/tai logo voidaan esittää ohjelman                   suorittaa toimenpiteen kokonaisuudessaan, voiko
     aikana, eikä ainoastaan sen alussa ja/tai lopussa (riitau            rahalaitos ostaa toiselta henkilöltä liiketoimia koko
     tetun ministeriön päätöksen 4 kohdan mukaisesti,                      naan tai osittain siten, että 13 artiklan B kohdan
     tietyin poikkeuksin ), vai katsotaanko, että toistuva                 d alakohdan 3—5 alakohtaa sovelletaan toisen henki
     sponsoroinnin esittäminen on vapaasti sallittua myös                  lön suorittamiin toimiin vai voidaanko tälle toiselle
     ohjelman aikana .                                                     henkilölle asettaa erityisiä vaatimuksia ?
(!) EYVL N:o L 298 , 17. 10 . 1989 , s . 23                           4. kysymys
                                                                      Kuinka 13 artiklan B kohdan d alakohdan 3—4 alakohdissa
                                                                      käytettyä ilmaisua " liiketoimet, . . . jotka " on tulkittava ?
                                                                      Tällä kysymyksellä toivotaan valaistusta siihen, onko
                                                                      ilmaisu "iiiketoimet, . . . jotka " ymmärrettävä siten, että
0stre Landsretin 20. 12. 1994 tekemällään päätöksellä                 liikevaihtoverovapautus myönnetään myös sellaisissa ta
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Sparekassernes                 pauksissa, joissa henkilö suorittaa joko ainoastaan osan
               Datacenter vastaan Skatteministeriet                   tästä toimenpiteestä tai ainoastaan tietyt osasuorituksista
                            (Asia C-2/95 )
                                                                      koostuvan rahoitustoimen toteuttamiseksi välttämättömät,
                                                                       direktiivin säännöksessä tarkoitetut liiketoimet.
                             ( 95/C 74/05 )
                                                                       5. kysymys
0stre Landsret on pyytänyt 20 päivänä joulukuuta 1994
tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen                   Onko 13 artiklan B kohdan d alakohdan 3—5 alakohtia
tuomioistuimen kirjaamoon 4 päivänä tammikuuta 1995 ,                  sovellettaessa annettava merkitystä sille, että säännöksessä
yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Spa              tarkoitetuista liiketoimista liikevaihtoverovapautusta ano


title: Asia C-377/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de commerce de Bruxelles (Belgia) on esittänyt 23.9.2009 — Françoise Hanssens-Ensch (Agenor SA:n konkurssipesän pesänhoitaja) v. Euroopan yhteisö

text:
               19.12.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 312/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de commerce de Bruxelles (Belgia) on esittänyt 23.9.2009 — Françoise Hanssens-Ensch (Agenor SA:n konkurssipesän pesänhoitaja) v. Euroopan yhteisö
   (Asia C-377/09)
   2009/C 312/23
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal de commerce de Bruxelles

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Françoise Hanssens-Ensch (Agenor SA:n konkurssipesän pesänhoitaja)

      Vastaaja: Euroopan yhteisö

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko EY:n perustamissopimuksen 288 artiklan toista kohtaa tulkittava siten, että kyseisessä määräyksessä tarkoitettua sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevana kanteena pidetään Belgian yhtiölain 530 §:ään perustuvaa konkurssipesän hoitajan nostamaa korvauskannetta, jossa vaaditaan Euroopan yhteisön velvoittamista korvaamaan konkurssiin menneen yhtiön varojen alijäämä sillä perusteella, että Euroopan yhteisö on kantajan mukaan toiminut kaupallisen yhtiön tosiasiallisena johtajana ja tehnyt tämän yhtiön johtamisessa törkeän ja ilmeisen virheen, joka on myötävaikuttanut yhtiön konkurssiin?