title: Asia C-534/03: Euroopan yhteisöjen komission 15.12.2003 Belgian kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
C 59/10                  FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                           6.3.2004
Euroopan yhteisöjen komission 15.12.2003 Belgian ku-                  ta asiassa, jossa asianosaisina ovat 1. Katja Candolin, 2. Jari-
             ningaskuntaa vastaan nostama kanne                       Antero Viljaniemi, 3. Veli-Matti Paananen, 4. Vahinkovakuu-
                                                                      tusosakeyhtiö Pohjola, 5. Jarno Ruokoranta, ennakkoratkaisua
                                                                      seuraaviin kysymyksiin:
                          (Asia C-534/03)
                           (2004/C 59/16)
                                                                      1.    Asettaako kolmannen direktiivin (90/232/ETY) (1) l artik-
                                                                            lan vaatimus, jonka mukaan vakuutuksesta on korvattava
                                                                            ajoneuvon käytöstä kaikille matkustajille paitsi kuljettajal-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 15.12.2003 Euroo-                  le aiheutuneet henkilövahingot, tai jokin muu yhteisön
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian kuningas-                   oikeuden säännös tai periaate rajoituksia arvioitaessa
kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Knut Simonsson ja                 kansallisen oikeuden mukaan matkustajan oman myötä-
Wouter Wils.                                                                vaikutuksen merkitystä, kun kysymys on hänen oikeudes-
                                                                            taan pakollisesta liikennevakuutuksesta suoritettavaan
                                                                            korvaukseen?
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin:
1.    toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut
      yhdenmukaistetun turvallisuusjärjestelmän luomisesta            2.    Onko yhteisön oikeuden mukaista missään muussa tilan-
      kalastusaluksille, joiden pituus on 24 metriä tai enemmän,            teessa kuin toisen direktiivin (84/5/ETY) (2) 2 artiklan
      annetun neuvoston direktiivin 97/70/EY muuttamisesta                  1 kohdan toisessa alakohdassa mainituissa tapauksissa
      25 päivänä huhtikuuta 2002 annetun komission direktii-                evätä tai rajoittaa ajoneuvon matkustajan menettelyn
      vin 2002/35/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole           perusteella hänen oikeuttaan saada korvausta liikenneva-
      antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä               hingon johdosta pakollisesta liikennevakuutuksesta?
      lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, tai koska se          Voiko tämä tulla kysymykseen esimerkiksi silloin, kun
      ei ole ilmoittanut niistä komissiolle.                                henkilö on mennyt matkustajaksi ajoneuvoon, vaikka
                                                                            hän on voinut havaita, että onnettomuuden ja hänen
2.    velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu-                   vahingoittumisensa vaara on ollut tavallista suurempi?
      denkäyntikulut.
                                                                      3.    Asettaako yhteisön oikeus estettä sille, että tällaisena
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                         huomioon otettavana seikkana pidetään kuljettajan päih-
                                                                            tymystä, joka vaikuttaa hänen kykyynsä kuljettaa ajoneu-
                                                                            voa turvallisesti?
Direktiivin täytäntöönpanolle varattu määräaika päättyi
1.1.2003.
(1) EYVL L 112, 27.4.2002, s. 21–33.                                  4.    Asettaako yhteisön oikeus estettä sille, että autossa mat-
                                                                            kustajana olevan auton omistajan oikeutta pakollisesta
                                                                            liikennevakuutuksesta suoritettavaan korvaukseen henki-
                                                                            lövahingon johdosta arvioidaan muita matkustajia anka-
                                                                            rammin sen perusteella, että hän on sallinut päihtyneen
                                                                            ajaa autoaan?
Korkeimman oikeuden 19.12.2003 tekemällään päätöksel-
lä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa, jossa asian-
osaisina ovat 1. Katja Candolin, 2. Jari-Antero Viljaniemi,           (1) annettu 14 päivänä toukokuuta 1990, moottoriajoneuvojen käyt-
3. Veli-Matti Paananen, 4. Vahinkovakuutusosakeyhtiö                      töön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan
                 Pohjola, 5. Jarno Ruokoranta                             jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä EYVL, Erityispainos
                                                                          1994, 13/Nide 19, s. 189.
                                                                      (2) annettu 30 päivänä joulukuuta 1983, moottoriajoneuvojen käyt-
                          (Asia C-537/03)                                 töön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan
                                                                          jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä EYVL, Erityispainos
                                                                          1994, 6/Nide 2, s. 90.
                           (2004/C 59/17)
Korkein oikeus on pyytänyt 19.12.2003 tekemällään päätök-
sellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen
kirjaamoon 22.12.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimel-


title: Asia T-98/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 2.3.2016 – Société générale v. komissio

text:
               18.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 136/44

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 2.3.2016 – Société générale v. komissio
   (Asia T-98/14) (1)

   (2016/C 136/60)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Neljännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 142, 12.5.2014.


title: Asia C-234/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 15.7.2010 (Vestre Landsretin (Tanska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Skatteministeriet v. DSV Road A/S (Yhteisön tullikoodeksi — Asetus (ETY) N:o 2913/92 — 204 artiklan 1 kohdan a alakohta — Asetus (ETY) N:o 2454/93 — 859 artikla — Ulkoinen passitusmenettely — Valtuutettu lähettäjä — Tullivelan syntyminen — Sellaisia tavaroita koskeva passitusasiakirja, joita ei ole olemassa)

text:
               11.9.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 246/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 15.7.2010 (Vestre Landsretin (Tanska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Skatteministeriet v. DSV Road A/S
   (Asia C-234/09) (1)

   (Yhteisön tullikoodeksi - Asetus (ETY) N:o 2913/92 - 204 artiklan 1 kohdan a alakohta - Asetus (ETY) N:o 2454/93 - 859 artikla - Ulkoinen passitusmenettely - Valtuutettu lähettäjä - Tullivelan syntyminen - Sellaisia tavaroita koskeva passitusasiakirja, joita ei ole olemassa)
   2010/C 246/14
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Vestre Landsret

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Skatteministeriet

      Vastaaja: DSV Road A/S

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Vestre Landsret — Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1) 1artiklan ja 4 artiklan 9 ja 10 kohdan sekä 92 ja 96 artiklan ja 204 artiklan 1 kohdan a alakohdan tulkinta — Valtuutetun lähettäjän erehdyksessä laatimat kaksi passitusasiakirjaa yhdestä ja samasta tavaralähetyksestä uuteen tietokoneistettuun passitusjärjestelmään (NCTS-järjestelmä) ja siten kahden erilaisen kuljetuksen viitenumeron antaminen yhdelle tavaralähetykselle — Tullivelan syntyminen sen seurauksena, että yhteisön ulkoinen passitusmenettely ei ole voinut päättyä esittämällä tavarat määrätullitoimipaikassa — Tullin kantaminen ilmoitetuista tavaroista, joita ei ole fyysisesti olemassa

      Tuomiolauselma

   Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 13.4.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 648/2005, 204 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, siten, että sitä ei sovelleta pääasian kaltaisessa tilanteessa, jossa valtuutettu lähettäjä on käynnistänyt erehdyksessä kaksi ulkoista passitusmenettelyä yhdestä ja samasta tavarasta, koska ylimääräinen menettely ei voi olla omiaan johtamaan tullivelan syntymiseen tämän säännöksen perusteella, sillä menettely liittyy tavaraan, jota ei ole olemassa.

      (1)  EUVL C 205, 29.8.2009.


title: Asia C-103/15 P: Valitus, jonka Internationaler Hilfsfonds e.V. on tehnyt 3.3.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-482/12, Internationaler Hilfsfonds v. komissio, 9.1.2015 antamasta määräyksestä

text:
               14.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 302/12

         Valitus, jonka Internationaler Hilfsfonds e.V. on tehnyt 3.3.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-482/12, Internationaler Hilfsfonds v. komissio, 9.1.2015 antamasta määräyksestä
   (Asia C-103/15 P)
   (2015/C 302/16)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Internationaler Hilfsfonds e.V. (edustaja: Rechtsanwalt H.-H. Heyland)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Unionin yleisen tuomioistuimen 9.1.2015 antama määräys on kumottava

               —

               asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen ratkaisun antamiseksi

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kyseinen unionin tuomioistuimen perussäännön 56 artiklan mukaan tehty valitus kohdistuu unionin yleisen tuomioistuimen 9.1.2015 asiassa T-482/12 antamaan määräykseen. Tällä määräyksellä unionin yleinen tuomioistuin jätti tutkimatta Internationaler Hilfsfonds e.V.:n Euroopan komissiota vastaan nostaman kanteen, koska asiakirja ja kanneperusteet oli esitetty epätäydellisinä. Komissiolla on kuitenkin 22.5.2012 asiassa T-300/10 annetun tuomion määräysten mukaan, lukuun ottamatta joitakin poikkeuksia, velvollisuus luovuttaa kantajalle sopimuksen ”LIEN 97-2011” asiakirjavihkoon kuuluvat asiakirjat täydellisinä. Näitä määräyksiä ei noudatettu: sen sijaan komissio varusti useita asiakirjoja tyhjin ja mustin kohdin eikä toimittanut useita asiakirjoja lainkaan. Internationaler Hilfsfonds e.V. esitti 27.10.2012 päivätyssä kannekirjelmässään väitteensä täydessä laajuudessa ja esitti komissiolle lähettämänsä 27.7.2012 päivätyn kirjeen, jolla se oli vaatinut komissiota toteuttamaan SEUT 266 artiklan, luettuna yhdessä SEUT 254 artiklan 6 kohdan kanssa, mukaan tarvittavat toimenpiteet. Se myös esitti unionin yleiselle tuomioistuimelle tätä koskevan kirjeenvaihdon ja liitti sen lisäksi liitteenä kannekirjelmään.
   Unionin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisessa määräyksessään, ettei kannekirjelmä vastaa työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisia muotomääräyksiä ja ettei kanneperusteita ole esitetty riittävällä tavalla. Valittaja esittää tätä vastaan, ettei se esittänyt pelkästään lyhyesti vaan perusteellisesti kanteen taustaa, kanneperusteita ja kaikkia tietoja, joiden avulla unionin yleinen tuomioistuin olisi ilman muuta voinut käsitellä riidan kohdetta. Se väittää erityisesti, että unionin yleinen tuomioistuin jätti tutkimatta myös sen toissijaisen vaatimuksen kumota osittain komission 28.8.2012 tekemä päätös (jolla se luovutti epätäydelliset asiakirjat) – vaikka se oli hyväksynyt tätä koskevan kanneperusteen.
   Lisäksi valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin katsoi sen liitteinä toimittamat kirjelmät yleiseksi viittaukseksi eikä hyväksynyt niitä, vaikka ne auttoivat täsmentämään kannekirjelmässä esitettyjä perusteita ja asiakirjoja ja olivat näin ollen osa kannekirjelmää. Valittaja vastustaa myös unionin yleisen tuomioistuimen kantaa, jonka mukaan kantajan toimittama vastaus on tehoton – vaikka se toimitti vastauksen työjärjestyksen mukaisesti kannekirjelmän laajennuksena täsmentäen väitteitään ja esittäen kaikki pyydetyt asiakirjat. Se pitää valituksenalaista määräystä oikeudellisesti virheellisenä, koska se perustuu huomattaviin menettelyvirheisiin ja koska unionin yleinen tuomioistuin loukkasi sillä kantajan oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan.


title: Asia C-40/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 27.1.2014 – Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l’agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières ja Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon v. Utopia SARL, jonka aputoiminimi on Marshall Bioresources

text:
               7.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 102/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 27.1.2014 – Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l’agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières ja Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon v. Utopia SARL, jonka aputoiminimi on Marshall Bioresources
   (Asia C-40/14)
   2014/C 102/27
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour de cassation

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l’agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières ja Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon

      Vastapuoli: Utopia SARL, jonka aputoiminimi on Marshall Bioresources

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voidaanko erityisesti laboratorioissa käytettäviksi valmisteltujen eläinten tuojaan soveltaa yhteisön tullittomuusjärjestelmän luomisesta 28.3.1983 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 918/83 (1) 60 artiklassa tällaisille tavaroille säädettyä tuontitullittomuutta, kun tuoja ei itse ole julkinen tai yleishyödyllinen laitos tai yksityinen luvan saanut laitos, jonka pääasiallisena tehtävänä on opetus tai tieteellinen tutkimus, mutta sen asiakkaat ovat nämä edellytykset täyttäviä laitoksia?

               2)

               Onko yhdistetyn nimikkeistön yleisten tulkintasääntöjen 5 säännön b alakohtaa tulkittava siten, että laboratoriotutkimuksiin tarkoitettujen elävien eläinten kuljetushäkit kuuluvat säännössä tarkoitettuihin pakkauspäällyksiin ja pakkausaineisiin?
               Jos vastaus on myöntävä, onko näihin pakkauspäällyksiin ja pakkausaineisiin sovellettavaa ilmaisua ”selvästi soveltuvat toistuvaan käyttöön” arvioitava yleisesti vai ainoastaan unionin alueella tapahtuvan uudelleenkäytön kannalta?

      (1)  EYVL L 105, s. 1.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto), 12 päivänä joulukuuta 1996, asiassa C-3/95 (Landgericht Dortmund in esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Reisebüro Broede vastaan Gerd Sandker (Palvelujen tarjoamisen vapaus - Velkomusasioiden hoitaminen tuomioistuimissa - Lupa - EY:n perustamissopimuksen 59 artikla)

text:
N:o C 54/2             I FI |                    Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       22.2.97
177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltä                   YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
väksi      saadakseen    tässä  kansallisessa tuomioistuimessa                                  ( viides jaosto ),
vireillä olevassa asiassa The Queen vastaan Secratary of
State for Trade and Industry, ex parte: British Telecommu                            12 päivänä joulukuuta 1996,
nications plc, ennakkoratkaisun telepalvelujen sisämarkki           asiassa C-3/95 ( Landgericht Dortmund in esittämä ennak
noiden toteuttamisesta saamalla aikaan avoimen verkon                koratkaisupyyntö ), Reisebüro Broede vastaan Gerd Sand
tarjoaminen 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvos                                                 ker (')
ton direktiivin 90/387/ETY ( EYVL N:o L 192 , 24.7.1990 ,
s . 1 ) tulkinnasta ja avoimen verkon tarjoamisen soveltami         (Palvelujen tarjoamisen vapaus — Velkomusasioiden hoita
sesta kiinteisiin johtoihin 5 päivänä kesäkuuta 1992 anne           minen tuomioistuimissa — Lupa — EY:n perustamissopi
tun neuvoston direktiivin 92/44/ETY ( EYVL N:o L 165 ,                                        muksen 59 artikla)
19.6.1992, s. 27) tulkinnasta ja pätevyydestä, yhteisöjen                                          97/C 54/03 )
tuomioistuin, toimien kokoonpanossa : presidentti G. C.
Rodríguez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat G. F. Mancini                             (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
ja J. C. Moitinho de Almeida sekä tuomarit C. N. Kakou
ris, C. Gulmann, D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet ( esitte             (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
levä tuomari ), P. Jann ja H. Ragnemalm, julkisasiamies : G.             yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Tesauro, kirjaaja : hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut
12.12.1996 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :               Asiassa C-3/95 , jonka Landgericht Dortmund ( Saksa ) on
                                                                     saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla
                                                                     yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä
                                                                     kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
                                                                     Reisebiiro Broede vastaan Gerd Sandker ennakkoratkaisun
1 ) Avoimen verkon tarjoamisen soveltamisesta kiinteisiin            palvelujen tarjoamisen vapautta koskevien EY:n perusta
      johtoihin 5 päivänä kesäkuuta 1992 annettua neuvos            missopimuksen määräysten ja erityisesti sen 59 artiklan
      ton direktiiviä 92/44/ETY sovelletaan telepalvelujen si       tulkinnasta , yhteisöjen tuomioistuin ( viides jaosto ), toi
      sämarkkinoiden toteuttamisesta saamalla aikaan avoi           mien kokoonpanossa : jaoston puheenjohtaja J. C. Moitin
      men verkon tarjoaminen 28 päivänä kesäkuuta 1990               ho de Almeida sekä tuomarit L. Sevon , D. A. O. Edward
      annetun neuvoston direktiivin 90/387/ETY 2 artiklan            ( esittelevä tuomari ), P. Jann ja M. Wathelet, julkisasiamies :
       1 kohdassa tarkoitettuihin teleorganisaatioihin. Tässä        N. Fennelly, kirjaaja : johtava hallintovirkamies H. A.
      säännöksessä tarkoitettuja teleorganisaatioita ovat            Riihi , on antanut 12.12.1996 tuomion , jonka tuomiolau
      eriyisesti kyseiset kaksi yritystä, joille jäsenvaltio on      selma on seuraava :
      varannut toiminnan harjoittamisen kansainvälisissä ja
      etenkin Euroopan yhteisön sisäisissä telejohdoissa             EY:n perustamissopimuksen 59 artiklan vastaisena ei ole
      käyttäen arviointiperusteita, jotka eivät ole objektiivi      pidettävä sellaista kansallista sääntelyä, jónka mukaan ai
      sia, suhteellisuusperiaatteen mukaisia ja syrjimättömiä,       noastaan asianajajat saavat ajaa toisten velkomusasioita
      ja yritys, jolle jäsenvaltio on varannut vastaavilla edel     ammattimaisesti tuomioistuimissa ja jolla siten kielletään
       lytyksillä toiminnan harjoittamisen yleisessä telever        sellaisia yrityksiä, joilla on kotipaikka toisessa jäsenval
      kossa tietyllä valtion alueen osalla. Jäsenvaltio voi          tiossa, harjoittamasta tällaista toimintaa.
       velvoittaa ainoastaan jotkut teleorganisaatiot noudat
       tamaan kiinteistä johdoista annetun direktiivin 92/44/        (') EYVL N:o C 54 , 4.3.1995 .
      ETY 7 artiklan mukaisia velvoitteita, jos määrä on
       riittävä sille, että käyttäjille voidaan tarjota vähim
       mäismäärä tässä direktiivissä säädettyjen eritelmien
       mukaisia kiinteitä johtoja valtion koko alueella. Jäsen
       valtio voi etenkin asettaa kyseisiä velvoitteita ainoas
       taan teleorganisaatioille, jotka ovat telejohtojen                    YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
      pääasiallisia käyttäjiä kussakin valtion alueen maantie                             ( ensimmäinen jaosto ),
       teellisessä osassa .
                                                                                12 päivänä joulukuuta 1996,
                                                                     asiassa C-38/95 ( Corte d'appello di Anconan esittämä
                                                                     ennakkoratkaisupyyntö ), Ministero delle Finanze vastaan
                                                                                Foods Import Sri (')
2 ) Ennakkoratkaisukysymyksiä tutkittaessa ei ole paljas             ( Yhteinen tullitariffi — Tullinimikkeet — Molva molva
       tunut seikkoja, jotka vaikuttaisivat direktiivin 92/44/                                        kalat)
       ETY pätevyyteen.
                                                                                ( 97/C 54/04 )
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
     EYVL N:o C 380 , 31.12.1994 .
                                                                         (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
                                                                          yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                      Asiassa C-38/95 , jonka Corte d'appello di Ancona ( Italia )
                                                                      on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan no


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 30 päivänä huhtikuuta 1996, asiassa C-194/94 (tribunal de commerce de Liègen esittämä ennakkoratkaisupyyntö), CIA Security International vastaan Signalson SA, Securitel SPRL (EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan ja teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 83/189/ETY tulkinta - Kansallinen lainsäädäntö, joka koskee hälytysjärjestelmien ja hälytyskeskusten myyntiä - Ennakollinen hallinnollinen lupa)

text:
6.7.96                I H 1                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     N:o C 197/3
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                             • 3 ) Edellä mainitun 10.4.1990 annetun lain 4 pykälän
                   30 päivänä huhtikuuta 1996 ,                             kaltainen kansallinen säännös ei ole EY:n perustamis
                                                                            sopimuksen 30 artiklan vastainen .
asiassa C-194/94 ( tribunal de commerce de Liègen esittämä
ennakkoratkaisupyyntö ), CIA Security International vas               (>) EYVL N:o C 254 , 10.9.1994
               taan Signalson SA, Securitel SPRL ( 1 )
(EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan ja teknisiä stan
dardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa
noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 83/189/
ETY tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, joka koskee                         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
hälytysjärjestelmien ja hälytyskeskusten myyntiä — Enna
                    kollinen hallinnollinen lupa)                                      30 päivänä huhtikuuta 1996,
                           ( 96/C 197/05 )                             asiassa C-214/94 ( Bundesarbeitsgerichtin esittämä ennak
                                                                       koratkaisupyyntö ), Ingrid Boukhalfa vastaan Saksan liitto
                   (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                                                  tasavalta (')
                                                                       (Kolmanteen maahan sijoittautunut jäsenvaltion kansalai
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan                  nen — Työskentely paikallisena toimenhaltijana toisen
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                 jäsenvaltion tässä kolmannessa maassa sijaitsevassa suurlä
                                                                       hetystössä — Erilainen kohtelu verrattuna niihin paikallisiin
Asiassa C-194/94 , jonka tribunal de commerce de Liège                 toimenhaltijoihin, jotka ovat kyseistä edustustoa pitävän
( Belgia ) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 ar              jäsenvaltion kansalaisia — Yhteisön oikeuden sovelletta
tiklan mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi                 vuus — Kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kielto)
saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
                                                                                ( 96/C 197/06 )
olevissa asioissa CIA Security International SA vastaan
Signalson SA, Securitel SPRL ennakkoratkaisun EY :n perus
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
tamissopimuksen 30 artiklan tulkinnasta ja teknisiä stan
dardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa
noudatettavasta menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1983               (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
annetun neuvoston direktiivin 83/ 189/ETY ( EYVL L 109,                   yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
s . 8 ), sellaisena kuin se on muutettuna 22 päivänä maalis
kuuta 1988 annetulla neuvoston direktiivillä 88 / 182/ETY              Asiassa C-214/94 , jonka Bundesarbeitsgericht ( Saksan liit
( EYVL L 81 , s . 75 ) tulkinnasta , yhteisöjen tuomioistuin ,         totasavalta ) on saattanut EY:n perustamissopimuksen
toimien kokoonpanossa : presidentti G. C. Rodriguez Igle               177 artiklan mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsitel
                                                                       täväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa
sias sekä jaostojen puheenjohtajat C. N. Kakouris , D. A. O.
Edward ja J. -P. Puissochet sekä tuomarit G. F. Mancini, J. C.         vireillä olevassa asiassa Ingrid Boukhalfa vastaan Saksan
Moitinho de Almeida , P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann                     liittotasavalta ennakkoratkaisun EY:n perustamissopimuk
( esittelevä tuomari ), J. L. Murray, H. Ragnemalm ja L.               sen 48 artiklan 2 kohdan ja työntekijöiden vapaasta
Sevon, julkisasiamies : M. B. Elmer, kirjaaja : johtava hallin        liikkuvuudesta yhteisön alueella 15 päivänä lokakuuta
tovirkamies D. Louterman-Hubeau , on antanut 30.4.1996                  1968 annetun neuvoston asetuksen ( ETY ) N:o 1612/68
tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :                            ( EYVL L 257, s . 2 ) 7 artiklan 1 ja 4 kohdan tulkinnasta ,
                                                                       yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpanossa : presi
 1 ) Vartiointiyrityksistä, turva-alan yrityksistä ja sisäisistä       dentti G. C. Rodriguez Iglesias sekä jaostojen puheenjohta
      vartiointipalveluista 10.4.1990 annetun Belgian lain             jat C. N. Kakouris ( esittelevä tuomari ), J. -P. Puissochet ja G.
      4 pykälän kaltainen säännös ei ole teknisiä standardeja          Hirsch sekä tuomarit G. F. Mancini, F. A. Schockweiler,
      ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa nou            J. C. Moitinho de Almeida , J. L. Murray, P. Jann , H.
      datettavasta menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1 983           Ragnemalm ja L. Sevon, julkisasiamies : P. Léger, kirjaaja :
      annetussa neuvoston direktiivissä 83 /189/ETY, sellai           apulaiskirjaaja H. von Holstein , on antanut 30.4.1996
      sena kuin se on muutettuna 22 päivänä maaliskuuta                tuomion , jonka tuomiolauselma on seuraava :
       1988 annetulla neuvoston direktiivillä 88/182/ETY,
      tarkoitettu tekninen määräys, kun taas sellaiset sään           EY:n perustamissopimuksen 48 artiklan 2 kohdassa ja
      nökset, jotka sisältyvät 10.4.1990 annetussa Belgian             työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella
      laissa tarkoitettujen hälytysjärjestelmien ja hälytyskes         15 päivänä lokakuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen
      kusten       hyväksymistä koskevasta          menettelystä        (ETY) N:o 1612/68 7 artiklan 1 ja 4 kohdassa ilmaistua
       14.5.1991 annettuun kuninkaalliseen asetukseen , ovat           kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltoa sovelletaan
      teknisiä määräyksiä, ja edellä mainitun 10.4.1990                jäsenvaltion sellaiseen kansalaiseen, joka asuu pysyvästi
      annetun lain 12 pykälän kaltaisen säännöksen arviointi           kolmannessa maassa ja joka on toisen jäsenvaltion palve
      on riippuvainen säännöksen oikeusvaikutuksista kan              luksessa sen suurlähetystössä tässä kolmannessa maassa
      sallisen oikeuden mukaan .                                       sekä jonka työsopimus on tehty paikan päällä ja pannaan
                                                                       siellä pysyvällä tavalla täytäntöön; tätä kieltoa sovelletaan
2 ) Direktiivin 83/189/ETY, sellaisena kuin se on muutet              työsuhteen kaikkiin niihin kysymyksiin, joita säännellään
      tuna direktiivillä 88/182/ETY, 8 ja 9 artiklaa on                tämän työnantajana olevan jäsenvaltion lainsäädännössä.
      tulkittava siten, että yksityiset voivat vedota niihin
      kansallisessa tuomioistuimessa, jonka on jätettävä                (M EYVL N:o C 254 , 10.9.1994
      soveltamatta sellaista kansallista teknistä määräystä,
      jota ei ole annettu tiedoksi direktiivin mukaisesti.


title: Asia C-511/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 25.11.2008 — Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen e.V v. Handelsgesellschaft Heinrich Heine GmbH

text:
               7.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 25.11.2008 — Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen e.V v. Handelsgesellschaft Heinrich Heine GmbH
   (Asia C-511/08)
   (2009/C 32/30)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Bundesgerichtshof
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen e.V.

      Vastaaja: Handelsgesellschaft Heinrich Heine GmbH
   Ennakkoratkaisukysymys
   Onko kuluttajansuojasta etäsopimuksissa 20.5.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY (1) 6 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen ja 2 kohdan säännöksiä tulkittava siten, että ne ovat esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan tavaroiden lähetyskulut voivat tulla kuluttajan maksettavaksi myös silloin, jos hän on peruuttanut sopimuksen?

      (1)  EYVL L 144, s. 19.


title: Asia C-279/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 11.9.2008 (Audiencia Provincial de Madridin (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — CEPSA, Estaciones de Servicio SA v. LV Tobar e Hijos SL (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt — Yritysten väliset sopimukset — EY 81 artikla — Asetus (ETY) N:o 1984/83 — 10-13 artikla — Asetus N:o 2790/1999 — 4 artiklan a kohta — Huoltamoyrittäjän ja öljy-yhtiön välinen öljytuotteiden yksinostosopimus — Poikkeus)

text:
               8.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 285/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 11.9.2008 (Audiencia Provincial de Madridin (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — CEPSA, Estaciones de Servicio SA v. LV Tobar e Hijos SL
   (Asia C-279/06) (1)

   (Kilpailu - Kartellit tai muut yhteisjärjestelyt - Yritysten väliset sopimukset - EY 81 artikla - Asetus (ETY) N:o 1984/83 - 10-13 artikla - Asetus N:o 2790/1999 - 4 artiklan a kohta - Huoltamoyrittäjän ja öljy-yhtiön välinen öljytuotteiden yksinostosopimus - Poikkeus)
   (2008/C 285/05)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Audiencia Provincial de Madrid
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: CEPSA, Estaciones de Servicio SA

      Vastaaja: LV Tobar e Hijos SL
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Audiencia Provincial de Madrid — EY 81 artiklan 1 kohdan ja perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta yksinostosopimusten ryhmiin 22.6.1983 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1984/83 (EYVL L 173, s. 5) 10–13 artiklan tulkinta — Moottori- ja lämmityspolttoaineiden yksinmyyntisopimukset, jotka luokitellaan edustus- tai provisiosopimuksiksi, mutta jotka sisältävät joitakin erityisiä seikkoja
   Tuomiolauselma

               1)

               Moottoriajoneuvojen polttoaineiden ja muiden polttoaineiden sekä voiteluaineiden ja muiden liitännäisten tuotteiden yksinostosopimus voi kuulua EY 81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan, jos huoltamoyrittäjä vastaa yhdestä tai useammasta näiden tuotteiden myyntiin kolmansille liittyvästä taloudellisesta tai kaupallisesta riskistä sellaisessa määrin, että sitä ei voida pitää merkityksettömänä, ja jos kyseinen sopimus sisältää lausekkeita, joilla voidaan rajoittaa kilpailua, kuten vähittäismyyntihinnan määrittämistä koskevan lausekkeen. Mikäli huoltamoyrittäjä ei vastaa näistä riskeistä tai vastaa niistä ainoastaan merkityksettömässä määrin, edellä mainitun artiklan soveltamisalaan voivat kuulua ainoastaan velvoitteet, jotka huoltamoyrittäjälle on asetettu hänen päämiehelleen suorittamiensa edustajanpalvelujen puitteissa, kuten esimerkiksi yksinoikeus- ja kilpailukieltolauseke. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on lisäksi varmistua siitä, estääkö, rajoittaako tai vääristääkö CEPSA Estaciones de Servicio SA:n ja LV Tobar e Hijos SL:n välillä 7.2.1996 tehty sopimus kilpailua EY 81 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

               2)

               Edellisessä kohdassa mainitun kaltaiseen yksinostosopimukseen voidaan soveltaa perustamissopimuksen [81] artiklan 3 kohdan soveltamisesta yksinostosopimusten ryhmiin 22.6.1983 annetussa komission asetuksessa (ETY) N:o 1984/83, sellaisena kuin se on muutettuna 30.7.1997 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1582/97, säädettyä ryhmäpoikkeusta, jos sopimus täyttää asetuksen 12 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädettyä kymmenen vuoden enimmäiskestoa koskevan edellytyksen ja jos tavarantoimittaja myöntää huoltamoyrittäjälle yksinoikeuden vastikkeena merkittäviä taloudellisia etuja, jotka edesauttavat jakelun parantamista, helpottavat huoltamon perustamista tai ajanmukaistamista ja alentavat jakelukustannuksia. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida, täyttyvätkö nämä edellytykset pääasiassa.

               3)

               Asetuksen N:o 1984/83, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1582/97, 10–13 artiklaa on tulkittava siten, että niillä estetään ryhmäpoikkeuksen soveltaminen yksinostosopimukseen, jonka mukaan tavarantoimittajalla on valta määrittää vähittäismyyntihinta. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on selvittää, voidaanko tätä myyntihintaa koskevaa sopimuslauseketta kansallisen oikeuden nojalla muuttaa pääasiassa kyseessä olevan kaltaisella tavarantoimittajan yksipuolisella suostumuksella ja voiko automaattisesti mitätön sopimus tulla päteväksi tämän sopimuslausekkeen sellaisella muutoksella, jonka johdosta kyseinen lauseke saatetaan EY 81 artiklan 1 kohdan mukaiseksi.

               4)

               EY 81 artiklan 2 kohdassa määrätty automaattinen mitättömyys vaikuttaa sopimukseen kokonaisuudessaan vain tilanteessa, jossa mainitun artiklan 1 kohdan vastaisia lausekkeita ei voida erottaa itse sopimuksesta. Päinvastaisessa tapauksessa mitättömyyden vaikutukset sopimuksen muihin osiin eivät kuulu yhteisön oikeuden alaan.

      (1)  EUVL C 212, 2.9.2006.


title: Asia C-37/03 P: BioID AG:n, konkurssissa, 3.2.2003 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-91/01, BioID AG, konkurssissa, vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 5.12.2002 antamasta tuomiosta

text:
C 70/14                 FI                        Euroopan unionin virallinen lehti                                             22.3.2003
Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi                           3.     velvoittaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tava-
                                                                           ramerkit ja mallit) korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
EY 249 artikla, jonka mukaan direktiivi velvoittaa saavutetta-
vaan tulokseen nähden jokaista jäsenvaltiota, sisältää implisiit-
tisesti velvoitteen, jonka mukaan jäsenvaltioiden tulee noudat-
                                                                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
taa direktiivin täytäntöönpanolle säädettyä määräaikaa. Määrä-
aika päättyi 10.7.2001 ilman, että Irlanti olisi toteuttanut
komission vaatimuksissaan viittaaman direktiivin noudattami-        –      Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen
sen edellyttämiä toimia.                                                   N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisen
                                                                           ehdottoman hylkäysperusteen virheellinen ja liian laaja
                                                                           tulkinta: Haettu tavaramerkki kykenee keskivertokulutta-
                                                                           jan suhteen yksilöimään ne tavarat ja palvelut, joita varten
( 1) EYVL L 175, 10.7.1999, s. 43.
                                                                           rekisteröintiä on haettu ja näin ollen erottamaan valittajan
                                                                           tavarat ja palvelut muiden yritysten tavaroista ja palveluis-
                                                                           ta. Tavaramerkki, joka muodostuu sanan ja siihen liitetty-
                                                                           jen graafisten elementtien jakamattomasta kokonaisuu-
                                                                           desta, täyttää ilman muuta tehtävän taata, että kaikki sillä
                                                                           varustetut tavarat tai palvelut on tuotettu tai jaeltu
                                                                           yhden ja saman, niiden laadusta vastaavan yrityksen
                                                                           valvonnassa.
                                                                    –      Jos ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olisi tulkin-
                                                                           nut oikein direktiivin 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan
BioID AG:n, konkurssissa, 3.2.2003 tekemä valitus Euroo-
                                                                           mukaista hylkäysperustetta, sen olisi tämän jälkeen pitä-
pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
men (toinen jaosto) asiassa T-91/01, BioID AG, konkurs-                    nyt tutkia toista kanneperustetta, joka koskee 7 artiklan
                                                                           1 kohdan c alakohdan rikkomista, ja tehdä se johtopäätös,
sissa, vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (ta-
    varamerkit ja mallit), 5.12.2002 antamasta tuomiosta                   että tavaramerkkiä, jonka rekisteröintiä on haettu, ei
                                                                           esitettyjen tosiseikkojen perusteella koske myöskään se
                                                                           ehdoton hylkäysperuste, että tavaramerkki muodostuu
                                                                           yksinomaan kuvailevista merkeistä ja merkinnöistä. Asia
                         (Asia C-37/03 P)                                  on näin ollen työjärjestyksen 54 artiklassa tarkoitetussa
                                                                           mielessä valmis ratkaistavaksi.
                          (2003/C 70/23)
                                                                    (1 ) Ei vielä julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
BioID AG, konkurssissa, on valittanut 3.2.2003 Euroopan
yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-91/01,
BioID AG, konkurssissa, vastaan sisämarkkinoiden harmoni-
sointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 5.12.2002 antamasta
tuomiosta. Valittajan edustajana on Rechtsanwalt,
Dr. Axel Nordemann, asianajotoimisto Boehmert & Boehmert,
Meinekestr. 26, D-10719 Berliini, prosessiosoite Luxembur-          Euroopan yhteisöjen komission 3.2.2003 Belgian kunin-
gissa.                                                                               gaskuntaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-38/03)
Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                                (2003/C 70/24)
1.     kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
       5.12.2002 asiassa T-91/01, BioID AG v. sisämarkkinoi-
       den harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV),
       antaman tuomion (1),
                                                                    Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 3.2.2003 Euroo-
2.     kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-       pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian kuningas-
       merkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 20.2.2001        kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat L. Ström ja F. Simo-
       asiassa R 538/1999-2 tekemän päätöksen,                      netti, prosessiosoite Luxemburgissa.


title: Asia T-115/08: Kanne 10.3.2008 — Gourmet Burger Kitchen v. SMHV (GOURMET BURGER KITCHEN)

text:
               26.4.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 107/42

         Kanne 10.3.2008 — Gourmet Burger Kitchen v. SMHV (GOURMET BURGER KITCHEN)
   (Asia T-115/08)
   (2008/C 107/70)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Gourmet Burger Kitchen Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: solicitor C. Sawdy)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)
   Vaatimukset

               —

               Ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 1215/2007-2 5.12.2007 tekemä päätös on kumottava, ja

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sanoista GOURMET BURGER KITCHEN koostuva sanamerkki erinäisiä luokkiin 29, 30, 31, 32, 33 ja 43 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — hakemus N:o 4 615 341

      Tutkijan päätös: hakemuksen osittainen hylkääminen luokkaan 43 kuuluvien palvelujen osalta

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan rikkominen, koska tavaramerkki on tullut käytön kautta erottamiskykyiseksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa.


title: Asia C-554/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Provincial de Cantabria, Sección 4 (Espanja) on esittänyt 27.10.2015 – Lucas Jerónimo García Almodóvar ja Catalina Molina Moreno v. Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U.

text:
               25.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 27/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Provincial de Cantabria, Sección 4 (Espanja) on esittänyt 27.10.2015 – Lucas Jerónimo García Almodóvar ja Catalina Molina Moreno v. Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U.
   (Asia C-554/15)
   (2016/C 027/13)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Audiencia Provincial de Cantabria, Sección 4

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Lucas Jerónimo García Almodóvar ja Catalina Molina Moreno

      Vastapuoli: Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, S.A.U.

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko kuluttajasopimukseen sisällytetyn kohtuuttomaksi todetun vähimmäiskorkoehdon pätemättömyyden taannehtivien vaikutusten rajoittaminen sopusoinnussa sen periaatteen kanssa, jonka mukaan kohtuuttomat ehdot eivät sido kuluttajaa, ja kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (1) 6 ja 7 artiklan kanssa?

               2)

               Onko kuluttajasopimukseen sisällytetyn, kohtuuttomuuden vuoksi pätemättömäksi todetun vähimmäiskorkoehdon vaikutusten voimassa pysyttäminen sopusoinnussa – – direktiivin [93/13] 6 ja 7 artiklan kanssa?

               3)

               Onko – – direktiivin [93/13] 6 ja 7 artiklan kanssa sopusoinnussa se, että kuluttajasopimukseen sisällytetyn, kohtuuttomuutensa vuoksi pätemättömäksi todetun vähimmäiskorkoehdon pätemättömyyden taannehtivia vaikutuksia rajoitetaan talouselämän vakavien vaikeuksien uhan ja asianomaisten vilpittömän mielen perusteella?

               4)

               Jos edeltävään kysymykseen vastataan myöntävästi, onko – – direktiivin [93/13] 6 ja 7 artiklan kanssa sopusoinnussa se, että asiassa, jossa velallisena oleva kuluttaja on esittänyt ulosmittauksen vastustamista koskevan väitteen, jossa vedotaan kuluttajasopimukseen sisällytetyn sellaisen ehdon kohtuuttomuuteen, johon ulosmittaus perustuu tai jonka perusteella vaadittu velkasumma on määritetty, voidaan hyväksyä oletus talouselämän vakavien vaikeuksien uhasta, vai onko ehtoa arvioitava ja tarkasteltava siten, että otetaan huomioon ne taloutta koskevat konkreettiset tiedot, joista ilmenevät kohtuuttoman ehdon pätemättömyyden taannehtivien vaikutusten seuraukset makrotalouden kannalta?

               5)

               Kun velallisena oleva kuluttaja on esittänyt ulosmittauksen vastustamista koskevan väitteen, jossa vedotaan kuluttajasopimukseen sisällytetyn sellaisen ehdon kohtuuttomuuteen, johon ulosmittaus perustuu tai jonka perusteella vaadittu velkasumma on määritetty, onko – – direktiivin [93/13] 6 ja 7 artiklan kanssa sopusoinnussa se, että talouselämän vakavien vaikutusten uhkaa arvioitaessa otetaan huomioon ne taloudelliset seuraukset, joita voi olla sillä, että suuri määrä kuluttajia nostaa yksittäistapausta koskevia kanteita tai esittää, väitteitä ehdon kohtuuttomuudesta ulosmittauksen vastustamiseksi vai onko tällaisten vaikutusten arvioinnissa päinvastoin otettava huomioon velallisena olevan kuluttajan todellisuudessa ulosmittauksen vastustamiseksi esittämien väitteiden taloudelliset vaikutukset?

               6)

               Jos kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko – – direktiivin [93/13] 6 ja 7 artiklan [alkup. s. 19] kanssa sopusoinnussa se, että vilpittömän mielen arvioimisen yhteydessä tarkastellaan abstraktisti minkä tahansa elinkeinonharjoittajan menettelyä?

               7)

               Vai onko – – direktiivin [93/13] 6 artiklan nojalla päinvastoin välttämätöntä, että mainittua vilpitöntä mieltä tarkastellaan ja arvioidaan kussakin konkreettisessa yksittäistapauksessa tapauskohtaisesti siten, että otetaan huomioon elinkeinonharjoittajan konkreettinen menettely sopimuksen tekemisen ja kohtuuttoman ehdon siihen sisällyttämisen yhteydessä?

      (1)  EYVL L 95, s. 29.


title: Asia T-367/10: Kanne 3.9.2010 — Bloufin Touna Ellas Naftiki Etaireia ym. v. komissio

text:
               6.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/34

         Kanne 3.9.2010 — Bloufin Touna Ellas Naftiki Etaireia ym. v. komissio
   (Asia T-367/10)
   ()
   2010/C 301/58
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Bloufin Touna Ellas Naftiki Etaireia (Ateena, Kreikka), Chrisderic (St Cyprien, Ranska), André Sébastien Fortassier (Grau D’Agde, Ranska) (edustajat: asianajajat V. Akriditis ja E. Petrisi)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Ranskan tai Kreikan lipun alla purjehtivia tai Ranskassa tai Kreikassa rekisteröityjä tonnikalaa Atlantin valtamerellä pituuspiirin 45° läntistä pituutta itäpuolella sekä Välimerellä kalastavia kurenuotta-aluksia koskevien kalastustoimien kieltämisestä 9.6.2010 annettu komission asetus (EU) N:o 498/2010 (1) on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan kaikki kantajille tässä oikeudenkäynnissä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat esittävät kanteensa tueksi kolme kanneperustetta.
   Ensinnäkin ne väittävät, että riidanalainen asetus on annettu loukkaamalla yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteita, jotka on vahvistettu SEUT 18 artiklassa, jossa kielletään kansallisuuteen perustuva syrjintä, ja SEUT 40 artiklan toisessa kohdassa, jossa kielletään tuottajien ja kuluttajien välinen syrjintä maatalousalalla, sekä loukkaamalla Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja vastaavia unionin oikeuden yleisiä periaatteita.
   Tältä osin kantajat väittävät, että komissio on syyllistynyt syrjintään kahdella perusteella. Ensinnäkin se on kieltänyt muut kalastustoiminnat Kreikassa, Ranskassa ja Espanjassa (2) ennen kalastuskauden päättymistä; Kreikka on kuitenkin käyttänyt kiintiötään huomattavasti vähäisemmässä määrin kuin Espanja. Toiseksi komissio tosin ilmoitti kaikille kolmelle jäsenvaltiolle kalastustoiminnan päättymisestä, mutta se antoi kaksi eri sitovaa asetusta toiminnan päättymisestä, yhden Kreikalle ja Ranskalle, toisen Espanjalle, ja se antoi tosiasiassa Espanjalle laivastolle luvan jatkaa kalastusta kalastuskauden loppuun asti. Kantajat väittävät, ettei niiden tiedossa ole objektiivistä syytä, jolla tällainen erilainen kohtelu voitaisiin oikeuttaa.
   Toiseksi kantajat väittävät, että komissio loukkasi yleistä suhteellisuusperiaatetta, joka on vahvistettu SEUT 5 artiklan 4 kohdassa ja perustamissopimuksen liitteenä olevassa pöytäkirjassa N:o 2 ja joka on vakiintuneessa oikeuskäytännössä tunnustettu ylemmänasteiseksi, yksityisiä oikeussubjekteja suojelevaksi oikeusnormiksi. Kantajien mielestä komissio olisi voinut toteuttaa sopivamman toimenpiteen varmistaakseen sen, että jäsenvaltiot noudattavat asetuksen (EY) N:o 1224/2009 (3) mukaista järjestelmää, ja kieltää elävän tonnikalan pyynnin, kun kansallisten pyyntikiintiöiden kriittisempi taso — lähes 100 prosenttia — on saavutettu. Se olisi voinut kieltää tällaisen toiminnan samana päivänä kaikkien kyseessä olevien EU:n jäsenvaltioiden osalta.
   Kolmanneksi kantajat väittävät, että riidanalainen asetus annettiin loukkaamalla hyvän hallinnon yleistä periaatetta ja/tai laiminlyömällä huolenpitovelvoitetta, sellaisina kuin ne on määritelty vakiintuneessa oikeuskäytännössä ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklassa.

      (1)  EUVL 2010 L 142, s. 1.

      (2)  Espanjan lipun alla purjehtivien tai Espanjassa rekisteröityjen, Atlantin valtamerellä pituuspiirin 45° läntistä pituutta itäpuolella sekä Välimerellä tonnikalaa kalastavien kurenuotta-alusten kalastustoiminnan kieltämisestä 14.6.2010 annettu komission asetus (EU) N:o 508/2010 (EUVL L 149, s. 7).

      (3)  Yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen, asetusten (EY) N:o 847/96, (EY) N:o 2371/2002, (EY) N:o 811/2004, (EY) N:o 768/2005, (EY) N:o 2115/2005, (EY) N:o 2166/2005, (EY) N:o 388/2006, (EY) N:o 509/2007, (EY) N:o 676/2007, (EY) N:o 1098/2007, (EY) N:o 1300/2008 ja (EY) N:o 1342/2008 muuttamisesta sekä asetusten (ETY) N:o 2847/93, (EY) N:o 1627/94 ja (EY) N:o 1966/2006 kumoamisesta 20.11.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1224/2009 (EUVL L 343, s. 1).


title: Asia T-234/16: Kanne 9.5.2016 – Meissen Keramik v. EUIPO – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen (Meissen)

text:
               4.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 243/46

         Kanne 9.5.2016 – Meissen Keramik v. EUIPO – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen (Meissen)
   (Asia T-234/16)
   (2016/C 243/51)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Meissen Keramik GmbH (Meißen, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Vohwinkel ja M. Bagh)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen GmbH (Meißen, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ”Meissen” – EU-tavaramerkki nro 3 743 663

      EUIPO:ssa käyty menettely: Menettämismenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 8.3.2016 asioissa R 2620/2014-4 ja R 2622/2014-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin se on kantajan vastainen eli siltä osin kuin valittajan ja nykyisen kantajan valitus hylättiin ja lisäksi siltä osin kuin riidanalainen mitättömyysosaston päätös kumottiin tavaramerkin haltijan valituksen perusteella ja myös tässä yhteydessä esitetty mitättömäksi julistamista koskeva vaatimus hylättiin

               —

               julistaa EU-tavaramerkin nro 3 743 663 kokonaisuudessaan menetetyksi, jos unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että sillä on valtuudet muuttaa ratkaisua, ja muussa tapauksessa palauttaa asian virastoon

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklaa on rikottu.


title: Asia C-270/02: Euroopan yhteisöjen komission 24.7.2002 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 219/8                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          14.9.2002
Euroopan yhteisöjen komission 23.7.2002 Ranskan tasa-                   vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Claire-Françoise Durand ja
                 valtaa vastaan nostama kanne                           Roberto Amorosi.
                         (Asia C-269/02)
                                                                        Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                         (2002/C 219/13)
                                                                        –     toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut EY:n
                                                                              perustamissopimuksen 28 ja 30 artiklan mukaisia velvoit-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 23.7.2002 Euroo-                     teitaan, koska se on pitänyt voimassa lainsäädännön,
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa                    jossa määrätään, että muissa jäsenvaltioissa laillisesti
vastaan. Kantajan asiamiehenä on D. Martin, prosessiosoite                    valmistettujen ja markkinoitujen, urheilijoiden käyttöön
Luxemburgissa.                                                                tarkoitettujen ravintotuotteiden markkinoinnille on sää-
                                                                              dettyä menettelyä noudattaen haettava ensin lupa ja
                                                                              koska se on jättänyt näyttämättä toteen, että tällainen
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-                edellytys on tarpeellinen ja oikeasuhteinen
tuin
–     toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut työnteki-       –     velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
      jöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemisesta työpai-               kulut.
      kalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liittyviltä riskeiltä
      (neljästoista direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 koh-
      dassa tarkoitettu erityisdirektiivi) 7 päivänä huhtikuuta
      annetun neuvoston direktiivin 98/24/EY (1) mukaisia vel-
      voitteitaan, koska se ei antanut tämän direktiivin noudat-
      tamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia
      määräyksiä tai koska se ei ainakaan ole ilmoittanut näistä        Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
      toimenpiteistä komissiolle
–     velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-
      tikulut.                                                          Lainsäädäntö, jolla edellytykseksi ravintotuotteen saattamiselle
                                                                        kansallisille markkinoille asetetaan se, että sille on ensin haettu
                                                                        lupa, on selvästi tämän tuotteen vapaan liikkuvuuden este, jota
                                                                        kuitenkin voitaisiin pitää perusteltuna siinä tapauksessa, että
Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi                               tuotteen markkinoillesaattamisesta saattaisi aiheutua vaaraa
                                                                        ihmisten terveydelle. Tässä tapauksessa jäsenvaltioilla on yhtei-
                                                                        sön antaman yhdenmukaistavan lainsäädännön puuttuessa
Direktiivin täytäntöönpanolle varattu määräaika päättyi                 oikeus itse määrätä, mille tasolle ne aikovat taata kuluttajien
5.5.2001.                                                               terveyden suojelun, minkä nojalla tuotteiden markkinoillesaat-
                                                                        tamista koskevan ennakkoluvan käyttöönotto voi olla perustel-
                                                                        tua, jos se rajoittuu ainoastaan tavoitellun suojelun tason
(1) EYVL L 131, 5.5.1998, s. 11.                                        saavuttamiseksi tarvittaviin toimenpiteisiin.
                                                                        Nyt esillä olevassa asiassa Italian hallitus ei ole näyttänyt toteen,
                                                                        että kyseisten muussa jäsenvaltiossa laillisesti valmistettujen ja
                                                                        markkinoitujen tuotteiden markkinoillesaattamista edeltävä
                                                                        lupamenettely on tarpeellinen. Komissiolle toimitettujen tieto-
Euroopan yhteisöjen komission 24.7.2002 Italian tasaval-                jen mukaan tässä menettelyssä vain valvotaan, ovatko pakkaus-
                   taa vastaan nostama kanne                            merkinnöistä ilmenevät tiedot kyseisten tuotteiden nauttimisen
                                                                        vaikutuksista urheilijoiden ravitsemukseen totuudenmukaisia.
                                                                        Näin ollen lupamenettelyn tavoitteena on pikemminkin kulut-
                         (Asia C-270/02)
                                                                        tajien tarkoituksenmukainen tiedottaminen kuin heidän ter-
                                                                        veytensä suojelu; komission mukaan tämä tavoite voidaan
                         (2002/C 219/14)                                helposti saavuttaa toimenpiteillä, joilla rajoitetaan vaihdantaa
                                                                        vähemmän kuin nyt kyseessä olevalla lupamenettelyllä.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 24.7.2002 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa


title: Asia T-95/12 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.1.2014 — Valittajana Stols ja muuna osapuolena neuvosto (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Ylennys — Vuoden 2007 ylennyskierros — Päätös olla ylentämättä virkamiestä palkkaluokkaan AST 11 — Ansioiden vertailu — Tuomioistuin valvoo, ettei asiassa ole tapahtunut ilmeistä arviointivirhettä)

text:
               22.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/34

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.1.2014 — Valittajana Stols ja muuna osapuolena neuvosto
   (Asia T-95/12 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Henkilöstö - Virkamiehet - Ylennys - Vuoden 2007 ylennyskierros - Päätös olla ylentämättä virkamiestä palkkaluokkaan AST 11 - Ansioiden vertailu - Tuomioistuin valvoo, ettei asiassa ole tapahtunut ilmeistä arviointivirhettä)
   2014/C 52/61
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Willem Stols (Halsteren, Alankomaat) (edustajat: asianajajat S. Rodrigues, A. Blot ja C. Bernard-Glanz)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Bauer ja A. Jensen)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa F-51/08 RENV, Stols vastaan neuvosto, 13.12.2011 antamasta tuomiosta tehty valitus, jossa vaaditaan tuomion kumoamista

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Willem Stols vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvostolle tässä asiassa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 126, 28.4.2012.


title: Asia C-370/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 13.7.2015 – Solvay Solutions España S.L. v. Espanjan valtio

text:
               21.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/37

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 13.7.2015 – Solvay Solutions España S.L. v. Espanjan valtio
   (Asia C-370/15)
   (2015/C 311/42)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Supremo

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Solvay Solutions España S.L.

      Vastaaja: Espanjan valtio

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko päätös 2013/448/EU (1) Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 296 artiklan ja perusoikeuskirjan (2) 41 artiklan vastainen siltä osin kuin korjauskerroin on määritetty menettelyssä, joka loukkaa perusteluvelvollisuutta, koska laitosten toiminnanharjoittajat eivät voi saada tietoonsa kertoimen määrittämisessä huomioon otettuja tietoja, laskelmia ja perusteita?

               2)

               Onko päätös 2013/448/EU, siltä osin kuin siinä määritellään ja vahvistetaan direktiivin 2003/87/EY (3) 10 a artiklan 5 kohdassa ja päätöksen 2011/278/EU (4) 15 artiklassa tarkoitettu teollisuuden päästökatto ja monialainen korjauskerroin, mainitun vuoden 2003 direktiivin 10 a artiklan 1 kohdan ja 23 artiklan 3 kohdan vastainen, koska sitä ei ole hyväksytty päätöksessä 1999/468/EY (5) tarkoitetussa valvonnan sisältävässä sääntelymenettelyssä?

               3)

               Kun otetaan huomioon, että päätöksellä 2013/448/EU ja/tai päätöksen 2011/278/EU 15 artiklalla aiheutetaan epäsuhta

                           —

                           direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 5 kohdan a ja b alakohdassa määritetyn laskentaperustan, johon ei sisällytetä päästöjä, jotka aiheutuvat jätekaasujen polttoon liittyvästä sähköntuotannosta ja lämmön yhteistuotannosta direktiivin liitteessä I mainituissa laitoksissa,

                           —

                           ja mainitun direktiivin 10 a artiklan 1 ja 4 kohdassa määritettyjen maksuttomien päästöoikeuksien jakoperusteiden, jotka sisältävät tällaiset päästöt, välillä:

                                       a)

                                       Rikotaanko päätöksellä 2013/448/EU ja/tai päätöksen 2011/278/EU 15 artiklalla direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 5 kohtaa tarkasteltuna yhdessä sen 3 artiklan u kohdan ja 10 a artiklan 1 kohdan kolmannen kohdan viimeisen virkkeen kanssa, kun niissä säädetään, että päästöjä, jotka aiheutuvat jätekaasujen poltosta tai lämmön tuotannosta direktiivin liitteessä I tarkoitetuissa sähköä tuottavissa laitoksissa, on teollisuuden päästökattoa määritettäessä joka tapauksessa pidettävä ”sähköntuottajien” päästöinä ja ne on siis jätettävä laskelman ulkopuolelle?

                                       b)

                                       Jos edelliseen kysymykseen vastataan kieltävästi, rikotaanko päätöksellä 2013/448/EU ja/tai päätöksen 2011/278/EU 15 artiklalla direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 5 kohtaa ja/tai kyseisen direktiivin tavoitteita siltä osin kuin niissä jätetään mainitussa säännöksessä säädetyn teollisuuden päästökaton laskentaperusteen ulkopuolelle päästöt, jotka aiheutuvat sähkön tuotannosta jätekaasuilla ja lämmön yhteistuotannosta kyseisen direktiivin liitteessä I mainituissa laitoksissa, joille kuitenkin voidaan jakaa maksutta päästöoikeuksia saman direktiivin 10 a artiklan 1–4 kohdan mukaisesti?

               4)

               Ovatko komission päätös 2013/448/EU ja tapauksen mukaan päätös 2011/278/EU, jota siinä sovelletaan, direktiivin 10 a artiklan 12 kohdan vastaisia siltä osin kuin niillä ulotetaan toimialojen välinen korjauskerroin koskemaan komission päätöksessä 2010/2/EU (6) (nykyinen päätös 2014/746/EU) (7) määritettyjä aloja, joiden katsotaan olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille, minkä seurauksena maksutta jaettavien päästöoikeuksien määrä pienenee?

               5)

               Rikotaanko päätöksellä 2013/448/EU direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 5 kohtaa, koska Euroopan komissio kyseisen kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuja kaudella 2005–2007 todennettuja päästöjä määrittäessään

                           a)

                           ei ottanut huomioon päästöjä, joita ei ollut kirjattu unionin tapahtumalokiin, vaikka kyse olisi ollut päästöistä, joiden kirjaaminen ei ollut pakollista kyseisellä kaudella;

                           b)

                           ekstrapoloi mahdollisuuksien mukaan relevantit päästöluvut vuotta 2008 myöhempien vuosien todennetuista päästöistä soveltamalla 1,74 prosentin kerrointa käänteiseen suuntaan;

                           c)

                           jätti laskelman ulkopuolelle kaikki ennen 30.6.2011 suljettujen laitosten päästöt?

      (1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 11 artiklan 3 kohdan mukaisista kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä päästöoikeuksien jakamiseksi maksutta siirtymäaikana 5.9.2013 annettu komission päätös 2013/448/EU (EUVL L 240, s. 27).

      (2)  EYVL 2000, C 364, s. 1.

      (3)  Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/87/EY (EUVL L 275, s. 32).

      (4)  Päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevien unionin laajuisten siirtymäsäännösten vahvistamisesta direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan mukaisesti 27.4.2011 annettu komission päätös 2011/278/EU (EUVL L 130, s. 1).

      (5)  Menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28.6.1999 tehty neuvoston päätös 1999/468/EY (EYVL L 184, s. 23).

      (6)  Luettelon laatimisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY nojalla niistä toimialoista ja toimialojen osista, joiden katsotaan olevan alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille 24.12.2009 annettu komission päätös 2010/2/EU (EUVL L 1, s. 10).

      (7)  EUVL L 308, s. 114.


title: Asia C-205/05: Tribunal des affaires de sécurité sociale de Longwyn 14.4.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Fabien Nemec vastaan Caisse Régionale d'Assurance Maladie du Nord-Est

text:
               23.7.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/30

         Tribunal des affaires de sécurité sociale de Longwyn 14.4.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Fabien Nemec vastaan Caisse Régionale d'Assurance Maladie du Nord-Est
   (Asia C-205/05)
   (2005/C 182/52)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Tribunal des affaires de sécurité sociale de Longwy on pyytänyt 14.4.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 11.5.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Fabien Nemec vastaan Caisse Régionale d'Assurance Maladie du Nord-Est seuraavaan kysymykseen:
   Onko C.R.A.M. (Caisse Régionale d'Assurence Maladie) kieltäytyessään 29.3.1999 annetun lain nro 99-247 soveltamisesta annetun asetuksen 2 §:n ja 9.6.1999 annetun soveltamisohjeen 2SS/4B/99 nro 332 perusteella ottamasta huomioon Nemecin Belgiassa saamia palkkatuloja laskiessaan Nemecille 23.12.1998 annetun lain nro 98-1194 41 §:n nojalla myönnettyä asbestityöntekijöiden avustusta, koska näistä palkkatuloista ei ollut suoritettu Ranskan Code de la Securité socialen L 242-1 §:ssä tarkoitettuja sosiaaliturvamaksuja, tehnyt asianomaiselle vahinkoa aiheuttavan sellaisen päätöksen, jolla rajoitetaan EY 39 artiklassa vahvistettua työntekijöiden vapaata liikkuvuutta tai rikotaan asetusta (EY) N:o 883/2004 (1) tai asetusta (EY) N:o 574/72 (2)?

      (1)  Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta (ETA:n ja Sveitsin kannalta merkityksellinen teksti) 29 päivänä huhtikuuta 2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004 (EUVL L 166, 30.4.2004, s. 1).

      (2)  Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21 päivänä maaliskuuta 1972 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 574/72 (EYVL L 74, s. 1).


title: Asia C-110/17: Kanne 3.3.2017 – Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta

text:
               18.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 121/19

         Kanne 3.3.2017 – Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-110/17)
   (2017/C 121/27)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: W. Roels ja N. Gossement)

      Vastaaja: Belgian kuningaskunta

      Vaatimukset

   Euroopan komissio vaatii unionin tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 63 artiklan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 40 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa kiinteistöihin liittyvien tulojen määrittämistä siinä tapauksessa, että rakennukset ovat vuokraamattomia tai ne on vuokrattu luonnollisille henkilöille, jotka eivät käytä niitä ammattitarkoituksiin, tai oikeudellisille henkilöille, jotka tarjoavat niitä luonnollisille henkilöille yksityistarkoituksiin, koskevat säännökset, joiden mukaan veron määräytymisperuste lasketaan kotimaassa sijaitsevien kiinteistöjen osalta katasteriarvon ja ulkomailla sijaitsevien kiinteistöjen osalta todellisen vuokrausarvon perusteella, ja

               —

               velvoittamaan Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio katsoo, että Belgia ei ole noudattanut SEUT 63 artiklan ja ETA-sopimuksen 40 artiklan mukaisia velvoitteitaan.
   Komissio toteaa, että vaikka Belgia on pyrkinyt lopettamaan jäsenyysvelvoitteiden laiminlyönnin, jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen on ollut osoitettavissa silloin, kun perustellussa lausunnossa ilmoitettu kahden kuukauden määräaika on päättynyt eli 26.3.2012.


title: Asia T-331/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.10.2014 – Nikolaou v. komissio ja EKP (Kumoamiskanne — Kyproksen vakaustukiohjelma — Euroryhmän julkilausuma Kyproksen pankkisektorin uudelleenjärjestelystä — Virheellinen maininta vastaajasta kannekirjelmässä — Tutkimatta jättäminen)

text:
               15.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 448/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.10.2014 – Nikolaou v. komissio ja EKP
   (Asia T-331/13) (1)

   ((Kumoamiskanne - Kyproksen vakaustukiohjelma - Euroryhmän julkilausuma Kyproksen pankkisektorin uudelleenjärjestelystä - Virheellinen maininta vastaajasta kannekirjelmässä - Tutkimatta jättäminen))
   (2014/C 448/32)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Marinos Nikolaou (Nikosia, Kypros) (edustajat: asianajajat E. Efstathiou, K. Efstathiou ja K. Liasidou)

      Vastaajat: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Smulders, J.-P. Keppenne ja M. Konstantinidis) ja Euroopan keskuspankki (EKP) (asiamiehet: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan ja F. Athanasiou, avustajinaan asianajajat W. Bussian, W. Devroe ja D. Arts)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa unionin yleistä tuomioistuinta vaaditaan kumoamaan 25.3.2013 annettu euroryhmän julkilausuma muun muassa Kyproksen pankkisektorin uudelleenjärjestelystä.

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Marinos Nikolaou vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission ja Euroopan keskuspankin (EKP) oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 252, 31.8.2013.


title: Asia T-300/17: Kanne 17.5.2017 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (3000)

text:
               17.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 231/44

         Kanne 17.5.2017 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (3000)
   (Asia T-300/17)
   (2017/C 231/55)
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Saksa) (edustaja: asianajaja M.-C. Simon)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Kiina)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Tunnus ”3000” – EU-tavaramerkki nro 12 511 119

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 8.3.2017 asiassa R 653/2016-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut

               —

               velvoittaa asian käsittelyyn valituslautakunnassa osallistuneen muun asianosaisen korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos se osallistuu oikeudenkäyntiin väliintulijana.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan rikkominen

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan rikkominen

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

               —

               Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja hyvän hallinnon periaatteen loukkaaminen.


title: Asia F-73/07: Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 16.4.2008 — Doktor v. neuvosto (Henkilöstö — Virkamiehet — Palvelukseen ottaminen — Irtisanominen koeajan päätteeksi)

text:
               21.6.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 158/24

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 16.4.2008 — Doktor v. neuvosto
   (Asia F-73/07)
   (Henkilöstö - Virkamiehet - Palvelukseen ottaminen - Irtisanominen koeajan päätteeksi)
   (2008/C 158/42)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Frantisek Doktor (Bratislava, Slovakia) (edustajat: asianajajat S. Rodrigues, R. Albelice ja C. Bernard-Glanz)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Arpio Santacruz ja M. Simm)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhtäältä neuvoston nimittävän viranomaisen lokakuussa 2006 tekemän sen päätöksen kumoaminen, jolla kantaja irtisanottiin hänen koeaikansa päätteeksi ja toisaalta vahingonkorvausvaatimus
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.


title: Asia C-387/05: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 15.12.2009 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Sekä siviili- että sotilaskäyttöön tarkoitetun kaksikäyttömateriaalin tulliton maahantuonti)

text:
               27.2.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 51/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 15.12.2009 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-387/05) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Sekä siviili- että sotilaskäyttöön tarkoitetun kaksikäyttömateriaalin tulliton maahantuonti)
   2010/C 51/05
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Wilms, L. Visaggio ja C. Cattabriga)

      Vastaaja: Italian tasavalta (asiamiehet: I. M. Braguglia ja avvocato dello Stato G. De Bellis)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Tanskan kuningaskunta (asiamies: J. Bering Liisberg), Helleenien tasavalta (asiamiehet: E.-M. Mamouna, A. Samoni-Rantou ja K. Boskovits), Portugalin tasavalta (asiamiehet: C. Guerra Santos, L. Inez Fernandes ja J. Gomes), Suomen tasavalta (asiamies: A. Guimaraes-Purokoski),

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 26 artiklan ja tullilainsäädännön useiden säännösten (yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1) 20 artiklan, yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29.5.1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89 (EYVL L 155, s. 1) 2, 9 ja 10 artiklan sekä 17 artiklan 1 kohdan sekä 22.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 (EYVL L 130, s. 1) vastaavien säännösten) rikkominen — Siviili- ja sotilaskäyttöön tarkoitetun materiaalin tuominen tullitta — Kieltäytyminen laskemasta summia, jotka olisi pitänyt kantaa ja asettaa käyttöön yhteisöjen omina varoina

      Tuomiolauselma

               1)

               Italian tasavalta ei ole noudattanut yhtäältä EY 26 artiklan, yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 20 artiklan ja näin ollen yhteisön tullitariffin mukaisia velvoitteitaan ja toisaalta yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29.5.1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89, sellaisena kuin se on muutettuna 8.7.1996 annetulla neuvoston asetuksella (Euratom, EY) N:o 1355/96, 2, 9 ja 10 artiklan ja 17 artiklan 1 kohdan ja yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 samojen artiklojen mukaisia velvoitteitaan, koska se on vapauttanut sekä siviili- että sotilaskäyttöön tarkoitetun materiaalin tuonnin tulleista ajanjaksona 1.1.1999–31.12.2002 ja koska se on kieltäytynyt laskemasta, toteamasta ja asettamasta Euroopan yhteisöjen komission käyttöön sellaisia omia varoja, jotka ovat jääneet kyseisen vapautuksen perusteella kantamatta, ja maksamasta sellaisia viivästyskorkoja, jotka se on velvollinen maksamaan sen takia, ettei kyseisiä omia varoja ole määräajassa asetettu Euroopan yhteisöjen komission käyttöön.

               2)

               Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Tanskan kuningaskunta, Helleenien tasavalta, Portugalin tasavalta ja Suomen tasavalta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 22, 28.1.2006.


title: Asia C-461/99: Euroopan yhteisöjen komission 1.12.1999 Irlantia vastaan nostama kanne

text:
19.2.2000               FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                              C 47/19
Conseil d’État’n, Belgia, 23.11.1999 tekemällään päätöksel-                   tulta toimivaltaiselta viranomaiselta, kun hän hakee oleske-
lä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa A.S.B.L. Mou-                        lulupaa ensimmäistä kertaa tai kun häntä koskeva karko-
vement contre le racisme, l’antisémitisme et la xénopho-                       tusmääräys on annettu ennen luvan myöntämistä?
               bie (MRAX) vastaan Belgian valtio
                                                                          (1) jäsenvaltioiden työntekijöiden ja heidän perheidensä liikkumista
                                                                              ja oleskelua yhteisön alueella koskevien rajoitusten poistamisesta
                                                                              (EYVL L 257, s. 13).
                         (Asia C-459/99)                                  (2) sijoittautumiseen ja palvelujen tarjoamiseen liittyvää jäsenvaltioi-
                                                                              den kansalaisten liikkumista ja oleskelua yhteisön alueella koske-
                                                                              vien rajoitusten poistamisesta (EYVL L 172, s. 14).
                                                                          (3) kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ylit-
                           (2000/C 47/30)                                     täessään jäsenvaltoiden ulkorajat (EYVL L 234, s. 1).
                                                                          (4) ulkomaalaisten liikkumista ja oleskelua koskevien, yleiseen järjes-
                                                                              tykseen ja turvallisuuteen sekä kansanterveyteen perustuvien
                                                                              erityistoimenpiteiden yhteensovittamisesta (EYVL L 56, s. 850).
Conseil d’État, Belgia, on pyytänyt 23.11.1999 tekemällään
päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen
kirjaamoon 2.12.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
ennakkoratkaisua asiassa A.S.B.L. Mouvement contre le racis-
me, l’antisémitisme et la xénophobie (MRAX) vastaan Belgian
valtio seuraaviin kysymyksiin:
                                                                          Euroopan yhteisöjen komission 1.12.1999 Irlantia vastaan
                                                                                nostama kanne
1. Onko 15.10.1968 annetun direktiivin 68/360/ETY (1) 3 ar-
    tiklaa, 21.5.1973 annetun direktiivin 73/148/ETY (2) 3 ar-
    tiklaa sekä 25.9.1995 annettua asetusta N:o 2317/95 (3)                                          (Asia C-461/99)
    suhteellisuusperiaate, syrjintäkiellon periaate ja oikeutta
    perhe-elämään koskeva periaate huomioon ottaen tulkitta-                                          (2000/C 47/31)
    va siten, että jäsenvaltiot voivat käännyttää rajalla sellaisen
    ulkomaalaisen, jota koskee viisumivaatimus ja joka on
                                                                          Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 1.12.1999 Euroo-
    jäsenvaltion kansalaisen puoliso, kun tällainen henkilö
    yrittää tulla jäsenvaltioon ilman henkilöllisyystodistusta tai        pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Irlantia vastaan.
                                                                          Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellinen pääneuvonantaja
    viisumia?
                                                                          Richard Wainwright ja oikeudellisen osaston virkamies Lena
                                                                          Ström, prosessiosoite Luxemburgissa c/o komission oikeudelli-
                                                                          sen osaston virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre
2. Onko direktiivin 68/360/ETY 4 artiklaa ja direktiivin                  Wagner.
    73/148/ETY 6 artiklaa, luettuna yhdessä edellä mainittujen
    direktiivien kanssa, sekä suhteellisuusperiaate, syrjintäkiel-        Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
    lon periaate ja oikeutta perhe-elämään koskeva periaate               tuin
    huomioon ottaen tulkittava siten, että jäsenvaltiot voivat
    kieltäytyä myöntämästä oleskelulupaa jäsenvaltion kansa-
                                                                          — toteaa, että Irlanti ei ole noudattanut jätteistä annetun
    laisen puolisolle, joka on tullut lainvastaisesti niiden alueel-
                                                                               direktiivin 75/442/ETY (1), sellaisena kuin se on muutettu-
    le, ja voidaanko tällainen henkilö karkottaa maasta?
                                                                               na neuvoston direktiivillä 91/156/ETY (2), 7 artiklan, vaa-
                                                                               rallisista jätteistä annetun neuvoston direktiivin 91/689/
                                                                               ETY (3) 6 artiklan, pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun
3. Onko direktiivin 68/360/ETY 3 artiklaa ja 4 artiklan                        direktiivin 94/62/EY (4) 14 artiklan ja EY:n perustamissopi-
    3 kohtaa, direktiivin 73/148/ETY 3 artiklaa ja 25.2.1964                   muksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut
    annetun direktiivin 64/221/ETY (4) 3 artiklan 3 kohtaa                     kyseisten direktiivien noudattamisen edellyttämiä toimen-
    tulkittava siten, että jäsenvaltiot eivät voi kieltäytyä                   piteitä, ja
    myöntämästä oleskelulupaa jäsenvaltion kansalaisen puoli-
    solle eivätkä karkottaa tätä, mikäli tällainen henkilö on             — velvoittaa Irlannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
    tullut maahan lainmukaisesti, vaikka hänen viisuminsa
    voimassaoloaika on päättynyt oleskelulupaa haettaessa?
                                                                          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
4. Onko 25.2.1964 annetun direktiivin 64/221/ETY 1 artik-                 Komissio katsoo, että Irlannin sille toimittamat nykyiset yleiset
    laa ja 9 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltion        jätehuoltosuunnitelmat ja ongelmajätehuoltosuunnitelmat
    kansalaisen puolisolla, joka ei ole jäsenvaltion kansalainen          ovat riittämättömiä direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se
    ja jolla ei ole henkilöllisyystodistusta tai viisumia tai jonka       on muutettuna direktiivillä 91/156/ETY, direktiivin
    henkilöllisyystodistuksen tai viisumin voimassaolo on                 91/689/ETY ja direktiivin 94/62/EY tavoitteiden saavuttami-
    päättynyt, on oikeus hakea muutosta 9 artiklassa tarkoite-            seksi seuraavilla perusteilla:
 ---pagebreak--- C 47/20                   FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         19.2.2000
— Yksikään Irlannin toimittamista yleisistä jätehuoltosuunni-            järjestelmän” toteuttamista varten olevan ”riippumattoman
     telmista tai ongelmajätehuoltosuunnitelmista ei sisällä eril-       toimielimen” toimivallan?
     listä lukua pakkauksista ja pakkausjätteestä huolehtimises-
     ta. Ne eivät siten ole direktiivin 94/62/EY 14 artiklan
     mukaisia,                                                           2.      Mikäli ensimmäiseen kysymyksen vastataan myöntävästi:
                                                                         Onko EY 82 artiklaa ja EY 86 artiklan 1 kohtaa, komission
— Direktiivin 91/689/ETY 6 artikla huomioon ottaen Irlannin              direktiivin 96/2/EY (3) 2 artiklan 3 ja 4 kohtaa sekä Euroopan
     toimittamat nykyiset jätehuoltosuunnitelmat eivät kata              parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/13/EY (4) 9 artiklan
     vaarallisia jätteitä,                                               2 kohtaa ja 11 artiklan 2 kohtaa tai muita yhteisön oikeuden
                                                                         säännöksiä tulkittava siten, että niiden vastainen on kansallinen
— Direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna               säännös, jonka mukaan varattujen digitaalisen langattoman
     direktiivillä 91/156/ETY, 7 artikla huomioon ottaen Irlan-          teleliikenteen telepalvelujen tuottamisluvan haltijoille saadaan
     nin toimittamat yleiset jätehuoltosuunnitelmat oli laadittu         osoittaa kolmen vuoden määräajassa hakijalle vuonna 1997
     Irlannin lainsäädännön mukaan, jolla toimeenpantiin di-             annettua DCS-1800 -lupaa koskevan päätöksen lainvoimaisek-
     rektiiviä 75/442/ETY ennen kuin sitä oli muutettu direktii-         si tulosta lisätaajuuksia DCS-1800 -järjestelmää varten varatul-
     villä 91/156/ETY. Jätehuoltosuunnitelmia ei ollut laadittu          ta taajuusalueelta, kun niiden tilaajakapasiteetti on todistetta-
     viittaamalla nimenomaisiin Irlannin sellaisen lainsäädän-           vasti kaikkien taloudellisesti hyväksyttävien teknisten mahdol-
     nön säännöksiin, jolla toimeenpannaan direktiiviin                  lisuuksien hyödyntämisen jälkeen loppuun käytetty, jolloin
     75/442/ETY direktiivillä 91/156/ETY tehdyt muutokset.               taajuuksien osoittaminen voi tapahtua ilman erityisen taajuuk-
     Ne eivät siten ole sellaisia, että Irlannin voitaisiin katsoa       sienkäyttömaksun määräämistä ja myös markkinoilla
     täyttäneen direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on            määräävässä asemassa 900 MHz:n alueella olevalle julkiselle
     muutettuna direktiivillä 91/156/ETY, mukaisia velvoittei-           yritykselle?
     taan.
                                                                         ( 1) EYVL L 192, 24.7.1990, s. 1.
                                                                         ( 2) EYVL L 295, 29.10.1997, s. 23.
(1) 15.7.1975 annettu neuvoston direktiivi (EYVL L 194, 25.7.1975,       ( 3) EYVL L 20, 26.1.1996, s. 59.
    s. 39).                                                              ( 4) EYVL L 117, 7.5.1997, s. 15.
(2) 18.3.1991 annettu direktiivi (EYVL L 78, 26.3.1991, s. 32).
(3) 12.12.1991 annettu direktiivin (EYVL L 377, 31.12.1991, s. 48).
(4) 20.12.1994 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi
    (EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10).
                                                                         Euroopan yhteisöjen komission 2.12.1999 Helleenien ta-
                                                                                savaltaa vastaan nostama kanne
Verwaltungsgerichtshofin (Itävalta) 24.11.1999 tekemäl-                                             (Asia C-463/99)
lään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa
Connect Austria Gesellschaft für Telekommunikation                                                   (2000/C 47/33)
GmbH vastaan Telekom-Control-Kommission, asiaan
       osallisena: Mobilkom Austria Aktiengesellschaft
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 2.12.1999 Euroo-
                                                                         pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien tasavaltaa
                           (Asia C-462/99)                               vastaan. Kantajan asiamiehet ovat komission oikeudellisen
                                                                         yksikön virkamies Gregorio Valero Jordana ja oikeudellisessa
                             (2000/C 47/32)                              yksikössä toimiva kansallinen asiantuntija Panagiótis Panagio-
                                                                         tópoulos ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o oikeudellisen
                                                                         yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner,
Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on pyytänyt 24.11.1999                 Kirchberg.
tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo-
mioistuimen kirjaamoon 2.12.1999, Euroopan yhteisöjen tuo-
mioistuimelta asiassa Connect Austria Gesellschaft für Tele-             Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
kommunikation GmbH vastaan Telekom-Control-Kommis-                       tuin
sion, asiaan osallisena: Mobilkom Austria Aktiengesellschaft,
ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:                                 — toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut perusta-
                                                                               missopimuksen ja ilmanlaadun arvioinnista ja hallinnasta
                                                                               27 päivänä syyskuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin
1.      Onko neuvoston direktiivin 90/387/ETY (1) 5 a artiklan                 96/62/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole sääde-
3 kohtaa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä                       tyssä määräajassa antanut tämän direktiivin noudattamisen
97/51/EY (2) mukaisessa muodossa tulkittava siten, että tällä                  edellyttämiä lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä
säännöksellä on sellainen välitön oikeusvaikutus, että se syr-                 ja koska toissijaisesti se ei ole säädetyssä määräajassa
jäyttää sen vastaisen valtionsisäisen toimivaltasäännöksen ja                  antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lake-
määrittää asianosaisen hakiessa muutosta kansallisen sääntely-                 ja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä ja koska toissijai-
viranomaisen päätökseen kansallisen tason ”asianmukaisen                       sesti se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle;


title: Asia C-79/15 P: Valitus, jonka Euroopan unionin neuvosto on tehnyt 20.2.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-400/10, Hamas v. neuvosto, 17.12.2014 antamasta tuomiosta

text:
               4.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 146/17

         Valitus, jonka Euroopan unionin neuvosto on tehnyt 20.2.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-400/10, Hamas v. neuvosto, 17.12.2014 antamasta tuomiosta
   (Asia C-79/15 P)
   (2015/C 146/25)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: B. Driessen ja G. Étienne)

      Muut osapuolet: Hamas ja Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio asiassa T-400/10 on kumottava

               —

               nyt käsiteltävän valituksen kohteena olevat kysymykset on ratkaistava lopullisesti

               —

               kantaja asiassa T-400/10 on velvoitettava korvaamaan neuvostolle ensimmäisessä oikeusasteessa ja tämän valituksen yhteydessä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi seuraaviin valitusperusteisiin.
   Ensimmäiseksi valittaja katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen arvioidessaan sitä, että neuvosto oli käyttänyt julkisia tietoja tarkastellakseen toteutettuja toimenpiteitä määräajoittain uudelleen.
   Toiseksi valittaja moittii unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että se on tehnyt oikeudellisen virheen, koska se ei päätellyt, että yhtäältä Amerikan yhdysvaltojen ja toisaalta Yhdistyneen kuningaskunnan toimivaltaisten viranomaisten päätökset olivat riittävä perusta Hamasin merkitsemiseksi luetteloon.


title: Asia T-575/15: Kanne 28.9.2015 – Kozmetika Afrodita v. SMHV – Núñez Martín ja Machado Montesinos (AFRODITA COSMETICS)

text:
               7.12.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 406/38

         Kanne 28.9.2015 – Kozmetika Afrodita v. SMHV – Núñez Martín ja Machado Montesinos (AFRODITA COSMETICS)
   (Asia T-575/15)
   (2015/C 406/39)
   Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Kozmetika Afrodita d.o.o. (Rogaška Slatina, Slovenia) (edustaja: asianajaja B. Grešak)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Pedro Núñez Martín (Madrid, Espanja) ja Carmen Guillermina Machado Montesinos (Madrid, Espanja)

      Menettely SMHV:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan AFRODITA COSMETICS – Rekisteröintihakemus nro 1 1 7 98  287

      SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n neljännen valituslautakunnan 28.7.2015 asiassa R 2578/2014-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 2868/95 50 artiklan 2 kohdan h alakohtaa on rikottu.