title: Asia C-144/18 P: Valitus, jonka River Kwai International Food Industry Co. Ltd on tehnyt 23.2.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-460/14, AETMD v. neuvosto, 14.12.2017 antamasta tuomiosta

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/37

         Valitus, jonka River Kwai International Food Industry Co. Ltd on tehnyt 23.2.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-460/14, AETMD v. neuvosto, 14.12.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-144/18 P)
   (2018/C 142/49)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: River Kwai International Food Industry Co. Ltd (edustajat: F. Graasma ja J. Cornelis, advocaten)

      Muut osapuolet: Association européenne des transformateurs de maïs doux (AETMD), Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen 14.12.2017 asiassa T-460/14, AETMD v. neuvosto, antaman tuomion ja

               —

               velvoittaa vastapuolen korvaamaan valittajalle tästä valituksesta aiheutuneet sekä unionin yleisessä tuomioistuimessa asiassa T-460/14 käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen toteamuksissa on useita oikeudellisia virheitä ja että unionin yleinen tuomioistuin on ottanut vääristyneesti huomioon sille esitetyt tosiseikat ja todisteet. Valittaja vaatii tämän vuoksi, että valituksenalainen tuomio on kumottava.
   Valittaja esittää kolme valitusperustetta.
   Ensiksikin se, että riidanalaisessa tuomioistuimessa ei käsitellä valittajan esittämiä väitteitä, jotka koskivat alkuperäisen kanteen tutkittavaksi ottamista – mukaan lukien neljännen kanneperusteen osalta –, loukkasi valittajan puolustautumisoikeuksia unionin yleisessä tuomioistuimessa. Valituksenalaisessa tuomiossa jätettiin huomiotta valittajan väitteet, jotka koskivat tutkimatta jättämistä, eikä siinä esitetty syytä/perustelua sille, minkä vuoksi valittajan väitteitä ei ollut tarpeen käsitellä.
   Toiseksi valituksenalaisessa tuomioistuimessa on otettu todisteet vääristyneesti huomioon, kun siinä on luokiteltu kustannusten jakamista koskeva kysymys normaaliarvon määrittämiseen ja siis polkumyyntimarginaalin laskemiseen liittyväksi eikä olosuhteiden pysyvään muutokseen liittyväksi kysymykseksi. Mikään vastapuolen hallinnollisessa menettelyssä esittämistä lausumista ei yhdistä kustannusten jakamista koskevaa kysymystä polkumyyntimarginaaliin laskemiseen.
   Lopuksi valituksenalaisessa tuomiossa rikotaan perusasetuksen (1) 10 artiklaa ja loukataan taannehtivuuskiellon yleistä periaatetta, kun valittajan polkumyyntitullia korotetaan tosiasiallisesti taannehtivasti 3,6 prosentista 12,8 prosenttiin.

      (1)  Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30.11.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1225/2009 (EYVL 2009, L 343, s. 1).


title: Asia C-13/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 8.1.2018 – Sole-Mizo Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/23

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 8.1.2018 – Sole-Mizo Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Asia C-13/18)
   (2018/C 142/31)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Sole-Mizo Zrt.

      Vastapuoli: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voidaanko unionin oikeussääntöjen, kuten yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) (jäljempänä arvonlisäverodirektiivi) säännösten (erityisesti sen 183 artiklan) ja vastaavuus-, tehokkuus- sekä suhteellisuusperiaatteen mukaiseksi katsoa sellainen jäsenvaltion käytäntö, jossa sovellettavia viivästyskorkosäännöksiä tarkasteltaessa lähdetään siitä, että kansallinen veroviranomainen ei ole syyllistynyt lain rikkomiseen (laiminlyöntiin), eli se ei ole viivästynyt sen arvonlisäveron (Unkarin kansallisissa säännöksissä liikevaihtovero) osuuden osalta, jota ei voitu vaatia palautettavaksi ja joka kohdistuu verovelvollisten maksamatta jääneisiin hankintoihin, koska kansallisen viranomaisen päätöksentekohetkellä voimassa oleva kansallinen lainsäädäntö oli [unionin] oikeuden vastaista, ja siinä vahvistettujen vaatimusten unionin oikeuden vastaisuus todettiin unionin tuomioistuimessa vasta myöhemmin?

               2)

               Voidaanko unionin oikeussääntöjen, kuten arvonlisäverodirektiivin säännösten (erityisesti sen 183 artiklan) ja vastaavuus-, tehokkuus- sekä suhteellisuusperiaatteen mukaiseksi katsoa sellainen jäsenvaltion käytäntö, jossa sovellettavia viivästyskorkosäännöksiä tarkasteltaessa toisistaan erotetaan tilanne, jossa kansallinen veroviranomainen jättää veron palauttamatta kyseisellä hetkellä voimassa olevan, [unionin] oikeuden vastaisia säännöksiä sisältävän kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja tilanne, jossa tämä tapahtui voimassa olevia kansallisia säännöksiä rikkomalla, ja jossa niiden korkojen määrän osalta, jotka ovat kertyneet arvonlisäverolle, jonka palauttamista ei voitu vaatia kohtuullisen määräajan kuluessa sellaisen kansallisen oikeuden mukaisen vaatimuksen vuoksi, joka oli todettu unionin tuomioistuimessa unionin oikeuden vastaiseksi, erotellaan kaksi ajanjaksoa niin, että

                           —

                           ensimmäisellä jaksolla – [unionin] oikeuden vastainen [kansallinen] lainsäädäntö oli vielä voimassa, minkä vuoksi Unkarin veroviranomaiset eivät syyllistyneet lain rikkomiseen, kun ne eivät suostuneet kohtuullisessa määräajassa palauttamaan laskuun sisältyvää arvonlisäveroa – verovelvollisella oli oikeus vain keskuspankin peruskorkoa vastaavaan korkoon, kun taas

                           —

                           toisella jaksolla ensimmäiseltä jaksolta kertyneistä viivästyskoroista pitää maksaa – jäsenvaltion oikeusjärjestyksessä muutoin viivästymistilanteissa sovellettava – korko, joka vastaa keskuspankin peruskorkoa kaksinkertaisena?

               3)

               Onko arvonlisäverodirektiivin 183 artiklaa tulkittava siten, että vastaavuusperiaatteen vastaiseksi on katsottava kansallinen käytäntö, jonka mukaan veroviranomainen maksaa unionin oikeussäännön vastaisesti palauttamatta jätetyn arvonlisäveron perusteella vain keskuspankin peruskorkoa vastaavan koron, kun taas kansallisen lainsäädännön rikkomisen perusteella korkoa maksetaan keskuspankin peruskoron määrä kaksinkertaisena?

      (1)  EUVL 2006, L 347, s. 1.


title: Asiat T-45/13 RENV ja T-587/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.3.2018 – Rose Vision v. komissio (Välityslauseke — Seitsemäs tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelma (2007 – 2013) — Hankkeita FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM ja SFERA koskevat tukisopimukset — Määräaika lopullisen tilintarkastuskertomuksen toimittamiselle — Tilintarkastukset, joissa todetaan hankkeiden toteuttamisen sääntöjenvastaisuudet — Maksujen keskeyttäminen — Tilintarkastusten luottamuksellisuus — Ilmoitettujen kustannusten tukikelpoisuus — Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Maksettujen summien palauttaminen — Vahingot, jotka ovat aiheutuneet varhaisvaroitusjärjestelmään kirjaamisesta)

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/39

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.3.2018 – Rose Vision v. komissio
   (Asiat T-45/13 RENV ja T-587/15) (1)

   ((Välityslauseke - Seitsemäs tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelma (2007 – 2013) - Hankkeita FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM ja SFERA koskevat tukisopimukset - Määräaika lopullisen tilintarkastuskertomuksen toimittamiselle - Tilintarkastukset, joissa todetaan hankkeiden toteuttamisen sääntöjenvastaisuudet - Maksujen keskeyttäminen - Tilintarkastusten luottamuksellisuus - Ilmoitettujen kustannusten tukikelpoisuus - Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Maksettujen summien palauttaminen - Vahingot, jotka ovat aiheutuneet varhaisvaroitusjärjestelmään kirjaamisesta))
   (2018/C 142/50)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Rose Vision, SL (Pozuelo de Alarcón, Espanja) (edustaja: asianajaja J. J. Marín López)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: asiassa T-45/13 RENV R. Lyal ja M. Siekierzyńska, avustajanaan asianajaja J. Rivas Andrés, sekä asiassa T-587/15 J. Estrada de Solà, P. Rosa Plaza ja S. Delaude, avustajanaan J. Rivas Andrés)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Asiassa T-45/13 RENV ensinnäkin SEUT 272 artiklaan perustuva vaatimus sen toteamiseksi, että hankkeeseen FutureNEM sovellettavia sopimuslausekkeita on rikottu, toiseksi SEUT 272 artiklaan perustuva vaatimus korvauksen saamiseksi vahingosta, joka kantajalle on väitteen mukaan aiheutunut siitä, ettei komissio ole noudattanut sopimuslausekkeita, kolmanneksi SEUT 268 artiklaan perustuva vaatimus korvauksen saamiseksi vahingosta, joka on aiheutunut kantajan nimen kirjaamisesta varhaisvaroitusjärjestelmään, ja neljänneksi SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kantajan nimen kirjaamista varhaisvaroitusjärjestelmään koskevan päätöksen kumoamiseksi sekä asiassa T-587/15 ensinnäkin SEUT 272 artiklaan perustuva vaatimus sen toteamiseksi, että hankkeisiin FIRST, FutureNEM, sISI, 4NEM ja SFERA sovellettavia sopimuslausekkeita on rikottu, toiseksi SEUT 272 artiklaan perustuva vaatimus sen toteamiseksi, että kantaja ei ole velvollinen maksamaan komissiolle siltä vaadittua määrää, vaatimus korvauksen saamiseksi vahingosta, joka kantajalle on väitteen mukaan aiheutunut siitä, ettei komissio ole noudattanut sopimuslausekkeita, sekä vaatimus komission velvoittamiseksi maksamaan sen osallistumisesta näihin hankkeisiin johtuvat määrät, kolmanneksi SEUT 268 artiklaan perustuva vaatimus korvauksen saamiseksi vahingosta, joka on aiheutunut kantajan nimen kirjaamisesta varhaisvaroitusjärjestelmään, ja neljänneksi SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus komission 28.7.2015 antaman päätöksen C(2015) 5449 final, jonka mukaan kantajan on palautettava 535 613,20 euron kokonaismäärä korkoineen, kumoamiseksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Asiat T-45/13 RENV ja T-587/15 yhdistetään tuomion antamista varten.

               2)

               Kanteet hylätään.

               3)

               Rose Vision, SL vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut, asian T-45/13 RENV osalta mukaan lukien alkuperäisessä menettelyssä unionin yleisessä tuomioistuimessa asiassa T-45/13, muutoksenhakumenettelyssä asiassa C-224/15 ja palauttamismenettelyssä aiheutuneet kulut.

      (1)  EUVL C 178, 22.6.2013.


title: Asia C-29/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Espanja) on esittänyt 17.1.2018 – Cobra Servicios Auxiliares, S.A. v. FOGASA, José David Sánchez Iglesias ja Incatema, S.L.

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/24

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Espanja) on esittänyt 17.1.2018 – Cobra Servicios Auxiliares, S.A. v. FOGASA, José David Sánchez Iglesias ja Incatema, S.L.
   (Asia C-29/18)
   (2018/C 142/32)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Cobra Servicios Auxiliares, S.A.

      Vastapuolet: FOGASA, José David Sánchez Iglesias ja Incatema, S.L.

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 1999/70 (1) liitteenä olevan määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 4 lauseketta tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle oikeussäännölle, jonka mukaan samaan tosiseikkaan (työnantajayrityksen ja kolmannen yrityksen välisen palvelusopimuksen päättyminen viimeksi mainitun tahdosta) perustuvasta sopimuksen, joka on tiettyä urakkaa tai palvelua koskeva määräaikainen sopimus, jonka voimassaoloaika määräytyy edellä mainitun palvelusopimuksen perusteella, päättymisestä maksetaan pienempi korvaus kuin vastaavien työntekijöiden kanssa tehtyjen, toistaiseksi voimassa olevien sopimusten päättymisestä, joka tapahtuu työntekijöiden joukkovähentämisestä edellä mainitun palvelusopimuksen päättymisestä johtuvien, yritystoimintaan liittyvien tuotannollisten syiden vuoksi?

               2)

               Mikäli kysymykseen vastataan myöntävästi, onko määräaikaisessa työsuhteessa olevien työntekijöiden ja vastaavien vakituisten työntekijöiden erilaista kohtelua sopimuksen päättymisestä maksettavan korvauksen osalta, kun sopimukset ovat päättyneet saman tosiseikan perusteella mutta erilaisten oikeudellisten perusteiden nojalla, tulkittava siten, että kyseessä on [Euroopan unionin] perusoikeuskirjan 21 artiklassa kielletty syrjintä, ja onko sen katsottava olevan näin ollen vastoin perusoikeuskirjan 20 ja 21 artiklassa vahvistettuja, unionin oikeuden perusperiaatteisiin kuuluvia yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteita?

      (1)  Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annettu neuvoston direktiivi 1999/70/EY (EYVL 1999, L 175, s. 43).


title: Asia C-46/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 28.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landesarbeitsgericht Bremen – Saksa) – Hubertus John v. Freie Hansestadt Bremen (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Direktiivi 1999/70/EY — Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus — Perättäiset määräaikaiset työsopimukset — 5 lausekkeen 1 kohta — Toimenpiteet määräaikaisten sopimusten väärinkäytön ehkäisemiseksi — Direktiivi 2000/78/EY — 6 artiklan 1 kohta — Ikään perustuva syrjinnän kielto — Kansallinen lainsäädäntö, jossa annetaan mahdollisuus lykätä työsopimuksen päättymistä työntekijän saavuttaessa tavanomaisen eläkeiän pelkästään siksi, että työntekijällä on oikeus vanhuuseläkkeeseen)

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/13

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 28.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landesarbeitsgericht Bremen – Saksa) – Hubertus John v. Freie Hansestadt Bremen
   (Asia C-46/17) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Direktiivi 1999/70/EY - Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus - Perättäiset määräaikaiset työsopimukset - 5 lausekkeen 1 kohta - Toimenpiteet määräaikaisten sopimusten väärinkäytön ehkäisemiseksi - Direktiivi 2000/78/EY - 6 artiklan 1 kohta - Ikään perustuva syrjinnän kielto - Kansallinen lainsäädäntö, jossa annetaan mahdollisuus lykätä työsopimuksen päättymistä työntekijän saavuttaessa tavanomaisen eläkeiän pelkästään siksi, että työntekijällä on oikeus vanhuuseläkkeeseen))
   (2018/C 142/17)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landesarbeitsgericht Bremen

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Hubertus John

      Vastapuoli: Freie Hansestadt Bremen

      Tuomiolauselma

               1)

               Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY 2 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jonka mukaan työntekijän, joka on saavuttanut vanhuuseläkkeen saamiseksi edellytettävän lakisääteisen eläkeiän, työsuhteen päättymisen lykkääminen edellyttää työnantajan suostumusta tiettyä määräaikaa varten.

               2)

               Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteenä olevan 18.3.1999 tehdyn määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jossa annetaan työsopimuksen osapuolille ilman muita edellytyksiä ajallisesti rajoittamaton mahdollisuus lykätä, mahdollisesti myös useita kertoja, työsuhteen sovittua päättymistä työntekijän saavuttaessa tavanomaisen eläkeiän työsuhteen aikana tehtävällä yhteisellä sopimuksella pelkästään siksi, että työntekijällä on tavanomaisen eläkeiän saavuttaessaan oikeus vanhuuseläkkeeseen.

      (1)  EUVL C 144, 8.5.2017.


title: Asia C-30/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Espanja) on esittänyt 17.1.2018 – Cobra Servicios Auxiliares, S.A. v. José Ramón Fiuza Asorey ja Incatema, S.L.

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/25

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Espanja) on esittänyt 17.1.2018 – Cobra Servicios Auxiliares, S.A. v. José Ramón Fiuza Asorey ja Incatema, S.L.
   (Asia C-30/18)
   (2018/C 142/33)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Cobra Servicios Auxiliares, S.A.

      Vastapuolet: José Ramón Fiuza Asorey ja Incatema, S.L.

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 1999/70 (1) liitteenä olevan määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 4 lauseketta tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle oikeussäännölle, jonka mukaan samaan tosiseikkaan (työnantajayrityksen ja kolmannen yrityksen välisen palvelusopimuksen päättyminen viimeksi mainitun tahdosta) perustuvasta sopimuksen, joka on tiettyä urakkaa tai palvelua koskeva määräaikainen sopimus, jonka voimassaoloaika määräytyy edellä mainitun palvelusopimuksen perusteella, päättymisestä maksetaan pienempi korvaus kuin vastaavien työntekijöiden kanssa tehtyjen, toistaiseksi voimassa olevien sopimusten päättymisestä, joka tapahtuu työntekijöiden joukkovähentämisestä edellä mainitun palvelusopimuksen päättymisestä johtuvien, yritystoimintaan liittyvien tuotannollisten syiden vuoksi?

               2)

               Mikäli kysymykseen vastataan myöntävästi, onko määräaikaisessa työsuhteessa olevien työntekijöiden ja vastaavien vakituisten työntekijöiden erilaista kohtelua sopimuksen päättymisestä maksettavan korvauksen osalta, kun sopimukset ovat päättyneet saman tosiseikan perusteella mutta erilaisten oikeudellisten perusteiden nojalla, tulkittava siten, että kyseessä on [Euroopan unionin] perusoikeuskirjan 21 artiklassa kielletty syrjintä, ja onko sen katsottava olevan näin ollen vastoin perusoikeuskirjan 20 ja 21 artiklassa vahvistettuja, unionin oikeuden perusperiaatteisiin kuuluvia yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteita?

      (1)  Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annettu neuvoston direktiivi 1999/70/EY (EYVL 1999, L 175, s. 43).


title: Asia T-292/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.2.2018 – Vakakis kai Synergates v. komissio (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Julkiset palveluhankinnat — Tarjouspyyntömenettely — Tutkittavaksi ottaminen — Menettelyn väärinkäyttö — Eturistiriita — Huolellisuusvelvoite — Mahdollisuuden menettäminen)

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/40

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.2.2018 – Vakakis kai Synergates v. komissio
   (Asia T-292/15) (1)

   ((Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Julkiset palveluhankinnat - Tarjouspyyntömenettely - Tutkittavaksi ottaminen - Menettelyn väärinkäyttö - Eturistiriita - Huolellisuusvelvoite - Mahdollisuuden menettäminen))
   (2018/C 142/51)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Vakakis kai Synergates – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE Meleton, aiemmin Vakakis International – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE (Ateena, Kreikka) (edustajat: B. O’Connor, solicitor, sekä asianajajat S. Gubel ja E. Bertolotto)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi F. Erlbacher ja E. Georgieva, sitten E. Georgieva ja L. Baumgart)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 268 artiklaan perustuva vaatimus saada korvausta vahingosta, joka kantajalle on väitetysti aiheutunut komission sääntöjenvastaisuuksista tarjouspyyntömenettelyssä, jossa on kyse ”Albanian elintarviketurvallisuutta koskevan järjestelmän vahvistamisesta” (EuropeAid/129820/C/SER/AL).

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin on korvattava Vakakis kai Synergates – Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE Meletonille aiheutunut vahinko siitä, että tämä menetti mahdollisuuden saada hankintasopimus, joka koskee ”Albanian elintarviketurvallisuutta koskevan järjestelmän vahvistamista” (EuropeAid/129820/C/SER/AL) sekä kulut, jotka ovat aiheutuneet tarjouspyyntömenettelyyn osallistumisesta.

               2)

               Tämän tuomiolauselman 1 kohdassa tarkoitettuun korvaukseen lisätään viivästyskorot, jotka lasketaan tämän tuomion julistamisesta siihen asti, kunnes korvaus on kokonaan maksettu, sen korkokannan mukaisesti, jonka määrä vastaa Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa soveltamaa korkokantaa korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä.

               3)

               Kanne hylätään muilta osin.

               4)

               Asianosaiset ilmoittavat unionin yleiselle tuomioistuimelle kolmen kuukauden määräajassa tuomion julistamisesta lukien yhteiseen sopimukseen perustuvan korvauksen määrän.

               5)

               Ellei sopimukseen päästä, asianosaiset ilmoittavat unionin yleiselle tuomioistuimelle saman määräajan kuluessa korvauksen täsmällistä määrää koskevat vaatimuksensa.

               6)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.

      (1)  EUVL C 294, 7.9.2015.


title: Asia C-38/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Bari (Italia) on esittänyt 19.1.2018 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat Massimo Gambino ja Shpetim Hyka

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/25

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Bari (Italia) on esittänyt 19.1.2018 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat Massimo Gambino ja Shpetim Hyka
   (Asia C-38/18)
   (2018/C 142/34)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Bari

      Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

   Massimo Gambino ja Shpetim Hyka

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko direktiivin 2012/29/EU (1) 16 ja 18 artiklaa ja 20 artiklan b kohtaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että uhria on uudelleen kuultava muutetussa kokoonpanossa toimivan tuomioistuimen edessä, kun joku oikeudenkäynnin osapuolista kieltäytyy Italian rikosprosessilain 511 §:n 2 momentin ja 525 §:n 2 momentin perusteella (sellaisina kuin niitä on vakiintuneesti tulkittu Corte di Cassazionen oikeuskäytännössä) antamasta suostumusta siihen, että saman uhrin aiemmin kontradiktorisesti samassa asiassa eri tuomarille tai tuomarikollegiolle antamista lausunnoista laaditut pöytäkirjat luetaan?

      (1)  Rikoksen uhrien oikeuksia, tukea ja suojelua koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä neuvoston puitepäätöksen 2001/220/YOS korvaamisesta 25.10.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2012/29/EU (EUVL 2012, L 315, s. 57).


title: Asia T-127/18: Kanne 28.2.2018 – Cortina ja FLA Europe v. komissio

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/66

         Kanne 28.2.2018 – Cortina ja FLA Europe v. komissio
   (Asia T-127/18)
   (2018/C 142/84)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Cortina (Oudenaarde, Belgia) ja FLA Europe (Oudenaarde) (edustajat: asianajajat S. De Knop, B. Natens ja A. Willems)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että kanne otetaan tutkittavaksi

               —

               kumoamaan lopullisen polkumyyntitullin ottamisesta uudelleen käyttöön tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat nahkaa ja jotka ovat valmistaneet tietyt vientiä harjoittavat tuottajat Kiinan kansantasavallassa ja Vietnamissa, ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta sekä unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-659/13 ja C-34/14 antaman tuomion täytäntöön panemisesta 4.12.2017 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/2232 ja

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu SEU-sopimuksen 5 artiklan 1 ja 2 kohdan rikkomiseen, koska riidanalaiselle asetukselle ei ole olemassa oikeusperustaa. Kantajat vetoavat toissijaisesti SEU-sopimuksen 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun toimielinten välisen tasapainon loukkaamiseen

               2)

               Toinen kanneperuste perustuu SEUT 266 artiklan rikkomiseen sen takia, että 4.2.2016 asiassa C&J Clark International (C-659/13 ja C-34/14, EU:C:2016:74) annetun tuomion täytäntöön panemiseksi tarvittavat toimenpiteet on jätetty toteuttamatta.

               3)

               Kolmas kanneperuste perustuu SEU-sopimuksen 5 artiklan 1 ja 4 kohdan rikkomiseen sen takia, että on annettu toimi, joka ylittää sen, mikä on tarpeen toimen tavoitteen saavuttamiseksi.


title: Asia T-133/18: Kanne 22.2.2018 – IQ Group Holdings Berhad v. EUIPO – Krinner Innovation (Lumiqs)

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/66

         Kanne 22.2.2018 – IQ Group Holdings Berhad v. EUIPO – Krinner Innovation (Lumiqs)
   (Asia T-133/18)
   (2018/C 142/85)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: IQ Group Holdings Berhad (Heckmondwike, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: asianajaja S. Carter)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Krinner Innovation GmbH (Straßkirchen, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Kyseessä olevan tavaramerkin hakija: Kantaja

      Kyseessä oleva tavaramerkki: Kuviomerkin Lumiqs Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti – Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti nro 1 220 053

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 12.12.2017 asiassa R 983/2017-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               sallii hakemuksen kohteena olevan tavaramerkin rekisteröinnin riidanalaisten tavaroiden osalta sellaisina kuin ne ovat muutettuina

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia T-134/18: Kanne 1.3.2018 – Monster Energy v. EUIPO – Nordbrand Nordhausen (BALLER’S PUNCH)

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/67

         Kanne 1.3.2018 – Monster Energy v. EUIPO – Nordbrand Nordhausen (BALLER’S PUNCH)
   (Asia T-134/18)
   (2018/C 142/86)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Monster Energy Company (Corona, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja P. Brownlow)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Nordbrand Nordhausen GmbH (Nordhausen, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Kyseessä olevan tavaramerkin hakija: Kantaja

      Kyseessä oleva tavaramerkki: EU-sanamerkki BALLER’S PUNCH – rekisteröintihakemus nro 14 823 306

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 12.12.2017 asiassa R 998/2017-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               kumoaa väiteosaston 13.3.2017 tekemän päätöksen väitteestä B002643172

               —

               rekisteröi väitteen kohteena olevan merkin kaikkia hakemuksessa tarkoitettuja tavaroita varten

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia T-157/18: Kanne 28.2.2018 – Caprice Schuhproduktion v. komissio

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/69

         Kanne 28.2.2018 – Caprice Schuhproduktion v. komissio
   (Asia T-157/18)
   (2018/C 142/88)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Caprice Schuhpoduktion GmbH & Co. KG (Pirmasens, Saksa) (edustajat: asianajajat S. De Knop, B. Natens ja A. Willems)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               ottaa kanteen tutkittavaksi

               —

               kumoaa lopullisen polkumyyntitullin ottamisesta uudelleen käyttöön tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat nahkaa ja jotka ovat valmistaneet tietyt vientiä harjoittavat tuottajat Kiinan kansantasavallassa ja Vietnamissa, ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta sekä unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-659/13 ja C-34/14 antaman tuomion täytäntöön panemisesta 4.12.2017 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/2232 ja

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja esittää kanteensa tueksi kolme kanneperustetta. Kanneperusteet ovat samat kuin asiassa T-127/18, Cortina ja FLA Europe v. komissio, esitetyt.


title: Asia C-560/17 P: Valitus, jonka Mediaexpert sp. z o.o. on tehnyt 22.9.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-780/16, Mediaexpert v. EUIPO, 20.7.2017 antamasta tuomiosta

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/2

         Valitus, jonka Mediaexpert sp. z o.o. on tehnyt 22.9.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-780/16, Mediaexpert v. EUIPO, 20.7.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-560/17 P)
   (2018/C 152/02)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Mediaexpert sp. z o.o. (edustaja: J. Aftyka, radca prawny)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
   Unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) on 13.3.2018 antamallaan määräyksellä jättänyt valituksen tutkimatta.


title: Asia T-130/18: Kanne 27.2.2018 – adidas International Trading ym. v. komissio

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/47

         Kanne 27.2.2018 – adidas International Trading ym. v. komissio
   (Asia T-130/18)
   (2018/C 152/57)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: adidas International Trading BV (Amsterdam, Alankomaat) ja 27 muuta kantajaa (edustajat: asianajajat E. Vermulst ja J. Cornelis)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan lopullisen polkumyyntitullin ottamisesta uudelleen käyttöön tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat nahkaa ja jotka ovat valmistaneet tietyt vientiä harjoittavat tuottajat Kiinan kansantasavallassa ja Vietnamissa, ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta sekä unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-659/13 ja C-34/14 antaman tuomion täytäntöön panemisesta 4.12.2017 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/2232 (EUVL 2017, L 319, s. 30)

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat viiteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että komissiolta puuttui toimivalta antaa komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/2232 (1).

               2.

               Toinen kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että se, että jo päättyneet jalkineita koskevat menettelyt aloitettiin uudelleen ja että polkumyyntitulli, joka oli jo päättynyt, otettiin uudelleen käyttöön taannehtivasti komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2017/2232:

                           —

                           tarkoittaa puuttuvaa oikeusperustaa, perustuu SEUT 266 artiklan ja asetuksen (EU) N:o 2016/1036 (2) soveltamista koskevaan ilmeiseen virheeseen ja sillä rikotaan asetuksen (EU) N:o 2016/1036 9 artiklan 4 kohtaa

                           —

                           ei ole kantajien osalta yhteensopiva luottamuksensuojan, oikeusvarmuuden ja taannehtivuuskiellon periaatteiden kanssa

                           —

                           perustuu SEUT 266 artiklan virheelliseen soveltamiseen ja komission harkintavallan käyttöön ja sillä rikotaan SEU 5 artiklan 4 kohtaa.

               3.

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, jonka mukaan sillä, että kantajien toimittajille määrättiin taannehtivasti polkumyyntitullit, mikä estää niiden palauttamisen kantajille, loukataan syrjintäkiellon periaatetta.

               4.

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että komissio on käyttänyt väärin harkintavaltaansa tarkastellessaan kantajien toimittajien markkinatalouskohtelua ja yksilöllistä kohtelua koskevia pyyntöjä ja ottaessaan polkumyyntitullin käyttöön taannehtivasti, ja on loukannut syrjintäkiellon periaatetta.

               5.

               Viides kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että komission arviointi komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/2232 liitteissä III ja VI luetelluista yhtiöistä ja se, että se on katsonut, että mainittujen yhtiöiden tuontia koskevien polkumyyntitullien korvauspyynnöt oli hylättävä, perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen, SEUT 266 artiklan virheelliseen soveltamiseen ja sillä loukataan huolellisuusvelvoitetta ja hyvän hallinnon velvoitetta.

      (1)  Lopullisen polkumyyntitullin ottamisesta uudelleen käyttöön tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat nahkaa ja jotka ovat valmistaneet tietyt vientiä harjoittavat tuottajat Kiinan kansantasavallassa ja Vietnamissa, ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta sekä unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-659/13 ja C-34/14 antaman tuomion täytäntöön panemisesta 4.12.2017 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/2232 (EUVL 2017, L 319, s. 30).

      (2)  Polkumyynnillä muista kuin Euroopan unionin jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 8.6.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/1036 (EUVL 2016, L 176, s. 21).


title: Asia T-131/18: Kanne 28.2.2018 – Deichmann v. komissio

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/48

         Kanne 28.2.2018 – Deichmann v. komissio
   (Asia T-131/18)
   (2018/C 152/58)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Deichmann SE (Essen, Saksa) (edustajat: asianajajat S. De Knop, B. Natens, A. Willems ja C. Zimmermann)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että kanne voidaan ottaa tutkittavaksi

               —

               kumoamaan lopullisen polkumyyntitullin ottamisesta uudelleen käyttöön tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat nahkaa ja jotka ovat valmistaneet tietyt vientiä harjoittavat tuottajat Kiinan kansantasavallassa ja Vietnamissa, ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta sekä unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-659/13 ja C-34/14 antaman tuomion täytäntöön panemisesta 4.12.2017 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/2232 (EUVL 2017, L 319, s. 30)

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat viiteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että komission täytäntöönpanoasetukselta (EU) 2017/2232 (1) puuttuu pätevä oikeusperusta ja sillä loukataan SEU 5 artiklan 1 ja 2 kohdassa vahvistettua toimivallanjaon periaatetta ja joka tapauksessa SEU 13 artiklan 2 kohdassa vahvistettua toimielinten välisen tasapainon periaatetta.

               2.

               Toinen kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että koska on laiminlyöty toteuttaa tarvittavat toimenpiteet yhdistetyissä asioissa C-659/13 ja C-34/14, C&J Clark International annetun tuomion noudattamiseksi, komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2017/2232 rikotaan SEUT 266 artiklaa.

               3.

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että ottamalla käyttöön polkumyyntitullin jalkineiden tuonnissa, ”mikä tapahtui neuvoston asetuksen (EY) N:o 1472/2006 (2) ja neuvoston asetuksen (EU) 1294/2009 (3) soveltamiskaudella”, komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2017/2232 rikotaan asetuksen (EU) 2016/1036 (4) 1 artiklan 1 kohtaa ja 10 artiklan 1 kohtaa sekä loukataan oikeusvarmuuden periaatetta (taannehtivuuskielto).

               4.

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että ottamalla käyttöön polkumyyntitullin suorittamatta uutta unionin etua koskevaa arviointia, komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2017/2232 rikotaan asetuksen 2016/1036 21 artiklaa, ja joka tapauksessa on selvästi virheellistä katsoa, että polkumyyntitullin käyttöön ottaminen oli unionin etujen mukaista.

               5.

               Viides kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että antamalla säädöksen, joka ylittää sen, mikä on tarpeen sen tavoitteiden saavuttamiseksi, komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2017/2232 rikotaan SEU 5 artiklan 1 ja 4 kohtaa.

      (1)  Lopullisen polkumyyntitullin ottamisesta uudelleen käyttöön tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat nahkaa ja jotka ovat valmistaneet tietyt vientiä harjoittavat tuottajat Kiinan kansantasavallassa ja Vietnamissa, ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta sekä unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-659/13 ja C-34/14 antaman tuomion täytäntöön panemisesta 4.12.2017 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/2232 (EUVL 2017, L 319, s. 30).

      (2)  Lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat nahkaa, ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta 05.10.2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1472/2006 (EUVL 2006, L 275, s. 1).

      (3)  Vietnamista ja Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tiettyjen jalkineiden, joiden päälliset ovat nahkaa, tuonnissa käyttöön otettavasta lopullisesta polkumyyntitullista, sellaisena kuin se on laajennettuna koskemaan Macaon erityishallintoalueelta lähetettyjen tiettyjen jalkineiden, joiden päälliset ovat nahkaa, tuontia riippumatta siitä, onko niiden alkuperämaaksi ilmoitettu Macaon erityishallintoalue, neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 11 artiklan 2 kohdan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun seurauksena 22.12.2009 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1294/2009 (EUVL 2009, L 352, s. 1).

      (4)  Polkumyynnillä muista kuin Euroopan unionin jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 8.6.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/1036 (EUVL 2016, L 176, s. 21).


title: Asia T-132/18: Kanne 28.2.2018 – Roland v. komissio

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/49

         Kanne 28.2.2018 – Roland v. komissio
   (Asia T-132/18)
   (2018/C 152/59)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Roland SE (Essen, Saksa) (edustajat: asianajajat S. De Knop, A. Willems ja C. Zimmermann)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että kanne voidaan ottaa tutkittavaksi

               —

               kumoamaan lopullisen polkumyyntitullin ottamisesta uudelleen käyttöön tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat nahkaa ja jotka ovat valmistaneet tietyt vientiä harjoittavat tuottajat Kiinan kansantasavallassa ja Vietnamissa, ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta sekä unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-659/13 ja C-34/14 antaman tuomion täytäntöön panemisesta 4.12.2017 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/2232 (EUVL 2017, L 319, s. 30)

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat viiteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että komission täytäntöönpanoasetukselta (EU) 2017/2232 (1) puuttuu pätevä oikeusperusta ja sillä loukataan SEU 5 artiklan 1 ja 2 kohdassa vahvistettua toimivallanjaon periaatetta ja joka tapauksessa SEU 13 artiklan 2 kohdassa vahvistettua toimielinten välisen tasapainon periaatetta.

               2.

               Toinen kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että koska on laiminlyöty toteuttaa tarvittavat toimenpiteet yhdistetyissä asioissa C-659/13 ja C-34/14, C&J Clark International annetun tuomion noudattamiseksi, komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2017/2232 rikotaan SEUT 266 artiklaa.

               3.

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että ottamalla käyttöön polkumyyntitullin jalkineiden tuonnissa, ”mikä tapahtui neuvoston asetuksen (EY) N:o 1472/2006 (2) ja neuvoston asetuksen (EU) 1294/2009 (3) soveltamiskaudella”, komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2017/2232 rikotaan asetuksen (EU) 2016/1036 (4) 1 artiklan 1 kohtaa ja 10 artiklan 1 kohtaa sekä loukataan oikeusvarmuuden periaatetta (taannehtivuuskielto).

               4.

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että ottamalla käyttöön polkumyyntitullin suorittamatta uutta unionin etua koskevaa arviointia, komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2017/2232 rikotaan asetuksen 2016/1036 21 artiklaa, ja joka tapauksessa on selvästi virheellistä katsoa, että polkumyyntitullin käyttöön ottaminen oli unionin etujen mukaista.

               5.

               Viides kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että antamalla säädöksen, joka ylittää sen, mikä on tarpeen sen tavoitteiden saavuttamiseksi, komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2017/2232 rikotaan SEU 5 artiklan 1 ja 4 kohtaa.

      (1)  Lopullisen polkumyyntitullin ottamisesta uudelleen käyttöön tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat nahkaa ja jotka ovat valmistaneet tietyt vientiä harjoittavat tuottajat Kiinan kansantasavallassa ja Vietnamissa, ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta sekä unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-659/13 ja C-34/14 antaman tuomion täytäntöön panemisesta 4.12.2017 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/2232 (EUVL 2017, L 319, s. 30).

      (2)  Lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat nahkaa, ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta 05.10.2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1472/2006 (EUVL 2006, L 275, s. 1).

      (3)  Vietnamista ja Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tiettyjen jalkineiden, joiden päälliset ovat nahkaa, tuonnissa käyttöön otettavasta lopullisesta polkumyyntitullista, sellaisena kuin se on laajennettuna koskemaan Macaon erityishallintoalueelta lähetettyjen tiettyjen jalkineiden, joiden päälliset ovat nahkaa, tuontia riippumatta siitä, onko niiden alkuperämaaksi ilmoitettu Macaon erityishallintoalue, neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 11 artiklan 2 kohdan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun seurauksena 22.12.2009 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1294/2009 (EUVL 2009, L 352, s. 1).

      (4)  Polkumyynnillä muista kuin Euroopan unionin jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 8.6.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/1036 (EUVL 2016, L 176, s. 21).


title: Asia T-263/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 27.2.2018 – SD v. EIGE (Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Määräaikainen sopimus — Päätös olla uusimatta sopimusta — Uusimista koskeva vaatimus, jolla on sama kohde kuin henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla valituksella — Tutkimatta jättäminen)

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/36

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 27.2.2018 – SD v. EIGE
   (Asia T-263/17) (1)

   ((Henkilöstö - Väliaikaiset toimihenkilöt - Määräaikainen sopimus - Päätös olla uusimatta sopimusta - Uusimista koskeva vaatimus, jolla on sama kohde kuin henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla valituksella - Tutkimatta jättäminen))
   (2018/C 152/46)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: SD (edustajat: L. Levi ja A. Blot)

      Vastaaja: Euroopan tasa-arvoinstituutti (EIGE) (asiamies: V. Langbakk, avustajanaan asianajaja B. Wägenbaur)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee yhtäältä EIGE:n 26.8.2016 tekemän sellaisen implisiittisen päätöksen kumoamista, jolla hylätään kantajan 26.4.2016 esittämä vaatimus siitä, että hänen palvelukseen ottamista koskeva sopimuksensa uusittaisiin toisen kerran, ja siltä osin kuin tarpeen sellaisen EIGE:n 20.1.2017 tekemän päätöksen kumoamista, jolla on hylätty kantajan 3.10.2016 tekemä valitus 26.8.2016 tehdystä implisiittisestä päätöksestä, ja joka koskee toisaalta korvauksen saamista vahingosta, joka kantajalle on väitetysti kyseisistä päätöksistä aiheutunut.

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               SD vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan tasa-arvoinstituutin (EIGE) oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 239, 24.7.2017.


title: Asia C-85/18 PPU: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Judecătoria Oradea (Romania) on esittänyt 8.2.2018 – CV v. DU

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Judecătoria Oradea (Romania) on esittänyt 8.2.2018 – CV v. DU
   (Asia C-85/18 PPU)
   (2018/C 152/15)
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Judecătoria Oradea

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: CV

      Vastaaja: DU

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko asetuksen N:o 2201/2003 (1) 8 artiklan 1 kohdassa käytettyä käsitettä lapsen asuinpaikka tulkittava siten, että asuinpaikaksi katsotaan paikka, jossa lapsen voidaan katsoa integroituneen sosiaaliseen ja perheenomaiseen ympäristöön, riippumatta siitä, että jossakin toisessa jäsenvaltiossa on annettu tuomioistuinratkaisu sen jälkeen, kun lapsi on muuttanut isänsä kanssa sen valtion alueelle, jossa lapsen katsotaan integroituneen sosiaaliseen ja perheenomaiseen ympäristöön? Vai onko tässä tapauksessa sovellettava asetuksen N:o 2201/2003 13 artiklaa, jossa säädetään lapsen olinpaikkaan perustuvasta toimivallasta?

               2)

               Onko asuinpaikkaa vahvistettaessa merkityksellisenä pidettävä sitä, että lapsella on sen jäsenvaltion kansalaisuus, johon hän on isänsä kanssa asettautunut asumaan, jos lapsen vanhemmilla on kummallakin vain Romanian kansalaisuus?

      (1)  Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2201/2003 (EUVL 2003, L 338, s. 1).


title: Asia T-507/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.3.2018 – Puola v. komissio (EMOTR — Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot — Asetus (EY) N:o 2200/96, direktiivi 2002/55/EY, asetukset (EY) N:o 1432/2003, (EY) N:o 1433/2003, (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 885/2006, (EY) N:o 1182/2007, (EY) N:o 1234/2007, (EY) N:o 1580/2007 ja (EU) N:o 1306/2013 — Puolalle aiheutuneet menot — Maataloustukirahastolle aiheutuva vaara — Paikalla tehtävät tarkastukset — Tuottajaorganisaation hyväksymistä koskevat perusteet — Kieliversioiden väliset erot — Rahoitusoikaisu)

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.3.2018 – Puola v. komissio
   (Asia T-507/15) (1)

   ((EMOTR - Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot - Asetus (EY) N:o 2200/96, direktiivi 2002/55/EY, asetukset (EY) N:o 1432/2003, (EY) N:o 1433/2003, (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 885/2006, (EY) N:o 1182/2007, (EY) N:o 1234/2007, (EY) N:o 1580/2007 ja (EU) N:o 1306/2013 - Puolalle aiheutuneet menot - Maataloustukirahastolle aiheutuva vaara - Paikalla tehtävät tarkastukset - Tuottajaorganisaation hyväksymistä koskevat perusteet - Kieliversioiden väliset erot - Rahoitusoikaisu))
   (2018/C 152/29)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Puolan tasavalta (asiamiehet: B. Majczyna, K. Straś, M. Pawlicka ja B. Paziewska)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Triantafyllou et A. Stobiecka-Kuik)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 22.6.2015 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2015/1119 (EUVL L 182, s. 39) kumoamiseksi osittain.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Puolan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 354, 26.10.2015.


title: Asia T-84/18: Kanne 15.2.2018 – VG v. komissio

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/37

         Kanne 15.2.2018 – VG v. komissio
   (Asia T-84/18)
   (2018/C 152/47)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: VG (edustajat: asianajajat G. Pandey ja V. Villante)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan alustavasti tarvittavilta osin, että henkilöstösääntöjen 90 artikla on pätemätön ja ettei sitä voida soveltaa nyt SEUT 270 artiklan nojalla käytävässä menettelyssä

               —

               ensinnäkin kumoamaan EU:n henkilöstövalintatoimiston (EPSO) 30.10.2017 tekemän päätöksen, jolla on hylätty kantajan 31.7.2017 tekemä valitus

               —

               toiseksi kumoamaan EPSO:n 19.4.2017 tekemän päätöksen, jolla on hylätty kantajan pyyntö EPSO:n/valintalautakunnan tekemän sen päätöksen uudelleenkäsittelystä, jolla hänen osallistumisensa kilpailun seuraavaan vaiheeseen evättiin

               —

               kolmanneksi kumoamaan sähköisellä EPSO-tilillä 6.2.2017 ilmoitetun päätöksen jättää kantaja pois hakijoita koskevasta luetteloehdotuksesta kilpailua EPSO/AD/323/16 varten

               —

               neljänneksi kumoamaan kilpailua EPSO/AD/323/16 koskevan, 26.5.2016 julkaistun kilpailuilmoituksen (1)

               —

               lopuksi kumoamaan kokonaisuudessaan luetteloehdotuksen kyseiseen kilpailuun valituista virkamiehistä

               —

               määräämään kantajalle vahingonkorvauksia 50 000 euroa

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee arviointivirhettä, jonka EPSO/valituslautakunta on tehnyt arvioidessaan kantajan työkokemusta, ja kyseessä olevan kilpailuilmoituksen liitteen III, jossa yksilöidään vaadittava työkokemus, noudattamatta jättämistä.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka koskee Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan rikkomista ja kantajan kuulluksi tulemista koskevan oikeuden loukkaamista, sekä perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättämistä ja SEUT 296 artiklan rikkomista.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 1/58 (2) 1, 2, 3 ja 4 artiklan rikkomista, henkilöstösääntöjen 1 d ja 28 artiklan sekä henkilöstösääntöjen liitteessä III olevan 1 artiklan 1 kohdan f alakohdan rikkomista, sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen loukkaamista.

      (1)  EUVL 2016, C 187, s. A/1.

      (2)  Euroopan talousyhteisössä käytettäviä kieliä koskevista järjestelyistä 15.4.1958 annettu asetus N:o 1, suomenkielinen erityispainos, luku 1, nide 1, s. 14.


title: Asia T-141/18: Kanne 28.2.2018 – Deichmann-Shoes UK v. komissio

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/50

         Kanne 28.2.2018 – Deichmann-Shoes UK v. komissio
   (Asia T-141/18)
   (2018/C 152/60)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Deichmann-Shoes UK Ltd (Leicestershire, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajajat S. De Knop, B. Natens, A. Willems ja C. Zimmermann)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että kanne voidaan ottaa tutkittavaksi

               —

               kumoamaan lopullisen polkumyyntitullin ottamisesta uudelleen käyttöön tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat nahkaa ja jotka ovat valmistaneet tietyt vientiä harjoittavat tuottajat Kiinan kansantasavallassa ja Vietnamissa, ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta sekä unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-659/13 ja C-34/14 antaman tuomion täytäntöön panemisesta 4.12.2017 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/2232 (EUVL 2017, L 319, s. 30)

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että komission täytäntöönpanoasetukselta (EU) 2017/2232 (1) puuttuu pätevä oikeusperusta ja sillä loukataan SEU 5 artiklan 1 ja 2 kohdassa vahvistettua toimivallanjaon periaatetta ja joka tapauksessa SEU 13 artiklan 2 kohdassa vahvistettua toimielinten välisen tasapainon periaatetta.

               2.

               Toinen kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että koska on laiminlyöty toteuttaa tarvittavat toimenpiteet yhdistetyissä asioissa C-659/13 ja C-34/14, C&J Clark International annetun tuomion noudattamiseksi, komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2017/2232 rikotaan SEUT 266 artiklaa.

               3.

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että ottamalla käyttöön polkumyyntitullin jalkineiden tuonnissa, ”mikä tapahtui neuvoston asetuksen (EY) N:o 1472/2006 (2) ja neuvoston asetuksen (EU) 1294/2009 (3) soveltamiskaudella”, komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2017/2232 rikotaan asetuksen (EU) 2016/1036 (4) 1 artiklan 1 kohtaa ja 10 artiklan 1 kohtaa sekä loukataan oikeusvarmuuden periaatetta (taannehtivuuskielto).

               4.

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että ottamalla käyttöön polkumyyntitullin suorittamatta uutta unionin etua koskevaa arviointia, komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2017/2232 rikotaan asetuksen 2016/1036 21 artiklaa, ja joka tapauksessa on selvästi virheellistä katsoa, että polkumyyntitullin käyttöön ottaminen oli unionin etujen mukaista.

               5.

               Viides kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että antamalla säädöksen, joka ylittää sen, mikä on tarpeen sen tavoitteiden saavuttamiseksi, komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2017/2232 rikotaan SEU 5 artiklan 1 ja 4 kohtaa.

      (1)  Lopullisen polkumyyntitullin ottamisesta uudelleen käyttöön tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat nahkaa ja jotka ovat valmistaneet tietyt vientiä harjoittavat tuottajat Kiinan kansantasavallassa ja Vietnamissa, ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta sekä unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-659/13 ja C-34/14 antaman tuomion täytäntöön panemisesta 4.12.2017 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/2232 (EUVL 2017, L 319, s. 30).

      (2)  Lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat nahkaa, ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta 55.10.2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1472/2006 (EUVL 2006, L 275, s. 1).

      (3)  Vietnamista ja Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tiettyjen jalkineiden, joiden päälliset ovat nahkaa, tuonnissa käyttöön otettavasta lopullisesta polkumyyntitullista, sellaisena kuin se on laajennettuna koskemaan Macaon erityishallintoalueelta lähetettyjen tiettyjen jalkineiden, joiden päälliset ovat nahkaa, tuontia riippumatta siitä, onko niiden alkuperämaaksi ilmoitettu Macaon erityishallintoalue, neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 11 artiklan 2 kohdan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun seurauksena 22.12.2009 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1294/2009 (EUVL 2009, L 352, s. 1).

      (4)  Polkumyynnillä muista kuin Euroopan unionin jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 8.6.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/1036 (EUVL 2016, L 176, s. 21).


title: Asia T-85/18: Kanne 15.2.2018 – Batchelor v. komissio

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/38

         Kanne 15.2.2018 – Batchelor v. komissio
   (Asia T-85/18)
   (2018/C 152/48)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Edward William Batchelor (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajaja B. Hoorelbeke ja M. Healy, solicitor)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan komission 5.12.2017 antaman päätöksen C(2017) 8430 final, jolla evättiin oikeus saada tutustua asiakirjaan, joka sisälsi asiasta vastaavan virkamiehen eettisen julistuksen, joka oli kirjattu Euroopan komission henkilöstöhallinnon tietojärjestelmään (Sysper2), sekä muihin asiakirjoihin, jotka kuuluivat alkuperäisen tutustumispyynnön soveltamisalaan

               —

               velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan SEUT 15 artiklan 3 kohtaa, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 42 artiklaa, asetuksen 1049/2001 (1) 2 artiklan 1 kohtaa ja 4 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, tarkasteltuna yhdessä asetuksen 45/2001 (2) 8 artiklan b alakohdan kanssa, on rikottu, koska kantajan ei annettu tutustua täysimääräisesti tai osittain eettiseen julistukseen.

                           —

                           Ensimmäisen kanneperusteen ensimmäisessä osassa kantaja väittää, että komissio ei tarkastellut eikä näyttänyt toteen sitä, että eettisen julistuksen ilmaiseminen vahingoittaisi erityisesti ja itse asiassa asetuksen 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan b alakohdalla suojeltua etua. Komissio ei tämän vuoksi täyttänyt todistustaakkaansa ja se teki oikeudellisen virheen, kun se epäsi oikeuden tutustua edes osittain eettiseen julistukseen.

                           —

                           Ensimmäisen kanneperusteen toisessa osassa kantaja väittää, että komissio teki virheen asetuksen 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan, tarkasteltuna yhdessä asetuksen 45/2001 8 artiklan b alakohdan kanssa, soveltamisessa, kun se katsoi, että kantaja ei ollut osoittanut asianmukaisesti, että eettisen julistuksen ilmaiseminen oli tarpeen.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan perusoikeuskirjan 42 artiklaa, SEUT 15 artiklan 3 kohtaa ja asetuksen 1049/2001 2 artiklan 1 kohtaa on rikottu, koska kantajalta evättiin oikeus tutustua muihin asiakirjoihin, jotka kuuluivat alkuperäisen tutustumispyynnön soveltamisalaan.

                           —

                           Toisessa kanneperusteessa kantaja esittää asian kannalta merkitykselliset ja yhtäpitävät todisteet sen näkemyksensä tueksi, että on olemassa enemmän kuin komission yksilöimät 71 asiakirjaa, jotka kuuluivat hänen alkuperäisen tutustumispyyntönsä soveltamisalaan. Epäämällä oikeuden saada tutustua kyseisiin muihin asiakirjoihin komissio rikkoi kantajan mukaan perusoikeuskirjan 42 artiklaa, SEUT 15 artiklan 3 kohtaa ja asetuksen 1049/2001 2 artiklan 1 kohtaa.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan hyvän hallinnon periaatteita on loukattu – erityisesti huolellisuusvelvollisuutta on laiminlyöty.

                           —

                           Kolmannessa kanneperusteessa kantaja väittää, että komissio laiminlöi perusoikeuskirjan 41 artiklan mukaista huolellisuusvelvollisuuttaan, koska se ei toiminut riittävän huolellisesti katsoessaan, että muita alkuperäisen tutustumispyynnön soveltamisalaan kuuluvia asiakirjoja ei ole. Kyseisen kanneperusteen tueksi kantaja väittää, että komissio ei selittänyt, miten se varmistui siitä, että muita asiakirjoja ei ole, koska komission soveltamista hakumenetelmistä ei ole annettu tietoja.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan SEUT 296 artiklan 2 kohdassa määrättyä perusteluvelvollisuutta on laiminlyöty

                           —

                           Neljännen kanneperusteen ensimmäisessä osassa kantaja väittää, että komissio laiminlöi SEUT 296 artiklan mukaista perusteluvelvollisuuttaan, koska se ei selittänyt, miksi eettisen julistuksen ilmaiseminen vahingoittaisi erityisesti ja itse asiassa asetuksen 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan b alakohdalla suojeltua etua, eikä esittänyt, miksi se oletti, että tällainen ilmaiseminen vaarantaisi rekisteröidyn oikeutetut edut asetuksen 45/2001 8 artiklan b alakohdan mukaisesti.

                           —

                           Neljännen kanneperusteen toisessa osassa kantaja väittää, että riidanalaisessa päätöksessä ei perustella sitä, miksi siinä ei yksilöity muita alkuperäisen tutustumispyynnön soveltamisalaan kuuluvia asiakirjoja kantajan uudistetussa pyynnössä esittämistä väitteistä huolimatta. Tämän vuoksi myös riidanalaisen päätöksen kyseinen osa on kantajan mukaan perusteltu puutteellisesti.

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) 1049/2001 (EYVL 2001, L 145, s. 43)

      (2)  Yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18.12.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 45/2001 (EYVL 2001, L 8, s. 1)


title: Yhdistetyt asiat T-533/15 ja T-264/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.3.2018 – Kim ym. v. neuvosto ja komissio (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Pohjois-Koreaan kohdistetut rajoittavat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää ydinaseiden levittäminen — Luettelo henkilöistä ja yhteisöistä, joiden varat ja taloudelliset resurssit jäädytetään — Kantajien nimien sisällyttäminen luetteloon — Näyttö siitä, että luetteloon merkitseminen on perusteltua — Perusteluvelvollisuus)

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.3.2018 – Kim ym. v. neuvosto ja komissio
   (Yhdistetyt asiat T-533/15 ja T-264/16) (1)

   ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Pohjois-Koreaan kohdistetut rajoittavat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää ydinaseiden levittäminen - Luettelo henkilöistä ja yhteisöistä, joiden varat ja taloudelliset resurssit jäädytetään - Kantajien nimien sisällyttäminen luetteloon - Näyttö siitä, että luetteloon merkitseminen on perusteltua - Perusteluvelvollisuus))
   (2018/C 152/30)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat asiassa T-533/15: Il-Su Kim (Pjongjang, Pohjois-Korea) ja viisi muuta kantajaa, joiden nimet luetellaan tuomion liitteessä (edustajat: barrister M. Lester, barrister S. Midwinter, solicitor T. Brentnall ja solicitor A. Stevenson)

      Kantaja asiassa T-264/16: Korea National Insurance Corporation (Pjongjang) (edustajat: M. Lester, S. Midwinter, T. Brentnall ja A. Stevenson)

      Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi A. de Elera-San Miguel Hurtado ja A. Vitro, sitten A. Vitro ja F. Naert) ja Euroopan komissio (asiamiehet: asiassa T-533/15 L. Havas, S. Bartelt ja D. Gauci sekä asiassa T-264/16 L. Havas ja S. Bartelt, sitten asiassa T-533/15 L. Havas ja D. Gauci, ja asiassa T-264/14 L. Havas)

      Väliintulija, joka tukee vastaajien vaatimuksia asiassa T-533/15: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: aluksi V. Kaye, sitten S. Brandon, sitten S. Brandon ja C. Crane, ja lopuksi S. Brandon

      Oikeudenkäynnin kohde

   Asiassa T-533/15 on kyse SEUT 263 artiklaan perustuvasta vaatimuksesta kumota Korean demokraattista kansantasavaltaa koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2013/183/YUTP muuttamisesta 2.7.2015 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2015/1066 (EUVL 2015, L 174, s. 25), Korean demokraattiseen kansantasavaltaan kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 329/2007 muuttamisesta 2.7.2015 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/1062 (EUVL 2015, L 174, s. 16), Korean demokraattista kansantasavaltaa koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2013/183/YUTP muuttamisesta 31.3.2016 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2016/475 (EUVL 2016, L 85, s. 34), Korean demokraattiseen kansantasavaltaan kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 329/2007 muuttamisesta 27.4.2016 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2016/659 (EUVL 2016, L 114, s. 9), Korean demokraattista kansantasavaltaa koskevista rajoittavista toimenpiteistä ja päätöksen 2013/183/YUTP kumoamisesta 27.5.2016 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2016/849 (EUVL 2016, L 141, s. 79) ja kaikki niihin liittyvät neuvoston täytäntöönpanoasetukset siltä osin kuin kyseiset toimet koskevat kantajia sekä asiassa T-264/16 SEUT 263 artiklaan perustuvasta vaatimuksesta kumota päätös 2016/475, täytäntöönpanoasetus 2016/659, päätös 2016/849 ja kaikki niihin liittyvät neuvoston täytäntöönpanoasetukset siltä osin kuin kyseiset toimet koskevat kantajaa

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanteet hylätään.

               2)

               Asiassa T-533/15 Kim Il-Su ja muut kantajat, joiden nimet mainitaan liitteessä, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneelle kuningaskunnalle aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja lukuun ottamatta.

               3)

               Asiassa T-264/16 Korea National Insurance Corporation velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               4)

               Asiassa T-533/15 Yhdistynyt kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 381, 16.11.2015.


title: Asia T-100/18: Kanne 20.2.2018 – Wehrheim v. EKP

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/40

         Kanne 20.2.2018 – Wehrheim v. EKP
   (Asia T-100/18)
   (2018/C 152/49)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Christine Wehrheim (Offenbach, Saksa) (edustaja: asianajaja N. De Montigny)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki (EKP)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               1)

               kumoamaan

                           —

                           3.7.2017 tehdyn päätöksen hylätä kantajan (10.5.2017) esittämä vaatimus sellaisen vahingon korvaamisesta, joka on aiheutunut siitä, että kantajan [asettautumiskorvaus] on peruutettu

                           —

                           tarpeellisilta osin nimenomaisen päätöksen, joka 21.12.2017 on tehty kantajan (3.9.2017) tekemän valituksen hylkäämisestä

               2)

               määrää vastaajan maksamaan kantajan vaatimuksissaan vaatimaa vahingonkorvausta seuraavasti:

                           —

                           palkanerotusta niin kauan kuin kantaja on toimielimen palveluksessa toistaiseksi voimassa olevan työsopimuksensa perusteella 700,53 euroa vuoden 2017 huhtikuusta alkaen

                           —

                           ylimääräistä muuttokorvausta nyt jo vahvistettuun 1 079,10 euroon nähden, eli ylimääräiset 1 000 euroa

                           —

                           aiheutuneen henkisen kärsimyksen perusteella 2 000 euroa

                           —

                           lakisääteisine korkoineen täysimääräiseen maksusuoritukseen saakka.

               3)

               velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen ainoaan kanneperusteeseen, joka koskee sitä, että vastaajana olevan toimielimen hallinto on laiminlyönyt velvoitteensa, jotka koskevat hyvää hallintoa ja huolenpitoa, koska se on jättänyt täyttämättä velvollisuutensa pitää huolta henkilöstöstään ja koska on luonut kantajan osalta poikkeuksen, joka perustui siihen, että kantajalle myönnettiin asettautumiskorvaus, vaikka hän alun perin ei täyttänyt henkilöstösäännöissä tätä varten asetettuja edellytyksiä. Tästä laiminlyönnistä väitetään aiheutuneen vahinkoa, jolla on suora kausaalinen yhteys siihen, ettei toimielin ole täyttänyt velvollisuuksiaan.


title: Asia T-142/18: Kanne 28.2.2018 – Buffalo – Boots v. komissio

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/52

         Kanne 28.2.2018 – Buffalo – Boots v. komissio
   (Asia T-142/18)
   (2018/C 152/61)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Buffalo – Boots GmbH (Hochheim am Main, Saksa) (edustajat: asianajajat S. De Knop, A. Willems ja C. Zimmermann)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että kanne voidaan ottaa tutkittavaksi

               —

               kumoamaan lopullisen polkumyyntitullin ottamisesta uudelleen käyttöön tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat nahkaa ja jotka ovat valmistaneet tietyt vientiä harjoittavat tuottajat Kiinan kansantasavallassa ja Vietnamissa, ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta sekä unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-659/13 ja C-34/14 antaman tuomion täytäntöön panemisesta 4.12.2017 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/2232 (EUVL 2017, L 319, s. 30)

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että komission täytäntöönpanoasetukselta (EU) 2017/2232 (1) puuttuu pätevä oikeusperusta ja sillä loukataan SEU 5 artiklan 1 ja 2 kohdassa vahvistettua toimivallanjaon periaatetta ja joka tapauksessa SEU 13 artiklan 2 kohdassa vahvistettua toimielinten välisen tasapainon periaatetta.

               2.

               Toinen kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että koska on laiminlyöty toteuttaa tarvittavat toimenpiteet yhdistetyissä asioissa C-659/13 ja C-34/14, C&J Clark International annetun tuomion noudattamiseksi, komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2017/2232 rikotaan SEUT 266 artiklaa.

               3.

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että ottamalla käyttöön polkumyyntitullin jalkineiden tuonnissa, ”mikä tapahtui neuvoston asetuksen (EY) N:o 1472/2006 (2) ja neuvoston asetuksen (EU) 1294/2009 (3) soveltamiskaudella”, komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2017/2232 rikotaan asetuksen (EU) 2016/1036 (4) 1 artiklan 1 kohtaa ja 10 artiklan 1 kohtaa sekä loukataan oikeusvarmuuden periaatetta (taannehtivuuskielto).

               4.

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että ottamalla käyttöön polkumyyntitullin suorittamatta uutta unionin etua koskevaa arviointia, komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2017/2232 rikotaan asetuksen 2016/1036 21 artiklaa, ja joka tapauksessa on selvästi virheellistä katsoa, että polkumyyntitullin käyttöön ottaminen oli unionin etujen mukaista.

               5.

               Viides kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että antamalla säädöksen, joka ylittää sen, mikä on tarpeen sen tavoitteiden saavuttamiseksi, komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2017/2232 rikotaan SEU 5 artiklan 1 ja 4 kohtaa.

      (1)  Lopullisen polkumyyntitullin ottamisesta uudelleen käyttöön tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat nahkaa ja jotka ovat valmistaneet tietyt vientiä harjoittavat tuottajat Kiinan kansantasavallassa ja Vietnamissa, ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta sekä unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-659/13 ja C-34/14 antaman tuomion täytäntöön panemisesta 4.12.2017 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/2232 (EUVL 2017, L 319, s. 30).

      (2)  Lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Vietnamista peräisin olevien sellaisten jalkineiden tuonnissa, joiden päälliset ovat nahkaa, ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta 5.10.2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1472/2006 (EUVL 2006, L 275, s. 1).

      (3)  Vietnamista ja Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tiettyjen jalkineiden, joiden päälliset ovat nahkaa, tuonnissa käyttöön otettavasta lopullisesta polkumyyntitullista, sellaisena kuin se on laajennettuna koskemaan Macaon erityishallintoalueelta lähetettyjen tiettyjen jalkineiden, joiden päälliset ovat nahkaa, tuontia riippumatta siitä, onko niiden alkuperämaaksi ilmoitettu Macaon erityishallintoalue, neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 11 artiklan 2 kohdan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun seurauksena 22.12.2009 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1294/2009 (EUVL 2009, L 352, s. 1).

      (4)  Polkumyynnillä muista kuin Euroopan unionin jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 8.6.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/1036 (EUVL 2016, L 176, s. 21).


title: Asia C-32/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 18.1.2018 – Tiroler Gebietskrankenkasse v. Michael Moser

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/4

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 18.1.2018 – Tiroler Gebietskrankenkasse v. Michael Moser
   (Asia C-32/18)
   (2018/C 152/05)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberster Gerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Revision-menettelyn valittaja: Tiroler Gebietskrankenkasse

      Revision-menettelyn vastapuoli: Michael Moser

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 (1) (jäljempänä asetus N:o 883/2004) täytäntöönpanomenettelystä 16.9.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 987/2009 60 artiklan 1 kohdan toista virkettä tulkittava siten, että toissijaisesti toimivaltaisen jäsenvaltion (Itävalta) on maksettava vanhemmalle, jonka asuin- ja työskentelypaikka sijaitsee asetuksen N:o 883/2004 68 artiklan 1 kohdan b alakohdan i alakohdan mukaan ensisijaisesti toimivaltaisessa jäsenvaltiossa (Saksa), ensisijaisesti toimivaltaisen jäsenvaltion maksaman vanhempainrahan ja toisen jäsenvaltion maksaman ansiosidonnaisen kotihoidontuen välinen erotus perhe-etuutena, kun molemmat vanhemmat asuvat yhteisten lastensa kanssa ensisijaisesti toimivaltaisessa jäsenvaltiossa ja kun vain toinen vanhemmista työskentelee rajatyöntekijänä toissijaisesti toimivaltaisessa jäsenvaltiossa?

         Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:

               2)

               Määräytyykö ansiosidonnainen kotihoidontuki työskentelyvaltiossa (Saksa) tosiasiassa saatujen tulojen perusteella vai toissijaisesti toimivaltaisessa jäsenvaltiossa (Itävalta) vastaavasta ammatista laskennallisesti saatavien tulojen perusteella?

      (1)  EUVL 2009, L 284, s. 1.


title: Asia T-152/18: Kanne 5.3.2018 – Sona Nutrition v. EUIPO – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/53

         Kanne 5.3.2018 – Sona Nutrition v. EUIPO – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)
   (Asia T-152/18)
   (2018/C 152/62)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Sona Nutrition Ltd (Dublin, Irlanti) (edustajat: asianajajat A. von Mühlendahl ja H. Hartwig)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Solgar Holdings, Inc. (Ronkonkoma, New York, Yhdysvallat)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-kuviomerkki violetin, vaaleanruskean, beigen, tummanruskean ja kullanruskean väreissä, SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA – Rekisteröintihakemus nro 13 781 331

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 20.12.2017 asiassa R 1319/2017-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n ja Solgar Holdings, Inc:in siinä tapauksessa, että se esiintyy väliintulijana tässä menettelyssä, korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen 2017/1001 94 artiklan 1 kohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-94/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court (Irlanti) on esittänyt 12.2.2018 – Nalini Chenchooliah v. Minister for Justice and Equality

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court (Irlanti) on esittänyt 12.2.2018 – Nalini Chenchooliah v. Minister for Justice and Equality
   (Asia C-94/18)
   (2018/C 152/17)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   High Court

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Nalini Chenchooliah

      Vastaaja: Minister for Justice and Equality

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Jos sellaisen unionin kansalaisen puolisolta, joka on käyttänyt direktiivin 2004/38/EY (1) 6 artiklan mukaisia vapaata liikkuvuutta koskevia oikeuksiaan, on evätty 7 artiklan mukainen oleskeluoikeus sillä perusteella, että kyseinen unionin kansalainen ei käyttänyt tai ei enää käyttänyt unionin perussopimusten mukaisia oikeuksiaan asianomaisessa vastaanottavassa jäsenvaltiossa, ja jos aikomuksena on karkottaa puoliso kyseisestä jäsenvaltiosta, onko karkotus tehtävä direktiivin säännösten vai jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön nojalla ja mukaisesti?

               2)

               Jos vastaus edellä mainittuun kysymykseen on, että karkotus on tehtävä direktiivin säännösten nojalla, onko karkotus tehtävä direktiivin VI luvun vaatimusten ja erityisesti 27 ja 28 artiklan nojalla ja mukaisesti, vai voiko jäsenvaltio tällaisissa olosuhteissa turvautua direktiivin muihin säännöksiin, erityisesti sen 13 ja 15 artiklaan?

      (1)  Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY (EUVL 2004, L 158, s. 77).


title: Asia T-33/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.3.2018 – TestBioTech v. komissio (Ympäristö — Muuntogeeniset tuotteet — Asetus (EY) N:o 1367/2006 — Asetus (EY) N:o 1829/2003 — Muuntogeeniset soijalajikkeet MON 87769, MON 87705 ja 305423 — Markkinoille saattamista koskevien lupapäätösten sisäistä uudelleentarkastelua koskevan pyynnön hylkääminen — Ympäristölainsäädännön käsite — Asetuksen N:o 1367/2006 10 artikla)

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.3.2018 – TestBioTech v. komissio
   (Asia T-33/16) (1)

   ((Ympäristö - Muuntogeeniset tuotteet - Asetus (EY) N:o 1367/2006 - Asetus (EY) N:o 1829/2003 - Muuntogeeniset soijalajikkeet MON 87769, MON 87705 ja 305423 - Markkinoille saattamista koskevien lupapäätösten sisäistä uudelleentarkastelua koskevan pyynnön hylkääminen - Ympäristölainsäädännön käsite - Asetuksen N:o 1367/2006 10 artikla))
   (2018/C 152/31)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: TestBioTech eV (München, Saksa) (edustajat: R. Stein, solicitor, K. Smith, QC, ja J. Stevenson, barrister)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Tomkin, L. Pignataro-Nolin ja C. Valero)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Monsanto Europe (Antwerpen, Belgia), Monsanto Company (Wilmington, Delaware, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja M. Pittie), Pioneer Overseas Corp. (Johnston, Iowa, Yhdysvallat) ja Pioneer Hi-Bred International, Inc. (Johnston) (edustajat: asianajaja G. Forwood, J. Killick, barrister, ja S. Nordin, solicitor)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus siitä, että unionin yleinen tuomioistuin kumoaa terveydestä ja elintarviketurvallisuudesta vastaavan komission jäsenen 16.11.2015 päivätyn kirjeen, jolla hylätään tiedon saatavuutta, yleisön osallistumista päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuutta ympäristöasioissa koskevan Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamisesta yhteisön toimielimiin ja elimiin 6.9.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1367/2006 (EUVL 2006, L 264, s. 13) 10 artiklaan perustuva, muuntogeenisten soijalajikkeiden MON 87769, MON 87705 ja 305423 markkinoille saattamista koskevien lupapäätösten sisäistä uudelleentarkastelua koskeva pyyntö

      Tuomiolauselma

               1)

               Terveydestä ja elintarviketurvallisuudesta vastaavan Euroopan komission jäsenen 16.11.2015 päivätty kirje, jossa on viite Ares(2015) 5145741 ja joka koskee tiedon saatavuutta, yleisön osallistumista päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuutta ympäristöasioissa koskevan Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamisesta yhteisön toimielimiin ja elimiin 6.9.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1367/2006 10 artiklaan perustuvaa muuntogeenisten soijalajikkeiden MON 87769, MON 87705 ja 305423 markkinoille saattamista koskevien lupien sisäistä uudelleentarkastelua koskevaa pyyntöä, kumotaan.

               2)

               Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan TestBioTech eV:n oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Monsanto Europe, Monsanto Company, Pioneer Overseas Corp. ja Pioneer Hi-Bred International, Inc. vastaavat kukin omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 136, 18.4.2016.


title: Asia T-153/18: Kanne 5.3.2018 – Sona Nutrition v. EUIPO – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/54

         Kanne 5.3.2018 – Sona Nutrition v. EUIPO – Solgar Holdings (SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA)
   (Asia T-153/18)
   (2018/C 152/63)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Sona Nutrition Ltd (Dublin, Irlanti) (edustajat: asianajajat A. von Mühlendahl ja H. Hartwig)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Solgar Holdings, Inc. (Ronkonkoma, New York, Yhdysvallat)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-kuviomerkki punaisen, vaaleanruskean, beigen, tummanruskean ja kullanruskean väreissä, SOLGAR Since 1947 MultiPlus WHOLEFOOD CONCENTRATE MULTIVITAMIN FORMULA – Rekisteröintihakemus nro 13 781 299

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 20.12.2017 asiassa R 1321/2017-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n ja Solgar Holdings, Inc:in siinä tapauksessa, että se esiintyy väliintulijana tässä menettelyssä, korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen 2017/1001 94 artiklan 1 kohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-101/18: Kanne 21.2.2018 – Itävalta v. komissio

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/40

         Kanne 21.2.2018 – Itävalta v. komissio
   (Asia T-101/18)
   (2018/C 152/50)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Itävallan tasavalta (asiamies: G. Hesse)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan toimenpiteestä/tukiohjelmasta/valtiontuesta SA.38454 – 2015/C (ex 2015/N), jonka Unkari aikoo toteuttaa tukeakseen kahden uuden ydinreaktorin rakentamista Paks II -ydinvoimalaan (tiedoksiannettu numerolla C(2017) 1486) 6.3.2017 annetun komission päätöksen (EU) 2017/2112 (EUVL L 317, 1.12.2017, s. 45)

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoavaa kanteensa tueksi kymmeneen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste: julkisen hankintamenettelyn toteuttamatta jättäminen.
               Päätös on mitätön, koska asiassa on rikottu hankintamenettelyyn sovellettavia perussääntöjä, joiden noudattaminen on erottamattomasti yhteydessä tuen tarkoitukseen.

               2)

               Toinen kanneperuste: SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohtaa on tulkittu virheellisesti – yleiseen etuun perustuvaa tavoitetta ei ole.
               Itävallan tasavalta väittää, että vastoin vastaajan näkemystä asiassa ei ole olemassa SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaista yleistä etua.

               3)

               Kolmas kanneperuste: SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohtaa on sovellettu virheellisesti – talouden ala on määritetty virheellisesti ja olettama markkinahäiriöistä on virheellinen SEUT 107 3 kohdan c alakohdan kannalta arvioituna.
               Vastaaja hyväksyi valtiontuen virheellisesti SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, koska se oletti virheellisesti, että ydinenergialle on erilliset markkinat ja että kyseisillä markkinoilla on markkinahäiriö tai pääomamarkkinoiden toimintapuute.

               4)

               Neljäs kanneperuste: Toimi on suhteeton.
               Päätös on mitätön myös siitä syystä, että vastaaja ei tehnyt asianmukaista arviointia suhteellisuudesta SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti: tosiasiassa negatiiviset vaikutukset ovat merkittävämpiä kuin positiiviset vaikutukset.

               5)

               Viides kanneperuste: Perusteettomat kilpailunvääristymiset, jotka eivät sovellu SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille.
               Riidanalainen päätös johtaa suhteettomaan kilpailunvääristymiseen ja kilpailusääntöjen rikkomiseen sikäli kuin on kyse erilaisesta kohtelusta sähkön sisämarkkinoilla, ja se on täten EU-oikeuden vastainen.

               6)

               Kuudes kanneperuste: ”Vaikeuksissa olevan hankkeen” olemassaolo.
               Kantajan mukaan tukea ”vaikeuksissa olevalle hankkeelle” vapautetuilla sähkön sisämarkkinoilla ei olisi pitänyt hyväksyä SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste: Määräävän markkina-aseman luominen tai sen vahvistaminen
               Markkinaolosuhteissa toimivan Unkarin valtion määräävä markkina-asema, joka tuesta aiheutuu, estää kantajan mukaan sen, että tuen katsotaan soveltuvan yhteismarkkinoille SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti.

               8)

               Kahdeksas kanneperuste: Tukkumarkkinoiden likviditeetti vaarantuu
               Tukea ei olisi pitänyt myöntää, kun otetaan huomioon siihen erottamattomasti liittyvä vaara tukkumarkkinoiden likviditeetin alenemisesta.

               9)

               Yhdeksäs kanneperuste: Tuen puutteellinen määrittely
               Kantaja perustaa kanteensa siihen seikkaan, että vastaaja ei määritellyt tuen laajuutta asianmukaisesti.

               10)

               Kymmenes kanneperuste: SEUT 296 toisen kohdan mukaista perusteluvelvollisuutta on loukattu
               Vastaaja loukkasi perusteluvelvollisuuttaan monilla tavoin ja erittäin vakavasti.


title: Asia T-108/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.3.2018 – Naviera Armas v. komissio (Valtiontuki — Edellytykset, jotka koskevat meriliikenneyhtiön Puerto de Las Nievesin satamainfrastruktuurin käyttöä — Julkisin varoin rahoitetun infrastruktuurin yksinomainen käyttö käyttöoikeussopimuksen ulkopuolella — Vapauttaminen osasta satamamaksuja — Kilpailijan tekemä kantelu — Päätös, jossa todetaan alustavan tutkintamenettelyn jälkeen, että kyseessä ei ole valtiontuki — Vakavat vaikeudet asianomaisten toimenpiteiden tarkastelun yhteydessä — Kyseessä olevan tilanteen kehittyminen hallinnollisen menettelyn aikana — Valtion varoista myönnetyn edun käsite — Tosiseikkojen arviointivirheet ja oikeudelliset virheet — Kansallisen tuomioistuimen ratkaisu, jolla lykätään tarjouskilpailun vaikutuksia — Kantelun huolellista ja puolueetonta tutkimista koskeva vaatimus)

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/27

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.3.2018 – Naviera Armas v. komissio
   (Asia T-108/16) (1)

   ((Valtiontuki - Edellytykset, jotka koskevat meriliikenneyhtiön Puerto de Las Nievesin satamainfrastruktuurin käyttöä - Julkisin varoin rahoitetun infrastruktuurin yksinomainen käyttö käyttöoikeussopimuksen ulkopuolella - Vapauttaminen osasta satamamaksuja - Kilpailijan tekemä kantelu - Päätös, jossa todetaan alustavan tutkintamenettelyn jälkeen, että kyseessä ei ole valtiontuki - Vakavat vaikeudet asianomaisten toimenpiteiden tarkastelun yhteydessä - Kyseessä olevan tilanteen kehittyminen hallinnollisen menettelyn aikana - Valtion varoista myönnetyn edun käsite - Tosiseikkojen arviointivirheet ja oikeudelliset virheet - Kansallisen tuomioistuimen ratkaisu, jolla lykätään tarjouskilpailun vaikutuksia - Kantelun huolellista ja puolueetonta tutkimista koskeva vaatimus))
   (2018/C 152/32)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Naviera Armas, SA (Las Palmas de Gran Canaria, Espanja) (edustajat: asianajajat J. L. Buendía Sierra ja Á. Givaja Sanz)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Bouchagiar, G. Luengo ja S. Noë)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Fred Olsen, SA (Santa Cruz de Tenerife, Espanja) (edustaja: asianajaja F. Marín Riaño)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus valtiontuesta SA.36628 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Espanja – Fred Olsen 8.9.2015 annetun komission päätöksen C(2015) 8655 final kumoamiseksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Valtiontuesta SA.36628 (2015/NN) (ex 2013/CP) – Espanja – Fred Olsen 8.9.2015 annettu komission päätös C (2015) 8655 final kumotaan siltä osin kuin siinä todettiin alustavan tutkintamenettelyn jälkeen, että se, että Fred Olsen, SA käytti yksinomaisesti Puerto de Las Nievesin satamainfrastruktuuria, ei ollut merkinnyt valtiontuen myöntämistä tälle.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Naviera Armas, SA vastaa neljäsosasta omia oikeudenkäyntikulujaan, ja Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan jäljelle jäävä osa sen oikeudenkäyntikuluista.

               4)

               Komissio ja Fred Olsen vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 175, 17.5.2016.


title: Asia C-42/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 24.1.2018 – Finanzamt Trier v. Cardpoint GmbH, joka on Moneybox Deutschland GmbH:n oikeudellinen seuraaja

text:
               30.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/5

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 24.1.2018 – Finanzamt Trier v. Cardpoint GmbH, joka on Moneybox Deutschland GmbH:n oikeudellinen seuraaja
   (Asia C-42/18)
   (2018/C 152/06)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Revision-valittaja: Finanzamt Trier

      Revision-valituksen vastapuoli: Cardpoint GmbH, joka on Moneybox Deutschland GmbH:n oikeudellinen seuraaja

      Ennakkoratkaisukysymys

   Ovatko tekniset ja hallinnolliset toimenpiteet, joita palveluntarjoaja suorittaa käteisautomaatteja hallinnoivalle pankille sen käteisautomaateilta maksamia käteissuorituksia varten, direktiivin 77/388/ETY (1) 13 artiklan B kohdan d alakohdan 3 alakohdassa tarkoitetulla tavalla verottomia, jos samanlaiset tekniset ja hallinnolliset toimenpiteet, joita palveluntarjoaja suorittaa korttimaksuja varten elokuvalippujen myynnin yhteydessä, eivät Euroopan unionin 26.5.2016 antaman tuomion Bookit (C-607/14, EU:C:2016:355) mukaan ole tämän säännöksen mukaan verottomia?

      (1)  Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL 1977, L 145, s. 1).