title: Asia C-196/01: Euroopan yhteisöjen komission 8.5.2001 Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne

text:
14.7.2001               FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 200/53
—     Direktiivin 91/689/ETY:n 1 artiklan 4 kohdan rikkomi-                4.     Tavaramerkkidirektiivin 12 artiklan englanninkielisessä
      nen: Direktiivin soveltamisen edellyttämä vaarallisten                      toisinnossa käytetään ilmausta ”liable to revocation”. Kun
      jätteiden tarkka ja yhtenäinen määritelmä esitetään 1 ar-                   kyseisen säännöksen soveltamisedellytykset täyttyvät,
      tiklan 4 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa viitauk-                     onko tuomioistuimen kumottava tavaramerkki vai onko
      sella direktiivin liitteisiin I-III ja 18 artiklan mukaisessa               tuomioistuimella harkintavaltaa kumoamisen suhteen?
      menettelyssä laadittavaan vaarallisten jätteiden luetteloon.
      Tästä seuraa, että jäsenvaltioiden on otettava direktiivin
      täytäntöönpanemiseksi antamassaan lainsäädännössä nii-               (1) EYVL L 40, 11.2.1989, s. 1.
      den kansallisten säännösten soveltamisalan määräämisen
      perustaksi nämä liitteet ja luettelo. Tähän neuvoston
      päätökseen 94/904/EY sisältyvällä luettelolla täydenne-
      tään vaarallisista jätteistä annetun direktiivin säännöksiä.
      Jäsenvaltioiden mahdollisuus toteuttaa tiukempia suoja-
      toimenpiteitä yhteisön oikeuden säännöksillä yhdenmu-                Euroopan yhteisöjen komission 8.5.2001 Luxemburgin
      kaistetuilla aloilla ei saa olla sama asia kuin vapaus                          suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne
      olla panematta sellaisia yhdenmukaistamistoimenpiteitä
      täytäntöön.
                                                                                (Asia C-196/01)
                                                                                (2001/C 200/95)
(1) EYVL L 194, 25.7.1975, s. 47.
(2) EYVL L 78, 26.3.1991, s. 32.                                           Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 8.5.2001 Euroo-
                                                                           pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxemburgin suur-
                                                                           herttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamiehet ovat H. Støvlbæk
                                                                           ja J. Adda ja prosessiosoite Luxemburgissa.
                                                                           Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
                                                                           tuin
                                                                           —      toteaa, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudat-
                                                                                tanut jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun
House of Lordsin 4.4.2001 tekemällään päätöksellä esittä-                         neuvoston direktiivin 75/442/ETY (1), sellaisena kuin se
mä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Scandecor Develop-                               on muutettuna 18.3.1991 annetulla neuvoston direktii-
    ment AB ym. vastaan Scandecor Marketing AB ym.                                villä 91/156/ETY (2), 1 artiklan a alakohdan ja jätteistä
                                                                                annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY 1 artiklan
                                                                                a alakohdan mukaisen jäteluettelon laatimisesta 20 päi-
                          (Asia C-195/01)
                                                                                vänä joulukuuta 1993 tehdyn komission päätöksen
                                                                                94/3/EY (3) mukaisia velvoitteitaan;
                          (2001/C 200/94)
                                                                           —      velvoittaa Luxemburgin suurherttuakunnan korvaamaan
                                                                                oikeudenkäyntikulut.
House of Lords on pyytänyt 4.4.2001 tekemällään päätöksellä,
joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon
7.5.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkorat-                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
kaisua asiassa Scandecor Development AB ym. vastaan Scande-
cor Marketing AB ym., seuraaviin kysymyksiin:
                                                                           —      Vaikka Luxemburgin suurherttuakunnalla oli EY 249 ar-
1.    Onko tavaramerkkiä pidettävä jäsenvaltioiden tavara-                        tiklan neljännen alakohdan nojalla velvollisuus saattaa
      merkkilainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulu-                        Euroopan jäteluettelo, jota päätös 94/3/EY koskee, osaksi
      kuuta 1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin                        kansallista oikeusjärjestystään, se on kuitenkin vain toista-
      89/104/ETY (1) (jäljempänä tavaramerkkidirektiivi) 12 ar-                   nut kyseisen luettelon sellaisessa ministeriön ohjeessa,
      tiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla har-                    joka velvoittaa viranomaisia mutta joka ei ole sitova
      haanjohtavana, jos tavaramerkillä varustetut tavarat ovat                   kolmansiin nähden.
      peräisin yrityksestä, joka on pelkästään yksinoikeudella             —      Samaan aikaan Luxemburgin suurherttuakunta on otta-
      toimiva käyttöluvan haltija?                                                nut käyttöön täysin luxemburgilaisen nimikeluettelon,
                                                                                joka eroaa kokonaan Euroopan jäteluettelosta. Useat
2.    Mitä arviointiperusteita on käytettävä ratkaistaessa sitä,                  niistä toimista, joiden osalta Euroopan jäteluetteloa ei
      onko usemman yrityksen liikesuhteiden perusteella kat-                      voida käyttää, liittyvät kuitenkin sellaisten kansallisten
      sottava kyseessä olevan ainoastaan yksi tavaramerkkidi-                     toimenpiteiden toteuttamiseen, joilla on tarkoitus panna
      rektiivissä tarkoitettu yritys?                                             täytäntöön yhteisön jätteitä koskeva lainsäädäntö. Lisäksi
                                                                                se, että on olemassa rinnakkain kaksi sellaista luetteloa
3.    Onko yhtiö tavaramerkkidirektiivin 6 artiklan 1 kohdan                      (Luxemburgin nimikeluttelo ja Euroopan jäteluottelo),
      a alakohdassa tarkoitettu henkilö?                                          jotka eivät vastaa yksiselitteisesti millään tavalla toisiaan,
 ---pagebreak--- C 200/54                 FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       14.7.2001
      lisää sekaantumisen ja luokitteluvirheiden vaaraa. Jäsen-            mällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistui-
      valtio ei voi vedota vain ”kansallisen jätehuollon” käsittee-        meen 30.5.2001, ennakkoratkaisua asiassa Joseph Lennox
      seen saadakseen oikeuden kiertää sovellettavia yhteisön              (toiminimi R. Lennox & Son) vastaan Industria Lavorazione
      säännöksiä, koska minkään seikan perusteella ei voida                Carni Ovine seuraaviin kysymyksiin:
      havaita, miltä osin jätehuoltoon Luxemburgissa liittyy
      sellaisia ”erityisiä tarpeita”, joista yhteisön asiaa koske-
      vassa lainsäädännössä ei ole säädelty.
                                                                           1.    (a)  Vietäessä jäsenvaltiosta toiseen jäsenvaltioon erä
                                                                                lampaita, jotka on tarkoitettu teurastettavaksi heti
(1) EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39.                                                     niiden saavuttua perille, onko direktiivin
(2) EYVL L 78, 26.3.1991.
                                                                                91/68/EY (1) 9 artiklan mukaista vaatimusta nouda-
(3) EYVL L 5, 7.1.1994, s. 15.
                                                                                tettu, kun mukana seuraava terveystodistus ei ole
                                                                                direktiivin liitteen E mallin I vaan mallin II mu-
                                                                                kainen?
                                                                                (b) Jos kysymykseen 1(a) annetaan kieltävä vastaus
                                                                                siten, että lähetyksen mukana on seurattava mallin I
Corte de Appello di Firenzen 23.1.2001 tekemällään
                                                                                mukainen todistus, onko velvollisuus oikean todis-
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Altair
                                                                                tuksen valintaan ennen vientiä viejällä vai lampaiden
       Chimica SpA vastaan ENEL Distribuzione SpA
                                                                                vastaanottajalla, vai onko tämän velvollisuuden kat-
                                                                                sottava määräytyvän sopimukseen sovellettavan
                          (Asia C-207/01)                                             kansallisen lain mukaan?
                          (2001/C 200/96)
                                                                                (c)  Vietäessä jäsenvaltiosta toiseen jäsenvaltioon erä
Corte de Appello di Firenze on pyytänyt 23.1.2001 tekemäl-                            lampaita, jotka on tarkoitettu teurastettavaksi heti
lään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuo-                           niiden saavuttua perille ja joiden mukana seuraava
mioistuimeen 18.5.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistui-                              terveystodistus on mallin II mukainen, voidaanko
melta asiassa Altair Chimica SpA vastaan ENEL Distribuzione                           määrämaan kansallista lainsäädäntöä soveltaa siten,
SpA ennakkoratkaisua EY 81, EY 82 ja EY 85 artiklan sekä                              että vientiä pidetään lainvastaisena sillä perusteella,
direktiivin 92/12/ETY (1) ja 27.10.1981 annetun neuvoston                             että todistus ei ole mallin I mukainen?
suosituksen 81/924/ETY tulkinnasta sen selvittämiseksi, ovat-
ko asetusten nro 347/44 ja nro 896/47, ja presidentin
asetuksen nro 373/94, asetuksen nro 98/48 sekä lain nro 9/91
säännökset näiden yhteisön säännösten ja määräysten mu-
                                                                           2.    (a)  Oliko heinäkuussa 1997 yhteisön lainsäädännön,
kaisia.
                                                                                erityisesti EY 28-EY 30 artiklan (entiset EY:n perusta-
                                                                                missopimuksen 30-36 artikla), ja/tai EY 152 artiklan
(1) Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä               (entinen EY:n perustamissopimuksen 129 artikla)
    sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnas-               ja/tai EY 6 ja 174 artiklan (entinen EY:n perustamis-
    ta 25 päivänä helmikuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi                        sopimuksen 130 r artikla) ja neuvoston direktiivien
    92/12/ETY, EYVL L 76, 23.3.1992, s. 1.                                            89/662/ETY, (2) 90/425/ETY (3) ja 91/68/ETY mu-
                                                                                kaista, että jäsenvaltio vaati direktiivin 91/68/ETY
                                                                                9 artiklan mukaisen terveystodistuksen sisältävän
                                                                                seuraavan lausuman: Tässä todistuksessa tarkoitetut
                                                                                eläimet ovat syntyneet ja kasvaneet tiloilla, joilla ei
                                                                                ole havaittu tarttuvien spongiformisten enkefalopa-
                                                                                tioiden (TSE) tapauksia viimeisen kuuden vuoden
                                                                                aikana?
High Court of Justicen (England & Wales) Queen’s Bench
Divisionin (Commercial Court) 13.11.2000 tekemällään
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Jo-
seph Lennox (toiminimi R. Lennox & Son) vastaan Indu-                            (b) Jos kysymykseen 2(a) annetaan kieltävä vastaus,
                 stria Lavorazione Carni Ovine                                        ja kun viejä on muutoin täyttänyt sopimukseen
                                                                                sovellettavan lain mukaiset velvollisuutensa toimit-
                                                                                taa lampaat vastaanottajan liikepaikalle, onko kan-
                          (Asia C-220/01)
                                                                                sallisen tuomioistuimen sopimukseen perustuvia
                                                                                lampaiden tuontiin liittyviä oikeuksia ja velvolli-
                          (2001/C 200/97)                                             suuksia koskevassa siviiliasian oikeudenkäynnissä
                                                                                viejän ja vastaanottajan välillä jätettävä huomioon
High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench                                ottamatta määränpäänä olevan jäsenvaltion kansalli-
Division (Commercial Court) on pyytänyt 13.11.2001 teke-                              sen lainsäädännön mukainen velvollisuus sisällyttää


title: Asia T-275/99: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 16.10.2006 — Self Service de Bleek v. komissio

text:
               16.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 310/28

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 16.10.2006 — Self Service de Bleek v. komissio
   (Asia T-275/99) (1)

   (2006/C 310/53)

      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

   Laajennetun toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EYVL C 47, 19.2.2000.


title: Asia T-776/15: Kanne 30.12.2015 – Meissen Keramik v. SMHV (MEISSEN KERAMIK)

text:
               29.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 78/32

         Kanne 30.12.2015 – Meissen Keramik v. SMHV (MEISSEN KERAMIK)
   (Asia T-776/15)
   (2016/C 078/44)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Meissen Keramik GmbH (Meißen, Saksa) (edustajat: asianajaja M. Vohwinkel ja asianajaja M. Bagh)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Menettely SMHV:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön kuviomerkki, joka sisältää sanaosat ”MEISSEN KERAMIK” – Rekisteröintihakemus nro 13 100 797

      Riidanalainen päätös: SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 28.10.2015 asiassa R 531/2015-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

   Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-468/08 R: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys 23.12.2008 — AES-Tisza v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Valtiontuet — Komission päätös, jolla Unkarin tasavallan tietyille sähköntuottajille sähkönhankintasopimuksina myöntämät tuet todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomiksi — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Kiireellisyyden puuttuminen — Intressivertailu)

text:
               7.3.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 55/27

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys 23.12.2008 — AES-Tisza v. komissio
   (Asia T-468/08 R)
   (Väliaikainen oikeussuoja - Valtiontuet - Komission päätös, jolla Unkarin tasavallan tietyille sähköntuottajille sähkönhankintasopimuksina myöntämät tuet todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomiksi - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Kiireellisyyden puuttuminen - Intressivertailu)
   (2009/C 55/51)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: AES-Tisza Erőmű kft (AES-Tisza kft) (Tiszaújváros, Unkari) (edustajat: asianajajat T. Ottervanger ja E. Henny)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: L. Flynn, N. Khan ja K. Talabér-Ritz)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Hakemus Unkarin tasavallan sähkönhankintasopimuksina myöntämästä valtiontuesta 4.6.2008 tehdyn komission päätöksen K(2008) 2223 lopullinen 1 artiklan täytäntöönpanon lykkäämiseksi
   Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia T-427/17: Kanne 5.7.2017 – Item Industrietechnik v. EUIPO (EFUSE)

text:
               21.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 277/59

         Kanne 5.7.2017 – Item Industrietechnik v. EUIPO (EFUSE)
   (Asia T-427/17)
   (2017/C 277/84)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Item Industrietechnik GmbH (Solingen, Saksa) (edustajat: asianajajat G. Hasselblatt, V. Töbelmann ja M. Vitt)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-sanamerkki EFUSE – Rekisteröintihakemus nro 15 463 011

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 18.4.2017 asiassa R 1882/2016-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-652/13: Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 12.2.2015 (Tribunale ordinario di Cagliarin (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Rikosoikeudenkäynti Mirko Sabaa vastaan (Ennakkoratkaisupyyntö — Työjärjestyksen 99 artikla — Identtiset ennakkoratkaisukysymykset — SEUT 49 ja SEUT 56 artikla — Sijoittautumisvapaus — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Onnenpelit — Kansallinen lainsäädäntö — Toimilupajärjestelmän uudelleenjärjestäminen yhtenäistämällä toimilupien voimassaolon päättymisajankohdat — Uusi tarjouskilpailu — Toimiluvat, jotka ovat voimassaoloajaltaan lyhyempiä kuin aikaisemmat toimiluvat — Rajoitus — Yleistä etua koskevat pakottavat syyt — Oikeasuhteisuus)

text:
               20.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 127/3

         Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 12.2.2015 (Tribunale ordinario di Cagliarin (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Rikosoikeudenkäynti Mirko Sabaa vastaan
   (Asia C-652/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Työjärjestyksen 99 artikla - Identtiset ennakkoratkaisukysymykset - SEUT 49 ja SEUT 56 artikla - Sijoittautumisvapaus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Onnenpelit - Kansallinen lainsäädäntö - Toimilupajärjestelmän uudelleenjärjestäminen yhtenäistämällä toimilupien voimassaolon päättymisajankohdat - Uusi tarjouskilpailu - Toimiluvat, jotka ovat voimassaoloajaltaan lyhyempiä kuin aikaisemmat toimiluvat - Rajoitus - Yleistä etua koskevat pakottavat syyt - Oikeasuhteisuus))
   (2015/C 127/03)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale ordinario di Cagliari

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Mirko Saba

      Määräysosa

   SEUT 49 ja SEUT 56 artiklaa sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja tehokkuusperiaatetta on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään sellaisen uuden tarjouskilpailun järjestämisestä, jossa myönnetään toimilupia, joiden voimassaolon kesto on lyhyempi kuin aikaisemmin myönnettyjen toimilupien sen takia, että järjestelmä organisoidaan uudelleen yhtenäistämällä toimilupien voimassaolon päättymisajankohdat.

      (1)  EUVL C 112, 14.4.2014.


title: Asia T-223/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.12.2009 — Iranian Tobacco v. SMHV — AD Bulgartabac (Bahman) (Yhteisön tavaramerkki — Menettämismenettely — Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki Bahman — Ei vaadita oikeussuojan tarvetta — Asetuksen (EY) N:o 40/94 55 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 56 artiklan 1 kohdan a alakohta)

text:
               30.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/48

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.12.2009 — Iranian Tobacco v. SMHV — AD Bulgartabac (Bahman)
   (Asia T-223/08) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Menettämismenettely - Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki Bahman - Ei vaadita oikeussuojan tarvetta - Asetuksen (EY) N:o 40/94 55 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 56 artiklan 1 kohdan a alakohta)
   2010/C 24/84
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Iranian Tobacco (Teheran, Iran) (edustaja: asianajaja M. Beckensträter)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: A. Poch)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa: AD Bulgartabac Holding Sofia (Sofia, Bulgaria) (edustaja: asianajaja M. Maček)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 10.4.2008 antamasta päätöksestä (asia R 709/2007-1) menettämismenettelyssä, jossa asianosaisina ovat olleet AD Bulgartabac Holding Sofia ja Iranian Tobacco Co.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Iranian Tobacco Co. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 223, 30.8.2008.


title: Asia C-41/09: Kanne 29.1.2009 — Komissio v. Alankomaat

text:
               6.6.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/2

         Kanne 29.1.2009 — Komissio v. Alankomaat
   (Asia C-41/09)
   2009/C 129/03
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: D. Triantafyllou ja W. Roels)

      Vastaaja: Alankomaiden kuningaskunta

      Vaatimukset

               1.

               todettava, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut kuudennen alv-direktiivin (1) 12 artiklan, luettuna yhdessä liitteen H kanssa — eikä alv-direktiivin (2) 96, 97 ja 98 artiklan sekä 99 artiklan 1 kohdan, luettuina yhdessä liitteen III kanssa — mukaisia velvoitteitaan, koska se soveltaa alennettua alv-kantaa eräiden elävien eläinten, erityisesti hevosten, luovutukseen, tuontiin ja yhteisöhankintaan, vaikka niitä ei tavanomaisesti ole tarkoitettu käytettäviksi ihmisten tai eläinten elintarvikkeiden valmistukseen tai tuotantoon;

               2.

               Alankomaiden kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komission mielestä Alankomaiden liikevaihtoverolaki (Wet op de omzetbelasting) on alv-direktiivin 96, 97 ja 98 artiklan sekä 99 artiklan 1 kohdan säännösten, luettuina yhdessä liitteen III kanssa, vastainen, koska siinä sovelletaan alennettua alv-kantaa eräiden elävien eläinten (erityisesti hevosten) luovutukseen myös niissä tapauksissa, joissa näitä eläimiä ei ole tarkoitettu elintarvikkeiden valmistukseen tai tuotantoon. Tarkemmin sanottuna komissio katsoo, että elävät eläimet — kuten hevoset — joita ei tavanomaisesti ole tarkoitettu käytettäväksi elintarvikkeena, eivät kuulu alv-direktiivin liitteessä III olevan 1 kohdan soveltamisalaan.
   Liitteessä III olevaa 1 kohtaa on vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tulkittava suppeasti, kuten kaikkia muitakin säännöksiä, jotka koskevat alennettua alv-kantaa. Lisäksi direktiivin liitteessä III olevan 1 kohdan sanamuoto huomioon ottaen alennettua verokantaa sovelletaan elintarvikkeisiin.

      (1)  Kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY, annettu 17.5.1977, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste (EYVL L 145, s. 1).

      (2)  Neuvoston direktiivi 2006/112/EY, annettu 28.11.2006, yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä (EUVL L 347, s. 1).


title: Asia C-32/10: Unionin tuomioistuimen määräys (viides jaosto) 11.5.2011 (Varhoven kasatsionen sadin (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Tony Georgiev Semerdzhiev v. ET Del-Pi-Krasimira Mancheva (Työjärjestyksen 92 artiklan 1 kohta — Direktiivi 90/314/ETY — Matkapaketit, pakettilomat ja pakettikiertomatkat — Tosiseikat, jotka ovat tapahtuneet ennen Bulgarian tasavallan liittymistä Euroopan unioniin — Unionin tuomioistuimen selvästi puuttuva toimivalta vastata ennakkoratkaisukysymyksiin)

text:
               6.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/10

         Unionin tuomioistuimen määräys (viides jaosto) 11.5.2011 (Varhoven kasatsionen sadin (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Tony Georgiev Semerdzhiev v. ET Del-Pi-Krasimira Mancheva
   (Asia C-32/10) (1)

   (Työjärjestyksen 92 artiklan 1 kohta - Direktiivi 90/314/ETY - Matkapaketit, pakettilomat ja pakettikiertomatkat - Tosiseikat, jotka ovat tapahtuneet ennen Bulgarian tasavallan liittymistä Euroopan unioniin - Unionin tuomioistuimen selvästi puuttuva toimivalta vastata ennakkoratkaisukysymyksiin)
   2011/C 232/16
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Varhoven kasatsionen sad

      Asianosaiset

      Kantaja: Tony Georgiev Semerdzhiev

      Vastaaja: Del-Pi-Krasimira Mancheva

      Muu osapuoli: ZAD Bulstrad

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Varhoven kasatsionen sad — Matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista 13.6.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/314/ETY (EYVL L 158, s. 59) 2 artiklan 1 kohdan c alakohdan, 4 artiklan 1 kohdan iv alakohdan ja 5 artiklan 2 kohdan kolmannen ja neljännen kohdan tulkinta — Matkanjärjestäjän järjestämästä kuljetuksesta tai majoituksesta riippumattomien ”muiden matkailupalvelujen” käsite — Matkanjärjestäjän velvollisuus ottaa kullekin kuluttajalle yksittäinen vakuutus ja antaa hänelle alkuperäinen vakuutuskirja ennen matkan alkamista — Matkanjärjestäjän velvollisuus ottaa matkustajakohtainen vakuutus tapaturmasta aiheutuvien kotiuttamiskustannusten korvaamiseksi — Sopimuksen puutteellisesta tai virheellisestä täyttämisestä kuluttajalle aiheutuvan vahingon käsite — Aineettoman vahingon kuuluminen käsitteen alaan

      Määräysosa

   Euroopan unionin tuomioistuin ei selvästikään ole toimivaltainen vastaamaan Varhoven kasatsionen sadin (Bulgaria) esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin.

      (1)  EUVL C 100, 17.4.2010.


title: Asia T-76/05: Dario Scotton 18.2.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               16.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 93/40

         Dario Scotton 18.2.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-76/05)
   (2005/C 93/72)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Dario Scotto on nostanut 18.2.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja, prof. Massimo Condinanzi.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               —

               kumoaa 27.10.2004 tehdyn komission päätöksen, jolla hylättiin kantajan 12.7.2004 tekemä valitus nro R/616/04 ja tämän seurauksena kumoaa arviointikertomuksen nro 23330;

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja riitauttaa esillä olevassa asiassa häntä koskevan arviointikertomuksen (REC) ajalta 1.1.2003–31.8.2003.
   Kantaja vetoaa vaatimustensa tueksi seuraaviin seikkoihin:

               —

               henkilöstösääntöjen 43 artiklan ja sen täytäntöönpanosäännösten rikkominen;

               —

               arviointikertomuksen (REC) laatimismenettelyn rikkominen viitejakson epätäydellisen arvioinnin vuoksi;

               —

               ilmeiset tosiseikkoja koskevat virheet kantajan toiminnan arvioinnissa hänelle asetettujen tavoitteiden osalta.


title: Asia T-661/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 2.12.2014 – Italia v. komissio (EMOTR — Tukiosasto — Euroopan maatalouden tukirahasto ja maaseuturahasto — Rahoituksen ulkopuolelle jätettävät menot — Maitotuotteet — Käyttötarkoitukseensa sidotut tulot — Olennaiset tarkastukset — Viivästyminen — Kiinteämääräinen rahoituskorjaus — Oikeudellinen perusta — Asetuksen (EY) N:o 1605/2002 53 artikla — Uusiutuminen)

text:
               26.1.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 2.12.2014 – Italia v. komissio
   (Asia T-661/11) (1)

   ((EMOTR - Tukiosasto - Euroopan maatalouden tukirahasto ja maaseuturahasto - Rahoituksen ulkopuolelle jätettävät menot - Maitotuotteet - Käyttötarkoitukseensa sidotut tulot - Olennaiset tarkastukset - Viivästyminen - Kiinteämääräinen rahoituskorjaus - Oikeudellinen perusta - Asetuksen (EY) N:o 1605/2002 53 artikla - Uusiutuminen))
   (2015/C 026/29)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamies: G. Palmieri, avustajinaan avvocato dello Stato G. Aiello ja avvocato dello Stato P. Grasso)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Rossi ja D. Nardi)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta ja Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) sekä Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 14.10.2011 annetun täytäntöönpanopäätöksen 2011/689/EY (EUVL L 270, s. 33) kumoamisesta siltä osin kuin siinä sovelletaan Italian tasavallan osalta rahoituskorjausta, jonka kokonaismäärä on 7 0 9 12  382 euroa, sellaisten sääntöjenvastaisuuksien perusteella, jotka koskivat maitokiintiöitä koskevia tarkastuksia ja liittyivät tarkastusten viivästymiseen Abruzzon, Lazion, Marchen, Puglian, Sardinian, Calabrian, Friuli Venezia Giulian ja Valle d’Aostan alueilla markkinointivuosina 2004/2005, 2005/2006 ja 2006/2007.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Italian tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 49, 18.2.2012.


title: Asia C-480/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 25.10.2012 — Minister van Financiën v. X BV

text:
               26.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 25.10.2012 — Minister van Financiën v. X BV
   (Asia C-480/12)
   2013/C 26/41
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Minister van Financiën

      Vastaaja: X BV

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

                           a)

                           Onko yhteisön tullikoodeksin (1) 203 ja 204 artiklaa, kun niitä luetaan yhdessä soveltamisasetuksen (2) 859 artiklan (erityisesti sen 2 kohdan c alakohdan) kanssa, tulkittava siten, että (pelkkä) soveltamisasetuksen 356 artiklan 1 kohdan mukaisesti vahvistetun määräajan ylittyminen ei johda tullikoodeksin 203 artiklassa tarkoitettuun tuontitullivelan syntymiseen tullivalvonnasta pois siirtämisen vuoksi vaan se johtaa tullikoodeksin 204 artiklaan perustuvaan tuontitullivelkaan?

                           b)

                           Onko edellytyksenä myöntävän vastauksen antamiselle ensimmäisen kysymyksen a kohtaan, että asianosainen toimittaa tulliviranomaisille tiedot määräajan ylittymiseen johtaneista syistä tai ainakin selvittää tulliviranomaisille, missä kyseiset tavarat ovat olleet soveltamisasetuksen 356 artiklan mukaisesti säädetyn määräajan päättymisen ja sen ajan kohdan välisenä aikana, jolloin tavarat tosiasiallisesti toimitetaan määrätoimipaikkaan?

               2)

               Onko kuudetta direktiiviä (3) ja erityisesti sen 7 artiklaa tulkittava siten, että arvonlisävero on maksettava, jos tuontitullivelka syntyy yksinomaan tullikoodeksin 204 artiklan perusteella?

      (1)  Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1).

      (2)  Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annettu komission asetus (ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s. 1).

      (3)  Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1).


title: Asia T-26/11: Kanne 18.1.2011 — Fraas v. SMHV (Mustan, beigen, ruskean, tummanpunaisen ja harmaan värinen ruutukuvio)

text:
               5.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 72/29

         Kanne 18.1.2011 — Fraas v. SMHV (Mustan, beigen, ruskean, tummanpunaisen ja harmaan värinen ruutukuvio)
   (Asia T-26/11)
   2011/C 72/46
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Saksa) (edustajat: asianajaja R. Kunze ja asianajaja G. Würtenberger)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan asiassa R 1317/2010-4 15.11.2010 tekemä päätös on kumottava

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointivirasto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Mustan, beigen, ruskean, tummanpunaisen ja harmaan väristä ruutukuviota esittävä kuviomerkki luokkiin 18, 24 ja 25 kuuluvia tavaroita varten

      Tutkijan päätös: Yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa luettuna yhdessä 7 artiklan 2 kohdan kanssa on rikottu, koska kyseinen yhteisön tavaramerkki on erottamiskykyinen, ja lisäksi asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 ja 76 artiklaa on rikottu, koska valituslautakunta ei ole arvioinut kantajan laajaa selvitystä tosiseikoista ja oikeudellisista seikoista.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL 2009. L 78, s. 1).


title: Asia F-8/11: Kanne 7.2.2011 — Nieminen v. neuvosto

text:
               26.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/14

         Kanne 7.2.2011 — Nieminen v. neuvosto
   (Asia F-8/11)
   2011/C 95/22
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Risto Nieminen (Kraainem, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ja É. Marchal)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Nimittävän viranomaisen sellaisen päätöksen kumoaminen, jossa kantaja jätetään ylentämättä palkkaluokkaan AD12 vuoden 2010 ylennyskierroksella

      Vaatimukset

               —

               on kumottava nimittävän viranomaisen 26.10.2010 tekemä päätös hylätä oikaisuvaatimus, jonka kantaja teki siitä, ettei häntä ylennetty palkkaluokkaan AD12 vuoden 2010 ylennyskierroksella

               —

               tarvittaessa on kumottava nimittävän viranomaisen päätös, jossa kantaja jätetään ylentämättä palkkaluokkaan AD12 vuoden 2010 ylennyskierroksella

               —

               Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-548/12: Kanne 18.12.2012 — Deutsche Rockwool Mineralwoll v. SMHV — Redrock Construction (REDROCK)

text:
               2.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/21

         Kanne 18.12.2012 — Deutsche Rockwool Mineralwoll v. SMHV — Redrock Construction (REDROCK)
   (Asia T-548/12)
   2013/C 63/41
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Saksa) (edustaja: asianajaja J. Krenzel)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Redrock Construction s.r.o. (Praha, Tsěkin tasavalta

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 16.10.2012 asiassa R 1596/2011-4 tekemän päätöksen ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: musta-valkoinen kuviomerkki ”REDROCK” muun muassa luokkiin 1, 2, 17, 19 ja 37 kuuluville tavaroille ja palveluille — yhteisön tavaramerkkirekisteröinti nro 3866365

      Yhteisön tavaramerkin haltija: vastapuoli valituslautakunnassa

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: kantaja

      Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: mitättömäksi julistamista koskeva vaatimus perustui neuvoston asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan a alakohdassa, luettuna yhdessä 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa, säädettyihin perusteisiin. Mitättömyysvaatimuksen esittäjä vetosi seuraaviin aikaisempiin oikeuksiin: saksalainen tavaramerkkirekisteröinti nro 30229274 sanamerkille ”Rock”, luokkiin 1, 6, 7, 8, 17, 19, 37 ja 42 kuuluville tavaroille ja palveluille; saksalaiset tavaramerkkirekisteröinnit nro 30312115, nro 2078534, nro 2078535, nro 2079579, nro 39502727, nro 39517348, nro 39543868, nro 39551027, nro 39605619, nro 39644214, nro 39707589, nro 39737546, nro 39920622, nro 30166175, nro 30166176, nro 30166177 ja nro 30212141 sanamerkeille ”KEPROCK”, ”FLEXIROCK”, ”FORMROCK”, ”FLOOR-ROCK”, ”TERMAROCK”, ”KLIMAROCK”, ”SPEEDROCK”, ”DUROCK”, ”SPLITROCK”, ”PLANAROCK”, ”TOPROCK”, ”KLEMMROCK”, ”FLIXROCK”, ”SONOROCK PLUS”, ”VARIROCK”, ”SONOROCK” ja ”MASTERROCK”, luokkiin 17, 19 ja 37 kuuluville tavaroille ja palveluille.

      Mitättömyysosaston ratkaisu: yhteisön tavaramerkkirekisteröintiä vastaan tehdyn mitättömyysvaatimuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia T-388/13: Kanne 22.7.2013 — Costa Crociere v. SMHV — Guerlain (SAMSARA)

text:
               12.10.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 298/9

         Kanne 22.7.2013 — Costa Crociere v. SMHV — Guerlain (SAMSARA)
   (Asia T-388/13)
   2013/C 298/15
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Costa Crociere SpA (Genova, Italia) (edustajat: asianajajat A. Vanzetti, S. Bergia ja G. Sironi)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Guerlain SA (Levallois-Perret, Ranska)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SMHV:n neljännen valituslautakunnan asiassa R 2049/2011-4 13.5.2013 antaman päätöksen; ja

               —

               velvoittamaan muut osapuolet korvaamaan kantajalle SMHV:ssä käydystä menettelystä ja tästä oikeudenkäynnistä aiheutuneet kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki SAMSARA luokkaan 44 kuuluvia palveluja varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 8 979 122

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Yhteisön tavaramerkiksi nro 497 966 luokkaan 3 kuuluvia tavaroita varten rekisteröity sanamerkki SAMSARA

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksyttiin kokonaisuudessaan.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin.

      Kanneperusteet: Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

      (1)  EUVL L 78, s. 1.


title: Asia T-451/12: Kanne 15.10.2012 — Stromberg Menswear v. SMHV — Leketoy Stormberg Inter (STORMBERG)

text:
               2.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/19

         Kanne 15.10.2012 — Stromberg Menswear v. SMHV — Leketoy Stormberg Inter (STORMBERG)
   (Asia T-451/12)
   2013/C 63/39
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Stromberg Menswear Ltd (Leeds, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajaja A. Tsoutsanis ja solicitor C. Tulley)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Leketoy Stormberg Inter AS (Kristiansand S, Norja)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 3.8.2012 asiassa R 389/2012-4 tekemän päätöksen

               —

               muuttamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 3.8.2012 asiassa R 389/2012-4 tekemää päätöstä ja hyväksymään menetetyn määräajan palauttamista koskevan pyynnön ja i) ensisijaisesti kumoamaan mitättömyysosaston 11.1.2011 tekemän päätöksen, jolla menettämismenettely nro 4054 C on päätetty, velvoittamaan mitättömyysosaston aloittamaan menettämismenettelyn nro 4054 C uudelleen ja kehottamaan Stromberg Menswearia esittämään huomautuksia menettämismenettelyn jatkamiseksi tai ii) toissijaisesti sallimaan sen, että Stromberg Menswear voi valittaa mitättömyysosaston 11.1.2011 tekemästä päätöksestä, jolla menettämismenettely on päätetty, ja palauttamaan asian valituslautakuntaan ja

               —

               velvoittamaan SMHV:n korvaamaan kaikki Stromberg Menswearille valituslautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneet ja unionin yleisessä tuomioistuimessa käytävästä menettelystä aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka menetetyksi julistamista on vaadittu: Sanamerkki STORMBERG luokkaan 25 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten — yhteisön tavaramerkkirekisteröinti nro 2557155

      Yhteisön tavaramerkin haltija: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Yhteisön tavaramerkin menettämistä koskevan vaatimuksen esittäjä: Kantaja

      Mitättömyysosaston ratkaisu: Mitättömyysmenettelyn julistaminen päättyneeksi sen vuoksi, että riidanalaisen yhteisön tavaramerkin haltija on luopunut kyseisestä tavaramerkistä

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen tekemistä koskevan menetetyn määräajan palauttamista koskevan pyynnön hylkääminen ja sen toteaminen, ettei valitusta katsota tehdyksi

      Kanneperusteet:

               —

               Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 81 artiklaa on rikottu

               —

               Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 75 ja/tai 76 artiklaa on rikottu.


title: Asia T-496/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.3.2015 – Yhdistynyt kuningaskunta v. EKP (Talous- ja rahapolitiikka — EKP — Kumoamiskanne — Eurosystem-valvontajärjestelmä — Kannekelpoinen toimi — Tutkittavaksi ottaminen — Maksujärjestelmien ja arvopaperikaupan selvitysjärjestelmien valvonta — Selvitysjärjestelmiin, joissa käytetään keskusvastapuolta, sovellettava vaatimus sijoittautumisesta eurojärjestelmään kuuluvaan jäsenvaltioon — EKP:n toimivalta)

text:
               20.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 127/18

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.3.2015 – Yhdistynyt kuningaskunta v. EKP
   (Asia T-496/11) (1)

   ((Talous- ja rahapolitiikka - EKP - Kumoamiskanne - Eurosystem-valvontajärjestelmä - Kannekelpoinen toimi - Tutkittavaksi ottaminen - Maksujärjestelmien ja arvopaperikaupan selvitysjärjestelmien valvonta - Selvitysjärjestelmiin, joissa käytetään keskusvastapuolta, sovellettava vaatimus sijoittautumisesta eurojärjestelmään kuuluvaan jäsenvaltioon - EKP:n toimivalta))
   (2015/C 127/24)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: aluksi S. Ossowski, S. Behzadi-Spencer ja E. Jenkinson, sitten S. Behzadi-Spencer ja E. Jenkinson, ja lopuksi V. Kaye, avustajinaan K. Beal, QC, ja P. Saini, QC)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki (EKP) (asiamiehet: aluksi A. Sáinz de Vicuña Barroso ja K. Laurinavičius, sitten A. Sáinz de Vicuña Barroso ja P. Papapaschalis, ja lopuksi P. Papapaschalis ja P. Senkovic, avustajinaan R. Subiotto, QC, asianajaja F.-C. Laprévote ja barrister P. Stuart)

      Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Ruotsin kuningaskunta (asiamiehet: A. Falk, C. Meyer-Seitz, C. Stege, S. Johannesson, U. Persson ja H. Karlsson)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Espanjan kuningaskunta (asiamies: abogado del Estado A. Rubio González) ja Ranskan tasavalta (asiamiehet: G. de Bergues, D. Colas ja E. Ranaivoson)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse vaatimuksesta kumota EKP:n 5.7.2011 julkistama Eurosystem-valvontajärjestelmä siltä osin kuin siinä vahvistetaan sijoittautumisvaatimus, jota sovelletaan eurojärjestelmään kuulumattomiin jäsenvaltioihin sijoittautuneisiin keskusvastapuoliin.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan keskuspankin (EKP) 5.7.2011 julkaisema Eurosystem Oversight Policy Framework -niminen järjestelmä kumotaan siltä osin kuin siinä asetetaan arvopaperiselvitykseen osallistuville keskusvastapuolille vaatimus siitä, että niiden on sijaittava eurojärjestelmään kuuluvassa jäsenvaltiossa.

               2)

               EKP vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Espanjan kuningaskunta, Ranskan tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 340, 19.11.2011.


title: Asia C-511/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 15.4.2010 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen eV v. Handelsgesellschaft Heinrich Heine GmbH (Direktiivi 97/7/EY — Kuluttajansuoja — Etäsopimukset — Peruuttamisoikeus — Tavaran toimituskulujen veloittaminen kuluttajalta)

text:
               5.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 15.4.2010 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen eV v. Handelsgesellschaft Heinrich Heine GmbH
   (Asia C-511/08) (1)

   (Direktiivi 97/7/EY - Kuluttajansuoja - Etäsopimukset - Peruuttamisoikeus - Tavaran toimituskulujen veloittaminen kuluttajalta)
   2010/C 148/09
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen eV

      Vastaaja: Handelsgesellschaft Heinrich Heine GmbH

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesgerichtshof — Kuluttajansuojasta etäsopimuksissa 20.5.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY (EYVL L 144, s. 19) 6 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen ja 2 kohdan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan tavaroiden lähetyskulut voivat tulla kuluttajan maksettavaksi silloin, jos hän on peruuttanut sopimuksen

      Tuomiolauselma

   Kuluttajansuojasta etäsopimuksissa 20.5.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan toista virkettä ja 2 kohtaa on tulkittava siten, että kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan elinkeinonharjoittaja voi etäsopimuksen osalta veloittaa tavaroiden toimituskulut kuluttajalta siinä tapauksessa, että kuluttaja käyttää peruuttamisoikeuttaan, on ristiriidassa niiden kanssa.

      (1)  EUVL C 32, 7.2.2009.


title: Asia C-538/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesgericht Salzburg (Itävalta) on esittänyt 21.10.2011 — Hermine Sax v. Pensionsversicherungsanstalt Landesstelle Salzburg

text:
               28.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/30

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesgericht Salzburg (Itävalta) on esittänyt 21.10.2011 — Hermine Sax v. Pensionsversicherungsanstalt Landesstelle Salzburg
      (Asia C-538/11)
      (2012/C 25/52)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Landesgericht Salzburg

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Hermine Sax

         Vastaaja: Pensionsversicherungsanstalt Landesstelle Salzburg

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko asetusta (EY) N:o 883/2004, erityisesti sen 7 artiklaa ja III osaston 1 lukua (sairausetuudet), ja asetusta (EY) N:o 987/2009 tulkittava siten, että Itävallan eläkettä saava, pitkäaikaishoitoa tarvitseva henkilö voi vaatia hoitoavustuksen maksamista Itävallan hoitoavustuslain (Bundespflegegeldgesetz, BPGG) mukaan sairauden perusteella maksettavana rahaetuutena riippumatta Saksan liittotasavallassa sijaitsevasta pääasiallisesta asuinpaikasta, jos hän täyttää muut BPGG:ssä asetetut etuuden saamisen edellytykset, ja onko kansallisen säännöksen eli BPGG:n 3 §:n soveltaminen siten näiden asetusten vastaista?

                  2)

                  Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi,
                  onko asetusta (EY) N:o 883/2004, erityisesti sen 10 artiklaa, 11 artiklan 3 kohdan e alakohtaa, 21, 29 ja 34 artiklaa sekä III osaston 1 lukua (sairausetuudet), ja asetusta (EY) N:o 987/2009 tulkittava siten, että kaksinkertaista eläkettä — esillä olevassa asiassa Itävallan eläkettä ja Saksan eläkettä — saava, pitkäaikaishoitoa tarvitseva henkilö voi vaatia hoitoavustuksen maksamista BPGG:n mukaan sairauden perusteella maksettavana rahaetuutena riippumatta Saksan liittotasavallassa sijaitsevasta pääasiallisesta asuinpaikasta, jos hän täyttää muut BPGG:ssä asetetut etuuden saamisen edellytykset, ja onko kansallisen säännöksen eli BPGG:n 3 §:n soveltaminen siten näiden asetusten vastaista?

                  3)

                  Mikäli toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi,
                  kuinka on tulkittava asetusta (EY) N:o 883/2004, erityisesti sen 10 ja 34 artiklaa sekä 31 artiklaa, ja asetusta (EY) N:o 987/2009, kun on otettava huomioon päällekkäisiä sosiaaliturvajärjestelmän mukaisia etuuksia hoidon tarpeeseen perustuvan vakuutustapahtuman kattamiseksi, esillä olevassa asiassa oikeus Saksan hoitoavustuksen sekamuotoiseen etuuteen (joko luontois- tai rahaetuus) ja oikeus Itävallan hoitoavustukseen, tarkemmin sanottuna:

                              3.1.

                              Onko toiseen jäsenvaltioon vietävän BPGG:n mukaisen Itävallan hoitoavustuksen tapauksessa otettava huomioon ainoastaan asuinvaltio Saksan myöntämä rahaetuus, ainoastaan luontoisetuus vai koko hoitoetuus (kokonaismäärä, joka muodostuu hoitoavustuksesta ja luontoisetuuden arvosta), ja onko tällöin otettava kyseisten jäsenvaltioiden erilaiset hintatasot?

                              3.2.

                              Onko suoritettavassa laskutoimituksessa huomioitava se, myöntääkö asuinvaltio samanlaisia hoitoetuuksia, ja onko jätettävä huomiotta sellaiset asuinvaltion myöntämät hoitoetuudet, joista säädetään ainoastaan asuinvaltion sosiaaliturvajärjestelmässä hoidon tarpeeseen perustuvan vakuutustapahtuman kattamiseksi?

                              3.3.

                              Onko sosiaaliasioita käsittelevän tuomioistuimen, jonka puoleen pitkäaikaishoitoa tarvitseva henkilö on kääntynyt, tutkittava huomioon ottamisen sisällölliset edellytykset, jos vastaajana oleva päätöksentekijä ei ole aloittanut asetuksen (EY) N:o 987/2009 31 artiklassa tarkoitettua menettelyä, ei esitä väitteitä keskenään samanlaisista etuuksista eikä varsinkaan ole ilmoittanut hoitoa tarvitsevalle henkilölle päällekkäisiä etuuksia koskevasta kiellosta?


title: Asia F-82/14: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.9.2015 – Gioria v. komissio (Henkilöstö — Avoin kilpailu — Avoin kilpailu EPSO/AST/126/12 — Valintalautakunnan jäsenen ja hakijan välinen sukulaisuussuhde — Eturistiriita — Henkilöstösääntöjen 27 artikla — Palvelukseen otettavalta virkamieheltä edellytettävä rehellisyys — Päätös hakijan sulkemisesta pois kilpailusta)

text:
               3.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 363/47

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.9.2015 – Gioria v. komissio
   (Asia F-82/14) (1)

   ((Henkilöstö - Avoin kilpailu - Avoin kilpailu EPSO/AST/126/12 - Valintalautakunnan jäsenen ja hakijan välinen sukulaisuussuhde - Eturistiriita - Henkilöstösääntöjen 27 artikla - Palvelukseen otettavalta virkamieheltä edellytettävä rehellisyys - Päätös hakijan sulkemisesta pois kilpailusta))
   (2015/C 363/56)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Roberto Gioria (Veruno, Italia) (edustaja: asianajaja M. Cornacchia)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja G. Gattinara)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota päätös kantajan sulkemisesta pois kilpailusta EPSO/AST/126/2012 sillä perusteella, ettei hän ollut ilmoittanut valintalautakunnalle sukulaisuussuhteestaan yhteen sen jäseneen.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Roberto Gioria vastaa puolesta omia oikeudenkäyntikulujaan.

               3)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan puolet Giorian oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 388, 3.11.2014, s. 32.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 7 päivänä helmikuuta 2002 asiassa T-261/94, Bernhard Schulte vastaan Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio (Vahingonkorvauskanne – Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Maito – Lisämaksu – Viitemäärä – Asetus N:o 2187/93 – Tuottajien saamat korvaukset – Kansallisten viranomaisten toimi – Vanhentuminen)

text:
18.5.2002               FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                             C 118/23
täydennettynä asetuksen N:o 804/68 5 c artiklassa tarkoitetun           1)    Vastaajat velvoitetaan korvaamaan kantajalle vahinko, joka
lisämaksun yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä 16 päi-                   tälle on aiheutunut asetuksen (ETY) N:o 804/68 5 c artiklassa
vänä toukokuuta 1984 annetulla komission asetuksella (ETY)                    tarkoitetun maksun soveltamista maito- ja maitotuotealalla
N:o 1371/84 (EYVL L 132, s. 11), soveltamisen vuoksi,                         koskevista yleisistä säännöistä 31 päivänä maaliskuuta 1984
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (neljäs jaos-                annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 857/84, sellaisena
to), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Men-                     kuin se on täydennettynä asetuksen (ETY) N:o 804/68
gozzi sekä tuomarit V. Tiili ja R. M. Moura Ramos, kirjaaja:                  5 c artiklassa tarkoitetun lisämaksun yksityiskohtaisista sovelta-
hallintovirkamies D. Christensen, on antanut 7.2.2002 tuo-                    missäännöistä 16 päivänä toukokuuta 1984 annetulla komis-
mion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                                       sion asetuksella (ETY) N:o 1371/84, soveltamisen seurauksena
                                                                              siltä osin kuin näissä asetuksissa ei ollut säädetty viitemäärän
1)    Kanne hylätään.                                                         myöntämisestä sellaisille tuottajille, jotka eivät voineet maidon
                                                                              ja maitotuotteiden kaupan pitämisestä luopumista ja lypsykar-
2)    Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                    jan tuotannon muuttamista koskevasta palkkiojärjestelmästä
                                                                              17 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston asetuksen
                                                                              (ETY) N:o 1078/77 mukaisesti annetun sitoumuksen täyttä-
(1) EYVL C 218, 6.8.1994.                                                     misen vuoksi toimittaa maitoa kyseisen jäsenvaltion valitsema-
                                                                              na viitevuonna.
                                                                        2)    Kantajalle on korvattava asetuksen N:o 857/84 soveltamisen
                                                                              seurauksena syntynyt vahinko ajanjaksolta, joka alkoi
                                                                              5.8.1987 ja päättyi 28.3.1989.
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-                              3)    Asianosaisten on toimitettava maksettavista määristä tehty
                   MIOISTUIMEN TUOMIO                                         sovinto ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle kuuden
                                                                              kuukauden kuluessa tämän tuomion antamisesta.
                  7 päivänä helmikuuta 2002
                                                                        4)    Ellei sovintoa saada aikaan, niiden on toimitettava samassa
asiassa T-201/94, Erwin Kustermann vastaan Euroopan                           määräajassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle laskel-
   unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio (1)                       ma vaadittavan vahingonkorvauksen määrästä.
                                                                        5)    Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
(Vahingonkorvauskanne – Sopimussuhteen ulkopuolinen
vastuu – Maito – Lisämaksu – Viitemäärä – Asetus
N:o 2187/93 – Tuottajien saamat korvaukset – Vanhentumi-                (1) EYVL C 218, 6.8.1994.
                        sen keskeytyminen)
                         (2002/C 118/36)
                    (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                        YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
                                                                                MIOISTUIMEN TUOMIO
Asiassa T-201/94, Erwin Kustermann, kotipaikka Eggenthal
(Saksa), edustajinaan asianajajat H.-P. Ried, Y. Schur ja R. Bruk-                          7 päivänä helmikuuta 2002
hardt, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan unio-
nin neuvosto (asiamiehenään M. Colaert) ja Euroopan yhteisö-
                                                                        asiassa T-261/94, Bernhard Schulte vastaan Euroopan
jen komissio (asiamiehinään D. Booß, M. Niejahr, H.-J. Rabe ja
                                                                           unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio (1)
M. Núñez-Müller), jossa kantaja vaatii EY:n perustamissopi-
muksen 178 artiklan ja 215 artiklan toisen kohdan (joista on
tullut EY 235 artikla ja EY 288 artiklan toinen kohta) nojalla          (Vahingonkorvauskanne – Sopimussuhteen ulkopuolinen
korvausta vahingosta, joka hänelle on aiheutunut siitä syystä,          vastuu – Maito – Lisämaksu – Viitemäärä – Asetus
että hän ei ole voinut myydä maitoa asetuksen N:o 804/68                N:o 2187/93 – Tuottajien saamat korvaukset – Kansallisten
5 c artiklassa tarkoitetun maksun soveltamista maito- ja                             viranomaisten toimi – Vanhentuminen)
maitotuotealalla koskevista yleisistä säännöistä 31 päivänä
maaliskuuta 1984 annetun neuvoston asetuksen (ETY)                                                 (2002/C 118/37)
N:o 857/84 (EYVL L 90, s. 13), sellaisena kuin se on
täydennettynä asetuksen N:o 804/68 5 c artiklassa tarkoitetun                                 (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
lisämaksun yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä 16 päi-
vänä toukokuuta 1984 annetulla komission asetuksella (ETY)
N:o 1371/84 (EYVL L 132, s. 11), soveltamisen vuoksi,
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (neljäs jaos-          Asiassa T-261/94, Bernhard Schulte, kotipaikka Delbrück
to), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Men-               (Saksa), edustajanaan asianajaja R. Freise, vastaan Euroopan
gozzi sekä tuomarit V. Tiili ja R. M. Moura Ramos, kirjaaja:            unionin neuvosto (asiamiehinään A.-M. Colaert ja M. Núñez-
hallintovirkamies D. Christensen, on antanut 7.2.2002 tuo-              Müller) ja Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään
mion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                                 D. Booß, M. Niejahr ja M. Núñez-Müller), jossa kantaja vaatii
 ---pagebreak--- C 118/24                 FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       18.5.2002
EY:n perustamissopimuksen 178 artiklan ja 215 artiklan                  1)    Kilpailun KOM/A/12/98 valintalautakunnan päätös kumo-
toisen kohdan (joista on tullut EY 235 artikla ja EY 288 artiklan             taan siltä osin kuin siinä mainitaan kantajalle suullisesta
toinen kohta) nojalla korvausta vahingosta, joka hänelle on                   kokeesta annettu arvosana.
aiheutunut siitä syystä, että hän ei ole voinut myydä maitoa
asetuksen N:o 804/68 5 c artiklassa tarkoitetun maksun
soveltamista maito- ja maitotuotealalla koskevista yleisistä            2)    Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
säännöistä 31 päivänä maaliskuuta 1984 annetun neuvoston
asetuksen (ETY) N:o 857/84 (EYVL L 90, s. 13), sellaisena kuin
se on täydennettynä asetuksen N:o 804/68 5 c artiklassa
tarkoitetun lisämaksun yksityiskohtaisista soveltamissäännöis-          (1) EYVL C 273, 23.9.2000.
tä 16 päivänä toukokuuta 1984 annetulla komission asetuksel-
la (ETY) N:o 1371/84 (EYVL L 132, s. 11), soveltamisen
vuoksi, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
(neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja
P. Mengozzi sekä tuomarit V. Tiili ja R. M. Moura Ramos,
kirjaaja: hallintovirkamies D. Christensen, on antanut 7.2.2002
tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
1)     Kanne hylätään.
2)     Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                        YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
(1) EYVL C 304, 29.10.1994.                                                       MIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS
                                                                                19 päivänä joulukuuta 2001
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-                              asioissa T-195/01 R ja T-207/01 R, Gibraltarin hallitus
                    MIOISTUIMEN TUOMIO                                              vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
                   7 päivänä helmikuuta 2002
                                                                        (Välitoimimenettely – Valtiontuet – Päätös aloittaa virallinen
                                                                        tutkintamenettely – Tutkittavaksi ottaminen – Fumus boni
asiassa T-193/00, Bernard Felix vastaan Euroopan yhteisö-
                                                                            juris – Kiireellisyys – Puuttuminen – Intressivertailu)
                           jen komissio (1)
(Henkilöstö – Avoin kilpailu – Suullinen koe – Kantajaa ei
merkitty varallaololuetteloon – Valintalautakunnan kokoon-                                       (2002/C 118/39)
                   panon pysyvyys – Kielitaito)
                          (2002/C 118/38)                                                  (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Asiassa T-193/00, Bernard Felix, Euroopan yhteisöjen komis-             Asioissa T-195/01 R ja T-207/01 R, Gibraltarin hallitus,
sion virkamies, kotipaikka Arlon (Belgia), edustajinaan asian-          asiamiehinään barrister A. Sutton, barrister M. Llamas, ja
ajajat J.-N. Louis ja V. Peere, prosessiosoite Luxemburgissa,           asianajaja W. Schuster, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan
vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään J. Cur-             Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään V. Di Bucci ja
rall), jossa kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-          R. Lyal), joissa kantajat vaativat määrättäväksi välitoimia, jotka
tuinta kumoamaan kilpailun KOM/A/12/98 valintalautakun-                 koskevat komission 11.7.2001 tekemiä päätöksiä, jotka on
nan päätöksen, jolla kantajalle annettiin kyseisen kilpailun            annettu tiedoksi Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle
suullisesta kokeesta arvosana, joka oli vähimmäisarvosanaa              kirjeillä SG(2001)D/289755 ja SG(2001)D/289757 ja joissa
pienempi, ja jolla kantajaa ei merkitty varallaololuetteloon,           on kyse EY 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (viides jaos-          aloittamisesta vapautettuja ja luokiteltuja yhtiöitä koskevan
to), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja                       Gibraltarin lainsäädännön nojalla myönnetyksi väitetyn val-
J. D. Cooke, sekä tuomarit R. Garcı́a-Valdecasas ja P. Lindh,           tiontuen johdosta, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
kirjaaja: hallintovirkamies J. Plingers, on 7.2.2002 antanut            mioistuimen presidentti on 19.12.2001 antanut määräyksen,
tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                              jonka määräysosa on seuraava:


title: Asia C-155/05: Commissione Tributaria Regionale di Firenzen, sezione 33, 23.3.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Villa Maria Beatrice Hospital S.r.l. vastaan Agenzia Entrate Ufficio Firenze 1

text:
               25.6.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 155/4

         Commissione Tributaria Regionale di Firenzen, sezione 33, 23.3.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Villa Maria Beatrice Hospital S.r.l. vastaan Agenzia Entrate Ufficio Firenze 1
   (Asia C-155/05)
   (2005/C 155/07)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Commissione Tributaria Regionale di Firenze, sezione 33, on pyytänyt 23.3.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 6.4.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Villa Maria Beatrice Hospital S.r.l. vastaan Agenzia Entrate Ufficio Firenze 1 seuraavaan kysymykseen:
   Onko 17.5.1977 annetun neuvoston direktiivin 77/388/ETY (1) ja erityisesti sen 13 artiklan B kohdan ”Muut vapautukset” c alakohdan mukaisten velvoitteiden noudattaminen Italian tasavallassa edelleen puutteellista asetuksen nro 633/1972 10 §:ään lisätystä 27 e kohdasta huolimatta?

      (1)  EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1.


title: Asia T-324/04: ”F:n”6.8.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               4.12.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 300/42

         ”F:n”6.8.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-324/04)
   (2004/C 300/83)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   ”F”, kotipaikka Rhode St Genèse (Belgia), edustajanaan asianajaja Eric Boigelot, on nostanut 6.8.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               —

               kumoaa PMO2:n (Henkilökohtaisten etuuksien hallinto- ja maksutoimisto — palkat, virkamatkat, asiantuntijat) 8.1.2004 tekemän päätöksen, jossa määrätään menettelytapa, jota noudatetaan kantajan perusteettomasti saamien summien ensimmäisessä takaisinperinnässä;

               —

               kumoaa PMO1:n (Henkilökohtaisten etuuksien hallinto- ja maksutoimisto — yksittäisten rahallisten etuuksien hallinto) 18.11.2003 tekemän päätöksen, jossa kumotaan kantajalle aiemmin maksettu ulkomaankorvaus;

               —

               kumoaa PMO2:n 9.2.2004 tekemän päätöksen, jossa määrätään menettelytapa, jota noudatetaan kantajan perusteettomasti saamien summien takaisinperinnässä;

               —

               kumoaa nimittävän viranomaisen 2.7.2004 tekemän päätöksen, joka on annettu kantajalle tiedoksi 7.7.2004 ja jossa on vastattu kantajan tekemään valitukseen;

               —

               kumoaa kaikki näistä päätöksistä seuraavat tai niihin liittyvät toimet, jotka mahdollisesti tehdään tämän kanteen nostamisen jälkeen;

               —

               määrää, että kaikki rahamäärät, jotka on pidätetty tai pidätetään kantajan palkasta helmikuusta 2004 lukien, on maksettava hänelle takaisin korotettuna 5,25 prosentin korolla valituksen jättämispäivästä lukien;

               —

               velvoittaa kantajalle suoritettavaksi korvauksena henkisestä kärsimyksestä kohtuullisena pidettävät 3 000 euroa sillä varauksella, että määrää nostetaan oikeuskäsittelyn aikana;

               —

               velvoittaa joka tapauksessa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, joihin sisältyvät sen neuvonantajan palkkiot, jota kantaja on käyttänyt tämän kanteen nostamista varten.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja on astunut komission palvelukseen 16.9.1987. Työskenneltyään aluksi Luxemburgissa hänen asemapaikkanaan on 1.4.1989 lähtien ollut Bryssel. Kantaja sai ulkomaankorvausta sekä Luxemburgissa että Brysselissä.
   Riidanalaisilla päätöksillä komissio on takautuvin vaikutuksin kumonnut tämän edun alkaen kantajan siirrosta Brysseliin, koska kantaja oli asunut ja työskennellyt Brysselissä asianomaisen viitekauden, 16.3.1982—15.3.1987, aikana. Komissio on myös määrännyt menettelytavan, jota noudatetaan kantajan perusteettomasti saamien summien takaisinperinnässä.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa henkilöstösääntöjen 69 ja 85 artiklan, henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 4 artiklan rikkomiseen sekä hyvän hallinnon, luottamuksensuojan ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteiden loukkaamiseen. Hän vetoaa myös huolenpitovelvollisuuden rikkomiseen ja ilmeisiin arviointivirheisiin. Tässä yhteydessä kantaja tuo ensinnäkin esiin sen, että viitekauden aikana hän työskenteli teräsyritysten ulkomaisessa ammattijärjestössä. Kantajan mukaan tätä järjestöä olisi pidettävä kansainvälisenä ja näin ollen sitä aikaa, jolloin hän työskenteli siinä, ei tulisi ottaa huomioon. Kantaja korostaa myös, että joka tapauksessa suurimman osan viiteajasta aikana hän ei ollut Brysselissä pysyvästi, koska hänen taloudellinen toimintansa keskittyi tänä aikana ulkomaille.


title: Asia T-108/09: Kanne 16.3.2009 — Ravensburger v. SMHV — Educa Borras (MEMORY)

text:
               6.6.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/16

         Kanne 16.3.2009 — Ravensburger v. SMHV — Educa Borras (MEMORY)
   (Asia T-108/09)
   2009/C 129/27
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Ravensburger AG (Ravensburg, Saksa) (edustajat: asianajaja ja solicitor R. Kunze ja asianajaja G. Würtenberger)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Educa Borras S.A. (Sant Quirze del Valles, Espanja)

      Vaatimukset

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 8.1.2009 asiassa R 305/2008-2 tekemä päätös on kumottava, ja

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: sanamerkki ”MEMORY” luokkiin 9 ja 28 kuuluvia tavaroita varten

      Yhteisön tavaramerkin haltija: kantaja

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: vastapuoli valituslautakunnassa

      Mitättömyysosaston ratkaisu: kyseinen yhteisön tavaramerkki julistettiin mitättömäksi

      Valituslautakunnan ratkaisu: valitus hylättiin

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa yhdessä mainitun asetuksen 51 artiklan 1 kohdan a alakohdan kanssa on rikottu siltä osin kuin valituslautakunta virheellisesti piti termiä ”memory” kuvailevana ja vailla erottamiskykyä olevana silloin, kun mitättömäksi julistamista vaadittiin, ja koska valituslautakunta jätti virheellisesti huomioimatta, että ainoastaan tavaramerkin rekisteröintihetkellä esitetyt olosuhteet voidaan ottaa huomioon. Neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa yhdessä mainitun asetuksen 51 artiklan 1 kohdan a alakohdan kanssa on rikottu siltä osin kuin valituslautakunta virheellisesti piti termiä ”memory” kuvailevana vain kahden käyttöä todistavan viittauksen esiintymisen perusteella Euroopan yhteisön alueella, eikä se tarkemmin määritellyt, onko näissä viittauksissa kyse kuvailevasta käytöstä, jolloin se jätti huomioimatta kyseisen rekisteröidyn tavaramerkin pitkäaikaisen kiistattoman käytön kuluttajille suunnatussa pelien kilpailullisessa markkinoinnissa. Valituslautakunta perusti virheellisesti vahvistuksensa kyseessä olevan rekisteröidyn tavaramerkin kuvailevasta tai erottamiskyvyttömästä luonteesta lähteisiin, joita ei ole arvioitu ja joiden alkuperä on Euroopan unionin ulkopuolella sijaitsevissa maissa. Neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 75 artiklaa on rikottu, koska valituslautakunta teki virheen kieltäytymällä järjestämästä kantajan vaatimaa suullista käsittelyä.


title: Asia C-325/13 P: Valitus, jonka Peek & Cloppenburg KG on tehnyt 17.6.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-506/11, Peek & Cloppenburg v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 18.4.2013 antamasta tuomiosta

text:
               24.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 245/4

         Valitus, jonka Peek & Cloppenburg KG on tehnyt 17.6.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-506/11, Peek & Cloppenburg v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 18.4.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia C-325/13 P)
   2013/C 245/07
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Peek & Cloppenburg KG (Düsseldorf, Saksa) (edustaja: Rechtsanwalt P. Lange)

      Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), Peek & Cloppenburg KG (Hampuri, Saksa)

      Vaatimukset

               —

               Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen 18.4.2013 asiassa T-506/11 antama tuomio on kumottava

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointiviraston ensimmäisen valituslautakunnan 28.2.2011 asiassa R 53/2005-1 tekemä päätös on kumottava

               —

               harmonisointivirasto ja Peek & Cloppenburg KG (Hampuri) on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja väittää, että yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (1) 8 artiklan 4 kohtaa on rikottu, koska sen osatekijää ”oikeus kieltää myöhemmän tavaramerkin käyttäminen” on tulkittu virheellisesti.
   Unionin yleisen tuomioistuimen oletuksen vastaisesti ei voida katsoa, että säännöksessä vaaditaan ainoastaan, että oikeuden, johon vedotaan, vaikutusalue on laajempi kuin paikallinen. Kyseistä osatekijää on tulkittava siten, että sillä rajataan edelleen sellaisten merkkien piiriä, joiden vaikutusalue on laajempi kuin paikallinen ja joihin voidaan vedota väitteen tueksi. Tämä tulkinta noudattaa sitä, että kyseisessä kansallisessa lainsäädännössä on annettava tavaramerkin haltijalle oikeus kieltää myöhemmän tavaramerkin käyttäminen koko sen jäsenvaltion alueella, josta aikaisempi tavaramerkki on peräisin.
   Tätä puoltaa yhteisön tavaramerkkihakemukseen kohdistuvan väitemenettelyn tarkoitus, yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 110 ja 111 artiklan säännökset sekä yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 4 kohdan ja direktiivin 2008/95/EY (2) 4 artiklan 4 kohdan b alakohdan saman osatekijän ymmärtäminen.
   Saksan lainsäätäjä on saattanut direktiivin 2008/95/EY 4 artiklan 4 kohdan b alakohdan siinä mielessä tulkinnallisesti oikein osaksi kansallista oikeusjärjestystä, että kyseisen oikeuden on annettava haltijalleen valtuus kieltää myöhemmän tavaramerkin käyttäminen koko Saksan liittotasavallan alueella. Osatekijän ”oikeus kieltää myöhemmän tavaramerkin käyttäminen” tulkinta on riidanalainen.
   Valittaja väittää toissijaisesti, että yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 4 kohtaa on rikottu, koska unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti osatekijää ”vaikutusalue on laajempi kuin paikallinen”. Se vetoaa tältä osin väitemenettelyn tarkoitukseen ja kansallisten tunnusmerkkien, joihin voidaan vedota väitteen tueksi, piirin rajaamisen tarkoitukseen, yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 110 ja 111 artiklan sääntely-yhteyteen ja direktiivin 2008/95/EY 4 artiklan 4 kohdan b alakohtaan.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).

      (2)  Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/95/EY (EUVL L 299, s. 25).


title: Asia F-86/09: Kanne 21.10.2009 — W v. komissio

text:
               16.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 11/40

         Kanne 21.10.2009 — W v. komissio
   (Asia F-86/09)
   2010/C 11/77
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: W (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja E. Boigelot)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Sen päätöksen kumoamista koskeva vaatimus, jolla kantajalle jätettiin myöntämättä kotitalouslisä.

      Vaatimukset

               —

               henkilökohtaisten etuuksien hallinto- ja maksutoimiston 5.3.2009 tekemä se päätös on kumottava, jolla kantajalle jätettiin myöntämättä kotitalouslisä

               —

               henkilöstön ja hallinnon pääosaston pääjohtajan nimittävän viranomaisen ominaisuudessaan 17.7.2009 tekemä se päätös on kumottava, jolla hylättiin kantajan 2.4.2009 tekemä henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukainen valitus, joka rekisteröitiin numerolla R/149/09

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-139/07 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 29.6.2010 — Euroopan komissio v. Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, Suomen tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta (Muutoksenhaku — Oikeus tutustua toimielinten asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Valtiontukien valvontamenettelyihin liittyvät asiakirjat — Tutkintatoimien tarkoitusten suojaan liittyvä poikkeus — Asianomaisen toimielimen velvollisuus tutkia konkreettisesti tutustumishakemuksessa tarkoitettujen asiakirjojen sisältö)

text:
               28.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 234/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 29.6.2010 — Euroopan komissio v. Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, Suomen tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta
   (Asia C-139/07 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Oikeus tutustua toimielinten asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Valtiontukien valvontamenettelyihin liittyvät asiakirjat - Tutkintatoimien tarkoitusten suojaan liittyvä poikkeus - Asianomaisen toimielimen velvollisuus tutkia konkreettisesti tutustumishakemuksessa tarkoitettujen asiakirjojen sisältö)
   2010/C 234/02
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: V. Kreuschitz, P. Aalto ja C. Docksey)

      Valittajan vastapuolet: Technische Glaswerke Ilmenau GmbH (edustajat: Rechtsanwalt C. Arhold ja Rechtsanwalt N. Wimmer), Suomen tasavalta (asiamies: J. Heliskoski) ja Ruotsin kuningaskunta (asiamiehet: K. Wistrand, S. Johannesson ja K. Petkovska)

      Väliintulija, joka tukee Technische Glaswerke Ilmenau GmbH:n vaatimuksia: Tanskan kuningaskunta (asiamies: B. Weis Fogh)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-237/02, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH v. Euroopan yhteisöjen komissio, 14.12.2006 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi komission 28.5.2002 tekemän päätöksen sikäli kuin siinä evättiin kantajalta oikeus tutustua asiakirjoihin, jotka liittyvät sille myönnettyjen valtiontukien tutkintamenettelyihin — Asetuksen (EY) N:o 1049/2001 soveltaminen asiakirjoihin, jotka liittyvät valtiontukien tutkintamenettelyihin — Kyseessä olevalla toimielimellä oleva velvollisuus suorittaa todellinen ja yksilöllinen arviointi tietojensaantipyynnön kohteena olevista asiakirjoista

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-237/02, Technische Glaswerke Ilmenau vastaan komissio, 14.12.2006 antaman tuomion tuomiolauselman 1 ja 3 kohta kumotaan.

               2)

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa nostettu kanne, jossa vaaditaan kumoamaan 28.5.2002 tehty Euroopan yhteisöjen komission päätös siltä osin kuin sillä evättiin oikeus tutustua Technische Glaswerke Ilmenau GmbH:lle myönnettyjen valtiontukien valvontamenettelyyn liittyviin asiakirjoihin, hylätään.

               3)

               Technische Glaswerke Ilmenau GmbH:n vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että tässä valitusasiassa.

               4)

               Tanskan kuningaskunta, Suomen tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 140, 23.6.2007.


title: Asia T-474/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 5.10.2009 — komissio v. CAE Consulting Sven Rau

text:
               21.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/62

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 5.10.2009 — komissio v. CAE Consulting Sven Rau
   (Asia T-474/07) (1)

   2009/C 282/116

      Oikeudenkäyntikieli: saksa

   Ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 79, 29.3.2008.


title: Asia F-9/12: Kanne 20.1.2012 — ZZ v. parlamentti

text:
               5.5.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 133/30

         Kanne 20.1.2012 — ZZ v. parlamentti
   (Asia F-9/12)
   2012/C 133/60
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat L. Lévi ja M. Vandenbussche)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kanne, jossa vaaditaan Euroopan parlamentin velvoittamista korvaamaan kantajalle hänen varallaololuettelonsa hallinnoinnissa tapahtuneiden virheiden johdosta väitetysti aiheutunut aineellinen vahinko ja henkinen kärsimys

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että parlamentille on syntynyt sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu virheistä, joita kantajan varallaololuettelon hallinnoinnissa on tapahtunut

               —

               On myönnettävä korvaus kantajalle aiheutuneesta aineellisesta vahingosta, jonka suuruudeksi on arvioitu vuoden 2003 joulukuun ja vuoden 2011 joulukuun välisen jakson osalta 749 449,3 euroa sekä eläkemaksut; tämän jakson jälkeisen jakson osalta ja siihen asti, kunnes kantaja saavuttaa lakisääteisen vanhuuseläkeiän, kantajalle on maksettava kuukausittain nettosummat, joiden määrät vastaavat ura-alueen AD virkamiehille vahvistettuja palkkoja siten, että alkupalkaksi katsotaan palkkaluokan AD 9, palkkatason 2 toisen vuoden palkka, ja siten, että otetaan huomioon saman palkkaluokan virkamiehen tavanomainen urakehitys, täydennettynä sairausvakuutusmaksuilla. Kaikkiin näihin summiin on lisättävä Euroopan keskuspankin korkokannan mukainen viivästyskorko korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä.

               —

               Kantajalle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä on maksettava korvaus, jonka suuruudeksi on arvioitu 70 000 euroa

               —

               Euroopan parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-484/04: Euroopan yhteisöjen komission 23.11.2004 Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
               5.2.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 31/7

         Euroopan yhteisöjen komission 23.11.2004 Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-484/04)
   (2005/C 31/16)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 23.11.2004 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Gérard Rozet ja Nicola Yerrell, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, että Yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 23 päivänä marraskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY (1) 17 artiklan 1 kohdan ja EY 249 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on soveltanut poikkeusta niihin työntekijöihin, joiden työajan pituutta ei osittain mitata tai määritellä ennalta tai jotka voivat itse päättää siitä, ja koska se ei ole toteuttanut riittäviä toimenpiteitä päivittäistä ja viikoittaista lepoaikaa koskevien oikeuksien toteuttamiseksi;

               2)

               velvoittaa Yhdistyneen kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun poikkeuksen soveltaminen
   Direktiivin 17 artiklan 1 kohdassa annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus poiketa tietyistä direktiivin artikloiden säännöksistä, kun kyseessä olevan toiminnan erityispiirteiden vuoksi työajan pituutta ei mitata tai määritellä ennalta tai työntekijät voivat itse päättää siitä.
   Yhdistynyt kuningaskunta pani direktiivin täytäntöön kansallisessa oikeusjärjestyksessä vuoden 1998 työaika-asetuksella (Working Time Regulations 1998) (SI 1998/1833) (vuoden 1998 asetus). Tämän asetuksen 20 §:ään sisältyi alun perin viikoittaista enimmäistyöaikaa, yötyön pituutta, päivittäistä ja viikoittaista lepoaikaa ja lepotaukoja koskeviin säännöksiin liittyvä poikkeus, joka laajalti heijasteli direktiivin 17 artiklan 1 kohdan sanamuotoa.
   Vuoden 1999 työaika-asetuksen (Working Time Regulations 1998) (SI 1998/1833) 4 §:llä kuitenkin lisättiin vuoden 1998 asetuksen 20 §:ään uusi momentti, jossa säädetään seuraavaa:

                  ”2)

                  Silloin, kun osa työntekijän työajasta mitataan tai määritellään ennalta tai kun työntekijä ei voi itse päättää siitä, mutta kyseessä olevan toiminnan erityispiirteet ovat sellaiset, että työnantajan tätä vaatimatta työntekijä voi myös tehdä sellaista työtä, jonka pituutta ei mitata tai määritellä ennalta tai jonka pituudesta työntekijä voi itse päättää, asetuksen 4 §:n 1 ja 2 momenttia ja 6 §:n 1, 2 ja 7 momenttia sovelletaan vain siltä osin kuin hänen työnsä pituus mitataan tai määritellään ennalta tai työntekijä ei voi itse päättää siitä.”

   (Asetuksen 4 §:ssä säädetään viikoittaisesta enimmäistyöajasta ja 6 §:ssä säädetään yötyön pituudesta.)
   Tällä muutoksella lisättiin niitä tapauksia koskeva lisäpoikkeus, joissa työntekijän työaika osittain mitataan tai määritellään ennalta tai joissa työntekijä voi osittain itse päättää siitä ja osittain ei. Tällaisissa tapauksissa viikoittaista työaikaa ja yötyötä koskevia säännöksiä sovelletaan ainoastaan siihen työntekijän tekemän työn osaan, joka mitataan tai määritellään ennalta tai josta hän ei voi itse päättää.
   Komission mielestä asetuksen 20 §:n 2 momentilla ylitetään direktiivin 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle poikkeukselle asetetut rajat, joiden mukaan poikkeusta sovelletaan ainoastaan niihin työntekijöihin, joiden työaikaa ei kokonaisuudessaan mitata tai määritellä ennalta tai josta työntekijät voivat itse päättää.
   Työntekijöiden lepoaikaa koskevien säännösten täytäntöönpano
   Direktiivin 3 ja 5 artiklassa säädetään jokaisen työntekijän päivittäisistä ja viikoittaisista vähimmäislepoajoista. Vastaavat Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisen lainsäädännön säännökset ovat vuoden 1998 asetuksen 10 ja 11 §:ssä. Kuitenkin kauppa- ja teollisuusministeriön (Department of Trade and Industry) tuottamassa, vuoden 1998 asetuksen täytäntöönpanoon liittyvissä virallisten suuntaviivojen 5 jaksossa (nimeltään ”Tauot”) todetaan, että:

      ”Työnantajien on varmistettava, että työntekijät voivat pitää lepotaukonsa, mutta heidän ei tarvitse varmistaa, että nämä todella lepäävät.”

   Toisin sanoen työnantajia opastetaan, että heidän ei tarvitse varmistaa, että työntekijät tosiasiassa käyttävät ja hyödyntävät ne lepoajat, joihin heillä on oikeus, vaan työnantajien on ainoastaan varmistettava, että työntekijälle, joka haluaa näin tehdä, ei aseteta sitä haittaavia esteitä. Komission mielestä suuntaviivoissa siten selvästi suhtaudutaan hyväksyen ja kannustetaan sellaiseen käytäntöön, joka ei täytä direktiivin vaatimuksia.
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 23 päivänä marraskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY (EYVL L 307, s. 18) 17 artiklan 1 kohdan rikkominen – Poikkeuksen soveltamisala – Lepoaikoja koskevien säännösten täytäntöönpano.

      (1)  EYVL L 307, 13.12.1993, s. 18.


title: Asia T-277/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 7.5.2009 — Omnicare v. SMHV — Astellas Pharma (OMNICARE) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin OMNICARE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen kuviomerkki OMNICARE — Menetetyn määräajan palauttamista koskevan pyynnön hylkääminen)

text:
               4.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 153/35

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 7.5.2009 — Omnicare v. SMHV — Astellas Pharma (OMNICARE)
   (Asia T-277/06) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin OMNICARE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen kuviomerkki OMNICARE - Menetetyn määräajan palauttamista koskevan pyynnön hylkääminen)
   2009/C 153/67
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Omnicare, Inc. (Covington, Kentucky, Yhdysvallat) (edustajat: aluksi barrister M. Edenborough ja solicitor O. Patterson, sittemmin M. Edenborough)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: aluksi S. Laitinen, sittemmin G. Schneider)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa: Astellas Pharma GmbH (München, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Franke)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, joka on nostettu SMHV:n toisen valituslautakunnan 24.7.2006 tekemästä päätöksestä (asia R 446/2006-2), joka liittyi Yamanouchi Pharma GmbH:n ja Omnicare, Inc:n väliseen väitemenettelyyn ja jolla hylättiin viimeksi mainitun pyyntö menetetyn määräajan palauttamisesta

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) toisen valituslautakunnan 24.7.2006 tekemä päätös (asia R 446/2006-2) kumotaan.

               2)

               SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Omnicare, Inc:n oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Astellas Pharma GmbH vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 294, 2.12.2006.