title: Asia C-541/03: Itävallan Oberste Gerichtshofin 18.11.2003 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Lambert Roodebeen vastaan Itävallan valtio

text:
6.3.2004               FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                            C 59/11
Hoge Raad der Nederlanden 19.12.2003 tekemällään pää-                Itävallan Oberste Gerichtshofin 18.11.2003 tekemällään
töksellä     esittämä      ennakkoratkaisupyyntö          asiassa    päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Lam-
1. ROCHE NEDERLAND B.V., 2. ROCHE DIAGNOSTIC                                    bert Roodebeen vastaan Itävallan valtio
SYSTEMS INC., 3. N. V. ROCHE S.A., 4. HOFFMANN-LA
ROCHE AKTIENGESELLSCHAFT, 5. PRODUITS ROCHE
S.A., 6. ROCHE PRODUCTS LIMITED, 7. F. HOFFMANN-
LA ROCHE A.G., 8. HOFFMANN-LA ROCHE WIEN                                                      (Asia C-541/03)
GMBH, 9. ROCHE AB vastaan 1. Dr Frederick James
       PRIMUS, 2. Dr Milton David GOLDENBERG
                                                                                (2004/C 59/19)
                        (Asia C-539/03)
                         (2004/C 59/18)
                                                                     Itävallan Oberste Gerichtshof on pyytänyt 18.11.2003 teke-
                                                                     mällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistui-
                                                                     meen 23.12.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta en-
                                                                     nakkoratkaisua asiassa Lambert Roodebeen vastaan Itävallan
                                                                     valtio seuraaviin kysymyksiin:
Hoge Raad der Nederlanden, on pyytänyt 19.12.2003 tekemäl-
lään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
22.12.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
ratkaisua asiassa 1. ROCHE NEDERLAND B.V., 2. ROCHE
                                                                     Onko ulkomaalaisten liikkumista ja oleskelua koskevien, yleis-
DIAGNOSTIC SYSTEMS INC., 3. N. V. ROCHE S.A., 4. HOFF-
                                                                     een järjestykseen ja turvallisuuteen sekä kansanterveyteen
MANN-LA ROCHE AKTIENGESELLSCHAFT, 5. PRODUITS
                                                                     perustuvien erityistoimenpiteiden yhteensovittamisesta 25 päi-
ROCHE S.A., 6. ROCHE PRODUCTS LIMITED, 7. F. HOFF-
                                                                     vänä helmikuuta 1964 annetun neuvoston direktiivin 64/221/
MANN-LA ROCHE A.G., 8. HOFFMANN-LA ROCHE WIEN
                                                                     ETY (1) 8 ja 9 artiklaa tulkittava niin, että hallintoviranomaiset
GMBH, 9. ROCHE AB vastaan 1. Dr Frederick James PRIMUS,
                                                                     – riippumatta viranomaisen sisäisestä instanssijärjestyksestä –
2. Dr Milton David GOLDENBERG, seuraaviin kysymyksiin:
                                                                     eivät saa muutoin kuin pakottavissa tapauksissa tehdä päätöstä
                                                                     karkottamisesta valtakunnan alueelta ilman mainitun direktii-
A.   Onko Brysselin yleissopimuksen 6 artiklan 1 kohdan              vin 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun toimivaltaisen viranomai-
     soveltamiseksi edellytettyä yhteyttä olemassa patentin          sen (josta Itävallan lainsäädännössä ei ole säädetty) lausuntoa,
     loukkaamista koskevan kanteen, jonka eurooppapatentin           mikäli niiden päätöstä vastaan pelkkä valitusten kumoaminen
     haltija on nostanut yhtäältä sellaista vastaajaa vastaan,       hallintotuomioistuimissa on sallittua sellaisin rajoituksin,
     jolla on kotipaikka sen tuomioistuimen sijaintivaltiossa,
     jossa kanne on nostettu, ja toisaalta sellaisia vastaajia
     vastaan nostetun kanteen välillä, joiden kotipaikat ovat        a)    että kyseiset valitukset eivät saa lykkäävää vaikutusta
     muissa sopimusvaltioissa kuin sen tuomioistuimen sijain-              alusta lukien,
     tivaltiossa, jossa kanne on nostettu, ja jotka patentin
     haltijan mukaan loukkaavat patenttia yhdessä tai useam-
     massa sopimusvaltiossa?                                         b)    että kyseiset tuomioistuimet eivät tee päätöksiä tarkoituk-
                                                                           senmukaisuudesta ja että ne voivat ainoastaan kumota
                                                                           valituksenalaiset päätökset,
B.   Jos kysymykseen A annettava vastaus ei ole myöntävä tai
     varauksetta myöntävä, missä tilanteessa on kyse tällaisesta
     yhteydestä ja onko tältä osin merkitystä esimerkiksi sillä,     c)    että toinen näistä tuomioistuimista (Verwaltungsgerichts-
                                                                           hof) rajoittuu johdonmukaisuuden tutkimiseen tosiseik-
                                                                           kojen toteamisen osalta ja
     –     ovatko vastaajat osa yhtä ja samaa konsernia?
                                                                     d)    että toinen näistä tuomioistuimista (Verfassungsgerichts-
     –     toimivatko vastaajat yhdessä yhteisen toimintasuun-             hof) tosiseikkojen toteamisen johdonmukaisuuden tutki-
           nitelman perusteella, ja jos ne toimivat näin, onko             miseen rajoittumisen lisäksi on rajoittunut perustuslailla
           se paikka, jossa kyseinen toimintasuunnitelma on                suojattujen oikeuksien loukkaamisen tutkimiseen?
           luotu, asian kannalta merkityksellinen? [alkup. s. 31]
     –     ovatko ne loukkaukset, joihin eri vastaajien väitetään
                                                                     (1) EYVL L 56, s. 850.
           syyllistyneen, käytännössä samat?


title: Asia T-665/14 P: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.5.2015 – Valittajina Klar ja Fernandez Fernandez sekä muuna osapuolena komissio (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Komission henkilöstökomitea — Paikallisjaoston päätös peruuttaa yhden jäsenensä toimeksianto keskuskomitean varsinaisena jäsenenä — Kieltäytyminen tunnustamasta peruuttamista koskevan päätöksen laillisuutta — Kanteen tutkimatta jättäminen ensimmäisessä oikeusasteessa sillä perusteella, että tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat — Oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn noudattamatta jättäminen — Virkamiehelle vastainen toimi — Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton)

text:
               6.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.5.2015 – Valittajina Klar ja Fernandez Fernandez sekä muuna osapuolena komissio
   (Asia T-665/14 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Henkilöstö - Virkamiehet - Komission henkilöstökomitea - Paikallisjaoston päätös peruuttaa yhden jäsenensä toimeksianto keskuskomitean varsinaisena jäsenenä - Kieltäytyminen tunnustamasta peruuttamista koskevan päätöksen laillisuutta - Kanteen tutkimatta jättäminen ensimmäisessä oikeusasteessa sillä perusteella, että tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat - Oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn noudattamatta jättäminen - Virkamiehelle vastainen toimi - Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton))
   (2015/C 221/26)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittajat: Robert Klar (Grevenmacher, Luxemburg) ja Francisco Fernandez Fernandez (Steinsel, Luxemburg) (edustaja: asianajaja A. Salerno)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Ehrbar ja J. Currall)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus, jossa vaaditaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (kolmas jaosto) 16.7.2014 antaman määräyksen Klar ja Fernandez Fernandez v. komisiso (F 114/13, Kok., EU:F:2014:192).

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Robert Klar ja Francisco Fernandez Fernandez vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan Euroopan komissiolle tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 380, 27.10.2014.


title: Asia C-187/06: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 26.9.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta

text:
               10.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/18

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 26.9.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-187/06) (1)

   (2009/C 6/31)

      Oikeudenkäyntikieli: ranska

   Suuren jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 154, 1.7.2006.


title: Asia T-162/09: Kanne 24.4.2009 — Würth ja Fasteners (Shenyang) v. neuvosto

text:
               18.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 167/13

         Kanne 24.4.2009 — Würth ja Fasteners (Shenyang) v. neuvosto
   (Asia T-162/09)
   2009/C 167/28
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantajat: Adolf Würth GmbH & Co. KG (Künzelsau, Saksa) ja Arnold Fasteners (Shenyang) Co. Ltd (Shenyang, Kiina) (edustajat: asianajajat M. Karl ja M. Mayer)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               Lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tiettyjen rauta- ja teräskiinnittimien tuonnissa 26.1.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 91/2009 on kumottava, tai toissijaisesti

               —

               lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tiettyjen rauta- ja teräskiinnittimien tuonnissa 26.1.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 91/2009 on kumottava siltä osin kuin se koskee kumpaakin kantajaa erikseen, ja

               —

               neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Ottaen huomioon ns. polkumyyntiasetuksen (1) neuvosto antoi komission ehdotuksesta 26.1.2009 lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tiettyjen rauta- ja teräskiinnittimien tuonnissa asetuksen (EY) N:o 91/2009 (2).
   Kantajat vetoavat siihen, että mainitulla asetuksella käyttöönotetut polkumyyntitullit koskevat kantajia erikseen ja vaativat sen vuoksi (tältä osin) asetuksen kumoamista.
   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat ensimmäisenä kanneperusteenaan väitettyyn menettelyvirheeseen polkumyynnin vastaisessa menettelyssä.
   Toisella — kuudennella kanneperusteellaan kantajat vetoavat ylemmäntasoisen yhteisön oikeuden rikkomiseen seuraavasti:

               —

               Komissio ei ole tutkinut huolellisesti ja puolueettomasti kaikkia asian kannalta merkityksellisiä seikkoja ja se on arvioinut tosiseikkoja riittämättömästi ja puutteellisesti, mikä on johtanut EY 253 artiklassa tarkoitetun perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin.

               —

               Asetuksen N:o 91/2009 perustana oleva normaaliarvo on määritetty lainvastaisesti vastoin asetuksen N:o 384/96 2 artiklan 7 kohdan a alakohtaa.

               —

               Kynnysarvoja polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittamiseksi ei ole saavutettu asetuksen N:o 384/96 5 artiklan 4 kohdan kolmannen virkkeen mukaisesti.

               —

               Asetuksen N:o 384/96 1 artiklan 4 kohdassa käytettyä käsitettä ”samankaltainen tuote” laajennettiin oikeudenkäynnin kohteena olevassa asetuksessa, koska kyseessä olevat Kiinan kansantasavallassa valmistetut tavarat ja yhteisön alueella valmistetut tuotteet eivät ole vertailukelpoisia tai keskenään vaihdettavissa.

               —

               Tapauksessa ei ole kyse asetuksen N:o 384/96 1 artiklan 1 kohdan ja 3 artiklan mukaisesta polkumyyntitullien määrittämiseksi tarpeellisesta yhteisön tuotannonalan kärsimästä vahingosta.

         Kantajat vetoavat lopuksi seitsemäntenä kanneperusteenaan yhteisön toimielinten harkintavallan väärinkäyttöön kärsittyä vahinkoa, syy-yhteyttä ja yhteisön etua koskevia kriteereitä koskevan arvioinnin yhteydessä.

      (1)  Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22.12.1995 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 384/96 (EYVL 1996, L 56, s. 1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2117/2005 (EUVL L 340, s. 17).

      (2)  Lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tiettyjen rauta- ja teräskiinnittimien tuonnissa 26.1.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 91/2009 (EUVL L 340, s. 17).


title: Asia F-145/06: Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 22.5.2008 — Pascual-García v. komissio (Henkilöstö — Avoin kilpailu — Edellytykset valintamenettelyyn osallistumiselle — Vaadittu työkokemus — Varallaololuetteloon merkityn hakijan palvelukseen ottamatta jättäminen — Valintalautakunnan ja nimittävän viranomaisen harkintavalta)

text:
               15.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/71

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 22.5.2008 — Pascual-García v. komissio
   (Asia F-145/06) (1)

   (Henkilöstö - Avoin kilpailu - Edellytykset valintamenettelyyn osallistumiselle - Vaadittu työkokemus - Varallaololuetteloon merkityn hakijan palvelukseen ottamatta jättäminen - Valintalautakunnan ja nimittävän viranomaisen harkintavalta)
   (2008/C 209/129)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Cesar Pascual-García (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat B. Cortese ja C. Cortese)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: J. Currall ja M. Velardo)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Komission yhteisen tutkimuskeskuksen pääjohtajan 7.4.2006 tekemän päätöksen, jolla jätettiin ottamatta huomioon kantajan hakemus, joka koski ilmoituksessa KOM/2005/2969 — B/3/B*11 — JRC.I.04 — IHCP — Ispra tarkoitettua avointa virkaa ja jolla liitettiin kilpailun EPSO/B/23/04 varallaololuetteloon huomautus, jossa komission yksiköille ilmoitettiin, että kantajan osalta hakemuksen huomioon ottamisen edellytykset eivät täyty
   Tuomiolauselma

               1)

               Komission yhteisen tutkimuskeskuksen (JRC) pääjohtajan 7.4.2006 tekemä päätös, jolla jätettiin ottamatta huomioon Pascual Garcían hakemus, joka koski ilmoituksessa KOM/2005/2969 tarkoitettua avointa virkaa ja jolla liitettiin kilpailun EPSO/B/23/04 varallaololuetteloon huomautus, jossa komission yksiköille ilmoitettiin, että kantajan osalta hakemuksen huomioon ottamisen edellytykset eivät täyty, kumotaan.

               2)

               Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 56, 10.3.2007, s. 42.


title: Asia T-100/11: Kanne 17.2.2011 — MSE Pharmazeutika v. SMHV — Merck Sharp & Dohme (SINAMIT)

text:
               14.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 145/28

         Kanne 17.2.2011 — MSE Pharmazeutika v. SMHV — Merck Sharp & Dohme (SINAMIT)
   (Asia T-100/11)
   2011/C 145/48
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: MSE Pharmazeutika (Bad Homburg, Saksa) (edustaja: asianajaja T. Büttner)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Merck Sharp & Dohme Corp. (New Jersey, Yhdysvallat)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 9.12.2010 asiassa R 724/2010-1 tekemän päätöksen;

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) väiteosaston 3.3.2010 tekemän päätöksen, jolla hyväksyttiin väite N:o B 1441684.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: MSE Pharmazeutika

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”SINAMIT” luokkiin 3, 5 ja 32 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus N:o 951596

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Itävallassa tavaramerkiksi N:o 57466 rekisteröity sanamerkki ”SINEMET” luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten; Benelux-maissa tavaramerkiksi N:o 320194 rekisteröity sanamerkki ”SINEMET” luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten; Tanskassa tavaramerkiksi N:o VR197302373 rekisteröity sanamerkki ”SINEMET” luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten; Suomessa tavaramerkiksi N:o 49091 rekisteröity sanamerkki ”SINEMET” luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten; Kreikassa tavaramerkiksi N:o 34959 rekisteröity sanamerkki ”SINEMET” luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten; Unkarissa tavaramerkiksi N:o 116223 rekisteröity sanamerkki ”SINEMET” luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten; Latviassa tavaramerkiksi N:o M18257 rekisteröity sanamerkki ”SINEMET” luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten; Liettuassa tavaramerkiksi N:o 12963 rekisteröity sanamerkki ”SINEMET” luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen tiettyjen riidanalaisten tavaroiden osalta

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska valituslautakunta on virheellisesti todennut, että kyseisten merkkien välillä on sekaannusvaara ja katsonut, että yhtäältä tavaramerkit ovat huomattavan samankaltaisia ja toisaalta tavaramerkkien kattamat tavarat ovat samanlaisia ja samankaltaisia.


title: Asia F-3/09: Kanne 16.1.2009 — Rifoldi v. komissio

text:
               7.3.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 55/53

         Kanne 16.1.2009 — Rifoldi v. komissio
   (Asia F-3/09)
   (2009/C 55/98)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Roberto Rifoldi (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja N. Lhoëst)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Oikeusriidan kohde ja kuvaus
   Sen nimittävän viranomaisen päätöksen kumoaminen, jolla kantajalta evättiin oikeus korotetun koulutuslisän uudellaan käyttämiseen ja säilyttämiseen hänen kahden vanhimman lapsensa osalta
   Vaatimukset

               —

               Se nimittävän viranomaisen 5.3.2008 tekemä päätös, jolla kantajalta evättiin oikeus korotetun koulutuslisän uudellaan käyttämiseen ja säilyttämiseen hänen kahden vanhimman lapsensa osalta, on kumottava

               —

               kaikki edellä mainitun 5.3.2008 tehdyn nimittävän viranomaisen päätöksen täytäntöön panemiseksi tehdyt komission päätökset, muun muassa ulkosuhteiden pääosaston ulkosuhdeyksikön yksikönpäällikön 12.12.2008 antama ilmoitus ”virkamiesten ja sopimussuhteisten toimihenkilöiden oikeudet ja velvollisuudet”, jolla päätettiin 1 295,38 euron määrän perinnästä, on kumottava

               —

               se 6.10.2008 tehty komission nimenomainen päätös, jolla kantajan 90 artiklan 2 kohdan nojalla 5.6.2008 tekemä valitus hylättiin, on tarvittavilta osin kumottava

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-138/09: Kanne 7.4.2009 — Muños Arraiza v. SMHV — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja (RIOJAVINA)

text:
               4.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 153/40

         Kanne 7.4.2009 — Muños Arraiza v. SMHV — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja (RIOJAVINA)
   (Asia T-138/09)
   2009/C 153/79
   Kannekirjelmän kieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Félix Muños Arraiza (Logroño, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Grimau Muñoz ja J. Villamor Muguerza)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja (Lagroño, Espanja)

      Vaatimukset

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointiviraston toisen valituslautakunnan 29.1.2009 tekemä päätös (asia R 721/2008-2) hyväksyä yhteisön tavaramerkin RIOJAVINA (sanamerkki) rekisteröintihakemus luokkia 29, 30 ja 35 varten on kumottava

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki RIOJAVINA (rekisteröintihakemus nro 4 121 621) luokkiin 29, 30 ja 35 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Eri rekisteröidyt tavaramerkit, joihin kuuluu kuviomerkki-tyyppinen yhteisön tavaramerkki RIOJA (nro 226 118) luokkaan 33 kuuluvia tavaroita varten sekä kuviomerkki-tyyppinen kansainvälinen tavaramerkki RIOJA (nro 655 291) luokkaan 33 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen osittainen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1) (korvattu yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2007/2009 (EUVL L 78, s. 1)) 8 artiklan 1 kohdan virheellinen soveltaminen


title: Asia T-689/14 P: Valitus, jonka Euroopan unionin verkko- ja tietoturvavirasto (ENISA) on tehnyt 12.9.2014 virkamiestuomioistuimen asiassa F-63/13, Psarras v. ENISA, 2.7.2014 antamasta tuomiosta

text:
               1.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 431/36

         Valitus, jonka Euroopan unionin verkko- ja tietoturvavirasto (ENISA) on tehnyt 12.9.2014 virkamiestuomioistuimen asiassa F-63/13, Psarras v. ENISA, 2.7.2014 antamasta tuomiosta
   (Asia T-689/14 P)
   (2014/C 431/59)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan unionin verkko- ja tietoturvavirasto (ENISA) (edustajat: P. Empadinhas ja asianajaja Ch. Meïdanis)

      Muu osapuoli: Aristeidis Psarras (Iraklion, Kreikka)

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan kokonaisuudessaan virkamiestuomioistuimen 2.7.2014 antaman tuomion, joka koskee kannetta asiassa F-63/13

               —

               hylkäämään kaikki vaatimukset, jotka kantaja esittää kanteessaan asiassa F-63/13, ja

               —

               velvoittamaan kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan eli sekä virkamiestuomioistuimessa että unionin yleisessä tuomioistuimessa syntyneet kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa viiteen valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu 4.5.2012 ja sen jälkeistä ajanjaksoa koskevien tosiseikkojen vääristymiseen ja oikeudelliseen virheeseen perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja Euroopan unionin muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan osalta (yhdessä myös Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 59 artiklan kanssa).

               2)

               Toinen valitusperuste, joka perustuu perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan a alakohtaa koskevaan oikeudelliseen virheeseen siltä osin kuin katsottiin, että mainitun määräyksen rikkomisen toteamisesta seuraa suoraan lain nojalla ja automaattisesti riidanalaisen toimen kumoaminen, mikä on vastoin oikeuskäytäntöä, jonka mukaan kantajan pitäisi lisäksi näyttää toteen, että jos rikkomista ei olisi tapahtunut, riidanalaisen toimen sisältö voisi olla erilainen, ja siltä osin kuin tämä uusi tulkinta pohjataan toteamukseen, että tähänastinen oikeuskäytäntö ”tekee [kyseisen oikeuden] täysin tyhjäksi”.

               3)

               Kolmas valitusperuste, joka perustuu siihen, että virkamiestuomioistuin on rikkonut velvollisuuttaan vastata vastaajan oikeudenkäyntiväitteisiin, ja perustelujen puutteellisuuteen sekä lisäksi oikeudenkäyntiä edeltävän vaiheen noudattamatta jättämiseen ja sen noudattamisvelvollisuuteen vahingonkorvausvaatimuksen osalta.

               4)

               Neljäs valitusperuste, joka perustuu sen oikeuskäytännön noudattamatta jättämiseen, joka koskee sitä, että riidanalaisen toimen kumoaminen on lähtökohtaisesti riittävä korvaus, perustelujen puutteellisuuteen, virkamiestuomioistuimen ratkaisun antamiseen ultra vires ja ilmeiseen arviointivirheeseen.

               5)

               Viides valitusperuste, joka perustuu epäilyihin virkamiestuomioistuimen puolueellisuudesta.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 14 päivänä kesäkuuta 2001 asiassa C-191/99 (Hoge Raad der Nederlandenin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Kvaerner plc vastaan Staatssecretaris van Financiën (Vahinkovakuutus – Direktiivi 88/357/ETY – Toimipaikan ja riskin sĳaintivaltion käsitteet)

text:
28.7.2001                FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 212/1
                                                                    I
                                                              (Tiedonantoja)
                                                      TUOMIOISTUIN
                                                             TUOMIOISTUIN
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                           (kuudes jaosto)
                                                                                14 päivänä kesäkuuta 2001
                    14 päivänä kesäkuuta 2001
asiassa C-178/99 (Bezirksgericht Bregenzin esittämä en-                 asiassa C-191/99 (Hoge Raad der Nederlandenin esittämä
nakkoratkaisupyyntö), joka koskee kiinteistörekisteriin                 ennakkoratkaisupyyntö), Kvaerner plc vastaan Staats-
           kirjaamista, jota hakee Doris Salzmann (1)                                      secretaris van Financiën (1)
(Ennakkoratkaisupyyntö – Kirjaaminen kiinteistörekisteriin
                                                                        (Vahinkovakuutus – Direktiivi 88/357/ETY – Toimipaikan
– Toiminta hallintoviranomaisena eikä lainkäyttöelimenä –
                                                                                ja riskin sijaintivaltion käsitteet)
    Yhteisöjen tuomioistuimen toimivallan puuttuminen)
                          (2001/C 212/01)                                                        (2001/C 212/02)
                      (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
         yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Asiassa C-178/99, jonka Bezirksgericht Bregenz (Itävalta) on            (Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on                      yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
tullut EY 234 artikla) nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsi-
teltäväksi saadakseen käsiteltävänään olevassa, kiinteistörekis-
teriin kirjaamista koskevassa asiassa, jossa kirjaamista hakee          Asiassa C-191/99, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alanko-
Doris Salzmann, ennakkoratkaisun EY:n perustamissopimuk-                maat) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomiois-
sen 73 b artiklan (josta on tullut EY 56 artikla) ja Euroopan           tuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomiois-
talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XII olevan                  tuimessa vireillä olevassa asiassa Kvaerner plc vastaan Staats-
1 kohdan e alakohdan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin               secretaris van Financiën ennakkoratkaisun muuta ensivakuu-
(kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohta-            tusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja
ja C. Gulmann sekä tuomarit V. Skouris, J.-P. Puissochet                hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta, säännöksistä,
(esittelevä tuomari), R. Schintgen ja J. N. Cunha Rodrigues,            joilla helpotetaan palvelujen tarjoamisen vapauden tehokasta
julkisasiamies: L. A. Geelhoed, kirjaaja: johtava hallintovirka-        käyttämistä, sekä direktiivin 73/239/ETY muuttamisesta
mies H. A. Rühl, on antanut 14.6.2001 tuomion, jonka                    22 päivänä kesäkuuta 1988 annetun toisen neuvoston direktii-
tuomiolauselma on seuraava:                                             vin 88/357/ETY (EYVL L 172, s. 1) 2 artiklan c ja d alakohdan
                                                                        sekä 3 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin, toimien
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ei ole toimivaltainen vastaamaan       kokoonpanossa: kolmannen ja kuudennen jaoston puheenjoh-
Bezirksgericht Bregenzin 29.12.1998 tekemällään päätöksellä esit-       taja C. Gulmann, joka hoitaa presidentin tehtäviä, jaostojen
tämiin kysymyksiin.                                                     puheenjohtajat A. La Pergola, M. Wathelet (esittelevä tuomari)
                                                                        ja V. Skouris sekä tuomarit D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet,
                                                                        P. Jann, L. Sevón, R. Schintgen, F. Macken ja N. Colneric,
(1) EYVL C 204, 17.7.1999.                                              julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: osastopäällikkö D. Louter-
                                                                        man-Hubeau, on antanut 14.6.2001 tuomion, jonka tuomio-
                                                                        lauselma on seuraava:
 ---pagebreak--- C 212/2                   FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       28.7.2001
1)    Muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien,            (asiamiehinään aluksi K. Rispal-Bellanger ja S. Seam, sittemmin
      asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta,          J.-F. Dobelle ja S. Seam), jota tukee Ison-Britannian ja Pohjois-
      säännöksistä, joilla helpotetaan palvelujen tarjoamisen vapau-         Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehenään G. Amo-
      den tehokasta käyttämistä, sekä direktiivin 73/239/ETY muut-           deo, jota avustaa G. Barling), jossa kantaja vaatii yhteisöjen
      tamisesta 22 päivänä kesäkuuta 1988 annetun toisen neuvos-             tuomioistuinta totemaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudat-
      ton direktiivin 88/357/ETY 2 artiklan c alakohdan ja d ala-            tanut jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmu-
      kohdan viimeisen luetelmakohdan ja 3 artiklan mukaan                   kaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmu-
      jäsenvaltio voi kantaa vakuutusveroa toisessa jäsenvaltiossa           kainen määräytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta 1977
      sijaitsevalta oikeushenkilöltä niistä vakuutusmaksuista, jotka         annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL
      tämä oikeushenkilö on maksanut niin ikään toisessa jäsenval-           L 145, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin
      tiossa sijaitsevalle vakuutusyhtiölle sellaisten riskien vakuutta-     77/388/ETY muuttamisesta ja uusista toimenpiteistä arvonlisä-
      misesta, jotka liittyvät verotusvaltiossa sijaitsevan, tämän oi-       veron yksinkertaistamiseksi – tiettyjen vapautusten soveltamis-
      keushenkilön suoraan tai välillisesti omistaman tytäryhtiön            ala ja niiden täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset sään-
      liiketoimintaan. Vastaus sama myös siinä tapauksessa, että             nöt – 10 päivänä huhtikuuta 1995 annetulla neuvoston
      vakuutusmaksut maksanut oikeushenkilö ja se oikeushenkilö,             direktiivillä 95/7/EY (EYVL L 102, s. 18), 17 artiklan 2 kohdan
      jonka liiketoimintaan liittyvät riskit vakuutus kattaa, ovat           mukaisia velvoitteitaan, koska se myöntää ajo-opetusta tarjo-
      samaan konserniin kuuluvia yhtiöitä, jotka ovat toisiinsa              aville verovelvollisille oikeuden vähentää näiden käyttämien
      muunlaisessa sidossuhteessa kuin emoyhtiö-tytäryhtiösuhteessa.         kulkuneuvojen osalta niiden hankinnan yhteydessä suoritetun
                                                                             arvonlisäveron ainoastaan sillä ehdolla, että kulkuneuvoja
2)    Direktiivin 88/357/ETY 2 artiklan d alakohdan viimeisessä              käytetään yksinomaan tähän toimintaan, yhteisöjen tuomiois-
      luetelmakohdassa olevien käsitteiden vakuutuksenottaja tai             tuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheen-
      jäsenvaltio, jossa riski sijaitsee tulkintaan ei vaikuta se, miten     johtaja A. La Pergola sekä tuomarit D. A. O. Edward, P. Jann,
      vakuutettua riskiä koskevat vakuutusmaksut laskutetaan ja              S. von Bahr (esittelevä tuomari) ja C. W. A. Timmermans,
      maksetaan konsernin sisällä.                                           julkisasiamies: L. A. Geelhoed, kirjaaja: R. Grass, on antanut
                                                                             14.6.2001 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
(1) EYVL C 204, 17.7.1999.                                                   1)    Kanne hylätään.
                                                                             2)    Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeu-
                                                                                denkäyntikulut.
                                                                             3)    Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
                                                                                vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                                                                             (1) EYVL C 333, 20.11.1999.
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                             (viides jaosto)
                    14 päivänä kesäkuuta 2001
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
asiassa C-345/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan                                                  (kolmas jaosto)
                         Ranskan tasavalta (1)
                                                                                14 päivänä kesäkuuta 2001
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Arvonli-
sävero – Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 17 artiklan                      asiassa C-473/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
2 ja 6 kohta – Arvonlisäverollisiin liiketoimiin käytettyjen                                        Itävallan tasavalta (1)
kulkuneuvojen hankintojen yhteydessä suoritetun veron vä-
hennyskelpoisuus – Rajoittaminen koskemaan ainoastaan                        (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
 kulkuneuvoja, joita käytetään yksinomaan ajo-opetukseen)                    vi 95/30/EY – Työntekijöiden suojeleminen vaaroilta, jotka
                                                                             liittyvät biologisille tekijöille altistumiseen työssä – Direktii-
                           (2001/C 212/03)                                   vin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
                                                                                (2001/C 212/04)
                      (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan               (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
         yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Asiassa C-345/99, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-                   Asiassa C-473/99, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-
nään E. Traversa ja H. Michard) vastaan Ranskan tasavalta                    nään W. Bogensberger) vastaan Itävallan tasavalta (asiamiehe-


title: Asia C-292/03: Euroopan yhteisöjen komission 4.7.2003 Suomen tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 213/18                FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                          6.9.2003
Voiko, ja jos voi, niin milloin, matkanjärjestäjä, joka on tehnyt       teella kyseisenä verotusvuotena tai b) matkanjärjestäjän pelkis-
verovuotta koskevan arvonlisäveroilmoituksensa soveltamalla             tä lentopaikkojen myynnistä saama keskimääräinen tulo kysei-
nykyistä kustannusperusteista menetelmää, joka oli ainoa                senä verotusvuotena?
menetelmä, josta on säädetty direktiivin täytäntöönpanemisek-
si annetussa kansallisessa laissa, myöhemmin laskea uudelleen
arvonlisäveronsa määrän kyseisen tuomion 46 kohdassa ku-                (1 ) Suomenk. erityispainos Alue 9 Nide 1 s. 49.
vaillun markkina-arvomenetelmän mukaisesti?
I.    Kysymys kuudennen arvonlisäverodirektiivin ( 1) 26 artik-
      lan ja yhteisöjen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa
      C-308/96 ja 94/97, Madgett ja Baldwin, antaman tuo-
      mion oikeasta tulkinnasta:
      (1) Voiko tällainen matkanjärjestäjä soveltaa markkina-           Euroopan yhteisöjen komission 4.7.2003 Suomen tasaval-
           arvoa valikoivasti eri verovuosien osalta, ja jos voi,                           taa vastaan nostama kanne
           milloin?
                                                                                (Asia C-292/03)
      (2) Kun matkanjärjestäjä myy matkapakettiinsa sisälty-
           viä tiettyjä itse suoritettuja palveluja yleisölle erik-
           seen (nyt esillä olevassa asiassa lentoja) mutta kun                                    (2003/C 213/31)
           se ei myy muita matkapakettiinsa sisältyviä itse
           suoritettuja palveluja yleisölle erikseen (nyt esillä
           olevassa asiassa risteilyjä ja leirintäpaikkoja), voiko
           se
                                                                        Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 4.7.2003 Euroo-
                                                                        pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Suomen tasavaltaa
           a)    soveltaa markkina-arvomenetelmää näiden                vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat M. Konstantinidis ja
                 matkapakettien osalta (jotka ovat suuri enem-          P. Aalto, prosessiosoite Luxemburgissa.
                 mistö), jolloin se voi määrittää kaikkien itse
                 suoritettujen palvelujen (nyt esillä olevassa
                 asiassa lennot) arvon ottamalla huomioon ylei-
                 sölle erikseen myytyjen osien myynnit;                 Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
                                                                        tuin
           b)    silloin, kun matkapaketti sisältää itse suoritettu-    1)     toteaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 226 ar-
                 ja palveluja, joita matkanjärjestäjä ei myy ylei-             tiklan nojalla, että Suomen tasavalta on jättänyt noudatta-
                 sölle erikseen (nyt esillä olevassa asiassa leirin-           matta sille direktiivin mukaan kuuluvat velvollisuutensa,
                 täpaikkoja ja risteilyjä), käyttää markkina-arvo-             koska Suomi ei ole saattanut voimaan romuajoneuvoista
                 menetelmää määrittääkseen sellaisten itse suo-                18 päivänä syyskuuta 2000 annetun Euroopan parlamen-
                 ritettujen palvelujen arvon, joita se myy                     tin ja neuvoston direktiivin 2000/53/EY (1) noudattami-
                 yleisölle (nyt esillä olevassa asiassa lennot), jos           sen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia mää-
                 ei ole ollut mahdollista vahvistaa markkina-                  räyksiä tai ei ainakaan ole ilmoittanut niitä komissiolle.
                 arvoa muille paketin osille?
                                                                        2)     velvoittaa Suomen tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-
      (3) Onko menetelmien yhdistelmien käyttämisen oltava                     tikulut.
           a) yksinkertaisempaa b) huomattavasti yksinkertai-
           sempaa tai c) ei huomattavasti monimutkaisempaa?
                                                                        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      (4) Onko markkina-arvomenetelmän lopputuloksena
           oltava sama tai hyvin samanlainen arvonlisäverovel-
           vollisuus kuin kustannusperusteisen menetelmän?
                                                                        Direktiivin täytäntöönpanemiselle varattu määräaika päättyi
                                                                        21.4.2002.
Onko nyt esillä olevan asian olosuhteissa mahdollista erottaa
lomapaketin osana myytyihin lentoihin liittyvä itse suoritettu-         (1 ) EYVL L 269, s. 34
jen palvelujen osa ottamalla huomioon joko a) lentopaikkaa
koskeva keskimääräinen kustannus lisättynä matkanjärjestäjän
vain lentopaikkojen myynnistä saamalla keskimääräisellä kat-


title: Asia C-347/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Rüsselsheim (Saksa) on esittänyt 25.6.2013 — Erich Pickert v. Condor Flugdienst GmbH

text:
               21.9.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 274/3

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Rüsselsheim (Saksa) on esittänyt 25.6.2013 — Erich Pickert v. Condor Flugdienst GmbH
   (Asia C-347/13)
   2013/C 274/06
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Rüsselsheim

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Erich Pickert

      Vastaaja: Condor Flugdienst GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko asetuksen (1) 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen poikkeuksellisten olosuhteiden liityttävä suoraan varattuun lentoon?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, kuinka monella edeltävällä lennolla, joilla kyseessä olevalla lennolla käytettäväksi suunniteltua lentokonetta on käytetty, on merkitystä poikkeuksellisten olosuhteiden olemassaolon kannalta? Onko aiempien lentojen aikana ilmenneiden poikkeuksellisten olosuhteiden huomioon ottamiselle olemassa aikarajaa?
               Jos näin on, miten kyseinen aikaraja on laskettava?

               3)

               Jos aiempien lentojen aikana ilmenneillä poikkeuksellisilla olosuhteilla on merkitystä myös myöhemmän lennon kannalta, onko kohtuudella edellytettyjä toimenpiteitä, jotka lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan on asetuksen 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti toteutettava, tulkittava siten, että ne viittaavat vain poikkeuksellisten olosuhteiden estämiseen, vai viittaavatko ne myös pitempiaikaisen viivästymisen välttämiseen?

      (1)  Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL L 46, s. 1).


title: Asia T-437/10: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 22.1.2014 — Gap granen & producten v. komissio

text:
               15.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 78/17

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 22.1.2014 — Gap granen & producten v. komissio
   (Asia T-437/10) (1)

   2014/C 78/34
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 317, 20.11.2010.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (ensimmäinen jaosto) 16 päivänä kesäkuuta 2005, asiassa C-138/04: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Tanskan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 83/183/ETY — Asuinpaikan siirtäminen jäsenvaltiosta toiseen — Moottoriajoneuvojen rekisteröinnin yhteydessä kannettava vero — Verovapaus)

text:
               3.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/17

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (ensimmäinen jaosto)
   16 päivänä kesäkuuta 2005,
   asiassa C-138/04: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Tanskan kuningaskunta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 83/183/ETY - Asuinpaikan siirtäminen jäsenvaltiosta toiseen - Moottoriajoneuvojen rekisteröinnin yhteydessä kannettava vero - Verovapaus)
   (2005/C 217/33)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska
   Asiassa C-138/04, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 15.3.2004, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään R. Lyal ja T. Fich) vastaan Tanskan kuningaskunta (asiamiehinään J. Molde ja A. Rahbøl Jacobsen), yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit K. Lenaerts (esittelevä tuomari), J. N. Cunha Rodrigues, E. Juhász ja M. Ilešič, julkisasiamies: M. Poiares Maduro, kirjaaja: apulaiskirjaaja H. von Holstein, on antanut 16.6.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 168, 26.6.2004.


title: EFTAn tumoioistuimen kokoonpano

text:
Avis juridique important

|

E1995J1123(01)

Virallinen lehti nro C 312 , 23/11/1995 s. 0023 - 0023

EFTAN TUOMIOISTUIMEN KOKOONPANO (95/C 312/12)1. Tuomioistuimen kokoonpanoItävallan, Suomen ja Ruotsin liityttyä Euroopan unioniin ja tiettyjen EFTA-valtioiden Euroopan unioniin liittymistä seuraavan kauden siirtymäjärjestelyistä tehdyn sopimuksen mukaan näiden valtioiden nimittämien tuomarien toimikausi päättyi 30 päivänä kesäkuuta 1995.ETA-sopimus astui voimaan Liechtensteinin ruhtinaskunnan osalta 1 päivänä toukokuuta 1995. Liechtensteinin hallituksen nimeämä Carl Baudenbacher nimitettiin EFTAn tuomioistuimen tuomariksi EFTA-valtioiden valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn sopimuksen (valvonta- ja tuomioistuinsopimus) kolmen sopimuspuolen yhteisellä sopimuksella 6 päivästä syyskuuta 1995 5 päivään syyskuuta 2001. EFTAn tuomioistuimen julkisessa istunnossa 6 päivänä syyskuuta 1995 Carl Baudenbacher vannoi valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 5 olevan 2 artiklan mukaisen valan.2. Tuomioistuimen presidentin valitseminenEFTAn tuomioistuimen uuden tuomarin nimittämisen jälkeen Bjørn Haug erosi toimestaan presidenttinä, jotta kaikki kolme tuomaria voisivat osallistua valintaan. Tämän jälkeen Bjørn Haug valittiin 6 päivänä syyskuuta 1995 EFTAn tuomioistuimen presidentiksi valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 30 artiklan mukaisesti 6 päivästä syyskuuta 1995 31 päivään joulukuuta 1996.3. EFTAn tuomioistuimen kansliapäällikön nimittäminenPer Christiansen nimitettiin EFTAn tuomioistuimen kansliapäälliköksi Karin Høkborgin seuraajaksi valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 5 olevan 9 artiklan mukaisesti 1 päivästä syyskuuta 1995 31 päivään elokuuta 1998. EFTAn tuomioistuimen julkisessa istunnossa 6 päivänä syyskuuta 1995 Per Christiansen vannoi valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen pöytäkirjassa 5 olevan 10 artiklan mukaisen


               20.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 317/5

         Tuomari Dimitrios Gratsiaksin sijoittuminen jaostoihin
   2010/C 317/11
   Tuomari Dimitrios Gratsiaksin astuttua tehtäväänsä unionin yleinen tuomioistuin päätti täysistunnossaan 26.10.2010 muuttaa 20.9.2010 tekemäänsä päätöstä tuomareiden jakautumisesta jaostoihin.
   26.10.2010 lähtien Bulgarian jäsenen tehtäväänsä ryhtymiseen saakka seuraavien jaostojen kokoonpanot ovat:

                     Laajennettu ensimmäinen jaosto, jossa asian käsittelemiseen osallistuu viisi tuomaria

               jaoston puheenjohtaja Azizi, tuomarit Cremona, Labucka, Frimodt Nielsen ja Gratsias

                     Laajennettu kolmas jaosto, jossa asian käsittelemiseen osallistuu viisi tuomaria

               jaoston puheenjohtaja Czúcz, tuomarit Cremona, Labucka, Frimodt Nielsen ja Gratsias

                     Kolmas jaosto, jossa asian käsittelemiseen osallistuu kolme tuomaria

                           jaoston puheenjohtaja Czúcz

                           tuomari Labucka

                           tuomari Gratsias


title: Asia T-235/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.7.2011 — Timehouse v. SMHV (Kellon, jossa on hammastettu reuna, muoto) (Yhteisön tavaramerkki — Kolmiulotteista tavaramerkkiä koskeva hakemus — Kellon, jossa on hammastettu reuna, muoto — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               13.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 238/16

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.7.2011 — Timehouse v. SMHV (Kellon, jossa on hammastettu reuna, muoto)
   (Asia T-235/10) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Kolmiulotteista tavaramerkkiä koskeva hakemus - Kellon, jossa on hammastettu reuna, muoto - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2011/C 238/24
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Timehouse GmbH (Eystrup, Saksa) (edustaja: asianajaja V. Knies)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: B. Schmidt)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kumoamiskanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 11.3.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 0942/2009-1), joka koskee hakemusta kellon muodosta koostuvan kolmiulotteisen merkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Timehouse GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 209, 31.7.2010.


title: Asia T-74/11: Kanne 1.2.2011 — Omnis Group v. komissio

text:
               26.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/10

         Kanne 1.2.2011 — Omnis Group v. komissio
   (Asia T-74/11)
   2011/C 95/16
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Asianosaiset

      Kantaja: Omnis Group (Bucarest, Romania) (edustaja: asianajaja D.-A.-F. Tarara)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Vastaajan 1.12.2010 asiassa COMP/39.784 — Omnis/Microsoft tekemä päätös on kumottava

               —

               Asia on palautettava vastaajalle päätöksen tekemistä varten

               —

               Toissijaisesti unionin yleisen tuomioistuimen on ratkaistava asia ja hyväksyttävä kantajan tekemä kantelu.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii kanteessaan SEUT 263 artiklan nojalla, että vastaajan 1.12.2010 asiassa COMP/39.784 — Omnis/Microsoft tekemä se päätös kumotaan, jolla se hylkäsi kantajan tekemän kantelun, joka koski Microsoftin oletettua kilpailunvastaista menettelyä.
   Kantaja esittää kanteensa tueksi seuraavat perusteet:

               1)

               Ensimmäinen peruste nojautuu siihen, että vastaajan päätös, jolla se päätti olla tutkimatta Microsoftin väärinkäytöksiä EAS/ERP-markkinoilla (Entreprise Application Software/Entreprise Resource Planning) perustuu kestämättömiin perusteluihin.

               2)

               Toinen peruste nojautuu siihen, että vastaaja on arvioinut tapauksen merkitystä virheellisesti, kun se on perusteettomasti ja lainvastaisesti päätellyt, ettei kantajan esille ottamalla ongelmalla ole merkitystä Euroopan unionissa.

               3)

               Kolmas peruste nojautuu siihen, että vastaajan päätös olla jatkamatta kantajan tekemän kantelun käsittelyä on lainvastainen ja perusteeton, koska sillä loukataan kantajan oikeuksia.

               4)

               Neljäs peruste nojautuu siihen, että vastaaja on tehnyt päätöksensä, vaikkei sen käytettävissä ole ollut sellaisia asiakirjoja, joilla Microsoftin väitteet olisi voitu todentaa, joten riidanalaisen päätöksen vuoksi kantelun kohteena oleva kilpailunvastainen menettely jatkui eikä kantaja voinut kehitellä kanteluaan.


title: Asia C-62/15 P: Valitus, jonka DTL Corporación, S.L. on tehnyt 11.2.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) 9.12.2014 asiassa T-176/13, DTL Corporación v. SMHV, 9.12.2014 antamasta tuomiosta

text:
               4.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 146/14

         Valitus, jonka DTL Corporación, S.L. on tehnyt 11.2.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) 9.12.2014 asiassa T-176/13, DTL Corporación v. SMHV, 9.12.2014 antamasta tuomiosta
   (Asia C-62/15 P)
   (2015/C 146/22)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: DTL Corporación, S.L. (edustaja: Rechtsanwalt A. Zuazo Araluze)

      Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston neljännen valituslautakunnan 24.1.2013 asiassa R 661/2012-4 tekemän päätöksen, jolla hylättiin yhteisön tavaramerkin nro 8830821 (Generia) hylkäämisestä tehty valitus, on kumottava osittain kaikkien luokkiin 9 ja 37 kuuluvien tavaroiden ja palvelujen osalta

               —

               SMHV ja kaikki muut osapuolet, jotka tukevat väliintulijoina SMHV:n vaatimuksia tämän valituksen yhteydessä, on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Unionin yleinen tuomioistuin on loukannut unionin oikeutta: Neljäs valituslautakunta poikkesi 24.1.2013 asiassa R 661/2012-4 tekemässään päätöksessä väiteosaston päätöksen perusteluista hylätä yhteisön tavaramerkki nro 8830821 (Generia) luokkien 9 ja 37 osalta. Väiteosasto nojasi hylkäämisen nimittäin luokkiin 9 ja 37 kuuluvien tavaroiden ja palvelujen samankaltaisuuteen väitteentekijän tavaramerkin kattamien luokkaan 7 kuuluvien tavaroiden kanssa. Valituslautakunta pysytti hylkäämisen, kuitenkin sen vuoksi, että luokkiin 9 ja 37 kuuluvat tavarat ja palvelut ovat samankaltaisia väitteentekijän tavaramerkin kattamien luokkaan 40 kuuluvien palvelujen kanssa. Valituslautakunnan päätös on tämän vuoksi yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 64 artiklan 1 kohdan vastainen, koska väitteentekijän tavaramerkin kattamiin luokkaan 40 kuuluviin palveluihin ei ole vedottu haetun tavaramerkin kattamiin luokkiin 9 ja 37 kuuluvia tavaroita ja palveluja vastaan (kuten oli tehty muihin luokkiin kuuluvien palvelujen osalta). Lisäksi tämä päätös on yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artiklan vastainen, koska valittajaa ei vaadittu lausumaan tästä perustelun vaihtumisesta. Valituksenalaisessa tuomiossa todetaan, että menettely on ollut lainmukainen, mikä on vastoin unionin oikeutta (yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (EY) N:o 207/2009 64 artiklan 1 kohta ja 75 artikla).

      (1)  EUVL L 78, s. 1.


title: Asia F-105/13: Kanne 22.10.2013 — ZZ ym. v. tilintarkastustuomioistuin

text:
               18.1.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 15/21

         Kanne 22.10.2013 — ZZ ym. v. tilintarkastustuomioistuin
   (Asia F-105/13)
   2014/C 15/32
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: ZZ ym. (edustajat: asianajajat A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal ja D. Abreu Caldas)

      Vastaaja: Euroopan tilintarkastustuomioistuin

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Tilintarkastustuomioistuimen 13.12.2012 tekemän sen päätöksen kumoaminen, jossa todetaan, ettei unionin tuomioistuinta pyydetä tarkastelemaan, oliko S., joka oli kyseisenä ajankohtana tilintarkastustuomioistuimen jäsen, lakannut täyttämästä tehtävistään johtuvia vaatimuksia tai noudattamasta näistä tehtävistä johtuvia velvollisuuksia, ja ettei kantajien valituksista ei ole aiheellista antaa lausuntoa, ja jonka päätöksen mukaan ei ole aiheellista toteuttaa toimenpiteitä, joilla tunnustetaan julkisesti heihin kohdistettu kiusaaminen ja heille aiheutunut kärsimys ja toteutetaan toimenpiteitä, joilla korvataan heidän maineeseensa, uskottavuuteensa ja arvokkuuteensa aiheutunut vahinko ja myönnetään korvausta heille aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä ja aineellisesta vahingosta.

      Vaatimukset

               —

               tilintarkastustuomioistuimen nimittävän viranomaisen asemassa 13.12.2012 tekemä se päätös on kumottava, jossa todetaan, ettei kantajien valituksesta ole aiheellista antaa lausuntoa, ja jonka mukaan ei ole aiheellista toteuttaa toimenpiteitä, joilla tunnustettaisiin julkisesti heihin kohdistettu kiusaaminen ja heille aiheutunut kärsimys ja toteutettaisiin toimenpiteet, joilla korvataan heidän maineeseensa, uskottavuuteensa ja arvokkuuteensa aiheutunut vahinko ja myönnetään korvausta heille aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä ja aineellisesta vahingosta

               —

               tilintarkastustuomioistuin on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-560/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tallinna Halduskohus (Viron tasavalta) on esittänyt 18.12.2007 — Balbiino AS v. EV Põllumajandusministeerium ja Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus

text:
               8.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 64/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tallinna Halduskohus (Viron tasavalta) on esittänyt 18.12.2007 — Balbiino AS v. EV Põllumajandusministeerium ja Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus
   (Asia C-560/07)
   (2008/C 64/31)
   Oikeudenkäyntikieli: viro
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tallinna Halduskohus
   Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Balbiino AS

      Vastapuolet: EV Põllumajandusministeerium ja Maksu- ja Tolliameti Põhja maksu- ja tollikeskus
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Estääkö Euroopan unionin oikeus, ennen kaikkea komission asetuksen (EY) N:o 60/2004 (1) 6 artiklan 1 kohta, kun sitä luetaan yhdessä komission asetuksen N:o 832/2005 (2) johdanto-osan 3 perustelukappaleen ja komission asetuksen (EY) N:o 1972/2003 (3) 4 artiklan 1 ja 2 kohdan kanssa, sen, että toimijan ylijäämävaraston suuruuden määrittelemiseksi ylijäämävarastosta vähennetään automaattisesti (luetaan siirtovarastoksi) toimijan 1.5.2004 edeltäneiden toimivuosien, kuitenkin enintään neljän toimivuoden, 1.5. vallinneiden varastojen keskiarvo, joka kerrotaan 1,2:lla?
               Jos vastaus on myöntävä, olisiko vastaus toisenlainen, jos siirtovaraston ja ylijäämävaraston suuruuden määrittämisessä on mahdollista ottaa huomioon myös toimijan tuotanto-, jalostus- tai myyntikapasiteetin kasvu, maataloustuotteiden kypsymisaika, varastojen muodostumisaika sekä toimijasta riippumattomat muut olosuhteet?

               2)

               Onko unionin oikeuden ja ennen kaikkea komission asetuksen (EY) N:o 1972/2003 tavoitteen kanssa sopusoinnussa se, että 1.5.2004 toimijan hallinnassa ollut koko maataloustuotteiden varasto luetaan toimijan ylijäämävarastoksi?

               3)

               Jos toimija ryhtyi toimimaan vastaavanlaisten maataloustuotteiden kanssa vähemmän kuin yksi vuosi ennen 1.5.2004, estääkö Euroopan unionin oikeus, ennen kaikkea komission asetuksen (EY) N:o 1972/2003 4 artikla sekä komission asetuksen (EY) N:o 60/2004 6 artikla, sen, että kyseisen toimijan on itse todistettava, että 1.5.2004 tämän hallinnassa olleen maataloustuotteiden varaston suuruus vastaa tämän tavanomaisesti tuottamien, myymien tai muulla tavalla maksusta tai maksutta luovuttamien tai hankkimien maataloustuotteiden varaston suuruutta?
               Jos vastaus on myöntävä, olisiko vastaus toisenlainen, jos riippumatta toimijan todistustaakasta hallintoelimellä on velvollisuus ottaa toimijan puolelta esitetyn maataloustuotteita koskevan ilmoituksen perusteella toimijan siirtovaraston ja ylijäämävaraston määrittämisessä huomioon toimijan 1.5.2004 jälkeen tapahtunut tuotanto-, jalostus- tai myyntikapasiteetin ja varaston kasvu?

               4)

               Onko komission asetuksen (EY) N:o 1972/2003 ja komission asetuksen (EY) N:o 60/20024 tavoitteiden kanssa sopusoinnussa ylijäämävarastomaksun periminen myös siinä tapauksessa, että toimijalla todetaan 1.5.2004 vallinneessa tilanteessa olleen ylijäämävarasto mutta toimija todistaa, että tämän ylijäämävaraston myymisestä 1.5.2004 jälkeen toimija ei tosiasiassa ole saanut hintaerosta hyötyä?

               5)

               Voidaanko komission asetuksen (EY) N:o 60/2004 6 artiklan 3 kohdassa säädettyä, jonka perusteella otetaan sokerin, isoglukoosin tai fruktoosin ylijäämämäärien toteamisessa huomioon muun muassa varastotilojen kapasiteetti, tulkita siten, että tilanteessa, jossa toimijan varastotilojen kapasiteetti on liittymistä edeltäneen vuoden aikana kasvanut, kyseinen kasvu muodostaa perusteen pienentää toimijan hallinnassa 1.5.2004 vallinneessa tilanteessa olevaa maataloustuotteiden ylijäämävarastoa riippumatta toimijan elinkeinotoiminnasta, maataloustuotteiden jalostuskapasiteetista tai maataloustuotteiden varastojen suuruudesta 1.5.2004 edeltäneinä toimintavuosina ja 1.5.2004 jälkeisten kahden vuoden kuluessa?

               6)

               Estääkö komission asetuksen (EY) N:o 1972/2003 10 artikla sen, että toimijalta peritään ylijäämävarastomaksu veropäätöksellä silloin, kun veropäätös on kyllä tehty asetuksen voimassaoloaikana 30.4.2007 mutta sisäisen oikeuden mukaan kyseinen päätös on tullut suhteessa toimijaan täytäntöönpanokelpoiseksi komission asetuksen soveltamisajan päättymisen jälkeen ja kun valtion sisäisessä oikeudessa ei säädetä varastomaksun perimisen määräajasta?

      (1)  Sokerialalla sovellettavista siirtymätoimenpiteistä Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian unioniin liittymisen vuoksi 14.1.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 60/2004 (EUVL L 9, s. 8).

      (2)  Sokerin, isoglukoosin ja fruktoosin ylijäämämäärien määrittämisestä Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian osalta 31.5.2005 annettu komission asetus (EY) N:o 832/2005 (EUVL L 138, s. 3).

      (3)  Maataloustuotteiden kaupan osalta toteutettavista siirtymätoimenpiteistä Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian liittymisen vuoksi 10.11.2003 annettu komission asetus (EY) N:o 1972/2003 (EUVL L 293, s. 3).


title: Asia C-102/05: Regeringsrättenin 15.10.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Skatteverket vastaan A ja B

text:
               30.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/19

         Regeringsrättenin 15.10.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Skatteverket vastaan A ja B
   (Asia C-102/05)
   (2005/C 106/37)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi
   Regeringsrätten on pyytänyt 15.10.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 28.2.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Skatteverket vastaan A ja B seuraaviin kysymyksiin:

               1.

               Ovatko määräykset, jotka koskevat pääomien vapaata liikkuvuutta jäsenvaltioiden ja kolmannen maan välillä, esteenä sille, että edellä esitetyn kaltaisessa tilanteessa A:n ja B:n X:ltä saamaa osinkoa verotetaan epäedullisemmin sen vuoksi, että X:n tytäryhtiö Y harjoittaa toimintaa Ruotsin sijasta Venäjällä?

               2.

               Onko sillä asiassa merkitystä, hankkivatko A ja B X:n osakkeet ennen toiminnan aloittamista tai muuttumista Venäjällä vai kyseisen toiminnan aloittamisen tai muuttumisen jälkeen?


title: Asia T-368/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.9.2013 — Rubinetteria Cisal v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Kylpyhuonekalusteiden Belgian, Saksan, Ranskan, Italian, Alankomaiden ja Itävallan markkinat — Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkominen — Hinnankorotusten koordinointi ja arkaluonteisten kaupallisten tietojen vaihtaminen — Rikkomisen käsite — Vuoden 2002 yhteistyötiedonanto — Yhteistyö — Sakkojen määrän laskennasta annetut vuoden 2006 suuntaviivat — Sakon määrän laskenta — Maksukyvyn puuttuminen)

text:
               9.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 325/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.9.2013 — Rubinetteria Cisal v. komissio
   (Asia T-368/10) (1)

   (Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Kylpyhuonekalusteiden Belgian, Saksan, Ranskan, Italian, Alankomaiden ja Itävallan markkinat - Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkominen - Hinnankorotusten koordinointi ja arkaluonteisten kaupallisten tietojen vaihtaminen - Rikkomisen käsite - Vuoden 2002 yhteistyötiedonanto - Yhteistyö - Sakkojen määrän laskennasta annetut vuoden 2006 suuntaviivat - Sakon määrän laskenta - Maksukyvyn puuttuminen)
   2013/C 325/39
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Rubinetteria Cisal SpA (Alzo Frazione di Pella, Italia) (edustajat: M. Pinnarò ja P. Santer)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis ja L. Malferrari, avustajanaan asianajaja A. Dal Ferro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ensisijaisesti vaatimus SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia COMP/39.092 — Kylpyhuonekalusteet) 23.6.2010 annetun komission päätöksen K(2010) 4185 lopullinen kumoamiseksi siltä osin kuin se koskee kantajaa ja toissijaisesti vaatimus kantajalle määrätyn sakon määrän alentamiseksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Rubinetteria Cisal SpA vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 288, 23.10.2010.


title: Asia T-238/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.11.2011 — Sniace v. komissio (Valtiontuki — Velkojen uudelleenjärjestelyä koskevat sopimukset — Päätös, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi — Perusteluvelvollisuus)

text:
               28.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/48

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.11.2011 — Sniace v. komissio
      (Asia T-238/09) (1)

      (Valtiontuki - Velkojen uudelleenjärjestelyä koskevat sopimukset - Päätös, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi - Perusteluvelvollisuus)
      (2012/C 25/92)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset

         Kantaja: Sniace, SA (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat F. J. Moncholí Fernández ja S. Rating)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamies: C. Urraca Caviedes)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Vaatimus toimenpiteestä C 5/2000 (ex NN 118/97), jonka Espanja on toteuttanut Torrelavegassa (Cantabriassa) sijaitsevan SNIACE SA -yrityksen hyväksi, ja päätöksen 1999/395/EY (EYVL L 210, s. 4) muuttamisesta 10.3.2009 tehdyn komission päätöksen 2009/612/EY kumoamisesta.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Sniace, SA velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja sen on korvattava Euroopan komission oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut.

         (1)  EUVL C 193, 15.8.2009.


title: Asia T-237/09: Kanne 17.6.2009 — Région Wallonne v. komissio

text:
               15.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 193/27

         Kanne 17.6.2009 — Région Wallonne v. komissio
   (Asia T-237/09)
   2009/C 193/43
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Région Wallonne (edustajat: asianajajat J.-M. De Backer, A. Lepièce ja I.-S. Brouhns)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

               —

               Komission 27.3.2009 tekemä Belgian kansallista jakosuunnitelmaa koskeva päätös on kumottava siltä osin kuin päätöksessä evätään päästöoikeuksien myöntäminen tuotantolaitokselle nro 116 vuosina 2008–2012, ja vuosieriin perustuva päästöoikeuksien jako kansallisen jakosuunnitelman liitteen V mukaisesti on sallittava, ja

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii, että kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien vuosia 2008–2012 koskevasta kansallisesta jakosuunnitelmasta, josta Belgia on tehnyt ilmoituksen, 27.3.2009 tehty sellainen komission päätös on kumottava, jolla komissio on evännyt kansallista jakosuunnitelmaa koskevan taulun korjauksen, jolla tuotantolaitokselle nro 116 on myönnetty päästöoikeuksia.
   Kantaja esittää kanteensa tueksi neljä kanneperustetta:

               —

               komission asetuksen (EY) N:o 2216/2004 (1) 44 artikla 2 kohtaa on rikottu siltä osin kuin komissio on vedonnut perusteisiin, jotka eivät sisälly sovellettavaan säännökseen,

               —

               kanteen kohteena olevan päätöksen perusteluvelvollisuus on laiminlyöty, koska perusteluista ei selviä, miltä osin Belgian ”kansallinen päästöoikeuksien jakosuunnitelma” -nimisen taulukon korjaus, joka koskee tuotantolaitosta nro 116, ei perustu kansalliseen kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien jakosuunnitelmaan, josta Belgia on tehnyt ilmoituksen ja jonka komissio on aiemmin hyväksynyt,

               —

               oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita on loukattu siltä osin kuin kanteen kohteena oleva päätös on komission hyväksymän Belgian kansallisen kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien jakosuunnitelman vastainen, ja

               —

               lojaliteettiperiaatetta ja hyvän hallinnon periaatetta on loukattu, koska komissio on tehnyt päätöksen, joka on kuusi kuukautta aikaisemmin tehdyn päätöksen vastainen.

      (1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen 280/2004/EY mukaisesta standardoidusta ja suojatusta rekisterijärjestelmästä 21.12.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 2216/2004 (EUVL L 386, s. 1).


title: Asia T-580/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.4.2015 – Real Express v. SMHV – MIP Metro (real) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Kuviomerkkiä real koskeva hakemus yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat kansalliset kuviomerkit Real ja Real mark — Väitteen hylkääminen — Asetuksen (EY) N:o 2868/95 19 säännön 1 kohta — Asetuksen N:o 2868/95 20 säännön 1 kohta)

text:
               15.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 198/38

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.4.2015 – Real Express v. SMHV – MIP Metro (real)
   (Asia T-580/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Kuviomerkkiä real koskeva hakemus yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat kansalliset kuviomerkit Real ja Real mark - Väitteen hylkääminen - Asetuksen (EY) N:o 2868/95 19 säännön 1 kohta - Asetuksen N:o 2868/95 20 säännön 1 kohta))
   (2015/C 198/52)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Real Express Srl (Bukarest, Romania) (edustaja: asianajaja C. Anitoae)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: M. Rajh ja J. Crespo Carrillo)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Saksa) (edustajat: asianajajat J.-C. Plate ja R. Kaase)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 16.9.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 1519/2012-4), joka liittyy Real Express Srl:n ja MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG:n väliseen väitemenettelyyn

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi osittain puuttuvat, ja koska kanne on selvästi osittain täysin perusteeton.

               2)

               Real Express Srl velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 45, 15.2.2014.


title: Asia C-238/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 3.6.2008 — Google France v. CNRRH, Pierre-Alexis Thonet, Bruno Raboin ja Tiger, joka on Unicis -franchiseoikeuksien saaja

text:
               15.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/27

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 3.6.2008 — Google France v. CNRRH, Pierre-Alexis Thonet, Bruno Raboin ja Tiger, joka on ”Unicis”-franchiseoikeuksien saaja
   (Asia C-238/08)
   (2008/C 209/41)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Cour de cassation, Ranska (kaupallisten ja taloudellisten asioiden jaosto)
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Google France

      Vastaajat: CNRRH, Pierre-Alexis Thonet, Bruno Raboin ja Tiger, joka on ”Unicis”-franchiseoikeuksien saaja
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Loukataanko yksinoikeutta, joka tavaramerkin haltijalle taataan 21.12.1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY (1) 5 artiklassa, sillä, että taloudellinen toimija varaa internetin maksullisella indeksointisopimuksella hakusanan, jota käytettäessä esiin tulee linkki, jossa ehdotetaan vierailemista internetsivuilla, joita tämä taloudellinen toimija ylläpitää tarjotakseen myytäväksi tavaroita tai palveluita, ja jossa hakusanassa toistetaan tai jäljitellään kolmannen osapuolen samoja tai samankaltaisia tavaroita varten rekisteröimää tavaramerkkiä, ilman tämän tavaramerkin haltijan suostumusta?

               2)

               Onko jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 1 kohdan a ja b alakohtaa tulkittava siten, että maksullisen indeksointipalvelun tarjoaja, joka luovuttaa mainostajien käyttöön hakusanoja, joissa toistetaan tai jäljitellään rekisteröityjä tavaramerkkejä, ja järjestää indeksointisopimuksen avulla näiden hakusanojen perusteella toteutettavan sellaisten sponsoroitujen linkkien luomisen ja etuoikeutetun esillepanon, jotka johtavat internetsivuille, joilla tarjotaan myytäväksi tavaroita, jotka ovat samoja tai samankaltaisia kuin rekisteröidyn tavaramerkin kattamat tavarat, käyttää näitä tavaramerkkejä tavalla, joka tavaramerkin haltijalla on oikeus kieltää?

               3)

               Jos tällainen käyttö ei ole käyttöä, joka tavaramerkin haltijalla on oikeus kieltää direktiivin ja (yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun asetuksen N:o 40/94) (2) nojalla, voidaanko katsoa, että maksullisen indeksointipalvelun tarjoaja tarjoaa tietoyhteiskunnan palvelua, jonka yhteydessä palvelun vastaanottajan toimittamia tietoja tallennetaan 8.6.2000 annetun direktiivin 2000/31 (3) 14 artiklassa tarkoitetulla tavalla, siten että palvelun tarjoajan vastuu ei voi syntyä ennen kuin tavaramerkin haltija on ilmoittanut sille, että mainostaja käyttää merkkiä lainvastaisella tavalla?

      (1)  Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annettu ensimmäinen neuvoston direktiivi 89/104/ETY (EYVL 1989, L 40, s. 1).

      (2)  EYVL 194, L 11, s. 1.

      (3)  Tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/31/EY (”Direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä”) (EYVL L 178, s. 1).


title: Asia T-358/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 4.7.2008 — Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans v. komissio (Kumoamiskanne — Päätös, jolla EY 81 artiklan rikkominen todetaan — Kanne, jonka on tehnyt sellainen yritys, joka mainitaan päätöksen perusteluissa ja jolle päätöstä ei ole osoitettu — Oikeussuojan tarve puuttuu — Tutkimatta jättäminen)

text:
               30.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/42

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 4.7.2008 — Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans v. komissio
   (Asia T-358/06) (1)

   (Kumoamiskanne - Päätös, jolla EY 81 artiklan rikkominen todetaan - Kanne, jonka on tehnyt sellainen yritys, joka mainitaan päätöksen perusteluissa ja jolle päätöstä ei ole osoitettu - Oikeussuojan tarve puuttuu - Tutkimatta jättäminen)
   (2008/C 223/71)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans BV (Rosmalen, Alankomaat) (edustajat: asianajajat M. Smeets ja A. Van den Oord)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: A. Bouquet ja A. Nijenhuis, avustajinaan asianajajat F. Wijckmans, F. Tuytschaever ja L. Gyselen)
   Oikeudenkäynnin kohde
   EY 81 artiklan mukaisesta menettelystä 13.9.2006 tehdyn komission päätöksen (asia COMP/F/38.456 — Bitumi (Alankomaat)) kumoaminen ja toissijaisesti Heijmans NV:lle ja Heijmans Infrastructuur BV:lle määrätyn sakon määrän alentaminen
   Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Wegenbouwmaatschappij J. Heijmans BV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 20, 27.1.2007.


title: Asia C-274/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 14.2.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 56 artikla — Kansallinen säännös, jossa rajoitetaan osakkeenomistajien äänioikeutta energia-alan yrityksissä — Julkisiin elimiin sovellettava rajoitus)

text:
               29.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 79/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 14.2.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-274/06) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - EY 56 artikla - Kansallinen säännös, jossa rajoitetaan osakkeenomistajien äänioikeutta energia-alan yrityksissä - Julkisiin elimiin sovellettava rajoitus)
   (2008/C 79/06)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: H. Støvlbæk ja R. Vidal Puig)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: N. Díaz Abad)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 56 artiklan rikkominen — Kansallinen säännös, jossa säädetään tietyissä tapauksissa äänioikeuden rajoituksista energia-alan yrityksissä
   Tuomiolauselma

               1)

               Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut EY 56 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa verotuksellisista, hallinnollisista ja sosiaalisista toimenpiteistä 29.12.1999 annetun lain 55/1999 27. lisäsäännöksen, sellaisena kuin siitä on säädetty 30.12.2003 annetun lain 94 §:ssä, kaltaisia toimenpiteitä, joilla rajoitetaan julkisten elinten hallussa oleviin osakkeisiin liittyvää äänioikeutta espanjalaisissa energia-alan yrityksissä.

               2)

               Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 212, 2.9.2006.


title: Asia C-196/13: Kanne 16.4.2013 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta

text:
               20.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 207/9

         Kanne 16.4.2013 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-196/13)
   2013/C 207/16
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Alcover San Pedro ja D. Recchia)

      Vastaaja: Italian tasavalta

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               toteaa, että koska Italian tasavalta ei ole toteuttanut asiassa C-135/05, 26.4.2005 annetun tuomion — jossa todettiin, että Italian tasavalta oli jättänyt noudattamatta direktiivin 75/442/ETY (1), sellaisena kuin se on direktiivillä 91/156/ETY (2) muutettuna, 4, 8 ja 9 artiklan, 12.12.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY (3) 2 artiklan 1 kohdan ja 26.4.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/31/EY (4) 14 artiklan a–c alakohdan mukaisia velvoitteitaan — täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä, se on jättänyt noudattamatta SEUT 260 artiklan 1 mukaisia velvoitteitaan.

               —

               velvoittaa Italian tasavallan maksamaan komissiolle 256 819,2 euron suuruisen sakon kultakin päivältä, jolla asiassa C-135/05 annetun tuomion täytäntöönpano viivästyy nyt vireille pannussa asiassa annettavan tuomion julistamispäivästä asiassa C-135/05 annetun tuomion täytäntöönpanoon saakka.

               —

               velvoittaa Italian tasavallan maksamaan komissiolle kiinteämääräisen hyvityksen, jonka määrä saadaan kertomalla 28 089,6 euron suuruinen summa niiden päivien lukumäärällä, joilla jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen jatkuu asiassa C-135/05 annetun tuomion julistamispäivästä nyt vireille pannussa asiassa annettavan tuomion julistamispäivään saakka.

               —

               velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on direktiivillä 91/156/ETY muutettuna, 4, 8 ja 9 artiklan ja vaarallisista jätteistä annetun direktiivin 91/689/ETY 2 artiklan 1 kohdan rikkomisen osalta komissio esittää, että Italian viranomaisten toimittamien tietojen mukaan Italian valtion alueella on edelleen käytössä 218 laitonta kaatopaikkaa, jotka sijaitsevat eri puolilla Italiaa. Nämä 218 laitonta kaatopaikkaa ovat niihin liittyvien väärinkäytösten vuoksi edellä mainittujen säännösten vastaisia.
   Kaatopaikoista annetun direktiivin 1999/31/EY 14 artikla a–c alakohdan rikkomisen osalta komissio toteaa, että Italian viranomaisten toimittamisen tietojen mukaan kaatopaikan kunnostussuunnitelmia ei ole esitetty eikä hyväksytty viiden eri kaatopaikan osalta eikä toimivaltainen viranomainen ole tästä huolimatta sulkenut niitä vastoin edellä mainittuja säännöksiä.
   Vaadittu seuraamus (uhkasakko ja kiinteämääräinen hyvitys) on oikeassa suhteessa rikkomisen vakavuuteen ja kestoon, koska näin voidaan turvata seuraamuksen pelotevaikutuksen tehokkuus.

      (1)  Jätteistä 15.7.1975 annettu neuvoston direktiivi 75/442/ETY (EYVL L 194, s. 39).

      (2)  Jätteistä annetun direktiivin 75/442/ETY muuttamisesta 18.3.1991 annettu direktiivi 91/156/ETY (EYVL L 78, s. 32).

      (3)  Vaarallisista jätteistä 12.12.1991 annettu neuvoston direktiivi 91/689/ETY (EYVL L 377, s. 20).

      (4)  Kaatopaikoista 26.4.1999 annettu neuvoston direktiivi 1999/31/EY (EYVL L 182, s. 1).


title: Asia T-223/11: Kanne 20.4.2011 — Siemens v. komissio

text:
               2.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 194/17

         Kanne 20.4.2011 — Siemens v. komissio
   (Asia T-223/11)
   2011/C 194/27
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Siemens AG (München, Saksa) (edustajat: asianajajat J. Risse, R. Harbst ja H. Haller)

      Vastaaja: Euroopan atominenergiayhteisö, jota edustaa Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan kantajalle 16 114, 147 euroa lisättynä 20.4.2011 alkaen korolla, joka on 8 prosenttia Saksan peruskorkoa suurempi, ja

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan kantajalle kaikki asianajajien palkkiot ja muut kulut, joita sille on aiheutunut tästä oikeudenkäynnistä.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että kantajalla on vastaajan kanssa tehdyn sopimuksen nojalla oikeus vaatia korvausta aiheutuneista lisäkuluista.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että toissijaisesti tällainen kulukorvaus tulisi maksaa sopimukseen sovellettavan Saksan lainsäädännön, tarkemmin sanottuna Saksan siviililain (BGB) 313 §:n mukaisesti.


title: Oikaistaan virallisessa lehdessä julkaistu tiedonanto asiassa T-161/17 (EUVL C 151, 15.5.2017)

text:
               17.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 231/57

         Oikaistaan virallisessa lehdessä julkaistu tiedonanto asiassa T-161/17
   (
         Euroopan unionin virallinen lehti C 151, 15. toukokuuta 2017
      )
   (2017/C 231/74)
   Asiassa T-161/17 Le Pen v. parlamentti julkaistu tiedonanto oikaistaan seuraavasti:

      Kanne 11.3.2017 – Le Pen v. parlamentti
      (Asia T-161/17)
      (2017/C 151/49)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Marion Le Pen (Saint Cloud, Ranska) (edustaja: asianajajat M. Ceccaldi ja J.–P. Le Moigne)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Euroopan parlamentin pääsihteerin 6.1.2017 tekemän päätöksen joka tehtiin ”Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen soveltamisohjeista”19.5. ja 9.7.2008 tehdyn Euroopan parlamentin puhemiehistön päätöksen 2009/C 159/01, sellaisena kuin se on muutettuna, 33, 43, 62, 67 ja 68 artiklan nojalla ja jossa todetaan, että kantajaan kohdistuu 41 554 euron suuruinen saatava parlamentin jäsenten avustajiin liittyvinä aiheettomasti maksettuina määrinä, perustellaan saatavan takaisinperintä ja määrätään toimivaltaiselle tulojen ja menojen hyväksyjälle tehtäväksi periä tämä summa takaisin soveltamisohjeiden 68 artiklan nojalla ja varainhoitoasetuksen 66, 78, 79 ja 80 artiklan nojalla,

                  —

                  kumoamaan 11.1.2017 päivätyn veloitusilmoituksen nro 2017–22, jossa kantajalle ilmoitettiin, että häneen kohdistuva 41 554 euron suuruinen saatava oli todettu 6.1.2017 päivätyllä pääsihteerin päätöksellä, joka koski parlamentin jäsenten avustajiin liittyvien aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperintää soveltamisohjeiden 68 artiklan ja varainhoitoasetuksen 78, 79 ja 80 artiklan nojalla,

                  —

                  velvoittamaan Euroopan parlamentin korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut,

                  —

                  velvoittamaan Euroopan parlamentin maksamaan Le Penille korvattavina oikeudenkäyntikuluina 50 000 euroa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisia toimia rasittavat toimivalta- ja muotovirheet. Kanneperusteessa on viisi osaa.

                              —

                              Ensimmäinen osa, jonka mukaan toimivalta parlamentin jäseniä koskevien varainhoidollisten päätösten tekemiseen kuuluu Euroopan parlamentin puhemiehistölle eikä pääsihteerille.

                              —

                              Toinen osa, jonka mukaan Euroopan parlamentin puhemiehistö ei voi muuttaa toimivaltansa luonnetta ja laajuutta. Pääsihteerillä ei ole minkäänlaista parlamentin puhemiehistön puheenjohtajan myöntämää pysyvää valtuutusta, jonka nojalla hänellä olisi toimivalta tehdä riidanalaiset päätökset ja antaa ne tiedoksi siltä osin kuin kyse on parlamentin jäsentä koskevien varainhoidollisten kysymysten ratkaisemisesta.

                              —

                              Kolmas osa, jonka mukaan riidanalaisten päätösten perustelut ovat puutteelliset, ja ne ovat luonteeltaan mielivaltaisia.

                              —

                              Neljäs osa, joka koskee olennaisten menettelymääräysten rikkomista.

                              —

                              Viides osa, jonka mukaan Euroopan parlamentin pääsihteeri ei arvioinut asiakirja-aineistoa henkilökohtaisesti.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisia toimia rasittavat oikeudelliset virheet, asiavirheet ja harkintavallan väärinkäyttö. Kanneperusteessa on kuusi osaa.

                              —

                              Ensimmäinen osa, joka koskee luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteiden loukkaamista.

                              —

                              Toinen osa, joka koskee riidanalaisten toimien tueksi esitettyjen tosiseikkojen paikkansapitämättömyyttä.

                              —

                              Kolmas osa, jonka mukaan riidanalaisia toimia toteutettaessa on syyllistytty harkintavallan väärinkäyttöön.

                              —

                              Neljäs osa, jonka mukaan riidanalaisia toimia toteutettaessa on kierretty menettelysäännöksiä.

                              —

                              Viides osa, jonka mukaan riidanalaiset toimet ovat syrjiviä ja niitä rasittaa fumus persecutionis.

                              —

                              Kuudes osa, jonka mukaan OLAF ei ole riippumaton elin.


title: Asia T-317/15: Kanne 18.6.2015 – Italia v. komissio

text:
               3.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 254/21

         Kanne 18.6.2015 – Italia v. komissio
   (Asia T-317/15)
   (2015/C 254/24)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamiehet: avvocato dello Stato P. Gentili ja G. Palmieri)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan kilpailuilmoituksen EPSOAD/302/15 – Hallintovirkamiehet tilintarkastuksen alalla (AD 5)

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat, joihin on vedottu asiassa T-17/15, Italian tasavalta vastaan komissio (EUVL 2015, C 81, s. 27).


title: Asia T-112/07: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2011 — Hitachi ym. v. komissio (Kilpailu — Kartellit — Kaasueristeisiä kytkinlaitteita koskevien hankkeiden markkinat — Päätös, jolla todetaan EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkominen — Markkinoiden jakaminen — Puolustautumisoikeudet — Näyttö kilpailusääntöjen rikkomisesta — Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen — Sakot — Kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuus ja kesto — Ehkäisevä vaikutus — Yhteistyö)

text:
               27.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 252/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2011 — Hitachi ym. v. komissio
   (Asia T-112/07) (1)

   (Kilpailu - Kartellit - Kaasueristeisiä kytkinlaitteita koskevien hankkeiden markkinat - Päätös, jolla todetaan EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkominen - Markkinoiden jakaminen - Puolustautumisoikeudet - Näyttö kilpailusääntöjen rikkomisesta - Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen - Sakot - Kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuus ja kesto - Ehkäisevä vaikutus - Yhteistyö)
   2011/C 252/70
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Hitachi Ltd (Tokio, Japani), Hitachi Europe Ltd (Maidenhead, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Japan AE Power Systems Corp. (Tokio) (edustajat: solicitor M. Reynolds, solicitor P. Mansfield, solicitor B. Roy, asianajaja D. Arts, N. Green, QC, ja barrister S. Singla)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi F. Arbault, sitten X. Lewis, sitten P. Van Nuffel ja J. Bourke ja lopuksi P. Van Nuffel, N. Khan ja F. Ronkes Agerbeek, avustajanaan barrister J. Holmes)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ensisijaisesti vaatimus kumota EY 81 artiklan ja ETA 53 artiklan mukaisesta menettelystä 24.1.2007 tehty komission päätös C(2006) 6762 lopullinen (asia COMP/F/38.899 — Kaasueristeiset kytkinlaitteet) siltä osin kuin se koskee kantajia ja vaatimus kumota niille määrätyt sakot, toissijaisesti vaatimus kumota mainitun päätöksen 2 artikla siltä osin kuin se koskee kantajia ja edelleen toissijaisesti vaatimus kumota kantajille määrätyt sakot tai alentaa niitä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantajat velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 129, 9.6.2007.


title: Asia C-48/10: Kanne 28.1.2010 — Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta

text:
               17.4.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 100/24

         Kanne 28.1.2010 — Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-48/10)
   2010/C 100/35
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamies: A. Alcover San Pedro)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 15.1.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/1/EY (1) (IPPC-direktiivi) 5 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jotta viranomaiset valvovat 6 ja 8 artiklan mukaisesti annettujen lupien avulla tai ehtoja asianmukaisesti uudelleen tarkistamalla ja tarpeellisesti ajanmukaistamalla, että olemassa olevat laitokset toimivat 3, 7, 9, 10 ja 13 artiklan sekä 14 artiklan a ja b alakohdan sekä 15 artiklan 2 kohdan vaatimusten mukaisesti viimeistään 30.10.2007, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden yhteisön erityissäännösten soveltamista.

               —

               Espanjan kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Direktiivin 2008/1/EY 5 artiklan 1 kohdan mukaan määräaika olemassa olevien laitosten mukauttamiseksi IPPC-direktiivin vaatimuksiin yhdennettyjen ympäristölupien myöntämisen avulla päättyi 30.10.2007.
   Tuon päivän jälkeen useat olemassa olevat laitokset jatkoivat toimintaansa Espanjassa ilman kyseistä lupaa. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn aloittamisesta lähtien ympäristölupien myöntämistä koskevaa menettelyä on nopeutettu, mutta tästä huolimatta tätä rikkomista ei ole lopetettu perusteltua lausuntoa varten asetetussa määräajassa eikä komission käytettävissä olevien tietojen mukaan tähän päivään mennessä. Kansallisten viranomaisten perusteltuun lausuntoon antamassa vastauksessa ilmoittamien tietojen mukaan direktiivin 5 artiklan 1 kohdan mukaisten velvoitteiden noudattamista varten varatun määräajan päättyessä 533 olemassa olevaa laitosta jatkoivat toimintaansa ilman IPPC-direktiivissä edellytettyä ennakkolupaa.
   Näissä olosuhteissa on ilmeistä, että Espanjan kuningaskunta jatkaa kyseisen säännöksen mukaisten velvoitteiden noudattamatta jättämistä.

      (1)  EUVL L 24, s. 8


title: Asia C-116/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luxemburg) on esittänyt 3.3.2010 — État du Grand-Duché de Luxembourg ja Administration de l’enregistrement et des domaines v. Pierre Feltgen (Bacino Charter Company SA:n konkurssipesän pesänhoitaja) ja Bacino Charter Company SA

text:
               1.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/33

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg (Luxemburg) on esittänyt 3.3.2010 — État du Grand-Duché de Luxembourg ja Administration de l’enregistrement et des domaines v. Pierre Feltgen (Bacino Charter Company SA:n konkurssipesän pesänhoitaja) ja Bacino Charter Company SA
   (Asia C-116/10)
   2010/C 113/52
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: État du Grand-Duché de Luxembourg ja Administration de l’enregistrement et des domaines

      Vastaajat: Pierre Feltgen (Bacino Charter Company SA:n konkurssipesän pesänhoitaja) ja Bacino Charter Company SA

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Voidaanko palvelut, jotka aluksen omistaja suorittaa antamalla aluksen vastiketta vastaan miehistöineen luonnollisten henkilöiden käytettäväksi tällaisten asiakkaiden avomerellä tekemiä huvimatkoja varten, vapauttaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (1) 15 artiklan 5 alakohdan nojalla arvonlisäverosta, jos palvelusuoritusten katsotaan muodostuvan sekä aluksen vuokraamisesta että kuljetuspalvelusta?

      (1)  EYVL L 145, s. 1.