title: John Carvel ja Guardian Newspapers Limitedin 6.2.1996 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne (Asia T-19/96)

text:
N:o C 133/24             FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       4.5.96
rajoitetun sitoumuksen olemassaolo ei saanut vaikuttaa                 John Carvel ja Guardian Newspapers Limitedin 6.2.1996
haitallisesti tilan osan luovutuksen saajan mahdollisuuteen               Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne
tuottaa asianmukainen määrä maitoa tällä maatilalla jopa                                        ( Asia T-19/96 )
kymmenen vuotta mainitun ajanjakson päättymisestä .
                                                                                ( 96/C 133/56 )
Tuottajien SLOM III-ryhmä on selvästi määritelty. Yhteisön
lainsäädännössä vahvistetaan, että niitä tuottajia, jotka ovat                        (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
pitäneet koko tilan hallussaan kaupan pitämisestä luopu
missitoumuksensa voimassaoloajan, ja niitä, jotka ovat
luovuttaneet osan tilasta, on kohdeltava eri tavalla ja että          John Carvel ja Guardian Newspapers Limited ovat nosta
näiden on katsottava olevan kaksi eri ryhmää SLOM-etuja                neet 6.2.1996 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeu
myönnettäessä; yhteisön viranomaisten on samoin oltava                 sasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin
tietoisia siitä , että tätä tilan osan luovuttajien ryhmää vastaa      neuvostoa vastaan . Kantajan asiamiehinä ovat Onno W.
erillinen tilan osan luovutuksen saajien ryhmä .                       Brouwer ja Frédéric P. Louis, prosessiosoite Luxemburgissa
                                                                       asianajotoimisto Marc Loesch, 11 rue Goethe .
Kantaja väittää lopuksi, että kun neuvosto ja komissio eivät
olleet ottaneet SLOM III-kiintiötä käyttöön ennen vuotta               Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio
1993 , ne olivat loukanneet hänen perusteltua luottamus               istuin
taan siihen, että hän voisi jatkaa maidontuotantoa sen
jälkeen, kun kaupan pitämisestä luopumissitoumus, jota
hän     oli  suostunut          noudattamaan,  lakkasi  olemasta
                                                                      — kumoaa neuvoston päätöksen, jolla neuvosto kieltäytyi
voimassa .
                                                                           antamasta tietoja oikeus- ja sisäasioita käsittelevän
                                                                           neuvoston 29 . ja 30.11.1993 pitämässä istunnossa
                                                                           tekemistä päätöksistä ;
                                                                      — velvoittaa neuvoston korvaamaan kantajien oikeuden
                                                                           käyntikulut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
                                                                           työjärjestyksen 87 artiklan mukaisesti .
Donald George Gagen ja David John Gagen 26.1.1996
Euroopan unionin neuvostoa ja Euroopan yhteisöjen                      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
              komissiota vastaan nostama kanne
                            ( Asia T-11/96 )                          Samat kantajat kuin asiassa T-194/94 , jossa ensimmäisen
                              ( 96/C 133/55 )                         oikeusasteen tuomioistuin antoi tuomion 19.10.1 995 , ovat
                                                                      nostaneet kanteen sen neuvoston päätöksen kumoamiseksi,
                                                                      joka sisältyy neuvoston 27.1 1.1995 päivättyyn kirjeeseen ja
                  (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                     jolla neuvosto kieltäytyi toimittamasta kantajille niitä
                                                                      päätöksiä, jotka oikeus- ja sisäasioita käsittelevä neuvosto
Donald George Gage ja David John Gage ovat nostaneet                  teki 29 . ja 30.11.1993 pitämässään istunnossa .
26.1.1996 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin neuvostoa ja                Edellä mainitussa tuomiossa ensimmäisen oikeusasteen
Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan . Kantajien edusta            tuomioistuin katsoi, että kun vastaaja oli kieltäytynyt
jat ovat Alan Maclean ja Joanne Keddie, Dawson & Co, 2                lähettämästä kantajille oikeus- ja sisäasioita käsittelevän
New Square, Lincoln's Inn, Lontoo WC2A 3RZ, Eng                      neuvoston istuntoa ja maatalousasioita käsittelevän neuvos
lanti .                                                               ton istuntoa koskevia asiakirjoja, se ei ollut punninnut
                                                                      keskenään sitä intressiä , joka sillä on asiakirjojen säilyttä
                                                                      miseen luottamuksellisina, jotta neuvoston päätöksenteon
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio              luottamuksellisuus turvattaisiin, ja sitä intressiä, joka kan
istuin
                                                                      tajilla on tietojen saamiseen kyseisistä asiakirjoista . Nyt
                                                                      käsiteltävänä oleva riidanalainen päätös on tehty kyseisen
— velvoittaa neuvoston ja/tai komission suorittamaan                  tuomion noudattamiseksi .
    vahingonkorvausta kanteeseen liitetyn D. R. Gassonin
    selvityksen mukaisesti ; ja
                                                                      Kantajat väittävät ensiksi, että päätöksellä, joka sisältyy
                                                                      27.11.1995 päivättyyn kirjeeseen, on rikottu neuvoston
— velvoittaa neuvoston ja/tai komission korvaamaan                    päätöstä 93/73 l/EY, koska neuvosto on vastoin tätä
    oikeudenkäyntikulut.                                              päätöstä, jossa määrätään asiakirjoja koskevasta
                                                                      tietojensaantioikeudesta, lähettänyt kantajille lehdistötie
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                   dotteen, jossa on luettelo oikeus- ja sisäasioita käsittelevän
                                                                      neuvoston 29 . ja 30.11.1993 pitämässä istunnossa teke
                                                                      mistä päätöksistä , eikä siten ole lähettänyt kantajille
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
                                                                      niitä asiakirjoja , joista ne halusivat tietoja .
kuin asiassa T- 1 0/96 , Benjamin Laurence Lay, esitetyt.
                                                                      Toisena kumoamisperusteena kantajat esittävät, että neu
                                                                      vosto ei ole perustellut mitenkään päätöstään ja että se on
 ---pagebreak--- 4.5.96                 H                       Euroopan yhteisojen virallinen lehti                                N:o C 133/25
siten rikkonut neuvoston päätöksen 93/73 l /EY 7 artiklan          Kantaja väittää, että koska hänen sijastaan nimitettiin
3 kohtaa ja EY:n perustamissopimuksen 190 artiklaa .               henkilöstösääntöjen 7 artiklan vastaisesti sellainen hakija ,
                                                                   joka ei täyttänyt erityisiä tietoja ja kokemusta koskevia
                                                                   vähimmäisedellytyksiä , kyseinen nimitys ei ole yksikön
                                                                   edun mukainen . Näin ollen tähän nimitykseen sisältyy
                                                                   väistämättä harkintavallan väärinkäyttöä .
                                                                   Lisäksi on todettava, että luottamuksensuojan periaatetta
Antonio Gianninin 21.2.1996 Euroopan yhteisöjen komis             on loukattu, koska komission yleisestä käytännöstä poike
                  siota vastaan nostama kanne
                                                                   ten täytettävänä olleen toimen kuvauksessa oli merkittävä
                         (Asia T-21/96 )                           puute; lähes kaikista komission julkaisemista toimia koske
                          ( 96/C 133/57 )                          vista tavanomaisista kuvailuista poiketen suoritettavia teh
                                                                   täviä ei ollut mainittu millään tavoin, eikä liioin näihin
                                                                   tehtäviin liittyviä tietoja ja kokemusta koskevia pätevyys
                 (Oikeudenkàyntikieli: ranska)                     vaatimuksia . Tämän vuoksi esillä olevassa asiassa komis
                                                                   sion menettely ei ole sopusoinnussa avointa tointa koskevan
Antonio Giannini, Bryssel, on nostanut 21.2.1996 Euroo            ilmoituksen tavoitteen — kyseiseen toimeen hakijoilta
pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa           vaadittujen edellytysten ilmoittaminen seikkaperäisesti asi
kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan           anomaisille henkilöille — eikä sen periaatteen kanssa , jonka
edustajina ovat asianajajat Marc Dallemagne ja Carlo               mukaan virkamiehen on voitava luottaa hallintoviranomai
Locchi, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa asianajo         sen vakiintuneeseen käytäntöön .
toimisto Jeannot Biver, côte d'Eich 7.
                                                                   Kantaja vetoaa lopuksi esillä olevassa asiassa ilmeiseen
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen           harkintavirheeseen, joka ilmenee siten, ettei henkilöstö
tuomioistuin                                                       sääntöjen 4 artiklan, 29 artiklan 1 kohdan ja 45 artiklan
                                                                   määräyksiä sekä avointa tointa koskevan ilmoituksen sana
— kumoaa komission päätöksen, jolla kantajan tointa                muotoa ole otettu huomioon . Tutkittaessa hyväksytyn
    KOM/151 /94 koskeva hakemus on hylätty ja joka on              hakijan ansioita havaitaan, ettei hän täytä niitä pätevyyttä
                                                                   koskevia vähimmäisedellyltyksiä, jotka on mainittu avointa
    annettu kantajalle tiedoksi 28.4.1995 ;
                                                                   tointa koskevassa ilmoituksessa . Kyseisellä henkilöllä ei ole
                                                                   minkäänlaista kokemusta tekstiilialan kansainvälisten sopi
— kumoaa kantajalle 3.5.1995 tiedoksiannetun vastaajan             musten neuvottelusta ja hallinnosta . Hänellä ei ole myös
    päätöksen, jolla muu hakija on nimitetty yksikön               kään tälle yksikölle annettujen tehtävien suorittamisessa
     " Tekstiilialan sopimusten neuvottelu ja hallinto; jalki     tarvittavia tietoja . Näin ollen nimittävä viranomainen ei ole
    neet; muut " (pääosasto I/D/1 ) päälliköksi palkkaluok         noudattanut mainitussa avointa tointa koskevassa ilmoi
     kaan A3 avointa tointa koskevan ilmoituksen KOM/
                                                                    tuksessa määriteltyjä edellytyksiä .
     151 /94 perusteella;
— kumoaa kantajalle 23.11.1995 tiedoksiannetun päätök
     sen, jolla kantajan 25.7.1995 tekemä valitus on
     hylätty;
— velvoittaa vastaajan suorittamaan kantajalle 5 000 ecua           Elsa De Persion 27.2.1996 Euroopan yhteisöjen komissiota
     korvauksena hänen kärsimästään aineettomasta vahin                                vastaan nostama kanne
     gosta; kantaja varaa itselleen oikeuden nostaa tai alentaa
     tätä määrää oikeudenkäynnin aikana ;                                                   ( Asia T-23/96 )
                                                                                ( 96/C 133/58 )
 — velvoittaa vastaajan suorittamaan kantajalle 15 000
     ecua korvauksena hänen kärsimästään taloudellisesta
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
     vahingosta; kantaja varaa itselleen oikeuden nostaa tai
     alentaa tätä määrää oikeudenkäynnin aikana ;
                                                                    Euroopan yhteisöjen komission virkamies Elsa De Persio,
 — velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyn             kotipaikka Bryssel, edustajinaan asianajajat Giovanni
     tikulut .                                                       Petroni ja Franco Giampietro, Rooma , prosessiosoite
                                                                     Luxemburgissa asianajotoimisto Gilles Bounéou, 15 avenue
                                                                     du Bois, on nostanut 27.2.1996 Euroopan yhteisöjen
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                 ensimmäisen      oikeusasteen     tuomioistuimessa  kanteen
                                                                     Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan .
 Kantaja , joka on palkkaluokkassa A4 oleva komission
 virkamies, on riitauttanut sen, että hänen hakemuksensa
 yksikön "Tekstiilialan sopimusten neuvottelu ja hallinto;           Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen , tuomio
 jalkineet; muut " ( pääosasto I/D/l ) päällikön toimeen palk       istuin
 kaluokassa A3 on hylätty, erityisesti ottaen huomioon
 avointa tointa koskevan ilmoituksen, jonka perusteella              — toteaa lainvastaiseksi päätöksen, jolla kantaja vapautet
 kyseinen toimi on täytetty.                                             tiin tehtävistään, ja sen painostuksen ja uhkailun, jolla


title: Asia C-520/09 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 29.9.2011 — Arkema SA v. Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — EY 81 artikla ja ETA-sopimuksen 53 artikla — Monokloorietikkahapon eurooppalaiset markkinat — Säännöt, jotka koskevat emoyhtiön joutumista vastuuseen tytäryhtiön kilpailunvastaisista menettelytavoista — Olettama, jonka mukaan emoyhtiö todellisuudessa käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa tytäryhtiössä — Perusteluvelvollisuus)

text:
               19.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 340/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 29.9.2011 — Arkema SA v. Euroopan komissio
   (Asia C-520/09 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - EY 81 artikla ja ETA-sopimuksen 53 artikla - Monokloorietikkahapon eurooppalaiset markkinat - Säännöt, jotka koskevat emoyhtiön joutumista vastuuseen tytäryhtiön kilpailunvastaisista menettelytavoista - Olettama, jonka mukaan emoyhtiö todellisuudessa käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa tytäryhtiössä - Perusteluvelvollisuus)
   2011/C 340/02
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Arkema SA (edustaja: asianajaja M. Debroux,)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Bouquet ja F. Castillo de la Torre)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-168/05, Arkema vastaan komissio, 30.9.2009 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi valittajan kanteen, jossa vaadittiin ensisijaisesti monokloorietikkahapon markkinoita koskevaan kartelliin liittyvän EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 19.1.2005 tehdyn komission päätöksen K(2004) 4876 (lopullinen) kumoamista ja toissijaisesti valittajalle määrätyn sakon määrän alentamista — Sääntöjen, jotka koskevat emoyhtiön joutumista vastuuseen tytäryhtiön kilpailunvastaisista menettelytavoista, noudattamatta jättäminen — Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden loukkaaminen — Sakkojen määrän laskennasta annettujen suuntaviivojen noudattamatta jättäminen

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Arkema SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 37, 13.2.2010.


title: Asia T-195/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 23.9.2008 — Lafarge Cement v. komissio (Kumoamiskanne — Direktiivi 2003/87/EY — Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä — Puolan ilmoittama päästöjen kansallinen jakosuunnitelma vuosien 2008 ja 2012 väliselle ajalle — Komission päätös olla esittämättä väitteitä tiettyjen ehtojen osalta — Jäsenvaltioiden toimivalta jakaa itsenäisesti päästöoikeudet — Toimi ei koske kantajaa suoraan — Tutkimatta jättäminen)

text:
               22.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/36

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 23.9.2008 — Lafarge Cement v. komissio
   (Asia T-195/07) (1)

   (Kumoamiskanne - Direktiivi 2003/87/EY - Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä - Puolan ilmoittama päästöjen kansallinen jakosuunnitelma vuosien 2008 ja 2012 väliselle ajalle - Komission päätös olla esittämättä väitteitä tiettyjen ehtojen osalta - Jäsenvaltioiden toimivalta jakaa itsenäisesti päästöoikeudet - Toimi ei koske kantajaa suoraan - Tutkimatta jättäminen)
   (2008/C 301/61)
   Oikeudenkäyntikieli: puola
   Asianosaiset

      Kantaja: Lafarge Cement S.A. (Małogoszcz, Puola) (edustajat: asianajajat P. K. Rosiak ja F. Puel)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: U. Wölker ja K. Herrmann)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kumoamiskanne kasvihuonekaasujen päästöjen kansallisesta jakosuunnitelmasta, jonka Puolan tasavalta oli ilmoittanut vuosien 2008 ja 2012 väliselle ajalle kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY (EUVL L 275, s. 32) mukaisesti, 26.3.2007 tehdystä komission päätöksestä K(2007) 1295 lopullinen
   Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Lafarge Cement S.A. vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 170, 21.7.2007.


title: Asia T-126/04: Willem Gorisin 24.3.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               30.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/50

         Willem Gorisin 24.3.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-126/04)
   (2004/C 118/107)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Willem Goris, kotipaikka Strassen (Luxemburg), on nostanut 24.3.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Nicolas Lhoëst, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaati, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               —

               kumoaa nimittävän viranomaisen 5.5.2003 tekemän päätöksen sikäli, kuin siinä:

                           —

                           ei luokiteltu kantajaa palvelukseenoton yhteydessä palkkaluokkaan B4, palkkatasoon 3;

                           —

                           ei vahvistettu kantajalle uutta palkkaluokkaa aikaistamalla hänen ylennystään palkkaluokkaan B3 ja myöntämällä tarvittaessa ylennys palkkaluokkaan B2;

                           —

                           rajoitettiin uuteen palkkaluokkaan luokittelemista koskevan päätöksen voimaantulo taloudellisten vaikutusten osalta alkamaan 5.10.1995.

               —

               tarvittaessa kumoaa nimittävän viranomaisen 14.12.2003 tekemän implisiittisen päätöksen, jolla hylättiin kantajan valitus (R/487/03);

               —

               velvoittaa vastaaja suorittamaan kiinteän korvauksen, jonka määrä on toistaiseksi 125 000 euroa, mikäli kantajalle ei ole mahdollista vahvistaa uutta palkkaluokkaa;

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja, joka on palvelukseenoton yhteydessä syyskuussa 1994 luokiteltu palkkaluokkaan B5, palkkatasoon 3, riitauttaa nyt esillä olevassa asiassa ensinnäkin nimittävän viranomaisen uudelleen arvioinnin yhteydessä tekemän päätöksen luokitella kantaja palkkaluokkaan B4, palkkatasoon 2, eikä palkkaluokkaan B4, palkkatasoon 3, ja toiseksi päätöksen olla vahvistamatta kantajalle uutta palkkaluokkaa sekä kolmanneksi päätöksen rajoittaa uuteen palkkaluokkaan luokittelemista koskevan päätöksen voimaantulo alkamaan 5.10.1995.
   Oikeudelliset perusteet ovat samat kuin asiassa T-125/04, Rousseaux vastaan komissio esitetyt perusteet.


title: Asia C-32/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 30.11.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Ympäristö — Direktiivi 2000/60/EY — Täytäntöönpanotoimenpiteistä ei ole ilmoitettu — Velvollisuutta antaa kansallinen puitelainsäädäntö ei ole — 2 artiklan ja 7 artiklan 2 kohdan ja 14 artiklan puutteellinen täytäntöönpano tai täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/7

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 30.11.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-32/05) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Ympäristö - Direktiivi 2000/60/EY - Täytäntöönpanotoimenpiteistä ei ole ilmoitettu - Velvollisuutta antaa kansallinen puitelainsäädäntö ei ole - 2 artiklan ja 7 artiklan 2 kohdan ja 14 artiklan puutteellinen täytäntöönpano tai täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2006/C 331/11)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: S. Pardo Quintillán ja J. Hottiaux)

      Vastaaja: Luxemburgin suurherttuakunta (asiamies: S. Schreiner, avustajanaan asianajaja P. Kinsch)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Yhteisön vesipolitiikan puitteista 23 päivänä lokakuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY (EYVL L 327, s. 1) mukaisten tarpeellisten säännösten antamatta jättäminen
   Tuomiolauselma

               1)

               Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut yhteisön vesipolitiikan puitteista 23.10.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY 24 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole ilmoittanut Euroopan yhteisöjen komissiolle tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, lukuun ottamatta velvoitteitaan, jotka koskevat tämän direktiivin 3 artiklaa.

               2)

               Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut direktiivin 2000/60 24 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa tämän direktiivin 2 artiklan ja 7 artiklan 2 kohdan sekä 14 artiklan noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               3)

               Kanne hylätään muilta osin.

               4)

               Euroopan yhteisöjen komissio ja Luxemburgin suurherttuakunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 82, 2.4.2005.


title: Asia C-200/08: Kanne 15.5.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta

text:
               5.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/28

         Kanne 15.5.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-200/08)
   (2008/C 171/43)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: A. Bordes ja H. Støvlbæk)

      Vastaaja: Ranskan tasavalta
   Vaatimukset

               —

               on todettava, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 39, 43 ja 49 artiklan eikä direktiivin 92/51/ETY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se on evännyt saksalaisilta ja brittiläisiltä lumilautailun opettajilta oikeuden opettaa yksinomaan tätä lajia Ranskassa ja koska se ei mainitse 4.5.1995 tehdyssä muutetussa päätöksessä muissa jäsenvaltiossa saatuja lumilautailun opettajien tutkintotodistuksia

               —

               Ranskan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Useissa jäsenvaltioissa hiihtoa ja lumilautailua voivat opettaa ammattilaiset, jotka ovat saaneet erillisen koulutuksen, mutta Ranskassa lumilautailua voivat opettaa vain hiihdonopettajat.
   Kantaja katsoo, ettei sitä, että evätään pääsy yksinomaan lumilautailun opettajan ammattiin, voida perustella henkilöiden vapaan liikkuvuuden, palvelujen tarjoamisen vapauden eikä sijoittautumisvapauden perusperiaatteilla. Komissio katsoo lisäksi, että ne neljä kumulatiivista poikkeusedellytystä, jotka yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä on vahvistettu ja joilla voidaan perustella näiden periaatteiden mahdollinen rajoittaminen — syrjintäkielto, yleiseen etuun perustuvat pakottavat syyt, se, että voidaan taata tavoiteltavan tavoitteen toteutuminen, ja suhteellisuusperiaatteen huomioon ottaminen — eivät täyty.

      (1)  Direktiiviä 89/48/ETY täydentävästä ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä 18.6.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/51/ETY (EYVL L 209, s. 25).


title: Asia C-426/99: Oberlandesgericht Düsseldorfin 30.9.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Connaught Laboratories Inc. vastaan 1. SmithKline Beecham Pharma GmbH ja 2. SmithKline Beecham Biologicals Manufacturing S.A

text:
5.2.2000                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 34/11
2. Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:                  3. Onko ajallisesti ratkaisevana yhä pidettävä ajankohtaa,
                                                                             jolloin kantaja nosti patentinhaltijan oikeudenkäyntival-
                                                                             tuutettuna patentinloukkauskanteen, jos patentti asian
     Sovelletaanko asetusta N:o 1408/71 myös silloin, kun                    käsittelyn aikana siirtyy kantajalle eikä tämä oikeudenkäyn-
     työntekijänä työskentelevä pakolainen ja hänen perheensä                nin jatkuessa enää vaadi oikeuksia toisen lukuun vaan
     ovat tulleet jäsenvaltioon välittömästi kolmannesta valtios-            vetoaa omiin oikeuksiinsa patentinhaltijana?
     ta eivätkä he ole muuttaneet yhteisön sisällä jäsenvaltiosta
     toiseen?
                                                                        4. Onko ajallisesti ratkaisevana pidettävä ajankohtaa, jolloin
                                                                             patentinhaltijaa vastaan nostettiin negatiivinen vahvistus-
3. Onko sellainen kansallinen lainsäädäntö yhteisön oikeuden                 kanne sen vahvistamiseksi, että tietyllä tuotteella loukataan
     säännösten ja määräysten vastainen, jonka mukaan oikeus                 patentinhaltijan patenttia, jos patentti asian käsittelyn
     perhe-etuuteen edellyttää myös silloin tietyn oleskelulupa-             aikana siirtyy ja jos negatiivinen vahvistuskanne tämän
     asiakirjan tosiasiallista myöntämistä, kun pakolaisen turva-            jälkeen kohdistuu uutta patentinhaltijaa vastaan?
     paikkaoikeus on tunnustettu?
(1) EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2.
                                                                        Euroopan yhteisöjen komission 5.11.1999 Portugalin ta-
                                                                                savaltaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-429/99)
Oberlandesgericht Düsseldorfin 30.9.1999 tekemällään
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Con-                                            (2000/C 34/21)
naught Laboratories Inc. vastaan 1. SmithKline Beecham
Pharma GmbH ja 2. SmithKline Beecham Biologicals
                        Manufacturing S.A                               Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut Euroopan yhteisö-
                                                                        jen tuomioistuimessa 5.11.1999 kanteen Portugalin tasavaltaa
                                                                        vastaan. Komission asiamiehinä ovat oikeudellisen yksikön
                          (Asia C-426/99)                               virkamiehet Ana Maria Alves Vieira ja Barry Doherty, ja
                                                                        prosessiosoite Luxemburgissa on c/o oikeudellisen yksikön
                                                                        virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
                           (2000/C 34/20)
                                                                        Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin:
Oberlandesgericht Düsseldorf on pyytänyt 30.9.1999 te-
kemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomiois-
tuimen kirjaamoon 3.11.1999 Euroopan yhteisöjen tuomiois-               — toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut sille
tuimelta ennakkoratkaisua asiassa Connaught Laboratories Inc.                direktiivin 90/388/ETY (1), sellaisena kuin se on muutettu-
vastaan 1. SmithKline Beecham Pharma GmbH ja 2. SmithKline                   na direktiivillä 96/19/EY (2), 2 artiklan 4 kohdan toisen
Beecham Biologicals Manufacturing S.A seuraaviin kysymyk-                    alakohdan mukaan kuuluvia velvoitteita;
siin:
                                                                        — velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeuden-
1. Tuleeko toissijaista vaatimusta koskeva asia vireille Brysse-             käyntikulut.
     lin yleissopimuksen 21 artiklassa tarkoitetulla tavalla sellai-
     sen seikan perusteella, jolla on kansallisen oikeuden mu-
     kaan vireilletulon aiheuttava vaikutus (tässä asiassa haas-
     teen tiedoksi antaminen), vai vasta silloin, kun (lisäksi)         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     täyttyvät toissijaista vaatimusta koskevat prosessuaaliset
     edellytykset?
                                                                        Komissio katsoo, että ”call-back” -palvelut eivät ole kilpailusta
                                                                        telepalvelumarkkinoilla annetussa komission direktiivissä
2. Ketä on pidettävä asianosaisena, kun kantaja esittää omissa          90/388/ETY tarkoitettua puhelinliikennettä ja että näin ollen
     nimissään vaatimuksia aineellisten oikeuksien haltijan an-         komission päätöksen 97/310/EY 3 artiklassa ei myönnetä
     taman oikeudenkäyntivaltuutuksen perusteella tämän toi-            tällaisten palvelujen tarjoamisen osalta täytäntöönpanoa kos-
     sen lukuun; onko asianosaisena pidettävä oikeudenkäynti-           kevaa ylimääräistä aikaa, koska ne oli jo täytynyt vapauttaa
     valtuutuksen haltijaa vai aineellisten oikeuksien haltijaa?        Portugalissa direktiivin tullessa voimaan. Portugalin tasavalta


title: Asia C-15/00: Euroopan yhteisöjen komission 19.1.2000 Euroopan investointipankkia vastaan nostama kanne

text:
29.4.2000               FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 122/9
Asetus (EY) N:o 1073/1999 koskee EKP:ta. Euroopan keskus-                yksikön apulaispääjohtaja Christiaan Timmermans, oikeudelli-
pankki (EKP) on perustettu EY:n perustamissopimuksella, ja se            nen neuvonantaja Hans Peter Hartvig ja oikeudellisen yksikön
on erityisasemastaan huolimatta yhteisön elin. EKP:n itselleen           virkamies Carlos Gómez de la Cruz, ja prosessiosoite Luxem-
vaatima riippumattomuus on pelkästään toiminnallinen ja                  burgissa on c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez
rajoittuu EKP:lle perustamissopimuksen ja Euroopan keskus-               de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
pankkijärjestelmän (EKPJ) perussäännön nojalla kuuluvien
tehtävien hoitoon. Yhteisön taloudellisten etujen suojaamisen
soveltamisala voi olla laajempi kuin yhteisön talousarviomäär-
ärahojen suojaaminen, koska se kattaa myös yhteisöjen ”hallin-           Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
noimat määrärahat”, esimerkiksi Euroopan kehitysrahaston                 tuin
(EKR) taikka yhteisöjen hajasijoitettujen toimielinten määrära-
hat, jotka ovat yhteisöjen yleisestä talousarviosta erillisiä ja
joista osaa sitä paitsi kartutetaan niiden omilla tuloilla. Se, että     –   kumoaa Euroopan investointipankin hallituksen päätöksen
EKP:llä on oma talousarvio ja erillinen varallisuutensa, ei sen              yhteistyöstä Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF)
vuoksi estä sitä, että EKP:hen sovelletaan EY:n perustamissopi-              kanssa (1) ja
muksen 280 artiklan 4 kohdan perusteella toteutettuja toimen-
piteitä, kuten asetusta (EY) N:o 1073/1999. Vaikka yhteisön
talousarvion erottaminen EKP:n talousarviosta ja omista varois-          –   velvoittaa Euroopan investointipankin korvaamaan oikeu-
ta olisi asiassa merkityksellistä, EKP ei kuitenkaan jäisi mainitun          denkäyntikulut.
asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle, koska se hoitaa myös
yhteisöjen talousarviomäärärahoja. Se nimittäin perii yhteisön
verot sen johtajien ja henkilökunnan palkoista ja se hoitaa
myös yhteisöjen keskipitkän aikavälin rahoitustukeen liittyvää
otto- ja antolainausta.                                                  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Tehty päätös rikkoo asetuksn (EY) N:o 1073/1999 4 artiklaa,
koska                                                                    Kanne on nostettu ensisijaisesti EY 237 artiklan b alakohdan
                                                                         ja toissijaisesti EY 230 artiklan nojalla, ja sen perusteena
                                                                         on Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista
–    sen 2 artiklassa suoraan ja täysin kielletään OLAF:n                annettujen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen
     toimivalta suorittaa EKP:ssä sisäisiä tutkimuksia                   (EY) N:o 1073/1999 ja neuvoston asetuksen (Euratom) N:o
                                                                         1074/1999 rikkominen.
–    päätös ei sisällä mitään toimenpiteitä mainitun asetuksen
     4 artiklan 6 kohdan mukaisten velvoitteiden täyttämiseksi,
     vaan siinä määrätään muun muassa, että pankin virkamies-
     ten velvollisuus ilmoittaa kaikista petoksista on voimassa          Asetukset (EY) N:o 1073/1999 ja 1074/1999 koskevat Euroo-
     sisäisen tarkastuksen osaston ja päätöksellä perustetun             pan investointipankkia (EIP). EIP on perustettu EY:n perusta-
     petostentorjuntakomitean, muttei OLAF:in hyväksi.                   missopimuksella, ja se on erityisasemastaan huolimatta yh-
                                                                         teisön elin. Tämä erityisasema on pelkästään toiminnallinen ja
                                                                         rajoittuu EIP:lle perustamissopimuksen ja EIP:n perussäännön
                                                                         nojalla kuuluvien tehtävien hoitoon. EIP ei ole tähän mennessä
(1) EKP/1999/5, EYVL L 291, 13.11.1999, s. 36.
                                                                         voinut osoittaa, miten neuvoston petostentorjunnasta antamat
                                                                         säännökset voisivat estää tai haitata konkreettisesti EIP:tä
                                                                         sen hoitaessa erityistehtäviään. Yhteisön taloudellisten etujen
                                                                         suojaamisen soveltamisala voi olla laajempi kuin yhteisön
                                                                         talousarviomäärärahojen suojaaminen, koska se kattaa myös
                                                                         yhteisöjen ”hallinnoimat määrärahat”, esimerkiksi Euroopan
                                                                         kehitysrahaston (EKR) taikka yhteisöjen hajasijoitettujen toi-
                                                                         mielinten määrärahat, jotka ovat yhteisöjen yleisestä talousar-
                                                                         viosta erillisiä ja joista osaa sitä paitsi kartutetaan niiden
                                                                         omilla tuloilla. Se, että EIP:llä on oma talousarvio ja erillinen
Euroopan yhteisöjen komission 19.1.2000 Euroopan in-                     varallisuutensa, ei sen vuoksi estä sitä, että EIP:hen sovelletaan
           vestointipankkia vastaan nostama kanne                        EY:n perustamissopimuksen 280 artiklan 4 kohdan perusteella
                                                                         toteutettuja toimenpiteitä, kuten asetusta (EY) N:o 1073/1999.
                                                                         Vaikka 280 artiklan 4 kohdan soveltamisala rajoittuisi
                           (Asia C-15/00)                                pelkästään yhteisön talousarvioon välittömästi liittyviin talou-
                                                                         dellisiin etuihin, on kiistämätöntä, että asetusta N:o 1073/1999
                                                                         on sovellettava EIP:hen, joka hoitaa myös yhteisöjen talousar-
                         (2000/C 122/14)                                 viomäärärahoja. Se nimittäin perii yhteisön verot sen jäsenten
                                                                         ja henkilökunnan palkoista ja se hoitaa myös yhteisön talousar-
                                                                         viomäärärahoja erityisten toimeksiantojen puitteissa; toinen
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 19.1.2000 Euroo-                esimerkki on, että EIP hallinnoi yhteisön lukuun riskipääomia
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan investoin-              sekä Euroopan kehitysrahaston (EKR) varoilla rahoitettavia
tipankkia vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellisen               korkotukia.
 ---pagebreak--- C 122/10                FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                               29.4.2000
Tehty päätös rikkoo asetusten (EY) N:o 1073/1999 ja                      c) Voidaanko 24.7.1979 annetun neuvoston asetuksen N:o
1074/1999 4 artiklaa, koska                                                   1697/79 1 artiklan 1 kohdan ja 2 kohdan c alakohdan
                                                                              sekä 2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan soveltamiseksi
–    siinä suoraan ja täysin kielletään OLAF:n toimivalta suorit-             katsoa jälkitullausmahdollisuutta koskevan vanhentumisa-
     taa EIP:ssä sisäisiä tutkimuksia ja siten tosiasiassa myös               jan lopullisesti päättyneen, kun erääntynyt summa ensim-
     asetusten N:o 1073/1999 ja 1074/1999 sovellettavuus                      mäisen kerran vahvistetaan vai onko päinvastoin otettava
     EIP:hen. Lisäksi OLAF:n mahdollisuus saada EIP:n hallussa                lähtökohdaksi toisen toimenpiteen toteuttamisaika, jolla
     olevia tietoja riippuu kussakin yksittäistapauksessa EIP:n               on kumottu ensin mainittu toimi ja korvattu se
     hallituksen puheenjohtajan luvasta ja toteutetaan hänen                  määrittämällä uusi maksu?
     määräämiensä menettelytapojen mukaisesti;
                                                                         d) Miten on ymmärrettävä liittymisasiakirjan 254 artikla (2)
–    päätöksen mukaan OLAF vain avustaa EIP:n omilla varoilla                 siltä osin kuin siinä velvoitetaan Portugalin tasavalta
     suoritettuihin toimiin liittyvien petosten torjunnassa, joten            poistamaan ylimääräiset varastot omalla kustannuksellaan?
     päätöksessä erotetaan eri rahoituslähteet toisistaan tavalla,
     joka on yhteensopimaton Euroopan yhteisön ”taloudellis-
     ten etujen” suojaamisen kanssa;                                     e) Onko yhteensoveltuvaa liittymisasiakirjan 254 artiklassa
                                                                              määrätyn velvollisuuden kanssa, jota on täydennetty sel-
                                                                              ventävästi       kahdella      täytäntöönpanoasetuksella          –
–    päätös ei missään tapauksessa sisällä riittäviä toimenpiteitä
                                                                              20.12.1985 annettu neuvoston asetus N:o 3771/85 (3)
     mainittujen asetusten 4 artiklan 6 kohdan mukaisten
                                                                              (8 artikla) ja 28.2.1986 annettu komission asetus N:o
     velvoitteiden täyttämiseksi.
                                                                              579/86 (4) (4 ja 8 artikla) – se, että Portugalin tulliviran-
                                                                              omaiset vaativat ylimääräisen sokerin omistajilta asetuk-
(1) Julkaisematon päätös, joka on saatettu komission tiedoksi                 sessa N:o 579/86 (7 artiklan 1 kohta) säädettyjen maksujen
    16.11.1999 päivätyllä kirjeellä.                                          maksamista siinä tapauksessa, että Portugalin tasavalta
                                                                              on laiminlyönyt sokerin viennille yhteisöstä vaadittavien
                                                                              toimenpiteiden toteuttamisen?
                                                                         f) Onko asetuksen N:o 1697/79 5 artiklan 2 kohdassa
                                                                              tarkoitettuna merkittävänä erehdyksenä pidettävä Madei-
                                                                              ran autonomisen alueen yleisen sokerinhankinnan tarpeen
                                                                              virhearviointia, joka oli perustana tulleista vapauttamisen
                                                                              sisältävään tuontilupaan, joka oli myönnetty täysin tietoi-
Supremo Tribunal Administrativo 2. jaoston 12.1.2000                          sena liittymisasiakirjan 254 artiklasta ja asetuksesta N:o
tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                        3771/85?
asiassa William Hinton & Sons LDa vastaan Fazenda
                              Pública
                                                                         g) Onko toimivaltaisen tulliviranomaisen myöhemmillä tosi-
                                                                              asioita ja oikeusseikkoja koskevilla erehdyksillä merkitystä
                           (Asia C-30/00)                                     laskettaessa asetuksen N:o 1697/79 5 artiklan 2 kohdan
                                                                              mukaisia maksuja?
                         (2000/C 122/15)
                                                                         h) Jos kahteen edeltävään kysymykseen vastataan myöntäväs-
                                                                              ti, onko kohtuullista olettaa, että tullivelallinen on huoman-
Supremo Tribunal Administrativo, 2. jaosto, on pyytänyt
                                                                              nut tämän toimivaltaisen tulliviranomaisen erehdyksen?
12.1.2000 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimeen 4.2.2000, Euroopan yhteisö-
jen tuomioistuimelta asiassa William Hinton & Sons LDa
vastaan Fazenda Pública ennakkoratkaisua seuraaviin kysy-
                                                                         (1) Sellaisten vienti- ja tuontitullien kantamisesta jälkitullauksella,
myksiin:                                                                     joita ei ole kannettu maksuvelvolliselta tällaisten tullien maksamis-
                                                                             velvollisuuden sisältävään tullijärjestelmään ilmoitettujen tavaroi-
a) Onko 24.7.1979 annetun neuvoston asetuksen N:o                            den osalta 24 päivänä heinäkuuta 1979 annettu neuvoston asetus
     1697/79 (1) 1 artiklan 2 kohdan c alakohtaa tulkittava niin,            (ETY) N:o 1697/79, EYVL L 197, 3.8.1979, s. 1.
     että kun tileihin kirjaamisena tunnettu toimenpide on               (2) EYVL L 302, 15.11.1985.
     suoritettu, tämän toimenpiteen on välttämättä edellettävä           (3) Portugalissa olevista maataloustuotevarastoista 20 päivänä joulu-
     maksujen kantamista koskevaa ilmoitusta ja varsinaisten                 kuuta 1985 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3771/85, EYVL
     maksujen kantamista?                                                    L 362, 31.12.1985, s. 21.
                                                                         (4) Espanjassa ja Portugalissa 1.3.1986 olevia sokerialan tuotevarasto-
b) Onko 24.7.1979 annetun neuvoston asetuksen N:o                            ja koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 28 päivänä helmikuuta
     1697/79 2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaan                     1986 annettu komission asetus (ETY) N:o 579/86, EYVL L 57,
     oletettava, että kyseessä ei ole tileihin kirjaaminen, kun              1.3.1986, s. 21.
     tulliviranomaisen kirjanpito- tai muihin vastaaviin asiakir-
     joihin viemää maksun määrää koskevan ensimmäisen
     toimenpiteen tavoitteena on näiden maksujen kantamisen
     rekisteröiminen?


               30.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 143/9

         Islannin rahoituspalveluyhdistyksen 28 päivänä tammikuuta 2015 EFTAn valvontaviranomaista vastaan nostama kanne
   (Asia E-4/15)
   (2015/C 143/10)
   Islannin rahoituspalveluyhdistys, asiamiehinään Hans-Jörg Niemeyer, asianajaja, ja Christian Kovács, asianajaja, Hengeler Mueller, Square de Meeûs 40, 1000 Brussels, Belgium, nosti 28. tammikuuta 2015 EFTAn tuomioistuimessa kanteen EFTAn valvontaviranomaista vastaan.
   Kantaja vaatii, että tuomioistuin

               1.

               kumoaa EFTAn valvontaviranomaisen 16 päivänä heinäkuuta 2014 tekemän päätöksen 298/14/COL (EUVL C 400, 13.11.2014, s. 13) lopettaa Icelandic Housing Financing Fundille (Íbúðalánasjóður) myönnettyä voimassa olevaa tukea koskevan asian käsittely, ja

               2.

               määrää EFTAn valvontaviranomaisen maksamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Kantaja, Islannin rahoituspalveluyhdistys (”SFF”), edustaa kaikkia rekisteröityjä rahoitusalan yrityksiä Islannissa, mukaan lukien yleis-, investointi- ja säästöpankit sekä vakuutus-, leasing-, arvopaperi- ja korttiyhtiöt. Sen tavoitteena on edistää Islannin rahoitusalan yritysten kilpailuun pohjautuvaa toimintaympäristöä ja ajaa näiden yritysten etua kansainvälisesti.

               —

               Nyt käsiteltävässä asiassa on kyse vaatimuksesta kumota EFTAn valvontaviranomaisen tekemä päätös lopettaa Icelandic Housing Financing Fundille (”HFF”) myönnettyä voimassa olevaa tukea koskevan asian käsittely.

         Kantaja esittää, että EFTAn valvontaviranomainen

               —

               on virheellisesti olettanut HFF:lle myönnetyn tuen olevan voimassa olevaa tukea kun se todellisuudessa on uutta tukea,

               —

               ei ole päätöksessään esittänyt riittäviä perusteita päätelmilleen ja on niin ollen rikkonut valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden sopimuksen 16 artiklaa vastaan,

               —

               on tehnyt ilmeisen virheen ETA-sopimuksen 59 artiklan 2 kohdan tulkinnassa.


title: Asia C-57/08 P: Valitus, jonka Gateway, Inc. on tehnyt 13.2.2008 asiassa T-434/05, Gateway, Inc. v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 27.11.1007 annetusta tuomiosta

text:
               5.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/12

         Valitus, jonka Gateway, Inc. on tehnyt 13.2.2008 asiassa T-434/05, Gateway, Inc. v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 27.11.1007 annetusta tuomiosta
   (Asia C-57/08 P)
   (2008/C 171/20)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Valittaja: Gateway, Inc. (edustaja: solicitor C.R. Jones)

      Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), Fujitsu Siemens Computers GmbH
   Vaatimukset

               —

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-434/05 27.11.2007 antama tuomio on kumottava

               —

               valittajan tekemä väite, joka koskee tavaramerkin rekisteröinnin hakemista, on hyväksyttävä kokonaisuudessaan

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt seuraavat virheet:

               a)

               Termeillä ”media gateway” ja ”gateway” on IT-alalla hyvin erityinen merkitys koskien tietyn mallisia laitteita, jotka muuntavat yhteyskäytännön tai formaatin toiseen yhteyskäytäntöön tai formaattiin. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi kuitenkin virheellisesti, että koska ”gateway” oli yksi osa sitä merkkiä, jonka rekisteröintiä oli haettu, sen tarkoituksena oli kuvailla niitä kaikkia tavaroita ja palveluita, jotka riidanalainen nimitys kattaa, vaikka tosiasiassa riidanalaisen merkin kattamista tavaroista ja palveluista yhtäkään ei mainita sellaisten tavaroiden tai palveluiden luettelossa, jotka vastaavat nimityksiä ”media gateways” tai ”gateways”.

               b)

               Se määritteli kohdeyleisön virheellisesti katsoessaan, että se koostuu kuluttajista, jotka ostavat ainoastaan tietokoneisiin liittyviä tavaroita ja palveluita, eikä kaikkien kyseessä olevan nimityksen kattamien tavaroiden ja palveluiden kuluttajista.

               c)

               Se katsoi virheellisesti, että kyseessä olevat merkit eivät ole ulkoasultaan, lausuntatavaltaan tai merkityssisällöltään samankaltaisia.

               d)

               Se katsoi virheellisesti, että kyseessä olevien kahden sanamerkin samankaltaisuus edellyttää, että sanamerkin se osa, joka muodostuu aikaisemmasta tavaramerkistä, hallitsee moniosaisesta sanamerkistä saatavaa kokonaisvaikutelmaa ulkoasun, lausuntatavan ja merkityssisällön osalta.

               e)

               Arvioidessaan kyseessä olevien merkkien samankaltaisuutta, se ei antanut riittävää painoarvoa erottamiskyvylle, joka sanalla ”gateway” on kohdeyleisön keskuudessa valittajan aikaisempana tavaramerkkinä tietokoneisiin liittyviä tavaroita ja palveluita varten.

               f)

               Se ei ottanut riittävästi huomioon sitä seikkaa, että tavaramerkit, joilla on erittäin vahva erottamiskyky joko sellaisenaan tai niiden maineen takia, nauttivat laajemmasta suojasta kuin merkit, joiden erottamiskyky on vähäisempi.

               g)

               Se katsoi virheellisesti, että sanalla ”gateway” ei ole itsenäistä asemaa tunnusmerkkinä merkissä, jonka rekisteröintiä on haettu.

               h)

               Se katsoi virheellisesti, että sekaannusvaara edellyttää, että moniosaisen merkin se osa, joka muodostuu aikaisemmasta tavaramerkistä, hallitsee moniosaisesta merkistä saatavaa kokonaisvaikutelmaa.

               i)

               Se ei arvioinut asianmukaisella tavalla sitä, mikä todennäköinen vaikutus sanalla ”gateway” on kyseessä olevien tavaroiden ja palveluiden keskivertokuluttajaan ulkoasun, merkityssisällön ja lausuntatavan osalta, kun kyseinen sana on osa merkkiä, jonka rekisteröintiä on haettu.


title: Asia F-12/11: Kanne 13.2.2011 — Hecq v. komissio

text:
               9.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/22

         Kanne 13.2.2011 — Hecq v. komissio
   (Asia F-12/11)
   2011/C 113/46
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: André Hecq (Chaumont-Gistoux, Belgia) (edustaja: asianajaja L. Vogel)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kanne, jossa vaaditaan sellaisen implisiittisen päätöksen kumoamista, jolla on hylätty kantajan vaatimus, joka koskee sitä, että hän saa palata ansiotyöhönsä, ja hänen 1.8.2003 lähtien lasketun virkamiehen palkkansa täysimääräistä maksua sekä vahingonkorvausta siten, että kokonaissummaan lisätään 7 prosentin vuotuinen viivästyskorko 1.8.2003 alkaen.

      Vaatimukset

               —

               on kumottava nimittävän viranomaisen 29.10.2010 tekemä päätös, jolla on hylätty kantajan 6.7.2010 tekemä valitus implisiittisestä päätöksestä, joka on katsottu tehdyksi 15.4.2010 ja jolla on hylätty kantajan 15.12.2009 tekemä vaatimus, joka koskee sitä, että hän saa palata ansiotyöhönsä, ja hänen 1.8.2003 lähtien lasketun virkamiehen palkkansa täysimääräistä maksua sekä vahingonkorvausta siten, että kokonaissummaan lisätään 7 prosentin vuotuinen viivästyskorko 1.8.2003 alkaen

               —

               on kumottava tarpeellisin osin nimittävän viranomaisen implisiittinen päätös, joka on katsottu tehdyksi 15.4.2010, siltä osin kuin sillä hylätään kantajan 15.12.2009 tekemä edellä mainittu vaatimus

               —

               komissio on velvoitettava maksamaan kantajalle vahingonkorvauksena summa, joka vastaa sitä virkamiehen palkkaa, joka häneltä on perusteettomasti evätty 1.8.2003 lähtien, peruspalkkoineen ja lisineen, ja lisäksi 50 000 euron suuruinen summa siten, että kokonaissummaan lisätään 7 prosentin vuotuinen viivästyskorko 1.8.2003 alkaen

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-324/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 17.12.2008 — Plant ym. v. komissio

text:
               21.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/68

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 17.12.2008 — Plant ym. v. komissio
   (Asia T-324/07) (1)

   (2009/C 44/115)

      Oikeudenkäyntikieli: englanti

   Kuudennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 247, 20.10.2007.


title: Asia T-94/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.3.2016 – Binca Seafoods v. komissio (Kumoamiskanne — Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1358/2014 — Asetuksen (EY) N:o 889/2008 95 artiklan 11 kohdassa vesiviljelyeläimiä varten säädetyn siirtymätoimenpiteen voimassaolon jatkamatta jättäminen — Oikeussuojan tarpeen puuttuminen — Tutkimatta jättäminen)

text:
               2.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/44

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.3.2016 – Binca Seafoods v. komissio
   (Asia T-94/15) (1)

   ((Kumoamiskanne - Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1358/2014 - Asetuksen (EY) N:o 889/2008 95 artiklan 11 kohdassa vesiviljelyeläimiä varten säädetyn siirtymätoimenpiteen voimassaolon jatkamatta jättäminen - Oikeussuojan tarpeen puuttuminen - Tutkimatta jättäminen))
   (2016/C 156/59)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Binca Seafoods GmbH (München, Saksa) (edustaja: asianajaja H. Schmidt)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Walkerová, H. Kranenborg ja G. von Rintelen)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 889/2008 muuttamisesta luonnonmukaisten vesiviljelyeläinten alkuperän, vesiviljelyeläinten hoitoa koskevien käytäntöjen, luonnonmukaisten vesiviljelyeläinten rehun sekä luonnonmukaisessa vesiviljelyssä käytettäväksi sallittujen tuotteiden ja aineiden osalta 18.12.2014 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1358/2014 (EUVL L 365, s. 97).

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Binca Seafoods GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 155, 11.5.2015.


title: Asia C-311/15: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 23.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt korkein oikeus – Suomi) – TrustBuddy AB v. Lauri Pihlajaniemi

text:
               1.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/46

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 23.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt korkein oikeus – Suomi) – TrustBuddy AB v. Lauri Pihlajaniemi
   (Asia C-311/15) (1)

   (2016/C 038/59)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 294, 7.9.2015.


title: Asia T-659/15: Kanne 13.11.2015 – Hunter v. parlamentti

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/72

         Kanne 13.11.2015 – Hunter v. parlamentti
   (Asia T-659/15)
   (2016/C 048/80)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Mark Lee Hunter (Pariisi, Ranska) (edustaja: asianajaja N. Pirc Musar)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan parlamentin 16.9.2015 antaman päätöksen A(2015)8684 C, jolla hylättiin kantajan uudistettu hakemus saada tutustua tiettyihin asiakirjoihin, jotka koskivat tietoja Euroopan parlamentin jäsenten matkakuluista, päivärahoista, muista kulukorvauksista ja henkilöstöjärjestelykuluista

               —

               velvoittamaan parlamentin korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 ja 140 artiklan mukaisesti, mukaan lukien mahdollisten väliintulijoiden oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu asetuksen 1049/2001 (1) 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja asetuksen 45/2001 (2) 8 artiklan b alakohdan rikkomiseen, sillä pyydettyjä henkilötietoja ei ole suojattu unionin lainsäädännössä.

               2.

               Toinen kanneperuste perustuu asetuksen 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja asetuksen 45/2001 8 artiklan b alakohdan rikkomiseen, sillä pyydettyihin tietoihin ei annettu tutustua, vaikka edellytykset tietojen ilmaisemiselle täyttyivät.

               3.

               Kolmas kanneperuste perustuu asetuksen 1049/2001 2 ja 4 artiklan sekä 6 artiklan 3 kohdan mukaisen yleisen velvollisuuden, jonka mukaan kunkin yksittäisen asiakirjan osalta on suoritettava tutkimus, rikkomiseen.

               4.

               Neljäs kanneperuste perustuu asetuksen 1049/2001 4 artiklan 6 kohdan rikkomiseen, koska pyydettyjen asiakirjojen osittaisen tutustumisen epääminen ei ollut perusteltu.

               5.

               Viides kanneperuste perustuu asetuksen 1049/2001 7 artiklan 1 kohdassa ja 8 artiklan 1 kohdassa edellytetyn perusteluvelvollisuuden rikkomiseen, sillä parlamentti ei vastannut kaikkiin kantajan väitteisiin.

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43).

      (2)  Yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18.12.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 45/2001 (EYVL 2001, L 8, s. 1).


title: Asia C-531/09: Kanne 18.12.2009 — Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta

text:
               27.2.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 51/22

         Kanne 18.12.2009 — Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta
   (Asia C-531/09)
   2010/C 51/35
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: N. Yerrell ja M. Teles Romão)

      Vastaaja: Portugalin tasavalta

      Vaatimukset

               —

               Unionin tuomioistuimen on todettava, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut verojen ja maksujen kantamisesta raskailta tavaraliikenteen ajoneuvoilta tiettyjen infrastruktuurien käytöstä annetun direktiivin 1999/62/EY muuttamisesta 17.5.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/38/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle

               —

               Portugalin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Direktiivin täytäntöönpanon määräaika päättyi 10.6.2008.

      (1)  EUVL L 157, s. 8.


title: Asia T-597/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.10.2015 – Calida v. SMHV – Quanzhou Green Garments (dadida) (Yhteisön tavaramerkki — Euroopan yhteisön nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Kuviomerkki dadida — Aikaisempi yhteisön sanamerkki CALIDA — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               14.12.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 414/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.10.2015 – Calida v. SMHV – Quanzhou Green Garments (dadida)
   (Asia T-597/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Euroopan yhteisön nimeävä kansainvälinen rekisteröinti - Kuviomerkki dadida - Aikaisempi yhteisön sanamerkki CALIDA - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2015/C 414/32)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Calida Holding AG (Sursee, Sveitsi) (edustajat: asianajajat R. Kaase ja H. Dirksmeier)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: I. Harrington)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: Quanzhou Green Garments Co. Ltd (Quanzhou, Kiina)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 16.9.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 1190/2012-4), joka koskee Calida Holding AG:n ja Quanzhou Green Garments Co. Ltd:n välistä kumoamismenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Calida Holding AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 24, 25.1.2014.


title: Asia C-167/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 18.3.2014 (Employment Tribunalin (Newcastle upon Tyne, Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – C. D. v. S. T. (Ennakkoratkaisupyyntö  — Sosiaalipolitiikka  — Direktiivi 92/85/ETY  — Toimenpiteet raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä  — 8 artikla  — Aiottu äiti, joka on saanut lapsen sijaissynnytystä koskevan sopimuksen perusteella  — Kieltäytyminen myöntämästä hänelle äitiyslomaa  — Direktiivi 2006/54/EY  — Mies- ja naispuolisten työntekijöiden tasa-arvoinen kohtelu  — 14 artikla  — Aiotun äidin epäedullisempi kohtelu äitiysloman myöntämisen osalta)

text:
               12.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 18.3.2014 (Employment Tribunalin (Newcastle upon Tyne, Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – C. D. v. S. T.
   (Asia C-167/12) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Direktiivi 92/85/ETY - Toimenpiteet raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä - 8 artikla - Aiottu äiti, joka on saanut lapsen sijaissynnytystä koskevan sopimuksen perusteella - Kieltäytyminen myöntämästä hänelle äitiyslomaa - Direktiivi 2006/54/EY - Mies- ja naispuolisten työntekijöiden tasa-arvoinen kohtelu - 14 artikla - Aiotun äidin epäedullisempi kohtelu äitiysloman myöntämisen osalta))
   2014/C 142/06
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Employment Tribunal (Newcastle upon Tyne)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: C. D.

      Vastaaja: S. T.

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Employment Tribunal (Newcastle upon Tyne) – Toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä 19.10.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/85/ETY (kymmenes direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) (EYVL L 348, s. 1) 1 artiklan 1 kohdan, 2 artiklan c alakohdan, 8 artiklan 1 kohdan ja 11 artiklan 2 kohdan b alakohdan tulkinta – Miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5.7.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/54/EY (EUVL L 204, s. 23) 14 artiklan ja 2 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan ja 2 kohdan c alakohdan tulkinta – Direktiivissä 92/85/ETY tarkoitettu naisen raskauteen tai äitiyslomaan liittyvän epäedullisen kohtelun kielto – Soveltamisala – Ei-biologinen äiti, joka on turvautunut sijaissynnytykseen – Oikeus äitiyslomaan

      Tuomiolauselma

               1)

               Toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä 19.10.1992 annettua neuvoston direktiiviä 92/85/ETY (kymmenes direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) on tulkittava siten, että jäsenvaltiot eivät ole velvollisia myöntämään kyseisen direktiivin 8 artiklan nojalla oikeutta äitiyslomaan työntekijälle, joka aiottuna äitinä on saanut lapsen sijaissynnytystä koskevan sopimuksen perusteella, silloinkaan, kun hän saattaa imettää tätä lasta syntymän jälkeen tai imettää tätä lasta.

               2)

               Miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5.7.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/54/EY 14 artiklaa, kun se luetaan yhdessä kyseisen direktiivin 2 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan ja 2 kohdan c alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että kyse ei ole sukupuoleen perustuvasta syrjinnästä, kun työnantaja kieltäytyy myöntämästä äitiyslomaa aiotulle äidille, joka on saanut lapsen sijaissynnytystä koskevan sopimuksen perusteella.

      (1)  EUVL C 194, 30.6.2012.


title: Asia C-271/05: Consiglio di Staton 18.1.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asioissa 1) Francesco Rauty vastaan Ministero per i Beni Culturali e Ambientali ja Soprintendenza B.A.A. di Firenze, Prato e Pistoia; väliintulijana: Consiglio Nazionale degli Ingegneri; ja 2) Ordine degli Ingegneri della provincia di Pistoia vastaan Francesco Rauty ja Ministero per i Beni e le Attività Culturali; väliintulijana: Consiglio Nazionale degli Ingegneri

text:
               17.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 229/6

         Consiglio di Staton 18.1.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asioissa 1) Francesco Rauty vastaan Ministero per i Beni Culturali e Ambientali ja Soprintendenza B.A.A. di Firenze, Prato e Pistoia; väliintulijana: Consiglio Nazionale degli Ingegneri; ja 2) Ordine degli Ingegneri della provincia di Pistoia vastaan Francesco Rauty ja Ministero per i Beni e le Attività Culturali; väliintulijana: Consiglio Nazionale degli Ingegneri
   (Asia C-271/05)
   (2005/C 229/12)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Consiglio di Stato on pyytänyt 18.1.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 30.6.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asioissa 1) Francesco Rauty vastaan Ministero per i Beni Culturali e Ambientali ja Soprintendenza B.A.A. di Firenze, Prato e Pistoia; väliintulijana: Consiglio Nazionale degli Ingegneri; ja 2) Ordine degli Ingegneri della provincia di Pistoia vastaan Francesco Rauty ja Ministero per i Beni e le Attività Culturali; väliintulijana: Consiglio Nazionale degli Ingegneri, seuraaviin kysymyksiin:

               1)

               Onko 10.6.1985 annetun direktiivin N:o 384 (1) 10 ja 11 artiklan nojalla katsottava, että italialaisten yliopistojen ja yliopistollisten instituuttien myöntämät arkkitehdin ja insinöörin tutkinnot ovat toisiaan vastaavia siten, että insinöörin tutkinnon suorittaneilla ja tarvittavan kelpoisuuden omaavilla henkilöillä on oikeus harjoittaa arkkitehdin ammattia ja näin ollen toteuttaa kaikkia sellaisia tehtäviä, jotka valtion sisäisissä säännöksissä on varattu arkkitehdin ammattialaan;

               2)

               vai onko edellä mainituilla 10 ja 11 artiklan säännöksillä ainoastaan saatettu kyseiset kaksi (arkkitehdin ja insinöörin) tutkintoa yhdenvertaiseen asemaan siten, että molemmat oikeuttavat harjoittamaan arkkitehdin ammattia sen jälkeen, kun arkkitehdin ammatin harjoittamiseen vaadittu erityinen kelpoisuuskoe on suoritettu hyväksytysti.

      (1)  EYVL L 223, 21.8.1985, s. 15.


title: Asia T-71/06: Kanne  27.2.2006  — ENERCON v. SMHV

text:
               6.5.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 108/23

         Kanne 27.2.2006 — ENERCON v. SMHV
   (Asia T-71/06)
   (2006/C 108/42)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: ENERCON GmbH (Aurich, Saksa) (edustaja: asianajaja R. Böhm)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
   Vaatimukset

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 30.11.2005 tekemä päätös (asia 0179/2005-2) on kumottava

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu tavaramerkki: Tuulienergian muuttajan osan muotoinen kolmiulotteinen tavaramerkki luokkaan 7 kuuluvia tavaroita varten — Ilmoitus nro 2 496 743

      Tutkijan päätös: Hakemus hylätään.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylätään.

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska tavaramerkillä rekisteröitäväksi haettu tavaroiden muoto on poikkeuksellinen toteuttamismuoto. Kolmiulotteinen tavaramerkki on tämän vuoksi erottamiskykyinen.
   Asetuksen 7 artiklan 3 kohdan rikkominen, koska valituslautakunnan olisi pitänyt olosuhteiden perusteella kehottaa kantajaa esittämään lisää käyttöä koskevia lausuntoja, jos tämä olisi ollut tarpeen 7 artiklan 3 kohdan mukaisen näytön esittämiseksi.


title: Asia T-313/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 19.1.2017 – Grupo Riberebro Integral ja Riberebro Integral v. komissio

text:
               13.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 78/43

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 19.1.2017 – Grupo Riberebro Integral ja Riberebro Integral v. komissio
   (Asia T-313/16) (1)

   (2017/C 078/61)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Kahdeksannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 287, 8.8.2016.


title: Asia C-194/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 20.5.2008 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Staatssecretaris van Financiën v. Orange European Smallcap Fund N.V. (EY 56-EY 58 artikla — Pääomien vapaa liikkuvuus — Osinkoverotus — Huojennus, joka verotukselliselle sijoitusyritykselle on myönnetty sellaisen lähdeveron perusteella, jonka jokin muu jäsenvaltio on pidättänyt kyseisen yrityksen saamista osingoista — Kyseisen huojennuksen rajaaminen määrään, jonka tällaisen yrityksen sijoittautumisjäsenvaltiossa asuva osakas, joka on tehnyt sijoituksen käyttämättä välikätenään tällaista yritystä, voisi kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyn sopimuksen nojalla saada hyvitettyä tuloverosta — Kyseisen huojennuksen rajaaminen sen osuuden mukaan, joka ulkomailla asuvilla osakkailla on kyseisen yrityksen pääomasta)

text:
               5.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 20.5.2008 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Staatssecretaris van Financiën v. Orange European Smallcap Fund N.V.
   (Asia C-194/06) (1)

   (EY 56-EY 58 artikla - Pääomien vapaa liikkuvuus - Osinkoverotus - Huojennus, joka verotukselliselle sijoitusyritykselle on myönnetty sellaisen lähdeveron perusteella, jonka jokin muu jäsenvaltio on pidättänyt kyseisen yrityksen saamista osingoista - Kyseisen huojennuksen rajaaminen määrään, jonka tällaisen yrityksen sijoittautumisjäsenvaltiossa asuva osakas, joka on tehnyt sijoituksen käyttämättä välikätenään tällaista yritystä, voisi kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyn sopimuksen nojalla saada hyvitettyä tuloverosta - Kyseisen huojennuksen rajaaminen sen osuuden mukaan, joka ulkomailla asuvilla osakkailla on kyseisen yrityksen pääomasta)
   (2008/C 171/05)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Hoge Raad der Nederlanden
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Staatssecretaris van Financiën

      Vastaaja: Orange European Smallcap Fund N.V.
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Hoge Raad der Nederlanden — EY 56, 57 artiklan 1 kohdan ja 58 artiklan 1 kohdan tulkinta — Kansallinen sääntely, jossa verohyvitys myönnetään sijoitusyrityksille toisen jäsenvaltion pidättämän osinkojen lähdeveron osalta — Rajoittaminen siinä tapauksessa, että osakkeenomistajat tai osakkeet eivät asu Alankomaissa tai eivät kuulu Alankomaiden yhteisöveron piiriin
   Tuomiolauselma

               1)

               Pääasiassa kyseessä olevan kaltainen jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa säädetään kyseisen jäsenvaltion alueelle sijoittautuneita verotuksellisia sijoitusyrityksiä koskevasta huojennuksesta, jonka tarkoituksena on ottaa huomioon mainituille yrityksille maksetuista osingoista jossakin toisessa jäsenvaltiossa pidätetty lähdevero ja jossa mainittu huojennus rajataan määrään, joka ensin mainitun jäsenvaltion alueella asuvalle luonnolliselle henkilölle olisi hyvitetty samankaltaisten verojen perusteella kyseisen toisen jäsenvaltion kanssa tehdyn kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyn sopimuksen nojalla, ei ole EY 56 ja EY 58 artiklan kanssa ristiriidassa.

               2)

               Pääasiassa kyseessä olevan kaltainen jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa säädetään kyseisen jäsenvaltion alueelle sijoittautuneita verotuksellisia sijoitusyrityksiä koskevasta huojennuksesta, jonka tarkoituksena on ottaa huomioon mainituille yrityksille maksetuista osingoista jossakin toisessa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa pidätetty lähdevero, ja jonka mukaan kyseistä huojennusta pienennetään, jos ja siltä osin kuin mainittujen yritysten osakkaina on luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, jotka asuvat joissakin muissa jäsenvaltioissa tai kolmansissa maissa tai ovat sijoittautuneet joihinkin muihin jäsenvaltioihin tai kolmansiin maihin, on ristiriidassa EY 56 ja EY 58 artiklan kanssa, koska mainittu pienentäminen on erotuksetta epäedullista kaikille mainittujen yritysten osakkaille.
               Tältä osin sillä, että verotuksellisen sijoitusyrityksen ulkomaiset osakkaat asuvat sellaisessa valtiossa tai ovat sijoittautuneet sellaiseen valtioon, jonka kanssa kyseisen yrityksen sijoittautumisjäsenvaltio on tehnyt sopimuksen, jossa määrätään osinkojen lähdeveron vastavuoroisesta hyvittämisestä, ei ole vaikutusta.

               3)

               Rajoitus on EY 57 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu pääomanliikkeitä koskeva rajoitus, johon liittyy suoria sijoituksia, siltä osin kuin se liittyy kaikenlaisiin luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden tekemiin sijoituksiin, joiden tarkoituksena on pysyvien ja suorien yhteyksien luominen tai ylläpitäminen pääoman sijoittajan ja sen yrityksen välillä, jonka käyttöön pääoma annetaan taloudellisen toiminnan harjoittamista varten.

      (1)  EUVL C 178, 29.7.2006.


title: Asia F-37/12: Virkamiestuomioistuimen tuomio (yhden tuomarin kokoonpano) 18.12.2015 – De Nicola v. EIP (Henkilöstö — Euroopan investointipankin henkilöstö — Työpaikkakiusaaminen — Tutkintamenettely — Tutkintakomitean kertomus — Työpaikkakiusaamisen virheellinen määrittely — Euroopan investointipankin johtajan päätös olla ryhtymättä toimenpiteisiin valituksen johdosta — Kumoaminen — Vahingonkorvauskanne)

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/88

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (yhden tuomarin kokoonpano) 18.12.2015 – De Nicola v. EIP
   (Asia F-37/12) (1)

   ((Henkilöstö - Euroopan investointipankin henkilöstö - Työpaikkakiusaaminen - Tutkintamenettely - Tutkintakomitean kertomus - Työpaikkakiusaamisen virheellinen määrittely - Euroopan investointipankin johtajan päätös olla ryhtymättä toimenpiteisiin valituksen johdosta - Kumoaminen - Vahingonkorvauskanne))
   (2016/C 048/98)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (edustaja: asianajaja L. Isola)

      Vastaaja: Euroopan investointipankki (EIP) (asiamiehet: G. Nuvoli ja T. Gilliams, avustajanaan asianajaja A. Dal Ferro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus yhtäältä Euroopan investointipankin pääjohtajan sen kirjeen kumoamiseksi, jolla kantajan työpaikkakiusaamisesta tekemä valitus hylättiin ”Dignity at work”-työryhmän lausunnon perusteella, ja toisaalta mainitun työryhmän lausunnossa omaksuttujen päätelmien kumoamiseksi siltä osin kuin niissä ei todeta kiusaamista koskevia tosiseikkoja.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan investointipankin pääjohtajan 20.12.2011 tekemä päätös, jolla Carlo De Nicolan työpaikkakiusaamista koskeva valitus hylättiin, kumotaan.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Euroopan investointipankki vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan De Nicolan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 184, 23.6.2012, s. 24.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 19 päivänä heinäkuuta 1999 asiassa T-188/97, Rothmans International BV vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Yleisön oikeudesta saada tietoja komission asiakirjoista tehty päätös 94/90/EHTY, EY, Euratom - Päätös, jolla evätään tilaisuus tutustua asiakirjaan - Laatijasääntö - Ns. komitologiakomiteat)

text:
C 299/22                FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       16.10.1999
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-                                YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
                    MIOISTUIMEN TUOMIO                                                         MIOISTUIMEN TUOMIO
                   19 päivänä heinäkuuta 1999                                                  9 päivänä heinäkuuta 1999
asiassa T-188/97, Rothmans International BV vastaan                       asiassa T-231/97, New Europe Consulting Ltd ja Michael
                Euroopan yhteisöjen komissio(1)                               P. Brown vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)
(Yleisön oikeudesta saada tietoja komission asiakirjoista
                                                                          (PHARE-ohjelma – Vahingonkorvauskanne – Edellytykset –
tehty päätös 94/90/EHTY, EY, Euratom – Päätös, jolla
                                                                                Hyvän hallinnon periaate – Vahingon arvioiminen)
evätään tilaisuus tutustua asiakirjaan – Laatijasääntö
                    – Ns. komitologiakomiteat)
                                                                                (1999/C 299/29)
                         (1999/C 299/28)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                    (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                          Asiassa T-231/97, New Europe Consulting Ltd, kotipaikka
Asiassa T-188/97, Rothmans International BV, aiemmin Roth-                Dublin ja Michael P. Brown, kotipaikka Ballinasloe, County
mans Group Holdings BV, kotipaikka Amsterdam, edustaja-                   Galway (Irlanti), edustajinaan asianajajat Alberic De Roeck ja
naan solicitor Scott Crosby, prosessiosoite Luxemburgissa                 Benjamin De Roeck, Antverpen, Lange Lozanastraat 2 (Belgia),
asianajotoimisto Victor Elvinger, 31 rue d’Eich, jota tukee               vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään Marie-
Ruotsin kuningaskunta (asiamiehenään aluksi Erik Brattgård,               José Jonczy ja Maurits Lugard), jossa kantajat vaativat korvausta
sittemmin Anders Kruse), vastaan Euroopan yhteisöjen komis-               vahingosta, joka näille on syntynyt komission virheellisestä
sio (asiamiehinään aluksi Ulrich Wölker ja Carmel O’Reilly,               toiminnasta PHARE-ohjelman yhteydessä, ensimmäisen oi-
sittemmin Ulrich Wölker ja Xavier Lewis), jossa kantaja                   keusasteen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpa-
vaatii kumottavaksi komission päätöksen siitä, ettei se anna              nossa: jaoston puheenjohtaja R. M. Moura Ramos sekä tuoma-
kantajalle tilaisuutta tutustua tullikoodeksikomitean pöytäkir-           rit V. Tiili ja P. Mengozzi, kirjaaja: hallintovirkamies M. A. Mair
joihin, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu                on 9.7.1999 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on
ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: presidentti                   seuraava:
B. Vesterdorf sekä tuomarit C. W. Bellamy, J. Pirrung, A. W. H.
Meij ja M. Vilaras, kirjaaja: H. Jung, on 19.7.1999 antanut
tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                                1. Vastaaja velvoitetaan maksamaan New Europe Consulting Ltd
                                                                               -yhtiölle vahingonkorvausta 100 000 euroa ja Michael
                                                                               P. Brownille vahingonkorvausta 25 000 euroa.
1. Kumotaaan 30.4.1997 tehty omission päätös, jolla komissio
     on kieltäytynyt luovuttamasta kantajalle tullikoodeksikomitean
     pöytäkirjoja.
                                                                          2. Näille summille lasketaan 4,5 prosentin vuotuinen viivästyskorko
                                                                               tämän tuomion julistamispäivästä alkaen vahingonkorvauksen
                                                                               tosiasialliseen maksamiseen asti.
2. Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoite-
     taan korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.
                                                                          3. Vastaaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaa
                                                                               kantajille aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
3. Ruotsin kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
(1) EYVL C 252, 16.8.1997.                                                (1) EYVL C 357, 22.11.1997.


title: Asia C-650/15 P: Valitus, jonka Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) ja SNF SAS ovat tehneet 4.12.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu viides jaosto) asiassa T-268/10 RENV, PPG ja SNF v. ECHA, 25.9.2015 antamasta tuomiosta

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/25

         Valitus, jonka Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) ja SNF SAS ovat tehneet 4.12.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu viides jaosto) asiassa T-268/10 RENV, PPG ja SNF v. ECHA, 25.9.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-650/15 P)
   (2016/C 048/30)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittajat: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) ja SNF SAS (edustajat: avocat R. Cana, barrister D. Abrahams ja avocate E. Mullier)

      Muut osapuolet: Euroopan kemikaalivirasto (ECHA), Alankomaiden kuningaskunta ja Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittajat vaativat, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-268/10 RENV antaman tuomion

               —

               kumoaa riidanalaisen toimen

               —

               toissijaisesti palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä lausuu valittajien kumoamiskanteesta

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet kulut mukaan lukien.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valitus on tehty unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-268/10 RENV antamasta tuomiosta, jolla hylättiin valittajien nostama kanne, jossa vaadittiin kumottavaksi Euroopan kemikaaliviraston (ECHA) päätös tunnistaa kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista annetun asetuksen N:o 1907/2006 (1) 59 artiklan mukaisesti akryyliamidi aineeksi, joka täyttää kyseisen asetuksen 57 artiklassa säädetyt kriteerit.
   Valittajien esittämät valitusperusteet voidaan tiivistää seuraavasti:

               1.

               Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen tulkitsemalla virheellisesti REACH-asetusta, kun se tulkitsi REACH-asetuksen 3 artiklan 15 kohdassa olevaa ”välituotteen” määritelmää

                           a)

                           tulkitsemalla syntetisoidun aineen loppukäytön poissulkemisperusteeksi 3 artiklan 15 kohdan selvän sanamuodon vastaisesti;

                           b)

                           tulkitsemalla ”välituotteen” määritelmää tavalla, joka on vastoin REACH-asetuksen säännösten tarkoitusta, ja

                           c)

                           jättämällä arvioimatta riippumattomasti ECHAn välituotetta koskevan ohjeistuksen liitettä 4 ja tukeutumalla sen asiaankuulumattomiin osiin;

               2.

               unionin yleinen tuomioistuin laiminlöi perusteluvelvollisuutta, koska se ei käsitellyt valittajien argumenttia siitä, että REACH-asetuksen 2 artiklan 8 kohdan b alakohta kattaa kokonaisuudessaan REACH-asetuksen VII osaston;

               3.

               unionin yleisen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen tulkitsemalla virheellisesti REACH-asetusta sikäli kuin se katsoi, ettei välituotteita ole vapautettu REACH-asetuksen 59 artiklan soveltamisalalta;

               4.

               unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi, ettei vastapuoli ole tehnyt ilmeistä arviointivirhettä jättäessään huomiotta REACH-asetuksen liitteessä XV olevat tiedot;

               5.

               unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen arvioidessaan riidanalaisen toimen oikeasuhteisuutta ja

               6.

               unionin yleinen tuomioistuin laiminlöi perusteluvelvollisuuttaan jättämällä käsittelemättä valittajien esittämät vähemmän rajoittavat toimenpiteet.

      (1)  Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus N:o 1907/2006 (EUVL L 396, s. 1)


title: Asia T-674/14: Kanne 19.9.2014 – Società per azioni esecizi aeroportuali (SEA) v. komissio

text:
               3.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 388/23

         Kanne 19.9.2014 – Società per azioni esecizi aeroportuali (SEA) v. komissio
   (Asia T-674/14)
   2014/C 388/29
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Società per azioni esercizi aeroportuali (SEA) (Segrate, Italia) (edustajat: asianajajat F. Gatti, J.-F. Bellis, F. Di Gianni ja A. Scalini)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa 9.7.2014 tehdyn päätöksen C(2014) 4537 final, jolla Euroopan komissio on aloittanut muodollisen tutkintamenettelyn Airport Handling -nimisen yhtiön perustamisen osalta

               —

               velvoittaa Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut asian käsittelystä unionin yleisessä tuomioistuimessa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste koskee riidanalaisen päätöksen perustelujen puutteellisuutta.

                           —

                           Kantaja väittää, että riidanalaisessa päätöksessä on jätetty ottamatta huomioon seikkoja (kuten Trustin perustaminen Airport Handling ja SEA Handlingin, jonka on väitetty saaneen tukea SA.21.420, välisen taloudellisen jatkumon katkaisemiseksi kokonaan), joilla olisi ollut olennainen merkitys päätöksen tekemisen kannalta ja joista komissiolle on toimitettu perusteelliset tiedot.

               2)

               Toinen kanneperuste koskee SEUT 107 artiklan 1 kohdan virheellistä soveltamista, joka on johtunut siitä, että komission tietoon saatetut tietyt olennaiset seikat ja objektiiviset tiedot on arvioitu väärin.

                           —

                           Kantaja väittää, että komissio on riidanalaisessa päätöksessään virheellisesti katsonut, että Airport Handlingiä voidaan pitää SEA Handlingin taloudellisena seuraajana ja että kantajan Airport Handlingille myöntämää tukea on pidettävä SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena.

               3)

               Kolmas kanneperuste koskee perustellun luottamuksen ja hyvän hallinnon periaatteiden sekä suhteellisuusperiaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen loukkaamista.

                           —

                           Kantaja väittää, että komission yksikköjen menettely ja riidanalainen päätös ovat törkeällä tavalla ristiriidassa mainittujen Euroopan unionin oikeusperiaatteiden kanssa. Se huomauttaa erityisesti suhteellisuusperiaatteen osalta, että komissio olisi voinut luopua epäilyistään, jos se olisi arvioinut riittävän huolellisesti kantajan sille jo ennen tutkintaa toimittamat tiedot, eikä sen näin olisi tarvinnut tehdä riidanalaista päätöstä muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta.


title: Asia T-388/12: Kanne 30.8.2012 — Singer v. SMHV- Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zártkörüen Müködö (CORDIO)

text:
               27.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/28

      Kanne 30.8.2012 — Singer v. SMHV- Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zártkörüen Müködö (CORDIO)
      (Asia T-388/12)
      (2012/C 331/54)
      Kannekirjelmän kieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Daniela Singer (Obertrubach, Saksa) (edustaja: Rechtsanwalt B. Korom)

         Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

         Vastapuoli valituslautakunnassa: Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zártkörüen Müködo rt (Budapest, Unkari)

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  Kumoamaan SMHV:n toisen valituslautakunnan asiassa R 1842/2011-2 10.7.2012 tekemän päätöksen.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

         Yhteisön tavaramerkin hakija: Singer

         Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”CORDIO” luokkaan 42 kuuluville palveluille — Yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9 115 262

         Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Cordia Magyarország Ingatlanforgalmazó Zártkörüen Müködö rt

         Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sanamerkki ”CORDIA” luokkiin 36, 37 ja 42 kuuluville palveluille

         Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksytään

         Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylätään

         Kanneperusteet: Kyseisten tavaramerkkien välillä ei ole sekaannusvaaraa


title: Asia T-422/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.11.2014 – Computer Resources International (Luxembourg) v. komissio (Julkiset palveluhankinnat — Tarjouspyyntömenettely — Atk-palvelut, jotka liittyvät ohjelmistokehitykseen ja ylläpitoon sekä neuvontaan ja tukeen erityyppisiä tietoteknisiä sovelluksia varten — Tarjoajan tarjouksen hylkääminen — Poikkeuksellisen alhainen tarjous — Asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 139 artiklan 1 kohta — Perusteluvelvollisuus — Oikeudellisen perustan valinta — Harkintavallan väärinkäyttö)

text:
               15.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 448/17

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.11.2014 – Computer Resources International (Luxembourg) v. komissio
   (Asia T-422/11) (1)

   ((Julkiset palveluhankinnat - Tarjouspyyntömenettely - Atk-palvelut, jotka liittyvät ohjelmistokehitykseen ja ylläpitoon sekä neuvontaan ja tukeen erityyppisiä tietoteknisiä sovelluksia varten - Tarjoajan tarjouksen hylkääminen - Poikkeuksellisen alhainen tarjous - Asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 139 artiklan 1 kohta - Perusteluvelvollisuus - Oikeudellisen perustan valinta - Harkintavallan väärinkäyttö))
   (2014/C 448/21)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Computer Resources International (Luxembourg) SA (Dommeldange, Luxemburg) (edustaja: asianajaja S. Pappas)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi S. Delaude ja D. Calciu, sitten S. Delaude, avustajanaan asianajaja E. Petritsi)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse vaatimuksesta kumota Euroopan unionin julkaisutoimiston 22.7.2011 tekemä päätös olla hyväksymättä kantajan ja toisen yhtiön muodostaman yhteenliittymän esittämiä tarjouksia eristä nro 1 ja 3 tarjouspyyntömenettelyssä AO 10340, joka koski Atk-palveluita, jotka liittyivät ohjelmistokehitykseen ja -ylläpitoon sekä neuvontana ja tukeen erityyppisiä tietoteknisiä sovelluksia varten (JO 2011/S 66-106099), ja antaa puitesopimukset muille tarjoajille.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Computer Resources International (Luxembourg) SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, välitoimimenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.

      (1)  EUVL C 290, 1.10.2011.