title: asia T-106/19: Kanne 20.2.2019 — Abarca v. EUIPO — Abanca Corporación Bancaria (ABARCA SEGUROS)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/57

      Kanne 20.2.2019 — Abarca v. EUIPO — Abanca Corporación Bancaria (ABARCA SEGUROS)
      (asia T-106/19)
      (2019/C 131/66)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Abarca — Companhia de Seguros SA (Lissabon, Portugali) (edustajat: asianajajat J. Pimenta ja Á. Pinho)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Abanca Corporación Bancaria, SA (Betanzos, Espanja)

         Menettely EUIPO:ssa

         Hakija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin ABARCA SEGUROS, jonka värit ovat pinkki, vaaleansininen, vaaleanvihreä ja musta, rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Rekisteröintihakemus nro 16 041 519

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 22.11.2018 asiassa R 1370/2018-2 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  hyväksyy EU-tavaramerkin nro 16 041 519 rekisteröinnin kokonaisuudessaan

                  —

                  velvoittaa muut osapuolet korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja EUIPO:n väitemenettelyssä ja valitusmenettelyssä aiheutuneet kulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: asia C-54/18: Unionin tuomioistuimen määräys (neljäs jaosto) 14.2.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänytTribunale amministrativo regionale per il Piemonte — Italia) — Cooperativa Animazione Valdocco Soc. coop. soc. Impresa Sociale Onlus v. Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo ja AziendaSanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo (Ennakkoratkaisupyyntö — Julkiset hankinnat — Muutoksenhakumenettelyt — Direktiivi 89/665/ETY — 1 ja 2 c artikla — Muutoksenhaku päätöksiin, joilla tarjoajat hyväksytään hankintamenettelyyn tai suljetaan sen ulkopuolelle — Muutoksenhaun määräajat — 30 päivän preklusiivinen määräaika — Kansallinen säännöstö, jossa suljetaan pois mahdollisuus vedota hankintamenettelyyn hyväksymisestä tehdyn päätöksenlainvastaisuuteen myöhempiin toimiin kohdistetun muutoksenhaun yhteydessä — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 47 artikla — Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan)

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/3

      Unionin tuomioistuimen määräys (neljäs jaosto) 14.2.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale amministrativo regionale per il Piemonte — Italia) — Cooperativa Animazione Valdocco Soc. coop. soc. Impresa Sociale Onlus v. Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo ja Azienda Sanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo
      (asia C-54/18) (1)

      (Ennakkoratkaisupyyntö - Julkiset hankinnat - Muutoksenhakumenettelyt - Direktiivi 89/665/ETY - 1 ja 2 c artikla - Muutoksenhaku päätöksiin, joilla tarjoajat hyväksytään hankintamenettelyyn tai suljetaan sen ulkopuolelle - Muutoksenhaun määräajat - 30 päivän preklusiivinen määräaika - Kansallinen säännöstö, jossa suljetaan pois mahdollisuus vedota hankintamenettelyyn hyväksymisestä tehdyn päätöksen lainvastaisuuteen myöhempiin toimiin kohdistetun muutoksenhaun yhteydessä - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 47 artikla - Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan)
      (2019/C 172/03)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunale amministrativo regionale per il Piemonte

         Asianosaiset

         Valittaja: Cooperativa Animazione Valdocco Soc. coop. soc. Impresa Sociale Onlus

         Vastapuolet: Consorzio Intercomunale Servizi Sociali di Pinerolo ja Azienda Sanitaria Locale To3 di Collegno e Pinerolo

         Muut osapuolet: Ati Cilte Soc. coop. soc., Coesa Pinerolo Soc. coop. soc. arl, La Dua Valadda Soc. coop. soc., Consorzio di Cooperative Sociali il Deltaplano Soc. coop. soc., La Fonte Soc. coop. soc. Onlus, Società Italiana degli Avvocati Amministrativisti (SIAA), Associazione Amministrativisti.it ja Camera degli Avvocati Amministrativisti

         Määräysosa

                  1)

                  Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annettua neuvoston direktiiviä 89/665/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2014 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2014/23/EU, ja erityisesti sen 1 ja 2 c artiklaa, luettuina Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, on tulkittava siten, ettei direktiivi ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa säädetään, että julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyihin hyväksymisestä tai niiden ulkopuolelle sulkemisesta tehtyihin hankintaviranomaisten päätöksiin on haettava muutosta 30 päivän preklusiivisessa määräajassa, joka alkaa siitä, kun päätöksistä on ilmoitettu asianomaisille, kunhan päätökset, joista on täten ilmoitettu, sisältävät yhteenvedon asiaa koskevista perusteluista, millä taataan, että kyseiset asianomaiset ovat saaneet tai ovat voineet saada tiedon väittämästään unionin oikeuden rikkomisesta.

                  2)

                  Direktiiviä 89/665, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2014/23, ja erityisesti sen 1 ja 2 c artiklaa, luettuina Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, on tulkittava siten, ettei direktiivi ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa säädetään, että jos tarjoajien hyväksymisestä julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyihin tehtyihin hankintaviranomaisten päätöksiin ei ole haettu muutosta 30 päivän preklusiivisessa määräajassa, joka alkaa siitä, kun niistä on ilmoitettu, asianomaisten ei ole enää mahdollista vedota kyseisten päätösten lainvastaisuuteen sellaisten muutoksenhakujen yhteydessä, jotka kohdistetaan myöhempiin toimiin ja muiden muassa sopimuspuolen valinnasta tehtyihin päätöksiin, sillä varauksella, että tällainen prekluusio voi koskea kyseisiä asianomaisia vain, mikäli ne ovat saaneet tai voineet saada kyseisen ilmoituksen välityksellä tiedon väittämästään lainvastaisuudesta.

         (1)  EUVL C 142, 23.4.2018.


title: asia C-373/18: Unionin tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 31.1.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka onesittänyt Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel — Portugali) — Prosa — Produtos e Serviços Agrícolas SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla — Pääoman hankinnastasuoritettavat välilliset verot — Direktiivi 69/335/ETY — 4 ja 7 artikla — Pääomayhtiön perustaminen — 1.7.1984 voimassa ollut leimavero — Tämän leimaveron myöhempi poistaminen ja sittemmin tapahtunutuudelleen käyttöön ottaminen)

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/4

      Unionin tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 31.1.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel — Portugali) — Prosa — Produtos e Serviços Agrícolas SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (asia C-373/18) (1)

      (Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla - Pääoman hankinnasta suoritettavat välilliset verot - Direktiivi 69/335/ETY - 4 ja 7 artikla - Pääomayhtiön perustaminen - 1.7.1984 voimassa ollut leimavero - Tämän leimaveron myöhempi poistaminen ja sittemmin tapahtunut uudelleen käyttöön ottaminen)
      (2019/C 172/04)
      Oikeudenkäyntikieli: portugali

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunal Administrativo e Fiscal de Penafiel

         Asianosaiset

         Kantaja: Prosa — Produtos e Serviços Agrícolas SA

         Vastaaja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Määräysosa

      Pääoman hankinnasta suoritettavista välillisistä veroista 17.7.1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.6.1985 annetulla neuvoston direktiivillä 85/303/ETY, 4 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jolla jäsenvaltio ottaa uudelleen käyttöön pääoman hankintaveron, jota kannetaan kyseisistä säännöksistä ensimmäisen soveltamisalaan kuuluvista pääomayhtiön perustamistoimista, jotka olivat tällaisen veron alaisia 1.7.1984 mutta jotka oli myöhemmin vapautettu siitä.

         (1)  EUVL C 294, 20.8.2018.


title: asia C-489/18: Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 15.1.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Unkari) — Farmland Kft. v. Földművelésügyi Miniszter (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artiklan 2 kohta — Maatalous — Suorat tukijärjestelmät — Tilatukijärjestelmä — Yhtenäisen pinta-alatuen hakemus — Arviointiperusteet — Maatalousmaan laillinen käyttäjä)

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/5

      Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 15.1.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Unkari) — Farmland Kft. v. Földművelésügyi Miniszter
      (asia C-489/18) (1)

      (Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artiklan 2 kohta - Maatalous - Suorat tukijärjestelmät - Tilatukijärjestelmä - Yhtenäisen pinta-alatuen hakemus - Arviointiperusteet - Maatalousmaan laillinen käyttäjä)
      (2019/C 172/05)
      Oikeudenkäyntikieli: unkari

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Asianosaiset

         Kantaja: Farmland Kft.

         Vastaaja: Földművelésügyi Miniszter

         Määräysosa

      Budapest Környéki Közigazgatási és Munkaügyi Bíróságin (Budapestin alueellinen hallinto- ja työtuomioistuin, Unkari) 17.7.2018 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat selvästi

         (1)  EUVL C 381, 22.10.2018.


title: asia C-689/18: Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 7.3.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänytDioikitiko Protodikeio Patron — Kreikka) — XT v. Kreikan valtio (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla — Sisäinen verotus — Syrjivän verotuksen kielto — Ylellisyystuotevero — Moottoriajoneuvot — Verosta vapauttaminen ajoneuvonverotusjäsenvaltiossa tapahtuneen ensimmäisen käyttöönoton mukaan — Toisessa jäsenvaltiossa tapahtuneen ensimmäisen käyttöönoton huomiotta jättäminen)

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/5

      Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 7.3.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Dioikitiko Protodikeio Patron — Kreikka) — XT v. Kreikan valtio
      (asia C-689/18) (1)

      (Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla - Sisäinen verotus - Syrjivän verotuksen kielto - Ylellisyystuotevero - Moottoriajoneuvot - Verosta vapauttaminen ajoneuvon verotusjäsenvaltiossa tapahtuneen ensimmäisen käyttöönoton mukaan - Toisessa jäsenvaltiossa tapahtuneen ensimmäisen käyttöönoton huomiotta jättäminen)
      (2019/C 172/06)
      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Dioikitiko Protodikeio Patron

         Asianosaiset

         Kantaja: XT

         Vastaaja: Kreikan valtio

         Määräysosa

      SEUT 110 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan ylellisyystuoteverosta vapautetaan yksityiskäytössä olevien, iskutilavuudeltaan tietynsuuruisten henkilöajoneuvojen, jotka ovat iältään yli 10 vuotta laskettuna päivästä, jolloin ne otettiin ensimmäisen kerran käyttöön kyseisessä jäsenvaltiossa, omistajat tai haltijat ottamatta huomioon toisessa jäsenvaltiossa tapahtunutta mahdollista aikaisempaa käyttöönottoa.

         (1)  EUVL C 25, 21.1.2019.


title: asia C-8/19 PPU: Unionin tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 12.2.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka onesittänyt Spetsializiran nakazatelen sad — Bulgaria) — Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on RH (Ennakkoratkaisupyyntö — Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely — Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa — Direktiivi (EU) 2016/343 — 4 artikla — Julkiset viittaukset syyllisyyteen — Tutkintavankeutta koskeva päätös — Muutoksenhakukeinot — Päätöksen lainmukaisuuden valvonnassa noudatettava menettely — Syyttömyysolettaman kunnioittaminen — SEUT 267 artikla — Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan toinen kohta — Oikeus saada asiansa käsitellyksi kohtuullisen ajan kuluessa — Kansallinen sääntely, jollarajoitetaan kansallisten tuomioistuinten valtuutta pyytää ennakkoratkaisua unionin tuomioistuimelta tai jolla ne velvoitetaan antamaan ratkaisu ennakkoratkaisupyyntöön annettavaa vastausta odottamatta — Kyseisensääntelyn noudattamatta jättämisestä määrättävät kurinpitoseuraamukset)

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/6

      Unionin tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 12.2.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Spetsializiran nakazatelen sad — Bulgaria) — Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on RH
      (asia C-8/19 PPU) (1)

      (Ennakkoratkaisupyyntö - Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely - Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Direktiivi (EU) 2016/343 - 4 artikla - Julkiset viittaukset syyllisyyteen - Tutkintavankeutta koskeva päätös - Muutoksenhakukeinot - Päätöksen lainmukaisuuden valvonnassa noudatettava menettely - Syyttömyysolettaman kunnioittaminen - SEUT 267 artikla - Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan toinen kohta - Oikeus saada asiansa käsitellyksi kohtuullisen ajan kuluessa - Kansallinen sääntely, jolla rajoitetaan kansallisten tuomioistuinten valtuutta pyytää ennakkoratkaisua unionin tuomioistuimelta tai jolla ne velvoitetaan antamaan ratkaisu ennakkoratkaisupyyntöön annettavaa vastausta odottamatta - Kyseisen sääntelyn noudattamatta jättämisestä määrättävät kurinpitoseuraamukset)
      (2019/C 172/07)
      Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

      RH

         Määräysosa

                  1)

                  SEUT 267 artiklaa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan toista kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle sääntelylle, sellaisena kuin sitä on kansallisessa oikeuskäytännössä tulkittu, joka johtaa siihen, että kansallisen tuomioistuimen on lausuttava tutkintavankeudesta tehdyn päätöksen lainmukaisuudesta ilman mahdollisuutta pyytää ennakkoratkaisua unionin tuomioistuimelta tai odottaa sen vastausta tähän pyyntöön.

                  2)

                  Eräiden syyttömyysolettamaan liittyvien näkökohtien ja läsnäoloa oikeudenkäynnissä koskevan oikeuden lujittamisesta rikosoikeudellisissa menettelyissä 9.3.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2016/343 4 ja 6 artiklaa on tulkittava yhdessä sen johdanto-osan 16 perustelukappaleen kanssa siten, että syyttömyysolettamaan perustuvat vaatimukset eivät ole esteenä sille, että kun toimivaltainen tuomioistuin arvioi todennäköisiä syitä — joiden perusteella epäillyn tai syytetyn voidaan olettaa tehneen rikoksen, josta häntä syytetään — voidakseen lausua tutkintavankeudesta tehdyn päätöksen lainmukaisuudesta, se punnitsee keskenään asiassa esitettyjä syyllisyyttä tukevia ja sitä vastaan puhuvia todisteita ja perustelee päätöksensä lausumalla — sen lisäksi, että se ilmoittaa seikat, jotka se on päättänyt ottaa huomioon asiassa — asianomaisen henkilön puolustuksen esittämistä vastaväitteistä, kunhan tässä päätöksessä ei viitata vangittuna olevaan henkilöön syyllisenä.

         (1)  EUVL C 93, 11.3.2019.


title: asia C-755/18 P: Valitus, jonka Harry Shindler ym. ovat tehneet 30.11.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu yhdeksäs jaosto) asiassa T-458/17, Shindler ym. v. neuvosto, 26.11.2018 antamasta tuomiosta

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/7

      Valitus, jonka Harry Shindler ym. ovat tehneet 30.11.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu yhdeksäs jaosto) asiassa T-458/17, Shindler ym. v. neuvosto, 26.11.2018 antamasta tuomiosta
      (asia C-755/18 P)
      (2019/C 172/08)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittajat: Harry Shindler ym. (edustaja: J. Fouchet, avocat)

         Muu osapuoli: Euroopan unionin neuvosto
      Unionin tuomioistuin (neljäs jaosto) on 19.3.2019 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen


title: asia C-88/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Judecătoria Zărnești (Romania) on esittänyt 7.2.2019 — Asociația ”Alianța pentru combaterea abuzurilor” v. TM, UN ja Asociația DMPA

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/7

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Judecătoria Zărnești (Romania) on esittänyt 7.2.2019 — Asociația ”Alianța pentru combaterea abuzurilor” v. TM, UN ja Asociația DMPA
      (asia C-88/19)
      (2019/C 172/09)
      Oikeudenkäyntikieli: romania

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Judecătoria Zărnești

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Asociația ”Alianța pentru combaterea abuzurilor”

         Vastaaja: TM, UN ja Asociația DMPA

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko direktiivin 92/43/ETY (1) 16 artiklaa tulkittava siten, että siinä velvoitetaan jäsenvaltiot vahvistamaan poikkeuksia 12, 13 ja 14 artiklasta sekä 15 artiklan a ja b alakohdasta myös niissä tapauksissa, joissa uhanalaisiin lajeihin kuuluvat eläimet poistuvat luontotyypistä ja ovat sen välittömässä läheisyydessä tai kokonaan sen ulkopuolella?

         (1)  Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/43/ETY (EYVL 1992, L 206, s. 7).


title: asia C-96/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Itävalta) on esittänyt 8.2.2019 — VO v. Bezirkshauptmannschaft Tulln

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/8

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesverwaltungsgericht Niederösterreich (Itävalta) on esittänyt 8.2.2019 — VO v. Bezirkshauptmannschaft Tulln
      (asia C-96/19)
      (2019/C 172/10)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Landesverwaltungsgericht Niederösterreich

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: VO

         Vastapuolena oleva viranomainen: Bezirkshauptmannschaft Tulln

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko asetusta (EU) N:o 165/2014, (1) erityisesti sen 34 artiklan 3 kohdan viimeistä virkettä ja 36 artiklan 2 kohtaa, tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa edellytetään, että ajoneuvojen, joissa on asetuksen (EU) N:o 165/2014 2 artiklan 2 kohdan h alakohdassa tarkoitettu digitaalinen ajopiirturi, kuljettajien on siinä tapauksessa, että kuljettajakortista (2 artiklan 2 kohdan f alakohta) puuttuu yksittäisiä työpäiviä, joiden osalta ajoneuvossa ei myöskään säilytetä piirturilevyjä, pidettävä mukanaan näiden päivien osalta työnantajan vastaavia todistuksia, joiden on vastattava komission direktiivin 2006/22/EY (2) 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti laatiman lomakkeen vähimmäisvaatimuksia, ja esitettävä ne tarkastusten yhteydessä?

                  2)

                  Siinä tapauksessa, että ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
                  Onko komission päätöksessä 2009/959/EU (3) laatima lomake kokonaan tai osittain pätemätön?

         (1)  Tieliikenteessä käytettävistä ajopiirtureista, tieliikenteen valvontalaitteista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3821/85 kumoamisesta sekä tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 561/2006 muuttamisesta 4.2.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 165/2014 (EUVL 2014, L 60, s. 1).

         (2)  Tieliikenteen sosiaalilainsäädännöstä annettujen neuvoston asetusten (ETY) N:o 3820/85 ja (ETY) N:o 3821/85 täytäntöönpanoa koskevista vähimmäisedellytyksistä ja neuvoston direktiivin 88/599/ETY kumoamisesta 15.3.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/22/EY (EUVL 2006, L 102, s. 35).

         (3)  Tieliikenteen sosiaalilainsäädäntöön liittyvästä lomakkeesta tehdyn päätöksen 2007/230/EY muuttamisesta 14.12.2009 tehty komission päätös 2009/959/EU (tiedoksiannettu numerolla K(2009) 9895) (EUVL 2009, L 330, s. 80).


title: asia C-101/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 11.2.2019 — DeutscheHomöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG v. Saksan valtio

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/9

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 11.2.2019 — Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG v. Saksan valtio
      (asia C-101/19)
      (2019/C 172/11)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Bundesverwaltungsgericht

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG

         Vastapuoli: Saksan valtio

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Säädetäänkö direktiivin 2001/83/EY (1) 69 artiklassa tyhjentävästi 14 artiklan 1 kohdassa mainitun lääkkeen pakkausselosteen sallitusta sisällöstä, vai saadaanko siihen sisällyttää muita tietoja direktiivin 2001/83/EY 62 artiklassa tarkoitetulla tavalla?

                  2)

                  Voivatko direktiivin 2001/83/EY 14 artiklan 1 kohdassa mainitun lääkkeen annostusta koskevat tiedot olla tietoja, jotka ovat hyödyllisiä potilaalle direktiivin 2001/83/EY 62 artiklassa tarkoitetulla tavalla?

         (1)  Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/83/EY (EYVL 2001, L 311, s. 67), sellaisena kuin se on muutettuna 25.10.2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2012/26/EU (EUVL 2012, L 299, s. 1).


title: asia C-102/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 11.2.2019 — DeutscheHomöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG v. Saksan valtio

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/10

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 11.2.2019 — Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG v. Saksan valtio
      (asia C-102/19)
      (2019/C 172/12)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Bundesverwaltungsgericht

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Deutsche Homöopathie-Union (DHU) Arzneimittel GmbH & Co. KG

         Vastapuoli: Saksan valtio

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Säädetäänkö direktiivin 2001/83/EY (1) 69 artiklassa tyhjentävästi 14 artiklan 1 kohdassa mainitun lääkkeen pakkausselosteen sallitusta sisällöstä, vai saadaanko siihen sisällyttää muita tietoja direktiivin 2001/83/EY 62 artiklassa tarkoitetulla tavalla?

                  2)

                  Voivatko direktiivin 2001/83/EY 14 artiklan 1 kohdassa mainitun lääkkeen annostusta koskevat tiedot olla tietoja, jotka ovat hyödyllisiä potilaalle direktiivin 2001/83/EY 62 artiklassa tarkoitetulla tavalla?

         (1)  Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/83/EY (EYVL 2001, L 311, s. 67), sellaisena kuin se on muutettuna 25.10.2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2012/26/EU (EUVL 2012, L 299, s. 1).


title: asia C-118/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesgericht Salzburg als Arbeits-und Sozialgericht (Itävalta) on esittänyt 15.2.2019 — ZS v. PVA Landesstelle Salzburg

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/12

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesgericht Salzburg als Arbeits-und Sozialgericht (Itävalta) on esittänyt 15.2.2019 — ZS v. PVA Landesstelle Salzburg
      (asia C-118/19)
      (2019/C 172/15)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Landesgericht Salzburg als Arbeits-und Sozialgericht

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: ZS

         Vastaaja: PVA Landesstelle Salzburg
      Unionin tuomioistuimen presidentin 22.3.2019 antamalla määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.


title: asia C-134/19 P: Valitus, jonka Bank Refah Kargaran on tehnyt 18.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-552/15, Bank Refah Kargaran v. neuvosto, 10.12.2018 antamasta tuomiosta

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/12

      Valitus, jonka Bank Refah Kargaran on tehnyt 18.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-552/15, Bank Refah Kargaran v. neuvosto, 10.12.2018 antamasta tuomiosta
      (asia C-134/19 P)
      (2019/C 172/16)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittaja: Bank Refah Kargaran (edustaja: J.-M. Thouvenin, avocat)

         Muut osapuolet: Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio

         Vaatimukset

                  —

                  Unionin yleisen tuomioistuimen toisen jaoston asiassa T-552/15 10.12.2018 antama tuomio on kumottava osittain

                  —

                  ensisijaisesti on hyväksyttävä valittajan unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämät vaatimukset eli vahingonkorvauksen myöntäminen valittajalle aiheutuneesta aineellisesta vahingosta 68 651 319 euron määräisenä sekä tälle aiheutuneesta aineettomasta vahingosta 52 547 415 euron määräisenä

                  —

                  toissijaisesti asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen

                  —

                  molemmissa tilanteissa Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valituksensa tueksi valittaja vetoaa seitsemään valitusperusteeseen.

                  1.

                  Ensimmäinen valitusperuste, joka koskee oikeudellista virhettä
                  Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, ettei kumotun päätöksen perustelujen puutteellisuus ole riittävän ilmeinen Euroopan unionin oikeuteen sisältyvän oikeussäännön rikkominen.

                  2.

                  Toinen valitusperuste, joka koskee oikeudellista virhettä
                  Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen todetessaan, että se, että Euroopan unionin neuvoston antaman sääntöjenvastaisen pakotteen kohteena ollut valittaja nosti kanteen ja sai pakotteen kumotuksi, tekee tyhjäksi tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden riittävän ilmeiseen loukkaamiseen vetoamisen.

                  3.

                  Kolmas valitusperuste, joka koskee oikeudellista virhettä
                  Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen hylätessään valittajan vastauksessaan täsmentämän kanneperusteen ilman, että se tarkisti oikeuskäytännössä edellytetyn mukaisesti, seuraako vastauksessa tehty kyseisen kanneperusteen kehittely kannekirjelmän jättämisellä aloitetun näkemystenvaihdon tavanomaisesta kehityksestä oikeudenkäyntimenettelyn aikana.

                  4.

                  Neljäs ja viides valitusperuste, jotka koskevat oikeudellista virhettä
                  Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen tulkitessaan virheellisesti asiassa T-24/11 (1) annettua tuomiota ja katsoessaan, että toteamuksessa siitä, että neuvosto oli rikkonut velvollisuuttaan ilmoittaa kantajalle tätä vastaan hyväksytyistä seikoista siltä osin kuin on kyse varojen jäädyttämistoimenpiteiden perusteesta, ei vahvisteta Euroopan unionin oikeuteen sisältyvän oikeussäännön riittävän ilmeistä rikkomista, joka synnyttäisi unionin vastuun.

                  5.

                  Kuudes valitusperuste, joka koskee kannekirjelmän ottamista huomioon vääristyneellä tavalla
                  Unionin yleinen tuomioistuin otti kannekirjelmän huomioon vääristyneellä tavalla, kun se katsoi — vedotakseen valittajan väitteen tutkimatta jättämiseen tätä vastaan —, ettei valittaja ollut kannekirjelmän jättämisen vaiheessa vedonnut väitettyyn lainvastaisuuteen, joka koskee sitä, ettei peruste valittajan nimen merkitsemiselle rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden luetteloon, ollut neuvoston soveltaman kriteerin mukainen.

                  6.

                  Seitsemäs valitusperuste, joka koskee kannekirjelmän ottamista huomioon vääristyneellä tavalla
                  Unionin yleinen tuomioistuin otti kannekirjelmän huomioon vääristyneellä tavalla tiivistäessään valittajan esittämät sääntöjenvastaisuutta koskevat kanneperusteet pelkäksi perusteluvelvollisuuden rikkomiseksi.

         (1)  Tuomio 6.9.2013, Bank Refah Kargaran v. neuvosto (T-24/11, EU:T:2013:403).


title: asia C-135/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 20.2.2019 —Pensionsversicherungsanstalt v. CW

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/14

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 20.2.2019 — Pensionsversicherungsanstalt v. CW
      (asia C-135/19)
      (2019/C 172/17)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Oberster Gerichtshof

         Pääasian asianosaiset

         Revision-valittaja: Pensionsversicherungsanstalt

         Revision-valituksen vastapuoli: CW

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko Itävallan kuntoutusraha luokiteltava sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 (1) säännösten mukaisesti

                              —

                              asetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaiseksi sairausetuudeksi vai

                              —

                              asetuksen 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaiseksi työkyvyttömyysetuudeksi vai

                              —

                              asetuksen 3 artiklan 1 kohdan h alakohdan mukaiseksi työttömyysetuudeksi?

                  2)

                  Onko asetusta (EY) N:o 883/2004 tulkittava primaarioikeuden valossa siten, että jäsenvaltio on entisenä asuin- ja työskentelyvaltiona velvollinen maksamaan Itävallan kuntoutusrahan kaltaisia etuuksia toisessa jäsenvaltiossa asuvalle henkilölle, jos kyseisen henkilön osalta suurin osa sairaus- ja eläkevakuutuskausista on täyttynyt kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa työntekijänä (ajallisesti vuosia sitten tapahtuneen asuinpaikan siirtämisen jälkeen) eikä hän siitä lähtien ole saanut entisestä asuin- ja työskentelyvaltiostaan sairaus- ja eläkevakuutusetuuksia?

         (1)  EUVL 2004, L 166, s. 1.


title: asia C-157/19 P: Valitus, jonka Ehab Makhlouf on tehnyt 21.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T- 409/16, Makhlouf v. neuvosto, 12.12.2018 antamasta tuomiosta

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/15

      Valitus, jonka Ehab Makhlouf on tehnyt 21.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T- 409/16, Makhlouf v. neuvosto, 12.12.2018 antamasta tuomiosta
      (asia C-157/19 P)
      (2019/C 172/18)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittaja: Ehab Makhlouf (edustaja: E. Ruchat, avocat)

         Muu osapuoli: Euroopan unionin neuvosto

         Vaatimukset

                  —

                  Valittajan valitus on otettava tutkittavaksi ja todettava perustelluksi, minkä johdosta

                  —

                  unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-409/16, Ehab Makhlouf v. Euroopan unionin neuvosto, 12.12.2018 antama tuomio on kumottava ja asiassa on annettava uusi, seuraavansisältöinen ratkaisu:

                              —

                              on kumottava 27.5.2016 annettu päätös (YUTP) 2016/850 (1) ja sen myöhemmät täytäntöönpanotoimet siltä osin kuin ne koskevat valittajaa

                              —

                              on velvoitettava Euroopan unionin neuvosto korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valittaja esittää valituksensa tueksi kolme valitusperustetta.
      Ensimmäisen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se jätti huomiotta valittajan oikeuden tulla kuulluksi, joka on vahvistettu perusoikeuskirjan 41 artiklassa, ennen uusien rajoittavien toimenpiteiden toteuttamista.
      Toisen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen ja otti tosiseikat vääristyneellä tavalla huomioon, kun se ei ottanut huomioon seikkoja, jotka valittaja esitti kumoamiskanteensa tueksi osoittaakseen, että hän ei tukenut Syyrian hallintoa.
      Kolmannen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se ei todennut, että päätöksen 2013/255/YUTP (2) 27 ja 28 artiklan säännökset, joiden mukaan pelkkä kuuluminen Al-Assadin tai Makhloufin perheeseen on itsenäinen arviointiperuste, joka oikeuttaa seuraamuksen määräämiseen, ovat lainvastaisia, ja käänsi näin samalla todistustaakan.

         (1)  Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2013/255/YUTP muuttamisesta 27.5.2016 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2016/850 (EUVL 2016, L 141, s. 125).

         (2)  Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 31.5.2013 annettu neuvoston päätös 2013/255/YUTP (EUVL 2013, L 147, s. 14).


title: asia C-158/19 P: Valitus, jonka Razan Othman on tehnyt 21.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T- 416/16, Othman v. neuvosto, 12.12.2018 antamasta tuomiosta

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/16

      Valitus, jonka Razan Othman on tehnyt 21.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T- 416/16, Othman v. neuvosto, 12.12.2018 antamasta tuomiosta
      (asia C-158/19 P)
      (2019/C 172/19)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittaja: Razan Othman (edustaja: E. Ruchat, avocat)

         Muu osapuoli: Euroopan unionin neuvosto

         Vaatimukset

                  —

                  Valittajan valitus on otettava tutkittavaksi ja todettava perustelluksi, minkä johdosta

                  —

                  unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-416/16, Razan Othman v. Euroopan unionin neuvosto, 12.12.2018 antama tuomio on kumottava ja asiassa on annettava uusi, seuraavansisältöinen ratkaisu:

                              —

                              on kumottava 27.5.2016 annettu päätös (YUTP) 2016/850 (1) ja sen myöhemmät täytäntöönpanotoimet siltä osin kuin ne koskevat valittajaa

                              —

                              on velvoitettava Euroopan unionin neuvosto korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valittaja esittää valituksensa tueksi kolme valitusperustetta.
      Ensimmäisen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se jätti huomiotta valittajan oikeuden tulla kuulluksi, joka on vahvistettu perusoikeuskirjan 41 artiklassa, ennen uusien rajoittavien toimenpiteiden toteuttamista.
      Toisen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen ja otti tosiseikat vääristyneellä tavalla huomioon, kun se ei ottanut huomioon seikkoja, jotka valittaja esitti kumoamiskanteensa tueksi osoittaakseen, että hän ei tukenut Syyrian hallintoa.
      Kolmannen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se ei todennut, että päätöksen 2013/255/YUTP (2) 27 ja 28 artiklan säännökset, joiden mukaan pelkkä kuuluminen Al-Assadin tai Makhloufin perheeseen on itsenäinen arviointiperuste, joka oikeuttaa seuraamuksen määräämiseen, ovat lainvastaisia, ja käänsi näin samalla todistustaakan.

         (1)  Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2013/255/YUTP muuttamisesta 27.5.2016 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2016/850 (EUVL 2016, L 141, s. 125).

         (2)  Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 31.5.2013 annettu neuvoston päätös 2013/255/YUTP (EUVL 2013, L 147, s. 14).


title: asia C-159/19 P: Valitus, jonka Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) on tehnyt 21.2.2019 unionin yleisentuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-411/16, Syriatel Mobile Telecom v. neuvosto, 12.12.2018 antamasta tuomiosta

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/17

      Valitus, jonka Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) on tehnyt 21.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-411/16, Syriatel Mobile Telecom v. neuvosto, 12.12.2018 antamasta tuomiosta
      (asia C-159/19 P)
      (2019/C 172/20)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittaja: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (edustaja: E. Ruchat, avocat)

         Muu osapuoli: Euroopan unionin neuvosto

         Vaatimukset

                  —

                  Valittajan valitus on otettava tutkittavaksi ja todettava perustelluksi, minkä johdosta

                  —

                  unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-411/16, Syriatel Mobile Telecom v. Euroopan unionin neuvosto, 12.12.2018 antama tuomio on kumottava ja asiassa on annettava uusi, seuraavansisältöinen ratkaisu:

                              —

                              on kumottava 27.5.2016 annettu päätös (YUTP) 2016/850 (1) ja sen myöhemmät täytäntöönpanotoimet siltä osin kuin ne koskevat valittajaa

                              —

                              on velvoitettava Euroopan unionin neuvosto korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valittaja esittää valituksensa tueksi kolme valitusperustetta.
      Ensimmäisen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se jätti huomiotta valittajan oikeuden tulla kuulluksi, joka on vahvistettu perusoikeuskirjan 41 artiklassa, ennen uusien rajoittavien toimenpiteiden toteuttamista.
      Toisen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen ja otti tosiseikat vääristyneellä tavalla huomioon, kun se ei ottanut huomioon seikkoja, jotka valittaja esitti kumoamiskanteensa tueksi osoittaakseen, että se ei tukenut Syyrian hallintoa.
      Kolmannen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se ei todennut, että päätöksen 2013/255/YUTP (2) 27 ja 28 artiklan säännökset, joiden mukaan pelkkä kuuluminen Al-Assadin tai Makhloufin perheeseen on itsenäinen arviointiperuste, joka oikeuttaa seuraamuksen määräämiseen, ovat lainvastaisia, ja käänsi näin samalla todistustaakan.

         (1)  Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2013/255/YUTP muuttamisesta 27.5.2016 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2016/850 (EUVL 2016, L 141, s. 125).

         (2)  Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 31.5.2013 annettu neuvoston päätös 2013/255/YUTP (EUVL L 147, s. 14).


title: asia C-182/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 26.2.2019 — Pfizer Consumer Healthcare Ltd v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/18

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 26.2.2019 — Pfizer Consumer Healthcare Ltd v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
      (asia C-182/19)
      (2019/C 172/21)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Pfizer Consumer Healthcare Ltd

         Vastaaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 8.7.2016 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2016/1140 (1) pätemätön siltä osin kuin siinä luokitellaan nimikkeeseen 3824, erityisesti alanimikkeeseen 38249096, tuotteet, jotka

                  i)

                  koostuvat kääreenomaisesta materiaalista, joka sisältää ”lämpökennoja” kemikaalit mukaan lukien

                  ii)

                  toimivat samalla tavalla kuin haude mutta joilla on muita etuja

                  iii)

                  lievittävät eksotermisen kemiallisen reaktion avulla kipuja, vähentävät jäykkyyttä ja edesauttavat kudosten paranemista (kuten lukuisilla kliinisillä testeillä on vahvistettu)

                  iv)

                  ovat vähittäismyyntipakkauksissa

                  v)

                  on nimenomaisesti saatettu markkinoille lääkinnällisiin tarkoituksiin tarkoitettuina ja iii kohdassa yksilöityjä vaikutuksia aikaansaavina,
                  sellaisten kemikaalien perusteella, jotka muodostavat niiden olennaisen luonteen antavan aineen tai ainesosan, eikä siinä luokitella näitä tavaroita nimikkeeseen 3005 (kulloisenkin nimikkeen, jakson ja ryhmän huomautusten ja selitysten sanamuodon perusteella 1 yleisen tulkintasäännön mukaisesti, missä yhteydessä 3 yleisen tulkintasäännön a alakohdassa edellytetään sitä, että on sovellettava nimikettä, jonka tavarankuvaus on yksityiskohtaisin)?

         (1)  EUVL 2016, L 189, s. 1.


title: asia C-208/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Itävalta) on esittänyt 4.3.2019 — NK v. MS ja AS

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/19

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz (Itävalta) on esittänyt 4.3.2019 — NK v. MS ja AS
      (asia C-208/19)
      (2019/C 172/22)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Landesgericht für Zivilrechtssachen Graz

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: NK

         Vastapuolet: MS ja AS

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko arkkitehdin ja kuluttajan välinen sopimus, jonka sisällön mukaan arkkitehdin tehtävänä on (ainoastaan) rakennettavan uuden omakotitalon suunnittelu piirustusten laatiminen mukaan luettuna, kuluttajan oikeuksista, neuvoston direktiivin 93/13/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 85/577/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY kumoamisesta 25.10.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/83/EU (1) 3 artiklan 3 kohdan f alakohdassa tarkoitettu sopimus, joka koskee ”uusien rakennusten rakentamista”?

                  2)

                  Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
                  Onko arkkitehdin ja kuluttajan välinen sopimus, jonka sisällön mukaan arkkitehdin tehtävänä on rakennettavan uuden omakotitalon suunnittelu toimeksiantajansa vaatimusten ja toiveiden mukaisesti ja arkkitehdin on tässä yhteydessä laadittava piirustukset, direktiivin 2011/83/EU 16 artiklan c kohdassa ja 2 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitettu sopimus ”sellaisten tavaroiden toimittamisesta, jotka on valmistettu kuluttajan vaatimusten mukaisesti tai selvästi henkilökohtaisia tarpeita vastaaviksi”?

         (1)  EUVL 2011, L 304, s. 64.


title: asia C-217/19: Kanne 8.3.2019 — Euroopan komissio v. Suomen tasavalta

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/20

      Kanne 8.3.2019 — Euroopan komissio v. Suomen tasavalta
      (asia C-217/19)
      (2019/C 172/23)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Hermes, E. Ljung Rasmussen)

         Vastaaja: Suomen tasavalta

         Vaatimukset

                  —

                  todettava, että Suomen tasavalta ei ole noudattanut luonnonvaraisten lintujen suojelusta 30.11.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY (1) 7 artiklan 4 kohdan ja 9 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on toistuvasti myöntänyt lupia koiraspuolisten haahkojen (Somateria mollissima) kevätmetsästykseen Ahvenanmaan maakunnassa vuodesta 2011 lähtien

                  —

                  Suomen tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Suomeen kuuluvan Ahvenanmaan itsehallinnollisen maakunnan hallitus on vuodesta 2011 lähtien toistuvasti joka vuosi myöntänyt lupia 2 000–3 800 koiraspuolisen haahkan suuruisen kokonaiskiintiön ”kevätmetsästykseen poikkeusluvalla” toukokuussa ajanjaksona, jonka pituus on ollut kahdesta kolmeen viikkoa. Tämä ajanjakso osuu samaan aikaan haahkojen lisääntymiskauden kanssa.
      Direktiivin 2009/147/EY 7 artiklan 4 kohdassa kielletään metsästys lisääntymiskauden aikana.
      Suomi katsoo, että haahkojen kevätmetsästys Ahvenanmaalla on oikeutettu direktiivin 2009/147/EY 9 artiklan 1 kohdan c alakohdan poikkeussäännöksellä. Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan todistustaakka kyseisessä säännöksessä säädettyjen edellytysten täyttymisestä on jäsenvaltioilla.
      Komissio katsoo, että Suomi ei ensinnäkään ole näyttänyt toteen, että poikkeussääntely olisi direktiivin 2009/147/EY 9 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettua ”asiallista hyötykäyttöä”. Suomi ei varsinkaan ole esittänyt vankkaa tieteellistä näyttöä siitä, että merkityksellisen haahkakannan varmistetaan säilyvän tyydyttävällä tasolla.
      Toiseksi Suomi ei ole osoittanut, että sallittu kevätmetsästys koskee vain lintujen ”pienien määrien” käyttöä direktiivin 2009/147/EY 9 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti.

         (1)  Luonnonvaraisten lintujen suojelusta 30.11.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/147/EY (EUVL 2010, L 20, s. 7).


title: asia C-231/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 15.3.2019 — Blackrock Investment Management (UK) Limited v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/21

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 15.3.2019 — Blackrock Investment Management (UK) Limited v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
      (asia C-231/19)
      (2019/C 172/24)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Blackrock Investment Management (UK) Limited

         Vastapuoli: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

         Ennakkoratkaisukysymykset

      Onko neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 135 artiklan 1 kohdan g alakohtaa tulkittava siten, että jos kolmas osapuoli suorittaa yhtenä kokonaisuutena pidettävän kyseisessä artiklassa tarkoitettujen hallinnointipalvelujen suorituksen rahastonhoitajalle ja jos kyseinen rahastonhoitaja käyttää näitä palveluja sekä erityisten sijoitusrahastojen että sellaisten muiden rahastojen, jotka eivät ole erityisiä sijoitusrahastoja, hallinnoinnissa:

                  a)

                  onko tähän yhtenä kokonaisuutena pidettävään suoritukseen sovellettava yhtä verokantaa? Jos on, miten tämä yksi verokanta on määritettävä? Vai

                  b)

                  onko kyseisestä yhtenä kokonaisuutena pidettävästä suorituksesta suoritettava vastike jaettava suhteellisesti hallinnointipalvelujen käytön mukaan (esimerkiksi käyttämällä perusteena hallinnoitavien erityisten sijoitusrahastojen tai muiden kuin erityisten sijoitusrahastojen varojen määriä) siten, että osa tästä yhdestä suorituksesta vapautetaan verosta ja osasta kannetaan veroa?

         (1)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).


title: asia C-235/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 8.3.2019 — United Biscuits (Pensions Trustees) Limited ja United Biscuits Pension Investments Limited v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/22

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 8.3.2019 — United Biscuits (Pensions Trustees) Limited ja United Biscuits Pension Investments Limited v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
      (asia C-235/19)
      (2019/C 172/25)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Court of Appeal

         Pääasian asianosaiset

         Valittajat: United Biscuits (Pensions Trustees) Limited ja United Biscuits Pension Investments Limited

         Vastapuoli: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko käsiteltävässä asiassa kyseessä olevien kaltaisissa eläkerahastojen hallinnointipalveluissa, joita a) vakuutuksenantajat ja/tai b) muut kuin vakuutuksenantajat tarjoavat edunvalvojille, kyse arvonlisäverodirektiivin (1) 135 artiklan 1 kohdan a alakohdassa (aiemmin kuudennen direktiivin 13 artiklan B kohdan a alakohdassa) tarkoitetusta ”vakuutustoiminnasta”?

         (1)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).


title: asia C-239/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice, Chancery Division (Yhdistynyt kuningaskunta) onesittänyt 20.3.2019 — Eli Lilly and Company Ltd v. Genentech Inc.

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/22

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice, Chancery Division (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 20.3.2019 — Eli Lilly and Company Ltd v. Genentech Inc.
      (asia C-239/19)
      (2019/C 172/26)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      High Court of Justice, Chancery Division

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Eli Lilly and Company Ltd

         Vastaaja: Genentech Inc.

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko lisäsuojatodistusasetus (1) esteenä sille, että lisäsuojatodistus myönnetään peruspatentin haltijalle sellaisen tuotteen osalta, jota koskeva myyntilupa on myönnetty kolmannelle osapuolelle, ilman tämän osapuolen suostumusta?

         (1)  Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 469/2009 (EUVL 2009, L 152, s. 1).


title: asia C-564/17: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 4.2.2019 — Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta, jota tukevat Saksan liittotasavalta, Viron tasavalta, Irlanti, Espanjan kuningaskunta, Ranskan tasavalta, Italiantasavalta, Latvian tasavalta, Liettuan tasavalta ja Unkari

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/23

      Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 4.2.2019 — Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta, jota tukevat Saksan liittotasavalta, Viron tasavalta, Irlanti, Espanjan kuningaskunta, Ranskan tasavalta, Italian tasavalta, Latvian tasavalta, Liettuan tasavalta ja Unkari
      (asia C-564/17) (1)

      (2019/C 172/28)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 328, 13.11.2017.


title: asia C-399/18: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 18.1.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Alankomaat) — Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV ja TAQA Piek Gas BV v. Autoriteit Consument en Markt, muuna osapuolena Gas Transport Services BV

text:
               20.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 172/25

      Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 18.1.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Alankomaat) — Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV ja TAQA Piek Gas BV v. Autoriteit Consument en Markt, muuna osapuolena Gas Transport Services BV
      (asia C-399/18) (1)

      (2019/C 172/33)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti
      Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 294, 20.8.2018.


title: asia C-48/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 25.1.2019 — X-GmbH v. Finanzamt Z

text:
               29.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/14

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 25.1.2019 — X-GmbH v. Finanzamt Z
      (asia C-48/19)
      (2019/C 148/14)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Bundesfinanzhof

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: X-GmbH

         Vastapuoli: Finanzamt Z

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko pääasian kaltaisissa olosuhteissa, joissa verovelvollinen antaa sairausvakuutuksia tarjoavien kassojen toimeksiannosta vakuutetuille puhelimitse neuvoja erilaisista terveyteen ja sairauksiin liittyvistä aiheista, kyse yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 132 artiklan 1 kohdan c alakohdan soveltamisalaan kuuluvasta toiminnasta?

                  2)

                  Onko pääasian kaltaisissa olosuhteissa ensimmäisessä kysymyksessä mainittujen palvelujen sekä ”potilasohjausohjelmiin” liittyvien liiketoimien osalta vaadittavan ammatillista pätevyyttä koskevan näytön kannalta riittävää, että puhelinneuvontaa antavat ”terveysvalmentajat” (jotka ovat terveydenhuollon ammattihenkilöitä tai sairaanhoitajia) ja että noin kolmasosassa tapauksista puhelinneuvonnassa käännytään lääkärin puoleen?

         (1)  EUVL 2006. L 347, s.1.


title: asia C-56/19 P: Valitus, jonka RFA International, LP on tehnyt 25.1.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-113/15, RFA International v. komissio, 15.11.2018 antamasta tuomiosta

text:
               29.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/15

      Valitus, jonka RFA International, LP on tehnyt 25.1.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-113/15, RFA International v. komissio, 15.11.2018 antamasta tuomiosta
      (asia C-56/19 P)
      (2019/C 148/15)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: RFA International, LP (edustajat: B. Evtimov, advokat, M. Krestiyanova, avocate, D. O’Keeffe, Solicitor, sekä N. Tuominen ja E. Borovikov, avocats)

         Muu osapuoli: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

                  —

                  kumoaa valituksenalaisen tuomion

                  —

                  antaa asiassa lopullisen ratkaisun, jos asia on ratkaisukelpoinen

                  —

                  vaihtoehtoisesti palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen uudelleentarkastelua varten

                  —

                  velvoittaa komission korvaamaan unionin tuomioistuimessa sekä unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Esillä olevalla valituksella rajoitutaan riitauttamaan unionin yleisen tuomioistuimen toteamukset valittajan toisesta kanneperusteesta ensimmäisessä oikeusasteessa.
      Unionin yleinen tuomioistuin teki virheen perusasetuksen (1) 11 artiklan 9 ja 10 kohdan oikeudellisessa tulkinnassa sekä määrittäessään liian laajasti komission harkintavallan sallitun ulottuvuuden kyseisten säännösten mukaisessa monitahoisten tilanteiden arvioinnissa. Valittaja kunnioittavasti pyytää unionin tuomioistuinta kumoamaan valituksenalaisen tuomion seuraavassa esitettävillä perusteilla.
      Unionin yleinen tuomioistuin teki kaksi oikeudellista virhettä perusasetuksen tulkinnassa.

                  a)

                  Ensinnäkin unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti perusasetuksen 11 artiklan 9 kohtaa. Perusasetuksen 11 artiklan 9 kohdan mukaan komissio soveltaa samaa menetelmää kuin tullin käyttöön ottamiseen johtaneessa tutkimuksessa, kun otetaan huomioon perusasetuksen 2 artikla, sillä edellytyksellä, että olosuhteet eivät ole muuttuneet. Kun komissio arvioi sitä, heijastuivatko polkumyyntitullit jälleenmyyntihintoihin, se ei kuitenkaan tehnyt näin alkuperäisen asetuksen antamiseen johtaneessa tutkimuksessa yksilöityjen jälleenmyyntihintojen perusteella vaan nykyisten Venäjällä aiheutuvien tuotantokustannusten perusteella. Tämä merkitsee menetelmän muuttamista perusasetuksen 11 artiklan 9 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Komissio huomautti, että olosuhteet olivat huomattavasti muuttuneet alkuperäisen tutkimuksen jälkeen ja etenkin venäläisten viejien tuotantokustannukset olivat kasvaneet noin 100 prosentilla. Kustannukset olivat jo kuitenkin nousseet ja niistä tiedettiin vuodet 2008–2010 kattavilla palautusta koskevilla tutkimusjaksoilla.

                  b)

                  Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti perusasetuksen 11 artiklan 10 kohtaa soveltamalla virheellisestä oikeudellista testiä. Unionin yleisen tuomioistuimen omaksuman oikeudellisen testin mukaan näyttöä polkumyyntitullien sisällyttämisestä vientihintoihin voitiin saada ainoastaan tullattuna toimittamista (DDP) (2) koskevista hinnoittelutiedoista sekä osoittamalla, että uusiin hintoihin ei ollut ainoastaan sisällytetty polkumyyntitulleja vaan myös kaikki muut aiheutuneet tuotantokustannukset. Tällainen vaatimus ei sisälly perusasetuksen 11 artiklan 10 kohtaan eikä komission ilmoitukseen polkumyyntitullien palauttamisesta (3).

            Unionin yleinen tuomioistuin teki viimein sisällöllisesti virheellisen toteamuksen tosiseikoista, kun se totesi, että

                  a)

                  tuotantokustannukset nousivat ainoastaan ensimmäisellä ja toisella palautusta koskevilla tutkimusjaksoilla, mikä täten merkitsi olosuhteiden muuttumista, jonka perusteella menetelmää voitiin muuttaa; komissio itse asiassa tiesi kustannusten noususta jo alkuperäisen tutkimusjakson sekä vuodet 2008–2010 kattavien palautusta koskevien tutkimusjaksojen aikana

                  b)

                  menetelmän muuttaminen oli perusteltua tasapuolisten kilpailuedellytysten aikaansaamiseksi sekä syrjivän kohtelun välttämiseksi niiden toimijoiden välillä, joihin sovellettaisiin samoja toimenpiteitä; kaikkiin venäläisiin tuottajiin olisi nimittäin sovellettu samoja kustannusten nousuja.

         (1)  Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30.11.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1225/2009 (EUVL 2009, L 343, s. 51).

         (2)  Delivery duty paid.

         (3)  EUVL 2014, C 164, s. 9.


title: asia C-57/19 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 25.1.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu kolmas jaosto) asiassa T-793/14., Tempus Energy ja Tempus Energy Technology v. komissio, 15.11.2018 antamasta tuomiosta

text:
               29.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/16

      Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 25.1.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu kolmas jaosto) asiassa T-793/14., Tempus Energy ja Tempus Energy Technology v. komissio, 15.11.2018 antamasta tuomiosta
      (asia C-57/19 P)
      (2019/C 148/16)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: É. Gippini Fournier, P. Němečková)

         Muut osapuolet: Tempus Energy Ltd, Tempus Energy Technology Ltd, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

                  —

                  kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu kolmas jaosto) 15.11.2018 antaman ja komissiolle seuraavana päivänä tiedoksiannetun tuomion asiassa T-793/14, Tempus Energy ja Tempus Energy Technology v. Euroopan komissio

                  —

                  hylkää kanteen, jossa vaaditaan kumoamaan 23.7.2014 tehty komission päätös C(2014) 5083 final (1) olla vastustamatta Yhdistyneen kuningaskunnan kapasiteettimarkkinoihin liittyvää tukijärjestelmää

            toissijaisesti

                  —

                  kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu kolmas jaosto) 15.11.2018 antaman ja komissiolle seuraavana päivänä tiedoksiannetun tuomion asiassa T-793/14, Tempus Energy ja Tempus Energy Technology v. Euroopan komissio

                  —

                  palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen ensimmäisessä oikeusasteessa nostetun kanteen toisen kanneperusteen tutkimiseksi

            joka tapauksessa velvoittaa ensimmäisessä oikeusasteessa kantajina olleet asianosaiset korvaamaan oikeudenkäyntikulut ensimmäisessä oikeusasteessa ja muutoksenhakuasteessa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valitus perustuu yhteen valitusperusteeseen: unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annetun neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 (2) 4 artiklan 2 ja 3 kohtaa katsoessaan, että ilmoitetun toimenpiteen soveltuvuudesta sisämarkkinoille oli vakavia epäilyjä.
      Koska unionin yleinen tuomioistuin on nojautunut vakavia vaikeuksia koskeviin aihetodisteisiin, ainoa valitusperuste jakautuu seuraaviin kahteen osaan, jotka kohdistuvat valituksenalaisessa tuomiossa tarkasteltuihin kahteen aihetodisteiden ryhmään:

                  —

                  Valitusperusteen ensimmäinen osa: Unionin yleinen tuomioistuin on menetellyt virheellisesti ottaessaan epäilyjä koskevana pääasiallisena aihetodisteena huomioon ilmoitusta edeltäneen yhteydenpidon keston ja olosuhteet sekä toimenpiteen monimutkaisuuden ja uudenlaisuuden

                  —

                  Valitusperusteen toinen osa: Unionin yleinen tuomioistuin on menetellyt virheellisesti katsoessaan komission laiminlyöneen Yhdistyneen kuningaskunnan kapasiteettimarkkinoita koskevien erinäisten seikkojen asianmukaisen tutkimisen.

         (1)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 ja 108 artiklan mukaisen valtiontuen hyväksyminen — Tapaukset, joita komissio ei vastusta (EUVL 2014, C 348, s. 5)

         (2)  EUVL 2015, L 248, s. 9.


title: asia C-74/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juízo Local Cível de Lisboa — Juiz 18 (Portugali) on esittänyt 31.1.2018 — LE v. Transportes Aéreos Portugueses SA (TAP)

text:
               29.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/18

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juízo Local Cível de Lisboa — Juiz 18 (Portugali) on esittänyt 31.1.2018 — LE v. Transportes Aéreos Portugueses SA (TAP)
      (asia C-74/19)
      (2019/C 148/17)
      Oikeudenkäyntikieli: portugali

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunal Judicial da Comarca de Lisboa — Juízo Local Cível de Lisboa — Juiz 18

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: LE

         Vastaaja: Transportes Aéreos Portugueses SA (TAP)

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Käsittääkö asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) johdanto-osan 14 perustelukappaleessa mainittu käsite ”poikkeukselliset olosuhteet” sellaisen tilanteen, jossa matkustaja puree lennon aikana muita matkustajia ja hyökkää häntä rauhoittamaan pyrkivien miehistön jäsenten kimppuun niin, että lentokapteeni katsoo aiheelliseksi poiketa reitiltä lähimmälle lentoasemalle, jotta kyseinen matkustaja matkatavaroineen voidaan poistaa koneesta, ja tämän vuoksi lennon saapuminen määränpäähänsä viivästyy?

                  2)

                  Kun välittömästi edeltävällä menolennolla, joka on tehty samalla ilma-aluksella kuin paluulento, on todettu ”poikkeuksellinen olosuhde”, voidaanko lentoliikenteen harjoittaja vapauttaa tämän perusteella vastuusta, joka liittyy tällä ilma-aluksella suoritettavan paluulennon, jolla korvausvaatimuksia esittävä matkustaja, tässä tapauksessa kantaja, matkustaa, lähdön viivästymiseen?

                  3)

                  Onko lentoliikenteen harjoittajan, tässä tapauksessa vastaajan, katsottava toteuttaneen asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla kaikki kohtuudella edellytettävät toimenpiteet, joista huolimatta toteutunutta viivästymistä ei voitu välttää, kun se tuli pohdintansa perusteella siihen tulokseen, ettei toisen ilma-aluksen lähettäminen olisi auttanut välttämään toteutumassa olevaa viivästymistä eikä näin ollen sitä, että matkustaja, tässä tapauksessa kantaja, siirrettiin seuraavan päivän jatkolennolle, sillä tämä yhtiö, tässä tapauksessa vastaaja, lentää matkustajan lopulliseen määränpäähän vain kerran päivässä?

         (1)  Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1).


title: asia C-105/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Monomeles Protodikeio Serron (Kreikka) on esittänyt 8.2.2019 — WP v. Trapeza Peiraios AE

text:
               29.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/20

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Monomeles Protodikeio Serron (Kreikka) on esittänyt 8.2.2019 — WP v. Trapeza Peiraios AE
      (asia C-105/19)
      (2019/C 148/19)
      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Monomeles Protodikeio Serron

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: WP

         Vastaaja: Trapeza Peiraios AE

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko direktiivin 93/13 (1) 6 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että siinä annetaan yleistä järjestystä koskeva prosessuaalinen oikeussääntö, jolla kansalliset tuomioistuimet velvoitetaan toteamaan elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välinen sopimusehto viran puolesta kohtuuttomaksi myös siinä vaiheessa, kun niitä vaaditaan antamaan maksamismääräys, kun otetaan huomioon, että Kreikan oikeusjärjestyksessä siviiliprosessilain (kodikas politikis dikonomias) 623, 624, 628 ja 629 §:n mukaan tällaista velvollisuutta ei ole, maksamismääräys annetaan ilman kontradiktorista menettelyä asiakirjojen, joihin kuuluu luottosopimus, muodollisen tutkimisen jälkeen, maksamismääräyksen antamista koskeva toimivalta kuuluu Kreikan valtion tuomioistuimille, maksamismääräys on välitön täytöntöönpanoperuste ja elinkeinonharjoittaja voi sen perusteella kolmen (3) päivän kuluttua saattaa vireille pakkotäytäntöönpanomenettelyn, jota ei voida keskeyttää.

                  2)

                  Onko direktiivin 93/13 6 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että siinä annetaan yleistä järjestystä koskeva prosessuaalinen oikeussääntö, jolla kansalliset tuomioistuimet velvoitetaan olemaan antamatta maksamismääräystä, jos maksamismääräysen antamista koskevan vaatimuksen tutkivassa tuomioistuimessa osoitetaan asiakirjatodisteilla, että luottoon sovelletaan sellaisia yleisiä sopimusehtoja, jotka on jo todettu kohtuttomuuden perusteella mitättömiksi lainvoimaisilla tuomioilla, jotka liittyvät kuluttajayhdistysten elinkeinonharjoittajia vastaan nostamiin kieltokanteisiin, ja jotka luetellaan ministerin päätöksessä Z1-798/25-06-2008 (FEK B 1353/11-07-2008), johon sisältyy kansallinen luettelo kohtuuttomista sopimusehdoista (sellaisena kuin se on muutettuna ja täydennettynä ministerin päätöksellä Z1-21/17-01-2011 ja ylimmän hallintotuomioistuimen (Symvoulio tis Epikrateias) tuomiolla nro 1210/2010 lainmukaiseksi toteamana otettuaan ensin asianmukaisesti huomioon yhtäältä ylimmän tuomioistuimen (Areios Pagos) tuomiot nro 1219/2001 ja nro 430/2005, Ateenan ylioikeuden (Efeteio Athinon) tuomiot nro 5253/2003 ja nro 6291/2000, Ateenan alioikeuden monijäsenisen kokoonpanon (Polymeles Protodikeio Athinon) lainvoimaiset tuomiot nro 1119/2002 ja nro 1208/1998 sekä saman Ateenan alioikeuden monijäsenisen kokoonpanon (Polymeles Protodikeio Athinon) tuomion 961/2007 siltä osin kuin se on lainvoimainen, ja toisaalta sen, että kyseisten tuomioiden oikeusvoimavaikutukseen liittyy huomattava markkinoiden toimivuutta ja kuluttajansuojaa koskeva yleinen etu (lain 2251/1994 10 §:n 2 momentti); kyseisellä ministerin päätöksellä säädettiin ”kielto sisällyttää luottolaitoksen ja kuluttajan välisiin sopimuksiin sellaisia yleisiä sopimusehtoja, jotka on kuluttajayhdistysten nostamien kieltokanteiden seurauksena todettu kohtuuttomiksi lainvoimaisilla tuomiolla”, ja siinä luetellaan kuluttajayhdistysten elinkeinonharjoittajan asemassa olevia pankkeja vastaan nostamien ryhmäkanteiden seurauksena kohtuuttomuuden vuoksi mitättömäksi todetut kuluttajasopimusten ehdot), kun otetaan huomioon, että Kreikassa maksamismääräysten antamista koskeva toimivalta kuuluu tuomioistuimille — täsmällisemmin rauhantuomioistuimille (Eirinodikeia) ja alioikeuksille (Protodikeia) — ja että maksamismääräys on välitön täytäntöönpanoperuste ja elinkeinonharjoittaja voi sen perusteella kolmen (3) päivän kuluttua saattaa vireille pakkotäytäntöönpanomenettelyn, jota ei voida keskeyttää?

                  3)

                  Onko direktiivin 93/13 6 artiklan 1 kohtaa, 7 artiklan 1 kohtaa ja 8 artiklaa tulkittava siten, että lisäedellytyksenä kuluttajayhdistysten elinkeinonharjoittajia vastaan nostamien kieltokanteiden hyväksymisestä annettujen tuomioiden oikeusvoimalle kaikissa oikeussuhteissa (lain 2251/1994 10 §:n 20 momentin mukaisesti) on se, että asianosaiset, tosiseikat ja oikeudelliset seikat ovat samat — kuten säädetään kansallisessa prosessioikeudessa siviiliprosessilain (kodikas politikis dikonomias) 324 §:ssä — sillä seurauksella, että ryhmäkanteina nostettujen kieltokanteiden hyväksymisestä annettujen tuomioiden oikeusvoimavaikutus ei välttämättä ulotu ja sovellu kaikkiin tilanteisiin, joissa kansallisen tuomioistuimen tutkittavana on kuluttajan elinkeinonharjoittajaa vastaan nostama kanne?

         (1)  Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettu neuvoston direktiivi 93/13/ETY (EYVL 1993, L 95, s. 29).


title: asia C-113/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour administrative (Luxemburg) on esittänyt 12.2.2019 — Luxaviation SA v. Ministre de l’Environnement

text:
               29.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/21

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour administrative (Luxemburg) on esittänyt 12.2.2019 — Luxaviation SA v. Ministre de l’Environnement
      (asia C-113/19)
      (2019/C 148/20)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Cour administrative

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Luxaviation SA

         Vastapuoli: Ministre de l’Environnement

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko direktiivin 2003/87/EY (1) 12 artiklan 3 kohtaa, jossa säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että toiminnanharjoittajat palauttavat niille myönnetyt päästöoikeudet, tulkittava yhdessä perusoikeuskirjan 41 artiklan kanssa, jossa vahvistetaan hyvän hallinnon periaate, siten, että niistä seuraa toimivaltaiselle kansalliselle viranomaiselle velvollisuus tarjota palautusvelvollisuuksien alalla yksilöllistä tukea ennen kyseisen vuoden 30. huhtikuuta olevaa määräaikaa, jos sama viranomainen on toimivaltainen valvomaan rajallista määrää — tässä tapauksessa 25:ttä — toiminnanharjoittajaa kansallisella tasolla?

                  2)

                              a.

                              Voidaanko kesken jääneen päästöoikeuksien palauttamisen, jossa — kuten käsiteltävässä asiassa — toiminnanharjoittaja on luottanut siirtomenettelyn päättymisestä sähköisesti saamaansa vahvistukseen, tulkita voineen kohtuudella synnyttää vilpittömässä mielessä olevassa toiminnanharjoittajassa perustellun luottamuksen siihen, että tämä oli saattanut direktiivin 2003/87/EY 6 artiklan 2 kohdan e alakohdassa säädetyn päästöoikeuksien siirtotoimenpiteen päätökseen?

                              b.

                              Kun otetaan huomioon toiseen kysymykseen annettu vastaus, voidaanko vilpittömässä mielessä olevan toiminnanharjoittajan tuntemaa luottamusta pitää erityisen perusteltuna, jos kansallinen viranomainen on edellisen vuoden päästöoikeuksien palauttamisen yhteydessä oma-aloitteisesti ottanut toiminnanharjoittajaan yhteyttä muistuttaakseen muutamaa päivää ennen direktiivin 2003/87/EY 6 artiklan 2 kohdan e alakohdassa säädetyn määräajan umpeutumista, ettei se ollut saattanut päästöoikeuksien palauttamismenettelyä päätökseen, jolloin toiminnanharjoittaja saattoi kohtuudella olettaa, että se oli täyttänyt velvollisuutensa kuluvalta vuodelta, sillä kyseinen viranomainen ei ollut sinä vuonna ottanut siihen suoraan yhteyttä?

                              c.

                              Voidaanko edellä esitettyihin kysymyksiin, erikseen tai yhdessä tarkasteltuina, annettujen vastausten perusteella luottamuksensuojan periaatteen tulkita muodostavan ylivoimaisen esteen, jonka nojalla vilpittömässä mielessä oleva toiminnanharjoittaja voidaan osittain tai kokonaan vapauttaa direktiivin 2003/87/EY 16 artiklan 3 kohdassa säädetystä seuraamuksesta?

                  3)

                              a.

                              Estääkö perusoikeuskirjan 49 artiklan 3 kohta, jossa vahvistetaan suhteellisuusperiaate, direktiivin 2003/87/EY 16 artiklan 3 kohdassa päästöoikeuksien palauttamatta jättämisestä säädetyn kiinteämääräisen sakon asettamisen, kun kyseisessä säännöksessä ei anneta mahdollisuutta määrätä toiminnanharjoittajan tekemään rikkomiseen nähden oikeasuhteista seuraamusta?

                              b.

                              Jos vastaus edelliseen kysymykseen on kielteinen, onko perusoikeuskirjan 20 artiklassa vahvistettua yhdenvertaisen kohtelun periaatetta sekä vilpitöntä mieltä koskevaa yleistä oikeusperiaatetta ja fraus omnia corrumpit -periaatetta tulkittava siten, että ne estävät sen kiinteämääräisen seuraamuksen osalta, joka määrätään direktiivin 2003/87/EY 16 artiklan 3 kohdan nojalla ja jonka lisäksi nimi julkaistaan automaattisesti [23.12.2004 annetun lain] 20 §:n 7 momentin nojalla, että vilpittömässä mielessä toiminutta mutta huolimatonta toiminnanharjoittajaa, joka kaiken lisäksi uskoo täyttäneensä päästöoikeuksien palautusvelvollisuutensa kyseiseen huhtikuun 30 päivän määräaikaan mennessä, kohdeltaisiin samalla tavalla kuin petoksen tehnyttä toiminnanharjoittajaa?

                              c.

                              Jos vastaus edelliseen kysymykseen on kielteinen, ovatko kiinteämääräinen seuraamus, jonka määrää kansallinen tuomioistuin ei voi muuttaa, lukuun ottamatta ylivoimaisen esteen tapauksia, sekä nimen julkaisemisen automaattinen seuraamus yhdenmukaisia perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, jossa taataan oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin?

                              d.

                              Jos vastaus edelliseen kysymykseen on kielteinen, eikö kiinteän maksuseuraamuksen määrääminen Euroopan unionin lainsäätäjän esiin tuoman tarkoituksen perusteella sekä nimen julkaisemisen automaattinen seuraamus suhteellisuusperiaatetta soveltamatta ja tiukasti tulkittuja ylivoimaisen esteen tapauksia lukuun ottamatta, tarkoita, että kansallisen tuomioistuimen on asetettava unionin lainsäätäjän oletettu tarkoitus etusijalle omaan vastuuseensa nähden ja ilman perusoikeuskirjan 47 ja 49 artiklan 3 kohdan kattamaa tuomioistuinvalvontaa?

                              e.

                              Kun otetaan huomioon edelliseen kysymykseen annettu vastaus, eikö kansallisen tuomioistuimen tuomioistuinvalvonnan puuttuminen direktiivin 2003/87/EY 16 artiklan 3 kohdassa säädetyn kiinteämääräisen seuraamuksen ja [23.12.2004 annetun lain] 20 §:n 7 momentissa säädetyn nimen julkaisemisen automaattisen seuraamuksen yhteydessä johda unionin tuomioistuimen ja kansallisten ylimmän oikeusasteen tuomioistuinten välisen antoisan vuoropuhelun katkeamiseen, kun unionin tuomioistuin vahvistaa muita kuin tiukasti tulkittuja ylivoimaisen esteen tapauksia varten ennalta ratkaisun, eikä kansallinen ylimmän oikeusasteen tuomioistuin voi käydä asiasta todellista vuoropuhelua, vaan se voi ainoastaan vahvistaa seuraamuksen, kunhan se on varmistanut, ettei kyseessä ole ylivoimaisen esteen tapaus?

                  4)

                  Kun otetaan huomioon edellä esitettyihin kysymyksiin annetut vastaukset, voidaanko ylivoimaisen esteen käsitettä tulkita siten, että siinä voidaan ottaa huomioon vilpittömässä mielessä olevalle toiminnanharjoittajalle aiheutuva subjektiivisesti kohtuuton tilanne, kun direktiivin 2003/87/EY 16 artiklan 3 kohdassa säädetyn kiinteämääräisen seuraamuksen maksaminen ja [23.12.2004 annetun lain] 20 §:n 7 momentissa säädetty nimen julkaisemisen automaattinen seuraamus aiheuttavat taloudellisen riskin ja merkittäviä tappioita, jotka voivat johtaa yrityksen työntekijöiden irtisanomiseen tai jopa konkurssiin?

         (1)  Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta unionissa ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/87/EY (EUVL 2003, L 275, s. 32).


title: asia C-117/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Liettua) on esittänyt 15.2.2019 — AB Linas Agro v. Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               29.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/22

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Liettua) on esittänyt 15.2.2019 — AB Linas Agro v. Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
      (asia C-117/19)
      (2019/C 148/21)
      Oikeudenkäyntikieli: liettua

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: AB Linas Agro

         Vastaaja: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko asetuksen N:o 945/2005 (1) johdanto-osassa ja erityisesti sen 20–23 perustelukappaleessa esitettyä toteamusta ”koska tarkasteltavana oleva tuote sisältää enemmän kuin 28 painoprosenttia typpeä, se sisältää näin ollen automaattisesti yli 80 painoprosenttia ammoniumnitraattia”, pidettävä vakiintuneena olettamana, jonka perusteella voidaan päätellä, että jos tarkasteltavana oleva tuote (ammoniumnitraattilannoite) sisältää vähintään 28 prosenttia typpeä, sisältää se aina myös ammoniumnitraattia yli 80 prosenttia?

                  2)

                  Voidaanko kyseistä olettamaa soveltaa tarkasteltavina oleviin uusiin tuotelajeihin, joita tarkoitetaan asetuksessa N:o 945/2005, eli NPK-lannoitteisiin, jotka sisältävät typpeä vähintään 28 painoprosenttia ja joissa ammonium- ja nitraattitypen suhde on noin 1:1 ja fosfori ja/tai kaliumpitoisuus on enintään 12 painoprosenttia, eli esimerkiksi käsiteltävässä asiassa kyseessä olevaan NPK 30-4-4 -lannoitteeseen?

                  3)

                  Jos edellisiin kysymyksiin vastataan myöntävästi, onko asetuksessa N:o 954/2005 oleva edellä mainittu olettama oikeudellisesti sitova eli voidaanko sitä käyttää luokiteltaessa ennakkoratkaisupyynnön 17 kohdassa tarkoitettuja NPK-lannoitteita Taric-koodeihin voimassa olevien toimenpiteiden (polkumyyntitullin) soveltamiseksi, vaikka asetuksen N:o 945/2005 1 artiklan 1 ja 3 kohdassa (ja vastaavasti kyseisten maahantuontimenettelyiden tapahtuma-aikaan voimassa olleen asetuksen N:o 999/2014 (2) 1 artiklan 1 kohdassa ja 1 artiklan 2 kohdan c alakohdassa) yhdistetään lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotto tuotteen sisältämän ainesosan, typen, sijaan tuotteen sisältämään yhdisteeseen, ammoniumnitraattiin, sekä tuotteen sisältämään fosforiin ja kaliumiin?

                  4)

                  Kun huomioon otetaan asetuksen N:o 945/2005 johdanto-osan 35 ja 36 perustelukappaleessa asetetut tavoitteet, joiden mukaan voimassa olevia toimenpiteitä olisi sovellettava uusiin tuotelajeihin suhteellisuusperiaate huomioon ottaen, tullimenettelyjä olisi yksinkertaistettava ja tulli olisi kannettava yhdisteen sisältämän tarkasteltavana olevan tuotteen määrän mukaan, voidaanko ennakkoratkaisupyynnön 16 kohdassa tarkoitettua olettamaa käyttää laskettaessa (määritettäessä) ennakkoratkaisupyynnön 17 kohdassa tarkoitettujen NPK-lannoitteiden sisältämän ammoniumnitraatin määrä näiden lannoitteiden luokittelemiseksi Taric-koodeihin ja tätä kautta voimassa olevien toimenpiteiden (polkumyyntitullin) soveltamiseksi? Kun ennakkoratkaisupyynnön 17 kohdassa tarkoitettujen NPK-lannoitteiden sisältämä typpi on määritetty (maahantuojan tulliselvityksessä toimittamien asiakirjojen tai laboratoriotestien perusteella), lasketaanko (määritetäänkö) ammoniumnitraattipitoisuus toisin sanoen ottamalla huomioon asetuksen N:o 945/2005 johdanto-osan 20 perustelukappaleessa määritelty ammoniumnitraatti- ja typpipitoisuuksien välinen suhde, joka riippuu alkuaineiden atomipainosta ja on 2,86, suorittamatta mitään ylimääräisiä laboratoriotestejä tarkan ammoniumnitraattipitoisuuden määrittämiseksi?

         (1)  Lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Venäjältä peräisin olevan ammoniumnitraatin tuonnissa annetun asetuksen (EY) N:o 658/2002 ja lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta muun muassa Ukrainasta peräisin olevan ammoniumnitraatin tuonnissa annetun asetuksen (EY) N:o 132/2001 muuttamisesta asetuksen (EY) N:o 384/96 11 artiklan 3 kohdan mukaisen osittaisen välivaiheen tarkastelun jälkeen 21.6.2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 945/2005 (EUVL 2005, L 160, s. 1).

         (2)  Lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Venäjältä peräisin olevan ammoniumnitraatin tuonnissa neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 11 artiklan 2 kohdan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen 23.9.2014 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 999/2014 (EUVL 2014, L 280, s. 19).


title: asia C-130/19: Kanne 15.2.2019 — Euroopan tilintarkastustuomioistuin v. Karel Pinxten

text:
               29.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/24

      Kanne 15.2.2019 — Euroopan tilintarkastustuomioistuin v. Karel Pinxten
      (asia C-130/19)
      (2019/C 148/22)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Euroopan tilintarkastustuomioistuin (asiamiehet: C. Lesauvage, E. von Bardebelen ja J. Vermer)

         Vastaaja: Karel Pinxten

         Vaatimukset

                  —

                  on todettava, että Pinxten ei enää täytä tehtävästään johtuvia velvollisuuksia SEUT 285 ja SEUT 286 artiklan ja niitä soveltaen annettujen sääntöjen mukaisesti

                  —

                  on määrättävä SEUT 286 artiklan 6 kohdassa määrätty rangaistus; tilintarkastustuomioistuin jättää rangaistuksen laajuuden unionin tuomioistuimen harkintaan

                  —

                  on velvoitettava Pinxten korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Tilintarkastustuomioistuin väittää, että Pinxten on

                  —

                  ensiksikin väärinkäyttänyt tilintarkastustuomioistuimen varoja rahoittaakseen toimintoja, jotka eivät liity hänen tehtäviinsä sen jäsenenä tai ovat yhteensopimattomia tämän tehtävän kanssa

                  —

                  toiseksi käyttänyt verohelpotuksia väärin ja lainvastaisesti

                  —

                  kolmanneksi tehnyt vääriä vahinkoilmoituksia onnettomuuksista, joissa hänen käyttöönsä annetun virka-auton on väitetty olleen osallisena

                  —

                  neljänneksi toiminut kaupallisen yhtiön hallinnossa ja harjoittanut intensiivistä poliittista toimintaa poliittisessa puolueessa, vaikka hän oli toimessa tilintarkastustuomioistuimessa

                  —

                  viidenneksi saanut aikaan intressiristiriidan tarjoamalla palvelua tarkastuskohteen vastuuhenkilölle.


title: asia C-144/19 P: Valitus, jonka Lupin Ltd on tehnyt 20.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-680/14, Lupin v. komissio, 12.12.2018 antamasta tuomiosta

text:
               29.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/24

      Valitus, jonka Lupin Ltd on tehnyt 20.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-680/14, Lupin v. komissio, 12.12.2018 antamasta tuomiosta
      (asia C-144/19 P)
      (2019/C 148/23)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: Lupin Ltd (edustajat: S. Smith ja A. White, solicitors, sekä M. Hoskins, QC, ja V. Wakefield, barrister)

         Muu osapuoli: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

                  —

                  kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen toteamuksen Lupinin ja Krkan välisestä erilaisesta kohtelusta

                  —

                  ratkaisee asian lopullisesti perussäännön 61 artiklan nojalla tai alentaa komission määräämää sakkoa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

                  1.

                  Ensimmäisen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen todetessaan, että Lupinin ja Servierin välillä 30.1.2007 tehty patenttia koskeva sovintosopimus merkitsi tarkoitukseen perustuvaa kilpailunrajoitusta SEUT 101 artiklan 1 kohdan nojalla. Erityisesti väitetään seuraavaa:

                              a.

                              Unionin yleinen tuomioistuin erehtyi sovellettavasta oikeudellisesta testistä tarkoitukseen perustuvan rikkomisen toteamiseksi, etenkin kun otetaan huomioon asiassa C-67/13 P, Cartes Bancaires, annetussa tuomiossa vahvistetut oikeudelliset periaatteet.

                              b.

                              Unionin yleinen tuomioistuin jätti huomioimatta sen, että sovintosopimusten kilpailukieltoehtojen ja riitauttamatta jättämistä koskevien ehtojen vaikutus kilpailuun on sama kannustimista riippumatta.

                              c.

                              Unionin yleinen tuomioistuin jätti oikeusvarmuuden periaatteen vastaisesti arvioimatta tai selittämättä perusteltujen käänteisten maksujen ja maksujen, joita ei voida perustella, välisen eron.

                              d.

                              Unionin yleinen tuomioistuin teki virheen todetessaan, että geneeriseen yhtiöön kohdistuvan ”kannustimen” olemassaololla voidaan perustella toteamus tarkoitukseen perustuvasta kilpailunrajoituksesta. Myöskään geneerisen yhtiön vastaanottamalla ”edulla” ei voida perustella tällaista toteamusta.

                              e.

                              Unionin yleinen tuomioistuin teki virheen todetessaan, että rajoitusten monimerkityksinen muotoilu sopimuksessa olisi ymmärrettävä niin, että se ulottuu tuotteisiin, joita patentti, josta osapuolet käyvät oikeutta, ei kata.
                              Vaikutukseen perustuvaa kilpailunrajoitusta ei ole

                  2.

                  Unionin yleinen tuomioistuin totesi, että se, että Lupin riitautti komission toteamuksen vaikutukseen perustuvasta kilpailunrajoituksesta, oli tehoton, koska unionin yleinen tuomioistuin oli hyväksynyt komission toteamuksen tarkoitukseen perustuvasta kilpailunrajoituksesta. Lupinin toisessa valitusperusteessa vaaditaan, että jos unionin tuomioistuin kumoaa toteamuksen tarkoitukseen perustuvasta kilpailunrajoituksesta, unionin tuomioistuimen tulisi antaa lopullinen ratkaisu Lupinin valituksesta ja kumota komission toteamus vaikutukseen perustuvasta kilpailunrajoituksesta. Erityisesti väitetään seuraavaa:

                              a.

                              Komissio teki oikeudellisen virheen tukeutuessaan käänteiseen maksuun ja/tai huomattavaan kannustimeen.

                              b.

                              Komission olisi pitänyt arvioida kysymystä vaikutukseen perustuvasta kilpailunrajoituksesta viittaamalla tulkintaan liitännäisrajoituksista ja/tai asiassa C-309/99, Wouters, annetussa tuomiossa vahvistettuihin periaatteisiin ja/tai SEUT 102 artiklaan.

                              c.

                              Komission arvioinnissa Servierin markkina-asemasta SEUT 101 artiklan soveltamiseksi tukeuduttiin suoraan määräävästä markkina-asemasta SEUT 102 artiklan nojalla komission tekemiin toteamuksiin, jotka on kumottu (asia T-691/14, Servier v. komissio).
                              Seuraamus

                  3.

                  Kolmannen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki sakon osalta virheen arvioidessaan väitetyn kilpailusääntöjen rikkomisen uudenalaista luonnetta.

                  4.

                  Neljännen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki virheen sen velvollisuuden osalta, jonka mukaan sakkoa määrättäessä huomioon on otettava väitetyn kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuus sekä kesto.

                  5.

                  Viidennen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki virheen jättäessään huomiotta Servierin Lupinille siirtämien patenttisovellusten arvon, kun se määräsi sakon.

                  6.

                  Kuudes valitusperuste, joka riippuu siitä, menestyykö komission valitus unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-684/14, Krka, antamasta tuomiosta, koskee sitä, että unionin yleinen tuomioistuin teki virheen todetessaan, ettei sillä, miten komissio kohteli Lupinia verrattuna Krkaan, loukattu yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.


title: asia C-145/19 P: Valitus, jonka Mohamed Hosni Elsayed Mubarak on tehnyt 20.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-358/17, Mubarak v. neuvosto, 12.12.2018 antamasta tuomiosta

text:
               29.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/26

      Valitus, jonka Mohamed Hosni Elsayed Mubarak on tehnyt 20.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-358/17, Mubarak v. neuvosto, 12.12.2018 antamasta tuomiosta
      (asia C-145/19 P)
      (2019/C 148/24)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (edustajat: D. Anderson QC, B. Kennelly QC, J. Pobjoy, Barrister, G. Martin, C. Enderby Smith, F. Holmey, Solicitors)

         Muu osapuoli: Euroopan unionin neuvosto

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

                  1)

                  kumoaa valituksenalaisen tuomion

                  2)

                  antaa lopullisen ratkaisun asiassa kumoamalla riitautetut oikeustoimet niiltä osin kuin ne koskevat valittajaa

                  3)

                  vaihtoehtoisesti palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen sellaisen ratkaisun antamista varten, joka on yhdenmukainen unionin tuomioistuimen oikeudellisen arvioinnin kanssa, ja

                  4)

                  velvoittaa neuvoston korvaamaan valittajan oikeudenkäyntikulut unionin tuomioistuimessa ja unionin yleisessä tuomioistuimessa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Ensimmäinen valitusperuste, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki virheen katsoessaan, ettei neuvoston pitänyt tarkastaa, että Egyptin viranomaiset olivat noudattaneet valittajan unionin oikeuden mukaisia perusoikeuksia.
      Toinen valitusperuste, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki virheen katsoessaan, ettei neuvoston pitänyt tarkastaa, ovatko valittajaa koskevat oikeudelliset menettelyt ja tutkinnat toimia, jotka sellaisinaan heikentävät oikeusvaltiota Egyptissä.
      Kolmas valitusperuste, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki virheen katsoessaan, ettei neuvosto tehnyt ilmeistä arviointivirhettä nojautuessaan asiaan nro 8897 (yksityisen huvilan kunnostaminen).
      Neljäs valitusperuste, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki virheen katsoessaan, ettei neuvosto tehnyt ilmeistä arviointivirhettä nojautuessaan asiaan nro 756 (Al-Ahram Establishmentin antamia lahjoja koskeva väite) ja asiaan nro 53 (Dar El Tahririn antamia lahjoja koskeva väite).


title: asia C-146/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) on esittänyt 21.2.2019 — SCT, d.d., konkurssissa v. Slovenian valtio

text:
               29.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/27

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) on esittänyt 21.2.2019 — SCT, d.d., konkurssissa v. Slovenian valtio
      (asia C-146/19)
      (2019/C 148/25)
      Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Vrhovno sodišče Republike Slovenije

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: SCT, d.d., konkurssissa

         Vastapuoli: Slovenian valtio

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko mahdollista tulkita arvonlisäverodirektiivin 90 artiklan 2 kohtaa siten, että siinä sallitaan poikkeus arvonlisäveron perusteen alentamista koskevasta oikeudesta myös siinä tapauksessa, että maksun laiminlyönti on lopullinen, jos tämä maksun lopullinen laiminlyönti on seurausta siitä, että verovelvollinen ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä esimerkiksi siten, että se on jättänyt valvomatta saatavan kyseisen verovelvollisen velallista vastaan aloitetussa konkurssimenettelyssä, kuten nyt käsiteltävässä tapauksessa?

                  2)

                  Onko, myös siinä tapauksessa, että tällainen poikkeus oikeudesta alentaa arvonlisäveron perustetta sallitaan, olemassa myös oikeus tällaisen veron perusteen alentamiseen maksun laiminlyönnin vuoksi, jos verovelvollinen osoittaa, että vaikka se olisi valvonut saatavansa konkurssimenettelyssä, näitä saatavia ei olisi tyydytetty, tai osoittaa, että oli olemassa järkevät perusteet sille, että se jätti valvomatta saatavan?

                  3)

                  Onko arvonlisäverolain 90 artiklan 1 kohdalla välitön oikeusvaikutus siinäkin tapauksessa, että jäsenvaltion lainsäätäjä on ylittänyt saman 90 artiklan 2 kohdassa vahvistettuja poikkeuksia koskevan hyväksyttävän sääntelyn rajat?