title: Asia C-6/18 P: Valitus, jonka Helleenien tasavalta on tehnyt 3.1.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-26/16, Kreikka v. komissio, 25.10.2017 antamasta tuomiosta

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/10

         Valitus, jonka Helleenien tasavalta on tehnyt 3.1.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-26/16, Kreikka v. komissio, 25.10.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-6/18 P)
   (2018/C 063/14)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Valittaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: G. Kanellopoulos, I. Pachi ja A. Vasilopoulou)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin hyväksyy valituksen, kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-26/16 25.10.2017 antaman valituksenalaisen tuomion siltä osin kuin siinä hylätään valittajan kanne, hyväksyy Helleenien tasavallan 22.1.2016 nostaman kanteen, kumoaa Euroopan komission 13.11.2015 antaman päätöksen 2015/2098 (1) siltä osin kuin siinä määrätään tarkastusten IR/2009/004/GR ja IR/2009/0017/GR seurauksena Helleenien tasavallalle takaisinperintämenettelyssä tapahtuneiden viivästysten, tietojen toimittamatta jättämisen ja yleensä velanhoitomenettelyissä olevien heikkousten perusteella kertaluonteisia ja kiinteitä rahoitusoikaisuja, joiden yhteismäärä on 11 534 827,97 euroa, sekä velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi kahteen valitusperusteeseen.
   Ensimmäisen valitusperusteen, joka koskee komission päätöksen sitä osaa, jossa Helleenien tasavallalle määrätään kiinteä rahoitusoikaisu, mukaan unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut ja soveltanut virheellisesti asetuksen 1290/2005 (2) 31, 32 ja 33 artiklaa, tehnyt oikeudellisen virheen soveltaessaan komission asiakirjan 5330/1997 sisältämiä suuntaviivoja kiinteiden oikaisujen määräämiseksi asetuksen 1290/2005 32 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, loukannut oikeusvarmuuden periaatetta ja jättänyt perustelematta valituksenalaisen tuomion riittävästi.
   Toisen valitusperusteen, joka koskee komission päätöksen sitä osaa, jossa määrätään kertaluonteinen oikaisu, mukaan valituksenalaisessa tuomiossa on tulkittu ja sovellettu virheellisesti asetuksen 1290/2005 32 artiklan 4 kohtaa ja 49 artiklaa, loukattu taannehtivuuskiellon ja oikeusvarmuuden periaatteita sekä perusteltu kyseinen tuomio ristiriitaisesti ja riittämättömästi.

      (1)  Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 13.11.2015 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2015/2098 [tiedoksiannettu numerolla C(2015) 7716] (EUVL 2015, L 303, s. 35).

      (2)  Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.6.2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1290/2005 (EUVL 2005, L 209, s. 1).


title: Asia T-828/17: Kanne 22.12.2017 – Quadri di Cardano v. komissio

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/19

         Kanne 22.12.2017 – Quadri di Cardano v. komissio
   (Asia T-828/17)
   (2018/C 063/25)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Alessandro Quadri di Cardano (Alicante, Espanja) (edustajat: asianajajat N. de Montigny ja J.-N. Louis)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta
   toteamaan seuraavaa:

               —

               henkilökohtaisten etuuksien hallinto- ja maksutoimiston 28.2.2017 tekemä päätös, jolla kantajalle on ilmoitettu hänelle henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 4 artiklan nojalla myönnetyn 16 prosentin suuruisen ulkomaankorvauksen sekä kuljetuskustannusten, jotka koskevat työskentelyajanjaksoa pienistä ja keskisuurista yrityksistä vastaavan toimeenpanoviraston (EASME) palveluksessa, takaisinperimisestä 16.5.2014 alkaen, kumotaan

               —

               edellä mainitun päätöksen tiedoksi antamisen johdosta oikaistut palkkakuitit [mitätöidään]

               —

               vastaaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 85 artiklan rikkomista.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka koskee luottamuksensuojan periaatteen ja oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamista, ilmeistä arviointivirhettä sekä hyvän hallinnon periaatteen loukkaamista.


title: Asia C-636/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesgericht Korneuburg (Itävalta) on esittänyt 14.11.2017 – Germanwings GmbH v. Emina Pedić

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesgericht Korneuburg (Itävalta) on esittänyt 14.11.2017 – Germanwings GmbH v. Emina Pedić
   (Asia C-636/17)
   (2018/C 063/09)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landesgericht Korneuburg

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Germanwings GmbH

      Vastapuoli: Emina Pedić

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 5 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että ”kaikkien kohtuudella edellytettävien toimenpiteiden”, jotka lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan on ollut toteutettava välttääkseen poikkeuksellisten olosuhteiden tapauksessa velvollisuuden asetuksen 7 artiklan mukaisen korvauksen maksamiseen, on kohdistuttava vain ”poikkeuksellisten olosuhteiden” välttämiseen (tässä Euroopan lennonvarmistusjärjestö EUROCONTROLin osoittama uusi (myöhempi) Air-Traffic-Control-Slot), vai vaaditaanko tämän lisäksi, että lentoliikenteen harjoittaja toteuttaa myös kohtuudella edellytettäviä toimenpiteitä itse lennon peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen välttämiseksi?

               2)

               Onko – jos todetaan, että itse pitkäaikaisen viivästymisen välttämiseksi lentoliikenteen harjoittajan toteutettava kohtuudella edellytettäviä toimenpiteitä – matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että välttääkseen poikkeuksellisten olosuhteiden tapauksessa velvollisuuden asetuksen 7 artiklan mukaisen korvauksen maksamiseen lentoliikenteen harjoittajan on kuljetettaessa lentomatkustajia kahdesta (tai useammasta) lennosta muodostuvalla lentoyhteydellä toteutettava vain kohtuudella edellytettäviä toimenpiteitä itse suorittamansa, viivästymisen uhan alla olevan lennon viivästymisen välttämiseksi, vai onko sen tämän lisäksi toteutettava kohtuudella edellytettäviä toimenpiteitä yksittäisen lentomatkustajan määränpäähän saapumisen pitkäaikaisen viivästymisen välttämiseksi (kuten tutkimalla mahdollisuutta uudelleenreititykseen toiselle lentoyhteydelle)?

               3)

               Onko matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 5, 6, 7 ja 8 artiklaa tulkittava siten, että lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan on – asetuksen 7 artiklassa säädetyn korvausvelvollisuuden välttääkseen – silloin, kun kyseessä on määränpäähän saapumisen pitkäaikainen viivästyminen, väitettävä ja osoitettava, että se on toteuttanut kohtuudella edellytettäviä toimenpiteitä reitittääkseen lentomatkustajan uudelleen sellaisen lentoyhteyden kautta, jonka avulla tämä todennäköisesti saapuu määränpäähänsä ilman pitkäaikaista viivästymistä.

      (1)  EUVL 2004, L 46, s. 1.


title: Asia T-292/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.12.2017 – Kaane American International Tobacco v. EUIPO – Global Tobacco (GOLD MONT ORIGINAL Super Slims) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Aiemman EU-kuviomerkin GOLD MOUNT menettäminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/12

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.12.2017 – Kaane American International Tobacco v. EUIPO – Global Tobacco (GOLD MONT ORIGINAL Super Slims)
   (Asia T-292/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - Aiemman EU-kuviomerkin GOLD MOUNT menettäminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2018/C 063/15)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Kaane American International Tobacco Co. FZE, aiemmin Kaane American International Tobacco Co. Ltd. (Jebel Ali, Arabiemiirikunnat) (edustajat: asianajajat G. Hinarejos Mulliez ja I. Valdelomar Serrano)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: H. O’Neill)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Global Tobacco FZCO (Dubai, Arabiemiirikunnat) (edustajat: G. Hussey, solicitor ja B. Brandreth, barrister)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 8.4.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2492/2014-4), joka koskee osapuolten Kaane American International Tobacco ja Global Tobacco välistä mitättömyysmenettelyä.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 279, 1.8.2016.


title: Asia C-674/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Korkein hallinto-oikeus (Suomi) on esittänyt 1.12.2017 – Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola Pohjois-Savo – Kainuu ry

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Korkein hallinto-oikeus (Suomi) on esittänyt 1.12.2017 – Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola Pohjois-Savo – Kainuu ry
   (Asia C-674/17)
   (2018/C 063/10)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Korkein hallinto-oikeus

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Luonnonsuojeluyhdistys Tapiola Pohjois-Savo – Kainuu ry

      Muut asianosaiset: Suomen riistakeskus, Risto Mustonen, Kai Ruhanen

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voidaanko niin sanottua kannanhoidollista metsästystä tarkoittavia yksittäisten metsästäjien hakemuksiin perustuvia aluekohtaisia poikkeuslupia myöntää luontodirektiivin (1) 16 artiklan 1 kohdan e alakohdan nojalla alakohdan sanamuoto huomioon ottaen?

                           —

                           Onko asian arvioinnissa merkitystä sillä, että poikkeuslupaharkinta perustuu valtakunnalliseen hoitosuunnitelmaan ja asetuksella säädettyyn saaliiksi saatujen eläinyksilöiden enimmäismäärään, jonka rajoissa poikkeuslupia jäsenvaltion alueelle voidaan vuosittain myöntää?

                           —

                           Voidaanko arvioinnissa ottaa huomioon muita seikkoja, kuten tarkoitus estää koiravahinkoja ja lisätä yleistä turvallisuudentunnetta?

               2)

               Voidaanko poikkeuslupien myöntämistä ensimmäisessä ennakkoratkaisukysymyksessä tarkoitettuun kannanhoidolliseen metsästykseen perustella sillä, että luontodirektiivin 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua muuta tyydyttävää ratkaisua salametsästyksen estämiseksi ei ole olemassa?

                           —

                           Voidaanko tällöin ottaa huomioon käytännön vaikeudet laittoman salametsästyksen valvonnan järjestämiseksi?

                           —

                           Onko muun tyydyttävän ratkaisun arvioinnin suhteen mahdollisesti merkitystä myös tarkoituksella estää koiravahinkoja ja lisätä yleistä turvallisuudentunnetta?

               3)

               Miten luontodirektiivin 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua edellytystä, joka liittyy lajien kantojen suojelun tasoon, on aluekohtaisia poikkeuslupia myönnettäessä arvioitava?

                           —

                           Onko lajin kannan suojelun tasoa arvioitava sekä aluekohtaisesti että koko jäsenvaltion alueella tai sitäkin laajemmalla lajin levinnäisyysalueella?

                           —

                           Onko mahdollista, että luontodirektiivin 16 artiklan 1 kohdan edellytykset poikkeusluvan myöntämiseen täyttyvät siitä huolimatta, että lajin kannan suojelun tasoa ei asianmukaisen arvioinnin jälkeen voitaisi pitää direktiivissä tarkoitetulla tavalla suotuisana?

                           —

                           Jos vastaus edelliseen kysymykseen on myöntävä, minkälaisessa tilanteessa tämä voisi tulla kysymykseen?

      (1)  Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/43/ETY (EYVL 1992, L 206, s. 7; Erityispainos 1994, 15/ Nide 11 s. 114)


title: Asia T-293/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.12.2017 – Kaane American International Tobacco v. EUIPO – Global Tobacco (GOLD MONT) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Aiemman EU-kuviomerkin GOLD MOUNT menettäminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/12

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.12.2017 – Kaane American International Tobacco v. EUIPO – Global Tobacco (GOLD MONT)
   (Asia T-293/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Aiemman EU-kuviomerkin GOLD MOUNT menettäminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2018/C 063/16)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Kaane American International Tobacco Co. FZE, aiemmin Kaane American International Tobacco Co. Ltd. (Jebel Ali, Arabiemiirikunnat) (edustajat: asianajajat G. Hinarejos Mulliez ja I. Valdelomar Serrano)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: H. O’Neill)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Global Tobacco FZCO (Dubai, Arabiemiirikunnat) (edustajat: G. Hussey, solicitor ja B. Brandreth, barrister)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 8.4.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2699/2014-4), joka koskee osapuolten Kaane American International Tobacco ja Global Tobacco välistä väitemenettelyä.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 279, 1.8.2016.


title: Asia C-676/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Ploieşti (Romania) on esittänyt 1.12.2017 – Oana Mădălina Călin v. Direcţia Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Dâmboviţa, Statul Român – Ministerul Finanţelor Publice ja Administraţia Fondului pentru Mediu

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Ploieşti (Romania) on esittänyt 1.12.2017 – Oana Mădălina Călin v. Direcţia Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Dâmboviţa, Statul Român – Ministerul Finanţelor Publice ja Administraţia Fondului pentru Mediu
   (Asia C-676/17)
   (2018/C 063/11)
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel Ploieşti

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Oana Mădălina Călin

      Vastapuolet: Direcţia Regională a Finanţelor Publice Ploieşti – Administraţia Judeţeană a Finanţelor Publice Dâmboviţa, Statul Român – Ministerul Finanţelor Publice ja Administraţia Fondului pentru Mediu

      Ennakkoratkaisukysymys

   Voidaanko SEU 4 artiklan 3 kohtaa, jossa viitataan vilpittömän yhteistyön periaatteeseen, perusoikeuskirjan 17, 20, 21 ja 47 artiklaa, SEUT 110 artiklaa, oikeusvarmuuden periaatetta sekä menettelyllisen itsemääräämisoikeuden periaatteeseen perustuvia vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteita tulkita siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, erityisesti hallintoprosessilain nro 554/2004 21 §:n 2 momentille, sellaisena kuin sitä on tulkittu Înalta Curte de Casație și Justiție (ICCJ) – Completul pentru dezlegarea unor chestiuni de dreptin (ylin tuomioistuin – oikeuskysymysten ratkaisemiseen toimivaltainen osasto) tuomiossa nro 45/2016, kun sen mukaan määräaika purkuvaatimuksen esittämiselle lain nro 554/2004 21 §:n 2 momentin säännösten nojalla on yksi kuukausi, joka alkaa kulua päivästä, jona purettavaksi vaadittava lopullinen tuomio annetaan tiedoksi?


title: Asia T-829/17: Kanne 27.12.2017 – Coesia v. EUIPO (ympyrän muotoinen kuvio, jossa on kaksi punaista vinoa viivaa)

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/19

         Kanne 27.12.2017 – Coesia v. EUIPO (ympyrän muotoinen kuvio, jossa on kaksi punaista vinoa viivaa)
   (Asia T-829/17)
   (2018/C 063/26)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Coesia SpA (Bologna, Italia) (edustaja: asianajaja S. Rizzo)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki (ympyrän muotoinen kuvio, jossa on kaksi punaista vinoa viivaa) – Rekisteröintihakemus nro 13 681 151

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 29.9.2017 asiassa R 1272/2017-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan alakohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklaa on rikottu.


title: Asia T-246/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.12.2017 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik v. EUIPO (Национальный Продукт) (EU-tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin Национальный Продукт rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Muotovaatimusten noudattamatta jättäminen — Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 177 artiklan 1 kohdan d ja e alakohta — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/13

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.12.2017 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik v. EUIPO (Национальный Продукт)
   (Asia T-246/17) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus kuviomerkin Национальный Продукт rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Muotovaatimusten noudattamatta jättäminen - Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 177 artiklan 1 kohdan d ja e alakohta - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen))
   (2018/C 063/17)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Bühl, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Lingenfelser)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: D. Walicka)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 16.2.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1017/2016-1), joka koskee hakemusta kuviomerkin Национальный Продукт rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

               2)

               Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 195, 19.6.2017.


title: Asia C-680/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Den Haag, Utrechtin istuntopaikka (Alankomaat) on esittänyt 5.12.2017 – Sumanan Vethanayagam, Sobitha Sumanan ja Kamalaranee Vethanayagam v. Minister van Buitenlandse Zaken

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Den Haag, Utrechtin istuntopaikka (Alankomaat) on esittänyt 5.12.2017 – Sumanan Vethanayagam, Sobitha Sumanan ja Kamalaranee Vethanayagam v. Minister van Buitenlandse Zaken
   (Asia C-680/17)
   (2018/C 063/12)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank Den Haag, Utrechtin istuntopaikka

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Sumanan Vethanayagam, Sobitha Sumanan ja Kamalaranee Vethanayagam

      Vastaaja: Minister van Buitenlandse Zaken

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko viisumisäännöstön (1) 32 artiklan 3 kohta esteenä sille, että viitehenkilöllä on kantajien viisumihakemusasian osapuolena mahdollisuus omissa nimissään vaatia oikaisua viisumin epäämispäätökseen ja nostaa siitä kanne?

               2)

               Onko viisumisäännöstön 8 artiklan 4 kohdassa säädettyä edustamista tulkittava siten, että vastuu jää (myös) edustetulle valtiolle vai että vastuu siirtyy kokonaan edustavalle valtiolle, niin että edustettu valtio itse ei ole enää toimivaltainen?

               3)

               Jos viisumisäännöstön 8 artiklan 4 kohdan d alakohdassa mahdollistetaan kumpikin II kohdassa tarkoitettu edustamismuoto, kumpaa jäsenvaltiota on tällöin pidettävä sinä jäsenvaltiona, joka on tehnyt viisumisäännöstön 32 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun lopullisen päätöksen?

               4)

               Onko viisumisäännöstön 8 artiklan 4 kohdan ja 32 artiklan 3 kohdan tulkinta, jonka mukaan viisuminhakijat voivat hakea muutosta hakemustensa epäämiseen ainoastaan edustavan jäsenvaltion hallintoviranomaiselta tai tuomioistuimelta eivätkä edustetulta jäsenvaltiolta, jossa oleskelua varten viisumia haettiin, perusoikeuskirjan 47 artiklassa tarkoitetun tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden mukainen? Onko vastattaessa tähän kysymykseen merkitystä sillä, että käytettävissä olevassa oikeussuojakeinossa taataan, että hakijalla on oikeus tulla kuulluksi, että hänellä on oikeus käyttää oikeudenkäyntikielenä jonkin jäsenvaltion kieltä, että oikaisuvaatimus- ja muutoksenhakumenettelyjen asiakirja- tai kirjaamismaksut eivät ole hakijalle kohtuuttomia ja että saatavilla on oikeusapua? Kun otetaan huomioon valtiolla viisumiasioissa oleva harkintavalta, onko tähän kysymykseen vastattaessa merkitystä sillä, pystyykö sveitsiläinen tuomioistuin arvioimaan alankomaalaisen tilanteen riittävän hyvin voidakseen tarjota tehokkaan oikeussuojan?

      (1)  Yhteisön viisumisäännöstön laatimisesta 13.7.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 810/2009 (viisumisäännöstö) (EUVL 2009, L 243, s. 1).


title: Asia T-776/17: Kanne 28.11.2017 – Medora Therapeutics v. EUIPO – Biohealth Italia (LITHOREN)

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/13

         Kanne 28.11.2017 – Medora Therapeutics v. EUIPO – Biohealth Italia (LITHOREN)
   (Asia T-776/17)
   (2018/C 063/18)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Medora Therapeutics LTD (Chalándri, Ateena, Kreikka) (edustaja: asianajaja S. Santos Rodríguez)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Biohealth Italia Srl (Rivoli, Italia)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki LITHOREN – EU-tavaramerkki nro 12 744 901

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 14.9.2017 asiassa R 178/2017-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen, ja

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut EUIPO:ssa käydyn menettelyn kulut mukaan lukien.

      Kanneperusteet

               —

               asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on rikottu.

               —

               asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-815/17: Kanne 11.12.2017 – Správa železniční dopravní cesty v. komissio ja INEA

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/15

         Kanne 11.12.2017 – Správa železniční dopravní cesty v. komissio ja INEA
   (Asia T-815/17)
   (2018/C 063/20)
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki

      Asianosaiset

      Kantaja: Správa železniční dopravní cesty, státní organizace (Praha, Tšekki) (edustaja: asianajaja F. Korbel)

      Vastaajat: Euroopan komissio ja innovoinnin ja verkkojen toimeenpanovirasto (INEA)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan komission 11.10.2017 antaman päätöksen C(2014) 8572, viite INEA/ASI/MZ apr Ares(2017).

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että seuraavien julkisten hankintasopimusten keskinäinen yhteys on arvioitu väärin: ”Tekninen ja ympäristöanalyysi uudesta rautatieyhteydestä Lovosice–Dresden Tšekin tasavallan alueella”, ”Arviointi uutta rautatieyhteyttä Praha–Dresden koskevasta hankkeesta Tšekin tasavallan alueella” ja ”Uusi rautatie Litoměřice–Ústí nad Labem–Saksan raja”.
               Riidanalaisen päätöksen mukaan nämä julkiset hankintasopimukset liittyvät läheisesti toisiinsa ja niistä olisi pitänyt tehdä yhteinen hankintasopimus kynnysarvon ylittymisen vuoksi. Tämä johtopäätös perustuu asian virheelliseen oikeudelliseen arviointiin, koska näiden julkisten hankintasopimusten kohteet ovat erotettavissa toisistaan ja niiden toteuttamiseen tarvitaan erilaista ammatillista osaamista.

               2)

               Toinen kanneperuste perustuu siihen, ettei riidanalaiseen päätökseen sisälly riittävästi yksilöityjä perusteita näiden julkisten hankintasopimusten keskinäiselle yhteydelle: erityisesti päätöksessä

                           —

                           ei esitetä yksityiskohtaisia syitä näiden julkisten hankintasopimusten väliselle tekniselle yhteenkuuluvuudelle, jonka päätöksessä päätellään virheellisesti olevan olemassa

                           —

                           ei todeta, mitä nimenomaisia kansallisia tai Euroopan unionin säädöksiä tai niihin sisältyviä säännöksiä on rikottu

                           —

                           ei esitetä laillisuusvalvonnassa tarkistettavissa olevia perusteita, jotka ovat ohjanneet vastaajan päätöksentekoa, eikä seikkoja, jotka vastaaja on ottanut huomioon tai jättänyt huomiotta päätyessään tekemäänsä ratkaisuun tosiasiallisesta rahamäärästä, jonka se ei katso täyttävän valintakriteerejä.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että rahoitustukea koskevassa päätöksessä, jota kantaja on ollut velvollinen noudattamaan, todetaan sivulla 13 selvästi, että ”jos sopimuspuoleksi valitaan tšekkiläisen tarjoaja, sopimuksia on tarkoitus tehdä kolme: toimesta nro 4 (ensimmäinen osa – tekninen tutkimus), toimista nro 2, 3, 5 ja 6 ja toimista nro 1, 4 (toinen osa – taloudellinen tutkimus) ja 7”.

                           —

                           Kantaja otti julkisten hankintasopimusten kohteen rajauksessa huomioon nämä määräykset ja luotti perustellusti siihen, ettei rahoitustukea koskevan päätöksen määräysten mukaista lähestymistapaa myöhemmin katsota virheelliseksi.

                           —

                           Riidanalaisessa päätöksessä kuitenkin todetaan, että ”julkisen hankintasopimuksen (teknisestä) kohteesta voidaan tehdä kokonaisuutena yksi sopimus”, ja tämä loukkaa kantajan perusteltua luottamusta, joka sille on voinut syntyä ja myös syntynyt rahoitustukea koskevan päätöksen perusteella.


title: Asia C-323/16 P: Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 7.12.2017 – Valittajana Eurallumina SpA sekä muina osapuolina Italian tasavalta ja Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Valtiontuki — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla — Väliintulo — Liitännäisvalitus — Tutkittavaksi ottaminen — Alumiinioksidin valmistuksessa polttoaineena käytettävien kivennäisöljyjen vapauttaminen valmisteverosta — Toimielinten toimien laillisuusolettamaa ja tehokasta vaikutusta koskeva periaate — Lex specialis derogat legi generali -periaate — Toimenpiteen valikoivuus — Voimassa oleva tai uusi tuki — Asetus (EY) N:o 659/1999 — 1 artiklan b kohdan ii alakohta — Oikeusvarmuuden periaate — Luottamuksensuojan periaate — Perusteluvelvollisuus)

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/2

         Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 7.12.2017 – Valittajana Eurallumina SpA sekä muina osapuolina Italian tasavalta ja Euroopan komissio
   (Asia C-323/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Valtiontuki - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla - Väliintulo - Liitännäisvalitus - Tutkittavaksi ottaminen - Alumiinioksidin valmistuksessa polttoaineena käytettävien kivennäisöljyjen vapauttaminen valmisteverosta - Toimielinten toimien laillisuusolettamaa ja tehokasta vaikutusta koskeva periaate - Lex specialis derogat legi generali -periaate - Toimenpiteen valikoivuus - Voimassa oleva tai uusi tuki - Asetus (EY) N:o 659/1999 - 1 artiklan b kohdan ii alakohta - Oikeusvarmuuden periaate - Luottamuksensuojan periaate - Perusteluvelvollisuus))
   (2018/C 063/02)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Eurallumina SpA (edustajat: L. Martin Alegi, L. Philippou ja A. Stratakis, solicitors)

      Väliintulija, joka tukee valittajan vaatimuksia: Ranskan tasavalta (asiamiehet: R. Coesme ja D. Colas)

      Muut osapuolet: Italian tasavalta (asiamies: G. Palmieri, avustajanaan P. Grasso, avvocato dello Stato) ja Euroopan komissio (asiamiehet: V. Bottka ja N. Khan)

      Määräysosa

               1)

               Päävalitus ja liitännäisvalitus hylätään.

               2)

               Eurallumina SpA velvoitetaan korvaamaan päävalituksesta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan liitännäisvalituksesta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

               4)

               Ranskan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 270, 25.7.2016.


title: Asia T-817/17: Kanne 14.12.2017 – Schokker v. EASA

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/16

         Kanne 14.12.2017 – Schokker v. EASA
   (Asia T-817/17)
   (2018/C 063/21)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Boudewijn Schokker (Hoofddorp, Alankomaat) (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

      Vastaaja: Euroopan lentoturvallisuusvirasto (EASA)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että

                           —

                           EASA velvoitetaan maksamaan kantajalle 80 000 euroa hänelle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä

                           —

                           EASA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen, joilla hän pyrkii osoittamaan, että EASA:n työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen teki useita virkavirheitä, joista aiheutui hänelle suurta henkistä kärsimystä.

               1)

               Ensimmäisen kanneperusteen mukaan työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen teki kantajalle lainvastaisen työtarjouksen, jota hän ei tämän vuoksi voinut hyväksyä ehdoitta.

               2)

               Toisen kanneperusteen mukaan työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen kieltäytyi korjaamasta tätä työtarjousta, vaikka se oli ilmeisen lainvastainen.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, jonka mukaan siitä, että työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen peruutti yhtäkkiä tekemänsä työtarjouksen, seurasi, että kantajan palvelukseenottomenettely päättyi lopullisesti.

               4)

               Neljännen kanneperusteen mukaan työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen ei ottanut huomioon oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn tarkoitusta, kun se kieltäytyi järjestelmällisesti kaikista ehdotuksista riidan ratkaisemiseksi tuomioistuimen ulkopuolella.


title: Asia C-369/16 P: Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 7.12.2017 – Valittajana Irlanti sekä muina osapuolina Aughinish Alumina Ltd ja Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Valtiontuki — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla — Alumiinioksidin valmistuksessa polttoaineena käytettävien kivennäisöljyjen vapauttaminen valmisteverosta — Voimassa oleva tai uusi tuki — Asetus (EY) N:o 659/1999 — 1 artiklan b kohdan i ja iv alakohta sekä d alakohta — Vanhentuminen — 15 artikla — Oikeusvarmuuden periaate — Luottamuksensuojan periaate)

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/3

         Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 7.12.2017 – Valittajana Irlanti sekä muina osapuolina Aughinish Alumina Ltd ja Euroopan komissio
   (Asia C-369/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Valtiontuki - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla - Alumiinioksidin valmistuksessa polttoaineena käytettävien kivennäisöljyjen vapauttaminen valmisteverosta - Voimassa oleva tai uusi tuki - Asetus (EY) N:o 659/1999 - 1 artiklan b kohdan i ja iv alakohta sekä d alakohta - Vanhentuminen - 15 artikla - Oikeusvarmuuden periaate - Luottamuksensuojan periaate))
   (2018/C 063/03)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Irlanti (asiamiehet: E. Creedon, L. Williams ja A. Joyce, avustajanaan P. McGarry, SC)

      Väliintulija, joka tukee valittajan vaatimuksia: Ranskan tasavalta (asiamiehet: R. Coesme ja D. Colas)

      Muut osapuolet: Aughinish Alumina Ltd (edustajat: C. Little ja C. Waterson, solicitors) ja Euroopan komissio (asiamiehet: V. Bottka ja N. Khan)

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Irlanti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Ranskan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 371, 10.10.2016.


title: Asia T-830/17: Kanne 22.12.2017 – Szentes v. komissio

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/20

         Kanne 22.12.2017 – Szentes v. komissio
   (Asia T-830/17)
   (2018/C 063/27)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Gyula Szentes (Luxemburg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja F. Moyse)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 24.2.2017 tehdyn päätöksen ja, siltä osin kuin on tarpeellista, päätöksen, jolla kantajan 29.9.2017 tekemä valitus hylättiin

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu kilpailuilmoituksen lainvastaisuuteen. Kantaja väittää, että liitteessä III oleva 6.4 artikla, jossa suljetaan pois se, että uudelleentarkastelupyynnöt, jotka on esitetty kilpailun valintalautakunnan suorittaman arvioinnin kyseenalaistamiseksi, voivat johtaa myönteiseen lopputulokseen, on lainvastainen, koska se on ristiriidassa perusoikeuskirjan 47 artiklassa määrätyn tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevan oikeuden kanssa. Koska riidanalainen päätös perustuu mainitulle säännökselle, se on näin ollen myös lainvastainen.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin. Riidanalaisessa päätöksessä vain viitataan oikeuskäytäntöön eikä siinä ole luetteloa valintaperusteista, joista valintalautakunta päätti ennen hakemusten arvioimista.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu tosiseikkojen vääristämiseen ja ilmeiseen arviointivirheeseen. Kantaja arvostelee täten sitä, millä tavalla valintalautakunta arvioi hakemukseen merkittyjä tietoja.

               4)

               Neljäs valintaperuste, joka koskee kilpailuilmoituksen rikkomista. Kantaja esittää, että valintalautakunta ei yhdistänyt hakemuksen eri osia toisiinsa ratkaistakseen, täyttikö kantaja yhden kilpailun osallistumisedellytyksistä.


title: Asia C-373/16 P: Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 7.12.2017 – Valittajana Aughinish Alumina Ltd sekä muina osapuolina Irlanti ja Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Valtiontuet — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla — Alumiinioksidin valmistuksessa polttoaineena käytettävien kivennäisöljyjen vapauttaminen valmisteverosta — Voimassa oleva tai uusi tuki — Asetus (EY) N:o 659/1999 — 1 artiklan b kohdan i alakohta — Luottamuksensuojan periaate — Perusteluvelvollisuus)

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/3

         Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 7.12.2017 – Valittajana Aughinish Alumina Ltd sekä muina osapuolina Irlanti ja Euroopan komissio
   (Asia C-373/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Valtiontuet - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla - Alumiinioksidin valmistuksessa polttoaineena käytettävien kivennäisöljyjen vapauttaminen valmisteverosta - Voimassa oleva tai uusi tuki - Asetus (EY) N:o 659/1999 - 1 artiklan b kohdan i alakohta - Luottamuksensuojan periaate - Perusteluvelvollisuus))
   (2018/C 063/04)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Aughinish Alumina Ltd (edustajat: C. Little ja C. Waterson, solicitors)

      Väliintulija, joka tukee valittajan vaatimuksia: Ranskan tasavalta (asiamiehet: R. Coesme ja D. Colas)

      Muut osapuolet: Irlanti ja Euroopan komissio (asiamiehet: V. Bottka ja N. Khan)

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Aughinish Alumina Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Ranskan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 305, 22.8.2016.


title: Asia T-832/17: Kanne 22.12.2017 – achtung! v. EUIPO (achtung!)

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/21

         Kanne 22.12.2017 – achtung! v. EUIPO (achtung!)
   (Asia T-832/17)
   (2018/C 063/28)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: achtung! GmbH (Hampuri, Saksa) (edustajat: asianajajat G. J. Seelig ja D. Bischof)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: Sanaosan ”achtung!” sisältävän kuviomerkin Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti – Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti nro 1 297 443

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 23.10.2017 asiassa R 490/2017-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa vastaajan neljännen valituslautakunnan 23.10.2017 (asia R 490/2017-4) tekemän päätöksen

               —

               muuttaa vastaajan neljännen valituslautakunnan 23.10.2017 (asia R 490/2017-4) tekemää päätöstä niin, että kansainväliselle rekisteröinnille nro 1 297 443 ”achtung!” (sana/kuvio) myönnetään suoja Euroopan unionin alueella

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut sekä kantajalle menettelystä valituslautakunnassa aiheutuneet välttämättömät kustannukset.

      Kanneperusteet

   Kantaja perustaa kanteensa asetuksen N:o 2017/1001 72 artiklan 2 kohtaan. Vastaaja on arvioinut asetuksen N:o 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun tavaramerkin erottamiskyvyn oikeudelliselta kannalta virheellisesti sekä loukannut yhdenvertaisen kohtelun ja hyvän hallinnon periaatteita.


title: Asia T-822/17: Kanne 20.12.2017 – Weber-Stephen Products v. EUIPO (iGrill)

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/17

         Kanne 20.12.2017 – Weber-Stephen Products v. EUIPO (iGrill)
   (Asia T-822/17)
   (2018/C 063/22)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Weber-Stephen Products LLC (Palatine, Illinois, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat R. Niebel ja A. Jauch)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki iGrill – Rekisteröintihakemus nro 15 456 726

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 27.9.2017 asiassa R 579/2017-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan ja 7 artiklan 2 kohdan oikeudellisten edellytysten virheellinen tulkinta


title: Asia T-833/17: Kanne 27.12.2017 – Ryanair ja Airport Marketing Services v. komissio

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/21

         Kanne 27.12.2017 – Ryanair ja Airport Marketing Services v. komissio
   (Asia T-833/17)
   (2018/C 063/29)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Ryanair DAC (Swords, Irlanti) ja Airport Marketing Services Ltd (Dublin, Irlanti) (edustajat: asianajajat E. Vahida ja I.-G. Metaxas-Maranghidis)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa päätöksen (EU) 2017/1861 (1) 1 artiklan 2–4 kohdan, 2, 3 ja 4 artiklan siltä osin kuin nämä koskevat kantajia

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kahdeksaan kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisella päätöksellä on loukattu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklassa vahvistettua hyvän hallinnon periaatetta ja kantajien puolustautumisoikeuksia.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja laiminlyönyt velvollisuutensa ilmoittaa syyt sille, miksei se soveltanut markkinataloustoimijatestiä vaan Altmark-testiä Cagilarin lentokentän ja kantajien väliseen suhteeseen ottaessaan huomioon väitetyt tukimaksut, vaikka nämä oli suoritettu sellaisten sopimusten perusteella, jotka oli tehty ennen lain 10/2010 antamista.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio on loukannut syrjintäkiellon periaatetta, kun se ei ole soveltanut markkinataloustoimijatestiä Cagliarin lentokentän ja kantajien välisiin sopimuksiin sillä perusteella, että Regione Sardegna oli Cagliarin lentokentän osalta vain vähemmistöosakas.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, koska se ei ole kyennyt osoittamaan, että Cagliarin lentokenttä oli varsinainen tuensaaja.

               5)

               Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, sillä vaikka se katsoi, ettei Cagliarin lentokenttä ollut lailla 10/2010 käyttöön otetun mekanismin varsinainen tuensaaja, sen olisi pitänyt soveltaa markkinataloustoimijatestiä Regione Sardegnan menettelyihin siitä huolimatta, että se katsoi, että Cagliarin lentokenttä oli alueen tarjoaman rahoituksen kannalta vain passiivinen välittäjä.

               6)

               Kuudes kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisella päätöksellä rikottaisiin SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, vaikka katsottaisiinkin, että laki 10/2010 koskee yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin tarkoitettuja palveluja ja että markkinataloustoimijatestiä ei voida soveltaa, koska komissio oli virheellisesti katsonut markkinointikuluihin osoitetut maksut kätketyksi tueksi ilmailureittien toiminnalle.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, koska se ei esittänyt näyttöä valikoivuudesta.

               8)

               Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan vaikka unionin yleinen tuomioistuin katsoisikin tuen olleen olemassa, komission on katsottava rikkoneen SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja 108 artiklan 2 kohtaa tekemällä ilmeisen virheen jäsenvaltiolle antamissaan ohjeissa takaisinperittävän tuen määrän määrittämisen osalta.

      (1)  Valtiontuesta SA.33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) – Italia – Korvaukset yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista Sardinian lentoasemille (tiedoksiannettu numerolla C(2016) 4862) 29.7.2016 annettu komission päätös (EU) 2017/1861 (EUVL 2016, L 268, s. 1).


title: Asia C-446/17: Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 7.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Vredegerecht te Antwerpen – Belgia) – Woonhaven Antwerpen v. Khalid Berkani ja Asmae Hajji (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla — Kohtuuttomat ehdot — Sosiaalista asuntotarjontaa harjoittavan hyväksytyn yhtiön ja vuokralaisen välillä tehty vuokrasopimus — Kansallisen lainsäädännön alaan kuuluvalla säädöksellä sitovaksi tehty vakiosopimus — Direktiivi 93/13/ETY — 1 artiklan 2 kohta — Tätä direktiiviä ei sovelleta)

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/4

         Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 7.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Vredegerecht te Antwerpen – Belgia) – Woonhaven Antwerpen v. Khalid Berkani ja Asmae Hajji
   (Asia C-446/17) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla - Kohtuuttomat ehdot - Sosiaalista asuntotarjontaa harjoittavan hyväksytyn yhtiön ja vuokralaisen välillä tehty vuokrasopimus - Kansallisen lainsäädännön alaan kuuluvalla säädöksellä sitovaksi tehty vakiosopimus - Direktiivi 93/13/ETY - 1 artiklan 2 kohta - Tätä direktiiviä ei sovelleta))
   (2018/C 063/05)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Vredegerecht te Antwerpen

      Asianosaiset

      Kantaja: Woonhaven Antwerpen

      Vastaajat: Khalid Berkani ja Asmae Hajji

      Määräysosa

   Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 1 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että tätä direktiiviä ei sovelleta sellaisiin sosiaalisen vuokrasopimuksen ehtoihin, jotka sisältyvät sosiaalista asuntotarjontaa harjoittavan hyväksytyn yhtiön ja vuokralaisen väliseen sosiaaliseen vuokrasopimukseen ja jotka määritellään Flanderin hallituksen sosiaalista vuokraa koskevan järjestelmän sääntelystä Flanderin asuntokoodeksin VII osan täytäntöön panemiseksi 12.10.2007 tekemän päätöksen (Besluit van de Vlaamse Regering van 12 oktober 2007 tot reglementering van het sociale huurstelsel ter uitvoering van titel VII van de Vlaamse Wooncode) liitteenä olevan mallisopimuksen 11 §:n kaltaisessa kansallisessa säännöksessä.

      (1)  EUVL C 318, 25.9.2017.


title: Asia T-836/17: Kanne 29.12.2017 – Sports Group Denmark v. EUIPO – K&L (WHISTLER)

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/22

         Kanne 29.12.2017 – Sports Group Denmark v. EUIPO – K&L (WHISTLER)
   (Asia T-836/17)
   (2018/C 063/30)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Sports Group Denmark A/S (Ikast, Tanska) (edustaja: asianajaja E. Skovbo)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: K&L GmbH & Co. Handels-KG (Weilheim, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-kuviomerkki, joka sisältää sanaosan WHISTLER – Rekisteröintihakemus nro 12 870 648

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 19.10.2017 asiassa R 311/2017-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa väitteen kokonaisuudessaan

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-615/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 26.10.2017 – Eurowings GmbH v. Klaus Rövekamp ja Christiane Rupp

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/4

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 26.10.2017 – Eurowings GmbH v. Klaus Rövekamp ja Christiane Rupp
   (Asia C-615/17)
   (2018/C 063/06)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landgericht Düsseldorf

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Eurowings GmbH

      Vastapuolet: Klaus Rövekamp ja Christiane Rupp

      Ennakkoratkaisukysymys

   Voiko asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 7 artiklan mukainen oikeus korvaukseen olla olemassa myös silloin, kun lennon saapumisen verrattain vähäisen viivästymisen vuoksi matkustaja ei ehdi suoraan mainittuun lentoon liittyvälle jatkolennolle, minkä vuoksi lopulliseen määräpaikkaan saapuminen viivästyy vähintään kolme tuntia, mutta kyseisten kahden lennon liikennöinnistä vastasivat eri lentoliikenteen harjoittajat ja varausvahvistuksen antoi matkanjärjestäjä, joka yhdisti lennot asiakkaalleen?

      (1)  Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1)


title: Asia T-824/17: Kanne 22.12.2017 – H2O Plus v. EUIPO (H 2 O+)

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/17

         Kanne 22.12.2017 – H2O Plus v. EUIPO (H 2 O+)
   (Asia T-824/17)
   (2018/C 063/23)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: H2O Plus LLC (San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat R. Niebel ja F. Kerl)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti, joka koskee kuviomerkkiä, joka sisältää sanaosan ”H 2 O+” – Kansainvälinen rekisteröinti nro W 1 313 244

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 6.10.2017 asiassa R 499/2017-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on sovellettu virheellisesti.


title: Asia T-1/18: Kanne 8.1.2018 – Deutsche Lufthansa v. komissio

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/23

         Kanne 8.1.2018 – Deutsche Lufthansa v. komissio
   (Asia T-1/18)
   (2018/C 063/31)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Deutsche Lufthansa AG (Köln, Saksa) (edustajat: asianajajat S. Völcker ja J. Ruiz Calzado)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan asiassa nro M.8633 27.10.2017 tehdyn komission päätöksen – Lufthansa/Tietty Air Berlinin omaisuus, neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 7 artiklan 3 kohdan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 57 artiklan nojalla tehty komission päätös

               —

               toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 44 artiklan c kohdan ja

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissiolla ei ollut EY:n sulautuma-asetuksen (1) 7 artiklan 3 kohdan nojalla toimivaltaa määrätä, että Lufthansa voi hankkia kolmantena osapuolena olevilta vuokranantajilta lentokoneita, joita nämä vuokranantajat olivat liisanneet NIKI:lle tai tämän emoyhtiölle Air Berlinille, vain sillä edellytyksellä, että Lufthansa antaa tämän lentokoneen markkinaehdoilla NIKI:n tai NIKI:n mahdollisen muun ostajan käyttöön, jos NIKI-hankinta (2) peruuntuu jostakin syystä (jäljempänä edellytys), koska nämä lentokonekaupat eivät tarkoita suunnitellun NIKI-hankinnan osittaista toteuttamista.
               Kantaja väittää, ettei komissiolla ollut EY:n sulautuma-asetuksen 7 artiklan 3 kohdan nojalla toimivaltaa asettaa tätä edellytystä, koska se, että Lufthansa osti lentokoneita kolmansilta osapuolilta, ei liittynyt NIKI-hankintaan eikä tarkoittanut suunnitellun NIKI:n ostamisen osittaista ”toteuttamista”, mikä olisi edellyttänyt poikkeuksen myöntämistä EY:n sulautuma-asetuksen 7 artiklan 1 kohdan mukaisesta lykkäyssäännöksestä.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan vaatimalla, että Lufthansa helpottaa NIKI:n myyntiä toiselle ostajalle, ylitetään EY:n sulautuma-asetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaan sallitun edellytyksen laajuus ja näin ollen loukataan suhteellisuusperiaatetta.
               Kantajan mukaan EY:n sulautuma-asetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaiset edellytykset ovat sallittuja vain siinä laajuudessa kuin ne ovat kyseisessä asiassa tarpeellisia sen varmistamiseksi, että kielteinen vaikutus kohteen markkinakäyttäytymiseen ja ilmoitetun hankinnan toteuttamistoimet voidaan keskeyttää aikaisemman tilanteen palauttamiseksi.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan epämääräisen ilmauksen ”markkinaehdot” käyttö ja menettelyllisten takeiden tai rajoittavien periaatteiden puuttuminen on Lufthansalle epäedullista ja loukkaa suhteellisuusperiaatetta, oikeusvarmuuden periaatetta ja Lufthansan omaisuudensuojaa ja vapautta harjoittaa liiketoimintaa.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaista päätöstä ei ole perusteltu riittävästi kyseessä olevien lentokoneiden määrän osalta.
               Lufthansa väittää, ettei komissio esittänyt riittäviä perusteita, koska sen tulkinta omasta päätöksestään luo suurta epävarmuutta edellytyksen laajuudesta, mikä aiheuttaa suurta haittaa Lufthansan mahdollisuudelle hakea oikeudellista suojaa ja unionin tuomioistuinten kykyyn harjoittaa oikeudellista valvontaa.

               5)

               Viides kanneperuste, jonka mukaan kantajan oikeutta tulla kuulluksi on loukattu.
               Lufthansa väittää, ettei komissio kunnioittanut Lufthansan oikeutta tulla kuulluksi ja jätti ottamatta huomioon EY:n sulautuma-asetuksen 18 artiklassa ja komission asetuksen (EY) N:o 802/2004 (3) 12 artiklassa säädetyn menettelyllisen säännöksen, kun se antoi riidanalaisen päätöksen ”lopullisena” antamatta Lufthansalle tilaisuutta esittää näkemyksensä edellytyksestä ja väitetyistä kilpailulle aiheutuvista haitoista, jotka edellytyksen oli tarkoitus poistaa, joko ennen päätöksen tekemistä (EY:n sulautuma-asetuksen 18 artiklan 1 kohta) tai sen jälkeen (EY:n sulautuma-asetuksen 18 artiklan 2 kohta).

      (1)  Yrityskeskittymien valvonnasta 20.1.2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 139/2004 (EUVL L 24, s. 1).

      (2)  Lufthansan ilmoittama NIKI Luftfahrt GmbH:n (NIKI) ja Luftfahrtgesellschaft Walter mbH:n (LGW) osuuksien hankinta Air Berlin PLC & Co. Luftverkehrs KG:ltä (Air Berlin) (hankinta) (yksin NIKI:n osalta NIKI-hankinta).

      (3)  Yrityskeskittymien valvonnasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 täytäntöönpanosta 21.4.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 802/2004 (EYVL 2004, L 133, s. 1).


title: Asia T-827/17: Kanne 27.12.2017 – Aeris Invest v. EKP

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/18

         Kanne 27.12.2017 – Aeris Invest v. EKP
   (Asia T-827/17)
   (2018/C 063/24)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Aeris Invest Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (edustajat: asianajajat R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, C. Iglesias Megías ja A. Lois Perreau de Pinninck)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki (EKP)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan EKP:n 7.11.2017 tekemät päätökset LS/MD/17/405, LS/PT/17/406 ja LS/MD/17/419

               —

               velvoittamaan Euroopan keskuspankin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii SEUT 263 artiklan ja EKP:n asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 4.3.2004 tehdyn Euroopan keskuspankin päätöksen EKP/2004/3 nojalla Euroopan keskuspankin 7.11.2017 tekemien päätösten LS/MD/17/405, LS/PT/17/406 ja LS/MD/17/419, jotka koskevat pyyntöjä saada tutustua Euroopan keskuspankin asiakirjoihin, kumoamista.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste: Päätöksillä LS/MD/17/405, LS/PT/17/406 ja LS/MD/419 rikotaan asiakirjoihin tutustumista koskevan päätöksen 4 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, koska niissä evätään oikeus tutustua tietoihin sillä perusteella, että asiakirjoja koskee kokonaan tai osittain yleinen olettama siitä, ettei niihin anneta oikeutta tutustua sen takia, että ne ovat luottamuksellisia asiakirjoja, jotka kuuluvat toimielimiin sovellettavan salassapitovelvollisuuden piiriin.

               2)

               Toinen kanneperuste: Päätöksellä LS/PT/17/406 rikotaan tutustumista koskevan päätöksen 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan toista ja kuudetta luetelmakohtaa, koska siinä todetaan, että tietojen antaminen siltä osin kuin on kyse siitä, onko ja miten Banco Popular käyttänyt ELA:a päivinä ennen selvitystilaansa, ja maksuvalmiutta ja omavaraisuutta koskevien tietojen antaminen voi tosiasiassa haitata unionin tai jäsenvaltion rahapolitiikkaa ja rahoitusmarkkinoiden vakautta.

               3)

               Kolmas kanneperuste: Päätöksillä LS/PT/17/406 ja LS/MD/419 rikotaan asiakirjoihin tutustumista koskevan päätöksen 4 artiklan 2 kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa, koska siinä todetaan, että pyydettyjä tietoja koskevat asiakirjat koskevat arkaluonteisia tietoja, joiden ilmaiseminen saattaisi vahingoittaa Banco Popularin ja Banco Santanderin liikeintressejä.

               4)

               Neljäs kanneperuste: Euroopan keskuspankki on rikkonut Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa, koska se on evännyt kantajalta oikeuden tutustua asiakirjoihin, joihin mainittu toimielin on tukeutunut vahvistaakseen Banco Popularin selvitystilan.


title: Asia T-2/18: Kanne 8.1.2018 – Wirecard v. EUIPO – AXA Banque (boon.)

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/24

         Kanne 8.1.2018 – Wirecard v. EUIPO – AXA Banque (boon.)
   (Asia T-2/18)
   (2018/C 063/32)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Wirecard AG (Aschheim, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Bayer)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: AXA Banque SA (Fontenay sous Bois, Ranska)

      Menettely EUIPO:ssa

      Kyseessä olevan tavaramerkin hakija: Kantaja

      Kyseessä oleva tavaramerkki: EU-kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”boon” – Rekisteröintihakemus nro 14 672 562

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 25.9.2017 asiassa R 706/2017-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               hylkää AXA Banque, société anonymen tekemän väitteen ja hyväksyy kyseessä olevan tavaramerkin rekisteröintihakemuksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja velvoittaa niin ikään AXA Banque, société anonymen korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos tämä on väliintulijana oikeudenkäynnissä.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


               22.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 67/15

         EFTAn valvontaviranomaisen 21 päivänä joulukuuta 2017 Islantia vastaan nostama kanne
   (Asia E-16/17)
   (2018/C 67/15)
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, 1040 Bryssel, Belgia asiamiehinään Carsten Zatschler, Catherine Howdle ja Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, nosti 21 päivänä joulukuuta 2017 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Islantia vastaan.
   EFTAn valvontaviranomainen on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta

               1.

               toteamaan, että Islanti on laiminlyönyt ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole saattanut ETA-sopimuksen liitteessä IX olevassa 31bba kohdassa tarkoitettua säädöstä (komission delegoitu asetus (EU) N:o 231/2013, annettu 19 päivänä joulukuuta 2012, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU täydentämisestä poikkeuksien, yleisten toimintaedellytysten, säilytysyhteisöjen, vivutuksen, avoimuuden ja valvonnan osalta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1, osaksi sisäistä oikeusjärjestystään;

               2.

               velvoittamaan Islannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Hakemuksessa todetaan, että Islanti ei ole noudattanut 12 päivään syyskuuta 2017 mennessä EFTAn valvontaviranomaisen 12 päivänä heinäkuuta 2017 antamaa perusteltua lausuntoa. Lausunto koskee sitä, että Islanti ei ole saattanut osaksi kansallista oikeusjärjestystään Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä IX olevassa 31bba kohdassa tarkoitettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU täydentämisestä poikkeuksien, yleisten toimintaedellytysten, säilytysyhteisöjen, vivutuksen, avoimuuden ja valvonnan osalta 19 päivänä joulukuuta 2012 annettua komission delegoitua asetusta (EU) N:o 231/2013, jäljempänä ’säädös’, sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sen pöytäkirjalla 1.

               —

               EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että Islanti on laiminlyönyt ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetussa määräajassa.


               22.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 67/11

         EFTAn valvontaviranomaisen 21 päivänä joulukuuta 2017 Islantia vastaan nostama kanne
   (Asia E-12/17)
   (2018/C 67/11)
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, 1040 Bryssel, Belgium, asiamiehinään Carsten Zatschler, Catherine Howdle ja Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, nosti 21 päivänä joulukuuta 2017 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Islantia vastaan.
   EFTAn valvontaviranomainen on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta

               1.

               toteamaan, että Islanti on laiminlyönyt ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole saattanut kyseisen sopimuksen liitteessä IX olevassa 31bbc kohdassa tarkoitettua säädöstä (komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 448/2013, annettu 15 päivänä toukokuuta 2013, menettelyn vahvistamisesta EU:n ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion määrittämiseksi Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU nojalla), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1, osaksi oikeusjärjestystään;

               2.

               velvoittamaan Islannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Hakemuksessa todetaan, että Islanti ei ole noudattanut 12 päivään syyskuuta 2017 mennessä EFTAn valvontaviranomaisen 12 päivänä heinäkuuta 2017 antamaa perusteltua lausuntoa. Lausunto koskee sitä, että Islanti ei ole saattanut osaksi kansallista oikeusjärjestystään Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä IX olevassa 31bbc kohdassa tarkoitettua menettelyn vahvistamisesta EU:n ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion määrittämiseksi Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU nojalla 15 päivänä toukokuuta 2013 annettua komission täytäntöönpanoasetusta (EU) N:o 448/2013, jäljempänä ’säädös’, sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sen pöytäkirjalla 1.

               —

               EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että Islanti on laiminlyönyt ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetussa määräajassa.


               22.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 67/16

         EFTAn valvontaviranomaisen 21 päivänä joulukuuta 2017 Islantia vastaan nostama kanne
   (Asia E-17/17)
   (2018/C 67/16)
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, 1040 Bryssel, Belgia asiamiehinään Carsten Zatschler, Catherine Howdle ja Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, nosti 21 päivänä joulukuuta 2017 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Islantia vastaan.
   EFTAn valvontaviranomainen on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta

               1.

               toteamaan, että jättäessään hyväksymättä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä V olevassa 8 kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/54/EU, annettu 16 päivänä huhtikuuta 2014, työntekijöiden vapaan liikkuvuuden puitteissa työntekijöille myönnettyjen oikeuksien käyttämistä helpottavista toimenpiteistä), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen pöytäkirjalla 1, täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet ja joka tapauksessa jättäessään ilmoittamatta EFTAn valvontaviranomaiselle toimenpiteet, jotka se on toteuttanut kyseisen säädöksen täytäntöönpanemiseksi, Islanti on laiminlyönyt kyseisen säädöksen ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa;

               2.

               velvoittamaan Islannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               EFTAn valvontaviranomainen antoi 18 päivänä tammikuuta 2017 perustellun lausunnon, jossa se toisti päätelmänsä, että jättäessään toteuttamatta toimenpiteet, joilla varmistetaan Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä V olevassa 8 kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/54/EU, annettu 16 päivänä huhtikuuta 2014, työntekijöiden vapaan liikkuvuuden puitteissa työntekijöille myönnettyjen oikeuksien käyttämistä helpottavista toimenpiteistä) täytäntöönpano, ja/tai jättäessään ilmoittamatta niistä valvontaviranomaiselle, Islanti on laiminlyönyt kyseisen säädöksen ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa. Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 31 artiklan toisen kohdan mukaisesti EFTAn valvontaviranomainen vaati Islantia toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet perustellun lausunnon noudattamiseksi kahden kuukauden kuluessa sen tiedoksiantamisesta, eli viimeistään 18 päivänä maaliskuuta 2017.

               —

               Islannin hallitus vastasi valvontaviranomaisen perusteltuun lausuntoon 13 päivänä helmikuuta 2017. Vastauksessaan Islannin hallitus viittasi viralliseen ilmoitukseen antamaansa vastaukseen ja totesi, että se aikoi tehdä säädöksen saattamista osaksi Islannin lainsäädäntöä koskevan esityksen parlamentille ennen 1 päivää huhtikuuta 2017.

               —

               Valvontaviranomainen ei saanut muita tietoja täytäntöönpanosta ennen kuin se sai 30 päivänä marraskuuta 2017 päivätyn lomakkeen nro 1. Lomakkeessa nro 1 Islannin hallitus ilmoitti, että se oli saattanut säädöksen täysin osaksi Islannin lainsäädäntöä. Vaikka täytäntöönpanopäivää ei ilmoitettu, Islannin hallitus oli liittänyt lomakkeeseen nro 1 jäljennöksen säädöksestä, jonka se totesi olevan 30 päivänä lokakuuta 2014 päivätty täytäntöönpanotoimenpide: Islannin laki nro 105/2014 vapaasta oikeudesta työ- ja asuinpaikkaan Euroopan talousalueella (laki nro 105/2014).

               —

               EFTAn valvontaviranomainen kirjoitti sähköpostitse 4 päivänä joulukuuta 2017 Islannin hyvinvointiministeriölle ja pyysi selvitystä siitä, oliko lain nro 105/2014 ilmoittaminen täytäntöönpanotoimena virhe, kun otetaan huomioon vastaukset viralliseen ilmoitukseen ja perusteltuun lausuntoon. Ministeriö vastasi sähköpostitse 7 päivänä joulukuuta 2017 todeten, että sen näkemyksen mukaan lailla nro 105/2014 pannaan direktiivi täysimääräisesti täytäntöön. Selityksenä aikaisempiin vastauksiin se totesi, että ”läpinäkyvyyden parantamiseksi oli katsottu, että (laissa nro 105/2014) pitäisi olla erityislauseke, jossa vahvistetaan, että direktiivi pannaan kyseisellä säädöksellä täytäntöön” ja että tämä lauseke lisättäisiin huhtikuussa 2017 tehdyllä lakiesityksellä.

               —

               Arvioituaan, voitaisiinko katsoa, että säädös oli pantu täytäntöön ilmoitetuilla toimenpiteillä, EFTAn valvontaviranomainen päätti 19 päivänä joulukuuta 2017 saattaa asian EFTAn tuomioistuimen käsiteltäväksi valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 31 artiklan toisen kohdan mukaisesti.


               22.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 67/12

         EFTAn valvontaviranomaisen 21 päivänä joulukuuta 2017 Islantia vastaan nostama kanne
   (Asia E-13/17)
   (2018/C 67/12)
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, 1040 Bryssel, Belgia asiamiehinään Carsten Zatschler, Catherine Howdle ja Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, nosti 21 päivänä joulukuuta 2017 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Islantia vastaan.
   EFTAn valvontaviranomainen on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta

               1.

               toteamaan, että Islanti on laiminlyönyt ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole saattanut kyseisen sopimuksen liitteessä IX olevassa 31bbe kohdassa tarkoitettua säädöstä (komission delegoitu asetus (EU) 2015/514, annettu 18 päivänä joulukuuta 2014, toimivaltaisten viranomaisten Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaiselle Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU 67 artiklan 3 kohdan mukaisesti antamista tiedoista), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1, osaksi sisäistä oikeusjärjestystään;

               2.

               velvoittamaan Islannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Hakemuksessa todetaan, että Islanti ei ole noudattanut 12 päivään syyskuuta 2017 mennessä EFTAn valvontaviranomaisen 12 päivänä heinäkuuta 2017 antamaa perusteltua lausuntoa. Lausunto koskee sitä, että Islanti ei ole saattanut osaksi kansallista oikeusjärjestystään Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä IX olevassa 31bbe kohdassa tarkoitettua toimivaltaisten viranomaisten Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaiselle Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU 67 artiklan 3 kohdan mukaisesti antamista tiedoista 18 päivänä joulukuuta 2014 annettua komission delegoitua asetusta (EU) 2015/514, jäljempänä ’säädös’, sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sen pöytäkirjalla 1.

               —

               EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että Islanti on laiminlyönyt ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetussa määräajassa.


title: Asia C-336/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 22.2.2018 – Euroopan komissio v. Puolan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2008/50/EY — Ilmanlaatu — 13 artiklan 1 kohta — 22 artiklan 3 kohta — Liite XI — Ilman PM10-hiukkaspitoisuudet — Raja-arvojen ylittäminen tietyillä alueilla ja tietyissä taajamissa — 23 artiklan 1 kohta — Ilmanlaatusuunnitelmat — ”Mahdollisimman lyhyt” ylityksen kesto — Asianmukaisten toimien puuttuminen ilmanlaadun suojeluohjelmissa — Direktiivin virheellinen täytäntöönpano)

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 22.2.2018 – Euroopan komissio v. Puolan tasavalta
   (Asia C-336/16) (1)

   ((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2008/50/EY - Ilmanlaatu - 13 artiklan 1 kohta - 22 artiklan 3 kohta - Liite XI - Ilman PM10-hiukkaspitoisuudet - Raja-arvojen ylittäminen tietyillä alueilla ja tietyissä taajamissa - 23 artiklan 1 kohta - Ilmanlaatusuunnitelmat - ”Mahdollisimman lyhyt” ylityksen kesto - Asianmukaisten toimien puuttuminen ilmanlaadun suojeluohjelmissa - Direktiivin virheellinen täytäntöönpano))
   (2018/C 134/07)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Herrmann, K. Petersen ja E. Manhaeve)

      Vastaaja: Puolan tasavalta (asiamiehet: B. Majczyna, D. Krawczyk ja K. Majcher)

      Tuomiolauselma

               1)

               Puolan tasavalta ei ole noudattanut ilmanlaadusta ja sen parantamisesta 21.5.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/50/EY 13 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä liitteen XI kanssa, 23 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ja 22 artiklan 3 kohdan, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin liitteen XI kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska

                           —

                           vuodesta 2007 vuoden 2015 loppuun saakka PM10-hiukkaspitoisuuksien päivittäiset raja-arvot ylittyivät 35:llä ilmanlaadun arviointi- ja hallinta-alueella ja PM10-hiukkaspitoisuuksien vuotuiset raja-arvot ylittyivät yhdeksällä ilmanlaadun arviointi- ja hallinta-alueella

                           —

                           ilmanlaatusuunnitelmiin ei ole sisällytetty asianmukaisia toimenpiteitä, jotta se ajanjakso, jolloin ilman PM10-hiukkaspitoisuuksien raja-arvot ylittyvät, olisi mahdollisimman lyhyt

                           —

                           ilman PM10-hiukkauspitoisuuksiin sovellettavat päivittäiset raja-arvot, ylitysmarginaalilla lisättyinä, ylittyivät 1.1.2010–10.6.2011 Radomin, Pruszków-Żyrardówin ja Kędzierzyn-Koźlen alueella ja 1.1.2011–10.6.2011 Ostrów-Kępnon alueella ja

                           —

                           direktiivin 2008/50 23 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa ei pantu oikein täytäntöön.

               2)

               Puolan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 343, 19.9.2016.


title: Asia T-138/18: Kanne 28.2.2018 – De Esteban Alonso v. komissio

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/30

         Kanne 28.2.2018 – De Esteban Alonso v. komissio
   (Asia T-138/18)
   (2018/C 190/53)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Fernando De Esteban Alonso (Saint-Martin-de-Seignanx, Ranska) (edustaja: asianajaja C. Huglo)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               velvoittamaan OLAFin esittämään kokonaisuudessaan 19.3.2003 päivätyn, asiassa Franchet ja Byk v. komissio (T-48/05) unionin yleisessä tuomioistuimessa esitetyn kirjeen

               —

               velvoittamaan Euroopan komission maksamaan 1 102 291,68 euroa korvauksena myöhemmin mahdollisesti täsmennettävistä vahingoista seuraavasti:

                           —

                           60 000 euroa henkisestä kärsimyksestä, joka on aiheutunut siitä, että kantajaa ei ole kuultu häneen kohdistuneiden syytösten perusteista

                           —

                           vahingoista, jotka ovat aiheutuneet siitä, että Euroopan komissio on toiminut lainvastaisesti, perusteettomasti ja kohtuuttomasti jatkaessaan menettelyä aiheettomasti ja ilman aineellisia perusteita, seuraavasti:

                                       —

                                       39 293,38 euroa asianajajien palkkioista aiheutuneesta aineellisesta vahingosta

                                       —

                                       872,74 euroa matkakuluista aiheutuneesta aineellisesta vahingosta

                                       —

                                       500 000 euroa kantajan maineen ja kunnian loukkauksesta aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä

                                       —

                                       500 000 euroa heikentyneestä terveydentilasta aiheutuneesta ruumiillisesta vahingosta ja henkisestä kärsimyksestä

                                       —

                                       2 125,56 euroa sairauskuluista aiheutuneesta aineellisesta vahingosta

               —

               velvoittamaan Euroopan komission maksamaan 3 000 euroa kiinteistä kuluista ja korvaamaan kaikki myöhemmin mahdollisesti täsmennettävät oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen ainoaan kanneperusteeseen, joka koskee Euroopan komission toiminnan lainvastaisuutta sekä vakavia väärinkäytöksiä, joihin Euroopan komissio on syyllistynyt, kun se ei ensinnäkään ole noudattanut hyvän hallinnon periaatetta, toiseksi huolenpitovelvollisuutta ja kolmanneksi puolustautumisoikeuksia ja on näin rikkonut perusoikeuskirjan 41 ja 48 artiklaa.


title: Asia C-194/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) on esittänyt 19.3.2018 – Jadran Dodič v. BANKA KOPER ja ALTA INVEST

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) on esittänyt 19.3.2018 – Jadran Dodič v. BANKA KOPER ja ALTA INVEST
   (Asia C-194/18)
   (2018/C 190/13)
   Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Jadran Dodič

      Vastapuolet: BANKA KOPER ja ALTA INVEST

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko neuvoston direktiivin 2001/23/EY (1) 1 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että yrityksen tai yrityksen osan oikeudellisena luovutuksena on pidettävä myös käsiteltävän asian kaltaisissa olosuhteissa toteutettua siirtoa, jonka kohteena ovat olleet asiakkaiden rahoitusvälineet ja muut varat (tässä tapauksessa arvopaperit), asiakkaiden aineettomien velkainstrumenttien kirjanpito sekä muut rahoituspalvelut ja oheispalvelut sekä arkistot, kun otetaan huomioon, että ensimmäisen vastapuolen lopetettua pörssivälitystoiminnan näiden palvelujen tarjoamisen uskominen toisen vastapuolen suoritettavaksi perustui viime kädessä toimeksiantajien (asiakkaiden) päätökseen?

               2)

               Onko edellä kuvailluissa olosuhteissa ratkaisevana seikkana pidettävä niiden asiakkaiden lukumäärää, joille toinen vastapuoli tarjoaa nykyisin pörssivälityspalveluja ensimmäisen vastapuolen lopetettua pörssivälitystoiminnan?

               3)

               Onko sillä, että ensimmäinen vastapuoli jatkaa toimintaansa asiakkaiden kanssa epäitsenäisenä sijoitusneuvontaa tarjoavana yhtiönä ja toimii tässä tehtävässä yhteistyössä toisen vastapuolen kanssa, merkitystä ratkaistaessa kysymystä yrityksen tai liikkeen luovutuksen tapahtumisesta?

      (1)  Työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 12.3.2001 annettu neuvoston direktiivi 2001/23/EY (EYVL 2001, L 82, s. 16).


title: Asia T-25/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.4.2018 – Rintisch v. EUIPO – Compagnie laitière européenne (PROTICURD) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Sanamerkki PROTICURD — Aiemmat kansalliset sanamerkit PROTI ja PROTIPLUS — Aiempi kansallinen kuviomerkki Proti Power — Suhteellinen hylkäysperuste — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artikla (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 94 artikla) — Aiempien tavaramerkkien tosiasiallinen käyttö — Asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta (joista on tullut asetuksen 2017/1001 47 artiklan 2 ja 3 kohta) — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Tuotteiden samankaltaisuuden puuttuminen — Sekaannusvaaran puuttuminen)

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.4.2018 – Rintisch v. EUIPO – Compagnie laitière européenne (PROTICURD)
   (Asia T-25/17) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti - Sanamerkki PROTICURD - Aiemmat kansalliset sanamerkit PROTI ja PROTIPLUS - Aiempi kansallinen kuviomerkki Proti Power - Suhteellinen hylkäysperuste - Perusteluvelvollisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artikla (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 94 artikla) - Aiempien tavaramerkkien tosiasiallinen käyttö - Asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta (joista on tullut asetuksen 2017/1001 47 artiklan 2 ja 3 kohta) - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Tuotteiden samankaltaisuuden puuttuminen - Sekaannusvaaran puuttuminen))
   (2018/C 190/46)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Bernhard Rintisch (Bottrop, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Dreyer)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Schifko)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Compagnie laitière européenne SA (Condé-sur-Vire, Ranska)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 8.11.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 247/2016-4), joka koskee osapuolten Bernhard Rintisch ja Compagnie laitière européenne välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Bernhard Rintisch velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 63, 27.2.2017.


201805250201897572018/C 200/221952017CJC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180417171821Yhdistetyt asiat C-195/17, C-197/17–C-203/17, C-226/17, C-228/17, C-254/17, C-274/17, C-275/17, C-278/17–C-286/17 ja C-290/17–C-292/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 17.4.2018 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka ovat esittäneet Amtsgericht Hannover ja Amtsgericht Düsseldorf – Saksa) – Helga Krüsemann ym. (C-195/17), Thomas Neufeldt ym. (C-197/17), Ivan Wallmann (C-198/17), Rita Hoffmeyer (C-199/17), Rudolf Meyer (C-199/17), Susanne de Winder (C-200/17), Holger Schlosser (C-201/17), Nicole Schlosser (C-201/17), Peter Rebbe ym. (C-202/17), Eberhard Schmeer (C-203/17), Brigitte Wittmann (C-226/17), Reinhard Wittmann (C-228/17), Regina Lorenz (C-254/17), Prisca Sprecher (C-254/17), Margarethe Yüce ym. (C-274/17), Friedemann Schoen (C-275/17), Brigitta Schoen (C-275/17), Susanne Meyer ym. (C-278/17), Thomas Kiehl (C-279/17), Ralph Eßer (C-280/17), Thomas Schmidt (C-281/17), Werner Ansorge (C-282/17), Herbert Blesgen (C-283/17), Simone Künnecke ym. (C-284/17), Marta Gentile (C-285/17), Marcel Gentile (C-285/17), Gabriele Ossenbeck (C-286/17), Angelina Fell ym. (C-290/17), Helga Jordan-Grompe ym. (C-291/17) ja EUflight.de GmbH (C-292/17) v. TUIfly GmbH (Ennakkoratkaisupyyntö — Kuljetus — Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevat yhteiset säännöt — Asetus (EY) N:o 261/2004 — 5 artiklan 3 kohta — 7 artiklan 1 kohta — Oikeus korvaukseen — Vapautus — Käsite ”poikkeukselliset olosuhteet” — Villi lakko)
 ---documentbreak--- C2002018FI1710120180417FI0022171182Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 17.4.2018 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka ovat esittäneet Amtsgericht Hannover ja Amtsgericht Düsseldorf – Saksa) – Helga Krüsemann ym. (C-195/17), Thomas Neufeldt ym. (C-197/17), Ivan Wallmann (C-198/17), Rita Hoffmeyer (C-199/17), Rudolf Meyer (C-199/17), Susanne de Winder (C-200/17), Holger Schlosser (C-201/17), Nicole Schlosser (C-201/17), Peter Rebbe ym. (C-202/17), Eberhard Schmeer (C-203/17), Brigitte Wittmann (C-226/17), Reinhard Wittmann (C-228/17), Regina Lorenz (C-254/17), Prisca Sprecher (C-254/17), Margarethe Yüce ym. (C-274/17), Friedemann Schoen (C-275/17), Brigitta Schoen (C-275/17), Susanne Meyer ym. (C-278/17), Thomas Kiehl (C-279/17), Ralph Eßer (C-280/17), Thomas Schmidt (C-281/17), Werner Ansorge (C-282/17), Herbert Blesgen (C-283/17), Simone Künnecke ym. (C-284/17), Marta Gentile (C-285/17), Marcel Gentile (C-285/17), Gabriele Ossenbeck (C-286/17), Angelina Fell ym. (C-290/17), Helga Jordan-Grompe ym. (C-291/17) ja EUflight.de GmbH (C-292/17) v. TUIfly GmbH
   (Yhdistetyt asiat C-195/17, C-197/17–C-203/17, C-226/17, C-228/17, C-254/17, C-274/17, C-275/17, C-278/17–C-286/17 ja C-290/17–C-292/17) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Kuljetus — Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevat yhteiset säännöt — Asetus (EY) N:o 261/2004 — 5 artiklan 3 kohta — 7 artiklan 1 kohta — Oikeus korvaukseen — Vapautus — Käsite ”poikkeukselliset olosuhteet” — Villi lakko)”2018/C 200/22Oikeudenkäyntikieli:
      Ennakkoratkaisua pyytäneet tuomioistuimet

   Amtsgericht Hannover ja Amtsgericht Düsseldorf

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Helga Krüsemann ym. (C-195/17), Thomas Neufeldt ym. (C-197/17), Ivan Wallmann (C-198/17), Rita Hoffmeyer (C-199/17), Rudolf Meyer (C-199/17), Susanne de Winder (C-200/17), Holger Schlosser (C-201/17), Nicole Schlosser (C-201/17), Peter Rebbe ym. (C-202/17), Eberhard Schmeer (C-203/17), Brigitte Wittmann (C-226/17), Reinhard Wittmann (C-228/17), Regina Lorenz (C-254/17), Prisca Sprecher (C-254/17), Margarethe Yüce ym. (C-274/17), Friedemann Schoen (C-275/17), Brigitta Schoen (C-275/17), Susanne Meyer ym. (C-278/17), Thomas Kiehl (C-279/17), Ralph Eßer (C-280/17), Thomas Schmidt (C-281/17), Werner Ansorge (C-282/17), Herbert Blesgen (C-283/17), Simone Künnecke ym. (C-284/17), Marta Gentile (C-285/17), Marcel Gentile (C-285/17), Gabriele Ossenbeck (C-286/17), Angelina Fell ym. (C-290/17), Helga Jordan-Grompe ym. (C-291/17) ja EUflight.de GmbH (C-292/17)

      Vastaaja: TUIfly GmbH

      Tuomiolauselma

   Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohtaa, kun se luetaan asetuksen johdanto-osan 14 perustelukappaleen valossa, on tulkittava siten, että se, että lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan lentomiehistöstä merkittävä osa on spontaanisti poissa työstä (villi lakko) – kuten tilanne on pääasioissa – ja tämä johtuu lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan yllättäen antamasta yrityksen rakenneuudistusta koskevasta ilmoituksesta, sellaisen kehotuksen jälkeen, jota eivät antaneet yrityksen työntekijöiden edustajat vaan spontaanisti itse työntekijät, jotka jäivät sairauslomalle, ei kuulu tässä säännöksessä tarkoitetun poikkeuksellisten olosuhteiden käsitteen alaan.
   (
         1
      )	EUVL C 221, 10.7.2017. EUVL C 231, 17.7.2017. EUVL C 239, 24.7.2017. EUVL C 283, 28.8.2017. EUVL C 249, 31.7.2017.


201806150351954872018/C 231/172352018CJC23120180702FI01FIINFO_JUDICIAL20180328141411Asia C-235/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Naczelny Sąd Administracyjny (Puola) on esittänyt 28.3.2018 – Vega International Car Transport and Logistic – Trading GmbH
 ---documentbreak--- C2312018FI1410120180328FI0017141141Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Naczelny Sąd Administracyjny (Puola) on esittänyt 28.3.2018 – Vega International Car Transport and Logistic – Trading GmbH
   (Asia C-235/18)2018/C 231/17Oikeudenkäyntikieli: puola
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Vega International Car Transport and Logistic – Trading GmbH

      Muu osapuoli: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawien (Varsovan veroviraston johtaja, Puola)

      Ennakkoratkaisukysymys

   Kuuluvatko liiketoimet, jotka muodostuvat polttoainekorttien käyttöön antamisesta ja näitä kortteja käyttäen tehtävän polttoaineen oston neuvottelusta, rahoittamisesta ja selvittämisestä, yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (
         1
      ) 135 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun käsitteeseen vai voidaanko tällaisia monitahoisia liiketoimia pitää ketjuliiketoimina, joiden pääasiallinen tarkoitus on polttoaineen luovutus?
   (
         1
      )	EUVL 2006, L 347, s. 1.


201806150621955132018/C 231/572912018TC23120180702FI01FIINFO_JUDICIAL20180507454511Asia T-291/18: Kanne 7.5.2018 – Biedermann Technologies v. EUIPO (Compliant Constructs)
 ---documentbreak--- C2312018FI4510120180507FI0057451451Kanne 7.5.2018 – Biedermann Technologies v. EUIPO (Compliant Constructs)
   (Asia T-291/18)2018/C 231/57Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: Biedermann Technologies GmbH & Co. KG (Donaueschingen, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Jacob)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki Compliant Constructs – Rekisteröintihakemus nro 16 125 461

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 5.3.2018 asiassa R 1626/2017-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen ja määrää rekisteröimisestä

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on rikottu

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 2 kohtaa on rikottu


201806150691955302018/C 231/31232017TC23120180702FI01FIINFO_JUDICIAL20180516252622Asia T-23/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.5.2018 – Barnett v. ETSK (Henkilöstö — Virkamiehet — Vanhuuseläke — Varhaiseläkkeelle siirtäminen ilman eläkeoikeuksien vähentämistä — Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 9 artiklan 2 kohdassa aikaisemmin säädetty toimenpide — Yksikön etu — Virkamiestuomioistuimen antaman kumoamistuomion täytäntöönpano — Vastuu)
 ---documentbreak--- C2312018FI2520120180516FI0031252262Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.5.2018 – Barnett v. ETSK
   (Asia T-23/17) (
         1
      )
   ”(Henkilöstö — Virkamiehet — Vanhuuseläke — Varhaiseläkkeelle siirtäminen ilman eläkeoikeuksien vähentämistä — Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 9 artiklan 2 kohdassa aikaisemmin säädetty toimenpide — Yksikön etu — Virkamiestuomioistuimen antaman kumoamistuomion täytäntöönpano — Vastuu)”2018/C 231/31Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantaja: Inge Barnett (Roskilde, Tanska) (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

      Vastaaja: Euroopan talous- ja sosiaalikomitea (ETSK) (asiamiehet: M. Pascua Mateo, K. Gambino, X. Chamodraka, A. Carvajal ja L. Camarena Januzec, avustajinaan asianajajat M. Troncoso Ferrer ja F.-M. Hislaire)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jossa ensisijassa vaaditaan asiassa Barnett v. ETSK 22.9.2015 annetun tuomion (F-20/14, EU:F:2015:107) täytäntöönpanemiseksi 21.3.2016 tehdyn ETSK:n päätöksen, jossa kantajalle kieltäydyttiin myöntämästä varhaiseläkettä ilman eläkeoikeuksien vähentämistä, kumoamista, ja toissijaisesti korvausta kantajan kärsimästä vahingosta

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Inge Barnett velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 104, 3.4.2017.


201808030842050892018/C 294/683802018TC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180625545521Asia T-380/18: Kanne 25.6.2018 – Intas Pharmaceuticals v. EUIPO – Laboratorios Indas (INTAS)
 ---documentbreak--- C2942018FI5410120180625FI0068541552Kanne 25.6.2018 – Intas Pharmaceuticals v. EUIPO – Laboratorios Indas (INTAS)
   (Asia T-380/18)2018/C 294/68Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Intas Pharmaceuticals Ltd (Ahmedabad, Intia) (edustaja: M. Edenborough, QC)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Laboratorios Indas, SA (Pozuelo de Alarcón, Espanja)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja unionin yleisessä tuomioistuimessa

      Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus sanamerkin INTAS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 14 153 811

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 16.4.2018 asiassa R 815/2017-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen,

            —

            toissijaisesti muuttaa riidanalaista päätöstä siten, että väite palautetaan väiteosastolle uudelleen käsiteltäväksi,

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan kantajan tästä kanteesta sekä lautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut, ja

            —

            toissijaisesti, jos muu osapuoli lautakunnassa osallistuu menettelyyn väliintulijana, velvoittaa EUIPO:n ja väliintulijan yhteisvastuullisesti korvaamaan tästä kanteesta sekä lautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


201808030132050022018/C 294/213412018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180524161611Asia C-341/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 24.5.2018 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid v. J ym.
 ---documentbreak--- C2942018FI1610120180524FI0021161161Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 24.5.2018 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid v. J ym.
   (Asia C-341/18)2018/C 294/21Oikeudenkäyntikieli: hollanti
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Raad van State

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Vastapuolet: J ym.

      Muut asianosaiset: C ja H ym.

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta unionin säännöstöstä 15.3.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/399 (
         1
      ) (Schengenin rajasäännöstö) 11 artiklaa 1 kohtaa tulkittava siten, että kolmannen maan kansalainen, joka on tullut Schengen-alueelle aiemmin, esimerkiksi kansainvälisen lentoaseman kautta, lähtee maasta Schengenin rajasäännöstön mukaisessa merkityksessä heti, kun hän pestautuu merimiehenä sellaisen merialuksen palvelukseen, joka on jo merisatamassa, joka muodostaa ulkorajan, riippumatta siitä, lähteekö hän ja jos lähtee, niin milloin, kyseisellä aluksella merisatamasta merelle? Vai onko, jotta kyseessä voisi olla maastalähtö, ensin oltava varmaa, että merimies lähtee asianomaisella merialuksella merisatamasta merelle, ja jos on, onko siinä tapauksessa sovellettava määräpäivää, johon mennessä merelle lähdön on tapahduttava, ja minä ajankohtana maastalähtöleima on silloin merkittävä? Vai onko ”maastalähtönä” pidettävä jotain muuta ajankohtaa, mahdollisesti muilla edellytyksillä?
   (
         1
      )	Henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta unionin säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) 9.3.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/399 (EUVL 2016, L 77, s. 1).