title: Asia T-60/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.3.2018 – Safe Skies v. EUIPO – Travel Sentry (TSA LOCK) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki TSA LOCK — Ehdottomat hylkäysperusteet — Erottamiskyky — Kuvailevuuden puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b, c ja g alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b, c ja g alakohta)

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/50

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.3.2018 – Safe Skies v. EUIPO – Travel Sentry (TSA LOCK)
   (Asia T-60/17) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - EU-sanamerkki TSA LOCK - Ehdottomat hylkäysperusteet - Erottamiskyky - Kuvailevuuden puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b, c ja g alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b, c ja g alakohta))
   (2018/C 161/55)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Safe Skies LLC (New York, New York, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja V. Schwepler)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Söder)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Travel Sentry, Inc. (Windermere, Florida, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat J. L. Gracia Albero ja V. Torelli)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 24.11.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 233/2016-4), joka koskee Safe Skiesin ja Travel Sentryn välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Safe Skies LLC velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 104, 3.4.2017.


title: Asia C-84/18 P: Valitus, jonka Sophie Montel on tehnyt 6.2.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-634/16, Montel v. parlamentti, 29.11.2017 antamasta tuomiosta

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/17

         Valitus, jonka Sophie Montel on tehnyt 6.2.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-634/16, Montel v. parlamentti, 29.11.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-84/18 P)
   (2018/C 161/20)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Sophie Montel (edustaja: G. Sauveur, avocat)

      Muut osapuolet: Euroopan parlamentti, Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               valituksenalaista tuomiota on muutettava ja näin ollen

               —

               Euroopan parlamentin pääsihteerin päätös, joka on tehty 24.6.2016 ja annettu tiedoksi 6.7.2016 ja joka koskee sitä, että ”77 276,42 euron määrä, joka on aiheettomasti suoritettu Sophie Montelille, on perittävä takaisin”, ja jossa määrätään toimielimen toimivaltainen laskutusviranomainen ja kirjanpitäjä huolehtimaan kyseisen määrän takaisinperimisestä, on kumottava

               —

               varainhoidosta vastaavan pääjohtajan allekirjoittama 4.7.2016 päivätty maksukehotus nro 2016-897 on kumottava kokonaisuudessaan

               —

               valittajalle on määrättävä suoritettavaksi lainmukainen korvaus henkisestä kärsimyksestä, joka on aiheutunut ennen tutkinnan päättymistä esitetyistä perusteettomista syytöksistä, valittajan maineelle aiheutuneesta vahingosta ja niistä huomattavista vaikeuksista, joita kanteen kohteena oleva päätös on aiheuttanut valittajan yksityis- ja poliittisen elämän kannalta

               —

               valittajalle on määrättävä suoritettavaksi lainmukainen korvaus menettelystä aiheutuvien kulujen perusteella

               —

               Euroopan parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Ensimmäinen peruste, joka koskee toimen toteuttajan toimivallan puuttumista

                           —

                           raha-asiat kuuluvat parlamentin puhemiehistön eivätkä pääsihteerin toimivaltaan

                           —

                           toimea ei ole delegoitu pääsihteerille

                           —

                           lainvastaisuusväite, joka perustuu siihen, että parlamentin jäsenten riippumattomuutta ja oikeutta puolueettomaan oikeudenkäyntiin on rikottu

               2.

               Toinen peruste, joka koskee periaatteen ”electa una via” loukkaamista

                           —

                           parlamentin puhemies saattoi asian OLAFin ja Ranskan oikeusviranomaisten käsiteltäväksi

               3.

               Kolmas peruste, joka koskee puolustautumisoikeuksien loukkaamista

                           —

                           parlamentin puhemies on loukannut syyttömyysolettamaa

                           —

                           parlamentin hallinto toimii asiassa sekä tuomarina että asianosaisena

                           —

                           moitteet, joihin parlamentti on menettelyn kuluessa vedonnut, ovat vaihdelleet

                           —

                           pääsihteeri on kieltäytynyt kuulemasta valittajaa

               4.

               Neljäs peruste, joka perustuu todistustaakan kääntämiseen

                           —

                           parlamentti on velvoittanut valittajan näyttämään toteen, ettei hän ollut syyllistynyt mihinkään laiminlyöntiin, vaikkei se vedonnut mihinkään seikkaan, jonka perusteella olisi voinut väittää, että laiminlyönti oli tapahtunut

               5.

               Viides peruste, joka koskee perustelujen puutteellisuutta

                           —

                           ainoa esitetty perustelu on organisaatiokaavion julkaiseminen, vaikkei kyseinen kaavio todista mitään

               6.

               Kuudes peruste, joka koskee oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden loukkaamista

                           —

                           missään säännössä ei vahvisteta luetteloa esitettävistä asiakirjoista ja valittaja on näin ollen alistettu parlamentin mielivaltaiselle kohtelulle

               7.

               Seitsemäs peruste, joka koskee parlamentin jäsenten avustajien kansalaisoikeuksien loukkaamista

                           —

                           parlamentti kieltää avustajilta poliittisen toiminnan

               8.

               Kahdeksas peruste, joka koskee syrjivää kohtelua, käsitettä ”fumus persecutionis” ja harkintavallan väärinkäyttöä

                           —

                           kyseinen menettely on kohdistunut valittajaan Euroopan parlamentin puhemiehen ilmeisen vihamielisen politiikan takia

               9.

               Yhdeksäs peruste, joka koskee parlamentin jäsenten riippumattomuuden loukkaamista

                           —

                           parlamentin jäsenen avustajan työ ei rajoitu lainsäädäntötyöhön

               10.

               Kymmenes peruste, joka koskee väitettyjen tosiseikkojen virheellisyyttä

                           —

                           parlamentti on tyytynyt vastaamaan, etteivät valittajan toimittamat asiakirjat osoittaneet mitään, vaikka kyseisistä asiakirjoista kävi ilmi avustajan tekemä työ

                           —

                           parlamentti on kykenemätön näyttämään väitteitään toteen

               11.

               Yhdestoista peruste, joka koskee suhteellisuusperiaatteen loukkaamista

                           —

                           organisaatiokaavio (joka on ollut parlamentin puhemiehen käynnistämien menettelyjen perustana) on julkaistu vuoden 2015 helmikuussa, mutta perusteetonta etua vaaditaan palautettavaksi vuoden 2014 elokuusta alkaen


title: Asia C-117/18 P: Valitus, jonka PGNiG Supply & Trading GmbH on tehnyt 14.2.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-849/16, PGNiG Supply & Trading v. komissio, 14.12.2017 antamasta määräyksestä

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/33

         Valitus, jonka PGNiG Supply & Trading GmbH on tehnyt 14.2.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-849/16, PGNiG Supply & Trading v. komissio, 14.12.2017 antamasta määräyksestä
   (Asia C-117/18 P)
   (2018/C 161/37)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Valittaja: PGNiG Supply & Trading GmbH (edustaja: M. Jeżewski, adwokat)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-849/16 14.12.2017 antama valituksenalainen määräys, jolla PGNiG Supply & Tradingin kanne on jätetty tutkimatta, on kumottava.

               —

               Unionin tuomioistuimen on ratkaistava kysymys tutkittavaksi ottamisesta ja todettava, että asiassa T-849/16 nostettu PGNiG Supply & Tradingin kanne, jolla on SEUT 263 artiklan nojalla vaadittu sellaisen 28.10.2016 annetun komission päätöksen C(2016) 6950 final kumoamista, joka koski direktiivin 2003/55/EY mukaisen poikkeuksen vaatimuksista antaa kolmansille pääsy verkkoon Itämeren putkilinjan yhdysliittymän ja vastikesäännöstön osalta myöntämisen arviointia, on otettava tutkittavaksi.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut SEUT 263 artiklan 4 kohtaa, koska se on virheellisesti olettanut, ettei Euroopan komission vuonna 2016 tekemä päätös koske valittajaa suoraan eikä erikseen ja ettei se ole luonteeltaan säädös, mikä perustuu uuden vuoden 2016 säännöstöstä poikkeamisen luonteen ja vaikutusten virheelliseen tulkintaan, jossa myös rikotaan maakaasudirektiivin 36 artiklan 1 kohdan a–e alakohtaa siltä osin kuin uutta maakaasuinfrastruktuuria koskevan poikkeuksen edellytyksiä ei ole sovellettu eikä niiden täyttymistä ole tarkastettu sellaisella tavalla, jolla olisi mahdollistettu riittävästi Euroopan komission vuonna 2016 tekemän päätöksen perusteella tehdyn poikkeuksen ja vuonna 2016 tehdyn uuden poikkeuksen säännöstöstä luonteen ja aseman arviointi sen vuoksi, että 1 kohtaa ei ole sovellettu Euroopan komission vuonna 2016 tekemään päätökseen, jolla on muutettu vuonna 2009 säännöstöstä tehdyn poikkeuksen soveltamisalaa. Unionin yleinen tuomioistuin ei ole arvioinut uuden säännöstöstä tehdyn poikkeuksen luonnetta, mikä on johtanut siihen, että komission päätöksen vaikutus valittajaan on arvioitu virheellisesti.
   SEUT 263 artiklaa on valittajan mukaan tulkittu virheellisesti, koska on todettu, että Euroopan komission päätös ei koske valittajaa suoraan. Unionin yleisen tuomioistuimen toteamus, jonka mukaan Euroopan komission päätös ei koske valittajaa suoraan, on virheellinen. Unionin yleisen tuomioistuimen esittämä näkemys ei vastaa tähänastista oikeuskäytäntöä, jossa viitataan komission päätöksen välittömiin vaikutuksiin henkilöihin, jotka eivät ole kansallisia sääntelyviranomaisia, joille päätös on osoitettu.
   SEUT 263 artiklaa on valittajan mukaan tulkittu virheellisesti, koska on todettu, että Euroopan komission päätös ei koske valittajaa erikseen. Valittajan markkina-asema mahdollistaa nyt käsiteltävässä asiassa kanteen tutkittavaksi ottamista koskevassa oikeuskäytännössä tarkoitetun yksilöinnin.
   SEUT 263 artiklan 4 kohdan e alakohtaa on valittajan mukaan tulkittu virheellisesti, koska on todettu, että riidanalainen komission päätös ei ole luonteeltaan säädös. Valittajan mukaan päätös on luonteeltaan säädös.


title: Asia C-86/18: Kanne 7.2.2018 – Euroopan komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/19

         Kanne 7.2.2018 – Euroopan komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-86/18)
   (2018/C 161/21)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Ondrůšek, F. Thiran ja G. von Rintelen)

      Vastaaja: Luxemburgin suurherttuakunta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut käyttöoikeussopimusten tekemisestä 26.2.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/23/EU (EUVL 2014, L 94, s. 1) 51 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei saattanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä voimaan 18.4.2016 mennessä tai ainakaan ilmoittanut kyseisistä säännöksistä komissiolle

               —

               Luxemburgin suurherttuakunta on velvoitettava SEUT 260 artiklan 3 kohdan nojalla maksamaan uhkasakko, jonka määrä on 12 920 euroa päivässä, tässä asiassa annettavan tuomion julistamisesta lähtien, koska se ei ole noudattanut velvollisuuttaan ilmoittaa direktiivin 2014/23/EU täytäntöönpanotoimista

               —

               Luxemburgin suurherttuakunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Jäsenvaltioiden on direktiivin 2014/23/EU 51 artiklan 1 kohdan mukaan saatettava kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan viimeistään 18.4.2016. Koska Luxemburg ei ole ilmoittanut kyseisen direktiivin täytäntöönpanotoimenpiteistä, komissio on päättänyt saattaa asian unionin tuomioistuimen tutkittavaksi.

               2.

               Komissio ehdottaa kannekirjelmässään, että Luxemburg velvoitetaan maksamaan 12 920 euron päiväkohtainen uhkasakko. Uhkasakon määrän laskemisessa on otettu huomioon rikkomisen vakavuus ja kesto sekä kyseisen jäsenvaltion maksukykyyn perustuva varoittava vaikutus.


title: Asia T-272/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.3.2018 – Webgarden v. EUIPO (Dating Bracelet) (EU-tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin Dating Bracelet rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) — EUIPOn aiempi käytäntö — Yhdenvertainen kohtelu — Oikeusvarmuus)

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/50

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.3.2018 – Webgarden v. EUIPO (Dating Bracelet)
   (Asia T-272/17) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus kuviomerkin Dating Bracelet rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) - EUIPOn aiempi käytäntö - Yhdenvertainen kohtelu - Oikeusvarmuus))
   (2018/C 161/56)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Asianosaiset

      Kantaja: Webgarden Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. (Budapest, Unkari) (edustaja: asianajaja G. Jambrik)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: P. Sipos)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 1.3.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 658/2016-5), joka koskee hakemusta kuviomerkin Dating Bracelet rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Webgarden Szolgáltató és Kereskedelmi Kft. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 231, 17.7.2017.


title: Asia T-165/18: Kanne 8.3.2018 – Kahimbi Kasagwe v. neuvosto

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/61

         Kanne 8.3.2018 – Kahimbi Kasagwe v. neuvosto
   (Asia T-165/18)
   (2018/C 161/73)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Delphin Kahimbi Kasagwe (Kinshasa, Kongon demokraattinen tasavalta) (edustajat: asianajajat T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois ja A. Guillerme)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Kongon demokraattista tasavaltaa koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/788/YUTP muuttamisesta 11.12.2017 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2017/2282 siltä osin kuin siinä pysytetään kantajan nimi päätöksen 2010/788/YUTP liitteessä II olevassa 7 kohdassa ja asetuksen (EY) 1183/2005/EY liitteessä I a olevassa 7 kohdassa

               —

               toteamaan, että päätöksen 2010/788/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2016/2231/YUTP, 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja asetuksen 1183/2005/EY 2 b artiklan 1 kohdan a alakohdan säännökset ovat lainvastaisia

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen, jotka ovat pääosin samat tai samankaltaiset kuin asiassa T-163/18, Amisi Kumba v. neuvosto, esitetyt kanneperusteet.


title: Asia T-246/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 9.3.2018 – Aurora Group Danmark v. EUIPO – Retail Distribution (PANZER) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Mitättömyysvaatimuksen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/51

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 9.3.2018 – Aurora Group Danmark v. EUIPO – Retail Distribution (PANZER)
   (Asia T-246/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - Mitättömyysvaatimuksen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2018/C 161/57)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Asianosaiset

      Kantaja: Aurora Group Danmark A/S (Ballerup, Tanska) (edustaja: asianajaja L. Elmgaard Sørensen)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: aluksi D. Gaja, sitten T. Frydendahl ja D. Walicka)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Retail Distribution ApS (Hinnerup, Tanska) (edustaja: asianajaja E. A. Skovbo)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 3.3.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 447/2015-1), joka koskee Retail Distributionin ja Aurora Group Danmarkin välistä mitättömyysmenettelyä.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Aurora Group Danmark A/S ja Retail Distribution ApS vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne kumpikin velvoitetaan korvaamaan puolet Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 279, 1.8.2016.


title: Asia C-119/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo (Espanja) on esittänyt 13.2.2018 – Telefónica Móviles España S.A.U. v. Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/34

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo (Espanja) on esittänyt 13.2.2018 – Telefónica Móviles España S.A.U. v. Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)
   (Asia C-119/18)
   (2018/C 161/38)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Telefónica Móviles España S.A.U.

      Vastaaja: Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Hyväksytäänkö sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (1) 6 artiklan 1 kohdassa tulkinta, jonka mukaan jäsenvaltio voi vaatia teleoperaattoreilta vuosittain Corporación de Radio y Televisión Españolan (Espanjan radio- ja televisioyhtiö) rahoituksesta 28.8.2009 annetun lain 8/2009 5 §:ssä säädetyn kaltaista maksua, jolla rahoitetaan Corporación de Radio y Televisión Españolan toimintaa sillä perusteella, että televiestintäalalle koituu myönteisiä vaikutuksia televisio- ja audiovisuaalisen alan uudesta sääntelystä ja erityisesti siitä, että kiinteän ja langattoman laajakaistayhteyden palveluja laajennetaan ja että Corporación RTVE luopuu mainonnasta sekä maksullisista sisällöistä tai ehdollisesta käyttöoikeudesta, kun otetaan huomioon seuraavat samanaikaisesti vaikuttavat seikat:

                           —

                           uudessa sääntelyssä ei ole perusteltu eikä osoitettu asianomaisena verovuonna, että tällaiset positiiviset – välittömät tai välilliset – vaikutukset olisivat kohdistuneet kyseisiin yrityksiin,

                           —

                           tämän maksun suuruus vahvistetaan 0,9 prosentiksi asianomaisen vuoden toiminnan bruttotuotoista, eikä sitä lasketa tuloista, jotka on saatu audiovisuaalisten palvelujen suorittamisesta ja mainonnasta, niiden kasvusta eikä tämän toiminnan tuomasta voitosta. On otettava myös huomioon, että kyseisestä maksusta [alkup. s. 13] säädetään lain 8/2009, sellaisena kuin laki alun perin oli, 5 §:ssä eikä sitä voida perustella yhteydellä kyseiseen audiovisuaaliseen palveluun, vaikka kyseinen 5 § on ollut perustana sille, että nyt käsiteltävän hallinto-oikeudellisen kanteen kohteena olevassa päätöksessä on hylätty kantajan vaatimukset, jotka ovat koskeneet perusteettomasti perittyjen maksujen palautusta ja oma-aloitteisten maksujen oikaisua.

               2)

               Kun otetaan huomioon laskukaava, joka vahvistetaan lain 8/2009 5 §:ssä, johon edellä viitattiin, onko kyseinen maksu, jota vaaditaan televiestintäalan yrityksiltä, joiden maantieteellinen toiminta-alue kattaa koko Espanjan valtion tai on yhtä itsehallintoaluetta laajempi, direktiivin 2002/20/EY 6 artiklan 1 kohdassa edellytetyllä tavalla oikeasuhteinen?

               3)

               Onko kyseinen maksu, jota vaaditaan Corporación de Radio y Televisión Españolan rahoituksesta 28.8.2009 annetun lain 8/2009 5 §:n nojalla, direktiivin 2002/20/EY 6 artiklan 1 kohdassa ja direktiivin liitteessä edellytetyllä tavalla avoin, jos ei tiedetä konkreettista toimintaa, jota Corporación de Radio y Televisión Española harjoittaa yleispalveluna tai julkisena palveluna?

      (1)  EYVL 2002, L 108, s. 21.


title: Asia C-87/18: Kanne 7.2.2018 – Euroopan komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/20

         Kanne 7.2.2018 – Euroopan komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-87/18)
   (2018/C 161/22)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Ondrůšek, F. Thiran ja G. von Rintelen)

      Vastaaja: Luxemburgin suurherttuakunta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26.2.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/24/EU (EUVL 2014, L 94, s. 65) 90 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei saattanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä voimaan 18.4.2016 mennessä tai ainakaan ilmoittanut kyseisistä säännöksistä komissiolle

               —

               Luxemburgin suurherttuakunta on velvoitettava SEUT 260 artiklan 3 kohdan nojalla maksamaan uhkasakko, jonka määrä on 11 628 euroa päivässä, tässä asiassa annettavan tuomion julistamisesta lähtien, koska se ei ole noudattanut velvollisuuttaan ilmoittaa direktiivin 2014/24/EU täytäntöönpanotoimista

               —

               Luxemburgin suurherttuakunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Jäsenvaltioiden on direktiivin 2014/24/EU 90 artiklan 1 kohdan mukaan saatettava kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan viimeistään 18.4.2016. Koska Luxemburg ei ole ilmoittanut kyseisen direktiivin täytäntöönpanotoimenpiteistä, komissio on päättänyt saattaa asian unionin tuomioistuimen tutkittavaksi.

               2.

               Komissio ehdottaa kannekirjelmässään, että Luxemburg velvoitetaan maksamaan 11 628 euron päiväkohtainen uhkasakko. Uhkasakon määrän laskemisessa on otettu huomioon rikkomisen vakavuus ja kesto sekä kyseisen jäsenvaltion maksukykyyn perustuva varoittava vaikutus.


title: Asia T-567/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.3.2018 – Disney Enterprises v. EUIPO – Di Molfetta (DiSNEY FROZEN) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Rekisteröintihakemuksen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/51

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.3.2018 – Disney Enterprises v. EUIPO – Di Molfetta (DiSNEY FROZEN)
   (Asia T-567/17) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Rekisteröintihakemuksen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2018/C 161/58)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Disney Enterprises, Inc. (Burbank, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja M. Graf)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: E. Markakis ja A. Folliard-Monguiral)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Fabio Di Molfetta (Bisceglie, Italia)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 12.5.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 2342/2016-5), joka koskee Fabio Di Molfettan ja Disney Enterprises, Inc:n välistä väitemenettelyä.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Disney Enterprises, Inc. Vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 347, 16.10.2017.


title: Asia T-166/18: Kanne 8.3.2018 – Ilunga Luyoyo v. neuvosto

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/62

         Kanne 8.3.2018 – Ilunga Luyoyo v. neuvosto
   (Asia T-166/18)
   (2018/C 161/74)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Ferdinand Ilunga Luyoyo (Kinshasa, Kongon demokraattinen tasavalta) (edustajat: asianajajat T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois ja A. Guillerme)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Kongon demokraattista tasavaltaa koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/788/YUTP muuttamisesta 11.12.2017 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2017/2282 siltä osin kuin siinä pysytetään kantajan nimi päätöksen 2010/788/YUTP liitteessä II olevassa 3 kohdassa ja asetuksen (EY) 1183/2005/EY liitteessä I a olevassa 3 kohdassa

               —

               toteamaan, että päätöksen 2010/788/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2016/2231/YUTP, 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja asetuksen 1183/2005/EY 2 b artiklan 1 kohdan b alakohdan säännökset ovat lainvastaisia

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen, jotka ovat pääosin samat tai samankaltaiset kuin asiassa T-163/18, Amisi Kumba v. neuvosto, esitetyt kanneperusteet


title: Asia T-46/18: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 8.3.2018 – Comune di Milano v. neuvosto (Asian käsittelystä luopuminen)

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/52

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 8.3.2018 – Comune di Milano v. neuvosto
   (Asia T-46/18) (1)

   ((Asian käsittelystä luopuminen))
   (2018/C 161/59)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Comune di Milano (Italia) (edustajat: asianajajat F. Sciaudone ja M. Condinanzi)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: E. Rebasti, M. Bauer ja F. Florindo Gijón)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus neuvoston kokoonpanossa ”Yleiset asiat” pidetyn 3579:nnen istunnon yhteydessä 20.11.2017 tehdyn neuvoston päätöksen, joka koskee Euroopan lääkeviraston (EMA) uuden kotipaikan valintaa, kumoamiseksi siltä osin kuin siinä vahvistetaan EMA:n uudeksi kotipaikaksi Amsterdam.

      Määräysosa

               1)

               Unionin yleinen tuomioistuin luopuu asian T-46/18 käsittelystä, jotta unionin tuomioistuin voi ratkaista kanteen.

               2)

               Alankomaiden kuningaskunnan ja Regione Lombardian väliintulohakemuksista päätetään myöhemmin.

               3)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.

      (1)  EUVL C 94, 12.3.2018.


title: Asia C-120/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo (Espanja) on esittänyt 13.2.2018 – Orange España, S.A.U. v. Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/35

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo (Espanja) on esittänyt 13.2.2018 – Orange España, S.A.U. v. Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)
   (Asia C-120/18)
   (2018/C 161/39)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Orange España S.A.U.

      Vastaaja: Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Hyväksytäänkö sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (1) 6 artiklan 1 kohdassa tulkinta, jonka mukaan jäsenvaltio voi vaatia teleoperaattoreilta vuosittain Corporación de Radio y Televisión Españolan (Espanjan radio- ja televisioyhtiö) rahoituksesta 28.8.2009 annetun lain 8/2009 5 §:ssä säädetyn kaltaista maksua, jolla rahoitetaan Corporación de Radio y Televisión Españolan toimintaa sillä perusteella, että televiestintäalalle koituu myönteisiä vaikutuksia televisio- ja audiovisuaalisen alan uudesta sääntelystä ja erityisesti siitä, että kiinteän ja langattoman laajakaistayhteyden palveluja laajennetaan ja että Corporación RTVE luopuu mainonnasta sekä maksullisista sisällöistä tai ehdollisesta käyttöoikeudesta, kun otetaan huomioon seuraavat samanaikaisesti vaikuttavat seikat:

                           —

                           uudessa sääntelyssä ei ole perusteltu eikä osoitettu asianomaisena verovuonna, että tällaiset positiiviset – välittömät tai välilliset – vaikutukset olisivat kohdistuneet kyseisiin yrityksiin,

                           —

                           tämän maksun suuruus vahvistetaan 0,9 prosentiksi asianomaisen vuoden toiminnan bruttotuotoista, eikä sitä lasketa tuloista, jotka on saatu audiovisuaalisten palvelujen suorittamisesta ja mainonnasta, niiden kasvusta eikä tämän toiminnan tuomasta voitosta. On otettava myös huomioon, että kyseisestä maksusta [alkup. s. 13] säädetään lain 8/2009, sellaisena kuin laki alun perin oli, 5 §:ssä eikä sitä voida perustella yhteydellä kyseiseen audiovisuaaliseen palveluun, vaikka kyseinen 5 § on ollut perustana sille, että nyt käsiteltävän hallinto-oikeudellisen kanteen kohteena olevassa päätöksessä on hylätty kantajan vaatimukset, jotka ovat koskeneet perusteettomasti perittyjen maksujen palautusta ja oma-aloitteisten maksujen oikaisua.

               2)

               Kun otetaan huomioon laskukaava, joka vahvistetaan lain 8/2009 5 §:ssä, johon edellä viitattiin, onko kyseinen maksu, jota vaaditaan televiestintäalan yrityksiltä, joiden maantieteellinen toiminta-alue kattaa koko Espanjan valtion tai on yhtä itsehallintoaluetta laajempi, direktiivin 2002/20/EY 6 artiklan 1 kohdassa edellytetyllä tavalla oikeasuhteinen?

               3)

               Onko kyseinen maksu, jota vaaditaan Corporación de Radio y Televisión Españolan rahoituksesta 28.8.2009 annetun lain 8/2009 5 §:n nojalla, direktiivin 2002/20/EY 6 artiklan 1 kohdassa ja direktiivin liitteessä edellytetyllä tavalla avoin, jos ei tiedetä konkreettista toimintaa, jota Corporación de Radio y Televisión Española harjoittaa yleispalveluna tai julkisena palveluna?

      (1)  EYVL 2002, L 108, s. 21.


title: Yhdistetyt asiat C-52/16 ja C-113/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 6.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Unkari) – SEGRO Kft. v. Vas Megyei Kormányhivatal Sárvári Járási Földhivatala (C-52/16) ja Günther Horváth v. Vas Megyei Kormányhivatal (C-113/16) (Ennakkoratkaisupyyntö — Artikla 63 TFUE — Pääomien vapaa liikkuvuus — Maatalousmaan käyttö- ja tuotto-oikeudet — Kansallinen lainsäädäntö, jolla mahdollisuus hankkia tällaisia oikeuksia vastaisuudessa varataan maanomistajan lähiomaisille ja jolla korvauksesta säätämättä poistetaan sellaisten oikeushenkilöiden tai luonnollisten henkilöiden aikaisemmin hankkimat oikeudet, jotka eivät voi todistaa olevansa kyseisen omistajan lähiomaisia)

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 6.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Unkari) – SEGRO Kft. v. Vas Megyei Kormányhivatal Sárvári Járási Földhivatala (C-52/16) ja Günther Horváth v. Vas Megyei Kormányhivatal (C-113/16)
   (Yhdistetyt asiat C-52/16 ja C-113/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Artikla 63 TFUE - Pääomien vapaa liikkuvuus - Maatalousmaan käyttö- ja tuotto-oikeudet - Kansallinen lainsäädäntö, jolla mahdollisuus hankkia tällaisia oikeuksia vastaisuudessa varataan maanomistajan lähiomaisille ja jolla korvauksesta säätämättä poistetaan sellaisten oikeushenkilöiden tai luonnollisten henkilöiden aikaisemmin hankkimat oikeudet, jotka eivät voi todistaa olevansa kyseisen omistajan lähiomaisia))
   (2018/C 161/04)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: SEGRO Kft. (C-52/16) ja Günther Horváth (C-113/16)

      Vastapuolet: Vas Megyei Kormányhivatal Sárvári Járási Földhivatala (C-52/16) ja Vas Megyei Kormányhivatal (C-113/16)

      Tuomiolauselma

   SEUT 63 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasioissa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka perusteella maatalousmaihin aiemmin perustetut käyttö- ja tuotto-oikeudet, joiden haltijat eivät ole kyseisten maiden omistajien lähiomaisia, lakkaavat suoraan lain nojalla ja ne poistetaan näin ollen kiinteistörekisteristä.

      (1)  EUVL C 136, 18.4.2016. EUVL C 211, 13.6.2016


title: Asia C-121/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo (Espanja) on esittänyt 14.2.2018 – Vodafone España S.A.U. v. Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/36

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo (Espanja) on esittänyt 14.2.2018 – Vodafone España S.A.U. v. Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)
   (Asia C-121/18)
   (2018/C 161/40)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Audiencia Nacional, Sala de lo Contencioso-Administrativo

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Vodafone España S.A.U.

      Vastaaja: Tribunal Económico-Administrativo Central (TEAC)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Hyväksytäänkö sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (1) 6 artiklan 1 kohdassa tulkinta, jonka mukaan jäsenvaltio voi vaatia teleoperaattoreilta vuosittain Corporación de Radio y Televisión Españolan (Espanjan radio- ja televisioyhtiö) rahoituksesta 28.8.2009 annetun lain 8/2009 5 §:ssä säädetyn kaltaista maksua, jolla rahoitetaan Corporación de Radio y Televisión Españolan toimintaa sillä perusteella, että televiestintäalalle koituu myönteisiä vaikutuksia televisio- ja audiovisuaalisen alan uudesta sääntelystä ja erityisesti siitä, että kiinteän ja langattoman laajakaistayhteyden palveluja laajennetaan ja että Corporación RTVE luopuu mainonnasta sekä maksullisista sisällöistä tai ehdollisesta käyttöoikeudesta, kun otetaan huomioon seuraavat samanaikaisesti vaikuttavat seikat:

                           —

                           uudessa sääntelyssä ei ole perusteltu eikä osoitettu asianomaisena verovuonna, että tällaiset positiiviset – välittömät tai välilliset – vaikutukset olisivat kohdistuneet kyseisiin yrityksiin,

                           —

                           tämän maksun suuruus vahvistetaan 0,9 prosentiksi asianomaisen vuoden toiminnan bruttotuotoista, eikä sitä lasketa tuloista, jotka on saatu audiovisuaalisten palvelujen suorittamisesta ja mainonnasta, niiden kasvusta eikä tämän toiminnan tuomasta voitosta. On otettava myös huomioon, että kyseisestä maksusta [alkup. s. 13] säädetään lain 8/2009, sellaisena kuin laki alun perin oli, 5 §:ssä eikä sitä voida perustella yhteydellä kyseiseen audiovisuaaliseen palveluun, vaikka kyseinen 5 § on ollut perustana sille, että nyt käsiteltävän hallinto-oikeudellisen kanteen kohteena olevassa päätöksessä on hylätty kantajan vaatimukset, jotka ovat koskeneet perusteettomasti perittyjen maksujen palautusta ja oma-aloitteisten maksujen oikaisua.

               2)

               Kun otetaan huomioon laskukaava, joka vahvistetaan lain 8/2009 5 §:ssä, johon edellä viitattiin, onko kyseinen maksu, jota vaaditaan televiestintäalan yrityksiltä, joiden maantieteellinen toiminta-alue kattaa koko Espanjan valtion tai on yhtä itsehallintoaluetta laajempi, direktiivin 2002/20/EY 6 artiklan 1 kohdassa edellytetyllä tavalla oikeasuhteinen?

               3)

               Onko kyseinen maksu, jota vaaditaan Corporación de Radio y Televisión Españolan rahoituksesta 28.8.2009 annetun lain 8/2009 5 §:n nojalla, direktiivin 2002/20/EY 6 artiklan 1 kohdassa ja direktiivin liitteessä edellytetyllä tavalla avoin, jos ei tiedetä konkreettista toimintaa, jota Corporación de Radio y Televisión Española harjoittaa yleispalveluna tai julkisena palveluna?

      (1)  EYVL 2002, L 108, s. 21.


title: Asia T-167/18: Kanne 8.3.2018 – Kanyama v. neuvosto

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/63

         Kanne 8.3.2018 – Kanyama v. neuvosto
   (Asia T-167/18)
   (2018/C 161/75)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Célestin Kanyama (Kinshasa, Kongon demokraattinen tasavalta) (edustajat: asianajajat T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois ja A. Guillerme)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Kongon demokraattista tasavaltaa koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/788/YUTP muuttamisesta 11.12.2017 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2017/2282 siltä osin kuin siinä pysytetään kantajan nimi päätöksen 2010/788/YUTP liitteessä II olevassa 4 kohdassa ja asetuksen (EY) 1183/2005/EY liitteessä I a olevassa 4 kohdassa

               —

               toteamaan, että päätöksen 2010/788/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2016/2231/YUTP, 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja asetuksen 1183/2005/EY 2 b artiklan 1 kohdan b alakohdan säännökset ovat lainvastaisia

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen, jotka ovat pääosin samat tai samankaltaiset kuin asiassa T-163/18, Amisi Kumba v. neuvosto, esitetyt kanneperusteet.


title: Asia C-127/16 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 7.3.2018 – Valittajana SNCF Mobilités, aiemmin Société nationale des chemins de fer français (SNCF) sekä muina osapuolina Euroopan komissio, Ranskan tasavalta sekä Mory SA, selvitystilassa, ja Mory Team, selvitystilassa (Muutoksenhaku — Valtiontuet — Ranskan tasavallan täytäntöön panemat tuet Sernamin hyväksi — Rakenneuudistus- ja pääomasijoitustuki, takuusitoumukset ja SNCF:n luopuminen saatavistaan Sernamilta — Päätös, jolla nämä tuet on todettu sisämarkkinoille soveltumattomiksi ja määrätty ne takaisin perittäviksi — Varojen myynti yhtenä kokonaisuutena — Myynnin käsite — Yhtenä kokonaisuutena tapahtuvan varojen myynnin kohteen ja hinnan sekoittaminen keskenään — Avoin ja läpinäkyvä menettely — Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste — Tämän periaatteen soveltaminen varojen yhtenä kokonaisuutena tapahtuvaan luovutukseen — Korvaustoimenpiteet)

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 7.3.2018 – Valittajana SNCF Mobilités, aiemmin Société nationale des chemins de fer français (SNCF) sekä muina osapuolina Euroopan komissio, Ranskan tasavalta sekä Mory SA, selvitystilassa, ja Mory Team, selvitystilassa
   (Asia C-127/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Valtiontuet - Ranskan tasavallan täytäntöön panemat tuet Sernamin hyväksi - Rakenneuudistus- ja pääomasijoitustuki, takuusitoumukset ja SNCF:n luopuminen saatavistaan Sernamilta - Päätös, jolla nämä tuet on todettu sisämarkkinoille soveltumattomiksi ja määrätty ne takaisin perittäviksi - Varojen myynti yhtenä kokonaisuutena - Myynnin käsite - Yhtenä kokonaisuutena tapahtuvan varojen myynnin kohteen ja hinnan sekoittaminen keskenään - Avoin ja läpinäkyvä menettely - Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste - Tämän periaatteen soveltaminen varojen yhtenä kokonaisuutena tapahtuvaan luovutukseen - Korvaustoimenpiteet))
   (2018/C 161/05)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: SNCF Mobilités, aiemmin Société nationale des chemins de fer français (SNCF) (edustajat: P. Beurier, O. Billard, G. Fabre ja V. Landes, avocats)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Stromsky ja T. Maxian Rusche), Ranskan tasavalta sekä Mory SA, selvitystilassa, ja Mory Team, selvitystilassa (edustajat: B. Vatier ja F. Loubières, avocats)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               SNCF Mobilités vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission sekä Mory SA:n ja Mory Teamin oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 145, 25.4.2016.


title: Asia C-88/18: Kanne 7.2.2018 – Euroopan komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/20

         Kanne 7.2.2018 – Euroopan komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-88/18)
   (2018/C 161/23)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Ondrůšek, F. Thiran ja G. von Rintelen)

      Vastaaja: Luxemburgin suurherttuakunta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankinnoista ja direktiivin 2004/17/EY kumoamisesta 26.2.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/25/EU (EUVL 2014, L 94, s. 243) 106 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei saattanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä voimaan 18.4.2016 mennessä tai ainakaan ilmoittanut kyseisistä säännöksistä komissiolle

               —

               Luxemburgin suurherttuakunta on velvoitettava SEUT 260 artiklan 3 kohdan nojalla maksamaan uhkasakko, jonka määrä on 11 628 euroa päivässä, tässä asiassa annettavan tuomion julistamisesta lähtien, koska se ei ole noudattanut velvollisuuttaan ilmoittaa direktiivin 2014/25/EU täytäntöönpanotoimista

               —

               Luxemburgin suurherttuakunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Jäsenvaltioiden on direktiivin 2014/25/EU 106 artiklan 1 kohdan mukaan saatettava kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan viimeistään 18.4.2016. Koska Luxemburg ei ole ilmoittanut kyseisen direktiivin täytäntöönpanotoimenpiteistä, komissio on päättänyt saattaa asian unionin tuomioistuimen tutkittavaksi.

               2.

               Komissio ehdottaa kannekirjelmässään, että Luxemburg velvoitetaan maksamaan 11 628 euron päiväkohtainen uhkasakko. Uhkasakon määrän laskemisessa on otettu huomioon rikkomisen vakavuus ja kesto sekä kyseisen jäsenvaltion maksukykyyn perustuva varoittava vaikutus.


title: Asia T-109/18: Kanne 22.2.2018 – VI v. komissio

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/53

         Kanne 22.2.2018 – VI v. komissio
   (Asia T-109/18)
   (2018/C 161/60)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: VI (edustajat: asianajajat G. Pandey ja V. Villante)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan alustavasti tarvittavilta osin, että henkilöstösääntöjen 90 artikla on pätemätön ja ettei sitä voida soveltaa nyt SEUT 270 artiklan nojalla käytävässä menettelyssä

               —

               ensinnäkin kumoamaan EU:n henkilöstövalintatoimiston (EPSO) 14.11.2017 tekemän päätöksen, jolla on hylätty kantajan 13.7.2017 tekemä valitus ja kantajan 50 000 euron suuruinen vahingonkorvausvaatimus

               —

               toiseksi kumoamaan EPSO:n 19.4.2017 tekemän päätöksen, jolla on hylätty kantajan pyyntö EPSO:n valintalautakunnan tekemän sen päätöksen uudelleenkäsittelystä, jolla hänen osallistumisensa kilpailun seuraavaan vaiheeseen evättiin

               —

               kolmanneksi kumoamaan sähköisellä EPSO-tilillä 6.2.2017 ilmoitetun päätöksen jättää kantaja pois hakijoita koskevasta luetteloehdotuksesta kilpailua EPSO/AD/323/16 varten

               —

               neljänneksi kumoamaan kilpailua EPSO/AD/323/16 koskevan, 26.5.2016 julkaistun kilpailuilmoituksen, ja kumoamaan kokonaisuudessaan luetteloehdotuksen kyseiseen kilpailuun valituista virkamiehistä

               —

               määräämään kantajalle edellä mainituista lainvastaisista riidanalaisista päätöksistä aiheutuneesta vahingosta korvauksena 50 000 euroa, ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee arviointivirhettä, jonka EPSO/valituslautakunta on tehnyt arvioidessaan kantajan työkokemusta, ja kyseessä olevan kilpailuilmoituksen liitteen III, jossa yksilöidään vaadittava työkokemus, noudattamatta jättämistä.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka koskee Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan rikkomista ja kantajan kuulluksi tulemista koskevan oikeuden loukkaamista, sekä perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättämistä ja SEUT 296 artiklan rikkomista.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 1/58 (1) 1, 2, 3 ja 4 artiklan rikkomista, henkilöstösääntöjen 1 d ja 28 artiklan sekä henkilöstösääntöjen liitteessä III olevan 1 artiklan 1 kohdan f alakohdan rikkomista, sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen loukkaamista.

      (1)  Euroopan talousyhteisössä käytettäviä kieliä koskevista järjestelyistä 15.4.1958 annettu asetus N:o 1, suomenkielinen erityispainos, luku 1, nide 1, s. 14.


title: Yhdistetyt asiat C-274/16, C-447/16 ja C-448/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 7.3.2018 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Amtsgericht Düsseldorf ja Bundesgerichtshof – Saksa) – flightright GmbH v. Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA (C-274/16), Roland Becker v. Hainan Airlines Co. Ltd (C-447/16) ja Mohamed Barkan ym. v. Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA (C-448/16) (Ennakkoratkaisupyyntö — Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue — Tuomioistuinten toimivalta siviili- ja kauppaoikeuden alalla — Asetus (EY) N:o 44/2001 — 5 artiklan 1 alakohta — Asetus (EU) N:o 1215/2012 — 7 artiklan 1 alakohta — Käsite ”sopimusta koskeva asia” — Palvelujen suorittamista koskeva sopimus — Toisiinsa suoraan liittyvät lennot, jotka eri lentoliikenteen harjoittajat suorittavat — Käsite ”täytäntöönpanopaikka” — Asetus (EY) N:o 261/2004 — Lentomatkustajien oikeus korvaukseen lennolle pääsyn epäämisen tai lennon pitkäaikaisen viivästymisen johdosta — Korvauskanne sellaista lennosta vastaavaa lentoliikenteen harjoittajaa vastaan, jonka kotipaikka ei ole jäsenvaltiossa tai jonka kanssa matkustaja ei ole sopimussuhteessa)

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 7.3.2018 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Amtsgericht Düsseldorf ja Bundesgerichtshof – Saksa) – flightright GmbH v. Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA (C-274/16), Roland Becker v. Hainan Airlines Co. Ltd (C-447/16) ja Mohamed Barkan ym. v. Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA (C-448/16)
   (Yhdistetyt asiat C-274/16, C-447/16 ja C-448/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue - Tuomioistuinten toimivalta siviili- ja kauppaoikeuden alalla - Asetus (EY) N:o 44/2001 - 5 artiklan 1 alakohta - Asetus (EU) N:o 1215/2012 - 7 artiklan 1 alakohta - Käsite ”sopimusta koskeva asia” - Palvelujen suorittamista koskeva sopimus - Toisiinsa suoraan liittyvät lennot, jotka eri lentoliikenteen harjoittajat suorittavat - Käsite ”täytäntöönpanopaikka” - Asetus (EY) N:o 261/2004 - Lentomatkustajien oikeus korvaukseen lennolle pääsyn epäämisen tai lennon pitkäaikaisen viivästymisen johdosta - Korvauskanne sellaista lennosta vastaavaa lentoliikenteen harjoittajaa vastaan, jonka kotipaikka ei ole jäsenvaltiossa tai jonka kanssa matkustaja ei ole sopimussuhteessa))
   (2018/C 161/06)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Düsseldorf

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: flightright GmbH (C-274/16), Roland Becker (C-447/16), Mohamed Barkan, Souad Asbai, Assia Barkan, Zakaria Barkan ja Nousaiba Barkan (C-448/16)

      Vastaajat: Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA (C-274/16), Hainan Airlines Co. Ltd (C-447/16), Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA (C-448/16)

      Tuomiolauselma

               1)

               Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 5 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toista luetelmakohtaa on tulkittava siten, että sitä ei sovelleta vastaajaan, jonka kotipaikka on kolmannessa valtiossa, kuten pääasian vastaajan.

               2)

               Asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 1 alakohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä tarkoitetun käsitteen ”sopimusta koskeva asia” alaan kuuluu korvauskanne, jonka lentomatkustajat ovat nostaneet toisiinsa suoraan liittyvien lentojen pitkäaikaisen viivästymisen perusteella ja joka on kohdistettu matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 261/2004 perusteella lennosta vastaavaan lentoliikenteen harjoittajaan, joka ei ole asianomaisen matkustajan sopimuskumppani.

               3)

               Asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toista luetelmakohtaa ja tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 7 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toista luetelmakohtaa on tulkittava siten, että kun kyse on toisiinsa suoraan liittyvistä lennoista, lentojen näissä säännöksissä tarkoitettu ”täytäntöönpanopaikka” on toisen lennon saapumispaikka, kun kuljetuksen näillä kahdella lennolla suorittavat kaksi eri lentoliikenteen harjoittajaa ja kun asetukseen N:o 261/2004 perustuva korvauskanne näiden toisiinsa suoraan liittyvien lentojen pitkäaikaisesta viivästymisestä perustuu häiriöön, joka ilmeni mainituista lennoista ensimmäisellä, jonka suoritti lentoliikenteen harjoittaja, joka ei ole asianomaisten matkustajien sopimuspuoli.

      (1)  EUVL C 343, 19.9.2016. EUVL C, 428, 21.11.2016


title: Asia T-168/18: Kanne 8.3.2018 – Numbi v. neuvosto

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/63

         Kanne 8.3.2018 – Numbi v. neuvosto
   (Asia T-168/18)
   (2018/C 161/76)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: John Numbi (Kinshasa, Kongon demokraattinen tasavalta) (edustajat: asianajajat T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois ja A. Guillerme)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Kongon demokraattista tasavaltaa koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/788/YUTP muuttamisesta 11.12.2017 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2017/2282 siltä osin kuin siinä pysytetään kantajan nimi päätöksen 2010/788/YUTP liitteessä II olevassa 5 kohdassa ja asetuksen (EY) 1183/2005/EY liitteessä I a olevassa 5 kohdassa

               —

               toteamaan, että päätöksen 2010/788/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2016/2231/YUTP, 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja asetuksen 1183/2005/EY 2 b artiklan 1 kohdan a alakohdan säännökset ovat lainvastaisia

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen, jotka ovat pääosin samat tai samankaltaiset kuin asiassa T-163/18, Amisi Kumba v. neuvosto, esitetyt kanneperusteet.


title: Asia C-123/18 P: Valitus, jonka HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH on tehnyt 15.2.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-692/15, HTTS v. neuvosto, 13.12.2017 antamasta tuomiosta

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/37

         Valitus, jonka HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH on tehnyt 15.2.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-692/15, HTTS v. neuvosto, 13.12.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-123/18 P)
   (2018/C 161/41)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (edustaja: M. Schlingmann, Rechtsanwalt)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-692/15, HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH v. Euroopan unionin neuvosto, jota Euroopan komissio tukee, 13.12.2017 antama tuomio on kumottava kokonaisuudessaan

               —

               ja neuvosto on velvoitettava

                           1.

                           maksamaan valittajalle 2 516 221,50 euroa korvauksena aineellisesta ja aineettomasta vahingosta, joka on aiheutunut siitä, että valittajan nimi otettu asetuksen (EY) N:o 423/2007 (1) liitteessä V ja asetuksen (EU) N:o 961/2010 (2) liitteessä VIII olevaan henkilöiden, yhteisöjen ja elinten luetteloon

                           2.

                           maksamaan valittajalle viivästyskorkoa, jonka suuruus on laskettava Euroopan keskuspankin pääasiallisille jälleenrahoitustoimenpiteille vahvistaman korkotason mukaan korotettuna kahdella prosentilla, 17.10.2015 alkaen siihen saakka, kunnes toisessa kohdassa mainittu summa on maksettu kokonaisuudessaan

                           3.

                           korvaamaan asian käsittelystä aiheutuneet kustannukset ja etenkin valittajalle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja nojautuu valituksessaan siihen, että unionin yleinen tuomioistuin on soveltanut virheellisesti unionin oikeutta.
   Se vetoaa erikseen seuraaviin unionin oikeuden rikkomisiin:

               —

               Kun unionin yleinen tuomioistuin on ottanut neuvoston hyväksi huomioon sellaiset seikat ja tiedot, jotka neuvosto oli esittänyt vasta lainvastaisten toimenpiteiden toteuttamisen jälkeen ja osittain vasta muutoksenhakumenettelyssä, se on valinnut oikeudellisesti virheellisellä tavalla väärän ajankohdan asian arvioinnille.

               —

               Unionin yleinen tuomioistuin on tullut oikeudellisesti virheellisellä tavalla siihen lopputulokseen, että oli olemassa indisioita, joiden perusteella oli ainakin todennäköistä, että valittaja on ”toisen yhteisön [tässä IRISL] omistuksessa tai määräysvallassa”. Unionin yleinen tuomioistuin on erityisesti nojautunut virheelliseen arviointiperusteeseen, ottanut virheellisesti huomioon neuvoston tiedot, joita tällä ei ollut ylipäänsä käytettävinään asian arvioinnin ajankohtana, jättänyt toteamatta (väitetyn) määräävän aseman vahvuuden tai määräysvallan laajuuden ja arvioinut indisioita virheellisesti.

               —

               Unionin yleinen tuomioistuin on olettanut oikeudellisesti virheellisellä tavalla, että asetus N:o 668/2010 (3) oli laillinen kantajaa koskevilta osin.

               —

               Unionin yleinen tuomioistuin on olettanut oikeudellisesti virheellisellä tavalla, että valittajan osalta toteutettujen toimenpiteiden puutteelliset perustelut eivät lähtökohtaisesti voineet johtaa unionin vastuuseen, ja se on oikeudellisesti virheellisellä tavalla jättänyt arvioimatta, oliko asiassa loukattu oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan.

      (1)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä 19.4.2007 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 423/2007 (EYVL L 103, s. 1).

      (2)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta 25.10.2010 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 961/2010 (EUVL 2010, L 281, s. 1).

      (3)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 423/2007 7 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanosta 26.7.2010 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 668/2010 (EUVL 2010, L 195, s. 25).


title: Asia T-169/18: Kanne 8.3.2018 – Kibelisa Ngambasai v. neuvosto

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/64

         Kanne 8.3.2018 – Kibelisa Ngambasai v. neuvosto
   (Asia T-169/18)
   (2018/C 161/77)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Roger Kibelisa Ngambasai (Kinshasa, Kongon demokraattinen tasavalta) (edustajat: asianajajat T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois ja A. Guillerme)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Kongon demokraattista tasavaltaa koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/788/YUTP muuttamisesta 11.12.2017 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2017/2282 siltä osin kuin siinä pysytetään kantajan nimi päätöksen 2010/788/YUTP liitteessä II olevassa 6 kohdassa ja asetuksen (EY) 1183/2005/EY liitteessä I a olevassa 6 kohdassa

               —

               toteamaan, että päätöksen 2010/788/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2016/2231/YUTP, 3 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja asetuksen 1183/2005/EY 2 b artiklan 1 kohdan a alakohdan säännökset ovat lainvastaisia

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen, jotka ovat pääosin samat tai samankaltaiset kuin asiassa T-163/18, Amisi Kumba v. neuvosto, esitetyt kanneperusteet.


title: Asia C-132/18 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 15.2.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-728/16, Tuerck v. komissio, 5.12.2017 antamasta tuomiosta

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/38

         Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 15.2.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-728/16, Tuerck v. komissio, 5.12.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-132/18 P)
   (2018/C 161/42)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Gattinara, B. Mongin ja L. Radu Bouyon)

      Muu osapuoli: Sabine Tuerck

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-728/16, Tuerck vastaan komissio, 5.12.2017 antama tuomio on kumottava

               —

               ensimmäisessä oikeusasteessa nostettu kanne on hylättävä

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan ensimmäisessä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut

               —

               Tuerck on velvoitettava korvaamaan tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Siltä osin kuin on kyse kansallisessa eläkekassassa saavutettujen eläkeoikeuksien Euroopan unionin virkamiesten eläkejärjestelmään siirtämiseen sovellettavista menettelyistä, sellaisena kuin niistä säädetään unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdassa, ensimmäinen valitusperuste perustuu siihen, että unionin yleinen tuomioistuin ei noudattanut unionin tuomioistuimen asiassa Radek Časta (tuomio 5.12.2013, C-166/12, 24, 28 ja 31 kohta) muodostamaa oikeuskäytäntöä, jonka mukaan toimenpiteeseen, jossa kansallisessa järjestelmässä saavutettuja eläkeoikeuksia edustava pääoma muunnetaan palvelusvuosiksi, jotka otetaan huomioon unionin eläkejärjestelmässä, sovelletaan unionin oikeutta. Tähän toimenpiteeseen kuuluu se, että otetaan huomioon pääoman arvostus siirtopyynnön tekopäivän ja henkilöstösääntöjen mukaisen tosiasiallisen siirtopäivän välisenä aikana. Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että komissiolla ei ollut toimivaltaa vähentää siirtopyynnön rekisteröimispäivän ja pääoman tosiasiallisen siirtopäivän välisenä aikana tapahtunutta pääoman arvonnousua. Katsoessaan, että komissiolla ei ollut toimivaltaa suorittaa näitä vähennyksiä, unionin yleinen tuomioistuin rikkoi valittajan mukaan henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan toista alakohtaa, laiminlöi komissiolle tässä artiklassa myönnettyä toimivaltaa ja teki oikeudellisen virheen.
   Toinen valitusperuste koskee oikeudellista virhettä siltä osin kuin katsottiin, että pääoman arvostuksen vähentämiseen voitiin soveltaa muuta kuin henkilöstösäännöissä vahvistettua korkoa ja että se voitiin suorittaa vain siirtokelpoisen pääoman perusteella. Pääoman arvonnousun vähentäminen on kuitenkin suoritettava henkilöstösääntöjen mukaisesti eli vakuutusmatemaattisen tasapainon säilyttäen, ja henkilöstösäännöissä säädetään tätä varten 3,1 prosentin koron soveltamisesta. Lisäksi kun unionin yleinen tuomioistuin viittasi ”siirtokelpoiseen” summaan, vaikka henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdassa mainitaan, että asianomaisen eläkeoikeuksia vastaavien summien muuntaminen palvelusvuosiksi on suoritettava tosiasiallisen siirtämisen perusteella, se rikkoi tätä säännöstä ja laiminlöi unionin yleisen tuomioistuimen asiassa komissio vastaan Verile ja Gjergij muutoksenhaussa 13.10.2015 antamaa tuomiota (T-104/14 P).
   Kolmas valitusperuste koskee oikeudellista virhettä siltä osin kuin komission henkilöstösääntöjen täytäntöönpanoa varten toteuttamat yleiset täytäntöönpanosäännökset asetettiin normihierarkiassa niiden yläpuolella olevien henkilöstösääntöjen edelle sekä perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiä. Kolmannen valitusperusteen ensimmäisessä osassa komissio väittää, että unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä henkilöstösääntöjen niiden säännösten vastaisella tavalla, jotka näillä yleisillä täytäntöönpanosäännöksillä on tarkoitus panna täytäntöön ja loukkasi periaatetta, jonka mukaan henkilöstösäännöissä, sellaisena kuin niitä on tulkittu unionin tuomioistuimen tuomiossa Radek Časta, ei sallita sellaisten summien muuntamista palvelusvuosiksi, jotka eivät aineellisesti edusta eläkeoikeuksia. Kolmannen valitusperusteen toisessa osassa komissio väittää, että unionin yleinen tuomioistuin laiminlöi perusteluvelvollisuutta, kun se katsoi ristiriitaisin perusteluin, että kansallinen eläkekassa oli näyttänyt toteen pääoman arvonnousun siirtopyynnön tekopäivän ja tosiasiallisen siirtopäivän välisenä aikana.
   Neljäs valitusperuste koskee sitä, että unionin yleinen tuomioistuin teki ilmeisen arviointivirheen ja laiminlöi perusteluvelvollisuutta todetessaan perusteettoman edun, jota ei valittajan mukaan ole. Ensimmäiseksi unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että perusteetonta etu muodostui siitä, että palvelusvuosiksi muunnettiin vain osa siirretystä pääomasta, kun taas valittajan mukaan siirtoa oli arvioitava siirtopyynnön tekopäivänä ja siihen sovelletaan tämän jälkeen ”laskennalliseen” rahastoon sovellettavaa järjestelmää, joka perustuu pääomanmuodostuksen järjestelmään. Neljännen valitusperusteen toisessa osassa komissio vetoaa perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin: unionin yleinen tuomioistuin totesi perusteettoman edun selittämättä tämän toteamuksen perusteluita komission sen väitteen valossa, jonka mukaan asianomaiselle virkamiehelle oli palautettu summa, joka oli enemmän kuin 3,1 prosenttia.


title: Asia T-170/18: Kanne 8.3.2018 – Kande Mupompa v. neuvosto

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/64

         Kanne 8.3.2018 – Kande Mupompa v. neuvosto
   (Asia T-170/18)
   (2018/C 161/78)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Alex Kande Mupompa (Kinshasa, Kongon demokraattinen tasavalta) (edustajat: asianajajat T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois ja A. Guillerme)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Kongon demokraattista tasavaltaa koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/788/YUTP muuttamisesta 11.12.2017 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2017/2282 siltä osin kuin siinä pysytetään kantajan nimi päätöksen 2010/788/YUTP liitteessä II olevassa 10 kohdassa ja asetuksen (EY) 1183/2005/EY liitteessä I a olevassa 10 kohdassa

               —

               toteamaan, että päätöksen 2010/788/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2016/2231/YUTP, 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja asetuksen 1183/2005/EY 2 b artiklan 1 kohdan b alakohdan säännökset ovat lainvastaisia

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen, jotka ovat pääosin samat tai samankaltaiset kuin asiassa T-163/18, Amisi Kumba v. neuvosto, esitetyt kanneperusteet.


title: Asia C-284/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 6.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Slovakian tasavalta v. Achmea BV (Ennakkoratkaisupyyntö — Alankomaiden kuningaskunnan ja Tšekin ja Slovakian liittotasavallan välillä vuonna 1991 tehty kahdenvälinen investointisuojasopimus, jota sovelletaan yhä Alankomaiden kuningaskunnan ja Slovakian tasavallan välillä — Määräys, jonka nojalla sopimuspuolen sijoittaja voi riitatilanteessa toisen sopimuspuolen kanssa saattaa asian välimiesoikeuden käsiteltäväksi — Yhteensoveltuvuus SEUT 18, SEUT 267 ja SEUT 344 artiklan kanssa — Tuomioistuimen käsite — Unionin oikeuden itsenäisyys)

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 6.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Slovakian tasavalta v. Achmea BV
   (Asia C-284/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Alankomaiden kuningaskunnan ja Tšekin ja Slovakian liittotasavallan välillä vuonna 1991 tehty kahdenvälinen investointisuojasopimus, jota sovelletaan yhä Alankomaiden kuningaskunnan ja Slovakian tasavallan välillä - Määräys, jonka nojalla sopimuspuolen sijoittaja voi riitatilanteessa toisen sopimuspuolen kanssa saattaa asian välimiesoikeuden käsiteltäväksi - Yhteensoveltuvuus SEUT 18, SEUT 267 ja SEUT 344 artiklan kanssa - Tuomioistuimen käsite - Unionin oikeuden itsenäisyys))
   (2018/C 161/07)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Slovakian tasavalta

      Vastapuoli: Achmea BV

      Tuomiolauselma

   SEUT 267 ja SEUT 344 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä Alankomaiden kuningaskunnan ja Tšekin ja Slovakian liittotasavallan välillä investointien molemminpuolisesta edistämisestä ja suojaamisesta tehdyn sopimuksen 8 artiklan kaltaiselle jäsenvaltioiden välisen kansainvälisen sopimuksen määräykselle, jonka mukaan jommankumman jäsenvaltion sijoittaja voi toiseen jäsenvaltioon tehtyjä investointeja koskevan riidan yhteydessä käynnistää viimeksi mainittua jäsenvaltiota vastaan menettelyn välimiesoikeudessa, jonka toimivalta tämän jäsenvaltion on hyväksyttävä.

      (1)  EUVL C 296, 16.8.2016.


title: Asia C-142/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour d’appel de Bruxelles (Belgia) on esittänyt 23.2.2018 – Skype Communications Sàrl v. Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/39

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour d’appel de Bruxelles (Belgia) on esittänyt 23.2.2018 – Skype Communications Sàrl v. Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
   (Asia C-142/18)
   (2018/C 161/43)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour d’appel de Bruxelles

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Skype Communications Sàrl

      Vastapuoli: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7.3.2002 annetun direktiivin 2002/21/EY, (1) sellaisena kuin se on muutettuna, 2 artiklan c alakohdassa oleva sähköisen viestintäpalvelun määritelmä ymmärrettävä siten, että ohjelmiston kautta tarjottua IP-puhepalvelua, joka terminoidaan yleisessä kytkentäisessä viestintäverkossa kansallisen numerointisuunnitelman kiinteän verkon tai matkaviestinverkon numeroon (muodossa E.164), on pidettävä sähköisenä viestintäpalveluna siitä huolimatta, että internetyhteys, jonka avulla käyttäjä pääsee kyseiseen IP-puhepalveluun, on jo itsessään sähköinen viestintäpalvelu, mutta ohjelmiston tarjoaja tarjoaa tämän palvelun korvausta vastaan ja tekee puhelujen välittämiseen ja terminointiin yleiseen kytkentäiseen puhelinverkkoon asianmukaisesti valtuutettujen telepalvelujen tarjoajien kanssa sopimuksia, joiden perusteella puhelut voidaan terminoida kansallisen numerointisuunnitelman kiinteän verkon tai matkaviestinverkon numeroon?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko vastaus edelleen sama, jos otetaan huomioon, että äänipuhelun mahdollistava ohjelmiston toiminto on vain yksi toiminto ohjelmistossa, jota voidaan käyttää ilman tätä toimintoa?

               3)

               Jos kahteen ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko vastaus ensimmäiseen kysymykseen edelleen sama, jos otetaan huomioon, että palvelun tarjoajan yleisten sopimusehtojen mukaan se ei ole vastuussa loppukäyttäjään nähden signaalien siirtämisestä?

               4)

               Jos kolmeen ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko vastaus ensimmäiseen kysymykseen edelleen sama, jos otetaan huomioon, että suoritettu palvelu on myös tietoyhteiskunnan palvelun määritelmän mukainen?

      (1)  Sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7.3.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/21/EY (puitedirektiivi) (EUVL 2002, L 108, s. 33).


title: Asia T-171/18: Kanne 8.3.2018 – Boshab v. neuvosto

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/65

         Kanne 8.3.2018 – Boshab v. neuvosto
   (Asia T-171/18)
   (2018/C 161/79)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Évariste Boshab (Kinshasa, Kongon demokraattinen tasavalta) (edustajat: asianajajat T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois ja A. Guillerme)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Kongon demokraattista tasavaltaa koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/788/YUTP muuttamisesta 11.12.2017 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2017/2282 siltä osin kuin siinä pysytetään kantajan nimi päätöksen 2010/788/YUTP liitteessä II olevassa 8 kohdassa ja asetuksen (EY) 1183/2005/EY liitteessä I a olevassa 8 kohdassa

               —

               toteamaan, että päätöksen 2010/788/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2016/2231/YUTP, 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja asetuksen 1183/2005/EY 2 b artiklan 1 kohdan b alakohdan säännökset ovat lainvastaisia

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen, jotka ovat pääosin samat tai samankaltaiset kuin asiassa T-163/18, Amisi Kumba v. neuvosto, esitetyt kanneperusteet.


title: Asia T-115/18: Kanne 26.2.2018 – Tomasz KawałkoTrofeum v. EUIPO – Ferrero (KINDERPRAMS)

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/54

         Kanne 26.2.2018 – Tomasz KawałkoTrofeum v. EUIPO – Ferrero (KINDERPRAMS)
   (Asia T-115/18)
   (2018/C 161/61)
   Kannekirjelmän kieli: puola

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Tomasz KawałkoTrofeum (Gdynia, Puola) (edustaja: asianajaja [radca prawny] P. Moksa)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Ferrero SpA (Alba, Italia)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-sanamerkki KINDERPRAMS – Rekisteröintihakemus nro 12 916 961

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 14.12.2017 asiassa R 1112/2017-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               muuttaa riidanalaista päätöstä sillä tavoin, että tavaramerkki KINDERPRAMS rekisteröidään

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

   Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-172/18: Kanne 8.3.2018 – Akili Mundos v. neuvosto

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/65

         Kanne 8.3.2018 – Akili Mundos v. neuvosto
   (Asia T-172/18)
   (2018/C 161/80)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Muhindo Akili Mundos (Kinshasa, Kongon demokraattinen tasavalta) (edustajat: asianajajat T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois ja A. Guillerme)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Kongon demokraattista tasavaltaa koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/788/YUTP muuttamisesta 11.12.2017 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2017/2282 siltä osin kuin siinä pysytetään kantajan nimi päätöksen 2010/788/YUTP liitteessä II olevassa 13 kohdassa ja asetuksen (EY) 1183/2005/EY liitteessä I a olevassa 13 kohdassa

               —

               toteamaan, että päätöksen 2010/788/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2016/2231/YUTP, 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja asetuksen 1183/2005/EY 2 b artiklan 1 kohdan b alakohdan säännökset ovat lainvastaisia

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen, jotka ovat pääosin samat tai samankaltaiset kuin asiassa T-163/18, Amisi Kumba v. neuvosto, esitetyt kanneperusteet.


title: Asia C-395/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 8.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberlandesgericht Düsseldorf – Saksa) – DOCERAM GmbH v. CeramTec GmbH (Ennakkoratkaisupyyntö — Teollis- ja tekijänoikeudet — Asetus (EY) N:o 6/2002 — Yhteisömalli — 8 artiklan 1 kohta — Tuotteen ulkoasun ne piirteet, jotka määräytyvät pelkästään tuotteen teknisen käyttötarkoituksen mukaan — Arviointiperusteet — Vaihtoehtoisten mallien olemassaolo — ”Objektiivisen tarkkailijan” näkökulman huomioon ottaminen)

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 8.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberlandesgericht Düsseldorf – Saksa) – DOCERAM GmbH v. CeramTec GmbH
   (Asia C-395/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Teollis- ja tekijänoikeudet - Asetus (EY) N:o 6/2002 - Yhteisömalli - 8 artiklan 1 kohta - Tuotteen ulkoasun ne piirteet, jotka määräytyvät pelkästään tuotteen teknisen käyttötarkoituksen mukaan - Arviointiperusteet - Vaihtoehtoisten mallien olemassaolo - ”Objektiivisen tarkkailijan” näkökulman huomioon ottaminen))
   (2018/C 161/08)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: DOCERAM GmbH

      Vastaaja: CeramTec GmbH

      Tuomiolauselma

               1)

               Yhteisömallista 12.12.2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 6/2002 8 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että sen arvioimiseksi, määräytyvätkö tuotteen ulkoasun piirteet pelkästään tuotteen teknisen käyttötarkoituksen mukaan, on selvitettävä, että tämä tekninen käyttötarkoitus on ainoa nämä piirteet määrittänyt tekijä, eikä vaihtoehtoisten mallien olemassaolo ole tältä osin ratkaisevaa.

               2)

               Asetuksen N:o 6/2002 8 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että sen määrittämiseksi, määräytyvätkö kyseessä olevat tuotteen ulkoasun piirteet pelkästään tuotteen teknisen käyttötarkoituksen mukaan tässä säännöksessä tarkoitetulla tavalla, kansallisen tuomioistuimen asiana on ottaa huomioon kunkin yksittäistapauksen kaikki merkitykselliset objektiiviset olosuhteet. Tältä osin ei ole tukeuduttava ”objektiivisen tarkkailijan” näkökulmaan.

      (1)  EUVL C 419, 14.11.2016.


title: Asia C-95/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 9.2.2018 – Sociale Verzekeringsbank v. F. van den Berg ja H. D. Giesen

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/21

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 9.2.2018 – Sociale Verzekeringsbank v. F. van den Berg ja H. D. Giesen
   (Asia C-95/18)
   (2018/C 161/24)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Sociale Verzekeringsbank

      Vastapuolet: F. van den Berg ja H. D. Giesen

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

                           a)

                           Onko SEUT 45 ja 48 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat käsiteltävien kaltaisissa tapauksissa esteenä AOW:n (1) 6a §:n b kohdan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle? Kyseisestä kansallisesta lainsäädännöstä seuraa, että Alankomaissa asuva henkilö ei ole sosiaalivakuutusten nojalla vakuutettu tässä asuinvaltiossa, jos maassa asuva henkilö työskentelee toisessa jäsenvaltiossa ja on asetuksen N:o 1408/71 (2) 13 artiklan perusteella työskentelyjäsenvaltion lainsäädännön alainen. Käsiteltävissä tapauksissa on ominaista se, ettei asianomaisilla ole työskentelyjäsenvaltion lakisääteisen järjestelmän perusteella oikeutta vanhuuseläkkeeseen heidän kyseisessä valtiossa työskentelynsä vähäisyyden vuoksi.

                           b)

                           Onko ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen a kohtaan vastaamisessa merkitystä sillä, että henkilöllä, jonka asuinvaltio ei ole asetuksen N:o 1408/71 13 artiklan perusteella toimivaltainen, ei ole velvollisuutta maksaa sosiaalivakuutusmaksuja tässä asuinvaltiossa? Niiden ajanjaksojen osalta, joilla maassa asuva henkilö työskentelee toisessa jäsenvaltiossa, hän kuuluu nimittäin asetuksen N:o 1408/71 13 artiklan perusteella vain työskentelyjäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmän alaisuuteen, eikä myöskään Alankomaiden kansallisessa lainsäädännössä velvoiteta tällaisessa tapauksessa maksamaan vakuutusmaksuja.

               2)

               Onko ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastattaessa merkitystä sillä, onko asianomaisilla ollut mahdollisuus ottaa AOW:n perusteella vapaaehtoinen vakuutus, tai sillä, onko heillä ollut mahdollisuus pyytää Svb:tä tekemään asetuksen N:o 1408/71 17 artiklassa tarkoitettu sopimus?

               3)

               Onko asetuksen N:o 1408/71 13 artikla esteenä sille, että Giesenin aviopuolison kaltaiselle henkilölle, joka oli ennen 1.1.1989 vain kansallisen lainsäädännön mukaan arvioituna asuinmaassaan Alankomaissa vakuutettu AOW:n nojalla, saa kyseisen vakuutuksen perusteella oikeuden vanhuusetuuksiin siltä osin kuin on kyse ajanjaksoista, joilla hän kuului mainitun asetuksen säännöksen perusteella toisessa jäsenvaltiossa työskentelyn takia kyseisen työskentelyjäsenvaltion lainsäädännön alaisuuteen, vai onko oikeutta etuuteen AOW:n perusteella pidettävä oikeutena etuuteen, jonka saamiselle ei ole kansallisessa lainsäädännössä asetettu työskentelyä tai vakuutusta koskevia edellytyksiä tuomion Bosmann mukaisesti siten, että hänen tapauksessaan voidaan soveltaa samanlaista päättelyä?

      (1)  Yleinen vanhuuseläkelaki (Algemene ouderdomswet).

      (2)  Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71 (EYVL 1971, L 149, s. 2).


title: Asia C-494/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 7.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Trapani – Italia) – Giuseppa Santoro v. Comune di Valderice ja Presidenza del Consiglio dei Ministri (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Määräaikainen työ — Julkisen sektorin työnantajan kanssa tehdyt työsopimukset — Toimenpiteet, joilla pyritään määräämään seuraamuksia määräaikaisten työsopimusten väärinkäytöksistä — Vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteet)

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 7.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Trapani – Italia) – Giuseppa Santoro v. Comune di Valderice ja Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Asia C-494/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Määräaikainen työ - Julkisen sektorin työnantajan kanssa tehdyt työsopimukset - Toimenpiteet, joilla pyritään määräämään seuraamuksia määräaikaisten työsopimusten väärinkäytöksistä - Vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteet))
   (2018/C 161/09)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Trapani

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Giuseppa Santoro

      Vastaaja: Comune di Valderice ja Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Tuomiolauselma

   Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteenä olevan, 18.3.1999 tehdyn puitesopimuksen 5 lauseketta on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa ei yhtäältä säädetä seuraamuksena siitä, että julkisen sektorin työnantaja väärinkäyttää määräaikaisia työsopimuksia, velvoitetta maksaa kyseessä olevalle työntekijälle korvausta, jolla pyritään hyvittämään se, ettei määräaikaista työsopimusta muuteta toistaiseksi voimassa olevaksi työsopimukseksi, mutta jossa toisaalta säädetään maksettavaksi työntekijän 2,5–12 viimeisen kuukausipalkan suuruinen korvaus, johon liittyy tällaiselle työntekijälle kuuluva mahdollisuus saada täysi korvaus aiheutuneesta vahingosta, jos hän olettaman perusteella osoittaa muiden työntekotilaisuuksien menettämisen tai sen, että henkilö olisi tullut valituksi tehtävään, jos se olisi julistettu täytettäväksi säännönmukaisessa kilpailumenettelyssä, kunhan tällaiseen säännöstöön liittyy tehokas ja ennalta ehkäisevä seuraamusjärjestelmä, minkä tarkistaminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä.

      (1)  EUVL C 454, 5.12.2016.


title: Asia C-145/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 23.2.2018 – Regards Photographiques SARL v. Ministre de l’Action et des Comptes publics

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/40

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 23.2.2018 – Regards Photographiques SARL v. Ministre de l’Action et des Comptes publics
   (Asia C-145/18)
   (2018/C 161/44)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Regards Photographiques SARL

      Vastapuoli: Ministre de l’Action et des Comptes publics

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 103 ja 311 artiklaa sekä direktiivin liitteessä IX olevan A osan 7 kohtaa tulkittava siten, että niissä edellytetään ainoastaan, että taiteilija ottaa ja vedostaa tai hänen valvonnassaan vedostetaan signeeratut ja numeroidut valokuvat, joiden määrä on rajoitettu kolmeenkymmeneen kaikki koot ja esitystavat mukaan lukien, jotta voidaan soveltaa alennettua arvonlisäverokantaa?
   Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voivatko jäsenvaltiot kuitenkin jättää alennetun arvonlisäverokannan soveltamisen ulkopuolelle valokuvat, joilla ei lisäksi ole taiteellista luonnetta?
   Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, mitä muita edellytyksiä valokuvien on täytettävä, jotta niihin voidaan soveltaa alennettua arvonlisäverokantaa? Pitääkö niillä olla erityisesti taiteellinen luonne?
   Onko näitä edellytyksiä tulkittava yhdenmukaisesti Euroopan unionissa vai viitataanko niillä kunkin jäsenvaltion lainsäädäntöön erityisesti immateriaalioikeuksien alalla?

      (1)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).


title: Asia T-173/18: Kanne 8.3.2018 – Ramazani Shadary v. neuvosto

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/66

         Kanne 8.3.2018 – Ramazani Shadary v. neuvosto
   (Asia T-173/18)
   (2018/C 161/81)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Emmanuel Ramazani Shadary (Kinshasa, Kongon demokraattinen tasavalta) (edustajat: asianajajat T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois ja A. Guillerme)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Kongon demokraattista tasavaltaa koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/788/YUTP muuttamisesta 11.12.2017 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2017/2282 siltä osin kuin siinä pysytetään kantajan nimi päätöksen 2010/788/YUTP liitteessä II olevassa 15 kohdassa ja asetuksen (EY) 1183/2005/EY liitteessä I a olevassa 15 kohdassa

               —

               toteamaan, että päätöksen 2010/788/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2016/2231/YUTP, 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja asetuksen 1183/2005/EY 2 b artiklan 1 kohdan b alakohdan säännökset ovat lainvastaisia

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen, jotka ovat pääosin samat tai samankaltaiset kuin asiassa T-163/18, Amisi Kumba v. neuvosto, esitetyt kanneperusteet.


title: Asia T-129/18: Kanne 1.3.2018 – HMV (Brands) v. EUIPO – Our Price Records (OUR PRICE)

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/54

         Kanne 1.3.2018 – HMV (Brands) v. EUIPO – Our Price Records (OUR PRICE)
   (Asia T-129/18)
   (2018/C 161/62)
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: HMV (Brands) Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: M. Hicks ja N. Zweck, barristers)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Our Price Records Ltd (Lontoo)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”OUR PRICE” – Rekisteröintihakemus nro 13 636 998

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 15.12.2017 asiassa R 838/2017-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut

               —

               velvoittaa Our Price Records Limitedin korvaamaan oikeudenkäyntikulut (jos se osallistuu tämän asian käsittelyyn väliintulijana)
               JA

               —

               hyväksyy HMV:n väitteen kokonaisuudessaan
               TAI

               —

               palauttaa asian valituslautakunnan käsiteltäväksi riidanalaisen päätöksen kumoamisen valossa.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 4 kohtaa on rikottu.


title: Asia T-174/18: Kanne 8.3.2018 – Mutondo v. neuvosto

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/67

         Kanne 8.3.2018 – Mutondo v. neuvosto
   (Asia T-174/18)
   (2018/C 161/82)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Kalev Mutondo (Kinshasa, Kongon demokraattinen tasavalta) (edustajat: asianajajat T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois ja A. Guillerme)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Kongon demokraattista tasavaltaa koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/788/YUTP muuttamisesta 11.12.2017 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2017/2282 siltä osin kuin siinä pysytetään kantajan nimi päätöksen 2010/788/YUTP liitteessä II olevassa 16 kohdassa ja asetuksen (EY) 1183/2005/EY liitteessä I a olevassa 16 kohdassa

               —

               toteamaan, että päätöksen 2010/788/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2016/2231/YUTP, 3 artiklan 2 kohdan c alakohdan ja asetuksen 1183/2005/EY 2 b artiklan 1 kohdan c alakohdan säännökset ovat lainvastaisia

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen, jotka ovat pääosin samat tai samankaltaiset kuin asiassa T-163/18, Amisi Kumba v. neuvosto, esitetyt kanneperusteet.


title: Asia C-96/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 9.2.2018 – Sociale Verzekeringsbank v. C. E. Franzen

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 9.2.2018 – Sociale Verzekeringsbank v. C. E. Franzen
   (Asia C-96/18)
   (2018/C 161/25)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Sociale Verzekeringsbank (SVB)

      Vastapuoli: C. E. Franzen

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko SEUT 45 ja 48 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat käsiteltävän kaltaisessa tapauksessa esteenä AKW:n (1) 6a §:n b kohdan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle? Kyseisestä kansallisesta lainsäädännöstä seuraa, että Alankomaissa asuva henkilö ei ole sosiaalivakuutusten nojalla vakuutettu tässä asuinvaltiossa, jos maassa asuva henkilö työskentelee toisessa jäsenvaltiossa ja on asetuksen N:o 1408/71 (2) 13 artiklan perusteella työskentelyjäsenvaltion lainsäädännön alainen. Käsiteltävässä tapauksessa on ominaista se, ettei asianomaisella ole työskentelyjäsenvaltion lakisääteisen järjestelmän perusteella oikeutta lapsilisään hänen kyseisessä valtiossa työskentelynsä vähäisyyden vuoksi.

               2)

               Onko edelliseen kysymykseen vastaamisessa merkitystä sillä, että asianosaisella oli mahdollisuus pyytää SVB:tä tekemään asetuksen 1407/81 17 artiklassa tarkoitettu sopimus?

      (1)  Yleinen lapsilisälaki (Algemene Kinderbijslagwet).

      (2)  Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71 (EYVL 1971, L 149, s. 2).


title: Asia T-140/18: Kanne 28.2.2018 – LMP Lichttechnik Vertriebs v. EUIPO (LITECRAFT)

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/55

         Kanne 28.2.2018 – LMP Lichttechnik Vertriebs v. EUIPO (LITECRAFT)
   (Asia T-140/18)
   (2018/C 161/63)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: LMP Lichttechnik Vertriebs GmbH (Ibbenbüren, Saksa) (edustaja: asianajaja R. Plegge)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-sanamerkki LITECRAFT – Rekisteröintihakemus nro 15 282 635

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 8.1.2018 asiassa R 699/2017-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-175/18: Kanne 8.3.2018 – Ruhorimbere v. neuvosto

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/67

         Kanne 8.3.2018 – Ruhorimbere v. neuvosto
   (Asia T-175/18)
   (2018/C 161/83)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Éric Ruhorimbere (Mbujimayi, Kongon demokraattinen tasavalta) (edustajat: asianajajat T. Bontinck, P. De Wolf, M. Forgeois ja A. Guillerme)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Kongon demokraattista tasavaltaa koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/788/YUTP muuttamisesta 11.12.2017 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2017/2282 siltä osin kuin siinä pysytetään kantajan nimi päätöksen 2010/788/YUTP liitteessä II olevassa 14 kohdassa ja asetuksen (EY) 1183/2005/EY liitteessä I a olevassa 14 kohdassa

               —

               toteamaan, että päätöksen 2010/788/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2016/2231/YUTP, 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja asetuksen 1183/2005/EY 2 b artiklan 1 kohdan b alakohdan säännökset ovat lainvastaisia

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen, jotka ovat pääosin samat tai samankaltaiset kuin asiassa T-163/18, Amisi Kumba v. neuvosto, esitetyt kanneperusteet.