title: Asia T-484/18: Kanne 14.8.2018 – XB v. EKP

text:
               15.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 373/14

      Kanne 14.8.2018 – XB v. EKP
      (Asia T-484/18)
      (2018/C 373/15)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: XB (edustajat: asianajajat L. Levi ja A. Champetier)

         Vastaaja: Euroopan keskuspankki (EKP)

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan 6.11. ja 4.12.2017 tehdyt päätökset, joilla kantajalle ilmoitettiin, ettei hän ollut oikeutettu tiettyihin etuuksiin (kotitalouslisä, huollettavana olevaa lasta koskeva lisä, koululisä ja ennen kouluikää maksettava lisä)

                  —

                  tämän seurauksena maksamaan vastaavat määrät hakemusten tekopäivistä lähtien lisättynä viivästyskorolla (EKP:n korkokanta + 2 yksikköä). Korjaavista maksuista, jotka eivät liity siihen kuukauteen, jonka aikana ne maksettiin, olisi kannettava vero, joka niihin olisi kohdistunut, jos ne olisi suoritettu oikea-aikaisesti, asetuksen (ETY, Euratom, EHTY) N:o 260/68 (1) mukaisesti

                  —

                  tarvittaessa kumoamaan 5.6.2018 tehdyn päätöksen, jolla hylättiin kantajan 29.3.2018 vireille saattama valitusmenettely

                  —

                  tarvittaessa kumoamaan 2.2.2018 tehdyt päätökset, joilla hylättiin kantajan 15.12.2017 esittämä oikaisuvaatimus

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan EKP:n lyhytaikaisia työsuhteita koskevat ehdot ja säännöt ovat lainvastaisia (lainvastaisuusperuste)

                              —

                              EKP:n lyhytaikaisia työsuhteita koskevissa ehdoissa ja säännöissä loukataan ensinnäkin lapsen oikeuksia sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjassa asetettuja perhe-elämän suojaa ja syrjintäkieltoa koskevia periaatteita, toiseksi määräaikaisten ja pysyvien työntekijöiden välisen syrjinnän kiellon periaatetta ja kolmanneksi veronmaksajien syrjintäkiellon ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan kollektiivisia oikeuksia on loukattu, koska EKP:n henkilöstökomiteaa ei ole kuultu asianmukaisesti annettaessa EKP:n lyhytaikaisia työsuhteita koskevia ehtoja ja sääntöjä.

         (1)  Euroopan yhteisöille suoritettavaan veroon sovellettavien edellytysten ja menettelyn vahvistamisesta 29.2.1968 annettu asetus (ETY, Euratom, EHTY) N:o 260/68 (EYVL 1968, L 56, s. 8).


title: Asia T-504/18: Kanne 24.8.2018 – XG v. komissio

text:
               15.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 373/17

      Kanne 24.8.2018 – XG v. komissio
      (Asia T-504/18)
      (2018/C 373/19)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: XG (edustajat: asianajajat S. Kaisergruber ja A. Burghelle-Vernet)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  tutkimaan kanteen ja toteamaan sen perustelluksi

            ja siten

                  —

                  kumoamaan Euroopan komission [luottamuksellinen] (1)3.7.2018 tekemän päätöksen, jolla pysytetään se, että kantajalta on evätty pääsy komission tiloihin

                  —

                  velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu riidanalaisen toimen laatijan pätemättömyyteen.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu turvallisuudesta komissiossa 13.3.2015 annetun komission päätöksen (EU, Euratom) 2015/443 (EUVL 2015, L 72, s. 41) 3 artiklan rikkomiseen (jäljempänä päätös 2015/443) sekä riidanalaisen toimen oikeudellisen perustan puuttumiseen.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, joka perustuu kantajan perusoikeuksien loukkaamiseen, erityisesti SEUT 67 artiklan, SEU 6 artiklan, päätöksen 2015/443 3 artiklan sekä perusoikeuskirjan 6, 7, 8, 15, 27, 31, 41, 42, 47, 48 ja 49 artiklan rikkomiseen. Tämä kanneperuste jakautuu kolmeen osaan:

                              —

                              ensimmäinen osa koskee vapautta, yksityiselämää, henkilötietojen suojaa ja työntekoa koskevien oikeuksien loukkaamista

                              —

                              toinen osa koskee hyvää hallintoa, avoimuutta, asiakirjoihin tutustumista ja tehokasta oikeussuojaa koskevien oikeuksien loukkaamista sekä syyttömyysolettaman ja puolustautumisoikeuksien loukkaamista

                              —

                              kolmas osa koskee suhteellisuusperiaatteen loukkaamista ja perusoikeuskirjan 49 artiklan rikkomista

                  4)

                  Neljäs ja toissijainen kanneperuste koskee SEUT 296 artiklan ja perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan rikkomista sekä yksipuolisten päätösten muodollisten ja aineellisten perustelujen periaatteen loukkaamista. Tämä kanneperuste jakautuu kahteen osaan:

                              —

                              ensimmäinen osa koskee riidanalaisen toimen muodollisten perustelujen puuttumista

                              —

                              toinen osa koskee riidanalaisen toimen aineellisten perustelujen puuttumista.

         (1)  Peitetyt luottamukselliset tiedot.


title: Asia C-423/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Baden-Württemberg (Saksa) on esittänyt 27.6.2018 – Südzucker AG v. Hauptzollamt Karlsruhe

text:
               15.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 373/2

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Baden-Württemberg (Saksa) on esittänyt 27.6.2018 – Südzucker AG v. Hauptzollamt Karlsruhe
      (Asia C-423/18)
      (2018/C 373/02)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Finanzgericht Baden-Württemberg

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Südzucker AG

         Vastaaja: Hauptzollamt Karlsruhe

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko asetuksen (EY) N:o 967/2006 (1) 3 artiklan 2 kohdan ensimmäistä virkettä tulkittava siten, että siinä mainittua määräaikaa sovelletaan myös määräajassa annetun, ylijäämämaksua koskevan ilmoituksen muuttamiseen, kun määräajan päättymisen jälkeen vahvistettu, huomioon otettavaa ylijäämäsokerin määrää koskeva muutos johtuu asetuksen (EY) N:o 952/2006 (2) 10 artiklan mukaisesta tarkastuksesta?

                  2)

                  Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
                  Sovelletaanko asetuksen N:o 967/2006 3 artiklan 2 kohdan mukaista ilmoitusta koskevan määräajan ylitykseen tässä tapauksessa, kun kyse on määräajassa annetun ilmoituksen muuttamisesta tarkastusten yhteydessä todettujen seikkojen perusteella, samoja edellytyksiä, jotka unionin tuomioistuin vahvisti 10.1.2002 antamassaan tuomiossa British Sugar (C-101/99, EU:C:2002:7) asetuksen (ETY) N:o 2670/81, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3559/91, (3) 3 artiklan 2 kohdan mukaista ilmoitusta koskevan määräajan ylittämiselle?

                  3)

                  Onko ylijäämämaksua koskevasta muutoksesta ilmoittamiselle asetettavan määräajan kannalta merkityksellinen ajankohta seuraava 1 päivä toukokuuta vai onko sovellettava kansallista lainsäädäntöä, jos asetuksen (EY) N:o 967/2006 3 artiklan 2 kohdan ensimmäistä virkettä ei sovelleta tarkastuksista johtuvista muutoksista ilmoittamiseen (ks. ensimmäinen kysymys) tai jos edellytykset määräajan ylittämiselle täyttyvät (ks. toinen kysymys)?

                  4)

                  Jos kolmanteen kysymykseen vastataan siten, ettei merkityksellinen ajankohta ole seuraava 1 päivä toukokuuta eikä sovelleta kansallista lainsäädäntöä:
                  Onko se, että puheena olevan kaltaisessa tapauksessa markkinointivuoden 2007/2008 ylijäämämaksua koskeva ilmoitus annetaan 20.10.2010 tai 27.10.2011 tapauksen tutkimisen ja tarkastuskertomuksen laatimisen sekä sen arviointiin kuluneen ajan vuoksi, sopusoinnussa yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden kanssa, joihin kuuluvat muun muassa suhteellisuusperiaate, oikeusvarmuuden periaate ja luottamuksensuojan periaate? Onko tässä yhteydessä merkitystä sillä, onko sokerinvalmistaja esittänyt suurempien määrien vahvistamisen osalta vastaväitteitä?

         (1)  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 318/2006 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä kiintiön ulkopuolisen tuotannon osalta sokerialalla 29.6.2006 annettu komission asetus (EY) N:o 967/2006 (EUVL 2006, L 176, s. 22).

         (2)  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 318/2006 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä sokerin sisämarkkinoiden ja kiintiöjärjestelmän hallinnoinnin osalta 29.6.2006 annettu komission asetus (EY) N.o 952/2006 (EUVL 2006, L 178, s. 39).

         (3)  Kiintiötä suuremman tuotannon soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä sokerialalla annetun asetuksen (ETY) N:o 2670/81 muuttamisesta 6.12.1991 annettu komission asetus (ETY) N:o 3559/91 (EYVL 1991, L 336, s. 26).


title: Asia T-500/18: Kanne 20.8.2018 – Puma v. EUIPO – Destilerias MG (MG PUMA)

text:
               15.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 373/15

      Kanne 20.8.2018 – Puma v. EUIPO – Destilerias MG (MG PUMA)
      (Asia T-500/18)
      (2018/C 373/16)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Puma SE (Herzogenaurach, Saksa) (edustajat: asianajajat P. Trieb ja M. Schunke)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Destilerias MG SL (Vilanova i la Geltru, Espanja)

         Menettely EUIPO:ssa

         Hakija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkkiä MG PUMA koskeva hakemus – Rekisteröintihakemus nro 15 108 848

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 6.6.2018 asiassa R 2019/2017-2 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut mukaan lukien valituslautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-429/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n.° 14 de Madrid (Espanja) on esittänyt 28.6.2018 – Berta Fernández Álvarez, BMM, TGV, Natalia Fernández Olmos ja Maria Claudia Téllez Barragán v. Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid

text:
               15.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 373/3

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n.o 14 de Madrid (Espanja) on esittänyt 28.6.2018 – Berta Fernández Álvarez, BMM, TGV, Natalia Fernández Olmos ja Maria Claudia Téllez Barragán v. Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid
      (Asia C-429/18)
      (2018/C 373/03)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n.o 14 de Madrid

         Pääasian asianosaiset

         Kantajat: Berta Fernández Álvarez, BMM, TGV, Natalia Fernández Olmos ja Maria Claudia Téllez Barragán

         Vastaaja: Consejería de Sanidad de la Comunidad de Madrid

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko oikein tulkita direktiivin 1999/70/EY (1) liitteenä olevaa puitesopimusta tämän tuomioistuimen tavoin siten, että kantajien tilapäiseen palvelussuhteeseen ottamisessa ilmenee väärinkäyttöä, jos julkishallinnon työnantaja käyttää palvelukseen ottamisen eri muotoja, jotka kaikki ovat tilapäisiä, vakituisessa julkisessa palvelussuhteessa olevien työntekijöiden tavanomaisten tyypillisten tehtävien pysyvään ja vakiintuneeseen hoitamiseen, sellaisten rakenteellisten epäkohtien ja tarpeiden kattamiseksi, jotka eivät ole luonteeltaan väliaikaisia vaan pysyviä ja vakiintuneita? Johtuuko tästä, ettei kuvattu tilapäinen palvelukseen ottaminen ole oikeutettua puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun perustellun syyn vuoksi, koska määräaikaisten sopimusten tällainen käyttö on suoraan vastoin puitesopimuksen johdanto-osan toista kohtaa sekä sen yleisten huomioiden 6 ja 8 kohtaa, kun olosuhteet eivät ole sellaiset, että ne oikeuttaisivat nämä määräaikaiset työsopimukset?

                  2)

                  Onko oikein tulkita direktiivin 1999/70/EY liitteenä olevaa puitesopimusta tämän tuomioistuimen tavoin ja sitä sovellettaessa niin, että kuvatun kaltainen tavanomaisen valintamenettelyn järjestäminen ei ole vastaava toimenpide eikä sitä voida pitää seuraamuksena, koska se ei ole oikeasuhteinen sellaiseen väärinkäytökseen nähden, josta seuraa tilapäisen työntekijän palvelussuhteen päättyminen, eikä direktiivin tavoitteita saavuteta ja tilapäisessä julkisessa palvelussuhteessa olevien epäedullinen tilanne jatkuu, sitä ei myöskään voida pitää tehokkaana toimenpiteenä, koska siitä ei aiheudu työnantajalle mitään vahinkoa eikä sillä ole mitään varoittavaa vaikutusta, joten se ei ole direktiivin 1999/70 2 artiklan ensimmäisen kohdan mukainen, koska sillä ei taata, että Espanjan valtio saavuttaa direktiivissä säädetyt tulokset?

                  3)

                  Onko oikein tulkita direktiivin 1999/70/EY 2 artiklan ensimmäistä kohtaa ja unionin tuomioistuimen 14.9.2016 antamaa tuomiota C-16/15 (2) tämän tuomioistuimen tavoin niin, että sitä sovellettaessa katsotaan, ettei avoimen valintamenettelyn järjestäminen ole asianmukainen seuraamustoimenpide seuraamuksen määräämiseksi perättäisten tilapäisten palvelussuhteiden väärinkäytöksestä, kun Espanjan lainsäädännössä ei ole säädetty tehokkaasta ja varoittavasta seuraamusjärjestelmästä, jolla saataisiin lopetettua väärinkäyttö tilapäisen julkisessa palvelussuhteessa olevan henkilöstön nimittämisessä, eikä siinä anneta mahdollisuutta luotujen rakenteellisten paikkojen täyttämiseen henkilöstöllä, johon väärinkäytös on kohdistunut, jolloin näiden työntekijöiden epävarma tilanne jatkuu?

                  4)

                  Onko oikein tulkita tämän tuomioistuimen tavoin, että tilapäisen työntekijän, johon väärinkäytös on kohdistunut, muuttaminen ”toistaiseksi voimassa olevan, muttei vakituisen työsopimuksen perusteella työskenteleväksi työntekijäksi” ei ole riittävä seuraamus koska näin luonnehditun työntekijän palvelussopimus voi päättyä joko siksi, että hänen paikkansa täytetään valintamenettelyssä, tai siksi, että hänen toimensa lakkautetaan, eikä muuttaminen ole tämän vuoksi yhdenmukaista puitesopimuksen kanssa määräaikaisten työsopimusten väärinkäytön estämiseksi, sillä direktiivin 1999/70 2 artiklan ensimmäistä kohtaa ei noudateta, kun Espanjan valtio ei takaa direktiivissä säädettyjen tulosten saavuttamista?
                  Tässä tilanteessa on tarpeen toistaa kuvatussa tilanteessa seuraavat kysymykset, jotka sisältyivät Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n.o 8 de Madridin 30.1.2018 yksinkertaistetussa menettelyssä 193/2017 esittämään ennakkoratkaisupyyntöön: (3)

                  5)

                  Kun kansallinen tuomioistuin toteaa väärinkäytöksen väliaikaisten tilapäisten julkisessa palvelussuhteessa olevien työntekijöiden ottamisessa SERMASin palvelukseen perättäin, kun tämän palvelukseen ottamisen tarkoituksena on vakituisten julkisessa palvelussuhteessa olevien työntekijöiden tehtävien hoitamiseen liittyvien pysyvien ja rakenteellisten tarpeiden kattaminen, eikä sisäisessä oikeusjärjestyksessä ole mitään tehokasta ja varoittavaa toimenpidettä seuraamusten määräämiseksi tällaisesta väärinkäytöksestä ja unionin oikeussäännön rikkomisen seurausten poistamiseksi, onko direktiivin 1999/70/EY liitteenä olevan puitesopimuksen 5 lauseketta tulkittava siten, että se velvoittaa kansallisen tuomioistuimen määräämään tehokkaita ja varoittavia toimenpiteitä puitesopimuksen tehokkaan vaikutuksen takaamiseksi ja näin ollen seuraamusten määräämiseksi mainitusta väärinkäytöksestä ja kyseisen unionin oikeussäännön rikkomisen seurausten poistamiseksi jättämällä soveltamatta sisäistä sääntöä, joka haittaa kyseisen oikeussäännön tehokkuutta?
                  Jos kysymykseen vastataan myöntävästi, ja kuten Euroopan unionin tuomioistuin on 14.9.2016 antamansa tuomion 41 kohdassa todennut, asiat C-184/15 ja C-197/15: (4)

                  Onko direktiivin 1999/70/EY tavoitteiden mukaista toimenpiteenä perättäisen tilapäisen palvelussuhteen väärinkäytöksen ehkäisemiseen ja siitä seuraamuksen määräämiseen ja unionin oikeuden rikkomisen seurauksen poistamiseen väliaikaisen/ylimääräisen/viransijaisen tilapäisen julkisen palvelussuhteen muuttaminen vakituiseksi julkiseksi palvelussuhteeksi nimeämällä henkilö vakituisessa tai toistaiseksi voimassa olevassa julkisessa palvelussuhteessa olevaksi työntekijäksi, joka nauttii samasta työn pysyvyydestä kuin vakituiset julkisessa palvelussuhteessa olevat työntekijät, ja tämä sillä perusteella, että kansallisessa lainsäädännössä kielletään ehdottomasti muuttamasta julkisella sektorilla perättäisiä määräaikaisia sopimuksia toistaiseksi voimassaolevaksi sopimukseksi kyseisellä sektorilla, kun ei ole muuta tehokasta toimenpidettä, jolla voitaisiin välttyä perättäisten määräaikaisten työsopimusten väärinkäytöltä ja tarvittaessa määrätä siitä seuraamus?

                  6)

                  Voidaanko perättäisen tilapäisen palvelussuhteen väärinkäytön tapauksessa, kun väliaikaisen työntekijän tilapäinen julkinen palvelussuhde muutetaan toistaiseksi voimassa olevaksi tai vakituiseksi julkiseksi palvelussuhteeksi, katsoa, että direktiivin 1999/70/EY ja sen puitesopimuksen tavoitteet täyttyvät ainoastaan silloin, kun tilapäisessä julkisessa palvelussuhteessa olevalla työntekijällä, johon väärinkäytös on kohdistunut, on samat ja samanlaiset työehdot kuin vakituisessa julkisessa palvelussuhteessa olevalla henkilöstöllä (sosiaaliturvan, uralla etenemisen, virantäytön, ammatillisen koulutuksen, virkavapaiden, hallinnollisen aseman määrittämisen, lomien ja vapaiden, eläkeoikeuksien ja palvelussuhteen päättymisen, kuten [myös] avointen virkojen täyttämiseksi ja uralla etenemiseksi järjestettyihin kilpailuihin osallistumisen alalla) pysyvyyden ja erottamattomuuden periaatteiden mukaisesti, kaikkine oikeuksineen ja velvollisuuksineen, siten, että häntä kohdellaan yhdenvertaisesti vakituisen julkisessa palvelussuhteessa olevan henkilöstön kanssa?

                  7)

                  Kun otetaan huomioon tarvittaessa se, että tilapäisten työsopimusten tekeminen pysyvien tarpeiden täyttämiseksi ilman objektiivista perustetta merkitsee väärinkäyttöä, kun sopimusta ei ole ollut tarpeen tehdä kiireellisesti eikä ole ratkaisevaa tarvetta, jolla sopimuksen määräaikaisuus olisi perusteltavissa, eikä kansallisessa oikeudessa ole määrätty seuraamuksesta tai tehokkaista rajoituksista, onko direktiivin 1999/70/EY tavoitteiden mukainen toimenpide sellaisen korvauksen myöntäminen, joka on rinnastettavissa perusteettomasta irtisanomisesta maksettavaan korvaukseen, väärinkäytön estämiseksi ja unionin oikeuden rikkomisen seurausten poistamiseksi siinä tapauksessa, että työnantaja ei anna työntekijälle toistaiseksi voimassa olevaa sopimusta, ja soveltuisiko tällainen korvaus asianmukaiseksi, oikeasuhteiseksi, tehokkaaksi ja varoittavaksi seuraamukseksi?

         (1)  Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annettu neuvoston direktiivi 1999/70/EY (EYVL 1999, L 175, s. 43).

         (2)  Tuomio 14.9.2016, Pérez López (EU:C:2016:679).

         (3)  Asia C-103/18, Sánchez Ruiz.

         (4)  Tuomio 14.9.2016, Pérez López (EU:C:2016:679).


title: Asia T-671/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.9.2018 – Villeneuve v. komissio (Henkilöstö — Palvelukseen ottaminen — Avoin kilpailu — Kilpailuilmoitus EPSO/AD/303/15 (AD 7) — EPSOn suorittama kilpailun osallistumisedellytysten tarkistaminen — Vaadittua vähimmäiskestoa lyhyempi työkokemus — Työkokemukseen liittyvän osallistumisedellytyksen tutkinnan luonne — Perusteluvelvollisuus — Kilpailun valintalautakunnan ilmeinen arviointivirhe — Yhdenvertainen kohtelu)

text:
               15.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 373/11

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.9.2018 – Villeneuve v. komissio
      (Asia T-671/16) (1)

      ((Henkilöstö - Palvelukseen ottaminen - Avoin kilpailu - Kilpailuilmoitus EPSO/AD/303/15 (AD 7) - EPSOn suorittama kilpailun osallistumisedellytysten tarkistaminen - Vaadittua vähimmäiskestoa lyhyempi työkokemus - Työkokemukseen liittyvän osallistumisedellytyksen tutkinnan luonne - Perusteluvelvollisuus - Kilpailun valintalautakunnan ilmeinen arviointivirhe - Yhdenvertainen kohtelu))
      (2018/C 373/11)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Vincent Villeneuve (Montpellier, Ranska) (edustaja: asianajaja C. Mourato)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Gattinara ja L. Radu Bouyon)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumottavaksi 5.11.2015 tehty kilpailun valintalautakunnan päätös hylätä kantajan hakemus sekä todistuksiin että kokeisiin perustuvaan avoimeen kilpailuun EPSO/AD/303/15 – Kehitysyhteistyö ja EU:n ulkopuolisille maille suunnatun avun hallinnointi (AD 7).

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Vincent Villeneuve velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 419, 14.11.2016.


title: Asia C-431/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Provincial Sección nro 4 de Zaragoza (Espanja) on esittänyt 29.6.2018 – María Pilar Bueno Ruiz ja Zurich Insurance PLC, Sucursal en España v. Irene Conte Sánchez

text:
               15.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 373/5

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Provincial Sección nro 4 de Zaragoza (Espanja) on esittänyt 29.6.2018 – María Pilar Bueno Ruiz ja Zurich Insurance PLC, Sucursal en España v. Irene Conte Sánchez
      (Asia C-431/18)
      (2018/C 373/04)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Audiencia Provincial Sección nro 4 de Zaragoza

         Pääasian asianosaiset

         Valittajat: María Pilar Bueno Ruiz ja Zurich Insurance PLC, Sucursal en España

         Vastapuoli: Irene Conte Sánchez

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavasta vakuutuksesta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamisesta 16.9.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/103/EY (1) 3 artikla esteenä tulkinnalle, jonka mukaan pakollinen vakuutus kattaa vahingot, joita on aiheutunut vaaratilanteesta, joka on syntynyt asukkaiden yhteisomistuksessa olevassa yksityisessä pysäköintihallissa toisille hallin käyttäjille nesteiden valumisesta ajoneuvosta pysäköintipaikalle, jolle se on pysäköity, tai pysäköitäessä ajoneuvoa?

         (1)  EUVL 2009, L 263, s. 11.


title: Asia T-418/18: Kanne 6.7.2018 – PT v. EIP

text:
               15.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 373/11

      Kanne 6.7.2018 – PT v. EIP
      (Asia T-418/18)
      (2018/C 373/12)
      Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

         Asianosaiset

         Kantaja: PT (edustaja: asianajaja E. Nordh)

         Vastaaja: Euroopan investointipankki (EIP)

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan EIP:n 4.4.2018 tekemän päätöksen kantajan irtisanomisesta,

                  —

                  velvoittamaan vastaajan suorittamaan kantajalle korvausta aineellisesta vahingosta, joka on tällä hetkellä 2 240,31 euroa, ja aineettomasta vahingosta, jonka arvioidaan olevan 50 000 euroa, ja

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste perustuu puolustautumisoikeuden loukkaamiseen

                              —

                              Kantajan mukaan vastaaja ei antanut hänelle mahdollisuutta puolustautua vastaajan esittämiä väitteitä vastaan parhaissa mahdollisissa olosuhteissa. Kantaja katsoo, että hänen oikeuttaan hyvään hallintoon näin ollen loukattiin.

                  2)

                  Toinen kanneperuste perustuu ilmeisiin arviointivirheisiin, joilla oli ratkaiseva merkitys

                              —

                              Kantajan mukaan vastaaja teki puolustautumisoikeuden loukkaamisen yhteydessä myös joitakin ilmeisiä arviointivirheitä, joilla oli ratkaiseva merkitys.


title: Asia T-517/18: Kanne 3.9.2018 – Zott v. EUIPO (Leipomotuotteet)

text:
               15.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 373/19

      Kanne 3.9.2018 – Zott v. EUIPO
      (Leipomotuotteet)
      (Asia T-517/18)
      (2018/C 373/22)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Zott SE & Co. KG (Mertingen, Saksa) (edustajat: asianajajat E. Schalast, R. Lange ja C. Böhler)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: TSC Food Products GmbH (Wels, Itävalta)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen mallin haltija: Kantaja

         Riidanalainen malli: Yhteisömalli nro 2487983-0001

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n kolmannen valituslautakunnan 27.6.2018 asiassa R 1341/2017-3 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Asetuksen (EY) N:o 6/2002 4 artiklan, 6 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan rikkominen.


title: Asia C-619/18: Kanne 2.10.2018 – Euroopan komissio v. Puolan tasavalta

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/30

      Kanne 2.10.2018 – Euroopan komissio v. Puolan tasavalta
      (Asia C-619/18)
      (2018/C 427/39)
      Oikeudenkäyntikieli: puola

         Asianosaiset

         Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Banks, H. Krämer ja S. Kaleda)

         Vastaaja: Puolan tasavalta

         Vaatimukset

                  —

                  On todettava, että Puolan tasavalta ei ole noudattanut Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 19 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska se on alentanut Najwyższyn (ylin tuomioistuin, Puola) tuomareiden eläkeikää ja soveltanut alennettua eläkeikää tuomareihin, jotka ovat tulleet Sąd Najwyższyn palvelukseen ennen 3.4.2018, ja antanut lisäksi Puolan tasavallan presidentille oikeuden jatkaa Sąd Najwyższyn tuomareiden palvelusaikaa harkintansa mukaan

                  —

                  Puolan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Komissio väittää ensinnäkin, että ylimmästä tuomioistuimesta 8.12.2017 annetun lain (ustawa z dnia 8 grudnia 2017 r. o Sądzie Najwyższym) säännöksillä, joilla laskettiin sellaisten Sąd Najwyższyn tuomareina toimivien henkilöiden eläkeikää, jotka ovat tulleet palvelukseen ennen kyseisen lain voimaantuloajankohtaa (3.4.2018), loukataan tuomareiden erottamattomuutta koskevaa periaatetta.
      Komissio on toiseksi sitä mieltä, että ylimmästä tuomioistuimesta annetun lain säännökset, joilla Puolan tasavallan presidentille annetaan oikeus jatkaa Sąd Najwyższyn tuomareiden palvelusaikaa harkintansa mukaan, ovat ristiriidassa tuomareiden riippumattomuutta koskevan periaatteen kanssa.


title: Asia T-589/18: Kanne 1.10.2018 – Vins el Cep v. EUIPO – Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien (MIM NATURA)

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/96

      Kanne 1.10.2018 – Vins el Cep v. EUIPO – Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien (MIM NATURA)
      (Asia T-589/18)
      (2018/C 427/126)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Vins el Cep, SL (Sant Sadurní d’Anoia, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Vázquez Salleras ja G. Ferrer Gonzalvez)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien GmbH (Eltville, Saksa)

         Menettely EUIPO:ssa

         Kyseessä olevan tavaramerkin hakija: Kantaja unionin yleisessä tuomioistuimessa

         Kyseessä oleva tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin MIM NATURA rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 15 322 761

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 12.7.2018 asiassa R 2270/2017-1 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  hyväksyy riidanalaisesta päätöksestä nostetun kanteen

                  —

                  toteaa riidanalaisen päätöksen mitättömäksi

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia T-150/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.10.2018 – Asolo v. EUIPO – Red Bull (FLÜGEL) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki FLÜGEL — Aikaisemmat kansalliset sanamerkit …VERLEIHT FLÜGEL ja RED BULL VERLEIHT FLÜÜÜGEL — Suhteelliset hylkäysperusteet — Käytön sallimisesta johtuva oikeudenmenetys — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 54 artiklan 2 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 61 artiklan 2 kohta) — Sekaannusvaaran puuttuminen — Tuotteiden samankaltaisuuden puuttuminen — Asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 60 artiklan 1 kohdan a alakohta) — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohta))

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/52

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.10.2018 – Asolo v. EUIPO – Red Bull (FLÜGEL)
      (Asia T-150/17) (1)

      (EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - EU-sanamerkki FLÜGEL - Aikaisemmat kansalliset sanamerkit …VERLEIHT FLÜGEL ja RED BULL VERLEIHT FLÜÜÜGEL - Suhteelliset hylkäysperusteet - Käytön sallimisesta johtuva oikeudenmenetys - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 54 artiklan 2 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 61 artiklan 2 kohta) - Sekaannusvaaran puuttuminen - Tuotteiden samankaltaisuuden puuttuminen - Asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 60 artiklan 1 kohdan a alakohta) - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohta))
      (2018/C 427/67)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Asolo Ltd (Limassol, Kypros) (edustajat: asianajajat W. Pors ja N. Dorenbosch)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: M. Capostagno, A. Folliard-Monguiral ja D. Walicka)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Itävalta) (edustajat: asianajajat A. Renck ja S. Petivlasova)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 17.11.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 282/2015-5), joka koskee osapuolten Red Bull ja Asolo välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) viidennen valituslautakunnan 17.11.2016 tekemä päätös (asia R 282/2015-5) kumotaan siltä osin kuin sillä hylätään siitä mitättömyysosaston päätöksestä tehty valitus, joka koskee Euroopan unionin sanamerkin FLÜGEL julistamista mitättömäksi tavaroiden ”alkoholijuomat (paitsi oluet)” ja ”alkoholiesanssit; alkoholiuutteet; alkoholipitoiset hedelmäuutteet” osalta, jotka kuuluvat tavaroiden ja palvelujen kansainvälistä luokitusta tavaramerkkien rekisteröimistä varten koskevaan, 15.6.1957 tehtyyn Nizzan sopimukseen, sellaisena kuin se on tarkistettuna ja muutettuna, pohjautuvan luokituksen luokkaan 33.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  EUIPO ja Red Bull GmbH vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Asolo Ltd:lle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 129, 24.4.2017.


title: Asia T-590/18: Kanne 2.10.2018 – Antonakopoulos v. parlamentti

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/97

      Kanne 2.10.2018 – Antonakopoulos v. parlamentti
      (Asia T-590/18)
      (2018/C 427/127)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Leonidas Antonakopoulos (Ateena, Kreikka) (edustaja: asianajaja S. Pappas)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa päätöksen pidättää kantaja virantoimituksesta

                  —

                  velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu puolustautumisoikeuksien ja hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen, koska hallinto ei kuullut kantajaa ennen päätöksen tekemistä, vaikka kuuleminen olisi ollut mahdollista tutkinnan tai yksikön etua vaarantamatta.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin, koska vakavaa väärinkäyttöä koskeva väite, johon riidanalainen päätös perustuu, on puutteellinen ja epämääräinen eikä sitä ole perusteltu eikä tuettu täsmällisin seikoin, joilla tuotaisiin esiin sellaisen riittävän epäilyn olemassaolo, joka voisi johtaa päätelmään siitä, että kantaja on laiminlyönyt henkilöstösääntöihin perustuvia velvoitteitaan.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, joka perustuu suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen, koska hallinto olisi voinut toteuttaa lievempiä toimenpiteitä ja täyttää samalla tutkinnan vaatimukset.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, joka perustuu huolenpitovelvollisuuden laiminlyöntiin, koska yhtäältä hallinto ei vertaillut kantajan intressejä yksikön intresseihin eikä erityisesti huomioinut sitä, että kantaja on työskennellyt lähes 30 vuotta parlamentissa, hänellä on erinomaiset suhteet esimiehiinsä ja hänen arviointikertomuksensa ovat erittäin hyvät, ja toisaalta kyseinen päätös, joka julkistettiin nopeasti, vahingoittaa hänen henkilöään ja hänen mainettaan.


title: Asia T-186/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.10.2018 – Unipreus v. EUIPO – Wallapop (wallapop) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin wallapop rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen kuviomerkki wala w — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Palveluiden samankaltaisuus)

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/53

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.10.2018 – Unipreus v. EUIPO – Wallapop (wallapop)
      (Asia T-186/17) (1)

      (EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin wallapop rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen kuviomerkki wala w - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Palveluiden samankaltaisuus)
      (2018/C 427/68)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset

         Kantaja: Unipreus SL (Lleida, Espanja) (edustaja: asianajaja C. Rivadulla Oliva)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: D. Bernabeu, D. Gája ja J. Crespo Carrillo)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Wallapop SL (Barcelona, Espanja) (edustajat: asianajajat X. Fàbrega Sabaté ja J. Sánchez Sánchez-Crespo)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 18.1.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 2350/2015-5), joka koskee osapuolten Unipreus ja Wallapop välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) viidennen valituslautakunnan 18.1.2017 tekemä päätös hylätään siltä osin kuin siinä todetaan, että asiassa R 2350/2015-5 kyseessä olevat palvelut ovat erilaiset.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Unipreus SL:n oikeudenkäyntikulut.

                  4)

                  Wallapop SL vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 161, 22.5.2017.


title: Asia C-483/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Okręgowy w Opolu (Puola) on esittänyt 24.7.2018 – Profi Credit Polska SA v. OH

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/7

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Okręgowy w Opolu (Puola) on esittänyt 24.7.2018 – Profi Credit Polska SA v. OH
      (Asia C-483/18)
      (2018/C 427/11)
      Oikeudenkäyntikieli: puola

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Sąd Okręgowy w Opolu

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Profi Credit Polska SA

         Vastapuoli: OH

         Ennakkoratkaisukysymykset

      Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (1) ja erityisesti sen 3 artiklan 1 ja 2 kohdan, 6 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan sekä kulutusluottosopimuksista ja neuvoston direktiivin 87/102/ETY kumoamisesta 23.4.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/48/ЕY (2) ja erityisesti sen 22 artiklan 3 kohdan säännöksiä, sellaisina kuin ne ovat muutettuina, tulkittava siten, että ne ovat esteenä Puolan 28.4.1936 annetun vekselilain (ustawa prawo wekslowe) 10 §:n säännöksistä, luettuna yhdessä 17 §:n kanssa, tehtävälle tulkinnalle, jonka mukaan tuomioistuimen ei ole sallittua toimia viran puolesta tilanteessa, jossa sillä on muualta kuin asian osapuolilta peräisin olevaan aineistoon pohjautuva vakaa ja perusteltu käsitys siitä, että perussuhdetta koskeva sopimus on ainakin osittain pätemätön, kantaja esittää vaateita avoimen vekselin perusteella ja vastaaja on passiivinen eikä esitä väitteitä?

         (1)  EYVL 1993, L 95, s. 29.

         (2)  EUVL 2008, L 133, s. 66.


title: Asia T-219/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.9.2018 – M J Quinlan & Associates v. EUIPO – Intersnack Group (Kengurun muoto) (EU-tavaramerkki — Menettämismenettely — Kengurun muotoinen kolmiulotteinen tavaramerkki — Menetetyksi julistaminen — Tavaramerkin tosiasiallinen käyttö — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohta) — Näyttö tosiasiallisesta käytöstä — Käytön luonne)

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/54

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.9.2018 – M J Quinlan & Associates v. EUIPO – Intersnack Group (Kengurun muoto)
      (Asia T-219/17) (1)

      (EU-tavaramerkki - Menettämismenettely - Kengurun muotoinen kolmiulotteinen tavaramerkki - Menetetyksi julistaminen - Tavaramerkin tosiasiallinen käyttö - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohta) - Näyttö tosiasiallisesta käytöstä - Käytön luonne)
      (2018/C 427/69)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: M J Quinlan & Associates Pty Ltd (Hope Island, Queensland, Australia) (edustajat: asianajajat M. Freiherr von Welser ja A. Bender, avocats)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: A. Söder ja D. Hanf)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Saksa) (edustajat: asianajajat T. Lampel, J. Heidenreich ja M. Pfaff)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 27.1.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 218/2016-2), joka koskee osapuolten M J Quinlan & Associates Pty ja Intersnack Group välistä menettämismenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  M J Quinlan & Associates Pty Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 178, 6.6.2017.


title: Asia T-715/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.9.2018 – Hermann Biederlack v. EUIPO (Feeling home) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin Feeling home rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Selvästi täysin perusteeton kanne)

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/74

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.9.2018 – Hermann Biederlack v. EUIPO (Feeling home)
      (Asia T-715/17) (1)

      (EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin Feeling home rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Selvästi täysin perusteeton kanne)
      (2018/C 427/99)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Hermann Biederlack GmbH & Co. KG (Greven, Saksa) (edustaja: asianajaja T. Seifried)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Söder)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 14.6.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 252/2017-5), joka koskee hakemusta sanamerkin Feeling home rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

         Määräysosa

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Hermann Biederlack GmbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 412, 4.12.2017.


title: Asia T-854/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.11.2018 – Barata v. parlamentti (Henkilöstö — Virkamiehet — Ylennys — Vuoden 2015 ylennyskierros — Pätevöittämismenettely — Jättäminen lopullisesta koulutusohjelmaan hyväksyttyjen virkamiesten luettelon ulkopuolelle — Henkilöstösääntöjen 45 a artikla — Perusteluvelvollisuus — Ilmeinen arviointivirhe — Yhdenvertainen kohtelu — Puolustautumisoikeudet)

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/39

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.11.2018 – Barata v. parlamentti
      (Asia T-854/16) (1)

      ((Henkilöstö - Virkamiehet - Ylennys - Vuoden 2015 ylennyskierros - Pätevöittämismenettely - Jättäminen lopullisesta koulutusohjelmaan hyväksyttyjen virkamiesten luettelon ulkopuolelle - Henkilöstösääntöjen 45 a artikla - Perusteluvelvollisuus - Ilmeinen arviointivirhe - Yhdenvertainen kohtelu - Puolustautumisoikeudet))
      (2019/C 25/49)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: João Miguel Barata (Evere, Belgia) (edustajat: asianajajat G. Pandey ja D. Rovetta sekä solicitor J. Grayston)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: D. Nessaf ja Í. Ní Riagáin Düro)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jolla vaaditaan kumoamaan ensinnäkin parlamentin 29.1.2016 tekemä päätös ja sen 29.3.2016 tekemä vahvistamispäätös siitä, ettei kantajaa sisällytetä niiden virkamiesten luetteloon, jotka hyväksytään sertifiointimenettelyn vuoden 2015 kierroksella koulutusohjelmaan, toiseksi oikaisuvaatimuksen hylkäämisestä 25.8.2016 tehty päätös, kolmanneksi sisäisen kilpailun 2015/023 kilpailuilmoitus, joka jaettiin henkilöstölle 18.9.2015, ja neljänneksi luonnos kyseessä olevaan koulutusohjelmaan valittavista virkamiehistä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  João Miguel Barata velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 38, 6.2.2017.


title: Asia C-580/18 P: Valitus, jonka Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH on tehnyt 18.9.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-41/17, Lotte v. EUIPO, 12.7.2018 antamasta tuomiosta

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/15

      Valitus, jonka Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH on tehnyt 18.9.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-41/17, Lotte v. EUIPO, 12.7.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-580/18 P)
      (2019/C 25/18)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Valittaja: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH (edustajat: A. Jaeger-Lenz, C. Elkemann ja A. Lambrecht, Rechtsanwälte)

         Muut osapuolet: Lotte Co. Ltd ja Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Vaatimukset

                  —

                  Unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-140/16 12.7.2018 antama tuomio on kumottava ja sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) neljännen valituslautakunnan 28.10.2016 (asia R-0250/2016-5) tekemästä päätöksestä nostettu kanne on hylättävä

                  —

                  toissijaisesti unionin yleisen tuomioistuimen antama valituksenalainen tuomio on kumottava ja sen seurauksena asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen

                  —

                  kantaja (Lotte Co. Ltd) on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valittaja vetoaa valituksensa tueksi seuraaviin valitusperusteisiin:

                  1.

                  Unionin yleinen tuomioistuin on käyttänyt oikeudellisesti virheellisellä tavalla asetuksen N:o 207/2009 (1) 65 artiklan 3 kohtaan perustuvaa päätöksen muuttamista koskevaa toimivaltaansa, vaikka valituslautakunta ei ollut vielä selvittänyt tosiseikkoja riittävästi käytön toistuvuutta ja ajallista jatkuvuutta koskevan kysymyksen osalta. Tämä oli valittajan intressien vastaista, koska unionin yleisen tuomioistuimen toteamukset olivat liian pinnallisia eikä niissä otettu huomioon merkityksellistä näyttöä. Jos vastaavat toteamukset olisi esitetty jo valituslautakunnassa, valittaja olisi voinut riitauttaa ne nostamalla kanteen unionin yleisessä tuomioistuimessa.

                  2.

                  Unionin yleinen tuomioistuin perustaa asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettua ”tosiasiallista käyttöä” koskevan arvioinnin ratkaisevasti siihen, että laskuissa ilmoitetut liikevaihtoa koskevat luvut olivat liian pieniä suhteessa esitettyyn valaehtoiseen vakuutukseen perustuviin liikevaihtoa koskeviin lukuihin. Unionin yleisen tuomioistuimen olisi kuitenkin pitänyt ottaa huomioon ainakin alalle objektiivisesti tyypillinen tuotanto- ja myyntikapasiteetti. Yksittäisen yrityksen tosiasiallisella subjektiivisella tilanteella ei saisi olla mitään merkitystä käytön laajuuden osalta. Tavaramerkin käyttöä on lisäksi pidettävä tosiasiallisena jopa silloin, kun se on määrällisesti merkityksetöntä; ehdotonta alarajaa ei ole. Liiketoimintastrategiaa ja kyseessä olevien tuotteiden kaupallista menestystä ei ole tarpeen arvioida. Merkityksellistä on yksin se, onko kyse täysin symbolisesta käytöstä.

                  3.

                  Unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut oikeudellisesti virheellisellä tavalla asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitetun ”tosiasiallisen käytön” tunnusmerkistöä myös siltä osin kuin se on antanut kokonaisvaltaisesti merkitystä kokonaismarkkinoiden koolle ottamatta huomioon alalle objektiivisesti tyypillistä tuotanto- ja myyntikapasiteettia ja yritysten monipuolistumisen astetta kyseessä olevilla markkinoilla.

                  4.

                  Unionin yleinen tuomioistuin on vääristänyt aikaisemman tavaramerkin tosiasiallista käyttöä koskevia tosiseikkoja siltä osin kuin se on sivuuttanut valaehtoisessa vakuutuksessa esitetyt ratkaisevat tiedot erityisesti käytön ajallisesta jatkuvuudesta.

                  5.

                  Se, että unionin yleinen tuomioistuin on perustanut arviointinsa tavaramerkin oikeusvaikutukset voimassa pysyttävää käyttöä koskevasta kysymyksestä valittajan lisenssinsaajan tosiasialliseen tilanteeseen ja antanut merkitystä erityisesti myös lisenssinsaajan liiketoiminnan laajuudelle sekä tuotanto- ja myyntikapasiteetille, on ristiriidassa yleisen yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kanssa.

                  6.

                  Yleistä yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu myös sen vuoksi, että unionin yleinen tuomioistuin on poikennut unionin yleisen tuomioistuimen ja unionin tuomioistuimen aikaisemmista ratkaisuista, joissa unionin yleinen tuomioistuin tai unionin tuomioistuin on katsonut vastaavissa tilanteissa, että kyse oli tosiasiallisesta käytöstä.

         (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (kodifioitu toisinto) (EUVL 2009, L 78, s. 1).


title: Asia T-672/18: Kanne 13.11.2018 – Pyke v. EUIPO – Paglieri (CLIOMAKEUP)

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/50

      Kanne 13.11.2018 – Pyke v. EUIPO – Paglieri (CLIOMAKEUP)
      (Asia T-672/18)
      (2019/C 25/65)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Pyke Srl (Milano, Italia) (edustajat: asianajajat P. Roncaglia, F. Rossi, N. Parrotta ja R. Perotti)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Paglieri SpA (Alessandria, Italia)

         Menettely EUIPO:ssa

         Hakija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin CLIOMAKEUP rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 11 698 446

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 28.8.2018 asiassa R 2675/2017-5 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut

                  —

                  velvoittaa Paglierin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

      Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-674/18: Kanne 14.11.2018 – Vattenfall Europe Nuclear Energy v. komissio

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/51

      Kanne 14.11.2018 – Vattenfall Europe Nuclear Energy v. komissio
      (Asia T-674/18)
      (2019/C 25/66)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Vattenfall Europe Nuclear Energy GmbH (Hampuri, Saksa) (edustajat: asianajajat U. Karpenstein ja R. Sangi)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  toteamaan Euroopan komission 4.7.2018 päivätyn kirjelmän valtiontukimenettelyssä SA.51169 (2018/PN) – 16. laki ydinvoimalain muuttamisesta (16. ydinvoimalakimuutos) pätemättömäksi

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seuraaviin kanneperusteisiin.

                  1)

                  SEUT 107 artiklan 1 kohdan rikkominen (luettuna yhdessä SEUT 108 artiklan 3 kohdan kanssa)
                  Kantaja väittää, että riidanalaisessa kirjelmässä rikotaan SEUT 107 artiklaa, luettuna yhdessä SEUT 108 artiklan 3 kohdan kanssa, koska siinä – siltä osin kuin se on sitova – vapautetaan kansallinen korvauslaki valtiontukien ilmoitusvelvollisuudesta, vaikka kyseisellä lailla suositaan valtion varoista selektiivisesti kantajan kilpailijaa, jolla ei ole oikeutta korvaukseen Bundesverfassungsgerichtin tuomion nojalla.

                  2)

                  Neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 (1) 4 artiklan 2 kohdan rikkominen
                  Kantaja väittää, että kun jäsenvaltio katsoo, ettei sen toteuttama toimenpide ole tuki, asetuksen 2015/1589 mukaan edellytetään SEUT 288 artiklan mukaista muodollista päätöstä, jos komissio alustavan tutkinnan jälkeen toteaa, että ilmoitettu toimenpide ei ole tukea. Riidanalaisessa kirjelmässä rikotaan näitä säännöksiä.

         (1)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).


title: Yhdistetyt asiat C-626/15 ja C-659/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 20.11.2018 – Euroopan komissio v. Euroopan unionin neuvosto (C-626/15) ja Euroopan komissio v. Euroopan unionin neuvosto (C-659/16) (Kumoamiskanne — Pysyvien edustajien komitean (Coreper) päätös — Päätös keskusteluasiakirjan toimittamisesta kansainväliselle elimelle — Tutkittavaksi ottaminen — Kannekelpoinen toimi — Euroopan unionin yksinomainen, jaettu tai täydentävä toimivalta — Unionin toiminta kansainvälisessä elimessä yksin vai jäsenvaltioiden osallistuminen unionin rinnalla — Meren elollisten luonnonvarojen säilyttäminen — Kalastus — Ympäristönsuojelu — Tutkimus — Merellinen suojelualue (AMP) — Etelämannersopimus — Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskeva yleissopimus — Weddellinmeri ja Rossinmeri)

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/2

      Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 20.11.2018 – Euroopan komissio v. Euroopan unionin neuvosto (C-626/15) ja Euroopan komissio v. Euroopan unionin neuvosto (C-659/16)
      (Yhdistetyt asiat C-626/15 ja C-659/16) (1)

      ((Kumoamiskanne - Pysyvien edustajien komitean (Coreper) päätös - Päätös keskusteluasiakirjan toimittamisesta kansainväliselle elimelle - Tutkittavaksi ottaminen - Kannekelpoinen toimi - Euroopan unionin yksinomainen, jaettu tai täydentävä toimivalta - Unionin toiminta kansainvälisessä elimessä yksin vai jäsenvaltioiden osallistuminen unionin rinnalla - Meren elollisten luonnonvarojen säilyttäminen - Kalastus - Ympäristönsuojelu - Tutkimus - Merellinen suojelualue (AMP) - Etelämannersopimus - Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskeva yleissopimus - Weddellinmeri ja Rossinmeri))
      (2019/C 25/02)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Asia C-626/15

         Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Bouquet, E. Paasivirta ja C. Hermes)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: A. Westerhof Löfflerová, R. Liudvinaviciute-Cordeiro ja M. Simm)

         Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: T. Henze, J. Möller, K. Stranz ja S. Eisenberg), Helleenien tasavalta (asiamiehet: G. Karipsiadis ja K. Boskovits), Espanjan kuningaskunta (asiamies: M. A. Sampol Pucurull), Ranskan tasavalta (asiamiehet: F. Fize, D. Colas, G. de Bergues ja B. Fodda), Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: M. Gĳzen, M. Bulterman ja M. Noort), Portugalin tasavalta (asiamiehet: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo ja L. Duarte), Suomen tasavalta (asiamies: J. Heliskoski), Ruotsin kuningaskunta (asiamiehet: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren, L. Zettergren ja L. Swedenborg) sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamies:n C. Brodie, avustajanaan J. Holmes, QC)

         Asia C-659/16

         Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Bouquet, E. Paasivirta ja C. Hermes)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: A. Westerhof Löfflerová, R. Liudvinaviciute-Cordeiro ja M. Simm)

         Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Belgian kuningaskunta (asiamiehet: J. Van Holm, C. Pochet ja L. Van den Broeck), Saksan liittotasavalta (asiamiehet: T. Henze, J. Möller ja S. Eisenberg), Espanjan kuningaskunta (asiamies: M. A. Sampol Pucurull), Ranskan tasavalta (asiamiehet: D. Colas ja B. Fodda), Luxemburgin suurherttuakunta (asiamies: D. Holderer), Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: B. Koopman, M. Bulterman ja M. Noort), Portugalin tasavalta (asiamiehet: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo ja L. Medeiros), Suomen tasavalta (asiamies: J. Heliskoski), Ruotsin kuningaskunta (asiamiehet: A. Falk, C. Meyer-Seitz, H. Shev ja L. Zettergren) sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: C. Brodie ja G. Brown, avustajinaan J. Holmes, QC, ja J. Gregory, barrister)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanteet hylätään.

                  2)

                  Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Belgian kuningaskunta, Saksan liittotasavalta, Helleenien tasavalta, Espanjan kuningaskunta, Ranskan tasavalta, Luxemburgin suurherttuakunta, Alankomaiden kuningaskunta, Portugalin tasavalta, Suomen tasavalta, Ruotsin kuningaskunta sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 59, 15.2.2016. EUVL C 38, 6.2.2017.


title: Asia C-648/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Commissione tributaria provinciale di Reggio Calabria – Italia) – Fortunata Silvia Fontana v. Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Reggio Calabria (Ennakkoratkaisupyyntö — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 273 artikla — Arviointimenetelmä, jossa veron peruste määrätään induktion avulla — Arvonlisäveron vähennysoikeus — Olettama — Neutraalisuuden periaate ja suhteellisuusperiaate — Kansallinen laki, jossa arvonlisäveron laskeminen perustuu oletettuun liikevaihtoon)

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/3

      Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Commissione tributaria provinciale di Reggio Calabria – Italia) – Fortunata Silvia Fontana v. Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Reggio Calabria
      (Asia C-648/16) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 273 artikla - Arviointimenetelmä, jossa veron peruste määrätään induktion avulla - Arvonlisäveron vähennysoikeus - Olettama - Neutraalisuuden periaate ja suhteellisuusperiaate - Kansallinen laki, jossa arvonlisäveron laskeminen perustuu oletettuun liikevaihtoon))
      (2019/C 25/03)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Commissione tributaria provinciale di Reggio Calabria

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Fortunata Silvia Fontana

         Vastapuoli: Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Reggio Calabria

         Tuomiolauselma

      Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettua neuvoston direktiiviä 2006/112/EY, verotuksen neutraalisuuden periaatetta ja suhteellisuusperiaatetta on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan verohallinto saa silloin, kun ilmoitettujen tulojen ja toimialaselvitysten perusteella arvioitujen tulojen välillä on huomattavia eroja, turvautua tällaisiin toimialaselvityksiin perustuvaan induktiiviseen menetelmään määrittääkseen verovelvollisen liikevaihdon määrän ja suorittaa sen seurauksena verotuksen oikaisun, jossa se määrää verovelvollisen maksamaan lisää arvonlisäveroa, edellyttäen, että kyseinen lainsäädäntö ja sen soveltaminen mahdollistavat sen, että verovelvollinen voi kyseenalaistaa verotuksen neutraalisuuden periaatteesta, suhteellisuusperiaatteesta ja puolustautumisoikeuksien periaatteesta johtuvien vaatimusten mukaisesti tällä menetelmällä saadut tulokset kaikkien käytettävissään olevien todisteiden perusteella ja että se voi käyttää vähennysoikeuttaan direktiivin 2006/112 X osassa olevien säännösten mukaisesti, minkä varmistaminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä.

         (1)  EUVL C 86, 20.3.2017.


title: Asia C-679/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Okresní soud v Ostravě (Tšekki) on esittänyt 5.11.2018 – OPR-Finance s.r.o. v. GK

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/26

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Okresní soud v Ostravě (Tšekki) on esittänyt 5.11.2018 – OPR-Finance s.r.o. v. GK
      (Asia C-679/18)
      (2019/C 25/33)
      Oikeudenkäyntikieli: tšekki

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Okresní soud v Ostravě

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: OPR-Finance s.r.o.

         Vastaaja: GK

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko kulutusluottosopimuksista ja neuvoston direktiivin 87/102/ETY kumoamisesta 23.4.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/48/EY (1) 8 artikla, luettuna yhdessä 23 artiklan kanssa, esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään seuraamuksesta luotonantajalle, joka laiminlyö velvollisuuden tarkistaa kuluttajan luottokelpoisuus ennen luottosopimuksen tekemistä, kun sopimus sisältää kuluttajan velvollisuuden palauttaa myönnetty lainapääoma luotonantajalle kuluttajan kannalta kohtuullisen ajan kuluessa, jos tätä seuraamusta (luottosopimuksen pätemättömyys) sovelletaan vain, jos kuluttaja vetoaa seuraamukseen (sopimuksen pätemättömyyteen) ennen kolmen vuoden vanhentumisajan umpeutumista?

                  2)

                  Onko kulutusluottosopimuksista ja neuvoston direktiivin 87/102/ETY kumoamisesta 23.4.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/48/EY 8 artiklan nojalla pakollista soveltaa viran puolesta kansallisessa lainsäädännössä määritettyä seuraamusta, jos luotonantaja laiminlyö velvollisuutensa tarkistaa kuluttajan luottokelpoisuus (eli myös siinä tapauksessa, kun kuluttaja ei vetoa siihen oma-aloitteisesti)?

         (1)  EUVL 2008, L 133, s. 66.


title: Asia C-664/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel Alba Iulia – Romania) – Lucrețiu Hadrian Vădan v. Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor ja Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Alba (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Direktiivi 2006/112/EY — 167, 168, 178 ja 273 artikla — Vähennysoikeuden laajuus — Laskujen puuttuminen — Tuomioistuimen hankkiman asiantuntijalausunnon käyttäminen — Vähennysoikeutta koskeva todistustaakka — Verotuksen neutraalisuuden periaate ja suhteellisuusperiaate)

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/4

      Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel Alba Iulia – Romania) – Lucrețiu Hadrian Vădan v. Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor ja Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Alba
      (Asia C-664/16) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - 167, 168, 178 ja 273 artikla - Vähennysoikeuden laajuus - Laskujen puuttuminen - Tuomioistuimen hankkiman asiantuntijalausunnon käyttäminen - Vähennysoikeutta koskeva todistustaakka - Verotuksen neutraalisuuden periaate ja suhteellisuusperiaate))
      (2019/C 25/04)
      Oikeudenkäyntikieli: romania

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Curtea de Apel Alba Iulia

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Lucrețiu Hadrian Vădan

         Vastapuolet: Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor ja Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Brașov – Administrația Județeană a Finanțelor Publice Alba

         Tuomiolauselma

      Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettua neuvoston direktiiviä 2006/112/EY ja erityisesti sen 167 ja 168 artiklaa, 178 artiklan a alakohtaa ja 179 artiklaa sekä arvonlisäveron neutraalisuuden periaatetta ja suhteellisuusperiaatetta on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa verovelvollisella, joka ei kykene esittämään näyttöä vaihdannan aikaisemmassa vaiheessa maksamansa arvonlisäveron määrästä laskuja tai muita asiakirjoja esittämällä, ei ole oikeutta arvonlisäveron vähennykseen pelkästään kansallisen tuomioistuimen määräämästä asiantuntijalausunnosta ilmenevän arvion perusteella.

         (1)  EUVL C 104, 3.4.2017.


title: Asia T-790/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.11.2018 – St. Andrews Links v. EUIPO (ST ANDREWS) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin ST ANDREWS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Maantieteellinen alkuperä — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta))

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/40

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.11.2018 – St. Andrews Links v. EUIPO (ST ANDREWS)
      (Asia T-790/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin ST ANDREWS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Maantieteellinen alkuperä - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)))
      (2019/C 25/51)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: St. Andrews Links Ltd (St. Andrews, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: asianajaja B. Hattier)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: K. Kompari)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 2.10.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 92/2017-4), joka koskee hakemusta sanamerkin ST ANDREWS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  St. Andrews Links Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 42, 5.2.2018.


title: Asia C-646/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Mercantil n.° 1 de Gerona (Espanja) on esittänyt 15.10.2018 – OD v. Ryanair DAC

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/18

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Mercantil n.o 1 de Gerona (Espanja) on esittänyt 15.10.2018 – OD v. Ryanair DAC
      (Asia C-646/18)
      (2019/C 25/22)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Juzgado de lo Mercantil n.o 1 de Gerona

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: OD

         Vastaaja: Ryanair DAC

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Edellyttääkö asetuksen N:o 1215/2012 (1) 26 artiklassa säädetty ja säännelty implisiittinen oikeuspaikkasopimus jotain objektiivisesti määriteltyä liittymää riidan ja vastaajan kotipaikan sekä sen tuomioistuimen välillä, jossa kanne nostetaan?

                  2)

                  2) Edellyttääkö asetuksen N:o 1215/2012 26 artiklan 1 kohdassa säädetty ja säännelty implisiittinen oikeuspaikkasopimus kaikilta osin itsenäistä ja kaikille jäsenvaltioille yhteistä tulkintaa? Onko näin ollen niin, että sille ei voida asettaa rajoituksia jäsenvaltioiden kansallisissa tuomioistuinten toimivaltaa koskevissa säännöissä esimerkiksi siten, että se olisi pätemätön oikeudenkäynneissä, joissa asia on vaatimuksen vähäisyyden vuoksi Espanjan siviiliprosessilain mukaan ratkaistava yksinkertaistetussa menettelyssä?

         (1)  Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1215/2012 (EUVL 2012, L 351, s. 1).


title: Asia T-675/18: Kanne 19.11.2018 – Trifolio-M ym. v. EFSA

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/52

      Kanne 19.11.2018 – Trifolio-M ym. v. EFSA
      (Asia T-675/18)
      (2019/C 25/67)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Trifolio-M GmbH (Lahnau, Saksa), Oxon Italia SpA (Milano, Italia) ja Mitsui AgriScience International (Woluwe-Saint-Pierre, Belgia) (edustajat: asianajajat C. Mereu ja S. Englebert)

         Vastaaja: Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen (EFSA)

         Vaatimukset

      Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan EFSA:n 11.9.2018 tekemän päätöksen, joka koskee kantajien luottamuksellista käsittelyä koskevaa pyyntöä, joka liittyi päätelmään tehoainetta atsadiraktiini sisältävien torjunta-aineiden riskinarviointia koskevasta vertaisarvioinnista

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kahteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen (EY) N:o 1107/2009 (1) 63 artiklan rikkomiseen.

                              —

                              Kantajat väittävät, että vastaaja tulkitsi virheellisesti sitä, millaisen tiedon voidaan katsoa sisältävän teollisia ja kaupallisia salassa pidettäviä tietoja, jotka käsitellään luottamuksellisesti, ja sovelsi virheellisesti asetuksen 1107/2009 63 artiklaa kantajien luottamuksellisuutta koskevia vaatimuksia koskevaan ilmeiseen arviointivirheeseen perustuen.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu EU:n oikeuden yleisten oikeusperiaatteiden loukkaamiseen, sikäli kuin vastaaja laiminlöi päätöksensä perustelemisen, EU-oikeuden yhdenmukaisen soveltamisen ja suhteellisuusperiaatteen noudattamisen.

         (1)  Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta sekä neuvoston direktiivien 79/117/ETY ja 91/414/ETY kumoamisesta 21.10.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1107/2009 (EUVL 2009, L 309, s. 1).


title: Asia C-688/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) on esittänyt 6.11.2018 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat TX ja UW

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/28

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) on esittänyt 6.11.2018 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat TX ja UW
      (Asia C-688/18)
      (2019/C 25/35)
      Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

      TX ja UW

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko syytetyn direktiivin (EU) 2016/343 (1) 8 artiklan 1 ja 2 kohdassa, kun niitä luetaan yhdessä kyseisen direktiivin 35 ja 44 perustelukappaleen kanssa, tarkoitettua oikeutta olla läsnä oikeudenkäynnissä loukattu, kun yksi rikosoikeudellisen menettelyn istunto on pidetty syytetyn poissa ollessa, syytetty on kutsuttu istuntoon asianmukaisella tavalla, syytetylle on ilmoitettu poissaolon seurauksista ja syytettyä on istunnossa edustanut tämän valitsema asianajaja, mikäli:

                  a)

                  syytetty on jättänyt saapumatta hänestä johtuvasta syystä (eli syytetty on päättänyt olla osallistumatta kyseessä olevaan istuntoon);

                  b)

                  syytetty on jättänyt saapumatta hänestä riippumattomasta syystä (sairaustapaus) jos hän on saanut jälkeenpäin tiedon poissa ollessaan suoritetuista toimista ja tosiseikoista tietoisena päättänyt ja ilmoittanut, että:

                              —

                              hän ei vetoa poissaoloonsa asettaakseen kyseenalaiseksi näiden toimien lainmukaisuuden eikä vaadi niiden suorittamista uudelleen hänen poissa ollessaan [läsnä ollessaan];

                              —

                              hän haluaa osallistua näihin toimiin, minkä johdosta tuomioistuin on kuullut syytetyn nimeämää henkilöä uudelleen ja antanut syytetylle mahdollisuuden osallistua täysimääräisesti tähän kuulemiseen?

         (1)  Eräiden syyttömyysolettamaan liittyvien näkökohtien ja läsnäoloa oikeudenkäynnissä koskevan oikeuden lujittamisesta rikosoikeudellisissa menettelyissä 9.3.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/343 (EUVL 2016, L 65, s. 1).


title: Asia T-791/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.11.2018 – St. Andrews Links v. EUIPO (ST ANDREWS) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin ST ANDREWS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Maantieteellinen alkuperä — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta))

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/41

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.11.2018 – St. Andrews Links v. EUIPO (ST ANDREWS)
      (Asia T-791/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin ST ANDREWS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Maantieteellinen alkuperä - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)))
      (2019/C 25/52)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: St. Andrews Links Ltd (St. Andrews, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: asianajaja B. Hattier)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: K. Kompari)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 2.10.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 93/2017-4), joka koskee hakemusta sanamerkin ST ANDREWS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  St. Andrews Links Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 42, 5.2.2018.


title: Asia T-678/18: Kanne 13.11.2018 – Società agricola Giusti Dal Col Srl v. EUIPO – DMC (GIUSTI WINE)

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/53

      Kanne 13.11.2018 – Società agricola Giusti Dal Col Srl v. EUIPO – DMC (GIUSTI WINE)
      (Asia T-678/18)
      (2019/C 25/68)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Società agricola Giusti Dal Col Srl (Nervesa della Battaglia, Italia) (edustajat: asianajajat M. Pizzigati ja A. Mayr)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: DMC Srl (San Vendemiano, Italia)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Valittaja valituslautakunnassa

         Riidanalainen tavaramerkki: Sanamerkin GIUSTI WINE Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 3.9.2018 asiassa R 1154/2017-5 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia T-831/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.11.2018 – DRH Licensing & Managing v. EUIPO – Merck (Flexagil) (EU-tavaramerkki — Menettämismenettely — EU-kuviomerkki Flexagil — Tavaramerkin tosiasiallinen käyttö — Asetuksen (EU) 2017/1001 18 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohta ja 58 artiklan 1 kohdan a alakohta — Muoto, jossa on poikkeavia osatekijöitä, jotka eivät vaikuta tavaramerkin erottamiskykyyn)

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/41

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.11.2018 – DRH Licensing & Managing v. EUIPO – Merck (Flexagil)
      (Asia T-831/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Menettämismenettely - EU-kuviomerkki Flexagil - Tavaramerkin tosiasiallinen käyttö - Asetuksen (EU) 2017/1001 18 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohta ja 58 artiklan 1 kohdan a alakohta - Muoto, jossa on poikkeavia osatekijöitä, jotka eivät vaikuta tavaramerkin erottamiskykyyn))
      (2019/C 25/53)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: DRH Licensing & Managing AG (Zürich, Sveitsi) (edustaja: asianajaja S. Salomonowitz)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: W. Schramek ja M. Fischer)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Merck KGaA (Darmstadt, Saksa)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 17.10.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 2043/2016-4), joka koskee DRH Licensing & Managingin ja Merckin välistä menettämismenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  DRH Licensing & Managing AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 52, 12.2.2018.


title: Asia C-689/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Dioikitiko Protodikeio Patron (Kreikka) on esittänyt 5.11.2018 – HT v. Kreikan valtio

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/28

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Dioikitiko Protodikeio Patron (Kreikka) on esittänyt 5.11.2018 – HT v. Kreikan valtio
      (Asia C-689/18)
      (2019/C 25/36)
      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Dioikitiko Protodikeio Patron

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: HT

         Vastaaja: Kreikan valtio

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Merkitseekö lain 4111/2013, sellaisena kuin se oli voimassa verotusvuonna 2013 (verovuosi 2012), 44 §:n 1 b momentin säännösten – joiden mukaan ylellisyysverosta vapautetaan yksityiskäytössä olevien henkilöajoneuvojen (iskutilavuus vähintään 1 929 cm3), jotka ovat iältään yli 10 vuotta laskettuna vuodesta, jolloin ne otettiin ensimmäisen kerran käyttöön Kreikassa, mutta ei vuodesta, jolloin ne mahdollisesti aiemmin otettiin (ensimmäisen kerran) käyttöön jossain muussa Euroopan unionin jäsenvaltiossa, omistajat tai haltijat – soveltaminen SEUT 28, SEUT 29 ja SEUT 30 artiklassa tarkoitettua vaikutukseltaan tullia vastaavaa maksua Euroopan unionin jäsenvaltioiden välille?

                  2)

                  Mikäli vastaus edellä esitettyyn kysymykseen on kieltävä, merkitseekö edellä mainittu sääntely SEUT 110 artiklassa tarkoitettua sellaista (välillistä) sisäistä maksua muista Euroopan unionin jäsenvaltioista tuotaville tuotteille, joka on korkeampi kuin samanlaisiin kotimaisiin tuotteisiin kohdistuvat maksut?


title: Asia C-151/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Swedish Match AB v. Secretary of State for Health (Ennakkoratkaisupyyntö — Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Tupakkatuotteiden valmistaminen, esittämistapa ja myynti — Direktiivi 2014/40/EU — 1 artiklan c alakohta ja 17 artikla — Suussa käytettäväksi tarkoitettujen tupakkatuotteiden markkinoille saattamista koskeva kielto — Pätevyys)

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/6

      Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Swedish Match AB v. Secretary of State for Health
      (Asia C-151/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Tupakkatuotteiden valmistaminen, esittämistapa ja myynti - Direktiivi 2014/40/EU - 1 artiklan c alakohta ja 17 artikla - Suussa käytettäväksi tarkoitettujen tupakkatuotteiden markkinoille saattamista koskeva kielto - Pätevyys))
      (2019/C 25/07)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Swedish Match AB

         Vastaaja: Secretary of State for Health

         Muu osapuoli: New Nicotine Alliance

         Tuomiolauselma

      Esitetyn kysymyksen tutkinnassa ei ole ilmennyt mitään seikkaa, joka voi vaikuttaa tupakkatuotteiden ja vastaavien tuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä sekä direktiivin 2001/37/EY kumoamisesta 3.4.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/40/EU 1 artiklan c alakohdan ja 17 artiklan pätevyyteen.

         (1)  EUVL C 161, 22.5.2017.


title: Asia T-679/18: Kanne 12.11.2018 – Showroom v. EUIPO – E Gab (SHOWROOM)

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/53

      Kanne 12.11.2018 – Showroom v. EUIPO – E Gab (SHOWROOM)
      (Asia T-679/18)
      (2019/C 25/69)
      Oikeudenkäyntikieli: puola

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Showroom sp. z o.o. (Varsova, Puola) (edustaja: asianajaja M. Janicka – Kapłon)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: E-Gab NV (Ternat, Belgia)

         Menettely EUIPO:ssa

         Hakija: Kantaja / Muu osapuoli valituslautakunnassa

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki SHOWROOM – Rekisteröintihakemus nro 11 110 376

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 5.9.2018 asiassa R 1834/2017-2 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n ja E-GAB:n (mikäli tämä päättää esiintyä väliintulijana menettelyssä) korvaamaan oikeudenkäyntikulut, kantajalle EUIPO:n valituslautakunnassa ja väiteosastossa käydystä menettelystä aiheutuneet kustannukset mukaan lukien.

         Kanneperusteet

                  —

                  Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-703/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 12.11.2018 – Healthspan Limited v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/29

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 12.11.2018 – Healthspan Limited v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
      (Asia C-703/18)
      (2019/C 25/37)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      First-tier Tribunal (Tax Chamber)

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Healthspan Limited

         Vastaaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Jos asiakas tekee sopimuksen a) luovuttajan kanssa tavaroiden ostamisesta ja b) kolmantena osapuolena olevan kuljetusyhtiön kanssa (jäljempänä kuljetusyhtiö) lähettämiseksi ja toimittamiseksi, katsotaanko, että tavarat on luovutettu paikassa, jossa tavarat ovat hankkijalle lähettämisen tai kuljetuksen alkaessa, jolloin sovelletaan aina 32 artiklaa (1) (eikä 33 artiklaa)?

                  2)

                  Jos kysymykseen 1 vastataan kieltävästi, kuljettaako ”luovuttaja tai joku muun tämän puolesta” tavarat silloin, kun asiakas tekee sopimuksen kuljetusyhtiön kanssa ja yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy, ja jos näin on, mikä (mitkä) näistä edellytyksistä:

                              a)

                              Asiakkaalla ei ole käytännössä mitään muuta vaihtoehtoa kuin käyttää kyseistä kuljetusyhtiötä.

                              b)

                              Asiakas on yhteydessä vain luovuttajaan eikä kuljetusyhtiöön.

                              c)

                              Luovuttaja ja kuljetusyhtiö sopivat hinnasta, jonka kuljetusyhtiö velottaa ja josta asiakkaan ei tarvitse maksaa mitään.

                              d)

                              Luovuttaja hyvittää asiakkaalle toimitusmaksun tavaroiden hintaa koskevalla alennuksella.

                              e)

                              Luovuttaja kerää toimitusmaksut asiakkaalta ja suorittaa ne kolmantena osapuolena olevalle kuljetusyhtiölle.

                              f)

                              Sopimusehdot, joissa vahvistetaan, milloin oikeus tavaroihin siirtyy asiakkaalle, eivät ole kaupallisesti järkeviä, mutta tällä ei ole käytännön merkitystä, koska luovuttaja korvaa asiakkaalle kaikki tavaroille kuljetuksen aikana aiheutuneet vahingot.

                              g)

                              Siltä osin kuin on kyse toimitusmaksuista silloin, kun alkuperäisen toimituksen kanssa on ollut ongelmia,

                                          i)

                                          luovuttajalla on sillä asiakkaan kanssa olevan sopimuksen mukaan velvollisuus palauttaa asiakkaan jo suorittamat maksut;

                                          ii)

                                          luovuttajalla ei ole sillä asiakkaan kanssa olevan sopimuksen mukaan velvollisuutta palauttaa kyseisiä maksuja, mutta se tekee näin käytännössä;

                                          iii)

                                          kummassakin tapauksessa luovuttaja (eikä kuljetusyhtiö) vastaa kyseisistä palautuksista aiheutuvista kustannuksista, ja/tai

                                          iv)

                                          luovuttajalla on sillä asiakkaan kanssa olevan sopimuksen mukaan velvollisuus maksaa sekä korvaavien tavaroiden lähettämisestä aiheutuvat kustannukset että siihen liittyvä toimitusmaksu; tai

                                          v)

                                          luovuttajalla on sillä asiakkaan kanssa olevan sopimuksen mukaan velvollisuus maksaa korvaavien tavaroiden lähettämisestä aiheutuvat kustannukset, muttei niiden toimittamisesta aiheutuvia kustannuksia, mutta se tekee näin käytännössä [?]

                  3)

                  Jos kysymykseen 2 vastataan kieltävästi, toimiiko kuljetusyhtiö luovuttajan lukuun, jos useampi kuin yksi edellä mainituista edellytyksistä on täyttynyt? Jos näin on, mitkä tekijät on otettava huomioon ja mitä painoarvoa kullekin tekijälle on annettava?

                  4)

                  Jos kysymykseen 2 tai kysymykseen 3 vastataan myöntävästi, toimiiko kuljetusyhtiö luovuttajan lukuun silloin, kun luovuttaja osallistuu suoraan tai välillisesti tavaroiden kuljettamiseen tai lähettämiseen, kuten tilanne tulee direktiivin 2017/2455 (2) mukaan olemaan vuodesta 2021 lähtien? Ilmaistaanko toisin sanoen kyseisellä direktiivillä tehdyillä muutoksilla vain selkeämmin 33 artiklan merkitys sen nykyisessä muodossaan?

         (1)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 32 artikla (EUVL 2006, L 347, s. 1).

         (2)  Direktiivin 2006/112/EY ja direktiivin 2009/132/EY muuttamisesta palvelujen suorituksia ja tavaroiden etämyyntiä koskevien tiettyjen arvonlisäverovelvoitteiden osalta 5.12.2017 annettu neuvoston direktiivi (EU) 2017/2455 (EUVL 2017, L 348, s. 7).


title: Asia T-680/18: Kanne 15.11.2018 – SLL Service v. EUIPO – Elfa International (LUMIN8)

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/54

      Kanne 15.11.2018 – SLL Service v. EUIPO – Elfa International (LUMIN8)
      (Asia T-680/18)
      (2019/C 25/70)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: SLL Service GmbH (Köln, Saksa) (edustaja: asianajaja C. Schmitt)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Elfa International AB (Västervik, Ruotsi)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja unionin yleisessä tuomioistuimessa

         Riidanalainen tavaramerkki: Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti merkille LUMIN8 – Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti nro 1 276 543

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 28.8.2018 asiassa R 2752/2017-2 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperuste

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-704/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) on esittänyt 12.11.2018 – Rikosoikeudellinen menettely, jonka kohteena ovat LD, ME, NF, OG, PH ja RI

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/30

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Spetsializiran nakazatelen sad (Bulgaria) on esittänyt 12.11.2018 – Rikosoikeudellinen menettely, jonka kohteena ovat LD, ME, NF, OG, PH ja RI
      (Asia C-704/18)
      (2019/C 25/38)
      Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Pääasian asianosaiset

      LD, ME, NF, OG, PH ja RI

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko SEUT 267 artiklaa tulkittava siten, että kansallisella tuomioistuimella on sen nojalla valta jättää pääasiassa, jota varten ennakkoratkaisua pyydettiin, soveltamatta ennakkoratkaisua vetoamalla tosiseikkoihin, joita unionin tuomioistuin on tarkastellut ennakkoratkaisua antaessaan?


title: Asia C-648/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul București (Romania) on esittänyt 17.10.2018 – Autoritatea Națională de Reglementare în Domeniul Energiei (ANRE) v. Societatea de Producere a Energiei Electrice în Hidrocentrale Hidroelectrica SA

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/19

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul București (Romania) on esittänyt 17.10.2018 – Autoritatea Națională de Reglementare în Domeniul Energiei (ANRE) v. Societatea de Producere a Energiei Electrice în Hidrocentrale Hidroelectrica SA
      (Asia C-648/18)
      (2019/C 25/23)
      Oikeudenkäyntikieli: romania

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunalul București

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Autoritatea Națională de Reglementare în Domeniul Energiei (ANRE)

         Vastapuoli: Societatea de Producere a Energiei Electrice în Hidrocentrale Hidroelectrica SA

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko SEUT 35 artikla esteenä sähköstä ja maakaasusta annetun lain nro 123/2012 23 §:n 1 momentin ja 28 artiklan c alakohdan sellaiselle tulkinnalle, jonka perusteella Romanian sähköntuottajat ovat velvollisia käymään koko tuotetusta sähkömäärästä kauppaa yksinomaan Romanian keskitetyillä kilpailluilla markkinoilla, kun otetaan huomioon, että sähköä on mahdollista viedä mutta ei suoraan vaan välitysyhtiön kautta?


title: Yhdistetyt asiat T-202/10 RENV II ja T-203/10 RENV II: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.11.2018 – Stichting Woonlinie v. komissio (Valtiontuet — Sosiaalinen asuntotuotanto — Tukiohjelmat sosiaalisesta asuntotuotannosta vastaavien yhtiöiden hyväksi — Voimassa olevat tuet — Jäsenvaltion antamat sitoumukset — Päätös, jolla tuki todetaan sisämarkkinoille soveltuvaksi — Asetuksen (EY) N:o 659/1999 17 artikla — Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu — SEUT 106 artiklan 2 kohta — Julkisen palvelun tehtävän määritteleminen)

text:
               21.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/31

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.11.2018 – Stichting Woonlinie v. komissio
      (Yhdistetyt asiat T-202/10 RENV II ja T-203/10 RENV II) (1)

      ((Valtiontuet - Sosiaalinen asuntotuotanto - Tukiohjelmat sosiaalisesta asuntotuotannosta vastaavien yhtiöiden hyväksi - Voimassa olevat tuet - Jäsenvaltion antamat sitoumukset - Päätös, jolla tuki todetaan sisämarkkinoille soveltuvaksi - Asetuksen (EY) N:o 659/1999 17 artikla - Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu - SEUT 106 artiklan 2 kohta - Julkisen palvelun tehtävän määritteleminen))
      (2019/C 25/39)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

         Asianosaiset

         Kantajat asiassa T-202/10 RENV II: Stichting Woonlinie (Woudrichem, Alankomaat), Woningstichting Volksbelang (Wijk bij Duurstede, Alankomaat) ja Stichting Woonstede (Ede, Alankomaat) (edustajat: asianajajat L. Hancher, E. Besselink, J. de Kok, Y. de Vries ja F. van Orden)

         Kantajat asiassa T-203/10 RENV II: Stichting Woonpunt (Maastricht, Alankomaat), Woningstichting Haag Wonen (Haag, Alankomaat) ja Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl (Eindhoven, Alankomaat) (edustajat: asianajajat Hancher, Besselink, de Kok, de Vries ja Van Orden)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: S. Noë ja P.J. Loewenthal)

         Väliintulija, joka tukee kantajien vaatimuksia: Belgian kuningaskunta (asiamiehet: J.-C. Halleux ja L. Van den Broeck)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Voorburg, Alankomaat) (edustajat: asianajajat M. Meulenbelt ja B. Natens)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan valtiontuista E 2/2005 ja N 642/2009 – Alankomaat – sosiaalisesta asuntotuotannosta vastaaville yhtiöille myönnetty voimassa oleva tuki ja erityinen hanketuki, 15.12.2009 tehdyn komission päätöksen K(2009) 9963 lopullinen osittaista kumoamista

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanteet hylätään.

                  2)

                  Stichting Woonlinie, Woningstichting Volksbelang ja Stichting Woonstede velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan Euroopan komissiolle asioissa T-202/10, T-202/10 RENV, T-202/10 RENV II, C-133/12 P ja C-414/15 P sekä Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederlandille (IVBN) asioissa T-202/10, T-202/10 RENV ja T-202/10 RENV II aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Stichting Woonpunt, Woningstichting Haag Wonen ja Stichting Woonbedrijf SWS.Hhvl velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan komissiolle asioissa T-203/10, T-203/10 RENV, T-203/10 RENV II, C-132/12 P ja C-415/15 P sekä IVBN:lle asioissa T-203/10, T-203/10 RENV ja T-203/10 RENV II aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

                  4)

                  Belgian kuningaskunta velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 179, 3.7.2010.