201808030542050252018/C 294/283552018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180531212221Asia C-355/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesgericht Salzburg (Itävalta) on esittänyt 31.5.2018 – Barbara Rust-Hackner v. Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich
 ---documentbreak--- C2942018FI2110120180531FI0028211222Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesgericht Salzburg (Itävalta) on esittänyt 31.5.2018 – Barbara Rust-Hackner v. Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich
   (Asia C-355/18)2018/C 294/28Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landesgericht Salzburg

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Barbara Rust-Hackner

      Vastaaja: Nürnberger Versicherung Aktiengesellschaft Österreich

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko direktiivin 90/619/ETY (
                  1
               ) (toinen henkivakuutusdirektiivi) 15 artiklan 1 kohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 92/96/ETY (
                  2
               ) (kolmas henkivakuutusdirektiivi), luettuna yhdessä direktiivin 92/96/ETY 31 artiklan kanssa, tulkittava siten, että ilmoitukseen peruutusmahdollisuudesta on sisällyttävä myös maininta siitä, ettei peruuttamista tarvitse tehdä tietyssä muodossa?

            2)

            Voidaanko peruuttamisesta, joka tapahtuu virheellisen peruutusoikeudesta ilmoittamisen vuoksi, ilmoittaa myös vielä senkin jälkeen, kun henkivakuutussopimus on päättynyt vakuutuksenottajan tekemän irtisanomisen (ja takaisinoston) seurauksena?

      (
         1
      )	Henkivakuutuksen ensivakuutusliikettä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta, säännöksistä, joilla helpotetaan palvelujen tarjoamisen vapauden tehokasta käyttämistä, sekä direktiivin 79/267/ETY muuttamisesta 8.11.1990 annettu toinen neuvoston direktiivi 90/619/ETY (EYVL 1990, L 330, s. 50).
   (
         2
      )	Henkivakuutuksen ensivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 79/267/ETY ja 90/619/ETY muuttamisesta (kolmas henkivakuutusdirektiivi) 10.11.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/96/ETY (EYVL 1992, L 360, s. 1).


201808030612050802018/C 294/592182017TC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180629454511Asia T-218/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.6.2018 – HF v. parlamentti (Henkilöstö — Sopimussuhteiset toimihenkilöt — Henkilöstösääntöjen 24 artikla — Avustamispyyntö — Henkilöstösääntöjen 12 a artikla — Työpaikkakiusaaminen — Työpaikkakiusaamista ja sen ehkäisemistä työpaikalla käsittelevä neuvoa-antava komitea — Avustamispyynnön hylkäämistä koskeva päätös — Oikeus tulla kuulluksi — Kontradiktorinen periaate — Neuvoa-antavan komitean lausunnon ja todistajien kuulemisesta laadittujen pöytäkirjojen luovuttamisen epääminen — Hallinnollisen menettelyn kesto — Kohtuullinen aika)
 ---documentbreak--- C2942018FI4510120180629FI0059451451Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.6.2018 – HF v. parlamentti
   (Asia T-218/17) (
         1
      )
   ”(Henkilöstö — Sopimussuhteiset toimihenkilöt — Henkilöstösääntöjen 24 artikla — Avustamispyyntö — Henkilöstösääntöjen 12 a artikla — Työpaikkakiusaaminen — Työpaikkakiusaamista ja sen ehkäisemistä työpaikalla käsittelevä neuvoa-antava komitea — Avustamispyynnön hylkäämistä koskeva päätös — Oikeus tulla kuulluksi — Kontradiktorinen periaate — Neuvoa-antavan komitean lausunnon ja todistajien kuulemisesta laadittujen pöytäkirjojen luovuttamisen epääminen — Hallinnollisen menettelyn kesto — Kohtuullinen aika)”2018/C 294/59Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantaja: HF (edustaja: asianajaja A. Tymen)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: E. Taneva ja M. Ecker)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, joka koskee yhtäältä parlamentin 3.6.2016 tekemän sen päätöksen kumoamista, jolla kyseisen toimielimen työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen hylkäsi kantajan 11.12.2014 esittämän avustamispyynnön ja toisaalta sen vahingon korvaamista, joka kantajalle väitetysti aiheutui kyseisen viranomaisen lainvastaisesta toiminnasta mainitun avustamispyynnön käsittelemisen yhteydessä.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Euroopan parlamentti vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan yksi neljäsosa HF:lle aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.

            3)

            HF vastaa kolmesta neljäsosasta omia oikeudenkäyntikulujaan.

      (
         1
      )	EUVL C 178, 6.6.2017.


title: Asia C-14/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 12.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – VAR Srl, ja Azienda Trasporti Milanesi SpA (ATM) v. Iveco Orecchia SpA (Ennakkoratkaisupyyntö — Julkiset hankinnat — Direktiivi 2004/17/EY — 34 artikla — Linja-autojen ja johdinautojen varaosien toimittaminen — Tekniset eritelmät — Vastaavat tuotteet — Mahdollisuus osoittaa vastaavuus hankintasopimuksen sopimuspuolen valinnan jälkeen)

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/4

      Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 12.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – VAR Srl, ja Azienda Trasporti Milanesi SpA (ATM) v. Iveco Orecchia SpA
      (Asia C-14/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Julkiset hankinnat - Direktiivi 2004/17/EY - 34 artikla - Linja-autojen ja johdinautojen varaosien toimittaminen - Tekniset eritelmät - Vastaavat tuotteet - Mahdollisuus osoittaa vastaavuus hankintasopimuksen sopimuspuolen valinnan jälkeen))
      (2018/C 319/05)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Consiglio di Stato

         Pääasian asianosaiset

         Valittajat: VAR Srl, ja Azienda Trasporti Milanesi SpA (ATM)

         Vastapuoli: Iveco Orecchia SpA

         Tuomiolauselma

      Vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/17/EY 34 artiklan 8 kohtaa tulkittava siten, että kun hankintasopimusasiakirjoissa olevissa teknisissä eritelmissä viitataan tiettyyn tavaramerkkiin, alkuperään tai tuotantoon, hankintayksikön on edellytettävä, että tarjoaja osoittaa jo tarjouksessaan ehdottamiensa tuotteiden vastaavuuden näissä teknisissä eritelmissä määriteltyihin tuotteisiin nähden.

         (1)  EUVL C 168, 29.5.2017.


title: Asia T-372/18: Kanne 20.6.2018 – Colombani v. EUH

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/16

      Kanne 20.6.2018 – Colombani v. EUH
      (Asia T-372/18)
      (2018/C 319/19)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Jean-Marc Colombani (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja N. de Montigny)

         Vastaaja: Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH)

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  toteamaan, että EUH:n talousarviosta ja hallinnosta vastaavan pääjohtajan 9.11.2017 tekemä päätös (ADMIN(2017)21), jolla vahvistettiin vuoden 2017 ylennyskierroksella ylennettyjen virkamiesten luettelo, kumotaan siltä osin kuin kantajan nimeä ei mainita luettelossa, ja

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste perustuu lainvastaisuusväitteeseen, joka koskee EUH:n ylennysmenettelyssä soveltamia yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä.

                  2)

                  Toinen kanneperuste perustuu virkavirheeseen, ylennettäviksi ehdotetuista virkamiehistä laaditun luettelon hyväksymistä edeltävän menettelyn noudattamatta jättämiseen sekä eriarvoiseen kohteluun.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste perustuu EUH:n henkilöstösääntöjen 45 artiklan yleisten täytäntöönpanosäännösten rikkomiseen.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen kantajan ansioiden osalta ja eriarvoiseen kohteluun virkaiän arvioinnissa.


title: Asia C-15/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 11.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt korkein oikeus – Suomi) – Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp. v. Rajavartiolaitos (Ennakkoratkaisupyyntö — Montego Bayn yleissopimus — 220 artiklan 6 kappale — Rantavaltion toimivalta — Unionin tuomioistuimen toimivalta tulkita kansainvälisen oikeuden määräyksiä — Direktiivi 2005/35/EY — Alusten aiheuttama ympäristön pilaantuminen — 7 artiklan 2 kohta — Marpol 73/78 -yleissopimus — Öljypäästö talousvyöhykkeellä kauttakulussa olevasta ulkomaalaisesta aluksesta — Olosuhteet, joissa rantavaltio voi ryhtyä oikeudellisiin toimiin ulkomaalaista alusta kohtaan — Merenkulun vapaus — Meriympäristön suojelu — Rantaviivalle tai tähän liittyville eduille tai aluemeren tai talousvyöhykkeen luonnonvaroille aiheutuva huomattava vahinko tai sen vaara — Selvät objektiiviset todisteet)

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/5

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 11.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt korkein oikeus – Suomi) – Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp. v. Rajavartiolaitos
      (Asia C-15/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Montego Bayn yleissopimus - 220 artiklan 6 kappale - Rantavaltion toimivalta - Unionin tuomioistuimen toimivalta tulkita kansainvälisen oikeuden määräyksiä - Direktiivi 2005/35/EY - Alusten aiheuttama ympäristön pilaantuminen - 7 artiklan 2 kohta - Marpol 73/78 -yleissopimus - Öljypäästö talousvyöhykkeellä kauttakulussa olevasta ulkomaalaisesta aluksesta - Olosuhteet, joissa rantavaltio voi ryhtyä oikeudellisiin toimiin ulkomaalaista alusta kohtaan - Merenkulun vapaus - Meriympäristön suojelu - Rantaviivalle tai tähän liittyville eduille tai aluemeren tai talousvyöhykkeen luonnonvaroille aiheutuva huomattava vahinko tai sen vaara - Selvät objektiiviset todisteet))
      (2018/C 319/06)
      Oikeudenkäyntikieli: suomi

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Korkein oikeus

         Pääasian asianosaiset

         Hakija: Bosphorus Queen Shipping Ltd Corp.

         Vastapuoli: Rajavartiolaitos

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Montego Bayssa 10.12.1982 allekirjoitetun Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen 220 artiklan 6 kappaletta ja alusten aiheuttamasta ympäristön pilaantumisesta ja pilaamisrikoksista määrättävistä seuraamuksista, myös rikosoikeudellisista seuraamuksista, 7.9.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/35/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 21.10.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/123/EY, 7 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että niihin sisältyvällä ilmaisulla ”selviä objektiivisia todisteita” tarkoitetaan paitsi todisteita syyllistymisestä rikkomukseen myös todisteita tämän rikkomuksen seurauksista.

                  2)

                  Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen 220 artiklan 6 kappaleeseen ja direktiivin 2005/35, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/123, 7 artiklan 2 kohtaan sisältyvää käsitettä ”rantaviiva tai tähän liittyvät edut” on tulkittava siten, että niillä on lähtökohtaisesti sama merkitys kuin väliintulosta öljynsaastuntaonnettomuuksissa aavalla merellä Brysselissä 29.11.1969 tehdyn yleissopimuksen 1 artiklan 1 kohtaan ja 2 artiklan 4 kohtaan sisältyvällä käsitteellä ”rannikko tai rannikkoon liittyvät edut” ja että kyseistä 220 artiklan 6 kappaletta sovelletaan myös rantavaltion aluemeren elottomiin luonnonvaroihin ja sen talousvyöhykkeen kaikkiin luonnonvaroihin.

                  3)

                  Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen 220 artiklan 6 kappaletta ja direktiivin 2005/35, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/123, 7 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että rantavaltion aluemeren tai talousvyöhykkeen luonnonvaroilla tarkoitetaan näissä määräyksissä sekä hyödynnettäviä lajeja että hyödynnettäviin lajeihin liittyviä tai niistä riippuvaisia lajeja, kuten esimerkiksi hyödynnettävien lajien ravintonaan käyttämiä kasvi- ja eläinlajeja.

                  4)

                  Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen 220 artiklan 5 kappaleeseen sisältyvää käsitettä ”merkittävä pilaantuminen” ei lähtökohtaisesti ole otettava huomioon sovellettaessa tämän yleissopimuksen 220 artiklan 6 kappaletta ja direktiivin 2005/35, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/123, 7 artiklan 2 kohtaa ja erityisesti arvioitaessa rikkomuksen seurauksia sellaisina kuin ne määritellään näissä säännöissä.

                  5)

                  Arvioitaessa rikkomuksen seurauksia, sellaisina kuin ne on määritelty Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen 220 artiklan 6 kappaleessa ja direktiivin 2005/35, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/123, 7 artiklan 2 kohdassa, on otettava huomioon kaikki ne seikat, joilla voidaan osoittaa, että rantavaltion oikeushyville ja niihin liittyville eduille on aiheutunut vahinkoa tai sen vaaraa, ja arvioida, kuinka suuri vahinko tai sen vaara näille oikeushyville tai eduille on aiheutettu, ottaen huomioon erityisesti

                              —

                              vahingoittamisen kohdistuminen samanaikaisesti useampiin tai jopa kaikkiin näistä oikeushyvistä ja niihin liittyvistä eduista sekä rantavaltion haavoittuvuuden erot sen eri oikeushyvien ja niihin liittyvien etujen vahingoittamisen yhteydessä

                              —

                              päästöjen ennakoitavissa olevat haitalliset seuraukset näiden oikeushyvien ja niihin liittyvien etujen kannalta käyttäen perustana käytettävissä olevien tieteellisten tietojen lisäksi myös kyseessä oleviin päästöihin sisältyvän haitallisen aineen tai tällaisten aineiden luonnetta sekä näiden päästöjen määrää, leviämissuuntaa, leviämisnopeutta ja niiden leviämisen kestoaikaa.

                  6)

                  Itämeren alueen maantieteelliset ja ekologiset erityispiirteet ja herkkyys vaikuttavat Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen 220 artiklan 6 kappaleen ja direktiivin 2005/35, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/123, 7 artiklan 2 kohdan soveltamisedellytyksiin siltä osin kuin on kyse rikkomuksen määrittelystä ja oikeudellisesta luonnehdinnasta sekä myös, muttei kuitenkaan automaattisesti, sen vahingon laajuuden arviointiin, joka kyseisestä rikkomuksesta on aiheutunut rantavaltion oikeushyville ja niihin liittyville eduille.

                  7)

                  Direktiivin 2005/35, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/123, 1 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että siinä ei anneta jäsenvaltioille mahdollisuutta toteuttaa kansainvälisen oikeuden mukaisia toimenpiteitä, jotka ovat tiukempia kuin tämän direktiivin 7 artiklan 2 kohdassa mainitut, kun viimeksi mainittua säännöstä sovelletaan, mutta rantavaltioilla on oikeus ryhtyä muihin toimenpiteisiin, jotka ulottuvuudeltaan vastaavat mainitussa 220 artiklan 6 kappaleessa määrättyjä toimenpiteitä.

         (1)  EUVL C 86, 20.3.2017.


title: Asia T-238/18: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 4.7.2018 – Netflix International ja Netflix v. komissio

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/27

      Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 4.7.2018 – Netflix International ja Netflix v. komissio
      (Asia T-238/18) (1)

      (2018/C 319/36)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 231, 2.7.2018.


title: Asia C-25/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 10.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt korkein hallinto-oikeus – Suomi) – Asia, jonka on pannut vireille tietosuojavaltuutettu (Ennakkoratkaisupyyntö — Yksilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä — Direktiivi 95/46/EY — Kyseisen direktiivin soveltamisala — 3 artikla — Henkilötietojen kerääminen, jonka uskonnollisen yhdyskunnan jäsenet suorittavat ovelta ovelle -saarnaamistyönsä yhteydessä — 2 artiklan c alakohta — Henkilötietojen rekisteröintijärjestelmän käsite — 2 artiklan d alakohta — Rekisterinpitäjän käsite — Euroopan unionin perusoikeuskirjan 10 artiklan 1 kohta)

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/7

      Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 10.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt korkein hallinto-oikeus – Suomi) – Asia, jonka on pannut vireille tietosuojavaltuutettu
      (Asia C-25/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yksilöiden suojelu henkilötietojen käsittelyssä - Direktiivi 95/46/EY - Kyseisen direktiivin soveltamisala - 3 artikla - Henkilötietojen kerääminen, jonka uskonnollisen yhdyskunnan jäsenet suorittavat ovelta ovelle -saarnaamistyönsä yhteydessä - 2 artiklan c alakohta - Henkilötietojen rekisteröintijärjestelmän käsite - 2 artiklan d alakohta - Rekisterinpitäjän käsite - Euroopan unionin perusoikeuskirjan 10 artiklan 1 kohta))
      (2018/C 319/07)
      Oikeudenkäyntikieli: suomi

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Korkein hallinto-oikeus

         Pääasian asianosaiset

      Tietosuojavaltuutettu

         Muu osapuoli: Jehovan todistajat – uskonnollinen yhdyskunta

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY 3 artiklan 2 kohtaa, tarkasteltuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 10 artiklan 1 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että henkilötietojen kerääminen, jota uskonnollisen yhdyskunnan jäsenet suorittavat ovelta ovelle -saarnaamistyön yhteydessä, ja niiden myöhempi käsittely eivät ole henkilötietojen käsittelyä, joka toteutetaan kyseisen direktiivin 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetun toiminnan harjoittamiseksi, eivätkä kyseisen direktiivin 3 artiklan 2 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettua luonnollisten henkilöiden suorittamaa henkilötietojen käsittelyä yksinomaan henkilökohtaisessa tai kotitalouttaan koskevassa toiminnassa.

                  2)

                  Direktiivin 95/46 2 artiklan c alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä tarkoitettu rekisteröintijärjestelmän käsite kattaa kaikki henkilötiedot, jotka kerätään ovelta ovelle -saarnaamistyön yhteydessä ja joihin kuuluvat nimet ja osoitteet sekä muut tavattuja henkilöitä koskevat tiedot, kun kyseiset tiedot järjestetään tiettyjen sellaisten kriteerien mukaan, joiden ansiosta ne voidaan käytännössä helposti hakea myöhempää käyttöä varten. Jotta tällainen tietojen kokonaisuus kuuluisi kyseisen käsitteen soveltamisalaan, ei ole tarpeen, että se sisältää nimenomaisia kortistoja tai luetteloja tai muita hakua palvelevia järjestelyjä.

                  3)

                  Direktiivin 95/46 2 artiklan d alakohtaa, tarkasteltuna yhdessä perusoikeuskirjan 10 artiklan 1 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että sen perusteella uskonnollista yhdyskuntaa voidaan pitää – yhdessä saarnaamistyötä harjoittavien jäsentensä kanssa – rekisterinpitäjänä henkilötietojen käsittelyn osalta, jota viimeksi mainitut harjoittavat yhdyskunnan organisoiman ja koordinoiman ovelta ovelle -saarnaamistyön, johon tämä myös kannustaa, yhteydessä, eikä ole tarpeen, että kyseisellä yhdyskunnalla on oikeus tutustua tietoihin tai että osoitetaan, että se on antanut jäsenilleen kirjallisia ohjeita tai käskyjä, jotka koskevat kyseistä käsittelyä.

         (1)  EUVL C 86, 20.3.2017.


title: Asia T-904/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.7.2018 – Labiri v. ETSK ja alueiden komitea (Henkilöstö — Virkamiehet — Työpaikkakiusaaminen — Sovintoratkaisu — Sopimuksen täytäntöönpano — [luottamuksellinen] — Harkintavallan väärinkäyttö — Selvästi täysin perusteeton kanne)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/48

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.7.2018 – Labiri v. ETSK ja alueiden komitea
      (Asia T-904/16) (1)

      ((Henkilöstö - Virkamiehet - Työpaikkakiusaaminen - Sovintoratkaisu - Sopimuksen täytäntöönpano - [luottamuksellinen] - Harkintavallan väärinkäyttö - Selvästi täysin perusteeton kanne))
      (2018/C 328/64)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Vassiliki Labiri (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat J.-N. Louis ja N. de Montigny)

         Vastaaja: Euroopan talous- ja sosiaalikomitea (ETSK) (asiamiehet: M. Pascua Mateo, K. Gambino, X. Chamodraka ja L. Camarena Januzec, avustajinaan asianajajat M. Troncoso Ferrer ja F.-M. Hislaire) ja alueiden komitea (asiamiehet: S. Bachotet ja M. Antonini, avustajanaan asianajaja B. Wägenbaur)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee alueiden komitean pääsihteerin ETSK:n kanssa 11.5.2016 asiassa F-33/15 annetun sovintoratkaisun täytäntöönpanemiseksi tekemän päätöksen [luottamuksellinen] kumoamista.

         Määräysosa

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Vassiliki Labiri velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 63, 27.2.2017.


title: Asia C-135/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 25.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgericht Frankfurt am Main – Saksa) – Georgsmarienhütte GmbH, Stahlwerk Bous GmbH, Schmiedag GmbH ja Harz Guss Zorge GmbH v. Saksan valtio (Ennakkoratkaisupyyntö — Valtiontuet — Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön ja energiaintensiivisten yritysten hyväksi toteutettu tukiohjelma — Päätös (EU) 2015/1585 — Pätevyys SEUT 107 artiklan kannalta — Tutkittavaksi ottaminen — Pääasian kantajat eivät ole nostaneet kumoamiskannetta)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/4

      Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 25.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgericht Frankfurt am Main – Saksa) – Georgsmarienhütte GmbH, Stahlwerk Bous GmbH, Schmiedag GmbH ja Harz Guss Zorge GmbH v. Saksan valtio
      (Asia C-135/16) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Valtiontuet - Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön ja energiaintensiivisten yritysten hyväksi toteutettu tukiohjelma - Päätös (EU) 2015/1585 - Pätevyys SEUT 107 artiklan kannalta - Tutkittavaksi ottaminen - Pääasian kantajat eivät ole nostaneet kumoamiskannetta))
      (2018/C 328/04)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

         Pääasian asianosaiset

         Kantajat: Georgsmarienhütte GmbH, Stahlwerk Bous GmbH, Schmiedag GmbH ja Harz Guss Zorge GmbH

         Vastaaja: Saksan valtio

         Tuomiolauselma

      Verwaltungsgericht Frankfurt am Mainin (Frankfurt am Mainin hallintotuomioistuin, Saksa) 23.2.2016 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö jätetään tutkimatta.

         (1)  EUVL C 211, 13.6.2016.


title: Asia C-388/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 13.6.2018 – Finanzamt A v. B

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/27

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 13.6.2018 – Finanzamt A v. B
      (Asia C-388/18)
      (2018/C 328/35)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Bundesfinanzhof

         Pääasian asianosaiset

         Revision-menettelyn valittaja: Finanzamt A

         Revision-menettelyn vastapuoli: B

         Ennakkoratkaisukysymykset

      Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 311 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa säädettyä voittomarginaalijärjestelmää koskevissa tapauksissa direktiivin 2006/112/EY 288 artiklan ensimmäisen kohdan 1 alakohtaa tulkittava siten, että määritettäessä kyseisen säännöksen mukaisesti merkityksellistä liikevaihtoa direktiivin 2006/112/EY 314 artiklassa tarkoitetun tavaroiden luovutuksen yhteydessä perustaksi on direktiivin 2006/112/EY 315 artiklan mukaisesti otettava tavaran myyntihinnan ja ostohinnan välinen ero (voittomarginaali)?

         (1)  EUVL 2006, L 347, s. 1.


title: Asia C-205/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 25.7.2018 – Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Yhdyskuntajätevesien keräys ja käsittely — Direktiivi 91/271/ETY — 3 ja 4 artikla — Unionin tuomioistuimen tuomio, jossa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen todetaan — Täytäntöönpanon laiminlyönti — SEUT 260 artiklan 2 kohta — Rahamääräiset seuraamukset — Uhkasakko ja kiinteämääräinen hyvitys)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/17

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 25.7.2018 – Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta
      (Asia C-205/17) (1)

      ((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Yhdyskuntajätevesien keräys ja käsittely - Direktiivi 91/271/ETY - 3 ja 4 artikla - Unionin tuomioistuimen tuomio, jossa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen todetaan - Täytäntöönpanon laiminlyönti - SEUT 260 artiklan 2 kohta - Rahamääräiset seuraamukset - Uhkasakko ja kiinteämääräinen hyvitys))
      (2018/C 328/20)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset

         Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: E. Manhaeve ja E. Sanfrutos Cano)

         Vastaaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: A. Gavela Llopis)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut SEUT 260 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut kaikkia 14.4.2011 annetun tuomion komissio v. Espanja (C-343/10, ei julkaistu, EU:C:2011:260) täytäntöönpanemiseksi tarvittavia toimenpiteitä.

                  2)

                  Jos 1 kohdassa todettu jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen jatkuu tämän tuomion antamispäivänä, Espanjan kuningaskunta velvoitetaan maksamaan Euroopan komissiolle 10 950 000 euron suuruinen uhkasakko jokaiselta puolivuodelta, jona 14.4.2011 annetun tuomion komissio v. Espanja (C-343/10, ei julkaistu, EU:C:2011:260) noudattamisen edellyttämien toimenpiteiden täytäntöönpano viivästyy, tämän tuomion antamisajankohdasta 14.4.2011 annetun tuomion komissio v. Espanja (C-343/10, ei julkaistu, EU:C:2011:260) täysimääräiseen täytäntöönpanoon saakka, ja kyseisen uhkasakon todellinen määrä on laskettava kunkin kuuden kuukauden ajanjakson lopussa vähentämällä kutakin näitä ajanjaksoja koskevasta kokonaissummasta prosenttimäärä, joka vastaa niiden taajamien asukkaiden, joiden yhdyskuntajätevesien keräys- ja/tai käsittelyjärjestelmät on saatettu 14.4.2011 annetun tuomion komissio v. Espanja (C-343/10, ei julkaistu, EU:C:2011:260) mukaisiksi tarkasteltavana olevan ajanjakson lopussa, osuutta suhteessa niiden taajamien vastaavien asukkaiden lukumäärään, joilla ei ole käytössään tällaisia järjestelmiä tämän tuomion antamisajankohtana.

                  3)

                  Espanjan kuningaskunta velvoitetaan maksamaan Euroopan komissiolle 12 miljoonan euron suuruinen kiinteämääräinen hyvitys.

                  4)

                  Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 195, 19.6.2017.


title: Asia C-528/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 25.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Confédération paysanne ym. v. Premier ministre ja Ministre de l’Agriculture, de l’Agroalimentaire et de la Forêt (Ennakkoratkaisupyyntö — Geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellinen levittäminen ympäristöön — Mutageneesi — Direktiivi 2001/18/EY — 2 ja 3 artikla — Liitteet I A ja I B — Geneettisesti muunnetun organismin käsite — Geneettiset muuntamistekniikat/-menetelmät, joita on käytetty vanhastaan ja joita pidetään turvallisina — Uudet mutageneesitekniikat/-menetelmät — Vaarat ihmisten terveydelle ja ympäristölle — Jäsenvaltioiden harkintavalta direktiivin kansallisten täytäntöönpanotoimien yhteydessä — Direktiivi 2002/53/EY — Viljelykasvilajien yleinen lajikeluettelo — Torjunta-aineita sietävät kasvilajikkeet — 4 artikla — Mutageneesilla valmistettujen geneettisesti muunnettujen lajikkeiden hyväksyttävyys viljelykasvilajien yleiseen lajikeluetteloon — Ihmisten terveyden ja ympäristön suojelua koskeva vaatimus — Vapautus)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/4

      Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 25.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Confédération paysanne ym. v. Premier ministre ja Ministre de l’Agriculture, de l’Agroalimentaire et de la Forêt
      (Asia C-528/16) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellinen levittäminen ympäristöön - Mutageneesi - Direktiivi 2001/18/EY - 2 ja 3 artikla - Liitteet I A ja I B - Geneettisesti muunnetun organismin käsite - Geneettiset muuntamistekniikat/-menetelmät, joita on käytetty vanhastaan ja joita pidetään turvallisina - Uudet mutageneesitekniikat/-menetelmät - Vaarat ihmisten terveydelle ja ympäristölle - Jäsenvaltioiden harkintavalta direktiivin kansallisten täytäntöönpanotoimien yhteydessä - Direktiivi 2002/53/EY - Viljelykasvilajien yleinen lajikeluettelo - Torjunta-aineita sietävät kasvilajikkeet - 4 artikla - Mutageneesilla valmistettujen geneettisesti muunnettujen lajikkeiden hyväksyttävyys viljelykasvilajien yleiseen lajikeluetteloon - Ihmisten terveyden ja ympäristön suojelua koskeva vaatimus - Vapautus))
      (2018/C 328/05)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Conseil d’État

         Pääasian asianosaiset

         Kantajat: Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif Vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM dangers, Vigilance OGM 33 ja Fédération Nature et Progrès

         Vastaajat: Premier ministre ja Ministre de l’Agriculture, de l’Agroalimentaire et de la Forêt

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön ja neuvoston direktiivin 90/220/ETY kumoamisesta 12.3.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/18/EY 2 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että mutageneesin tekniikoilla/menetelmillä valmistetut organismit ovat tässä säännöksessä tarkoitettuja geneettisesti muunnettuja organismeja.
                  Direktiivin 2001/18 3 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä tämän direktiivin liitteessä I B olevan 1 kohdan kanssa ja sen johdanto-osan 17 perustelukappaleen valossa, on tulkittava siten, että tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jäävät vain organismit, jotka on valmistettu mutageneesin tekniikoilla/menetelmillä, joita on käytetty vanhastaan erilaisissa sovelluksissa ja joiden turvallisuudesta on pitkäaikaista kokemusta.

                  2)

                  Viljelykasvilajien yleisestä lajikeluettelosta 13.6.2002 annetun neuvoston direktiivin 2002/53/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.9.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1829/2003, 4 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä säädetyistä velvoitteista on vapautettu geneettisesti muunnetut lajikkeet, jotka on valmistettu mutageneesin tekniikoilla/menetelmillä, joita on käytetty vanhastaan erilaisissa sovelluksissa ja joiden turvallisuudesta on pitkäaikaista kokemusta.

                  3)

                  Direktiivin 2001/18 3 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä sen liitteessä I B olevan 1 kohdan kanssa, siltä osin kuin siinä jätetään tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle organismit, jotka on valmistettu mutageneesin tekniikoilla/menetelmillä, joita on käytetty vanhastaan erilaisissa sovelluksissa ja joiden turvallisuudesta on pitkäaikaista kokemusta, on tulkittava siten, että sen vaikutuksesta jäsenvaltioilta ei evätä mahdollisuutta soveltaa mainitussa direktiivissä säädettyjä velvoitteita tai muita velvoitteita mainitunlaisiin organismeihin siten, että unionin oikeutta ja erityisesti SEUT 34–SEUT 36 artiklan tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevia sääntöjä noudatetaan.

         (1)  EUVL C 14, 16.1.2017.


title: Asia C-446/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nejvyšší správní soud (Tšekki) on esittänyt 9.7.2018 – AGROBET CZ, s.r.o. v. Finanční úřad pro Středočeský kraj

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/28

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nejvyšší správní soud (Tšekki) on esittänyt 9.7.2018 – AGROBET CZ, s.r.o. v. Finanční úřad pro Středočeský kraj
      (Asia C-446/18)
      (2018/C 328/36)
      Oikeudenkäyntikieli: tšekki

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Nejvyšší správní soud

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: AGROBET CZ, s.r.o.

         Vastapuoli: Finanční úřad pro Středočeský kraj

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko sellainen jäsenvaltion toimenpide unionin lainsäädännön ja erityisesti arvonlisäveron neutraalisuuden periaatteen mukainen, jossa asetetaan arvonlisäverovähennyksen osan määrittämisen ja maksamisen edellytykseksi kaikkien verotettavien tapahtumien käsittelyn päättyminen kyseisellä verokaudella?


title: Asia T-448/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2018 – Hitachi Metals v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Euroopan sähkökaapelimarkkinat — Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen — Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen — Todisteet rikkomisesta — Rikkomiseen osallistumisen kesto — Julkinen irtisanoutuminen — Sakon määrän laskeminen — Rikkomisen vakavuus — Täysi harkintavalta)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/37

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2018 – Hitachi Metals v. komissio
      (Asia T-448/14) (1)

      ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Euroopan sähkökaapelimarkkinat - Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen - Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen - Todisteet rikkomisesta - Rikkomiseen osallistumisen kesto - Julkinen irtisanoutuminen - Sakon määrän laskeminen - Rikkomisen vakavuus - Täysi harkintavalta))
      (2018/C 328/50)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Hitachi Metals Ltd (Tokio, Japani) (edustajat: solicitor P. Crowther ja solicitor C. Drew)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Giolito, H. van Vliet ja J. Norris-Usher, avustajanaan M. Gray, barrister)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee yhtäältä [SEUT 101] artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.39610 – Sähkökaapelit) 2.4.2014 annetun komission päätöksen C(2014) 2139 final kumoamista kantajaa koskevilta osin ja toisaalta kantajalle määrätyn sakon määrän alentamista.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Hitachi Metals Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 282, 25.8.2014.


title: Asia C-447/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovakia) on esittänyt 9.7.2018 – UB v. Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/28

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovakia) on esittänyt 9.7.2018 – UB v. Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava
      (Asia C-447/18)
      (2018/C 328/37)
      Oikeudenkäyntikieli: slovakki

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Najvyšší súd Slovenskej republiky

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: UB

         Vastaaja: Generálny riaditeľ Sociálnej poisťovne Bratislava

         Ennakkoratkaisukysymys

      Voidaanko sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 (1) 1 artiklan w alakohtaa sekä 4 ja 5 artiklaa, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 34 artiklan 1 ja 2 kohdan, joissa turvataan oikeus sosiaaliturvaetuuksiin ja sosiaalisiin etuihin, kanssa, tulkita pääasian olosuhteissa siten, että ne ovat esteenä sellaisen kansallisen säännöksen soveltamiselle, jonka perusteella slovakialainen sosiaaliturvalaitos, joka arvioi urheiluedustajan vanhuuseläke-etuuteen lisättävän tuen edellytystä, pitää perusedellytyksenä tuen hakijan kansalaisuutta, vaikka kansalliseen lainsäädäntöön sisältyy myös toinen lakisääteinen edellytys eli osallistuminen oikeudellisten edeltäjien, mukaan lukien Tšekkoslovakian sosialistisen tasavallan, maajoukkueeseen?

         (1)  EUVL 2004, L 166, s. 1.


title: Asia C-585/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 25.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Administrativen sad Sofia-grad – Bulgaria) – Serin Alheto v. Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite (Ennakkoratkaisupyyntö — Turvapaikka-asioita ja toissijaista suojelua koskeva yhteinen politiikka — Säännöt vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi — Direktiivi 2011/95/EU — 12 artikla — Pakolaisaseman epääminen — YK:n Lähi-idässä olevien palestiinalaispakolaisten avustus- ja työjärjestön (UNRWA) rekisteriin merkityt henkilöt — Palestiinalaispakolaisen ”ensimmäinen turvapaikkamaa” UNRWA:n toiminta-alueella — Kansainvälisen suojelun myöntämistä koskevat yhteiset menettelyt — Direktiivi 2013/32/EU — 46 artikla — Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin — Tutkiminen kaikilta osin ja ex nunc — Ensimmäisenä oikeusasteena toimivan tuomioistuimen toimivallan laajuus — Kansainvälisen suojelun tarpeen arvioiminen tuomioistuimessa — Tutkimatta jättämistä koskevien perusteiden arviointi)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/6

      Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 25.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Administrativen sad Sofia-grad – Bulgaria) – Serin Alheto v. Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite
      (Asia C-585/16) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Turvapaikka-asioita ja toissijaista suojelua koskeva yhteinen politiikka - Säännöt vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi - Direktiivi 2011/95/EU - 12 artikla - Pakolaisaseman epääminen - YK:n Lähi-idässä olevien palestiinalaispakolaisten avustus- ja työjärjestön (UNRWA) rekisteriin merkityt henkilöt - Palestiinalaispakolaisen ”ensimmäinen turvapaikkamaa” UNRWA:n toiminta-alueella - Kansainvälisen suojelun myöntämistä koskevat yhteiset menettelyt - Direktiivi 2013/32/EU - 46 artikla - Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin - Tutkiminen kaikilta osin ja ex nunc - Ensimmäisenä oikeusasteena toimivan tuomioistuimen toimivallan laajuus - Kansainvälisen suojelun tarpeen arvioiminen tuomioistuimessa - Tutkimatta jättämistä koskevien perusteiden arviointi))
      (2018/C 328/07)
      Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Administrativen sad Sofia-grad

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Serin Alheto

         Vastaaja: Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle 13.12.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/95/EU 12 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on yhdessä ja kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU 10 artiklan 2 kohdan kanssa tulkittava siten, että Yhdistyneiden kansakuntien Lähi-idässä olevien palestiinalaispakolaisten avustamis- ja työjärjestön (UNRWA) pakolaisrekisteriin merkityn henkilön tekemän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittely edellyttää sen selvittämistä, saako kyseinen henkilö tosiasiallisesti mainitun elimen tarjoamaa suojelua tai apua, ellei hakemusta ole tätä ennen hylätty tutkimattajättämisperusteen tai jonkin muun kuin direktiivin 2011/95 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan ensimmäisessä virkkeessä muotoillun poissulkemisperusteen perusteella.

                  2)

                  Kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29.4.2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/83/EY 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan toista virkettä ja direktiivin 2011/95 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan toista virkettä on tulkittava siten, että

                              —

                              ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa ei säädetä näissä direktiivien säännöksissä tarkoitetusta, pakolaisaseman poissulkemisperusteen soveltamisen lakkaamisperusteesta tai jolla se on pantu täytäntöön virheellisesti

                              —

                              niillä on välitön oikeusvaikutus ja

                              —

                              niitä voidaan soveltaa, vaikkei kansainvälistä suojelua hakeva olekaan nimenomaisesti vedonnut niihin.

                  3)

                  Direktiivin 2013/32 46 artiklan 3 kohtaa on tulkittava yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa siten, että jäsenvaltion tuomioistuimen, jolta on ensimmäisenä oikeusasteena haettu muutosta kansainvälistä suojelua koskevasta hakemuksesta tehtyyn päätökseen, on tutkittava sekä ne tosiseikat ja oikeudelliset seikat, jotka kyseisen päätöksen tehnyt elin on tutkinut tai olisi voinut tutkia, kuten se, voidaanko direktiivin 2011/95 12 artiklan 1 kohdan a alakohtaa soveltaa hakijan tilanteeseen, että seikat, jotka ovat ilmenneet vasta kyseisen päätöksen tekemisen jälkeen.

                  4)

                  Direktiivin 2013/32 46 artiklan 3 kohtaa on tulkittava yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa siten, että vaatimus sekä tosiseikkojen että oikeudellisten seikkojen tutkimisesta kaikilta osin ja ex nunc voi kohdistua myös tämän direktiivin 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin, kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tutkimattajättämisperusteisiin, silloin kun kansallinen oikeus antaa tähän mahdollisuuden, ja jos tuomioistuin jonka käsiteltäväksi muutoksenhaku on saatettu, haluaa tutkia tutkimattajättämisperusteen, jota määrittävä viranomainen ei ole tutkinut, sen on kuultava hakijaa, jotta tämä voi osaamallaan kielellä henkilökohtaisesti tuoda esiin näkemyksensä siitä, voidaanko kyseistä perustetta soveltaa juuri hänen tilanteeseensa.

                  5)

                  Direktiivin 2013/32 35 artiklan ensimmäisen kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että UNRWA:n pakolaisrekisteriin merkityn henkilön on katsottava, jos hän saa tosiasiallisesti mainitun järjestön suojelua tai apua kolmannessa maassa, jonka alueella hänellä ei ole pysyvää asuinpaikkaa mutta joka kuuluu mainitun järjestön toiminta-alueeseen, kuuluvan tässä säännöksessä tarkoitetulla tavalla kyseisessä kolmannessa maassa riittävän suojelun piiriin, jos kyseinen valtio

                              —

                              sitoutuu ottamaan asianomaisen takaisin sen jälkeen kun tämä on lähtenyt sen alueelta hakeakseen kansainvälistä suojelua unionissa

                              —

                              tunnustaa UNRWA:n suojelun ja avun ja sitoutuu noudattamaan palauttamiskiellon periaatetta antaen näin asianomaiselle henkilölle mahdollisuuden oleskella alueellaan turvallisesti ihmisarvoisissa elinolosuhteissa ja niin kauan kuin tämä on tarpeen häneen sillä alueella, jossa hänen pysyvä asuinpaikkansa sijaitsee, kohdistuvien vaarojen takia.

                  6)

                  Direktiivin 2013/32 46 artiklan 3 kohtaa on tulkittava yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa siten, että sillä ei oteta käyttöön yhteisiä menettelysääntöjä toimivallasta tehdä kansainvälistä suojelua koskevasta hakemuksesta uusi päätös sen jälkeen kun se tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi muutoksenhaku on saatettu, on kumonnut tästä hakemuksesta tehdyn ensimmäisen päätöksen. Tarve taata tämän direktiivin 46 artiklan 3 kohdan tehokas vaikutus ja perusoikeuskirjan 47 artiklan mukaiset tehokkaat oikeussuojakeinot edellyttää kuitenkin silloin, kun hakemusaineisto palautetaan direktiivin 2 artiklan f alakohdassa tarkoitetulle hallintoelimelle tai lainkäyttöelimeen verrattavalle elimelle, että uusi päätös tehdään pikaisesti ja että se on siinä tuomiossa tehdyn arvioinnin mukainen, jolla ensimmäinen päätös kumottiin.

         (1)  EUVL C 46, 13.2.2017.


title: Asia C-239/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 25.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Østre Landsret – Tanska) – Gert Teglgaard ja Fløjstrupgård I/S v. Fødevareministeriets Klagecenter (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen maatalouspolitiikka — Viljelijöiden tukijärjestelmät — Asetus (EY) N:o 1782/2003 — 6 artiklan 1 kohta — Asetus (EY) N:o 73/2009 — 23 artiklan 1 kohta — Asetus (EY) N:o 796/2004 — 66 artiklan 1 kohta — Asetus (EY) N:o 1122/2009 — 70 artiklan 8 kohdan a alakohta — Täydentävät ehdot — Suorien tukien määrän vähentäminen lakisääteisten hoitovaatimusten tai hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimusten noudattamatta jättämisen takia — Prosenttimääräisen vähennyksen määrittämiseen käytettävän vuoden määrittäminen — Vuosi, jona noudattamatta jättäminen tapahtuu)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/17

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 25.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Østre Landsret – Tanska) – Gert Teglgaard ja Fløjstrupgård I/S v. Fødevareministeriets Klagecenter
      (Asia C-239/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen maatalouspolitiikka - Viljelijöiden tukijärjestelmät - Asetus (EY) N:o 1782/2003 - 6 artiklan 1 kohta - Asetus (EY) N:o 73/2009 - 23 artiklan 1 kohta - Asetus (EY) N:o 796/2004 - 66 artiklan 1 kohta - Asetus (EY) N:o 1122/2009 - 70 artiklan 8 kohdan a alakohta - Täydentävät ehdot - Suorien tukien määrän vähentäminen lakisääteisten hoitovaatimusten tai hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimusten noudattamatta jättämisen takia - Prosenttimääräisen vähennyksen määrittämiseen käytettävän vuoden määrittäminen - Vuosi, jona noudattamatta jättäminen tapahtuu))
      (2018/C 328/21)
      Oikeudenkäyntikieli: tanska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Østre Landsret

         Pääasian asianosaiset

         Kantajat: Gert Teglgaard ja Fløjstrupgård I/S

         Vastaaja: Fødevareministeriets Klagecenter

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) 1782/2003 6 artiklan 1 kohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna 14.2.2008 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 146/2008, ja yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 23 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että täydentäviä ehtoja koskevien sääntöjen noudattamatta jättämisen johdosta tehtävät suorien tukien vähennykset on laskettava sen kalenterivuoden osalta myönnettyjen tai myönnettävien suorien tukien perusteella, jona täydentäviä ehtoja koskevien sääntöjen noudattamatta jättäminen tapahtuu.
                  Asetuksessa N:o 1782/2003 säädettyjen täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 796/2004 66 artiklan 1 kohtaa ja asetuksen N:o 73/2009 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä mainitussa asetuksessa säädettyjen viljelijöiden suorien tukien järjestelmien mukaisten täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä viinialalle säädetyn tukijärjestelmän mukaisten täydentävien ehtojen osalta 30.11.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1122/2009 70 artiklan 8 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että näin lasketut suorien tukien vähennykset tehdään sen kalenterivuoden osalta myönnetyistä tai myönnettävistä suorista tuista, jona täydentäviä ehtoja koskevien sääntöjen noudattamatta jättäminen havaitaan.

                  2)

                  Suorista tuista tehtävän vähennyksen laskemiseen sovellettavat unionin oikeuden säännökset ovat silloin, kun viljelijä ei ole noudattanut täydentäviä ehtoja koskevia sääntöjä vuosina 2007 ja 2008, mutta noudattamatta jättäminen havaittiin vasta vuonna 2011, asetuksen N:o 1782/2003 6 artiklan 1 kohta vuoden 2007 ja vuoden 2008 kolmen ensimmäisen kuukauden osalta ja tämän asetuksen 6 artiklan 1 kohta, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 146/2008, vuoden 2008 huhtikuun ja joulukuun välisen ajanjakson osalta.

         (1)  EUVL C 221, 10.7.2017.


title: Asia T-256/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.7.2018 – Labiri v. ETSK (Henkilöstö — Virkamiehet — Työpaikkakiusaaminen — Sovintoratkaisu — Sopimuksen täytäntöönpano — Oikeudellinen virhe — Arviointivirhe — Harkintavallan väärinkäyttö — Selvästi täysin perusteeton kanne)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/48

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.7.2018 – Labiri v. ETSK
      (Asia T-256/17) (1)

      ((Henkilöstö - Virkamiehet - Työpaikkakiusaaminen - Sovintoratkaisu - Sopimuksen täytäntöönpano - Oikeudellinen virhe - Arviointivirhe - Harkintavallan väärinkäyttö - Selvästi täysin perusteeton kanne))
      (2018/C 328/65)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Vassiliki Labiri (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat J.-N. Louis ja N. de Montigny)

         Vastaaja: Euroopan talous- ja sosiaalikomitea (ETSK) (asiamiehet: M. Pascua Mateo, K. Gambino ja L. Camarena Januzec, avustajinaan asianajajat M. Troncoso Ferrer ja F.-M. Hislaire)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee 23.6.2016 tehdyn ETSK:n päätöksen ”olla panematta täytäntöön yhtä kohtaa asianosaisten välillä virkamiestuomioistuimessa tehdystä sovinnosta” asiassa F-33/15 kumoamista ja 250 000 euron suuruisen vahingonkorvauksen maksamista aineellisesta vahingosta ja henkisestä kärsimyksestä.

         Määräysosa

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Vassiliki Labiri velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 213, 3.7.2017.


title: Asia T-606/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.7.2018 – Pereira v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Ylentämättä jättäminen — Vuoden 2015 ylennyskierros — Päätös olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan AST 7 — Perusteluvelvollisuus — Ansioiden vertailu — Palkkaluokassa saavutettu virkaikä — Kertyneet ansiot — Ilmeiset arviointivirheet)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/41

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.7.2018 – Pereira v. komissio
      (Asia T-606/16) (1)

      ((Henkilöstö - Virkamiehet - Ylentämättä jättäminen - Vuoden 2015 ylennyskierros - Päätös olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan AST 7 - Perusteluvelvollisuus - Ansioiden vertailu - Palkkaluokassa saavutettu virkaikä - Kertyneet ansiot - Ilmeiset arviointivirheet))
      (2018/C 328/56)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Felismino Pereira (Wavre, Belgia) (edustajat: aluksi asianajajat N. de Montigny ja J.-N. Louis, sitten N. de Montigny)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi C. Berardis-Kayser ja G. Berscheid, sitten G. Berscheid ja L. Radu Bouyon, avustajinaan asianajajat D. Waelbroeck ja A. Duron)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee sellaisen komission päätöksen, jolla kantaja jätetään ylentämättä vuoden 2015 ylennyskierroksella, ja tarvittaessa kantajan valituksen hylkäämisestä tehdyn päätöksen kumoamista.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Felismino Pereira velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 335, 12.9.2016 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-36/16, ja siirretty unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Asia T-441/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2018 – Brugg Kabel ja Kabelwerke Brugg v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Euroopan sähkökaapelimarkkinat — Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen — Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen — Todisteet rikkomisesta — Rikkomiseen osallistumisen kesto — Julkinen irtisanoutuminen — Sakon määrän laskeminen — Rikkomisen vakavuus — Täysi harkintavalta)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/34

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2018 – Brugg Kabel ja Kabelwerke Brugg v. komissio
      (Asia T-441/14) (1)

      ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Euroopan sähkökaapelimarkkinat - Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen - Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen - Todisteet rikkomisesta - Rikkomiseen osallistumisen kesto - Julkinen irtisanoutuminen - Sakon määrän laskeminen - Rikkomisen vakavuus - Täysi harkintavalta))
      (2018/C 328/45)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantajat: Brugg Kabel AG (Brugg, Sveitsi) ja Kabelwerke Brugg AG Holding (Brugg) (edustajat: asianajajat A. Rinne, A. Boos ja M. Lichtenegger)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: H. Leupold, H. van Vliet ja C. Vollrath, avustajanaan asianajaja A. Israel)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee ensisijaisesti [SEUT 101] artiklan ja [ETA-]sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.39610 – Sähkökaapelit) 2.4.2014 annetun komission päätöksen C(2014) 2139 final kumoamista kantajia koskevilta osin ja toissijaisesti kantajille määrätyn sakon määrän alentamista.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Brugg Kabel AG ja Kabelwerke Brugg AG Holding velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 303, 8.9.2014.


title: Asia T-250/18 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 12.7.2018 – RATP v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Oikeus tutustua asiakirjoihin — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Kiireellisyysedellytys ei täyty)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/51

      Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 12.7.2018 – RATP v. komissio
      (Asia T-250/18 R)
      ((Väliaikainen oikeussuoja - Oikeus tutustua asiakirjoihin - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Kiireellisyysedellytys ei täyty))
      (2018/C 328/70)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Régie autonome des transports parisiens (RATP) (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat E. Morgan de Rivery, P. Delelis ja C. Lavin)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Buchet, W. Mölls ja C. Ehrbar)

         Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Ranskan tasavalta (asiamiehet: E. de Moustier, I. Cohen ja B. Fodda)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee oikeudesta tutustua asiakirjoihin osittain 21.3.2018 annetun komission päätöksen C(2018) 1865 final, Gestdem 2017/4598, täytäntöönpanon lykkäämistä.

         Määräysosa

                  1)

                  Välitoimihakemus hylätään.

                  2)

                  Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia C-588/17 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 25.7.2018 – Valittajana Espanjan kuningaskunta ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto — Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot — Espanjan kuningaskunnalle aiheutuneet menot — Luonnonhaitta-alueille myönnettävä tuki ja maatalouden ympäristötoimenpiteet Kastilia ja Leónin itsehallintoalueen maaseudun kehittämisohjelmassa)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/21

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 25.7.2018 – Valittajana Espanjan kuningaskunta ja muuna osapuolena Euroopan komissio
      (Asia C-588/17 P) (1)

      ((Muutoksenhaku - Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto - Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot - Espanjan kuningaskunnalle aiheutuneet menot - Luonnonhaitta-alueille myönnettävä tuki ja maatalouden ympäristötoimenpiteet Kastilia ja Leónin itsehallintoalueen maaseudun kehittämisohjelmassa))
      (2018/C 328/27)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset

         Valittaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: J. García-Valdecasas Dorrego)

         Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Triantafyllou ja I. Galindo Martín)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Valitus hylätään.

                  2)

                  Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 5, 8.1.2018.


title: Asia T-429/18: Kanne 13.7.2018 –BRF ja SHB Comercio e Industria de Alimentos v. komissio

text:
               24.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 341/22

      Kanne 13.7.2018 –BRF ja SHB Comercio e Industria de Alimentos v. komissio
      (Asia T-429/18)
      (2018/C 341/33)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: BRF SA (Itajaí, Brasilia) ja SHB Comercio e Industria de Alimentos SA (Itajaí) (edustajat: asianajajat D. Arts ja G. van Thuyne)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  Kumoaa komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2018/700 (1);

                  —

                  vaihtoehtoisesti kumoaa komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2018/700 siltä osin kuin siinä poistetaan komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2018/700 liitteessä yksilöidyt BRF SA:n ja SHB Comercio e Industria de Alimentos SA:n laitokset komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2018/700 liitteessä yksilöidyistä luetteloista ja

                  —

                  velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut työjärjestyksen 134 artiklan nojalla.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kantajat vetoavat kanteensa tueksi kuuteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan täytäntöönpanoasetus on vastoin SEUT 296 artiklan toista kohtaa, koska siinä ei esitetä perusteluja, joihin täytäntöönpanoasetus nojautuu.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio antaessaan täytäntöönpanoasetuksen loukkasi kantajien Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklassa tarkoitettuja puolustautumisoikeuksia, kun se ei antanut niille oikeutta tulla kuulluksi.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, jonka mukaan täytäntöönpanoasetuksella rikotaan asetuksen N:o 854/2004 (2) 12 artiklan 2 kohtaa ja 12 artiklan 4 kohdan c alakohtaa, kun siinä arvioidaan yksittäisten laitosten vaatimustenmukaisuutta, ja komissio tekee tosiseikkoja koskevan ilmeisen arviointivirheen.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, jonka mukaan täytäntöönpanoasetuksella loukataan syrjimättömyysperiaatetta, koska siinä kohdellaan kantajia eri tavoin kuin muita sen kanssa vertailukelpoisessa tilanteessa olevia brasilialaisia siipikarjatuotteiden viejiä.

                  5)

                  Viides kanneperuste, jonka mukaan täytäntöönpanoasetuksella loukataan suhteellisuusperiaatetta, koska sillä ylitetään se, mikä on asianmukaista ja tarpeen kansanterveyden suojelemiseksi.

                  6)

                  Kuudes kanneperuste, jonka mukaan täytäntöönpanoasetuksella rikotaan SEUT 291 artiklan 3 kohtaa ja asetuksen (EU) N:o 182/2011 (3) 3 artiklan 3 kohtaa, 10 artiklan 4 kohtaa ja 11 artiklaa, koska siinä rikotaan niissä vahvistettuja olennaisia menettelymääräyksiä.

         (1)  Niiden kolmansien maiden laitosten luetteloiden muuttamisesta, joista tiettyjen eläinperäisten tuotteiden tuonti on sallittu, tiettyjen Brasiliassa toimivien laitosten osalta 8.5.2018 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2018/700 (EUVL 2018, L 118 s. 1).

         (2)  Ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläinperäisten tuotteiden virallisen valvonnan järjestämistä koskevista erityissäännöistä 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 854/2004 (EUVL 2004, L 139, s. 206).

         (3)  Yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16.2.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 182/2011 (EUVL 2011, L 55, s. 291).


title: Asia C-502/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Městský soud v Praze (Tšekki) on esittänyt 30.7.2018 – CS ym. v. České aerolinie a.s.

text:
               24.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 341/9

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Městský soud v Praze (Tšekki) on esittänyt 30.7.2018 – CS ym. v. České aerolinie a.s.
      (Asia C-502/18)
      (2018/C 341/11)
      Oikeudenkäyntikieli: tšekki

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Městský soud v Praze

         Pääasian asianosaiset

         Kantajat: CS, DR, EQ, FP, GO, HN, IM, JL, KK, LJ, MI

         Vastaaja: České aerolinie a.s.

         Ennakkoratkaisukysymykset

      Onko Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 3 artiklan 5 kohdan toisen virkkeen mukaisesti yhteisön lentoliikenteen harjoittaja velvollinen hyvittämään matkustajalle syntyneen vahingon silloin, kun yhteisön lentoliikenteen harjoittaja oli suorittanut sopimuksen tehneenä lentoliikenteen harjoittajana lennon ensimmäisen osuuden ja tehnyt välilaskun kolmannessa maassa sijaitsevalle lentoasemalle, josta lennon toisen osuuden oli suorittanut yhteistunnuksella (code sharing) muu kuin yhteisön lentoliikenteen harjoittaja ja kun lento oli saapunut määräpaikkana olevalle lentoasemalle yli kolme tuntia myöhässä ja lento oli myöhästynyt vasta lennon toisella osuudella?

         (1)  Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1).


title: Asia C-20/18: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 14.6.2018 – Euroopan komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta (väliintulijana Ranskan tasavalta)

text:
               24.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 341/11

      Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 14.6.2018 – Euroopan komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta (väliintulijana Ranskan tasavalta)
      (Asia C-20/18) (1)

      (2018/C 341/18)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 104, 19.3.2018.


title: Asia T-457/18: Kanne 25.7.2018 – Zotkov v. komissio

text:
               24.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 341/23

      Kanne 25.7.2018 – Zotkov v. komissio
      (Asia T-457/18)
      (2018/C 341/34)
      Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

         Asianosaiset

         Kantaja: Rossen D. Zotkov (Bryssel, Belgia) (edustaja: N. Stankov, адвокат)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan vastaajan 30.4.2018 tekemän päätöksen nro Ares (2018)2294884 ja määräämään sen muuttamisesta siltä osin kuin se koskee kantajan vaatimusta korvauksen myöntämiseksi hänen vanhemmilleen, sen jälkeen, kun laskelma on korjattu kantajan kanneperusteiden ja perusteluiden mukaiseksi.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteen tueksi esitetään seuraavat kaksi kanneperustetta:

                  1.

                  ensimmäinen kanneperuste perustuu vastaajan tulkintaan (ja siitä seuraavaan laskelmaan) komission päätöksestä nro 50-2004/28.5.2004, kun kyse on päätöksen soveltamisesta asuinkiinteistöistä tehtävän vähennyksen yhteydessä; kantaja pitää tulkintaa ja laskelmaa virheellisinä:

                              —

                              tulkinnan puutteellisuus komission päätöksellä säännellyn aiheen (taloudellisen ja rahoituksellisen) erityisyyden kannalta

                              —

                              tulkinta perustuu objektiivisesti tarkasteltuina mahdottomiin olettamiin

                              —

                              vastaajan tulkintaan perustuvat komission päätöksen eri osien väliset ristiriitaisuudet, kun niitä tarkastellaan kokonaisuutena eikä erikseen

                              —

                              komission päätöstekstin sisältämien sellaisten sanojen, käsitteiden ja muotoilujen subjektiivinen ja kiistanalainen tulkinta, jotka ovat sellaisinaan kielitieteellisesti ja/tai yleisen kielenkäytön valossa monimerkityksisiä

                              —

                              teoreettisten indikaattoreiden suosiminen tiettyjen taloudellisten seikkojen osalta, joista on olemassa tosiseikkoihin perustuvia indikaattoreita.

                  2.

                  Toinen kanneperuste perustuu vastaajan tulkintaan (ja siitä seuraavaan laskelmaan) komission päätöksestä nro 50-2004/28.5.2004, kun kyse on päätöksen soveltamisesta maakertoimen käyttämisen yhteydessä; kantaja pitää tulkintaa ja laskelmaa virheellisinä:

                              —

                              kertoimen tulkinta ja soveltaminen laskelman konkreettiseen osaan on ristiriidassa tämän kertoimen varsinaisen tarkoituksen ja logiikan kanssa taloustieteellisen teorian ja käytännön näkökulmasta.


title: Asia C-462/18 P: Valitus, jonka Mylène Troszczynski on tehnyt 13.7.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-626/16, Troszczynski v. parlamentti, 16.5.2018 antamasta tuomiosta

text:
               8.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 364/2

      Valitus, jonka Mylène Troszczynski on tehnyt 13.7.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-626/16, Troszczynski v. parlamentti, 16.5.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-462/18 P)
      (2018/C 364/03)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittaja: Mylène Troszczynski (edustaja: F. Wagner, avocat)

         Muu osapuoli: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

                  —

                  Unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-626/16 16.5.2018 antama tuomio on kumottava.

            Tämän vuoksi

                  —

                  on kumottava Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen soveltamisohjeista 19.5. ja 9.7.2008 tehdyn Euroopan parlamentin puhemiehistön päätöksen, sellaisena kuin se on muutettuna, 68 artiklan nojalla 23.6.2016 annettu Euroopan parlamentin pääsihteerin päätös, jossa todetaan 56 554 euron määräinen saatava

                  —

                  on kumottava 30.6.2016 tiedoksiannettu veloitusilmoitus nro 2016-888, jossa valittajalle ilmoitetaan häneen kohdistuvan saatavan toteamisesta 23.6.2016 päivätyllä pääsihteerin päätöksellä, joka koskee parlamentin jäsenten avustajiin liittyvien aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperintää parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen soveltamisohjeiden 68 artiklan ja varainhoitoasetuksen 78, 79 ja 80 artiklan nojalla

                  —

                  on annettava oikeudellinen ratkaisu sen määrän osalta, joka valittajalle on myönnettävä korvauksena siitä vahingosta, joka on aiheutunut ennen tutkinnan päättymistä esitetyistä perusteettomista syytöksistä, valittajan maineelle aiheutuneesta vahingosta ja niistä huomattavista vaikeuksista, joita riidanalaisesta päätöksestä valittajalle on aiheutunut yksityis- ja poliittisen elämän kannalta

                  —

                  on annettava oikeudellinen ratkaisu valittajalle myönnettävien oikeudenkäyntikulujen määrän osalta

                  —

                  on velvoitettava parlamentti korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut

                  —

                  ennen oikeudellisen ratkaisun antamista on kehotettava parlamenttia toimittamaan J. O:n hallinnollinen asiakirja-aineisto ja häntä koskeva OLAFin asiakirja-aineisto.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Ensimmäinen valitusperuste perustuu oikeudelliseen virheeseen ja olennaisen menettelymääräyksen rikkomiseen. Sen mukaan yhtäältä unionin yleisen tuomioistuimen asioissa Bilde ja Montel antamia tuomioita on pidettävä sellaisena uutena tosiseikkana, joka on tapahtunut asian käsittelyn kirjallisen vaiheen päättymisen jälkeen, ja jotka selventävät esitettävien todisteiden luonnetta ja määrää. Työjärjestyksen 85 artiklan 3 kohdan vaatimukset täyttyivät. Toisaalta unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen todetessaan, ettei se voinut tutkia muita seikkoja kuin pääsihteerin toimittamat seikat. Perusteettoman edun palautusta koskevaa menettelyä on pidettävä oikeussuojakeinona, jonka käsittelyssä tuomioistuimella on täysi harkintavalta ja jonka yhteydessä kaikki sellaiset todisteet, jotka ovat hyödyllisiä oikeusriidan arvioimiseksi asianmukaisella tavalla, voidaan esittää vielä menettelyn kuluessakin.
      Toinen valitusperuste perustuu siihen, että unionin yleinen tuomioistuin loukkasi puolustautumisoikeuksia ja olennaisia menettelymääräyksiä. Yhtäältä unionin yleinen tuomioistuin ei sallinut vilpitöntä ja kontradiktorista käsittelyä, koska se ei velvoittanut parlamenttia noudattamaan Euroopan ihmisoikeussopimuksen 41 ja 42 artiklaa. Parlamentilla on käytettävissään hallinnollinen asiakirja-aineisto ja OLAFin asiakirja-aineisto, joista se voi saada halutessaan etua, koska näihin asiakirja-aineistoihin voi sisältyä sellaista selvitysaineistoa, joka voi jäädä tulematta valittajan tietoon. Toisaalta unionin yleinen tuomioistuin teki arviointivirheen, kun se katsoi, ettei sääntöjä ollut rikottu, kun pääsihteeri ei ollut kuullut valittajaa henkilökohtaisesti.
      Kolmas valitusperuste perustuu oikeudelliseen virheeseen tosiseikkojen ja selvitysaineiston oikeudellisessa luonnehdinnassa, syrjintään, jäsenen poliittisen toiminnan vahingoittamiseen (fumus persecutionis), luottamuksensuojan periaatteen ja laillisuusperiaatteen loukkaamiseen sekä harkintavallan väärinkäyttöön. Valittaja katsoo, että toimitetun selvitysaineiston kriittisen analyysin tekemättä jättäminen merkitsee perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiä. Toiseksi avustajien poliittisia oikeuksia on loukattu. Kolmanneksi perusteettoman edun palauttamisen osalta todistustaakka on ensinnäkin hallinnolla, jonka on esitettävä asianmukaiset perustelut kyseisen säännöstön kyseenalaiseksi asettamiselle. Neljänneksi Euroopan parlamentin pääsihteeri kohteli syrjivällä tavalla Front nationalin edustajia. Lopuksi valittaja katsoo, että kieltäytyminen hallinnollisen asiakirja-aineiston ja OLAFin asiakirja-aineiston toimittamisesta merkitsee luottamuksensuojan periaatteen ja laillisuusperiaatteen kyseenalaiseksi saattamista ja harkintavallan väärinkäyttöä.


title: Asia C-493/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 26.7.2018 – UB v. VA, La société civile immobilière Tiger, WZ, UB:n konkurssipesän selvittäjänä ja SA Banque patrimoine et immobilier (BPI)

text:
               8.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 364/4

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 26.7.2018 – UB v. VA, La société civile immobilière Tiger, WZ, UB:n konkurssipesän selvittäjänä ja SA Banque patrimoine et immobilier (BPI)
      (Asia C-493/18)
      (2018/C 364/04)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Cour de cassation

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: UB

         Vastapuolet: VA, La société civile immobilière Tiger, WZ, UB:n konkurssipesän selvittäjänä ja SA Banque patrimoine et immobilier (BPI)

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Johtuuko maksukyvyttömyysmenettelyn aloittaneen jäsenvaltion tuomioistuimen nimeämän selvittäjän nostama kanne, jossa vaaditaan peräyttämään tässä menettelyssä kiinnitykset, jotka on tehty velallisen kiinteistöihin, jotka sijaitsevat jossain toisessa jäsenvaltiossa, sekä näiden kiinteistöjen tässä valtiossa tapahtunut myynti, jotta tämä omaisuus palautuisi velallisen omaisuuteen, välittömästi maksukyvyttömyysmenettelystä ja liittyykö se siihen läheisesti?

                  2)

                  Mikäli edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko sen jäsenvaltion tuomioistuimilla, jossa maksukyvyttömyysmenettely on aloitettu, yksinomainen toimivalta tutkia tämä selvittäjän kanne, vai onko sitä vastoin sen jäsenvaltion tuomioistuimilla, jossa kiinteistöt sijaitsevat, yksinomainen toimivalta tutkia tämä kanne, vai onko näiden eri tuomioistuinten toimivalta rinnakkaista, ja millä edellytyksillä?

                  3)

                  Kuuluuko päätös, jolla maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisjäsenvaltion tuomioistuin sallii sen, että selvittäjä nostaa jossain toisessa jäsenvaltiossa kanteen, lähtökohtaisesti menettelyn aloittaneen tuomioistuimen toimivaltaan, ja voiko tästä seurata, että tämän toisen valtion tuomioistuimesta tulee pakottavasti toimivaltainen, erityisesti siksi, että tätä päätöstä voitaisiin pitää asetuksen [N:o 1346/2000] (1) 25 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna päätöksenä, joka koskee maksukyvyttömyysmenettelyn kulkua ja joka voidaan tunnustaa ilman eri muodollisuuksia tämän saman säännöksen mukaisesti?

         (1)  Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1346/2000 (EYVL 2000, L 160, s. 1).


title: Asia C-477/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka College van Beroep voor het bedrijfsleven (Alankomaat) on esittänyt 23.7.2018 – Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               15.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 373/8

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka College van Beroep voor het bedrijfsleven (Alankomaat) on esittänyt 23.7.2018 – Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
      (Asia C-477/18)
      (2018/C 373/09)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      College van Beroep voor het bedrijfsleven

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Exportslachterij J. Gosschalk en Zn. BV

         Vastaaja: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 882/2004 (1) (jäljempänä asetus N:o 882/2004) liitteessä VI olevan 1 kohdan osaa ”Viralliseen valvontaan osallistuva henkilöstö” ja kyseisessä liitteessä olevan 2 kohdan osaa ”Viralliseen valvontaan osallistuva henkilöstö” tulkittava siten, että (palkka)kuluja, jotka saadaan ottaa huomioon virallisen valvonnan maksujen laskemisessa, voivat olla ainoastaan viralliset valvonnat suorittavien virallisten eläinlääkärien ja virallisten apulaisten (palkka)kulut, vai voidaanko niinä pitää myös Alankomaiden elintarvikkeiden ja kulutustavaroiden turvallisuudesta vastaavan viranomaisen (Nederlandse Voedsel- en Warenautoriteit, jäljempänä NVWA) tai Kwaliteitskeuring Dierlijke Sector -rajavastuuyhtiön (jäljempänä KDS) muiden työntekijöiden (palkka)kuluja?

                  2)

                  Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan siten, että asetuksen N:o 882/2004 liitteessä VI olevan 1 kohdan osan ”Viralliseen valvontaan osallistuva henkilöstö” ja kyseisessä liitteessä olevan 2 kohdan osan ”Viralliseen valvontaan osallistuva henkilöstö” voidaan katsoa käsittävän myös NVWA:n tai KDS:n muiden työntekijöiden (palkka)kulut, missä olosuhteissa ja missä rajoissa silloin on vielä kyse sellaisesta yhteydestä näistä toisista työntekijöistä aiheutuneiden kulujen ja virallisen valvonnan välillä, että tällaisista (palkka)kuluista voidaan periä maksu asetuksen N:o 882/2004 27 artiklan 4 kohdan ja liitteessä VI olevien 1 ja 2 kohdan perusteella?

                  3)

                              a.

                              Onko asetuksen N:o 882/2004 27 artiklan 4 kohdan a alakohtaa ja liitteessä VI olevia 1 ja 2 kohtaa tulkittava siten, että 27 artiklan 4 kohta ja liitteessä VI olevat 1 ja 2 kohta ovat esteenä sille, että teurastamoilta laskutetaan virallisesta valvonnasta maksuja sellaisten neljännestuntien osalta, jotka teurastamot ovat tilanneet toimivaltaiselta viranomaiselta mutta joina ei ole kuitenkaan tosiasiassa suoritettu työtä virallista valvontaa varten?

                              b.

                              Päteekö kolmannen ennakkoratkaisukysymyksen a kohtaan annettu vastaus myös silloin, kun toimivaltainen viranomainen on vuokrannut viralliset eläinlääkärit, jotka eivät saa palkkaa sellaisilta neljännestunneilta, jotka teurastamo on tosin tilannut toimivaltaiselta viranomaiselta mutta joiden aikana ei tosiasiallisesti suoriteta työtä virallista valvontaa varten, ja teurastamolta laskutettu tilattujen mutta suorittamatta jääneiden neljännestuntien määrään perustuva summa kattaa toimivaltaisen viranomaisen yleiskustannuksia?

                  4)

                  Onko asetuksen N:o 882/2004 27 artiklan 4 kohdan a alakohdassa ja liitteessä VI olevissa 1 ja 2 kohdassa säädettyä tulkittava siten, että kyseinen 27 artiklan 4 kohta on esteenä sille, että teurastamoilta laskutetaan keskimääräinen tariffi työstä, jonka NVWA:n palveluksessa olevat eläinlääkärit ja (alempipalkkaiset) vuokratut eläinlääkärit suorittavat virallista valvontaa varten, minkä seurauksena teurastamoilta veloitetaan vuokratuille eläinlääkäreille maksettavaa korkeampi tariffi?

                  5)

                  Onko asetuksen N:o 882/2004 26 artiklaa ja 27 artiklan 4 kohdan a alakohtaa sekä liitteessä VI olevia 1 ja 2 kohtaa tulkittava siten, että virallisesta valvonnasta veloitettavien maksujen laskemisessa voidaan ottaa huomioon kulut, joka aiheutuvat taloudellisen joustovaran kasvattamisesta rajavastuuyhtiölle (KDS), jolta toimivaltainen viranomainen vuokraa virallisia apulaisia, kun joustovaraa voidaan kriisitilanteessa käyttää henkilöstön, joka tosiasiassa suorittaa virallista valvontaa, sekä henkilöstön, joka mahdollistaa virallisen valvonnan suorittamisen, palkan ja koulutuskustannusten maksamiseen?

                  6)

                  Mikäli [viidenteen] ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi: mihin summaan asti tällaista joustovaraa on sallittua kasvattaa, ja kuinka pitkä ajanjakso tällä joustovaralla on sallittua kattaa?

         (1)  EUVL 2004, L 165, s. 1.


title: Asia C-445/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Alankomaat) on esittänyt 9.7.2018 – Vaselife International BV ja Chrysal International BV v. College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

text:
               15.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 373/6

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Alankomaat) on esittänyt 9.7.2018 – Vaselife International BV ja Chrysal International BV v. College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden
      (Asia C-445/18)
      (2018/C 373/06)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      College van Beroep voor het Bedrijfsleven

         Pääasian asianosaiset

         Valittajat: Vaselife International BV ja Chrysal International BV

         Vastapuoli: College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biociden

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko toimivaltaisella viranomaisella, College voor de toelating van gewasbeschermingsmiddelen en biocidenilla (Ctgb), viiteaineen uudelleenrekisteröinnistä päätettyään valta muuttaa, joko viran puolesta tai muutoin, asetuksen (EY) N:o 1107/2009 (1) 52 artiklassa tarkoitetun rinnakkaisvalmisteiden kauppaa koskevan, ennen uudelleenrekisteröintipäätöstä myönnetyn luvan voimassaoloaikaa viiteaineen uudelleenrekisteröintipäätökseen liittyvän myöhemmän päättymispäivän mukaiseksi?

                  2)

                  Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, johtaako viiteaineen uudelleenrekisteröintipäätös asetuksen (EY) N:o 1107/2009 perusteella automaattisesti rinnakkaisvalmisteiden kauppaa koskevan luvan voimassaoloajan muuttumiseen? Onko rinnakkaisvalmisteiden kauppaa koskevan luvan voimassaoloajan uuden päättymispäivän kirjaaminen toimivaltaisen viranomaisen tietokantaan siten pelkkää hallintotoimintaa vai onko siitä tehtävä viran puolesta tai hakemuksesta päätös?

                  3)

                  Jos toiseen kysymykseen vastataan, että asiasta on tehtävä päätös, sovelletaanko silloin asetuksen (EY) N:o 1107/2009 52 artiklaa, erityisesti sen 3 kohtaa?

                  4)

                  Jos kolmanteen kysymykseen vastataan kieltävästi, mitä säännöksiä tällöin on sovellettava?

                  5)

                  Voidaanko päätelmä, että kasvinsuojeluaine ei ole asetuksen (EY) N:o 1107/2009 52 artiklassa tarkoitetulla tavalla samanlainen, tehdä jo sen perusteella, että viiteaine ei (enää) ole peräisin samasta yrityksestä? Unionin tuomioistuinta pyydetään tähän kysymykseen vastaamisen yhteydessä käsittelemään myös kysymystä, voidaanko osakkuusyrityksellä tai lisenssin nojalla toimivalla yrityksellä tarkoittaa myös yritystä, joka valmistaa ainetta oikeudenhaltijan luvalla samaa valmistusmenetelmää käyttäen. Onko tässä yhteydessä merkityksellistä, suorittaako valmistusprosessin, jonka mukaan viiteaine ja rinnakkaisvalmisteena maahantuotava aine valmistetaan, tehoaineiden osalta sama yritys?

                  6)

                  Onko pelkkä viiteaineen valmistuspaikan muuttuminen merkityksellistä arvioitaessa, onko aine samanlainen?

                  7)

                  Jos viidenteen ja/tai kuudenteen kysymykseen vastataan myöntävästi, voidaanko tästä tehtävä päätelmä (”ei samanlainen”) kumota sillä seikalla, että toimivaltainen viranomainen on jo todennut, että aine ei ole koostumukseltaan muuttunut lainkaan tai se on muuttunut vain vähäisessä määrin?

                  8)

                  Millä osapuolella on todistustaakka sen seikan osalta, että asetuksen (EY) N:o 1107/2009 52 artiklan 3 kohdan vaatimukset täyttyvät, jos rinnakkaisvalmisteen ja viiteaineen luvanhaltijat ovat asiasta eri mieltä, ja kuinka laaja todistustaakka tällöin on?

         (1)  Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta sekä neuvoston direktiivien 79/117/ETY ja 91/414/ETY kumoamisesta 21.10.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1107/2009 (EUVL 2009, L 309, s. 1).


title: Asia T-451/18: Kanne 18.7.2018 – Triantafyllopoulos ym. v. EKP

text:
               15.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 373/12

      Kanne 18.7.2018 – Triantafyllopoulos ym. v. EKP
      (Asia T-451/18)
      (2018/C 373/13)
      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

         Asianosaiset

         Kantajat: Panagiotis Triantafyllopoulos ja 487 muuta kantajaa (Patras, Kreikka) (edustaja: asianajaja N. Ioannou)

         Vastaaja: Euroopan keskuspankki (EKP)

         Vaatimukset

      Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  velvoittamaan Euroopan keskuspankin maksamaan kantajille aiheutuneesta tosiasiallisesta vahingosta, jonka määrä on yksilöity heidän kunkin osalta kannekirjelmän vaatimuksissa, korvausta, jonka suuruus on 83,77 euroa osaketta kohden kerrottuna kunkin kantajan, jotka ovat luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, hallussa olevien osakkeiden lukumäärällä

                  —

                  velvoittamaan Euroopan keskuspankin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Tämän kanteen aiheena on vahingonkorvauksen saaminen vahingosta, jonka kantajille väitetään aiheutuneen Αchaiki Syneteristiki Τrapeza Syn. PE -nimisen pankin (Achaiki Cooperative Bank) osakkeenomistajina kyseisen pankin erityiseen selvitystilaan asettamisesta ja joka muodostuu tämänhetkisestä tosiasiallisesta menetyksestä, jonka määrä vastaa kunkin kantajan omistamien osakkeiden arvoa. Vahingon väitetään aiheutuneen paitsi siitä, että Τrapeza tis Elladosin (Kreikan keskuspankki; jäljempänä NBG) Αchaiki Syneteristiki Τrapezan osalta vuosien 1999 ja 2012 välisen ajanjakson aikana suorittama tarkastus ja valvonta on ollut puutteellista, myös siitä, että Euroopan keskuspankin NGB:n ja viimeksi mainitun kautta myös välittömästi Αchaiki Syneteristiki Τrapezan osalta suorittama tarkastus ja valvonta on ollut puutteellista.
      Kanteensa tueksi kantajat vetoavat seuraaviin kanneperusteisiin.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu tosiseikkoihin, vireille pantuihin syytetoimiin ja kansalliseen oikeuteen.

                              —

                              Vuodesta 1999 alkaen ja siihen saakka, kunnes NBG peruutti Αchaiki Syneteristiki Τrapezan toimiluvan, eri viranomaiset ovat käyttäneet tilaisuutta hyväkseen ja ottaneet haltuunsa pankin varoja ja käyttäneet niitä rikollisiin tarkoituksiin, jotka poikkesivat täysin laillisista tarkoituksista. Tämä tapahtui noudattamatta näennäisesti mitään pankin toiminnan osalta säädettyjä lakisääteisiä menettelyjä. NBG on kansallisen oikeuden mukaan ainoa toimivaltainen valvontaviranomainen, jolla on oikeus toteuttaa kaikki toimenpiteet ennalta ehkäisyä, tarkastusta ja täytäntöönpanoa varten ja joka saattoi varmistaa, ettei kaikkea sitä, mikä tapahtui, tapahtunut eikä se johtanut pankin varojen tuhlaamiseen.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 340 artiklaan.

                              —

                              SEUT 340 artiklan 3 kohdan mukaan EKP on siltä osin kuin se on erillinen oikeussubjekti velvollinen korvaamaan jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen yhteisten yleisten periaatteiden mukaisesti sen itsensä tai sen henkilöstön tehtäviään suorittaessaan aiheuttaman vahingon.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, joka perustuu unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöön.

                              —

                              Unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö edellyttää, että oikeussääntöä, jolla annetaan yksityisille oikeuksia, osoitetaan rikotun riittävän ilmeisesti. Siltä osin kuin on kyse vaatimuksesta, jonka mukaan rikkomisen on oltava riittävän ilmeinen, oikeuskäytännössä vahvistettu arviointiperuste, jonka nojalla voidaan katsoa, että kyseinen edellytys on täyttynyt, on se, että kyseessä oleva yhteisön elin on selvästi ja vakavasti ylittänyt sille annetun harkintavallan rajat. Aiheutetun vahingon laajuutta ja määrää sekä sitä, kuinka monelle henkilölle vahinkoa on aiheutettu, voidaan käyttää perusteena arvioitaessa sitä, onko kyseessä oleva elin ylittänyt ilmeisesti ja vakavasti harkintavaltansa rajat. On myös huomattava, että kyse on riittävän ilmeisestä unionin oikeuden rikkomisesta, jos kyseinen elin on syyllistynyt virheen, koska se ei ole noudattanut normaalia varovaisuutta ja huolellisuutta. EKP ei ole noudattanut perussopimuksiin ja perussääntöönsä perustuvia velvoitteitaan määrätä seuraamuksia NBG:lle, koska se on valvonut puutteellisesti Αchaiki Syneteristiki Τrapezaa. EKP on puolestaan vastuussa sen tarkastamisesta, toimivatko jäsenvaltioiden kansalliset pankit perussopimusten ja EKP:n perussäännön määräysten mukaisesti. Siinä tapauksessa, ettei se ole suorittanut tällaista tarkastusta, on mahdollista puhua hallinnollisista puutteista – hyvän hallinnon periaatteen loukkaamisesta –, jotka saatettaisiin hyväksyä, jos EKP olisi toteuttanut tarkoituksenmukaiset toimenpiteet ”muistuttaakseen” NBG:tä sillä perussopimusten nojalla olevista velvoitteista ja ilmoittaakseen sille, ettei se saa jättää luottolaitoksia ilman valvontaa, sillä tällä vaarannetaan Euroopan unionin rahapolitiikan vakaus, joka on EKP:n olemassaolon perusta. EKP:lla oli velvollisuus tarkastaa, noudattiko NBG velvoitteitaan Euroopan keskuspankkijärjestelmän jäsenenä, ja EKP:n olisi siinä tapuaksessa, että se katsoi, ettei kyseisiä velvoitteita ollut noudatettu, pitänyt toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet, eikä olla tekemättä mitään.


title: Asia T-503/18: Kanne 22.8.2018 – Haba Trading v. EUIPO – Vida (vidaXL)

text:
               15.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 373/16

      Kanne 22.8.2018 – Haba Trading v. EUIPO – Vida (vidaXL)
      (Asia T-503/18)
      (2018/C 373/18)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Haba Trading BV (Utrecht, Alankomaat) (edustajat: asianajajat B. Schneiders ja A. Brittner)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Vida AB (Alvesta, Ruotsi)

         Menettely EUIPO:ssa

         Kyseessä olevan tavaramerkin hakija: Kantaja unionin yleisessä tuomioistuimessa

         Kyseessä oleva tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin vidaXL rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 11 603 024

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 12.6.2018 asiassa R 190/2016-5 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 18 artiklan 1 kohdan a alakohdan rikkominen

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia T-478/18: Kanne 6.8.2018 – Bezouaoui ja HB Consultant v. komissio

text:
               15.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 373/13

      Kanne 6.8.2018 – Bezouaoui ja HB Consultant v. komissio
      (Asia T-478/18)
      (2018/C 373/14)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantajat: Hacène Bezouaoui (Avanne, Ranska) ja HB Consultant (Beure, Ranska) (edustajat: asianajajat J.-F. Henrotte ja N. Neyrinck)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  toteaa, että nyt esillä oleva kanne voidaan ottaa tutkittavaksi ja on perusteltu, ja tämän seurauksena

                  —

                  kumoaa 10.4.2018 tehdyn komission päätöksen C(2018) 2075 final asiassa SA.46897 (2018/NN) – Ranska, oletettu tuki – CACES, ja

                  —

                  velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kantajat vetoavat kanteensa tueksi kolmeen kanneperusteeseen.

                  1.

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että SEUT 107 artiklassa tarkoitettua vastuuseen joutumisen käsitettä on sovellettu virheellisesti, koska se, että valtion hyväksymät, maksujen perimisestä vastaavat yhteiset työmarkkinaosapuolet (organismes paritaires collecteur agréés par l’État, OPCA) korvaavat työmaakoneiden turvallista kuljetusta koskevasta koulutuksesta aiheutuneet kulut tarkoittaa valtion varojen käyttöä, joka perustuu toimeen, josta valtio on vastuussa. Kantajat väittävät, että päätös, jonka kumoamista ne vaativat, on asiassa Pearle (tuomio 15.7.2004, Pearle ym., C-345/02, EU:C:2004:448) vahvistetun oikeuskäytännön vastainen.

                  2.

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että SEUT 107 artiklassa tarkoitettua edun käsitettä on sovellettu virheellisesti, koska Ranskan valtion nyt käsiteltävässä asiassa toteuttamilla toimilla annetaan etua yrityksille, jotka tarjoavat koulutusta, jota kutsutaan nimellä CACES® (Certificat d’Aptitude à la Conduite En Sécurité – Todistus kyvystä ajaa turvallisesti), toisin kuin yrityksille, jotka tarjoavat koulutuksia nimellä PCE® (Permis à la Conduite d’Engins – Ajokortti koneiden kuljetukseen).

                  3.

                  Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että SEUT 107 artiklassa tarkoitettua valikoivuuden käsitettä on sovellettu virheellisesti, koska toteutetut toimenpiteet ovat valikoivia. Tämä kanneperuste jakautuu kolmeen osaan:

                              —

                              ensimmäinen osa, joka perustuu väitteeseen, jonka mukaan yhteisillä työmarkkinaosapuolilla (OPCA) ei ole valtaa kohdella eri tavalla koulutusten eri muotoja, jotka vastaavat samaan tarpeeseen ja jotka kaikki Ranskan valtio on hyväksynyt

                              —

                              toinen osa, joka perustuu väitteeseen, jonka mukaan Ranskan valtion toimenpiteiden vaikutuksena on, että yhteisiä työmarkkinaosapuolia johdetaan harhaan sen osalta, mitkä koulutusta koskevat järjestelmät vastaavat lakisääteisiä vaatimuksia ja voidaan korvata

                              —

                              kolmas osa, joka perustuu väitteeseen, jonka mukaan erilaista kohtelua kahden eri koulutusjärjestelmän (CACES® ja PCE®) välillä ei voida oikeuttaa viitejärjestelmän luonteella tai yleisellä rakenteella.


title: Asia C-459/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank van eerste aanleg Antwerpen (Belgia) on esittänyt 16.7.2018 – Argenta Spaarbank NV v. Belgian valtio

text:
               15.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 373/7

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank van eerste aanleg Antwerpen (Belgia) on esittänyt 16.7.2018 – Argenta Spaarbank NV v. Belgian valtio
      (Asia C-459/18)
      (2018/C 373/07)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Rechtbank van eerste aanleg Antwerpen

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Argenta Spaarbank NV

         Vastaaja: Belgian valtio

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 49 artikla esteenä sellaiselle kansalliselle verolainsäädännölle, jonka perusteella Belgiassa yleisesti verovelvollisen yhtiön, jolla on toisessa jäsenvaltiossa sijaitseva kiinteä toimipaikka, jonka voitot on vapautettu Belgiassa kokonaan veroista Belgian ja toisen jäsenvaltion kaksinkertaisen verotuksen estämiseksi tekemän sopimuksen nojalla, verotettavaa voittoa laskettaessa

                  —

                  riskipääomavähennystä pienennetään riskipääomavähennyksen määrällä, joka lasketaan yhtäältä kiinteän toimipaikan varojen nettokirjanpitoarvon ja toisaalta kaikkien velkojen, jotka eivät kuulu yhtiön omaan pääomaan ja jotka luetaan kiinteälle toimipaikalle, positiivisen erotuksen perusteella, ja

                  —

                  edellä mainittua pienennystä ei sovelleta siltä osin kuin pienennyksen määrä on pienempi kuin tämän kiinteän toimipaikan saama voitto,

            kun taas riskipääomavähennystä ei pienennetä, jos tämä positiivinen erotus voidaan lukea Belgiassa sijaitsevalle kiinteälle toimipaikalle?