title: Asia C-83/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 7.2.2018 – Iberdrola Generación Nuclear S.A.U. v. Espanjan valtio

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 7.2.2018 – Iberdrola Generación Nuclear S.A.U. v. Espanjan valtio
   (Asia C-83/18)
   (2018/C 182/05)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Supremo

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Iberdrola Generación Nuclear S.A.U.

      Vastapuoli: Espanjan valtio

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko saastuttaja maksaa -periaate, josta määrätään SEUT 191 artiklan 2 kohdassa, luettuna yhdessä yhdenvertaisuuden ja syrjintäkiellon perusperiaatteita koskevien Euroopan unionin perusoikeuskirjan 20 ja 21 artiklan, joita sovelletaan direktiivin 2009/72/EY (1) 3 artiklan 1 ja 2 kohdassa annettuun sääntelyyn siltä osin kuin siinä säädetään muiden tavoitteiden ohella kilpailulle avoimista ja syrjimättömistä sähköalan markkinoista, kanssa, ja jota voidaan muuttaa vain yleiseen taloudelliseen etuun, kuten ympäristönsuojeluun, liittyvistä syistä, esteenä yksinomaan ydinenergiasta sähköä tuottavilta yrityksiltä kannettavien verojen käyttöönotolle silloin, kun kyseisten verojen päätarkoitus ei liity ympäristöön vaan niillä pyritään lisäämään sähköenergian rahoitusjärjestelmän tuloja siten, että edellä mainituille yrityksille aiheutuu tappiollisten sähkön hintojen kattamisesta suurempi rasitus muihin samaa toimintaa harjoittaviin yrityksiin nähden?

               2)

               Onko unionin lainsäädännön nojalla mahdollista ottaa kilpailulle avoimilla ja syrjimättömillä sähkömarkkinoilla käyttöön ympäristöveroja ydinalan toimintaan olennaisesti liittyvän saastekuormituksen perusteella täsmentämättä kuitenkaan tätä asiaa koskevissa säännöksissä, sillä verojen käyttöönotto pyritään perustelemaan lain johdanto-osassa eikä lain normatiivisia vaikutuksia tuottavassa osassa ole syntyvästä käytetystä ydinpolttoaineesta ja radioaktiivisesta jätteestä kannettavan veron osalta otettu huomioon katettavien kustannusten sisällyttämistä hintoihin, eikä täsmennyksiä ole annettu myöskään radioaktiivisen jätteen varastoinnin osalta, koska sen hallinnointi- ja varastointikustannukset katetaan jo muilla veroilla, eikä myöskään verotulojen käytöstä säädetä selvästi, ja edellä mainitut yritykset asetetaan korvausvastuuseen enintään 1 200 miljoonan euron määrään saakka?

               3)

               Täyttyykö edellä mainitun direktiivin 3 artiklan 2 kohdassa säädetty vaatimus siitä, että yleisen taloudellisen edun nimissä asetettavat velvoitteet, kuten ympäristönsuojelu, ovat selkeästi määriteltyjä, avoimia, syrjimättömiä ja todennettavia, kun ympäristönsuojelutavoitetta ja ympäristöveron ominaispiirteitä ei ole täsmennetty säädöksen normatiivisia vaikutuksia tuottavassa osassa?

               4)

               Ovatko SEUT 191 artiklan 2 kohdassa määrätty saastuttaja maksaa -periaate, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 20 ja 21 artiklassa määrätyt yhdenvertaisuuden ja syrjintäkiellon periaatteet sekä direktiivin 2005/89/EY (2) 3 ja 5 artikla, siltä osin kuin niillä pyritään varmistamaan ”sähkön sisämarkkinoiden moitteeton toiminta” ja kehotetaan jäsenvaltioita huolehtimaan siitä, ”etteivät tämän direktiivin mukaisesti vahvistetut toimenpiteet ole syrjiviä ja aiheuta kohtuutonta taakkaa markkinatoimijoille”, esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa velvoitetaan kaikki sähköalan yritykset vastaaman tappiollisten sähkön hintojen kattamisesta mutta määrätään erityisen raskaita veroluonteisia maksuja ydinsähköä tuottaville yrityksille (lukuun ottamatta vesivoimayhtiöitä, joita pidetään uusiutuvan energian tuottajina) siten, että kyseisiin yrityksiin kohdistuu suurempi verorasitus kuin muihin energiamarkkinoilla toimiviin yrityksiin, jotka on vapautettu näistä maksuista, vaikka jotkin niistä saastuttavat ympäristöä enemmän, ja perustellaan näitä maksuja ympäristönsuojeluun liittyvillä syillä ydinalan toimiin olennaisesti liittyvien riskien ja epävarmuustekijöiden takia mutta ei täsmennetä kustannuksia eikä säädetä verotulojen käytöstä ympäristönsuojelutarkoituksiin sillä perusteella, että ydinjätteen hallinnointi- ja varastointikustannukset katetaan muilla veroilla ja ydinsähköä tuottavat yritykset on asetettu korvausvastuuseen, koska kyseinen kansallinen lainsäädäntö vääristää vapautettujen sisämarkkinoiden vaatimusten mukaista vapaata kilpailua suosimalla muita sähköntuottajia, joiden ei tarvitse maksaa ympäristöveroja käyttäessään saastuttavampia energialähteitä?

               5)

               Onko SEUT 191 artiklan 2 kohdassa määrätyn saastuttaja maksaa -periaatteen kanssa ristiriidassa sellainen ydinsähkön tuotannosta syntyvästä käytetystä ydinpolttoaineesta ja radioaktiivisesta jätteestä kannettava vero, jonka vain ydinenergian tuotantolaitokset joutuvat maksamaan ja josta muut edellä mainittuja jätteitä mahdollisesti tuottavat alat on vapautettu, jolloin muita ydinmateriaaleja tai ydinenergian lähteitä käyttäviä toiminnanharjoittajia ei veroteta siitä huolimatta, että niiden toiminta vaikuttaa suojeltavaan ympäristönäkökohtaan?

      (1)  Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/72/EY (EUVL 2009, L 211, s. 55).

      (2)  Sähkön toimitusvarmuuden ja infrastruktuuri-investointien turvaamiseksi toteutettavista toimenpiteistä 18.1.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/89/EY (EUVL 2005, L 33, s. 22).


title: Asia T-135/18: Kanne 5.3.2018 – Szegedi Csanád v. parlamentti

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/24

         Kanne 5.3.2018 – Szegedi Csanád v. parlamentti
   (Asia T-135/18)
   (2018/C 182/29)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Asianosaiset

      Kantaja: Csanád Szegedi (Budapest, Unkari) (edustaja: asianajaja Bodó Kristóf)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa Euroopan parlamentin pääsihteerin antaman maksumääräyksen nro 2017-1635

               —

               kumoaa Euroopan parlamentin pääsihteerin 30.11.2017 tekemän päätöksen 264 196,11 euron suuruisen summan perimisestä takaisin.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seitsemään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäiseen kanneperusteen mukaan Euroopan parlamentin pääsihteerin päätöksessä tehdyt matkakuluja ja avustajakuluja koskevat toteamukset ovat ristiriidassa objektiivisen todellisuuden kanssa. Kantaja on vaatinut matkakulujen korvaamista vain niissä tapauksissa, joissa hänellä oli oikeus niihin Euroopan parlamentin puhemiehistön päätöksen nro 2009/C 159/01 mukaan, jossa vahvistetaan Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen yksityiskohtaiset soveltamissäännöt.
               Parlamentin jäsenten avustajat, joihin päätöksessä viitataan ja jotka ovat sopimussuhteessa Euroopan parlamenttiin, ovat avustaneet kantajaa tämän tehtävissä parlamentin jäsenenä Brysselissä ja Strasbourgissa.

               2)

               Toinen kanneperuste perustuu prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaatteen loukkaamiseen.
               Kantajalle ei ole annettu tilaisuutta tutustua todisteisiin, joihin pääsihteerin päätöksessä tehdyt tosiseikkoja koskevat toteamukset perustuvat. Vaikka hän oli vaatinut tätä kirjallisesti, pääsihteeri ei toimittanut hänelle kyseisiä todisteita, minkä vuoksi hän ei kyennyt esittämään huomautuksiaan asiakysymyksestä. Pääsihteerin päätös, johon maksumääräys perustuu, on oikeudellinen toimi, jolla on kielteisiä vaikutuksia kantajaan, joka annettiin loukkaamalla puolueettoman ja oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin, prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaatteita ja kantajan puolustaumisoikeuksia.

               3)

               Kolmas kanneperuste perustuu siihen, että pääsihteerin päätös on virheellinen todistustaakan osalta. Toisin kuin päätöksessä on todettu, 10.10.2014 asiassa T-479/13, Marciani v. parlamentti annetun tuomion 54 kohdassa esitettyjä perusteluja ei voida pitää merkityksellisinä nyt tarkasteltavassa asiassa juuri siksi, että edustaja Marcianin tapauksessa piti soveltaa Euroopan parlamentin jäsenten kuluja ja korvauksia koskevia sääntöjä, kun taas kantajan edustajankauden aikana oli jo voimassa neuvoston asetus (EY) N:o 160/2009.

               4)

               Neljännen kanneperusteen mukaan avustajille maksettujen korvausten palautusvaatimusta ei ole perusteltu oikeudellisesti. Kanneperusteessa on kaksi osaa:
               Ensimmäinen osa perustuu siihen, ettei kantajan ja Euroopan parlamentin välillä ole sopimussuhdetta. Sen jälkeen kun asetus (EY) N:o 160/2009 tuli voimaan, sopimussuhde avustajiin ei sido parlamentin jäsentä vaan Euroopan parlamenttia, joka ei korvaa kuluja vaan maksaa näille korvauksen. Avustajien työsuhteen osalta kantaja katsoo, ettei hänellä ole minkäänlaista sopimussuhdetta parlamenttiin. Parlamentti ei ole maksanut kantajalle avustajien korvausta vastaavaa summaa. Koska sopimussuhdetta eikä oikeudellisia perusteita ole, kantajalla ei voi olla minkäänlaista takaisinmaksuvelvollisuutta parlamenttiin nähden.
               Neljännen kanneperusteen toinen osa perustuu siihen, että avustajien ulkopuoliset tehtävät eivät synnytä minkäänlaista oikeutta vaatia korvauksia takaisin. Euroopan unionin henkilöstösäännön 12 artiklassa ei kielletä palvelussuhteen ulkopuolisia tehtäviä vaan edellytetään ainoastaan, että nimittävä viranomainen on antanut niihin suostumuksensa. Siinä tapauksessa, ettei suostumusta ole haettu, ei henkilöstösäännössä ole määrätty, että korvaus pitäisi maksaa kokonaan takaisin.

               5)

               Viides kanneperuste perustuu velvoitetta koskevan säännön taannehtivan soveltamisen kieltoon. Pääsihteerin päätöksen 8 kohdassa viitataan tehdyn päätöksen oikeudellisten perusteiden joukossa yksityiskohtaisten soveltamissääntöjen 39 a artiklaan siitä huolimatta, että puhemiehistön päätös nro 2015/C 397/03, jolla muutetaan Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen yksityiskohtaisia soveltamissääntöjä, on tullut sovellettavaksi vasta 1.1.2016 alkaen, minkä vuoksi sillä ei ole merkitystä tässä asiassa.

               6)

               Kuudes kanneperuste perustuu perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin ja suhteellisuusperiaatteen loukkaamisen palautusvaatimuksen kohteena olevan summan osalta. Palautettavaksi vaadittua määrää ei ole yksityiskohtaisesti perusteltu minkäänlaisella laskumekanismilla, vaan on katsottu, ettei avustaja ole työskennellyt lainkaan kantajalle.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste perustuu arvioon, joka on tehty matkakulukorvaukseen liitetyn matka-asiakirjan päiväyksestä ja jossa on sivuutettu sen tarkoitus ja tehty tästä perusteettomat johtopäätökset.


title: Asia C-143/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Bonn (Saksa) on esittänyt 23.2.2018 – Antonio Romano ja Lidia Romano v. DSL Bank

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Bonn (Saksa) on esittänyt 23.2.2018 – Antonio Romano ja Lidia Romano v. DSL Bank
   (Asia C-143/18)
   (2018/C 182/10)
   Oikeudenkäyntikieli:

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landgericht Bonn

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Antonio Romano ja Lidia Romano

      Vastaaja: DSL Bank

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 2002/65/EY (1) 6 artiklan 2 kohdan c alakohtaa tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle tai käytännölle, jonka mukaan lainasopimusten etämyynnissä peruuttamisoikeutta ei ole suljettu pois, kun kumpikin osapuoli on jo täyttänyt sopimuksen kokonaisuudessaan kuluttajan nimenomaisesta pyynnöstä ennen kuin kuluttaja käyttää peruuttamisoikeuttaan?

               2)

               Onko direktiivin 2002/65/EY 4 artiklan 2 kohtaa, 5 artiklan 1 kohtaa, 6 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan toista luetelmakohtaa ja 6 artiklan 6 kohtaa tulkittava siten, että arvioitaessa sitä, onko kuluttaja saanut asianmukaisesti kansallisessa lainsäädännössä säädetyt, direktiivin 2002/65/EY 5 artiklan 1 kohdassa ja 3 artiklan 1 kohdan 3 alakohdan a alakohdassa tarkoitetut tiedot, ja kuluttajan peruuttamisoikeuden käyttöä kansallisessa lainsäädännössä lähtökohdaksi on otettava tavanomaisesti valistunut, kohtuullisen tarkkaavainen ja huolellinen keskivertokuluttaja, kun otetaan huomioon kaikki asiaa koskevat tosiseikat ja kaikki sopimuksen tekoon liittyvät olosuhteet?

               3)

               Mikäli ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
               Onko direktiivin 2002/65/EY 7 artiklan 4 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa säädetään, että kuluttajaluottoa koskevan etäsopimuksen peruuttamisilmoituksen jälkeen palveluntarjoajan on maksettava kuluttajalle tältä etäsopimuksen mukaisesti saamansa määrän lisäksi myös korvausta siitä, että tämä määrä on ollut sen käytettävissä?

      (1)  Kuluttajille tarkoitettujen rahoituspalvelujen etämyynnistä ja neuvoston direktiivin 90/619/ETY sekä direktiivien 97/7/EY ja 98/27/EY muuttamisesta 23.9.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/65/EY (EYVL 2002, L 271, s. 16).


title: Asia C-185/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 9.3.2018 – Oro Efectivo SL v. Diputación Foral de Bizkaia

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 9.3.2018 – Oro Efectivo SL v. Diputación Foral de Bizkaia
   (Asia C-185/15)
   (2018/C 182/16)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Supremo

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Oro Efectivo SL

      Vastapuoli: Diputación Foral de Bizkaia

      Ennakkoratkaisukysymys

   Ovatko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY, (1) tästä direktiivistä johdettu verotuksen neutraalisuuden periaate sekä sen tulkinnasta annettu unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan jäsenvaltio voi vaatia liikkeen- tai ammatinharjoittajaa maksamaan arvonlisäverosta erillistä välillistä veroa irtaimen omaisuuden (konkreettisesti kullan, hopean tai korujen) hankkimisesta yksityiseltä, kun

               1)

               hankittu esine on tarkoitettu sen työstämisen ja myöhemmän luovutuksen kautta kyseisen elinkeinonharjoittajan omaan liiketoimintaan

               2)

               saatettaessa hankittu omaisuus uudelleen vaihdantaan toteutetaan arvonlisäverollisia liiketoimia ja

               3)

               kyseisessä jäsenvaltiossa sovellettavan lainsäädännön mukaan liikkeen- tai ammatinharjoittaja ei saa tällaisten liiketoimien yhteydessä vähentää kyseistä veroa, joka on maksettu ensin mainitun hankinnan perusteella?

      (1)  EUVL 2006, L 347, s. 1.


title: Asia T-198/18: Kanne 16.3.2018 –Chrysses Demetriades & Co. ja Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co v. neuvosto ym.

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/26

         Kanne 16.3.2018 –Chrysses Demetriades & Co. ja Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co v. neuvosto ym.
   (Asia T-198/18)
   (2018/C 182/30)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Chrysses Demetriades & Co. LLC (Limassol, Kypros), Provident Fund of the Employees of Chrysses Demetriades & Co LLC (Limassol) (edustaja: P. Tridimas, barrister)

      Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio, Euroopan keskuspankki, Eurogroup ja Euroopan unioni

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               velvoittaa vastaajat maksamaan kantajille tämän kanteen liitteessä mainitut summat korkoineen, jotka lasketaan 26.3.2013 lukien unionin yleisen tuomioistuimen tuomion julistamiseen saakka

               —

               velvoittaa vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Vaihtoisesti ja toissijaisesti kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               toteaa, että Euroopan unionille ja/tai vastaajana oleville toimielimille on syntynyt sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu

               —

               määrittää, mitä menettelyä noudatetaan kantajien kärsimän tosiasiallisen korvattavissa olevan vahingon selvittämiseksi

               —

               velvoittaa vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen, jotka ovat olennaisesti samat tai samankaltaiset kuin asiassa T-197/18, JV Voscf ym. v. neuvosto ym., esitetyt.


title: Asia C-97/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Noord-Nederland (Alankomaat) on esittänyt 12.2.2018 – Openbaar Ministerie v. ET

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Noord-Nederland (Alankomaat) on esittänyt 12.2.2018 – Openbaar Ministerie v. ET
   (Asia C-97/18)
   (2018/C 182/06)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank Noord-Nederland

      Pääasian asianosaiset

      Hakija: Openbaar Ministerie

      Vastapuoli: ET

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voidaanko puitepäätöksen 2006/783/YOS (1) 12 artiklan 1 kohtaa tulkita siten, että kun pannaan Alankomaissa täytäntöön päätöksen tehneen valtion siirtämä menetetyksi tuomitsemista koskeva päätös, voidaan soveltaa rikosprosessilain 577c §:ssä tarkoitettua velvoitteen täyttämiseen pakottamiseksi määrättävää vankeutta (painostusvankeus) myös, kun otetaan huomioon Hoge Raadin 20.12.2011 tekemä päätös, (2) jonka mukaan kyseistä painostusvankeutta on pidettävä Euroopan ihmisoikeussopimuksen 7 artiklan 1 kappaleessa tarkoitettuna rangaistuksena?

               2)

               Onko painostusvankeuden soveltamismahdollisuuden kannalta merkitystä sillä, tunnetaanko mahdollisuus kyseisen seuraamuksen soveltamiseen myös päätöksen tehneen valtion oikeudessa?

      (1)  Vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta menetetyksi tuomitsemista koskeviin päätöksiin 6.10.2006 tehty neuvoston puitepäätös 2006/783/YOS (EUVL 2006, L 328, s. 59).

      (2)  NL:HR:2011:BP9449.


title: Asia T-203/18: Kanne 23.3.2018 – VQ v. EKP

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/26

         Kanne 23.3.2018 – VQ v. EKP
   (Asia T-203/18)
   (2018/C 182/31)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: VQ (edustaja: barrister G. Cahill)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki (EKP)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SEUT 263 artiklan nojalla Euroopan keskuspankin 14.3.2018 tekemän päätöksen SNC-2016-0026

               —

               toteamaan SEUT 277 artiklan nojalla, että YVM-asetuksen 18 artiklan 6 kohta on lainvastainen, (1) ja näin ollen kumoamaan mainitun päätöksen, ja

               —

               velvoittamaan EKP:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu väitteelle, jonka mukaan EKP rikkoi YVM-asetuksen 18 artiklan 1 kohtaa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 49 artiklan 1 kohtaa määräämällä hallinnollisen rahoituksellisen seuraamuksen sellaista oikeusperustaa käyttäen, joka muodostuu sellaisesta unionin lainsäädännöstä ja kansallisesta lainsäädännöstä, jolla ei ole välitöntä oikeusvaikutusta.

                           —

                           Kantaja väittää, että sen 1.1.2014 ja 31.12.2015 välisenä aikana suorittamia omien osakkeiden takaisinostoja ei pidä katsoa asetuksen N:o 575/2013 (2) 77 a ja 78 artiklan vastaisina, koska pääomapuskuri tuli voimaan ja määriteltiin vasta 1.1.2016.

                           —

                           Kantaja katsoo siltä osin kuin EKP:n päätös perustuu direktiivissä 2013/36 (3) vahvistettuihin pääomapuskuriin sovellettaviin sääntöihin, joista tuli sitovia ja jotka tulivat voimaan ja määriteltiin vasta 1.1.2016, että EKP määräsi hallinnollisen rahoituksellisen seuraamuksen ilman välittömästi sovellettavaa unionin oikeussääntöä tai kansallista oikeussääntöä.

                           —

                           Näin ollen riidanalaisella päätöksellä rikotaan YVM-asetuksen 18 artiklan 1 kohtaa ja erityisesti loukataan laillisuusperiaatetta, josta määrätään perusoikeuskirjan 49 artiklan 1 kohdassa.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu väitteelle, jonka mukaan EKP rikkoi asetuksen N:o 468/2014 (4) 132 artiklan 1 kohdan b alakohtaa siltä osin kuin se määräsi hallinnollisen rahoituksellisen seuraamuksen julkaisemisesta nimien kanssa.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu väitteelle, jonka mukaan YMV-asetuksen 18 artiklan 6 kohta on lainvastainen ja ristiriidassa SEUT 263 artiklan neljännen kohdan ja perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa siltä osin kuin siinä asetetaan velvollisuus julkaista hallinnollinen rahoituksellinen seuraamus siitä seikasta riippumatta, että hakija aikoo valittaa siitä unionin yleiseen tuomioistuimeen SEUT 263 artiklan kuudennessa kohdassa asetettujen määräaikojen puitteissa.

                           —

                           Saattaessaan voimaan YMV-asetuksen 18 artiklan 6 kohdassa vahvistetun kaltaisen säännön, neuvosto epäsi SEUT 263 artiklan kuudennessa kohdassa määrätyn kahden kuukauden määräajan hakijalta, joka aikoo valittaa päätöksestä julkistaa hallinnollinen rahoituksellinen seuraamus ilman nimiä.

                           —

                           Riidanalaisella päätöksellä poiketaan kahden kuukauden määräajasta, jonka kuluessa kumoamiskanne on nostettava, ja siinä myönnetään EKP:lle yksipuolinen valta määritellä, missä vaiheessa luottolaitoksen on nostettava kanne.

                           —

                           Kun EKP:lla on toimivalta julkistaa hallinnollinen rahoituksellinen seuraamus, asianomaisen luottolaitoksen on tehtävä hakemus ennen seuraamuksen julkistamista koskevaa EKP:n päätöstä. Tämä tilanne synnyttää luottolaitokselle kohtuutonta epävarmuutta, joka voi jopa rajoittaa sen mahdollisuutta kanteen nostamiseen ja loukkaa näin ollen sen perusoikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin.

                           —

                           Näin ollen YMV-asetuksen 18 artiklan 6 kohta on ristiriidassa SEUT 263 artiklan kuudennen kohdan ja perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa.

                           —

                           Riidanalainen päätös on kumottava siltä osin kuin EKP epäsi kantajalta oikeuden tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin.

      (1)  Luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille 15.10.2013 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 1024/2013 (EUVL 2013, L 287, s. 63).

      (2)  Luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 575/2013 (EUVL 2013, L 176, s. 1).

      (3)  Oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/36/EU (EUVL 2013, L 176, s. 338).

      (4)  Kehyksen perustamisesta YVM:n puitteissa tehtävälle yhteistyölle EKP:n ja kansallisten toimivaltaisten viranomaisten välillä sekä kansallisten nimettyjen viranomaisten kanssa 16.4.2014 annettu Euroopan keskuspankin asetus (EU) N:o 468/2014 (EKP/2014/17) (EUVL 2014, L 141, s. 1).


title: Asia C-160/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 28.2.2018 – X BV v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 28.2.2018 – X BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Asia C-160/18)
   (2018/C 182/11)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: X BV

      Vastapuoli: Staatssecretaris van Financiën

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko asetuksen (EY) N:o 1484/95 (1) 3 artiklan 2, 4 ja 5 kohtaa, luettuina yhdessä asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (2) 141 artiklan kanssa, tulkittava siten, että niissä säädetyn tarkastusmekanismin, myös kun kyseessä on jälkitarkastus, tarkoituksena on pelkästään varmistaa, että toimivaltaiset viranomaiset voivat hyvissä ajoin saada tietoonsa peräkkäisiin liiketoimiin liittyvät tosiseikat tai olosuhteet, jotka saattavat antaa aiheen epäillä ilmoitettujen cif-tuontihintojen todenmukaisuutta ja voivat muodostaa syyn tarkempien tutkimusten suorittamiseen?
               Vai onko päinvastainen kanta oikea, ja onko asetuksen N:o 1484/95 3 artiklan 2, 4 ja 5 kohdassa selostettua tarkastusmekanismia, myös kun kyseessä on jälktarkastus, tulkittava siten, että tuojan yhteisön markkinoilla toteuttamat jälleenmyynnit lähetykselle ilmoitettua cif-tuontihintaa alempaan hintaan, johon on lisätty tuonnin yhteydessä perittävien tullien määrä, eivät täytä yhteisön markkinoilla vaadittuja (myynti)edellytyksiä, joten jo tästä syystä lisätullit on maksettava? Onko viimeksi esitettyyn kysymykseen annettavan vastauksen kannalta eroa sillä, ovatko edellä tarkoitetut tuojan toteuttamat jälleenmyynnit tapahtuneet sovellettavaa edustavaa hintaa alempaan hintaan? Onko tässä yhteydessä merkitystä sillä, että edustava hinta laskettiin 11.9.2009 edeltävänä ajankohtana eri tavalla kuin kyseisen päivämäärän jälkeen? Onko näihin kysymyksiin annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, ovatko Euroopan unionissa olevat asiakkaat tuojaan sidoksissa olevia yrityksiä?

               2)

               Mikäli ensimmäisessä kohdassa esitettyihin kysymyksiin annetuista vastauksista seuraa, että tappiollinen jälleenmyynti riittää perusteeksi sille, että ilmoitettu cif-tuontihinta voidaan hylätä, miten maksettavien lisätullien määrä on tällöin määritettävä? Onko lisätullien perusta vahvistettava yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (3) 29–31 artiklassa tullausarvon määrittämiseksi säädettyjen menetelmien mukaisesti? Vai onko lisätullien perusta vahvistettava yksinomaan sovellettavan edustavan hinnan perusteella? Estääkö asetuksen (EY) N:o 1234/2007 141 artiklan 3 kohta käyttämästä 11.9.2009 edeltävänä ajanjaksona kyseisenä ajankohtana vahvistettua edustavaa hintaa?

               3)

               Mikäli ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen annettavista vastauksista seuraa, että lisätullien perimisen kannalta on ratkaisevaa, että tuodut tavarat on jälleenmyyty tappiollisesti yhteisön markkinoilla, ja jos perittävien lisätullien määrää laskettaessa niiden perustaksi on otettava edustava hinta, ovatko asetuksen (EY) N:o 1484/95 3 artiklan 2, 4 ja 5 kohta tällöin yhteensopivia asetuksen (EY) N:o 1234/2007 141 artiklan kanssa, kun otetaan huomioon unionin tuomioistuimen 13.12.2001 antama tuomio Kloosterboer Rotterdam B.V., C-317/99, EU:C:2001:681?

      (1)  Siipikarjanliha- ja muna-alan sekä ovalbumiinin tuonnissa sovellettavien lisätullien järjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edustavien hintojen vahvistamisesta sekä asetuksen N:o 163/67/ETY kumoamisesta 28.6.1995 annettu komission asetus (EY) N:o 1484/95 (EYVL 1995, L 145, s. 47).

      (2)  Maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä 22.10.2007 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1234/2007 (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) (EUVL 2007, L 299, s. 1).

      (3)  EYVL 1992, L 302, s. 1.


title: Asia T-219/18: Kanne 30.3.2018 – Piaggio & C. v. EUIPO – Zhejiang Zhongneng Industry Group (Skootterit)

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/28

         Kanne 30.3.2018 – Piaggio & C. v. EUIPO – Zhejiang Zhongneng Industry Group (Skootterit)
   (Asia T-219/18)
   (2018/C 182/32)
   Kannekirjelmän kieli: italia

      Asianosaiset ja muu osapuoli

      Kantaja: Piaggio & C. SpA (Pontedera, Italia) (edustaja: asianajaja F. Jacobacci)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Zhejiang Zhongneng Industry Group Co. Ltd (Taizhou City, Kiina)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen mallin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen malli: Yhteisömalli nro 1 783 655-0002

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n kolmannen valituslautakunnan 19.1.2018 asiassa R 1496/2015-3 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               toteaa haltijan rekisteröidyn yhteisömallin nro 1 783 655-0002 mitättömäksi kaikilla kannekirjelmässä esitetyillä perusteilla

               —

               määrää unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 190 artiklan mukaisesti, että valituslautakunnassa pidetyn menettelyn vastapuoli ja mallin haltija vastaavat siinä aiheutuneista kuluista

               —

               velvoittaa EUIPO:n ja mahdollisen väliintulijan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Yhteisömallista annetun asetuksen N:o 6/2002 6 artiklan virheellinen tulkinta ja soveltaminen

               —

               Asetuksen N:o 6/2002 25 artiklan 1 kohdan e alakohdan rikkominen

               —

               Asetuksen N:o 6/2002 25 artiklan 1 kohdan f alakohdan rikkominen.


title: Asia C-163/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Noord-Nederland (Alankomaat) on esittänyt 1.3.2018 – HQ omasta puolestaan, sekä alaikäisen lapsensa IP:n laillisena edustajana, ja JO v. Aegean Airlines SA

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Noord-Nederland (Alankomaat) on esittänyt 1.3.2018 – HQ omasta puolestaan, sekä alaikäisen lapsensa IP:n laillisena edustajana, ja JO v. Aegean Airlines SA
   (Asia C-163/18)
   (2018/C 182/12)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank Noord-Nederland

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: HQ omasta puolestaan, sekä alaikäisen lapsensa IP:n laillisena edustajana, ja JO

      Vastaaja: Aegean Airlines SA

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko asetuksen N:o 261/2004 (1) 8 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että matkustaja, jolla on (kansallisessa oikeudessa täytäntöön pannun) matkapakettidirektiivin 90/314/ETY (2) perusteella oikeus vaatia matkanjärjestäjäänsä palauttamaan lipun hinnan, ei voi enää vaatia hinnan palauttamista lentoliikenteen harjoittajalta?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voiko matkustaja tällöin kuitenkin vaatia lentoliikenteen harjoittajaa palauttamaan lipun hinnan, jos on oletettavissa, että jos matkanjärjestäjä asetetaan vastuuseen, se ei pysty taloudellisen tilanteensa vuoksi palauttamaan lipun hintaa, eikä kyseisellä matkanjärjestäjällä myöskään ole takuujärjestelyjä, jotka takaisivat palautuksen?

      (1)  Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1)

      (2)  Matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista 13.6.1990 annettu neuvoston direktiivi 90/314/ETY (EYVL 1990, L 158, s. 59.


title: Asia C-192/18: Kanne 15.3.2018 – Euroopan komissio v. Puolan tasavalta

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/14

         Kanne 15.3.2018 – Euroopan komissio v. Puolan tasavalta
   (Asia C-192/18)
   (2018/C 182/17)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Szmytkowska, K. Banks, H. Krämer ja C. Valero)

      Vastaaja: Puolan tasavalta

      Vaatimukset

               —

               Unionin tuomioistuimen on todettava, että Puolan tasavalta ei ole noudattanut SEUT 157 artiklaan ja miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5.7.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/54/EY (uudelleenlaadittu toisinto) (1) 5 artiklan a kohtaan ja 9 artiklan 1 kohdan f alakohtaan perustuvia velvoitteitaan, koska se on säätänyt yleisten tuomioistuinten järjestämistä koskevan lain muuttamisesta 12.7.2017 annetun lain [Ustawa z dnia 12 lipca 2017 r. o zmianie ustawy — Prawo o ustroju sądów powszechnych] 13 §:n 1–3 momentissa eri eläkeiät naisille ja miehille, jotka toimivat tuomareina yleisissä tuomioistuimissa, tuomareina ylimmässä tuomioistuimessa tai syyttäjinä sekä

               —

               että Puolan tasavalta ei ole noudattanut SEU 19 artiklan 1 kohdan 2 alakohtaan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaan perustuvia velvoitteitaan, koska se on mainitun lain 13 §:n 1 momentissa alentanut yleisten tuomioistuinten tuomareiden eläkeikää ja samanaikaisesti antanut oikeusministerille kyseisen lain 1 §:n 26 momentin b ja c kohdassa oikeuden päättää tuomareiden palvelusajan pidentämisestä.

               —

               Puolan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio moittii Puolan tasavaltaa siitä, että se on yleisten tuomioistuinten järjestämistä koskevan lain muuttamisesta 12.7.2017 annetun lain 13 §:n 1–3 momentissa antanut säännöksiä, joissa säädetään eri eläkeiästä naisille ja miehille, jotka toimivat tuomareina yleisissä tuomioistuimissa, tuomareina ylimmässä tuomioistuimessa tai syyttäjinä, sekä siitä, että se on saman lain 13 §:n 1 momentissa alentanut yleisten tuomioistuinten tuomareiden eläkeikää ja samanaikaisesti antanut oikeusministerille kyseisen lain 1 §:n 26 momentin b ja c kohdassa oikeuden päättää tuomareiden palvelusajan pidentämisestä, ja siten jättänyt noudattamatta SEUT 157 artiklaan ja miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5.7.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/54/EY (uudelleenlaadittu toisinto) 5 artiklan a kohtaan ja 9 artiklan 1 kohdan f alakohtaan sekä SEU 19 artiklan 1 kohdan 2 alakohtaan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaan perustuvia velvoitteitaan.

      (1)  EUVL L 204, s. 23.


title: Asia T-228/18: Kanne 5.4.2018 – Transtec v. komissio

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/29

         Kanne 5.4.2018 – Transtec v. komissio
   (Asia T-228/18)
   (2018/C 182/33)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Transtec (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat L. Levi ja N. Flandin)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan kanteen tutkittavaksi ja hyväksymään sen

         ja näin ollen

               —

               kumoamaan 26.3.2018 tehdyn päätöksen, jolla Euroopan komissio hylkäsi kantajan johtaman yhteenliittymän tarjouksen osa-alueesta nro 3 tarjouskilpailussa ”Framework contract for the implementation of external aid 2018 (SIEA EUROPAID/138778/DH/SER/MULTI)” (jäljempänä tarjouskilpailu), joka koskee puitesopimuksen tekemistä palvelujen tarjoamisesta kolmansille maille, jotka saavat Euroopan unionin ulkomaanapua, ja jolla osa-alue nro 3 myönnettiin kymmenelle muulle tarjouksentekijälle

               —

               prosessinjohtotoimena (unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 55 artikla) pyytämään vastaajaa esittämään (i) osa-aluetta nro 3 varten hyväksyttyjen tarjousten ominaispiirteet ja edut sekä pisteet, jotka ne olivat saaneet ala-osioista 1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5 ja 1.6 osassa ”Global Organisation and Methodology”, ja pisteet, jotka kymmenen valittua tarjousta olivat saaneet osa-alueella 3 osassa ”Technical score” ja osassa ”Financial score”, ja (ii) arviointilautakunnan yksityiskohtaisen kertomuksen

               —

               ottamaan tutkittavaksi ja hyväksymään vahingonkorvausvaatimuksen, jonka määrä vastaa 2 400 000 euron bruttomarginaalia

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kuuteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25.10.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (EUVL L 298, s. 1, jäljempänä varainhoitoasetus) 106 artiklan ja tarjoajille annettujen ohjeiden (Instructions to Tenders) 4 artiklan rikkomiseen. Komissio on rikkonut näitä artikloita, koska se ei ole sulkenut tarjoajaa menettelystä sellaisten sääntöjenvastaisuuksien johdosta, jotka liittyvät erääseen siihen yhteenliittymään, jonka kanssa hankintasopimus tehtiin, kuuluvista tarjouksentekijöistä.

               2)

               Toinen kanneperuste perustuu komission ilmeiseen arviointivirheeseen ja varainhoitoasetuksen 110 artiklan 5 kohdan, unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 soveltamissäännöistä 29.10.2012 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 1268/2012 (EUVL L 362, s. 1, jäljempänä soveltamisasetus) 151 artiklan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 41 artiklan 2 kohdasta aiheutuvien velvoitteiden, hyvän hallinnon ja tarjoajille annettujen ohjeiden 15 artiklan 3 kohdan noudattamatta jättämiseen, koska komissio ei ole tehnyt riittävän tarkkaa tutkimusta epänormaalin alhaisista tarjouksista.

               3)

               Kolmas kanneperuste perustuu perusteluvelvollisuuden – sellaisena kuin se seuraa varainhoitoasetuksen 113 artiklan 2 kohdasta ja soveltamisasetuksen 161 artiklan 1 kohdasta – loukkaamiseen.

               4)

               Neljäs kanneperuste perustuu perusoikeuskirjan 47 artiklassa määrätyn tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevan oikeuden loukkaamiseen.

               5)

               Viides kanneperuste perustuu yhdenmukaista kohtelua, syrjintäkieltoa ja tasapuolista kilpailua koskevien periaatteiden loukkaamiseen sekä varainhoitoasetuksen 102 artiklan 1 ja 2 kohdan rikkomiseen siitä syystä, että tarjoajille annettujen ohjeiden 7 artikla on lainvastainen.

               6)

               Kuudes kanneperuste perustuu hyvän hallinnon periaatteen – sellaisena kuin siitä määrätään perusoikeuskirjan 41 artiklassa – loukkaamiseen siitä syystä, että tarjoajille annettujen ohjeiden 7 artikla on lainvastainen.


title: Asia C-201/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour d’appel de Mons (Belgia) on esittänyt 19.3.2018 – Mydibel SA v. Belgian valtio

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour d’appel de Mons (Belgia) on esittänyt 19.3.2018 – Mydibel SA v. Belgian valtio
   (Asia C-201/18)
   (2018/C 182/18)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour d’appel de Mons

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Mydibel SA

      Vastapuoli: Belgian valtio

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 14, 15, 168, 184, 185, 187 ja 188 artiklaa tulkittava ja sovellettava siten, että alkujaan asianmukaisesti vähennettyä kiinteään omaisuuteen kuuluvan tuotantotavaran arvonlisäveroa on oikaistava/tarkistettava, kun kiinteään omaisuuteen kuuluva tuotantotavara on ollut ”sale and lease back” -liiketoimen (myynti- ja takaisinvuokraus) kohteena ja kun

               —

               ”sale and lease back” on yhdistetty ja yhtäaikainen järjestely, jossa verovelvollinen antaa kahdelle rahoituslaitokselle perintövuokraoikeuden (eli väliaikaisen esineoikeuden) ja nämä rahoituslaitokset antavat leasingvuokran verovelvolliselle

               —

               kyseinen ”sale and lease back” -liiketoimi on puhtaasti rahoituksellinen liiketoimi, jonka tarkoituksena on lisätä verovelvollisen välittömästi käytettävissä olevia varoja;

               —

               ”sale and lease back” -liiketointa ei ole tehty arvonlisäverollisesti;

               —

               kiinteään omaisuuteen kuuluva tuotantotavara on jäänyt verovelvollisen hallintaan ja sitä on käytetty verovelvollisen verolliseen liiketoimintaan keskeytyksettä ja jatkuvasti niin ennen liiketointa kuin sen jälkeenkin?

         Onko edellä mainittujen säännösten tulkitseminen ja soveltaminen siten, että niiden perusteella oikaistaan/tarkistetaan alkujaan vähennettyä arvonlisäveroa, yhteensopivaa arvonlisäveron neutraalisuuden periaatteen ja/tai yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kanssa?

      (1)  EUVL 2006, L 347, s. 1.


title: Tuomioistuimen tuomio, annettu 31 päivänä lokakuuta 2017, asiassa E-16/16 – Fosen-Linjen AS vastaan AtB AS (Julkiset hankinnat – Direktiivi 89/665/ETY – Direktiivi 2004/18/EY – Vahingonkorvausvaatimus – Syyllisyys – Säännösten rikkomisen vakavuus – Todistustaakka – Toimitetun tarjouksen tarkistaminen – Tehokkuuden, tasapuolisen kohtelun, avoimuuden ja suhteellisuuden periaatteet)

text:
               31.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 186/12

         TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   annettu 31 päivänä lokakuuta 2017,
   asiassa E-16/16
   Fosen-Linjen AS vastaan AtB AS

      (Julkiset hankinnat – Direktiivi 89/665/ETY – Direktiivi 2004/18/EY – Vahingonkorvausvaatimus – Syyllisyys – Säännösten rikkomisen vakavuus – Todistustaakka – Toimitetun tarjouksen tarkistaminen – Tehokkuuden, tasapuolisen kohtelun, avoimuuden ja suhteellisuuden periaatteet)

   (2018/C 186/06)
   Asiassa E-16/16, Fosen-Linjen AS vastaan AtB AS, Frostatingin muutoksenhakutuomioistuin (Frostating lagmannsrett) on esittänyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle PYYNNÖN, joka koskee julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/665/ETY ja erityisesti sen 1 artiklan 1 kohdan ja 2 artiklan 1 kohdan c alakohdan tulkintaa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Benedikt Bogason (ad hoc -tuomari), on antanut 31 päivänä lokakuuta 2017 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1.

               Vahingonkorvausten määrääminen direktiivin 89/665/ETY 2 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti ei riipu siitä, johtuiko julkisia hankintoja koskevan lainsäädännön säännöksen rikkominen syyllisyydestä ja toiminnasta, joka poikkesi huomattavasti oikeutetusta toimintatavasta, vai oliko rikkomisen syynä olennainen virhe vai johtuiko se aineellisen, merkittävän ja ilmeisen virheen olemassaolosta. Pelkkä julkisia hankintoja koskevan lainsäädännön rikkominen sellaisenaan riittää perusteeksi hankintaviranomaisen velvollisuudelle maksaa vahinkoa kärsineelle henkilölle vahingonkorvausta direktiivin 89/665/ETY 2 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti edellyttäen, että muut vahingonkorvauksen määräämisen edellytykset, erityisesti syy-yhteyttä koskeva edellytys, täyttyvät.

               2.

               Direktiivi 89/665/ETY ei ole esteenä vaatimukselle, jonka mukaan vahingonkorvauksen määräämisen edellytyksenä on, että vahinkoa kärsinyt tarjoaja osoittaa selkeästi ja kiistatta, että sopimus olisi pitänyt tehdä tarjoajan kanssa, mikäli hankintaviranomainen ei olisi tehnyt virhettä, kunhan vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteita noudatetaan.

               3.

               Direktiivi 89/665/ETY ei ole esteenä sellaiselle kansallisen oikeuden säännökselle, joka vapauttaa hankintaviranomaisen vastuuvelvollisuudesta sopimuksesta aiheutuvan positiivisen koron osalta, silloin kun tarjouskilpailu on peruutettu hankintaviranomaisen tekemän virheen takia ja julkisia hankintoja koskevan ETA:n lainsäädännön mukaisesti, vaikka kyseiseen virheeseen ei vedottu tarjouskilpailun aikana ja vaikka se poikkeaa kantajan mainitsemasta virheestä. Hankintaviranomaisen tehtävänä on näyttää toteen tällaisen virheen olemassaolo ja perustella päätöksensä peruuttaa tarjouskilpailu.

               4.

               Tarjouskilpailun ratkaisuperusteet on muotoiltava siten, että kaikki asioista kohtuullisen hyvin perillä olevat ja tavanomaista huolellisuutta noudattavat tarjoajat voivat tulkita niitä samalla tavalla. Hankintaviranomainen on lisäksi velvollinen tarkistamaan, ovatko tarjoajan toimittamat tiedot uskottavia siinä mielessä, että tarjoajat pystyvät toteuttamaan tarjouksensa, ja vastaako tarjous hankintaviranomaisen esittämiä vaatimuksia. Tarkistamisvaatimuksen on oltava suhteellisuusperiaatteen mukainen. Niin kauan kuin kaikkia tarjoajia kohdellaan tasapuolisesti, hankintaviranomainen voi ottaa huomioon kaikki tarjouksessa esitetyt tiedot voidakseen tarkistaa tehokkaasti myöntämisperusteisiin liittyvät tiedot. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on määrittää tasapuolisen kohtelun, avoimuuden ja suhteellisuuden periaatteet huomioon ottaen, onko näitä edellytyksiä noudatettu kyseessä olevassa tarjousmenettelyssä.


title: Asia C-605/16 P: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 16.2.2018 – Euroopan unionin neuvosto v. PT Ciliandra Perkasa, Euroopan komissio ja European Biodiesel Board (EBB)

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/18

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 16.2.2018 – Euroopan unionin neuvosto v. PT Ciliandra Perkasa, Euroopan komissio ja European Biodiesel Board (EBB)
   (Asia C-605/16 P) (1)

   (2018/C 190/26)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 30, 30.1.2017.


title: Asia C-606/16 P: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 16.2.2018 – Euroopan unionin neuvosto v. PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas), Euroopan komissio ja European Biodiesel Board (EBB)

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/18

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 16.2.2018 – Euroopan unionin neuvosto v. PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas), Euroopan komissio ja European Biodiesel Board (EBB)
   (Asia C-606/16 P) (1)

   (2018/C 190/27)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 30, 30.1.2017.


title: Asia C-252/17: Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 21.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Social n° 2 de Cádiz – Espanja) – Moisés Vadillo González v. Alestis Aerospace SL (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artikla 2 kohta ja 94 artikla — Pääasian oikeusriitaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja ja syitä, joiden vuoksi vastaus ennakkoratkaisukysymykseen on tarpeen, koskevien riittävien täsmennysten puuttuminen — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/2

         Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 21.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Social no 2 de Cádiz – Espanja) – Moisés Vadillo González v. Alestis Aerospace SL
   (Asia C-252/17) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artikla 2 kohta ja 94 artikla - Pääasian oikeusriitaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja ja syitä, joiden vuoksi vastaus ennakkoratkaisukysymykseen on tarpeen, koskevien riittävien täsmennysten puuttuminen - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen))
   (2018/C 190/02)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de lo Social no 2 de Cádiz

      Asianosaiset

      Kantaja: Moisés Vadillo González

      Vastaaja: Alestis Aerospace SL

      Muu osapuoli: Ministerio Fiscal

      Määräysosa

   Juzgado de lo Social no 2 de Cádizin (Cadizin työoikeus nro 2, Espanja) 8.5.2017 tekemällään päätöksellä esittämän ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

      (1)  EUVL C 256, 7.8.2017.


title: Asia C-170/17: Unionin tuomioistuimen yhdeksännen jaoston puheenjohtajan määräys 2.2.2018 – Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/19

         Unionin tuomioistuimen yhdeksännen jaoston puheenjohtajan määräys 2.2.2018 – Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta
   (Asia C-170/17) (1)

   (2018/C 190/29)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali
   Unionin tuomioistuimen yhdeksännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 161, 22.5.2017.


title: Asia T-178/18: Kanne 8.3.2018 – Région de Bruxelles-Capitale v. komissio

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/32

         Kanne 8.3.2018 – Région de Bruxelles-Capitale v. komissio
   (Asia T-178/18)
   (2018/C 190/55)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Région de Bruxelles-Capitale (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat A. Bailleux ja B. Magarinos Rey)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan tämän kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi;

               —

               kumoamaan [tehoaineen glyfosaatti hyväksynnän uusimisesta kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1107/2009 mukaisesti ja komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 liitteen muuttamisesta 12.12.2017 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/2324], mutta pysyttämällä sen vaikutukset voimassa sen kohtuullisen ajan kuluessa tapahtuvaan korvaamiseen asti, minkä on tapahduttava viimeistään 16.12.2021;

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu ihmisten terveyden ja ympäristön suojelun korkeatasoisuuden periaatteita on loukattu. Tämä peruste jakautuu kahteen osaan.

                           —

                           Ensimmäisen osan mukaan velvollisuutta varmistaa terveyden ja ympäristön suojelu riskin tieteellisessä arviointivaiheessa ei ole noudatettu, koska riidanalainen asetus perustuu terveyden ja ympäristön suojelulle aiheutuvan riskin tieteelliseen arviointiin, joka ei vastaa ennalta varautumisen periaatteen asettamia vaatimuksia. Kantajan mukaan tietojen ja saatavilla olevien tieteellisten tutkimusten yksilöinti, valinta ja painotukset sekä käsittelymetodi ja tulkinta ovat vaillinaisia.

                           —

                           Toisen osan mukaan velvollisuutta, jonka mukaan korkeatasoinen terveyden ja ympäristön suojelu on varmistettava poliittista arviointiin ja riskinhallintaan liittyvässä vaiheessa, ei ole noudatettu, koska riidanalaisessa asetuksessa ei esitetä ennalta varautumisen periaatteen mukaista poliittista arviointiin ja riskinhallintaan liittyvässä vaiheessa. Kantaja katsoo yhtäältä, että hyväksyntä on uudistettu sellaisessa yhteydessä, joka jättää huomattavia aukkoja ja epävarmuutta riskin arvioinnin suhteen, ja toisaalta, ettei tähän uudistamiseen ole liitetty riskien, laajasti ymmärrettynä, asianmukaista lieventämistä tai vähentämistä koskevia toimenpiteitä.

               2)

               Toinen kanneperuste perustuu perusteluvelvollisuuden ja hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen, koska riidanalainen asetus on sisäisesti ristiriitainen. Kantaja katsoo, että kyseisen asetuksen johdanto-osa ja säännökset antavat ymmärtää, että glyfosaatti ei vaikuta haitallisesti ihmisten tai eläinten terveyteen eikä sillä ole haitallista vaikutusta ympäristöön, vaikka sen liitteessä I olevien eritysten säännösten taustalla on oletus, että tällaisia vaikutuksia on olemassa. Tällainen sisäinen ristiriitaisuus aiheuttaa näin sen, että yleisö ei enää tiedä, aiheutuuko glyfosaatista riski terveydelle tai ympäristölle.


title: Asia T-439/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.4.2018 – holyGhost v. EUIPO – CBM (holyGhost) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin holyGhost rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki HOLY — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.4.2018 – holyGhost v. EUIPO – CBM (holyGhost)
   (Asia T-439/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin holyGhost rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi EU-sanamerkki HOLY - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2018/C 190/43)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: holyGhost GmbH (München, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Wiedemann ja D. Engbrink)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: aluksi A. Schifko, sitten D. Walicka)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: CBM Creative Brands Marken GmbH (Zürich, Sveitsi)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 30.5.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2867/2014-5), joka koskee osapuolten CBM ja holyGhost välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               holyGhost GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 350, 26.9.2016.


title: Asia C-604/17: Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 16.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Varhoven kasatsionen sad – Bulgaria) – PM v. AH (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla — Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue — Oikeudellinen yhteistyö siviilioikeudellisissa asioissa — Toimivalta vanhempainvastuuta koskevissa asioissa — Asetus (EY) N:o 2201/2003 — Jäsenvaltion tuomioistuimen toimivalta käsitellä vanhempainvastuuta koskeva asia tapauksessa, jossa lapsi ei asu kyseisen valtion alueella — Toimivalta elatusvelvoitteita koskevissa asioissa — Asetus (EY) N:o 4/2009)

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/3

         Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 16.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Varhoven kasatsionen sad – Bulgaria) – PM v. AH
   (Asia C-604/17) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla - Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue - Oikeudellinen yhteistyö siviilioikeudellisissa asioissa - Toimivalta vanhempainvastuuta koskevissa asioissa - Asetus (EY) N:o 2201/2003 - Jäsenvaltion tuomioistuimen toimivalta käsitellä vanhempainvastuuta koskeva asia tapauksessa, jossa lapsi ei asu kyseisen valtion alueella - Toimivalta elatusvelvoitteita koskevissa asioissa - Asetus (EY) N:o 4/2009))
   (2018/C 190/04)
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Varhoven kasatsionen sad

      Asianosaiset

      Kantaja: PM

      Vastaaja: AH

      Määräysosa

   Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 2201/2003 on tulkittava siten, että tuomioistuin, jolla on tämän asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla toimivalta ratkaista sellaisten aviopuolisoiden avioerohakemus, joilla on kyseisen jäsenvaltion kansalaisuus, ei ole toimivaltaa ratkaista aviopuolisoiden lasten huoltoa ja tapaamisoikeutta koskevaa asiaa, jos lapsen asuinpaikka on hetkellä, jolloin asia on saatettu kyseisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jossakin muussa jäsenvaltiossa ja jos edellytykset tämän toimivallan antamiselle kyseiselle tuomioistuimelle asetuksen 12 artiklan nojalla eivät täyty, kun lisäksi otetaan huomioon, ettei pääasiassa kyseessä olevan tapauksen tosiseikoista käy ilmi, että toimivalta voitaisiin perustaa asetuksen 9, 10 tai 15 artiklaan. Kyseinen tuomioistuin ei täytä myöskään toimivallasta, sovellettavasta laista, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta sekä yhteistyöstä elatusvelvoitteita koskevissa asioissa 18.12.2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 4/2009 3 artiklan d alakohdassa säädettyjä edellytyksiä ratkaistakseen elatusapua koskevan vaatimuksen.

      (1)  EUVL C 22, 22.1.2018.


title: Asia C-651/17 P: Valitus, jonka Grupo Osborne S.A. on tehnyt 21.11.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-350/13, Jordi Nogués v. EUIPO – Grupo Osborne (BADTORO), 20.9.2017 antamasta tuomiosta

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/4

         Valitus, jonka Grupo Osborne S.A. on tehnyt 21.11.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-350/13, Jordi Nogués v. EUIPO – Grupo Osborne (BADTORO), 20.9.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-651/17 P)
   (2018/C 190/05)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: Grupo Osborne S.A. (edustaja: asianajaja J. M. Iglesias Monravá)

      Muut osapuolet: Jordi Nogués S.L. ja Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
   Unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on 12.4.2018 antamallaan ratkaisulla hylännyt valituksen ja todennut, että Grupo Osborne S.A. vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.


title: Asia C-198/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Högsta domstolen (Ruotsi) on esittänyt 20.3.2018 – CeDe Group AB v. KAN Sp. z o.o., asetettu konkurssiin

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Högsta domstolen (Ruotsi) on esittänyt 20.3.2018 – CeDe Group AB v. KAN Sp. z o.o., asetettu konkurssiin
   (Asia C-198/18)
   (2018/C 190/15)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Högsta domstolen

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: CeDe Group AB

      Vastapuoli: KAN Sp. z o.o., asetettu konkurssiin

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko asetuksen N:o 1346/2000 (1) 4 artiklaa tulkittava siten, että sitä sovelletaan kanteeseen, jonka maksukyvyttömyysmenettelyyn Puolassa joutuneen puolalaisen yhtiön selvittäjä nostaa ruotsalaisessa tuomioistuimessa ruotsalaista yhtiötä vastaan ja joka koskee yhtiöiden ennen konkurssia tekemän sopimuksen mukaan toimitettujen tavaroiden maksamista?

               2)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko sillä merkitystä, jos selvittäjä tuomioistuinmenettelyn aikana siirtää riidanalaisen saatavan yhtiölle, josta tulee asianosainen konkurssipesän sijaan?

               3)

               Mikäli toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko sillä merkitystä, jos asianosaiseksi tullut yhtiö sittemmin asetetaan konkurssiin?

               4)

               Mikäli tuomioistuinmenettelyn vastaaja ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitetussa tilanteessa vaatii, että selvittäjän maksusaatava kuitataan vastasaatavalla, joka perustuu samaan sopimukseen kuin maksusaatava, kuuluuko kyseinen kuittaustilanne siinä tapauksessa 4 artiklan 2 kohdan d alakohdan soveltamisalaan?

               5)

               Onko asetuksen N:o 1346/2000 4 artiklan 2 kohdan d alakohdan ja 6 artiklan 1 kohdan välistä suhdetta tulkittava siten, että 6 artiklan 1 kohtaa sovelletaan ainoastaan siinä tapauksessa, ettei menettelyn aloitusvaltion laissa ole kuittausmahdollisuutta, vai voidaanko 6 artiklan 1 kohtaa soveltaa muulloinkin, esimerkiksi silloin, kun kyseessä olevissa oikeusjärjestyksissä on ainoastaan tiettyjä eroja kuittausmahdollisuuden osalta tai kun eroja ei ole lainkaan, mutta kuittausta ei kuitenkaan hyväksytä menettelyn aloitusvaltiossa?

      (1)  Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1346/2000 (EYVL 2000, L 160, s. 1).


title: Asia C-652/17 P: Valitus, jonka Grupo Osborne S.A. on tehnyt 21.11.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-386/15, Jordi Nogués v. EUIPO – Grupo Osborne (BADTORO), 20.9.2017 antamasta tuomiosta

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/4

         Valitus, jonka Grupo Osborne S.A. on tehnyt 21.11.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-386/15, Jordi Nogués v. EUIPO – Grupo Osborne (BADTORO), 20.9.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-652/17 P)
   (2018/C 190/06)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: Grupo Osborne S.A. (edustaja: asianajaja J. M. Iglesias Monravá)

      Muut osapuolet: Jordi Nogués S.L. ja Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
   Unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on 12.4.2018 antamallaan ratkaisulla hylännyt valituksen ja todennut, että Grupo Osborne S.A. vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.


title: Asia C-209/18: Kanne 23.3.2018 – Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/12

         Kanne 23.3.2018 – Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta
   (Asia C-209/18)
   (2018/C 190/16)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Braun ja H. Tserepa-Lacombe)

      Vastaaja: Itävallan tasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Itävallan tasavalta on jättänyt noudattamatta palveludirektiivin (1) 14 artiklan 1 kohdan, 15 artiklan 1 kohdan ja 2 kohdan b ja c alakohdan ja 3 kohdan ja 25 artiklan sekä SEUT 49 ja SEUT 56 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa patenttiasiamiehistä annetun lain (jäljempänä PatAnwG) 29 a §:n 7 momentin, luettuna yhdessä sen 2 §:n 1 momentin c kohdan kanssa, mukaisen patenttiasiamiestoimistojen kotipaikkaa koskevan vaatimuksen, insinööreistä (Ziviltechniker) annetun lain (jäljempänä ZTG) 25 §:n 1 momentin mukaisen insinööritoimistojen kotipaikkaa koskevan vaatimuksen, ZTG:n 26 §:n 1 momentin ja 28 §:n 1 momentin mukaiset insinööritoimistojen oikeudellista muotoa ja yhtiövarallisuuden omistusta koskevat vaatimukset, PatAnwG:n 29 a §:n 1, 2 ja 11 momentin mukaiset patenttiasiamiestoimistojen oikeudellista muotoa ja yhtiövarallisuuden omistusta koskevat vaatimukset, eläinlääkäreistä annetun lain 15 a §:n 1 momentin mukaiset eläinlääkäriyhtiöiden oikeudellista muotoa ja yhtiövarallisuuden omistusta koskevat vaatimukset sekä ZTG:n 21 §:n 1 momentissa insinööritoimistojen ja PatAnwG:n 29 a §:n 6 momentissa patenttiasiamiestoimistojen osalta säädetyt liiketoimintaa useammilla toimialoilla koskevat rajoitukset.

               —

               Itävallan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja esittää kanteensa tueksi seuraavaa:
   Itävallan oikeuteen sisältyy edelleen palveludirektiivin 14 artiklan 1 kohdan b alakohdan vastaisia vaatimuksia insinöörien (Ziviltechniker) ja patenttiasiamiesten toimistojen kotipaikasta. Säännökset ovat välittömästi syrjiviä yhtiön lakisääteisen kotipaikan osalta ja välillisesti syrjiviä yhtiömiesten kansalaisuuden osalta.
   Insinöörien (Ziviltechniker), patenttiasiamiesten ja eläinlääkäreiden muodostamien yhtiöiden oikeudellista muotoa ja yhtiövarallisuuden omistusta koskevat vaatimukset rajoittavat sekä itävaltalaisten palveluntarjoajien toimintaa että myös muista jäsenvaltioista peräisin olevien palveluntarjoajien saapumista markkinoille vaikeuttamalla toimipaikan perustamista Itävaltaan ilman organisaatiorakenteen sopeuttamista kyseisiin säännöksiin.
   Itävallan säännökset, joilla rajoitetaan kyseisten ammattihenkilöiden muodostamien yhtiöiden toiminta patenttiasiamiehen tai insinöörin (Ziviltechniker) toiminnan harjoittamiseen, ovat palveludirektiivin 25 artiklan vastaisia, koska niillä rajoitetaan sekä muista jäsenvaltioista peräisin olevien monialayhtiöiden sivuliikkeen perustamista Itävallassa että itävaltalaisten yhtiöiden markkinoilletuloa. Tämän vuoksi uuden, innovatiivisen liiketoimintamallin, joka mahdollistaisi yrityksille laajemman palvelukokonaisuuden tarjoamisen, kehittäminen estyy.

      (1)  Palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/123/EY (EUVL 2006, L 376, s. 36).


title: Asia C-660/17 P: Valitus, jonka RF on tehnyt 24.11.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-880/16, RF v. komissio, 13.9.2017 antamasta määräyksestä

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/5

         Valitus, jonka RF on tehnyt 24.11.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-880/16, RF v. komissio, 13.9.2017 antamasta määräyksestä
   (Asia C-660/17 P)
   (2018/C 190/07)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Valittaja: RF (edustaja: asianajaja K. Komar-Komarowski)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Unionin tuomioistuimen on kumottava valituksenalainen määräys ja palautettava asia unionin yleiseen tuomioistuimeen uudelleen käsiteltäväksi ja ratkaistavaksi aineellisen kysymyksen osalta siten, että siitä voi valittaa.

               —

               Toissijaisesti – jos unionin tuomioistuin katsoo, että edellytykset asian ratkaisemiseksi lopullisesti täyttyvät tässä asiassa – unionin tuomioistuimen on kumottava valituksenalainen määräys ja hyväksyttävä ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyt vaatimukset kokonaisuudessaan.

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               (1)

               Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 45 artiklan toista kohtaa, luettuna yhdessä sen 53 artiklan kanssa, tulkitsemalla kyseisiä määräyksiä väärin. Katsoessaan, että ylivoimaisen esteen ja ennalta arvaamattomien seikkojen käsitteet merkitsivät samaa, unionin yleinen tuomioistuin loukkasi lainsäätäjän rationaalisuutta koskevaa periaatetta. Mainitunlainen kyseisten käsitteiden tulkinta on myös ristiriidassa perussäännön 45 artiklan tavoitteen kanssa, sillä sen tavoitteena on kompensoida kaikki erot, jotka johtuvat etäisyydestä (asianosaisten asuinpaikan ja tuomioistuimen sijaintipaikan välillä). Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin jätti lainvastaisesti ottamatta huomioon ennalta arvaamattomat seikat, jotka estivät valittajaa toimittamasta ajoissa (alkuperäistä) paperiversiota kanteesta.

               (2)

               Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi 4.3.2015 annetun työjärjestyksensä 126 artiklaa soveltamalla kyseistä säännöstä virheellisesti. Vaikka siihen ei ollut mitään perusteita, unionin yleinen tuomioistuin sovelsi kyseisen työjärjestyksen 126 artiklaa, todeten lainvastaisesti, että valittajan kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi eivät täyttyneet. Se, että unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut kyseistä säännöstä, on väistämätön ja ilmeinen seuraus siitä, että se rikkoi perussäännön 45 artiklaa, luettuna yhdessä sen 53 artiklan kanssa.

               (3)

               Unionin yleinen tuomioistuin katsoi virheellisesti, ettei valittaja ollut näyttänyt toteen, että kyseessä olivat olleet ennalta arvaamattomat seikat, joihin perussäännön 45 artiklan toisessa kohdassa viitataan. Valittaja näytti ennalta arvaamattomat seikat toteen. Se ei ainoastaan esittänyt enemmän todisteita kyseisistä seikoista kuin oli tarpeen, vaan esitti myös kaikki todisteet, jotka sen saatavilla yleensä oli. Siltä osin kuin on kyse kanteen sisältäneen paketin toimittamisesta ajoissa, valittaja oli toiminut niin huolellisesti kuin siltä kohtuudella voitiin edellyttää. Siitä hetkestä lukien, jolloin valittaja oli lähettänyt paketin, valittajalla ei enää ollut mitään vaikutusvaltaa sen toimitusmenettelyyn; mainitusta ajankohdasta lukien kaikki seikat, jotka vaikuttivat toimituspäivään, olivat täysin valittajan vaikutusvallan ulkopuolella.

               (4)

               Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 1 artiklaa, 6 artiklan 1 kappaletta ja 14 artiklaa epäämällä oikeuden oikeudenkäyntiin ja syrjimällä asianosaisia heidän asuinpaikkansa tai kotipaikkansa perusteella. Se, että unionin yleinen tuomioistuin on määrännyt yhdestä ainoasta määräajan pidennyksestä etäisyyden perusteella kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden osalta, epää oikeuden oikeudenkäyntiin sellaisilta asianosaisilta, joiden asuinpaikka tai kotipaikka on huomattavalla etäisyydellä unionin yleisen tuomioistuimen sijaintipaikasta, mukaan lukien niiden maiden maakunnat, ja näin ollen merkitsee asianosaisten syrjintää oikeudenkäynnissä heidän asuinpaikkansa perusteella.


title: Asia T-648/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.4.2018 – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret v. EUIPO – Zaharieva (BOBO cornet) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin BOBO cornet rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-kuviomerkki OZMO cornet — Sekaannusvaaran puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.4.2018 – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret v. EUIPO – Zaharieva (BOBO cornet)
   (Asia T-648/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin BOBO cornet rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi EU-kuviomerkki OZMO cornet - Sekaannusvaaran puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2018/C 190/44)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Şehitkamil Gaziantep, Turkki) (edustaja: asianajaja T. Tsenova)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Elka Zaharieva (Plovdiv, Bulgaria) (edustaja: asianajaja A. Kostov)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 20.7.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 906/2015-4), joka koskee osapuolten Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret ja Elka Zaharieva välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 402, 31.10.2016.


title: Asia C-135/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 20.2.2018 – Logistik XXL GmbH v. CMR Transport & Logistik

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 20.2.2018 – Logistik XXL GmbH v. CMR Transport & Logistik
   (Asia C-135/18)
   (2018/C 190/08)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Logistik XXL GmbH

      Vastapuoli: CMR Transport & Logistik

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko sellaiseen tuomioon, jossa vastaaja tuomitaan suoritukseen rajoituksitta ja ilman lisäehtoja ja johon on haettu muutosta varsinaisin muutoksenhakukeinoin alkuperäjäsenvaltiossa tai jonka osalta muutoksenhaun käyttämiselle säädetty aika ei ole vielä kulunut umpeen, liittyvää alkuperäisen tuomioistuimen antamaa määräystä, jonka mukaan tuomio on väliaikaisesti täytäntöönpanokelpoinen vain vakuutta vastaan, pidettävä tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (1) liitteessä I olevan lomakkeen 4.4 kohdassa tarkoitettuna lisäehtona?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Päteekö tämä myös silloin, kun täytäntöönpano turvaamistarkoituksessa on alkuperäjäsenvaltiossa mahdollinen väliaikaisesti täytäntöönpanokelpoiseksi julistetun tuomion osalta ilman vakuuden asettamista?

               3)

               Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:

                           a)

                           Miten alkuperäisen tuomioistuimen, kun kyse on täytäntöönpanokelpoisen velvoitteen sisältävästä tuomiosta, johon on alkuperäjäsenvaltiossa haettu muutosta varsinaisin muutoksenhakukeinoin tai jonka osalta muutoksenhaun käyttämiselle säädetty aika ei ole vielä kulunut umpeen, on meneteltävä tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 liitteessä I olevan lomakkeen osalta, jos tuomion täytäntöönpano alkuperäjäsenvaltiossa on tuomion perusteluosan tai lainsäädännön mukaan mahdollinen vasta vakuuden asettamisen jälkeen?

                           b)

                           Onko alkuperäisen tuomioistuimen tässä tapauksessa annettava todistus käyttäen tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 liitteessä I olevaa lomaketta mutta jätettävä ilmoittamatta lomakkeen 4.4.1–4.4.4 kohdassa tarkoitetut tiedot?

                           c)

                           Voiko alkuperäinen tuomioistuin tässä tapauksessa antaa todistuksen käyttäen tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 liitteessä I olevaa lomaketta siten, että lisätään tarvittavaa vakuutta koskevat lisätiedot – esimerkiksi lomakkeen 4.4.1 tai 4.4.3 kohtaan – ja liitetään lomakkeeseen asiaa koskeva säädösteksti?

               4)

               Jos toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:

                           a)

                           Miten alkuperäisen tuomioistuimen on meneteltävä tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 liitteessä I olevan lomakkeen osalta, jos täytäntöönpano turvaamistarkoituksessa on alkuperäjäsenvaltion lainsäädännön perusteella sallittu vasta määräajan kulumisen jälkeen?

                           b)

                           Voiko alkuperäinen tuomioistuin tässä tapauksessa antaa todistuksen käyttäen tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 liitteessä I olevaa lomaketta siten, että lisätään kyseistä määräaikaa koskevat lisätiedot – esimerkiksi lomakkeen 4.4.1 tai 4.4.3 kohtaan – ja liitetään lomakkeeseen asiaa koskeva säädösteksti?

      (1)  EUVL 2012, L 351, s. 1.


title: Asia T-190/18: Kanne 15.3.2018 – Solwindet las Lomas v. komissio

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/33

         Kanne 15.3.2018 – Solwindet las Lomas v. komissio
   (Asia T-190/18)
   (2018/C 190/56)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Solwindet las Lomas (Girona, Espanja) (edustaja: asianajaja L. Sandberg-Mørch)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan valtiontukea SA.40348 (2015/NN) (Espanja – Tuki sähköntuotannolle uudistuvista energialähteistä, yhteistuotannosta ja jätteistä) koskevan 10.11.2017 annetun Euroopan komission päätöksen (1)

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio jätti noudattamatta velvollisuuttaan aloittaa muodollinen tutkintamenettely. Kantaja väittää, että on olemassa näyttöä vakavista vaikeuksista, jotka liittyvät alustavan tutkintamenettelyn kestoon ja olosuhteisiin.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio teki oikeudellisen virheen ja ilmeisen arviointivirheen siltä osin kuin on kyse sellaisten maksujen arvioinnista, joita olemassa olevat laitokset vastaanottivat aiemmin sovelletussa järjestelmässä.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio laiminlöi perusteluvelvollisuutensa siltä osin kuin on kyse sellaisen väitetyn tuen olemassaolosta, joka liittyi maksuihin, joita olemassa olevat laitokset vastaanottivat aiemmin sovelletussa järjestelmässä.

      (1)  EUVL 2017, C 442, s. 1.


title: Asia C-161/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Espanja) on esittänyt 27.2.2018 – Violeta Villar Láiz v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) ja Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Espanja) on esittänyt 27.2.2018 – Violeta Villar Láiz v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) ja Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Asia C-161/18)
   (2018/C 190/09)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Violeta Villar Láiz

      Vastapuolet: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) ja Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Espanjan oikeuden mukaisesti vanhuuseläkettä laskettaessa viimeisten vuosien palkkojen perusteella laskettavaan laskentaperusteeseen on sovellettava prosenttiosuutta, joka määräytyy koko työuran vakuutusmaksuvuosien lukumäärän mukaan. Onko katsottava, että yleisen sosiaaliturvalain (Ley General de la Seguridad Social) 247 §:n a kohtaan ja 248 §:n 3 momenttiin sisältyvän kaltainen kansallinen oikeussääntö, jolla vähennetään laskelmaan otettavien vuosien lukumäärää prosenttiosuuden soveltamista varten osa-aikaisesti työskenneltyjen kausien osalta, on miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä 19.12.1978 annetun neuvoston direktiivin 79/7/ETY (1) 4 artiklan 1 kohdan vastainen? Edellytetäänkö direktiivin 79/7/ETY 4 artiklan 1 kohdassa, että vanhuuseläkkeen laskemiseen sovellettavan prosenttiosuuden vahvistamiseksi huomioon otettavien vakuutusmaksuvuosien lukumäärä määritetään samalla tavalla kokoaikaisille ja osa-aikaisille työntekijöille?

               2)

               Onko tulkittava, että nyt käsiteltävässä asiassa riidanalaisen säännöksen kaltainen kansallinen oikeussääntö on myös Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 artiklan vastainen, jolloin kansallinen tuomioistuin on velvollinen takaamaan perusoikeuskirjan täyden tehokkuuden ja jättämään soveltamatta riidanalaisia kansallisia oikeussääntöjä ilman, että sen on pyydettävä tai odotettava, että nämä säännökset ensin poistetaan lainsäädäntöteitse tai jossain muussa perustuslaillisessa menettelyssä?

      (1)  EYVL 1979, L 6, s. 24.


title: Asia T-197/18: Kanne 16.3.2018 – JV Voscf ym. v. neuvosto ym.

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/34

         Kanne 16.3.2018 – JV Voscf ym. v. neuvosto ym.
   (Asia T-197/18)
   (2018/C 190/57)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: JV Voscf LTD (Limassol, Kypros) ja 9 muuta kantajaa (edustajat: P. Tridimas, barrister, ja asianajajat K. Kakoulli, P. Panayides ja C. Pericleous)

      Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio, Euroopan keskuspankki, Eurogroup ja Euroopan unioni

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               velvoittaa vastaajat maksamaan kantajille tämän kanteen liitteessä mainitut summat korkoineen, jotka lasketaan 26.3.2013 lukien unionin yleisen tuomioistuimen tuomion julistamiseen saakka

               —

               velvoittaa vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Vaihtoisesti ja toissijaisesti kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               toteaa, että Euroopan unionille ja/tai vastaajana oleville toimielimille on syntynyt sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu

               —

               määrittää, mitä menettelyä noudatetaan kantajien kärsimän tosiasiallisen korvattavissa olevan vahingon selvittämiseksi

               —

               velvoittaa vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat katsovat, että Kyproksen tasavallan toteuttamat velkakirjojen arvon alaskirjaamista koskevat toimenpiteet otettiin käyttöön pelkästään vastaajina olevien toimielinten toimenpiteiden täytäntöönpanemiseksi ja vastaajina olevat toimielimet myös hyväksyivät ne. Kantajien mukaan velkakirjojen arvon alaskirjausohjelma merkitsee vakavaa rikkomista, ja ne vetoavat kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäisen kanneperusteen mukaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklan 1 kohdassa ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen ensimmäisen pöytäkirjan 1 artiklassa suojattua omaisuudensuojaa on loukattu.

               2)

               Toisen kanneperusteen mukaan suhteellisuusperiaatetta on loukattu.

               3)

               Kolmannen kanneperusteen mukaan luottamuksensuojan periaatetta on loukattu.

               4)

               Neljännen kanneperusteen mukaan syrjimättömyyskiellon periaatetta on loukattu.


title: Asia C-171/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Yhdistynyt kuningaskunta)on esittänyt 5.3.2018 – Safeway Ltd v. Andrew Richard Newton ja Safeway Pension Trustees Ltd

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Yhdistynyt kuningaskunta)on esittänyt 5.3.2018 – Safeway Ltd v. Andrew Richard Newton ja Safeway Pension Trustees Ltd
   (Asia C-171/18)
   (2018/C 190/10)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Court of Appeal

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Safeway Ltd

      Vastapuolet: Andrew Richard Newton ja Safeway Pension Trustees Ltd

      Ennakkoratkaisukysymys

   Jos eläkejärjestelmän säännöissä annetaan kansallisen lainsäädännön perusteella sen perustamisasiakirjan (trust deed) muuttamisen yhteydessä toimivalta alentaa taannehtivasti sekä miesten että naisten kertyneiden eläkeoikeuksien arvoa sen ajankohdan, jona järjestelmään suunnitelluista muutoksista ilmoitettiin kirjallisesti, ja perustamisasiakirjan varsinaisen muuttamisen ajankohdan välisellä ajanjaksolla, edellytetäänkö Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 157 artiklassa (aiemmin ja asian kannalta merkityksellisenä ajankohtana Rooman sopimuksen 119 artiklassa), että sekä miesten että naisten kertyneitä eläkeoikeuksia kohdellaan luovuttamattomina kyseisenä ajanjaksona siinä mielessä, että heidän eläkeoikeuksiaan suojataan kansallisessa lainsäädännössä annettua toimivaltaa käyttämällä tehtävältä taannehtivalta vähentämiseltä?


title: Asia C-439/17: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 7.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgericht Hamburg – Saksa) – British American Tobacco (Germany) GmbH v. Freie und Hansestadt Hamburg

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/20

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 7.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgericht Hamburg – Saksa) – British American Tobacco (Germany) GmbH v. Freie und Hansestadt Hamburg
   (Asia C-439/17) (1)

   (2018/C 190/34)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 347, 16.10.2017.


title: Asia T-15/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.4.2018 – Mitrakos v. EUIPO – Belasco Baquedano (YAMAS) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin YAMAS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki LLAMA — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.4.2018 – Mitrakos v. EUIPO – Belasco Baquedano (YAMAS)
   (Asia T-15/17) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin YAMAS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi EU-sanamerkki LLAMA - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2018/C 190/45)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Dimitrios Mitrakos (Palaió Fáliro, Kreikka) (edustaja: asianajaja D. Bakopanou)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: A. Kusturovic ja J. Crespo Carrillo)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Juan Ignacio Belasco Baquedano (Viana, Espanja) (edustaja: asianajaja P. Merino Baylos)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 11.10.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 532/2016-2), joka koskee osapuolten Juan Ignacio Belasco Baquedano ja Dimitrios Mitrakos välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Dimitrios Mitrakos velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 63, 27.2.2017.


title: Asia T-207/18: Kanne 23.3.2018 – PlasticsEurope v. ECHA

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/35

         Kanne 23.3.2018 – PlasticsEurope v. ECHA
   (Asia T-207/18)
   (2018/C 190/58)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: PlasticsEurope (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat R. Cana, E. Mullier ja F. Mattioli)

      Vastaaja: Euroopan kemikaalivirasto (ECHA)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittamaan ECHAn korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja

               —

               toteuttamaan kaikki muut tai täydentävät lainkäytön mahdollisesti edellyttämät toimenpiteet.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja teki ilmeisen virheen arvioidessaan tietoja, jotka asianmukaisesti arvioituina eivät voineet tukea vastaajan päätelmää, ja jättäessään ottamatta huomioon kaikkia asian kannalta merkityksellisiä tietoja vireillä olevista tutkimuksista. Vastaaja teki ilmeisen arviointivirheen myös siksi, että se jätti osoittamatta, että (a) kyseessä olevan aineen osalta olisi tieteellisiä todisteita todennäköisistä vakavista vaikutuksista ympäristöön aineella olevien hormonitoimintaa häiritsevien ominaisuuksien takia ja että (b) tällaiset todisteet antaisivat aihetta samantasoiseen huoleen kuin aineet, jotka luetellaan REACH-asetuksen 57 artiklan a–e alakohdassa.

               2)

               Toinen kanneperuste, jossa väitetään, että kun riidanalaisessa päätöksessä aine BPA tunnistetaan erityistä huolta aiheuttavaksi aineeksi REACH-asetuksen 57 artiklan f alakohdassa tarkoitettujen kriteerien perusteella, sillä rikotaan asetuksen 59 artiklaa ja 57 artiklan f alakohtaa, koska 57 artiklan f alakohta kattaa vain aineet, joita ei vielä ole tunnistettu 57 artiklan a–e alakohdan nojalla.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisella päätöksellä rikotaan REACH-asetuksen 2 artiklan 8 kohdan b alakohtaa, koska välituotteita koskee vapautus koko VII osaston soveltamisesta, joten ne ovat 57 ja 59 artiklan soveltamisalan ulkopuolella ja lupamenettelyn soveltamisalan ulkopuolella.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisella päätöksellä loukataan suhteellisuusperiaatetta, koska BPA:n sisällyttäminen mahdollisesti lupamenettelyn piiriin sisällytettävien aineiden luetteloon silloin, kun sitä käytetään muuna kuin välituotteena, ylittää sen, mikä on aiheellista ja tarpeen tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi, eikä se ole vähiten rajoittava toimenpide, johon Euroopan kemikaalivirasto olisi voinut ryhtyä.


title: Asia C-490/17: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 26.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Okręgowy w Warszawie – Puola) – Passenger Rights sp. z o.o. v. Deutsche Lufthansa AG

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/20

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 26.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Okręgowy w Warszawie – Puola) – Passenger Rights sp. z o.o. v. Deutsche Lufthansa AG
   (Asia C-490/17) (1)

   (2018/C 190/35)
   Oikeudenkäyntikieli: puola
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 357, 23.10.2017.


title: Asia T-211/18: Kanne 26.3.2018 – Vanda Pharmaceuticals v. komissio

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/35

         Kanne 26.3.2018 – Vanda Pharmaceuticals v. komissio
   (Asia T-211/18)
   (2018/C 190/59)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Vanda Pharmaceuticals Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kunningaskunta) (edustajat: asianajajat M. Meulenbelt, B. Natens, A.-S. Melin ja C. Muttin)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan ihmisille tarkoitetun lääkkeen ”Fanaptum – iloperidoni” myyntiluvan epäämisestä 15.1.2018 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen C(2018) 252 final sekä 9.11.2017 esitetyt tieteelliset päätelmät ja epäämisperusteet ja 9.11.2017 päivätyn ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä käsittelevän komitean arviointikertomuksen

               —

               toissijaisesti kumoamaan ainoastaan edellä mainitun komission täytäntöönpanopäätöksen C(2018) 252 final

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäisen kanneperusteen mukaan iloperidonin arytmogeenisestä potentiaalista tehdyssä riskinarvioinnissa ei esitetä perusteita (ja se on joka tapauksessa ilmaisen virheellinen), ja se on yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastainen.

               2)

               Toisen kanneperusteen mukaan iloperidonille esitetyistä riskin minimointitoimenpiteistä tehdyssä arvioinnissa ei esitetä perusteita (ja se on joka tapauksessa ilmeisen virheellinen), ja se on SEU 5 artiklan 1 ja 4 kohdan ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastainen.

               3)

               Kolmannen kanneperusteen mukaan arvioinnissa iloperidonin viivästyneistä vaikutuksista ei esitetä perusteita, ja se on SEU 5 artiklan 1 ja 4 kohdan vastainen.

               4)

               Neljännen kanneperusteen mukaan vaatimuksella yksilöidä ihmisryhmä, jonka osalta iloperidoni toimisi muita tuotteita paremmin, rikotaan SEU 5 artiklan 1, 2 ja 3 kohtaa sekä asetuksen N:o 726/2004 (1) 12 artiklaa ja 81 artiklan 2 kohtaa sekä loukataan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

               5)

               Viidennen kanneperusteen mukaan iloperidonin yleisestä hyöty-riskisuhteesta tehdyssä arvioinnissa ei esitetä perusteita (ja se on joka tapauksessa ilmeisen virheellinen).

      (1)  Ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön lupa- ja valvontamenettelyistä ja Euroopan lääkeviraston perustamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 726/2004 (EUVL 2004, L 136, s. 1).


title: Asia C-172/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 5.3.2018 – AMS Neve Ltd, Barnett Waddingham Trustees ja Mark Crabtree v. Heritage Audio SL ja Pedro Rodríguez Arribas

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 5.3.2018 – AMS Neve Ltd, Barnett Waddingham Trustees ja Mark Crabtree v. Heritage Audio SL ja Pedro Rodríguez Arribas
   (Asia C-172/18)
   (2018/C 190/11)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Court of Appeal

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: AMS Neve Ltd, Barnett Waddingham Trustees ja Mark Crabtree

      Vastapuolet: Heritage Audio SL ja Pedro Rodríguez Arribas

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Tilanteessa, jossa yritys on sijoittautunut jäsenvaltioon A, jossa on sen kotipaikka, ja ryhtynyt kyseisen jäsenvaltion alueella mainostamaan ja tarjoamaan myytäväksi tavaroita internetsivustolla, joka on suunnattu elinkeinonharjoittajille ja kuluttajille jäsenvaltiossa B, ja käyttää tässä yhteydessä merkkiä, joka on sama kuin EU-tavaramerkki,

                           i)

                           onko EU-tavaramerkkejä käsittelevä tuomioistuin jäsenvaltiossa B toimivaltainen tutkimaan kanteen, jossa on kyse EU-tavaramerkin loukkauksesta siten, että tavaroita mainostetaan ja tarjotaan myytäväksi kyseisen jäsenvaltion alueella?

                           ii)

                           jos ei ole, mitkä muut perusteet tämän EU-tavaramerkkejä käsittelevän tuomioistuimen on otettava huomioon ratkaistessaan, onko se toimivaltainen tutkimaan sellaisen kanteen?

                           iii)

                           mikäli kysymykseen ii annetussa vastauksessa edellytetään, että EU-tavaramerkkejä käsittelevä tuomioistuin selvittää, onko kyseinen yritys ryhtynyt aktiivisiin toimiin jäsenvaltiossa B, mitkä perusteet on otettava huomioon ratkaistaessa, onko yritys ryhtynyt tällaisiin toimiin?