title: Asia C-445/13 P: Valitus, jonka Voss of Norway ASA on tehnyt 6.8.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-178/11, Voss of Norway ASA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 28.5.2013 antamasta tuomiosta

text:
               23.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 344/40

         Valitus, jonka Voss of Norway ASA on tehnyt 6.8.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-178/11, Voss of Norway ASA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 28.5.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia C-445/13 P)
   2013/C 344/70
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Voss of Norway (edustajat: avvocato F. Jacobacci ja avvocato B. La Tella)

      Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen 28.5.2013 asiassa T-178/11 antama tuomio on kumottava

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Voss of Norway (jäljempänä Voss) vaatii valituksellaan kumottavaksi Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen 28.5.2013 asiassa T-178/11 antaman tuomion (jäljempänä valituksenalainen tuomio), jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi Vossin kanteen, jolla vaadittiin kumottavaksi sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan (jäljempänä valituslautakunta) 12.1.2011 asiassa R 785/2010-1 tekemä päätös (jäljempänä riidanalainen päätös), jolla hyväksyttiin Nordic Spiritin esittämä, Vossin 3.12.2004 rekisteröimää yhteisön tavaramerkkiä koskeva vaatimus mitättömäksi julistamisesta.
   Valitus perustuu seuraaviin valitusperusteisiin:

                     Ensimmäinen valitusperuste: valituksenalaisessa tuomiossa ei valittajan mukaan otettu huomioon Vossin unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämää toista kanneperustetta eli sitä, että todistustaakka oli valituslautakunnassa käännetty.

               Unionin yleinen tuomioistuin ei valittajan mukaan arvioinut sitä, oliko valituslautakunta tehnyt oikeudellisen virheen todistustaakkaa koskevan menettelykysymyksen osalta. Valittajan mukaan tällä valitusperusteella on itsenäinen merkitys koko yhteisön tavaramerkkioikeudessa. Sen mukaan tällainen käännetty todistustaakka, joka on yleisten oikeusperiaatteiden vastainen, voi vakiintua osaksi merkityksellistä oikeuskäytäntöä. Valituslautakunnan päätös ja valituksenalainen tuomio on valittajan mukaan pelkästään tästä syystä kumottava.

                     Toinen valitusperuste: myös unionin yleinen tuomioistuin siirsi virheellisesti todistustaakan

               Valittajan mukaan myös unionin yleinen tuomioistuin siirsi yksinomaan Nordic Sprit AB:llä rekisteröidyn yhteisön tavaramerkin pätevyyden riitauttaneena osapuolena olleen todistustaakan Vossille, jonka piti esittää konkreettista näyttöä siitä, että Vossin tavaramerkki oli erottamiskykyinen. Tässä yhteydessä unionin yleinen tuomioistuin viittasi oikeuskäytäntöön, joka koskee tavaramerkkihakemuksia, ja rekisteröimättömiä tavaramerkkejä, joihin ei Vossin rekisteröidyn yhteisön tavaramerkin tavoin sovelleta pätevyysolettamaa. Tämä on valittajan mukaan selkeästi oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevien sääntöjen ja määräysten, yhteisön tavaramerkkiasetuksen (1) 99 artiklan ja yhteisön tavaramerkkiasetuksen täytäntöönpanoasetuksen (2) 37 säännön b kohdan iv luetelmakohdan vastaista, mikä valittajan mukaan riittää itsessään riidanalaisen päätöksen kumoamiseen.

                     Kolmas valitusperuste: alan käytännöt ja tavat määritettiin virheellisesti yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan virheellistä soveltamista merkitsevällä tavalla

               Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin totesi tuomionsa 45 kohdassa virheellisesti, että on tarpeen varmistaa, poikkeaako riitautettu yhteisön tavaramerkki huomattavasti merkityksellisen alan käytännöistä ja tavoista. Kolmiulotteista muotoa esittävän tavaramerkin erottamiskyvyn arvioiminen edellyttää näin ollen ennen kaikkea ”alan käytäntöjen” tarkastelua, jotta voidaan ratkaista, voiko kuluttaja erottaa tietyn kolmiulotteisen tavaramerkin muiden yritysten tavaramerkeistä.
               Unionin yleisen tuomioistuimen yksilöinti alan käytännöistä ei valittajan mielestä selvästikään vastaa juoma-alalla sovellettavaa, vakiintunutta ”käytäntöjen” määritelmää. Unionin yleisen tuomioistuimen yksilöimät alan käytäntöjä koskevat indikaattorit ovat valittajan mukaan ensinnäkin asiallisesti virheellisiä (viittaus sylinterinmuotoiseen osaan, jota ei ole olemassa) ja niin epämääräisiä ja yleisiä, että jos niitä sovellettaisiin, yksikään juomapullo ei läpäisisi erottamiskykyisyystestiä (ei edes tunnettu Coca-Cola-pullo, jos se olisi mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen kohteena). Sitä vastoin mitättömyysosasto määritti valittajan mukaan alan käytännöt asianmukaisesti.
               Valittaja mainitsee edelleen, että valituslautakunta totesi 1.2.2012 asiassa R 2465/2011-2 (Freixenet v. SMHV) tekemänsä päätöksen 36 kohdassa, että tutkija tai valituslautakunta eivät ole aikaisemmin esittäneet asiakirjoja, joissa olisi viitattu todelliseen markkinatilanteeseen hakemuksen jättämisajankohtana, eikä
                     yksilöinyt tai maininnut mitään konkreettista esimerkkiä samanlaisista tai samankaltaisista pulloista, jotka olisivat olleet alalla yleisessä käytössä ennen mainittua ajankohtaa. Tällainen puute on riittävä peruste valituksen hyväksymiselle.
                   Unionin yleinen tuomioistuin ei kuitenkaan valittajan mukaan esittänyt konkreettisia esimerkkejä alan käytännöistä ja sovelsi näin ollen yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa virheellisesti.

                     Neljäs valitusperuste: oikeudellinen virhe Vossin pullonmuotoisen tavaramerkin erottamiskyvyn arvioinnissa — yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan virheellinen soveltaminen

               Erottamiskykyä koskevasta asiaan sovellettavasta oikeuskäytännöstä ilmenee valittajan mukaan, että tavaramerkkiä on arvioitava ja tarkasteltava kokonaisuutena ja että sen kunkin osan tarkasteleminen ainoastaan edesauttaa kokonaisarviointia mutta ei voi korvata sitä. Valituksenalaisessa tuomiossa unionin yleinen tuomioistuin tarkasteli valittajan mukaan yksinomaan jokaista osaa erikseen eikä arvioinut tavaramerkkiä kokonaisuutena.
               Niinpä unionin yleinen tuomioistuin teki valittajan mukaan oikeudellisen virheen, kun se arvioi tavaramerkin erottamiskykyä, koska se ei ottanut vaaditulla tavalla huomioon tavaramerkistä saatavaa yleistä vaikutelmaa vaan valitsi väärän lähestymistavan purkamalla tavaramerkin osatekijöihinsä, joita kaikkia se piti jossain määrin omaperäisinä.

                     Viides valitusperuste: vakava todistusaineiston vääristyneenä huomioon ottaminen, koska kolmiulotteista muotoa verrattiin kaksiulotteisiin osiin ja koska alan tavat ja käytännöt määritettiin virheellisesti

               Valittajan mukaan toteamukset ”valtaosassa markkinoilla olevista pulloista on sylinterinmuotoinen osa” ja ”pulloja on kaikenmuotoisia ja -kokoisia”, ovat molemmat paikkansapitämättömiä, mutta unionin yleinen tuomioistuin on kuitenkin nimenomaisesti tai implisiittisesti toistanut molemmat hylätäkseen kanteen, jolla vaadittiin valituslautakunnan päätöksen kumoamista, mikä valittajan mukaan edelleen vahvistaa oikeudellista virhettä merkitsevää tosiseikkojen tai näytön huomioon ottamista vakavasti vääristyneessä muodossa.

                     Kuudes valitusperuste: unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisu vaikeuttaa kolmiulotteisten tavaramerkkien rekisteröimistä, mikä merkitsee valittajan mukaan yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan, luettuna yhdessä saman asetuksen 4 artiklan kanssa, virheellistä soveltamista

               Unionin yleisen tuomioistuimen arvioinnista seuraa valittajan mukaan se, että tuotepakkauksen on mahdotonta erottua samanaikaisesti sekä kokonaisuutena että erillisten osiensa yhdistelmänä. Käytännössä tästä seuraa valittajan mukaan se, ettei mikään tuotepakkaus voi koskaan läpäistä valituksenalaisessa tuomiossa käytettyä erottamiskykyisyystestiä, mikä on yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen vastaista.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, s. 1), korvattu yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).

      (2)  Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13.12.1995 annettu komission asetus (EY) N:o 2868/95 (EYVL L 303, s. 1).


title: Asia F-75/11: Kanne 28.7.2011 — ZZ v. neuvosto

text:
               15.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 305/11

         Kanne 28.7.2011 — ZZ v. neuvosto
   (Asia F-75/11)
   2011/C 305/13
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat D. Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal ja S. Orlandi)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Nimittävän viranomaisen sen päätöksen kumoaminen, jolla kantaja jätettiin ylentämättä palkkaluokkaan AST 7 vuoden 2007 ylennyskierroksella.

      Vaatimukset

               —

               nimittävän viranomaisen 18.4.2011 tekemä päätös, jolla hylättiin kantajan valitus päätöksestä, jolla kantaja jätettiin ylentämättä palkkaluokkaan AST 7 vuoden 2007 ylennyskierroksella, on kumottava

               —

               nimittävän viranomaisen päätös, jolla kantaja jätettiin ylentämättä palkkaluokkaan AST 7 vuoden 2007 ylennyskierroksella, on kumottava tarvittavilta osin

               —

               neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia F-135/14: Kanne 25.11.2014 – ZZ v. EMA

text:
               19.1.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 16/50

      Kanne 25.11.2014 – ZZ v. EMA
      (Asia F-135/14)
      (2015/C 016/75)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat S. Rodrigues ja A. Blot)

         Vastaaja: Euroopan lääkevirasto (EMA)

         Oikeusriidan kohde ja kuvaus

      Päätöksen vapauttaa kantaja tehtävistään kumoaminen

         Vaatimukset

                  —

                  EMAn 31.1.2014 tekemä päätös vapauttaa kantaja tehtävistään 1.2.2014 lähtien siihen saakka, kunnes hänen sopimuksensa väitetysti päättyi eli 15.3.2014, sekä 14.3.2014 päivätty kirje, jolla pyrittiin väitetysti ”selventämään” syitä kantajan tehtävistä vapauttamiselle, on kumottava

                  —

                  EMAn 15.8.2014 tekemä päätös, jolla hylättiin kantajan 24.4.2014 tekemä valitus edellä mainituista päätöksistä, on tarpeen mukaan kumottava

                  —

                  kantajalle aiheutunut henkinen kärsimys, jonka suuruudeksi arvioidaan 20 000 euroa, on korvattava

                  —

                  EMA on velvoitettava korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-422/01: Regeringsrättenin 23.10.2001 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Vakuutusosakeyhtiö Skandia ja Ola Ramstedt vastaan Riksskatteverket

text:
C 84/36                 FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            6.4.2002
a)    onko se, että kyseinen viranomainen määrää tällaisen                 otettua vakuutusta, joka täyttää Ruotsissa työeläkevakuutuksel-
      kiintiöiden siirron tai uudelleenjakamisen vastikkeelliseksi         ta vaaditut edellytykset lukuun ottamatta sitä vaatimusta,
      ja näin ollen asettaa yritykselle tai yrityksille, jolle tai joille  jonka mukaan vakuutuksen on oltava Ruotsissa toimivan
      kiintiöt siirretään, velvollisuuden suorittaa taloudellisen          vakuutusliikkeen myöntämä, kohdellaan pääomavakuutukse-
      vastikkeen, ristiriidassa 30.6.1981 annetun neuvoston                na sellaisin tuloveroseuraamuksin, jotka voivat – yksittäisen
      asetuksen (ETY) N:o 1785/81 (1) ja/tai 26.1.1982 annetun             tapauksen asianhaaroista riippuen – olla vähemmän edullisia
      neuvoston asetuksen (ETY) N:o 193/82 (2) säännösten                  kuin työeläkevakuutukseen liittyvät veroseuraamukset.
      kanssa?
b)    Siinä tapauksessa, että vastaus edelliseen kysymykseen
      olisi kieltävä, kysytään, onko se, että siirrettävän kiintiön
      hinnasta ja kyseisen kiintiön jakamisesta päätetään julki-
      sessa huutokauppamenettelyssä, kuitenkin ristiriidassa
      edellä mainittujen säännösten kanssa? Onko tällainen
      julkinen huutokauppamenettely ristiriidassa näiden sään-             Cour de cassationin 8.11.2001 tekemällään päätöksellä
      nösten kanssa, kun on määrätty, että tällaisessa huuto-              esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Design Concept
      kauppamenettelyssä suoritettavassa kiintiöiden uudel-                               S.A. vastaan Flanders Expo S.A.
      leenjakamisessa on ryhdyttävä asianmukaisiin toimenpi-
      teisiin sokerijuurikkaan kotimaisina tuottajina toimiville
                                                                                (Asia C-438/01)
      maanviljelijöille mahdollisesti koituvien negatiivisten seu-
      rausten ehkäisemiseksi?
                                                                                (2002/C 84/61)
c)    Onko yhteisön lainsäädännön tulkinta sama ja onko
      vastausten oltava samoja myös silloin, kun kyse on
      sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 19 päivänä
      kesäkuuta 2001 annetusta neuvoston asetuksesta (EY)                  Cour de cassation on pyytänyt 8.11.2001 tekemällään päätök-
      N:o 1260/2001 (3), jolla kumottiin edellä mainitut ase-              sellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
      tukset?                                                              13.11.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
                                                                           ratkaisua asiassa Design Concept S.A. vastaan Flanders Expo
                                                                           S.A. seuraavaan kysymykseen:
(1) Sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 päivänä kesäkuuta
    1981 .annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1785/81 (EYVL L 177,
    1.7.1981, s. 4).                                                       Sovelletaanko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön
(2) Sokerialan kiintiöiden siirtoja koskevista yleisistä säännöistä        yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä:
    26 päivänä tammikuuta 1982 annettu neuvoston asetus (ETY)              yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta
    N:o 193/82 (EYVL L 21, 29.1.1982, s. 3).                               1977      annetun      kuudennen         neuvoston         direktiivin
(3) EYVL L 178, 30.6.2001, s. 1.                                           77/388/ETY (1) (EYVL L 145, s. 1) 9 artiklan 2 kohdan
                                                                           e alakohdan toista luetelmakohtaa ”mainospalvelut” palvelui-
                                                                           hin, jotka on suoritettu välillisesti ilmoittajalle, ja jotka laskute-
                                                                           taan kolmannelta henkilöltä, joka puolestaan laskuttaa niistä
                                                                           ilmoittajaa, jos ilmoittaja ei tuota tavaraa, jonka hintaan
                                                                           palvelusuorituksen kustannukset sisällytetään?
Regeringsrättenin 23.10.2001 tekemällään päätöksellä
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Vakuutusosake-                      (1) EYVL L 145, s. 1.
 yhtiö Skandia ja Ola Ramstedt vastaan Riksskatteverket
                          (Asia C-422/01)
                           (2002/C 84/60)
                                                                           Bundesverwaltungsgerichtin 18.9.2001 tekemällään pää-
                                                                           töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Stadt
Regeringsrätten on pyytänyt 23.10.2001 tekemällään päätök-                 Villingen-Schwenningen vastaan Ophelia Akosua Owusu
sellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen
25.10.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
ratkaisua asiassa Vakuutusosakeyhtiö Skandia ja Ola Ramstedt                                       (Asia C-444/01)
vastaan Riksskatteverket seuraaviin kysymyksiin:
                                                                                (2002/C 84/62)
Onko yhteisön oikeuden säännöksiä henkilöiden, palvelujen ja
pääoman vapaasta liikkuvuudesta, ja erityisesti EY 49 artiklaa
verrattuna EY 12 artiklaan, tulkittava niin, että ne estävät
soveltamasta kansallista verolainsäädäntöä, jonka mukaan Eng-              Bundesverwaltungsgericht on pyytänyt 18.9.2001 tekemällään
lannissa, Saksassa tai Tanskassa toimivasta vakuutusliikkeestä             päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen


title: Asia C-71/09 P: Valitus, jonka Comitato Venezia vuole vivere on tehnyt 17.2.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-254/00, T-270/00 ja T-277/00, Hotel Cipriani SpA ym. v. komissio, 28.11.2008 antamasta tuomiosta

text:
               16.5.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/20

         Valitus, jonka Comitato ”Venezia vuole vivere” on tehnyt 17.2.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-254/00, T-270/00 ja T-277/00, Hotel Cipriani SpA ym. v. komissio, 28.11.2008 antamasta tuomiosta
   (Asia C-71/09 P)
   2009/C 113/41
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Comitato ”Venezia vuole vivere” (edustaja: avvocato A. Vianello)

      Muut osapuolet: Hotel Cipriani SpA, Società Italiana per il gas SpA (Italgas), Italian hallitus, Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl, Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

               —

               kanne on otettava tutkittavaksi

               —

               yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu kuudes jaosto) yhdistetyissä asioissa T-254/00, T-270/00 ja T-277/00, Comitato Venezia vuole vivere vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 28.11.2008 antama tuomio, joka on annettu tiedoksi 3.12.2008, on kumottava, minkä lisäksi komission 25.11.1999 tekemä päätös 2000/394/EY (1) on kumottava; toissijaisesti mainitun päätöksen 5 artikla on kumottava siltä osin kuin siinä säädetään velvollisuudesta periä takaisin kyseessä olevat sosiaaliturvamaksuihin liittyvät tuet ja siltä osin kuin takaisinperittävään tukeen lisätään korko mainitulta ajalta

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäynnistä molemmissa oikeusasteissa aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Comitato Venezia vuole vivere vetoaa kuuteen perusteeseen valituksensa tueksi.
   Valittaja vetoaa ensimmäisenä perusteena siihen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, koska se on rikkonut EY 87 artiklan 1 kohdan määräystä ja laiminlyönyt EY 253 artiklan mukaisen perusteluvelvollisuuden. Valituksenalaisessa tuomiossa ei etenkään asianmukaisesti tutkita eikä perustella päätöksen kohteena olevien tukitoimenpiteiden korvaavaa luonnetta tai niiden vaikutuksia markkinoille, ja siinä loukataan syrjimättömyysperiaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta siltä osin kuin on kyse kantajiin kuuluvista kunnallistetuista yrityksistä.
   Toinen peruste koskee EY 86 artiklan 2 kohdan rikkomista ja erityisesti yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja koskevan poikkeuksen soveltumisen tutkimatta jättämistä kyseessä olevassa tapauksessa. Kunnallistettujen yritysten osalta tällainen tutkinta on puolestaan tehty.
   Kolmannella perusteella, joka koskee EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan rikkomista, riitautetaan valituksenalaiseen tuomioon sisältyvä näkemys komission ehdottomasta harkintavallasta alueellisiin vaikeuksiin liittyvien poikkeusten soveltamisessa ja vedotaan kyseessä olevan tapauksen erityispiirteiden asianmukaisen huomioimisen laiminlyöntiin.
   Neljäntenä perusteena valittaja vetoaa EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan rikkomiseen ja erityisesti Consorzio Venezia Nuovan osalta siihen, että ”kulttuuritarkoituksiin” liittyvä poikkeus hyväksyttiin eikä asiaa tutkittu muiden yritysten osalta.
   Viidentenä perusteena valittaja huomauttaa oikeudenkäynnin kohteena olevien (kesäkuun 1994 jälkeisten) etujen ja aiemman (vuodelta 1973 peräisin olevan) järjestelmän mukaisten etujen jatkuvuuden arvioinnin laiminlyönnistä, mikä rikkoo Euroopan yhteisön perustamissopimuksen [88] artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (2) 1 ja 15 artiklaa.
   Kuudes peruste koskee takaisinperintämääräyksen automaattisuutta, joka on vastoin asetuksen N:o 659/1999 14 artiklaa.

      (1)  Sosiaaliturvamaksujen alentamista koskevien lakien nro 30/1997 ja nro 206/1995 mukaisista Venetsian ja Chioggian alueella sijaitseviin yrityksiin kohdistuvista tukitoimenpiteistä 25.11.1999 tehty komission päätös 2000/394/EY (EYVL 2000, L 150, s. 50).

      (2)  EYVL L 83, s. 1.


title: Asia C-42/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) on esittänyt 28.1.2013 — Cartiera dell’Adda SpA ja Cartiera di Cologno SpA v. CEM Ambiente SpA

text:
               6.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 101/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) on esittänyt 28.1.2013 — Cartiera dell’Adda SpA ja Cartiera di Cologno SpA v. CEM Ambiente SpA
   (Asia C-42/13)
   2013/C 101/23
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Cartiera dell’Adda SpA ja Cartiera di Cologno SpA

      Vastaaja: CEM Ambiente SpA

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhteisön oikeuden kanssa ristiriidassa tulkinta, jonka mukaan siinä tapauksessa, että hankintamenettelyyn osallistuva yritys on jättänyt ilmoittamatta osallistumishakemuksessaan siitä, ettei sen tekninen johtaja ole ollut asetuksen nro 163/2006 38 §:n 1 momentin b kohdassa tarkoitetun menettelyn kohteena tai teknisen johtajan osalta ei ole annettu mainitun momentin c kohdassa tarkoitettuja tuomioita, hankintayksikön on suljettava tällainen yritys menettelyn ulkopuolelle siinäkin tapauksessa, että yritys on esittänyt asianmukaisen näytön siitä, että henkilön ilmoittaminen tekniseksi johtajaksi on perustunut puhtaaseen asiavirheeseen?

               2)

               Onko yhteisön oikeuden kanssa ristiriidassa tulkinta, jonka mukaan siinä tapauksessa, että kilpailumenettelyyn osallistuva yritys on esittänyt riittävän ja asianmukaisen näytön siitä, ettei 38 §:n 1 momentin b ja c kohdassa tarkoitettujen ilmoitusvelvollisten henkilöiden osalta ole vireillä b kohdassa tarkoitettuja menettelyjä tai ettei heidän osaltaan ole annettu c kohdassa tarkoitettuja tuomioita, hankintayksikön on suljettava päätöksellään tällainen yritys kilpailumenettelyn ulkopuolelle siitä syystä, ettei vaatimusta, josta on säädetty siinä erityissäädöksessä (lex specialis), jonka mukaisesti kilpailumenettely on pantu vireille, ole noudatettu?


title: Asia C-354/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 1.3.2012 — Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Valtiontuki — Verovapaa vararahasto — Soveltumattomuus yhteismarkkinoille — Takaisin periminen — Täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               21.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 1.3.2012 — Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-354/10) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Valtiontuki - Verovapaa vararahasto - Soveltumattomuus yhteismarkkinoille - Takaisin periminen - Täytäntöönpanon laiminlyönti)
   2012/C 118/03
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Triantafyllou ja B. Stromsky,)

      Vastaaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: P. Mylonopoulos ja K. Boskovits)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Laiminlyönti ryhtyä säädetyssä määräajassa toimenpiteisiin verovapaan vararahaston muodossa toteutetusta valtiontuesta (valtiontuki C 37/05) 18.7.2007 tehdyn komission päätöksen (C(2007) 3251) 1 artiklan 1 kohdassa laittomiksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomiksi julistettujen tukien (poisluettuna 1 artiklan 2 kohdassa sekä 2 ja 3 artiklassa tarkoitetut tuet) takaisinperimiseksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Helleenien tasavalta ei ole noudattanut Kreikan myöntämästä valtiontuesta C 37/05 (ex NN 11/04) — verovapaa vararahasto — 18.7.2007 tehdyn komission päätöksen 2008/723/EY 4–6 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole ryhtynyt säädetyssä määräajassa toimenpiteisiin kyseisen päätöksen 1 artiklan 2 kohdassa sekä 2 ja 3 artiklassa tarkoitettuja tukia lukuun ottamatta laittomiksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomiksi todettujen tukien takaisinperimiseksi kyseisen päätöksen 1 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

               2)

               Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 246, 11.9.2010.


title: Finanzgericht Bremenin 4.8.1998 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Hans Sommer GmbH & Co KG vastaan Hauptzollamt Bremen (Asia C-15/99)

text:
27.3.1999              FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 86/7
Landgericht Regensburgin 16.12.1998 tekemällään pää-                 Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuo-
töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö kaupparekisteriin            mioistuin:
merkitsemistä koskevassa asiassa Firma Wiesenhof Ge-
flügelspezialitäten, Zweigniederlassung der Lohmann &
                            Co. AG.                                  Ð toteaa, että Belgian kuningaskunta on laiminlyönyt
                                                                          sille pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulu-
                          (Asia C-5/99)                                   kuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvos-
                         (1999/C 86/12)                                   ton direktiivin 94/62/EY (1) mukaan kuuluvat velvoit-
                                                                          teet, kun se ei ole antanut tämän direktiivin 11 artiklan
                                                                          kansalliseen lainsäädäntöön siirtämiseksi tarpeellisia
                                                                          lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä
Landgericht Regensburg on pyytänyt 16.12.1998 tekemäl-
lään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistui-
men kirjaamoon 7.1.1999, Euroopan yhteisöjen tuomiois-               Ð velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
tuimelta ennakkoratkaisua kaupparekisteriin merkitse-                     denkäyntikulut.
mistä       koskevassa       asiassa     Firma       Wiesenhof
Geflügelspezialitäten, Zweigniederlassung der Lohmann &
Co. AG. seuraaviin kysymyksiin:                                      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                     Direktiivin 94/62/EY 11 artiklassa edellytetään eräin sen 2
a) Onko neuvoston direktiivin 69/335/ETY (1) 10 ja                   ja 3 kohdassa mainituin poikkeuksin, että jäsenvaltioiden
     12 artiklaa tulkittava siten, että käsitteet ºmaksuº ja         on varmistuttava siitä, etteivät pakkauksissa tai niiden
     ºkorvausluonteinen maksuº sisältävät myös rahasuori-            osissa olevan lyijyn, kadmiumin, elohopean ja kuuden-
     tukset, joita jäsenvaltion tuomioistuin määrää markki-          arvoisen kromin yhteispitoisuudet ylitä seuraavia raja-ar-
     noilla toimivien kansalaisten maksettavaksi yhtiöiden           voja:
     merkitsemisestä kaupparekisteriin?
                                                                     Ð 600 ppm painosta kahden vuoden kuluttua 22 artiklan
                                                                          1 kohdassa tarkoitetusta päivämäärästä,
b) Jos direktiivin 69/335/ETY 10 ja 12 artiklaa sovelle-
     taan myös tuomioistuinten määräämiin rahasuorituk-
     siin:                                                           Ð 250 ppm painosta kolmen vuoden kuluttua 22 artiklan
                                                                          1 kohdassa tarkoitetusta päivämäärästä,
     Onko direktiivin 69/335/ETY 10 ja 12 artiklaa tulkit-
     tava siten, että niissä kielletään kansalliset säännökset,      Ð 100 ppm painosta viiden vuoden kuluttua 22 artiklan
     joissa Saksan Kostenordnungin 32 §:n ja 79 §:n (sekä                 1 kohdassa tarkoitetusta päivämäärästä.
     sitä seuraavien pykälien) tavoin yhtiön merkitseminen
     kaupparekisteriin edellyttää rahasuoritusta, jonka
     määrä on suhteutettu yhtiöpääomaan ilman ylärajaa ja            Kyseinen 22 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu päivämäärä
     joka nyt käsiteltävänä olevassa tapauksessa oli yhtiön          on 30.6.1996.
     sivuliikkeen osalta 34 910 DEM?
                                                                     Ei ole kiistetty eikä kiistettävissä, että Belgian kuningas-
(1) EYVL L 249, 3.10.1969, s. 25.                                    kunta ei ole ryhtynyt mihinkään toimenpiteisiin direktiivin
                                                                     11 artiklan määräysten siirtämiseksi kansalliseen oikeus-
                                                                     järjestykseensä.
                                                                     (1) EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10.
Euroopan yhteisöjen komission 19.1.1999 Belgian kunin-
              gaskuntaa vastaan nostama kanne
                         (Asia C-14/99)
                                                                     Finanzgericht Bremenin 4.8.1998 tekemällään päätöksellä
                         (1999/C 86/13)
                                                                     esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Hans Sommer
                                                                            GmbH & Co KG vastaan Hauptzollamt Bremen
                                                                                (Asia C-15/99)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 19.1.1999
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian                                          (1999/C 86/14)
kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeu-
dellinen neuvonantaja Götz zur Hausen ja prosessiosoite
Luxemburgissa on c/o Carlos Gómez de la Cruz, Centre                 Finanzgericht Bremen Ð 2. jaosto Ð on pyytänyt
Wagner, Kirchberg.                                                   4.8.1998 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhtei-
 ---pagebreak--- C 86/8                 FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    27.3.1999
söjen tuomioistuimen kirjaamoon 20.1.1999, Euroopan                Olivier Couvert-Castera, joita avustavat asianajajat Maria
yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa               Bra, Bryssel, ja Kyriaki Kapoutzidou, Ateena, prosessi-
Hans Sommer GmbH & Co KG vastaan Hauptzollamt                      osoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies
Bremen seuraaviin kysymyksiin:                                     Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
1) Onko tavaroiden tullausarvosta 28 päivänä touko-
                                                                   Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuo-
    kuuta 1980 annetun neuvoston asetuksen (ETY)
                                                                   mioistuin
    N:o 1224/80 (EYVL L 134, 31.5.1980, s. 1), sellaisena
    kuin se on muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3193/80
    (EYVL L 333, 11.12.1980, s. 1), 3 artiklan 1 kohtaa            1) velvoittaa vastaajan maksamaan komissiolle takaisin
    tulkittava siten, että vuosina 1989Ð1991 Neuvostolii-               koko sen määrän, jonka se on saanut rahoituksena
    tosta tuodun hunajan tullausarvoon kuuluvat myös ne                 yhteisöltä, eli velvoittaa vastaajan maksamaan
    toimintakulukorvaukset tai toimeksiannon suorittami-                350 641,99 ecua eli nykyistä euroa vastaavan saatavan
    sesta aiheutuneet kustannukset, jotka saksalainen                   määrän sekä koron, jonka määrä 31.12.1998 sopi-
    tuontiyritys on merkinnyt ostajan saamaan laskuun                   muksen määräysten mukaan laskettuna oli 49 129,18
    erikseen sovitun mukaisesti, kun tuontiyrityksen on                 ecua eli nykyistä euroa, yhteensä toisin sanoen
    otettava tuoduista tavaroista näytteitä ja esitettävä               399 771,17 ecua eli nykyistä euroa, sekä lisäksi
    kemiallisen analyysin tulos sen osoittamiseksi, että                1.1.1999 alkaen Euroopan raha-asiain yhteistyörahas-
    tavara vastaa laadultaan Saksan Honigverordnungia                   ton kurssin mukaisen koron lisättynä kahdella prosen-
    (hunaja-asetus)?                                                    tilla siihen asti, kunnes vastaaja on maksanut takaisin
                                                                        koko saatavan,
2) Vastauksen ensimmäiseen kysymykseen ollessa myön-
    tävä
                                                                   2) velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut
                                                                        kokonaisuudessaan, komission valtuuttamien asianaja-
    Onko komission 28.9.1995 tekemä päätös K(95) 2325
                                                                        jien kulut mukaan lukien.
    pätemätön?
3) Vastauksen toiseen kysymykseen ollessa myöntävä                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
    Onko viranomaisten luovuttava asetuksen (ETY)
                                                                   Vastaajana olevan yrityksen toimialana on tuulivoimalai-
    N:o 1697/79 5 artiklan 2 kohdan mukaisesta jälkikan-
                                                                   tosten suunnittelu, rakentaminen, asentaminen, hyödyntä-
    nosta, jos samat viranomaiset ovat kyseisessä yrityk-
                                                                   minen ja valvonta sähkövirran tuottamiseksi ja jakelemi-
    sessä aiemmin tehneet tarkastuksen, jossa ei puututtu
                                                                   seksi.
    siihen, että silloisessa tuonnissa toimintakuluista mak-
    settua kiinteätä korvausta ei samanlaisissa ostoissa
    ollut otettu huomioon tullausarvossa, eikä ole ilmen-
                                                                   Kanteella, joka perustuu välityslausekkeeseen, pyritään sel-
    nyt, että yrityksessä olisi ollut syytä epäillä tarkastuk-
                                                                   laisen taloudellisen tuen takaisinmaksuun, jonka kantaja
    sen lopputuloksen oikeellisuutta?
                                                                   myönsi vastaajalle tuulivoimaa koskevan sellaisen pilotti-
                                                                   hankkeen toteuttamiseksi ja esittelemiseksi, johon kuului
4) Vastauksen kolmanteen kysymykseen ollessa kieltävä              tuulivoimapuiston asentaminen Kreetan saaren kaakkois-
                                                                   rannikolle Siteian alueelle. Ottaen huomioon sen, että vas-
    Ovatko kolmannessa kysymyksessä selvitetyt olosuh-             taaja löi laimin sille kuuluvat velvoitteet, komissio päätti
    teet sellaisia asetuksen (ETY) N:o 1430/79                     irtisanoa sopimuksen, jonka sopimuspuolet olivat tehneet
    13 artiklassa tarkoitettuja erityisiä seikkoja, joiden         Englannin oikeuden mukaisesti.
    perusteella tuontimaksuista voidaan myöntää vapau-
    tus?
                                                                   Supremo Tribunal Administrativo, 2.a SeccËaÄon 9.12.1998
                                                                   tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
Euroopan yhteisöjen komission 26.1.1999 Aiolika Parka              asiassa Modelo Continente, SGPS, SA vastaan Fazenda
            Siteias A.E:ta vastaan nostama kanne                                                PuÂblica
                         (Asia C-18/99)                                                     (Asia C-19/99)
                        (1999/C 86/15)
                                                                                (1999/C 86/16)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 26.1.1999
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Aiolika               Supremo Tribunal Administrativo, 2.aSeccËaÄo on pyytänyt
Parka Siteias A.E:ta vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat            9.12.1998 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut
oikeudellinen pääneuvonantaja Richard Wainwright ja                yhteisöjen tuomioistuimeen 28.1.1999, Euroopan yhteisö-
oikeudellisessa yksikössä toimiva kansallinen virkamies            jen tuomioistuimelta asiassa Modelo Continente, SGPS,


title: Asia C-56/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 20.5.2010 (Commissione tributaria provinciale di Roman (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Emiliano Zanotti v. Agenzia delle Entrate — Ufficio Roma 2 (Palvelujen tarjoamisen vapaus — Unionin kansalaisuus — EY 18 ja EY 49 artikla — Kansallinen tuloverolainsäädäntö — Oikeus vähentää veron bruttomäärästä tietty kiinteä prosenttiosuus opintomenoista — Yliopisto-opetus, johon on osallistuttu jossakin toisessa jäsenvaltiossa — Määrällisen rajan asettaminen — Määrän, joka on vahvistettu kotimaisten julkisten yliopistojen tarjoamista vastaavista palveluista maksettavien maksujen osalta, asettaminen vähennyksen enimmäismääräksi — Alueellisen rajan asettaminen — Määrän, joka on vahvistettu verovelvollisen verotuksellista kotipaikkaa lähinnä sijaitsevan kotimaisen julkisen yliopiston tarjoamista vastaavista palveluista maksettavien maksujen osalta, asettaminen vähennyksen enimmäismääräksi)

text:
               3.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 179/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 20.5.2010 (Commissione tributaria provinciale di Roman (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Emiliano Zanotti v. Agenzia delle Entrate — Ufficio Roma 2
   (Asia C-56/09) (1)

   (Palvelujen tarjoamisen vapaus - Unionin kansalaisuus - EY 18 ja EY 49 artikla - Kansallinen tuloverolainsäädäntö - Oikeus vähentää veron bruttomäärästä tietty kiinteä prosenttiosuus opintomenoista - Yliopisto-opetus, johon on osallistuttu jossakin toisessa jäsenvaltiossa - Määrällisen rajan asettaminen - Määrän, joka on vahvistettu kotimaisten julkisten yliopistojen tarjoamista vastaavista palveluista maksettavien maksujen osalta, asettaminen vähennyksen enimmäismääräksi - Alueellisen rajan asettaminen - Määrän, joka on vahvistettu verovelvollisen verotuksellista kotipaikkaa lähinnä sijaitsevan kotimaisen julkisen yliopiston tarjoamista vastaavista palveluista maksettavien maksujen osalta, asettaminen vähennyksen enimmäismääräksi)
   2010/C 179/14
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Commissione tributaria provinciale di Roma

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Emiliano Zanotti

      Vastaaja: Agenzia delle Entrate — Ufficio Roma 2

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Commissione tributaria provinciale di Roma — EY 149 ja EY 151 artiklan tulkinta — Tuloverotusta koskeva kansallinen lainsäädäntö — Keskiasteen ja korkea-asteen opetukseen osallistumisesta ulkomailla suoritettujen maksujen vähentäminen verotettavasta tulosta maksettavan veron bruttomäärästä — Rajoitukset

      Tuomiolauselma

               1)

               EY 49 artiklaa on tulkittava siten, että

                           —

                           se on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään verovelvollisten oikeudesta vähentää veron bruttomäärästä tämän jäsenvaltion alueella sijaitsevien yliopistotasoisten oppilaitosten järjestämästä yliopisto-opetuksesta aiheutuneet menot mutta jossa tämä mahdollisuus evätään yleisesti sellaisten menojen osalta, jotka ovat aiheutuneet osallistumisesta yliopisto-opetukseen jossakin toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevassa yksityisessä yliopistotasoisessa oppilaitoksessa

                           —

                           se ei ole esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään verovelvollisten oikeudesta vähentää veron bruttomäärästä menot, jotka ovat aiheutuneet osallistumisesta yliopisto-opetukseen jossakin toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevassa yksityisessä yliopistotasoisessa oppilaitoksessa, enintään sellaiseen määrään asti, joka on vahvistettu verovelvollisen verotuksellista kotipaikkaa lähinnä sijaitsevassa kotimaisessa julkisessa yliopistossa järjestettyyn vastaavaan opetukseen osallistumisesta aiheutuneiden menojen osalta.

               2)

               EY 18 artiklaa on tulkittava siten, että

                           —

                           se on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään verovelvollisten oikeudesta vähentää veron bruttomäärästä tämän jäsenvaltion alueella sijaitsevien oppilaitosten järjestämästä yliopisto-opetuksesta aiheutuneet menot mutta jossa tämä mahdollisuus evätään yleisesti sellaisten menojen osalta, jotka ovat aiheutuneet osallistumisesta yliopisto-opetukseen jossakin toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevassa yliopistotasoisessa oppilaitoksessa

                           —

                           se ei ole esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään verovelvollisten oikeudesta vähentää veron bruttomäärästä menot, jotka ovat aiheutuneet osallistumisesta yliopisto-opetukseen jossakin toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevassa yliopistotasoisessa oppilaitoksessa, enintään sellaiseen määrään asti, joka on vahvistettu verovelvollisen verotuksellista kotipaikkaa lähinnä sijaitsevassa kotimaisessa julkisessa yliopistossa järjestettyyn vastaavaan opetukseen osallistumisesta aiheutuneiden menojen osalta.

      (1)  EUVL C 90, 18.4.2009.


title: Asia T-329/02: URS Nederland B.V:n 24.10.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
21.12.2002               FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      C 323/41
Kanneperusteet ja pääasialliset perustelut                               Wagenborg Sleepdienst B.V:n 24.10.2002 Euroopan yhtei-
                                                                                söjen komissiota vastaan nostama kanne
Esitetyt kanneperusteet ovat samat kuin asiassa T-326/02.
                                                                                (Asia T-330/02)
                                                                                (2002/C 323/68)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
URS Nederland B.V:n 24.10.2002 Euroopan yhteisöjen
              komissiota vastaan nostama kanne
                          (Asia T-329/02)
                                                                         Wagenborg Sleepdienst B.V., kotipaikka Rotterdam, on nosta-
                          (2002/C 323/67)
                                                                         nut 24.10.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
                                                                         teen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissio-
                                                                         ta vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja T. R. Ottervanger,
                     (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                     prosessiosoite Luxemburgissa.
URS Nederland B.V., kotipaikka Rotterdam, on nostanut                    Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:
24.10.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja T. R. Ottervanger,
                                                                         1)    kumoaa Alankomaiden valtiontuesta alankomaalaisten
prosessiosoite Luxemburgissa.
                                                                               hinausalusten toiminnalle merisatamissa ja sisävesillä
                                                                               19.6.2002 tehdyn komission päätöksen K(2002) 2158
                                                                               lopull.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:
1)    kumoaa Alankomaiden valtiontuesta alankomaalaisten                 2)    toissijaisesti kumoaa komission riidanalaisen päätöksen 2
      hinausalusten toiminnalle merisatamissa ja sisävesillä                   ja 3 artiklan, joissa komissio velvoittaa Alankomaiden
      19.6.2002 tehdyn komission päätöksen K(2002) 2158                        hallituksen muun muassa ryhtymään kaikkiin tarpeellisiin
      lopull.                                                                  toimenpiteisiin tuen perimiseksi takaisin edunsaajilta –
                                                                               lukuun ottamatta ennen 12.9.1990 myönnettyä tukea
2)    toissijaisesti kumoaa komission riidanalaisen päätöksen 2
      ja 3 artiklan, joissa komissio velvoittaa Alankomaiden
                                                                         3)    velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
      hallituksen muun muassa ryhtymään kaikkiin tarpeellisiin
      toimenpiteisiin tuen perimiseksi takaisin edunsaajilta –
      lukuun ottamatta ennen 12.9.1990 myönnettyä tukea
3)    velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                         Kanneperusteet ja pääasialliset perustelut
Kanneperusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                         Esitetyt kanneperusteet ovat samat kuin asiassa T-326/02.
Esitetyt kanneperusteet ovat samat kuin asiassa T-326/02.


title: Asia C-269/13 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 10.4.2014 – Valittajana Acino AG ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Ihmisille tarkoitetut lääkkeet — Vaikuttavaa ainetta klopidogreli sisältävien tiettyjen lääke-erien markkinoille saattamisen keskeyttäminen ja vetäminen pois markkinoilta — Myyntilupien muuttaminen — Markkinoille saattamisen kieltäminen — Asetus (EY) N:o 726/2004 ja direktiivi 2001/83/EY — Ennalta varautumisen periaate — Oikeasuhteisuus — Perusteluvelvollisuus)

text:
               10.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 175/14

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 10.4.2014 – Valittajana Acino AG ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-269/13 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Ihmisille tarkoitetut lääkkeet - Vaikuttavaa ainetta klopidogreli sisältävien tiettyjen lääke-erien markkinoille saattamisen keskeyttäminen ja vetäminen pois markkinoilta - Myyntilupien muuttaminen - Markkinoille saattamisen kieltäminen - Asetus (EY) N:o 726/2004 ja direktiivi 2001/83/EY - Ennalta varautumisen periaate - Oikeasuhteisuus - Perusteluvelvollisuus))
   2014/C 175/16
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Acino AG (edustajat: Rechtsanwalt R. Buchner ja Rechtsanwalt E. Burk)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Šimerdová ja B.-R. Killmann)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-539/10, Acino vastaan komissio, 7.3.2013 antamasta tuomiosta siltä osin kuin yleinen tuomioistuin hylkäsi vaatimuksen kumota 29.3.2010 tehdyt komission päätökset K(2010) 2203, K(2010) 2205, K(2010) 2210 ja K(2010) 2218 sekä 16.9.2010 tehdyt komission päätökset K(2010) 6430, K(2010) 6432, K(2010) 6434 ja K(2010) 6435, jotka koskivat tietyssä toimipaikassa valmistettujen ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden, joiden vaikuttava aine on klopidogreli, myyntiluvan keskeyttämistä, näiden lääkkeiden erien poistamista markkinoilta, myyntilupien muuttamista ja näiden lääkkeiden markkinoille saattamista koskevaa kieltoa – Ennalta varautumisen periaate – Oikeasuhteisuus – Perusteluvelvollisuus

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Acino AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 215, 27.7.2013.


               5.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 366/11

         Héraðsdómur Reykjavíkurin 13. huhtikuuta 2015 esittämä pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa De Nederlandsche Bank NV vastaan the Depositors’ and Investors’ Guarantee Fund (TIF)
   (Asia E-9/15)
   (2015/C 366/08)
   Héraðsdómur Reykjavíkur (Reykjavikin käräjäoikeus) on pyytänyt 13. huhtikuuta 2015 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin saapuneeksi EFTAn tuomioistuimen kirjaamossa 17. huhtikuuta 2015, EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antavaa lausuntoa asiassa De Nederlandsche Bank NV vastaan the Depositors’ and Investors’ Guarantee Fund, jäljempänä ’TIF’, seuraavista kysymyksistä:

               1.

               Onko ETA-sopimuksen ja erityisesti talletusten vakuusjärjestelmistä annetun direktiivin 94/19/EY 7 artiklan 1 kohdan mukaista, että järjestelmäkriisin sattuessa ennalta rahoitetun talletussuojajärjestelmän velvoitteet rajoittuvat yksinomaan järjestelmän varoihin aikana, jolloin talletuksia ei kyetä maksamaan direktiivin 1 artiklan 3 kohdan määritelmän mukaisesti ja varat eivät riitä kattamaan tallettajien vaatimuksia 20 000 euroon asti?

               2.

               Onko talletusten vakuusjärjestelmistä annetun direktiivin 94/19/EY mukaista, että järjestelmäkriisin jälkeen jäsenvaltio antaa lainsäädäntöä tai säädöksiä, joissa annetaan ennalta rahoitetulle talletussuojajärjestelmälle lupa perustaa uusi osasto tai tili palkkioiden keräämistä varten ja päättää, että uudet palkkiot osoitetaan uudelle osastolle tai tilille, jotta voidaan perustaa rahasto uusia kriisejä varten, eivätkä varat siten ole saatavilla aiempien velvoitteiden maksamiseen?

               3.

               Onko talletusten vakuusjärjestelmistä annetun direktiivin 94/19/EY 11 artiklan mukaista, että kansallinen talletussuojajärjestelmä (esim. TIF), joka maksaa vakuuskorvauksia, ylittää selvitysmenettelyssä sijaantulo-oikeutensa tallettajien vaateisiin määrällä, joka on yhtä suuri kuin sen rahastosta suorittamat maksut?


title: Italian tasavallan 10.7.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia C-253/97)

text:
27.9.97                LFT                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      C 295/ 11
— määrää komission maksamaan valittajalle 3 miljoonaa                        nön tulkintaan liittyviä vaikeuksia ja sitä, että kaikki
      Belgian frangia korvauksena hänelle aiheutuneesta                      määrät on peritty takaisin niiden toimien osalta, joissa
      aineettomasta vahingosta tai muun yhteisöjen tuo                      on todettu sääntöjen vastaisuuksia .
      mioistuimen asianmukaiseksi arvioiman summan,
                                                                        B ) Peltojen monivuotinen kesannointi
— jos valittajan ottamisesta takaisin virkaansa ei mää
      rätä, toissijaisesti toteaa, että valittajan erottaminen oli
      perusteeton, ja määrää sen vuoksi komission maksa                    Riitautus perustuu käsitteen " kesanto " tulkinnassa
      maan valittajalle 57 443 399 Belgian frangia korvauk                  ilmenneeseen kielelliseen moniselitteisyyteen, koska
      sena hänelle aiheutuneesta taloudellisesta vahingosta                 EMOTRrn mukaan kyseessä on perinteinen kesanto,
      sekä 20 miljoonaa Belgian frangia korvauksena hänelle                 kun taas maataloustuottajat ja maataloustoimistojen
      aiheutuneesta aineettomasta vahingosta tai muun                       johtavat virkamiehet ymmärsivät kesannolla tarkoitet
      yhteisöjen tuomioistuimen asianmukaiseksi arvioiman                   tavan peitettyä kesantoa vihantalannoituksen yhtey
      summan, ja                                                            dessä .
— velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku                         Kyseinen rahoituksellinen korjaus on näissä olosuh
      lut.                                                                  teissa lainvastainen, koska asiaa koskevassa asetuk
                                                                            sessa käytetty käsite ei ole yksiselitteinen .
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                            Huomioon on otettava myös se, että vaikka kyseessä
— Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa                      olisikin ollut perinteinen kesanto, tällainen kesannointi
     käydyn menettelyn virheellisyys erityisesti tosiseikkojen              toteutettiin viljelykierrolla, joten kesannointi koski
     arvioinnin osalta .                                                    vain osaa tilan peltoalasta, eikä tämä ollut välttämättä
                                                                            se osa , josta maksettiin palkkio.
— Yhteisön oikeuden rikkominen. Valittaja vetoaa tältä
     osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitet
                                                                        C ) Varastointikulujen korvaaminen
     tyihin väitteisiin (').
(M EYVL C 275 , 1.10.1994, s . 32 .                                         Kyse on aikaa 15.10.1992—13.12.1992 koskevasta
                                                                            korjauksesta .
                                                                            Komission mukaan valvonnan puuttuminen merkitsi
                                                                            EMOTRrn varoihin kohdistuvaa suurehkoa riskiä,
                                                                            mikä oikeutti tekemään 10 prosentin suuruisen kor
Italian tasavallan 10.7.1997 Euroopan yhteisöjen komis                     jauksen.
                   siota vastaan nostama kanne
                           ( Asia C-253/97 )
                                                                            Sokerin varastoinnin osalta käytössä oli erittäin perus
                             ( 97/C 295/18 )                                teellinen ja tehokas hallinnollinen valvontajärjestelmä,
                                                                            jota sovellettiin tälle alalle erikoistuneisiin kauppiai
                                                                            siin . Tällä valvontajärjestelmällä, jonka yhteydessä voi
Italian tasavalta on nostanut 10.7.1997 Euroopan yhtei                     daan määrätä ankaria rangaistuksia rikkomisista, voi
söjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen                          daan taata , että sääntöjenvastaisuuksia ei ole käytän
komissiota vastaan. Kantajan asiamies on professori                         nöllisesti katsoen lainkaan . AIMA on myöhemmin
Umberto Leanza avustajanaan valtionasiamies Gianni De                       tehnyt tarkastuksia, jotka ovat epäsuorasti vahvista
Bellis, ja prosessiosoite Luxemburgissa on Italian suurlähe                neet tämän ja joilla on poistettu sääntöjenvastaisuudet
tystö, 5 rue Marie-Adelaide .                                               myös edeltävältä kaudelta .
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin kumoaa
                                                                            Tästä seuraa, että korjaus on joko kumottava tai sitä
23.4.1997 tehdyn komission päätöksen C(97 ) 1180
                                                                            on toissijaisesti pienennettävä asianmukaisesti .
lopull . (') siltä osin kuin varainhoitovuoden 1993 menoja
koskevien Italian tasavallan tilien tarkastamisen ja hyväk
symisen yhteydessä EMOTR:sta rahoitettavaksi ei ole                    D ) Varastointikulujen korvaaminen ( sokeri )
hyväksytty tässä riita-asiassa kyseessä olevia määriä.
                                                                            Tämä riitautus on vastaava kuin edeltävä, mutta se
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                         koskee aikaa 1.1.1993—30.6.1993 , jonka osalta on
                                                                            tehty 2 prosentin suuruinen kiinteämääräinen korjaus.
A) Naudanlihan ennakkorahoitus
                                                                       E ) Oliiviöljyn kulutustuki
     Italian hallitus vaatii, että kiinteämääräiseen korjauk
     seen on tehtävä asiamukainen vähennys, koska korjaus
     liian suuri verrattuna EMOTR:lle aiheutuvaan riskiin                   Komissio on tehnyt yksipuolisesti kaksi korjausta : eri
     ja koska se on tehty ottamatta huomioon lainsäädän                    telty korjaus AIMA:n 22 yritykselle aiheettomasti
 ---pagebreak--- C 295/ 12              FT                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            27.9.97
    maksamien määrien osalta ja kiinteämääräinen 2 pro                    — Agrigenton maakunnan menojen osalta tehty
    sentin suuruinen korjaus koko ilmoitetun määrän                                9,55 prosentin suuruinen korjaus, joka on perustu
    osalta .                                                                       nut siihen oletukseen, että viinirypäle, jonka osalta
                                                                                palkkio on myönnetty, on eri lajia, kuin mitä on
                                                                                määrätty.
    Koska Italian hallitus pitää korjauksia epäoikeuden
    mukaisina, se katsoo olevansa pakotettu saattamaan
    asian yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, ja se           I)     Luullisen naudanlihan varastojen kirjapitoa koskevat
    toteaa seuraavaa .                                                     korjaukset vuosittaisia menoja koskevassa ilmoituk
                                                                           sessa
    Komissio on tehnyt sekä eriteltyjä korjauksia että
    koko määrään kohdistuvia yleisiä korjauksia .                          Kyse on korjauksesta, joka on tehty sen vuoksi, että
                                                                           varainhoitovuoden lopussa olevia naudanlihavarastoja
                                                                           koskevassa ilmoituksessa ei ollut otettu huomioon
    Tällainen menettely ei ole oikea, koska tilanne on joko                hävikkiä varastoinnin aikana .
    se, että on olemassa seikkoja, joiden perusteella voi
    daan tehdä yksittäisiä täsmällisiä korjauksia, tai se,                 Kun otetaan huomioon asetuksella ( ETY ) N:o 147/
    että tällaisia seikkoja ei ole, jolloin korjaukset on teh             91 ( 3 ) sallittu ylitysmarginaali, todettu hävikki oli
    tävä kiinteämääräisinä . Näitä ei sen sijaan voida yhdis              edellä mainittujen rajojen sisällä, koska painon lasku
    tää .
                                                                           oli sellainen kirjanpitotapahtuma, joka oli otettava
                                                                           huomioon joka varainhoitovuodelta .
    Lisäksi Italian hallitus riitauttaa tavan, jolla korjaukset
    on tehty.                                                              Tästä seuraa , että todetut sääntöjenvastaisuudet olivat
                                                                           pelkästään muodollisia, eivätkä ne olisi voineet aiheut
                                                                           taa vahinkoa EMOTR:lle .
F ) Pakollinen tislaus
                                                                    L ) Luuttoman naudanlihan määrän ennakoidun hävikin
    Korjaus on tehty, koska tislatun viinin määrä jäi                      vähentäminen etukäteen
    vuonna 1993 ennakkoarviota pienemmäksi .
                                                                           Luuttoman naudanlihan painon laskun vähennysmene
    Komissio on katsonut, että taulukoiden oikeasta mää                   telmä on riitautettu; pakastuksen yhteydessä painoa
    rittämisestä " vastaa yksin jäsenvaltio ". Asetus ( ETY)               vähennettiin yleisesti 0,1 kilogrammaa joka laatikolta .
    Nro 822/87 (2 ) ei tue tätä väittämää, sillä sen mukaan
    taulukon määrittää komissio " yhdessä kyseisten jäsen                 Tällainen vähennys alittaa asetuksessa ( ETY ) N:o 147/
    valtioiden kanssa ".
                                                                            91 sallitun 0,6 prosentin suuruisen painonlaskun . Kyse
                                                                           on siis pelkästä muodollisesta sääntöjenvastaisuudesta,
    Jäsenvaltion ei voida automaattisesti katsoa olevan                    jolla ei ole mitään vaikutusta EMOTR:n tileihin .
    vastuussa ennakkoarvion virheellisyydestä . Koska joka
    tapauksessa on kyse ennakkoarviosta, joka koskee tuo           M ) Luuttoman naudanlihan interventio-ostojen maksami
    tantoa, jossa voi esiintyä vaihtelua, vastuu ei voi syn               nen myöhässä
    tyä pelkästään sillä perusteella, että ennakkoarvio ei
    toteutunut tarkalleen .
                                                                           Kyse on vähäisistä viivästyksistä, jotka johtuvat siitä,
                                                                           että AIMA:n oli noudatettava laissa säädettyjä menet
G ) Viinin ylijäämien varastointi yksityisissä varastoissa                 telyjä ja erityisesti sitä, että sen oli hankittava niin
                                                                            sanottu antimafia-todistus .
    Kyse on korjauksesta, joka vastaa edellistä, mutta joka
    koskee vuosia 1991 / 1992 .                                     N) Lampaista ja vuohista maksettavien palkkioiden epä
                                                                            asianmukainen hallinto ja valvonta
H ) Lopullinen luopuminen viininviljelyalueista
                                                                           Toimien, joihin Italian hallitus on ryhtynyt ja joiden
                                                                            pätevyyden myös komissio myöntää, olisi pitänyt joh
    Sovitteluelin on osittain hyväksynyt käytettyjä perus                  taa siihen, että kiinteämääräinen korjaus olisi tehty
    teita koskevat Italian hallituksen huomautukset ja                      vähimmäismääräisenä (2 prosenttia ) eikä suinkaan
    komissio on osittain pienentänyt alun perin ehdotetun                   enimmäismääräisenä ( 10 prosenttia ).
    korjauksen määrää .
                                                                    o EYVL L 139 , 30.5.1997, s . 30 .
                                                                    ( 2 ) Neuvoston asetus ( ETY ) N:o 822/87 ( EYVL L 84, 27.3.1987,
    Seuraavia seikkoja ei kuitenkaan voida vieläkään pitää                s . 10 ).
    oikeina :                                                       ( 3 ) Komission asetus ( ETY ) N:o 147/91 ( EYVL L 17, 23.1.1991 ,
                                                                          s . 9 ).
    — Agrigenton maakuntaan sovellettu ylijäämän arvio
          prosentti;


title: Asia C-318/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 27.1.2009 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Hein Persche v. Finanzamt Lüdenscheid (Pääomien vapaa liikkuvuus — Tulovero — Yleishyödyllisiksi tunnustetuille laitoksille annettujen lahjoitusten vähennyskelpoisuus — Vähennyskelpoisuuden rajoittaminen kotimaisille laitoksille annettuihin lahjoituksiin — Tavaralahjoitukset — Direktiivi 77/799/ETY — Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäinen apu välittömien verojen alalla)

text:
               21.3.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/8

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 27.1.2009 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Hein Persche v. Finanzamt Lüdenscheid
   (Asia C-318/07) (1)

   (Pääomien vapaa liikkuvuus - Tulovero - Yleishyödyllisiksi tunnustetuille laitoksille annettujen lahjoitusten vähennyskelpoisuus - Vähennyskelpoisuuden rajoittaminen kotimaisille laitoksille annettuihin lahjoituksiin - Tavaralahjoitukset - Direktiivi 77/799/ETY - Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäinen apu välittömien verojen alalla)
   (2009/C 69/11)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Bundesfinanzhof
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Hein Persche

      Vastaaja: Finanzamt Lüdenscheid
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesfinanzhof — EY 5 artiklan 3 kohdan, EY 56 artiklan ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä avusta välittömien verojen alalla 19.12.1977 annetun neuvoston direktiivin 77/799/ETY (EYVL L 336, s. 15) tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan yleishyödyllisille laitoksille annettavien lahjoitusten osalta säädetty veroetu myönnetään vain sillä edellytyksellä, että lahjoituksen saaja on sijoittautunut tähän jäsenvaltioon — Pääomien vapaata liikkuvuutta koskevien EY:n perustamissopimuksen määräysten soveltuminen päivittäistavaroista koostuviin tavaralahjoituksiin, jotka jäsenvaltion kansalainen antaa yleishyödyllisille laitoksille, joiden kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa
   Tuomiolauselma

               1)

               Kun verovelvollinen vaatii jäsenvaltiossa toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneille ja siellä yleishyödyllisiksi tunnustetuille laitoksille annettujen lahjoitusten verovähennyskelpoisuutta, tällaiset lahjoitukset kuuluvat pääomien vapaata liikkuvuutta koskevien EY:n perustamissopimuksen määräysten soveltamisalaan, vaikka ne olisikin annettu päivittäistavaroista muodostuvina tavaralahjoituksina.

               2)

               EY 56 artiklan kanssa on ristiriidassa sellainen jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka nojalla oikeus vähentää verotuksessa yleishyödyllisiksi tunnustetuille laitoksille annetut lahjoitukset annetaan vain kyseessä olevan jäsenvaltion alueelle sijoittautuneille laitoksille annettujen lahjoitusten osalta ilman, että verovelvolliselle annettaisiin mitään mahdollisuutta osoittaa, että toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle laitokselle annettu lahjoitus täyttää kyseisessä lainsäädännössä tällaisen edun myöntämiselle asetetut edellytykset.

      (1)  EUVL C 247, 20.10.2007.


title: Asia C-431/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 17.7.2017 – Monachos Eirinaios (veli Ireneos), maallikkonimeltään Antonios Iakumakis v. Ateenan asianajajayhdistys

text:
               18.9.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 309/30

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 17.7.2017 – Monachos Eirinaios (veli Ireneos), maallikkonimeltään Antonios Iakumakis v. Ateenan asianajajayhdistys
   (Asia C-431/17)
   (2017/C 309/40)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Symvoulio tis Epikrateias

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Monachos Eirinaios (veli Ireneos), maallikkonimeltään Antonios Iakumakis

      Vastaaja: Ateenan asianajajayhdistys

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko direktiivin 98/5/EY (1) 3 artikla ymmärrettävä niin, että kansallinen lainsäätäjä voi kieltää sen, että Kreikan kirkon munkki merkitään muun kuin sen jäsenvaltion, jossa hän on hankkinut ammatillisen pätevyytensä, toimivaltaisen viranomaisen pitämään asianajajaluetteloon harjoittaakseen ammattiaan alkuperäistä ammattinimikettään käyttäen, sillä perusteella, että Kreikan kirkon munkkeja ei kansallisen oikeuden mukaan voi merkitä asianajajaluetteloihin, koska heidän tapauksessaan asianajotoiminnan harjoittamisen kannalta välttämättömiksi katsotut takeet eivät munkkeuden vuoksi toteudu?

      (1)  Asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on hankittu 16.2.1998 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/5/EY (EYVL 1998, L 77, s. 36).


title: Asia C-91/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Breda (Alankomaat) on esittänyt 17.2.2010 — VAV Autovermietung GmbH v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid, kantoor Roosendaal

text:
               1.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/26

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Breda (Alankomaat) on esittänyt 17.2.2010 — VAV Autovermietung GmbH v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid, kantoor Roosendaal
   (Asia C-91/10)
   2010/C 113/41
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank Breda

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: VAV Autovermietung GmbH

      Vastaaja: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid, kantoor Roosendaal

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhteisön oikeus, erityisesti palvelujen tarjoamisen vapautta koskeva periaate, sellaisena kuin se EY 49–EY 55 artiklassa (joista on tullut SEUT 56–SEUT 62 artikla) esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan Alankomaissa asuvan tai sinne sijoittautuneen henkilön, joka käyttää toisessa jäsenvaltiossa rekisteröityä ja sieltä vuokralle otettua moottoriajoneuvoa Alankomaissa, on maksettava silloin, tämä ajoneuvo otetaan käyttöön Alankomaiden tieliikenteessä, vero siten, että henkilön on aluksi maksettava veron koko määrä ja veron loppuosa palautetaan ilman tälle määrälle maksettavaa korkoa, kun ajoneuvon käyttö Alankomaiden tieliikenteessä on päättynyt, minkä johdosta maksettavaksi tullut ja suoritettu veron lopullinen määrä vastaa ajoneuvon käytön kestoa Alankomaissa?

               2)

               Jos edellä tarkoitettu lainsäädäntö on katsottava EY 49–EY 55 artiklassa (joista on tullut SEUT 56–SEUT 62 artikla) tarkoitetuksi palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen rajoitukseksi, voidaanko tämä rajoitus oikeuttaa kaikkien Alankomaissa olevien ajoneuvojen yhdenvertaisella kohtelulla sekä (siihen liittyvällä ja siitä seuraavalla) väärinkäytön ja/tai alankomaalaisten vuokranantajien ja niiden asiakkaiden käänteisen syrjinnän välttämisellä, koska vero on maksettava etukäteen kokonaisuudessaan myös silloin, kun ajoneuvo vuokrataan Alankomaista?


title: Asia C-333/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 23.12.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Court of Session (Scotland) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Scotch Whisky Association ym. v. Lord Advocate ja Advocate General for Scotland (Ennakkoratkaisupyyntö — Maataloustuotteiden yhteinen markkinajärjestely — Asetus (EU) N:o 1308/2013 — Tavaroiden vapaa liikkuvuus — SEUT 34 artikla — Määrälliset rajoitukset — Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet — Alkoholijuomien vähimmäishinta, joka lasketaan tuotteeseen sisältyvän alkoholimäärän perusteella — Oikeuttaminen — SEUT 36 artikla — Ihmisten terveyden ja elämän suojelu — Asian arvioimisen kuuluminen kansalliselle tuomioistuimelle)

text:
               22.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 68/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 23.12.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Court of Session (Scotland) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Scotch Whisky Association ym. v. Lord Advocate ja Advocate General for Scotland
   (Asia C-333/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Maataloustuotteiden yhteinen markkinajärjestely - Asetus (EU) N:o 1308/2013 - Tavaroiden vapaa liikkuvuus - SEUT 34 artikla - Määrälliset rajoitukset - Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet - Alkoholijuomien vähimmäishinta, joka lasketaan tuotteeseen sisältyvän alkoholimäärän perusteella - Oikeuttaminen - SEUT 36 artikla - Ihmisten terveyden ja elämän suojelu - Asian arvioimisen kuuluminen kansalliselle tuomioistuimelle))
   (2016/C 068/14)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Court of Session (Scotland)

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Scotch Whisky Association, spiritsEUROPE ja Comité de la Communauté économique européenne des Industries et du Commerce des Vins, Vins aromatisés, Vins mousseux, Vins de liqueur et autres Produits de la Vigne (CEEV)

      Vastapuolet: Lord Advocate ja Advocate General for Scotland

      Tuomiolauselma

               1)

               Maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 922/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17.12.2013 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) N:o 1308/2013 on tulkittava siten, että se ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle toimenpiteelle, jossa vahvistetaan viinin vähittäismyynnissä käytettävä alkoholin yksikköperusteinen vähimmäishinta, sillä ehdolla, että tämä toimenpide on tosiasiallisesti omiaan takaamaan ihmisten terveyden ja elämän suojelua koskevan tavoitteen toteutumisen ja että – kun otetaan huomioon yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteet ja yhteisen maatalouden markkinajärjestelyn moitteeton toiminta – se ei ylitä sitä, mikä on tarpeen tämän ihmisten terveyden ja elämän suojelua koskevan tavoitteen saavuttamiseksi.

               2)

               SEUT 34 ja SEUT 36 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että tavoitellakseen ihmisten terveyden ja elämän suojelua koskevaa päämäärää korottamalla alkoholin kuluttajahintaa jäsenvaltio valitsee pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen lainsäädännön, jossa vahvistetaan alkoholijuomien vähittäismyynnissä käytettävä alkoholin yksikköperusteinen vähimmäishinta, ja hylkää valmisteverojen korottamisen kaltaisen toimenpiteen, joka saattaa rajoittaa Euroopan unionin sisäistä kauppaa ja kilpailua vähemmän. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on tutkia, onko asia todella näin, arvioimalla kaikkia sen käsiteltävänä olevan asian merkityksellisiä seikkoja yksityiskohtaisesti. Pelkästään se, että viimeksi mainitulla toimenpiteellä voi olla muita lisähyötyjä ja sillä voidaan saavuttaa laajemmin alkoholin väärinkäytön vähentämistä koskeva tavoite, ei voi olla perusteena kyseisen toimenpiteen hylkäämiselle.

               3)

               SEUT 36 artiklaa on tulkittava siten, että kun kansallinen tuomioistuin tutkii kansallista lainsäädäntöä kyseisessä artiklassa tarkoitetun ihmisten terveyden ja elämän suojelua koskevan perustelun kannalta, sen on tarkasteltava objektiivisesti sitä, voidaanko kyseisen jäsenvaltion esittämien todisteiden perusteella perustellusti katsoa, että valitut keinot soveltuvat tavoiteltujen päämäärien saavuttamiseen, ja sitä mahdollisuutta, että nämä tavoitteet voidaan saavuttaa toimenpiteillä, joilla rajoitetaan vähemmän tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja yhteistä maatalouden markkinajärjestelyä.

               4)

               SEUT 36 artiklaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen kansallisen toimenpiteen oikeasuhteisuuden tarkastaminen ei koske ainoastaan tietoa, näyttöä tai muuta aineistoa, jotka olivat kansallisen lainsäätäjän saatavilla, kun se toteutti tällaisen toimenpiteen. Pääasiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa sen tarkastaminen, että kyseinen toimenpide on unionin oikeuden mukainen, on suoritettava niiden tietojen, sen näytön tai sen muun aineiston perusteella, jotka ovat kansallisen tuomioistuimen saatavilla sinä ajankohtana, jona se antaa ratkaisun, sen kansallisessa oikeudessa säädetyin edellytyksin.

      (1)  EUVL C 339, 29.9.2014.


title: Asia C-66/05: Euroopan yhteisöjen komission 14.2.2005 Alankomaiden kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
               16.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 93/14

         Euroopan yhteisöjen komission 14.2.2005 Alankomaiden kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-66/05)
   (2005/C 93/25)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 14.2.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Alankomaiden kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Denis Martin ja Pieter van Nuffel.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, ettei Alankomaiden kuningaskunta ole noudattanut asetuksen N:o 1408/71 (1) 33 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se sisällyttää sairausvakuutusmaksuja koskeviin laskelmiin muun jäsenvaltion lainsäädännön nojalla maksetut eläkkeet

               2)

               velvoittaa Alankomaiden kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Algemene Wet Bijzondere Ziektekosten (erityisistä sairauskuluista annettu laki; jäljempänä AWBZ) tarkoituksena on taata osallistuminen sairaanhoidosta, hoidoista ja huolenpidosta aiheutuviin kuluihin kun kyse on pitkäaikaisesta sairaudesta tai viasta. Kaikki asukkaat, toisin sanoen Alankomaissa asuvat henkilöt, kuuluvat kyseisen vakuutuksen piiriin. Kyse on näin ollen ”sosiaalivakuutuksesta”. Wet Financiering Volksverzekeringenissä (sosiaalivakuutusten rahoituksesta annettu laki) säädetään siitä, että kaikkien vakuutettujen on maksettava vakuutusmaksu. Maksu lasketaan vakuutetun kokonaistulojen perusteella.
   Tämä järjestelmä aiheuttaa sen, että Alankomaissa asuva henkilö, joka saa samanaikaisesti alankomaalaista eläkettä ja muun jäsenvaltion lainsäädäntöön perustuvaa eläkettä, on AWBZ:n nojalla vakuutettu erityisen sairaudenhoidon osalta mutta hänen on myös maksettava vakuutusmaksuja. Tämän maksun laskemisessa otetaan huomioon sekä alankomaalainen eläke että muu eläke.
   Komission mukaan asetuksen 33 artiklan 1 kohdassa sallitaan ainoastaan alankomaalaisen eläkkeen huomioon ottaminen tältä osin. Alankomaat puolestaan toteaa, että kaikki tulot, mukaan lukien sellainen eläke, jota asianomainen henkilö saa muun jäsenvaltion lainsäädännön nojalla, voidaan ottaa huomioon.

      (1)  EYVL 1971, L 149, s. 2; asetus on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 118/97 (EYVL 1997, L 28, s. 1) ja viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella N:o 631/2004 (EYVL 2004, L 100, s. 1).


title: Asia C-197/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italia) on esittänyt 8.4.2016 – Comune di Loro Piceno ym. v. Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente

text:
               11.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 251/5

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italia) on esittänyt 8.4.2016 – Comune di Loro Piceno ym. v. Provincia di Macerata, Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente
   (Asia C-197/16)
   (2016/C 251/07)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Comune di Loro Piceno, Marcello Bartolini, Filippo Bruè, Sergio Forti, Stefano Piatti, Gaetano Silvetti, Gianfranco Silvetti, Rocco Tirabasso, Sante Vagni, Albergo Ristorante Le Grazie Sas di Forti Sergio & Co., Suolificio Elefante Srl, Suolificio Roxy Srl ja Aldo Alessandrini

      Vastapuolet: Provincia di Macerata ja Provincia di Macerata Settore 10 – Ambiente

      Ennakkoratkaisukysymys

   Kun SEUT 191 artiklan määräykset ja direktiivin 2011/92/EU (1) 2 artiklan säännökset otetaan huomioon, soveltuuko menettely, jossa sen määrittäminen, arvioidaanko ympäristövaikutukset (ja mahdollisesti ympäristövaikutusten arviointi), tapahtuu laitoksen toteuttamisen jälkeen, yhteen yhteisön oikeuden kanssa, kun kansallinen tuomioistuin on kumonnut luvan siitä syystä, ettei asiassa ollut määritetty, arvioidaanko ympäristövaikutukset, sen vuoksi, ettei tällaista määrittämistä yhteisön oikeuden vastaisten kansallisten säännösten perusteella tarvinnut tehdä?

      (1)  Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 13.12.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/92/EU (EUVL 2012, L 26, s. 1).


title: Asia T-326/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.9.2012 — Fraas v. SMHV (vaaleanharmaan, tummanharmaan, beigen, tummanpunaisen ja ruskean värinen ruutukuvio) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus vaaleanharmaan, tummanharmaan, beigen, tummanpunaisen ja ruskean värisen ruutukuvion rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta, 75 artikla ja 76 artiklan 1 kohta)

text:
               27.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/19

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.9.2012 — Fraas v. SMHV (vaaleanharmaan, tummanharmaan, beigen, tummanpunaisen ja ruskean värinen ruutukuvio)
      (Asia T-326/10) (1)

      (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus vaaleanharmaan, tummanharmaan, beigen, tummanpunaisen ja ruskean värisen ruutukuvion rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta, 75 artikla ja 76 artiklan 1 kohta)
      (2012/C 331/30)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Saksa) (edustajat: asianajajat R. Kunze ja G. Würtenberger)

         Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: aluksi B. Schmidt, sitten D. Walicka)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kumoamiskanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 7.6.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 188/2010-4), joka koskee hakemusta vaaleanharmaan, tummanharmaan, beigen, tummanpunaisen ja ruskean värisen ruutukuvion rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  V. Fraas GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 288, 23.10.2010.


title: Asia C-318/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nejvyšší správní soud (Tšekin tasavalta) on esittänyt 3.7.2014 – Slovenská autobusová doprava Trnava, a.s. v. Krajský úřad Olomouckého kraje

text:
               6.10.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 351/2

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nejvyšší správní soud (Tšekin tasavalta) on esittänyt 3.7.2014 – Slovenská autobusová doprava Trnava, a.s. v. Krajský úřad Olomouckého kraje
   (Asia C-318/14)
   2014/C 351/02
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Nejvyšší správní soud

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Slovenská autobusová doprava Trnava, a.s.

      Vastapuoli: Krajský úřad Olomouckého kraje

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 49 artiklaa, luettuna yhdessä sen 52 artiklan kanssa, tulkittava siten, että se estää sellaisten kansallisten oikeussääntöjen soveltamisen, joissa edellytetään liikenteenharjoittajan, jonka kotipaikka on jossain toisessa jäsenvaltiossa ja joka on sijoittautunut Tšekin tasavaltaan toimipaikan välityksellä saadakseen sellaisten toimilupien ja konsessioiden lisäksi, joiden perusteella liikenteenharjoittaja, jonka kotipaikka on Tšekin tasavallassa, saa harjoittaa kotimaista linjaliikennettä (julkinen kaupunkiliikenne), hankkivan saman toiminnan harjoittamista varten myös erityisluvan, jonka myöntäminen on hallintoviranomaisten harkintavallassa?

               2)

               Onko sillä merkitystä ensimmäiseen kysymykseen annettavan vastauksen kannalta, että kyseessä on julkinen kaupunkiliikenne, jota liikennöidään julkisen palvelun velvoitteeseen perustuvan järjestelmän mukaisesti julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen perusteella julkisista varoista maksettavaa korvausta vastaan rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1370/2007 (1) tarkoitetulla tavalla?

               3)

               Voidaanko edellytyksiä, joilla muut kuin jäsenvaltiosta olevat liikenteenharjoittajat voivat harjoittaa kansallista maanteiden henkilöliikennettä jäsenvaltiossa 11.12.1997 koskevan neuvoston asetuksen (EY) N:o 12/98 (2) 3 artiklan kolmatta kohtaa, luettuna yhdessä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 91 artiklan kanssa, tulkita siten, että siinä sallitaan se, että jäsenvaltio rajoittaa julkisen kaupunkiliikenteen harjoittamista liikenteenharjoittajalta, jonka kotipaikka on jossain toisessa jäsenvaltiossa ensimmäisessä kysymyksessä kuvatulla tavalla?

      (1)  EUVL L 315, s. 1.

      (2)  EYVL L 4, s. 10.


title: Asia T-496/17: Kanne 28.7.2017 – Sedes Holding v. EUIPO (gratis)

text:
               25.9.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 318/24

         Kanne 28.7.2017 – Sedes Holding v. EUIPO (gratis)
   (Asia T-496/17)
   (2017/C 318/31)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Sedes Holding AŞ (Istanbul, Turkki) (edustajat: asianajajat K. Ongena ja C. Du Jardin)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”gratis” – Rekisteröintihakemus nro 15 950 603

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 30.5.2017 asiassa R 506/2017-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 68 artiklan mukaisesti käsillä olevassa kannekirjelmässä tarkoitettu asia ja EUIPO:n asiassa R 506/2017-2 tekemästä päätöksestä nostettu kanne yhdistetään asian käsittelyn suullista vaihetta varten, koska ne liittyvät toisiinsa;

               —

               kannekirjelmässä esitetty kanne otetaan tutkittavaksi ja todetaan perustelluksi, minkä johdosta

                           —

                           ensisijaisesti kumotaan riidanalainen päätös ja velvoitetaan EUIPO hyväksymään hakemus nro 15 950 603 ja rekisteröimään kuviomerkki GRATIS EU-tavaramerkiksi kaikkia hakemuksessa mainittuja tavaroita varten;

                           —

                           toissijaisesti kumotaan riidanalainen päätös ja velvoitetaan EUIPO hyväksymään hakemus nro 15 950 603 ja rekisteröimään kuviomerkki GRATIS EU-tavaramerkiksi seuraavia tavaroita varten: ”hajuvedet, kosmeettiset tuotteet, tuoksut ja deodorantit henkilökohtaiseen käyttöön”;

               —

               EUIPO velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 7 artiklan 2 kohtaa on rikottu.

               —

               Unionin oikeuden yleisiä periaatteita on loukattu.