title: Asia C-101/04: Arbeidsrechtbank Gent 17.2.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Roger Noteboom vastaan Rijksdienst voor pensioenen

text:
               17.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/29

         Arbeidsrechtbank Gent 17.2.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Roger Noteboom vastaan Rijksdienst voor pensioenen
   (Asia C-101/04)
   (2004/C 94/66)
   Arbeidsrechtbank Gent, on pyytänyt 17.2.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 26.2.2004, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Roger Noteboom vastaan Rijksdienst voor pensioenen, seuraaviin kysymyksiin:

               1)

               Kuuluuko 24.10.1967 tehdyn kuninkaan päätöksen nro 50 22 §:ssä ja 21.12.1967 tehdyn kuninkaan päätöksen 56 §:ssä tarkoitettu lomaraha asetuksen N:o 1408/71 (1) aineellisen soveltamisalaan ja onko kyseessä erityisesti asetuksen 4 artiklan 1 artiklan c alakohdassa tarkoitettu ”vanhuusetuisuus”?

               2)

               Onko asetuksen N:o 1408/71 45 artiklan 1 kohtaa ja 45 artiklan 6 kohtaa tulkittava siten, että RVP:n on toimivaltaisena laitoksena oikeutta lomarahaan määrittäessään otettava huomioon toisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan täyttyneet vakuutuskaudet?

               3)

               Jos toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, koskeeko asetuksen N:o 1408/71 71 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii kohdan säännös, jonka mukaan etuus vahvistetaan sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, jonka alueella rajatyöntekijä asuu, ”niin kuin hän olisi ollut tämän lainsäädännön alainen viimeksi työskennellessään”, vain työttömyyskorvauksia, vai onko sitä sovellettava myös muihin etuuksiin, erityisesti 24.10.1967 tehdyn kuninkaan päätöksen nro 50 22 §:ssä ja 21.12.1967 tehdyn

      (1)  Neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1971, sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin tyntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä. EYVL, erityispainos 1971, 5/nide 1, s. 57.


title: Asia T-352/05: Kanne  16.9.2005  — Helleenien tasavalta v. komissio

text:
               26.11.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 296/31

         Kanne 16.9.2005 — Helleenien tasavalta v. komissio
   (Asia T-352/05)
   (2005/C 296/67)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asianosaiset

      Kantaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: Georgios Kanellopoulos ja Stuliani Charitaki)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 20 päivänä heinäkuuta 2005 tehty komission riidanalainen päätös 2005/579/EY (1) (tiedoksiannettu numerolla K(2005) 2756) on kumottava tai sitä on muutettava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Riidanalaisella päätöksellä komissio on asetuksen (ETY) N:o 729/70 (2) nojalla tilejä tarkastaessaan ja hyväksyessään jättänyt yhteisörahoituksen ulkopuolelle tiettyjä menoja, joita Kreikan tasavallalle on aiheutunut julkisen varastoinnin, hedelmien ja vihannesten, tupakan ja eläinpalkkioiden alalla.
   Kantaja vaatii tämän päätöksen kumoamista ja esittää lähtökohtaisesti, että koko tilien tarkastus- ja hyväksymismenettely oli pätemätön asetuksen 1258/1999 (3) 7 artiklan ja asetuksen 1663/1995 (4) 8 artiklan rikkomisen takia, sillä kantajan ja komission välisissä neuvotteluissa ja bilateraaleissa kontakteissa ei aiheena ollut poissuljettavien menojen konkreettinen arviointi, ja lisäksi menot, jotka jätettiin rahoituksen ulkopuolelle, olivat syntyneet aiemmin kuin 24 kuukautta ennen komission kirjallista ilmoitusta. Kantajan mukaan tämä 24 kuukauden määräaika alkaa paljon myöhemmin kuin komissio esittää.
   Siltä osin kuin kyse on julkisen varastoinnin osalta tehdyistä oikaisuista, kantaja katsoo, että komission oikaisut perustuvat asetusten 1258/1999, 296/1996 (5) ja 2040/2000 (6) virheelliseen tulkintaan ja soveltamiseen ja että ne ovat ristiriidassa komission 23.12.1997 päivätyssä asiakirjassa VI/5330/97 esitettyjen suuntaviivojen kanssa ja merkitsevät tosiseikkojen virheellistä arviointia, perustelujen puuttumista tai puutteellisuutta, komission harkintavallan rajojen ylittämistä ja suhteellisuusperiaatteen loukkaamista.
   Siltä osin kuin kyse on perunoiden ja viiniköynnösten viljelystä, kantaja riitauttaa komission tosiseikoista tekemän arvioinnin, vetoaa perustelujen puutteellisuuteen ja ristiriitaisuuteen sekä suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen. Kantaja katsoo lisäksi, että tehty oikaisu pitää rajata 2 prosenttiin ja että oikaisu ei missään nimessä saa käsittää Dodekanesian aluetta, jossa on maarekisteri, joten erityisesti tämän alueen osalta ei voida katsoa, että paikan päällä suoritettavissa tarkastuksissa olisi ollut vaikeuksia.
   Hedelmien ja vihannesten osalta kantaja katsoo, että komissio on menetellyt virheellisesti kun se ei katsonut perustelluksi määräajan jälkeen tehtyä maksua tapauksessa, jossa Kreikan viranomaiset tutkivat sitä, oliko kyseinen maksu sopusoinnussa kansallisen oikeuden ja yhteisön oikeuden kanssa. Kantaja vetoaa täydentävästi siihen, mitä se on esittänyt varastoinnin osalta.
   Tupakan osalta kantaja vetoaa yhteisön säännösten virheelliseen tulkintaan ja soveltamiseen, tosiseikkoja koskevaan virheeseen, perustelujen puutteellisuuteen ja asiakirjoissa VI 5330/97 ja AGRI 17933/2000 esitettyjen suuntaviivojen rikkomiseen siltä osin kuin kyse on vaatimuksesta suorittaa ristikkäisiä tarkastuksia asetuksessa 2848/98 (7) säädetyn, täysimääräisesti toimivan yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän tietojen kanssa, paikan päällä tehtyihin tarkastuksiin, maksujen suorittamiseen maksumääräyksellä ja täydentäviin tarkastuksiin ja muihin tarkastuksiin.
   Lopuksi, siltä osin kuin kyse on eläinten alalla (vuohen ja lampaan liha) tehdystä oikaisusta, kantaja riitauttaa komission tekemän tosiseikkoja koskevan arvioinnin ja katsoo, että esitetyt perustelut ovat virheelliset. Kantaja vetoaa myös siihen, että 10 prosentin suuruisen oikaisun tekeminen on lainvastainen ja että se merkitsee asiakirjassa AGRI/61495/2000 esitettyjen suuntaviivojen virheellistä tulkintaa ja soveltamista ja että se on väärässä suhteessa puutteiden vakavuuteen.

      (1)  EUVL L 199, 29.7.2005, s. 84.

      (2)  Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä huhtikuuta 1970 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 729/70 (EYVL L 94, 28.4.1970, s. 13).

      (3)  Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1258/1999 (EYVL L 160, 26.6.1999, s. 103).

      (4)  Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta 7 päivänä heinäkuuta 1995 annettu komission asetus (EY) N:o 1663/95 (EYVL L 158, 8.7.1995, s. 6).

      (5)  Jäsenvaltioiden toimittamista tiedoista ja Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta rahoitettujen menojen kuukausittaisesta kirjanpidosta ja asetuksen (ETY) N:o 2776/88 kumoamisesta 16 päivänä helmikuuta 1996 annettu komission asetus (EY) N:o 296/96 (EYVL L 39, 17.2.1996, s. 5).

      (6)  Talousarvion kurinalaisuudesta 26 päivänä syyskuuta 2000 annettu komission asetus (EY) N:o 2040/2000 (EYVL L 244, 29.9.2000, s. 27).

      (7)  Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2075/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä raakatupakka-alan palkkiojärjestelmän, tuotantokiintiöiden sekä tuottajaryhmittymille myönnettävän erityistuen osalta 22 päivänä joulukuuta 1998 annettu komission asetus (EY) N:o 2848/98 (EYVL L 358, 31.12.1998, s. 17).


title: Asia F-23/16: Kanne 2.5.2016 – ZZ v. komissio

text:
               11.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 251/51

         Kanne 2.5.2016 – ZZ v. komissio
   (Asia F-23/16)
   (2016/C 251/59)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Vaatimus saada korvausta aineellisesta vahingosta, jota kantajalle väitetysti aiheutui vuoden 2013 uudelleenluokittelun järjestämisessä tapahtuneesta viivästyksestä.

      Vaatimukset

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan kokonaisuudessaan vahinko, joka kantajalle aiheutui vuoden 2013 uudelleenluokittelun järjestämisessä tapahtuneesta viivästyksestä,

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asian C-158/02 poistaminen rekisteristä

text:
C 7/18                  FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   11.1.2003
Koska yhdistynyt kuningaskunta ei ole ilmoittanut komissiolle                  Asian C-367/01 ( 1) poistaminen rekisteristä
direktiivin noudattamisen edellyttämiä säännöksiä ja koska
komissiolla ei ole muitakaan sellaisia tietoja, joiden nojalla se                              (2003/C 7/35)
voisi katsoa yhdistyneen kuningaskunnan antaneet tarpeelliset
säännökset, sen on katsottava, ettei yhdistynyt kuningaskunta
ole vielä antanut näitä säännöksiä ja ettei se näin ollen ole         Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 16.10.2002
noudattanut direktiivin mukaisia velvoitteitaan.                      antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                      tu asia C-367/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
( 1) EYVL 1997, L 73, s. 5.                                           Helleenien tasavalta.
                                                                      (1 ) EYVL C 331, 24.11.2001.
         Asian C-374/00 ( 1) poistaminen rekisteristä
                            (2003/C 7/33)                                      Asian C-371/01 ( 1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2003/C 7/36)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kuudennen jaoston pu-
heenjohtajan 23.10.2002 antamalla määräyksellä tuomioistui-
men rekisteristä on poistettu asia C-374/00, Euroopan yhteisö-        Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kolmannen jaoston pu-
jen komissio vastaan Helleenien tasavalta.                            heenjohtajan 23.10.2002 antamalla määräyksellä tuomioistui-
                                                                      men rekisteristä on poistettu asia C-371/01, Euroopan yhteisö-
                                                                      jen komissio vastaan Helleenien tasavalta.
( 1) EYVL C 335, 25.11.2000.
                                                                      (1 ) EYVL C 348, 8.12.2001.
        Asian C-448/00 P (1) poistaminen rekisteristä
                                                                               Asian C-158/02 ( 1) poistaminen rekisteristä
                            (2003/C 7/34)
                                                                                (2003/C 7/37)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 4.11.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-        Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 25.10.2002
tu asia C-448/00 P, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan BP           antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
Chemicals Ltd.                                                        tu asia C-158/02 (Tribunale ordinario di Roman esittämä
                                                                      ennakkoratkaisupyyntö), Lidia Marcaletti vastaan Istituto na-
                                                                      zionale della previdenza sociale (INPS).
( 1) EYVL C 28, 27.1.2001.
                                                                      (1 ) EYVL C 144, 15.6.2002.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 8 päivänä maaliskuuta 2001 asiassa C-97/00, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivin 97/52/EY täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
16.6.2001                FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                             C 173/17
Sellainen kansallinen sääntely, josta säädetään Besluit radio-elektri-      1)    Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut direktiivin 85/73/ETY
sche inrichtingenin C.11.1 §:n 1 momentissa ja jossa kielletään                   muuttamisesta ja kodifionnista elävien eläinten ja tiettyjen
sellaisten lähettimien, joita ei ole tyyppihyväksytty, mainostaminen,             eläintuotteiden eläinlääkärintarkastusten ja -valvonnan rahoit-
ei ole direktiivissä 83/189/ETY tarkoitettu tekninen määräys, joka                tamisen varmistamiseksi sekä direktiivien 90/675/ETY ja
olisi pitänyt antaa ennen hyväksymistään komissiolle tiedoksi.                    91/496/ETY muuttamisesta 26 päivänä kesäkuuta 1996
                                                                                annetun neuvoston direktiivin 96/43/EY 4 artiklan 1 kohdan
                                                                                ensimmäisen alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
(1) EYVL C 265, 18.9.1999.                                                        antanut säädetyssä määräajassa kaikkia kyseisessä alakohdassa
                                                                                tarkoitettujen säännösten noudattamisen edellyttämiä lakeja,
                                                                                asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
                                                                            2)    Kanne hylätään muilta osin.
                                                                            3)    Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti-
                                                                                kulut.
                                                                            (1) EYVL C 299, 16.10.1999.
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                       (ensimmäinen jaosto)
                    8 päivänä maaliskuuta 2001                                      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                (neljäs jaosto)
asiassa C-316/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                      Saksan liittotasavalta (1)
                                                                                8 päivänä maaliskuuta 2001
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-                 asiassa C-97/00, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
vi 96/43/EY – Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytän-                                            Ranskan tasavalta (1)
                      töönpanon laiminlyönti)
                                                                            (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direk-
                                                                                tiivin 97/52/EY täytäntöönpanon laiminlyönti)
                          (2001/C 173/28)
                                                                                (2001/C 173/29)
                      (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen            (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                                    tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                            Asiassa C-97/00, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-
Asiassa C-316/99, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-                  nään M. Nolin) vastaan Ranskan tasavalta (asiamiehinään
nään K.-D. Borchardt) vastaan Saksan liittotasavalta (asiamiehi-            K. Rispal-Bellanger ja S. Pailler), jossa kantaja vaatii yhteisöjen
nään W.-D. Plessing ja C.-D. Quassowski), jossa kantaja vaatii              tuomioistuinta toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole nou-
yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Saksan liittotasavalta            dattanut julkisia palveluhankintoja, julkisia tavaranhankintoja
ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen ja direktiivin                 ja julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenet-
85/73/ETY muuttamisesta ja kodifioinnista elävien eläinten ja               telyjen yhteensovittamisesta annetujen direktiivien 92/50/ETY,
tiettyjen eläintuotteiden eläinlääkärintarkastusten ja -valvon-             93/36/ETY ja 93/37/ETY muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta
nan rahoittamisen varmistamiseksi sekä direktiivin                          1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin
90/675/ETY ja 91/496/ETY muuttamisesta 26 päivänä kesä-                     97/52/EY (EYVL L 328, s. 1) mukaisia velvoitteitaan, koska se
kuuta 1996 annetun direktiivin 96/43/EY (EYVL L 162, s. 1 ja                ei ole ilmoittanut kyseisen direktiivin kaikkien säännösten
oikaisu EYVL 1997, L 8, s. 32) mukaisia velvoitteitaan, koska               noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia
se ei ole antanut säädetyssä määräajassa tämän direktiivin                  määräyksiä tai koska se ei ole toteuttanut tarpeellisia toimenpi-
noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia              teitä sen noudattamiseksi, yhteisöjen tuomioistuin (neljäs
määräyksiä, yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto),                   jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. La
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Wathelet                    Pergola sekä tuomarit D.A.O. Edward ja S. von Bahr (esittelevä
sekä tuomarit P. Jann (esittelevä tuomari) ja L. Sevón, julkisasia-        tuomari), julkisasiamies: J. Mischo, kirjaaja: R. Grass, on
mies: A. Tizzano, kirjaaja: R. Grass, on antanut 8.3.2001                   antanut 8.3.2001 tuomion, jonka tuomiolauselma on seu-
tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                                  raava:
 ---pagebreak--- C 173/18                   FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         16.6.2001
1)     Ranskan tasavalta ei ole noudattanut julkisia palveluhankinto-       1)    Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut vesien suoje-
       ja, julkisia tavaranhankintoja ja julkisia rakennusurakoita                lemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheutta-
       koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta an-             malta pilaantumiselta 12 päivänä joulukuuta 1991 annetun
       nettujen direktiivin 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY                     neuvoston direktiivin 91/676/ETY mukaisia velvoitteitaan,
       muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta 1997 annetun Euroopan                   koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin 5 artiklan 4 ja
       parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/52/EY mukaisia                     6 kohdan sekä 10 artiklan 1 kohdan noudattamisen edellyttä-
       velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa             miä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, kun näitä
       kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia          säännöksiä tulkitaan yhdessä direktiivin liitteessä II olevan
       ja hallinnollisia määräyksiä.                                              A kohdan, liitteessä III olevan 1 kohdan 3 alakohdan ja
                                                                                liitteessä V olevan 4 kohdan e alakohdan kanssa.
2)     Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti-
       kulut.                                                               2)    Luxemburgin suurherttuakunta velvoitetaan korvaamaan oikeu-
                                                                                denkäyntikulut.
(1) EYVL C 176, 24.6.2000.
                                                                            (1) EYVL C 247, 26.8.2000.
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                           YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                             (kolmas jaosto)                                                   13 päivänä maaliskuuta 2001
                                                                            asiassa C-379/98 (Landgericht Kielin esittämä ennakkorat-
                    8 päivänä maaliskuuta 2001
                                                                            kaisupyyntö), PreussenElektra AG vastaan Schleswag
                                                                                AG (1)
asiassa C-266/00, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                 Luxemburgin suurherttuakunta (1)                           (Sähkö – Uusiutuvat energialähteet – Kansallinen säännös,
                                                                            jonka mukaan sähkönjakeluyritysten on ostettava sähköä
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-                 vähimmäishinnoilla ja jonka mukaan tästä aiheutuvat kus-
                             vi 91/676/ETY)                                 tannukset jaetaan näiden yritysten ja ylemmällä tuotanto-
                                                                            portaalla toimivien verkko-operaattoriyritysten kesken –
                                                                            Valtiontuki – Yhteensopivuus tavaroiden vapaan liikkuvuu-
                            (2001/C 173/30)
                                                                                den kanssa)
                      (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                                                   (2001/C 173/31)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
          yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                            (Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
Asiassa C-266/00, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-                           yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
nään M. Nolin), vastaan Luxemburgin suurherttuakunta (asia-
miehenään P. Steinmetz), jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuo-               Asiassa C-379/98, jonka Landgericht Kiel (Saksa) on saattanut
mioistuinta toteamaan, että Luxemburgin suurherttuakunta ei                 EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY
ole noudattanut vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin                234 artikla) nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi
olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12 päivänä                saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä ole-
joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/676/ETY                    vassa asiassa PreussenElektra AG vastaan Schleswag AG,
(EYVL L 375, s. 1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole                 Windpark Reußenköge III GmbH:n ja Land Schleswig-Holstei-
antanut kyseisen direktiivin 5 artiklan 4 ja 6 kohdan sekä                  nin osallistuessa asian käsittelyyn, ennakkoratkaisun EY:n
10 artiklan 1 kohdan noudattamisen edellyttämiä lakeja,                     perustamissopimuksen 30 ja 92 artiklan (joista on muutettuina
asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, kun näitä säännöksiä                tullut EY 28 ja EY 87 artikla) ja EY:n perustamissopimuksen
tulkitaan yhdessä direktiivin liitteessä II olevan A kohdan,                93 artiklan 3 kohdan (josta on muutettuna tullut EY 88 artiklan
liitteessä III olevan 1 kohdan 3 alakohdan ja liitteessä V olevan           3 kohta) tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoon-
4 kohdan e alakohdan kanssa, yhteisöjen tuomioistuin (kolmas                panossa: presidentti G.C. Rodrı́guez Iglesias, jaostojen puheen-
jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. Gul-               johtajat C. Gulmann, M. Wathelet ja V. Skouris sekä tuomarit
mann sekä tuomarit J.-P. Puissochet ja F. Macken (esittelevä                D.A.O. Edward, J.-P. Puissochet, P. Jann, L. Sevón ja R. Schint-
tuomari), julkisasiamies: L.A. Geelhoed, kirjaaja: R. Grass, on             gen (esittelevä tuomari), julkisasiamies: F.G. Jacobs, kirjaaja:
antanut 8 maaliskuuta 2001 tuomion, jonka tuomiolauselma                    johtava hallintovirkamies H.A. Rühl, on antanut 13.3.2001
on seuraava:                                                                tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:


title: Asia C-130/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 19.7.2012 (Court of Appealin (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd v. Comptroller-General of Patents (Ihmisille tarkoitetut lääkkeet — Lisäsuojatodistus — Asetus (EY) N:o 469/2009 — 3 artikla — Edellytykset saamiselle — Lääke, jolle on annettu voimassa oleva markkinoille saattamista koskeva lupa — Ensimmäinen lupa — Tuote, jolle on ensin annettu lupa eläimille tarkoitettuna lääkkeenä ja sittemmin ihmisille tarkoitettuna lääkkeenä)

text:
               29.9.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 295/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 19.7.2012 (Court of Appealin (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd v. Comptroller-General of Patents
   (Asia C-130/11) (1)

   (Ihmisille tarkoitetut lääkkeet - Lisäsuojatodistus - Asetus (EY) N:o 469/2009 - 3 artikla - Edellytykset saamiselle - Lääke, jolle on annettu voimassa oleva markkinoille saattamista koskeva lupa - Ensimmäinen lupa - Tuote, jolle on ensin annettu lupa eläimille tarkoitettuna lääkkeenä ja sittemmin ihmisille tarkoitettuna lääkkeenä)
   2012/C 295/15
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd

      Vastaaja: Comptroller-General of Patents

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Lääkkeiden lisäsuojatodistuksen aikaansaamisesta 18.6.1992 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1768/92 (EYVL L 182, s. 1) 3 artiklan ja 13 artiklan 1 kohdan tulkinta — Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 3.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY (EYVL L 311, s. 67) 8 artiklan 3 kohdan tulkinta — Lisäsuojatodistuksen saantiedellytykset — Todistusta myönnettäessä huomioon otettava ensimmäisen markkinoille saattamisen ajankohta — Tuotteet, jotka sisältävät samaa vaikuttavaa ainetta, ja joista molemmille on myönnetty markkinoille saattamista koskeva lupa ja joista ensimmäinen on myönnetty eläinlääkkeelle erityistä tarkoitusta varten ja myöhempi eri tarkoitusta varten ihmisille tarkoitetulle lääkkeelle

      Tuomiolauselma

               1)

               Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 469/2009 3 ja 4 artiklaa on tulkittava niin, että pääasian kaltaisessa tilanteessa pelkästään se, että on olemassa eläimille tarkoitetulle lääkkeelle annettu aikaisempi markkinoille saattamista koskeva lupa, ei ole esteenä sille, että saman tuotteen eri käyttötarkoitukselle, jolle on annettu markkinoille saattamista koskeva lupa, annetaan lisäsuojatodistus, kunhan lisäsuojatodistushakemuksen tueksi esitetty peruspatentti suojaa mainittua käyttötarkoitusta.

               2)

               Asetuksen (EY) N:o 469/2009 13 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että siinä viitataan sellaiselle tuotteelle annettuun markkinoille saattamista koskevaan lupaan, jota lisäsuojatodistushakemuksen tueksi esitetty peruspatentti suojaa.

               3)

               Edeltäviin kysymyksiin annettavat vastaukset eivät olisi erilaisia, jos pääasian kaltaisessa tilanteessa, jossa samaa vaikuttavaa ainetta on käytetty kahdessa lääkkeessä, jotka ovat saaneet perättäisiä markkinoille saattamista koskevia lupia, toinen markkinoille saattamista koskeva lupa olisi edellyttänyt ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY 8 artiklan 3 kohdan mukaan kattavan hakemuksen tekemistä tai jos tuote, jota vastaavalle lääkkeelle ensimmäinen markkinoille saattamista koskeva lupa on annettu, olisi kuulunut jollekin muulle haltijalle kuin lisäsuojatodistuksen hakijalle kuuluvan eri patentin suojan piiriin.

      (1)  EUVL C 179, 18.6.2011.


title: Asia C-245/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Arbeidshof te Brussel (Belgia) on esittänyt 6.7.2009 — Omalet NV v. Rijksdienst voor Sociale Zekerheid

text:
               12.9.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/21

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Arbeidshof te Brussel (Belgia) on esittänyt 6.7.2009 — Omalet NV v. Rijksdienst voor Sociale Zekerheid
   (Asia C-245/09)
   2009/C 220/42
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Arbeidshof te Brussel

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Omalet NV

      Vastaaja: Rijksdienst voor Sociale Zekerheid

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko kansallisen tuomioistuimen sovellettava EY 49 artiklaa Rijksdienst voor Sociale Zekerheidin ja Belgiaan sijoittautuneen pääurakoitsijan välisessä riidassa silloin, kun kyseistä pääurakoitsijaa vastaan haetaan tuomiota sen velvoittamiseksi työntekijöiden sosiaaliturvasta 28.12.1944 annetun lain muuttamisesta 27.6.1969 annetun lain 30 a §:n 3 momentin (sellaisena kuin se oli ennen kuin tätä pykälää muutettiin 27.4.2007 annetun ohjelmalain 55 §:llä) nojalla vastaamaan solidaarisessa vastuussa olevana velallisena osasta Belgiaan sijoittautuneen, rekisteröimättömän alihankkijan veloista, tai kun pääurakoitsijaa vastaan haetaan tuomiota sillä perusteella, ettei se ole noudattanut lain 30 a §:n 4 momentissa säädettyä pidätysvelvollisuutta?

               2)

               (Toissijaisesti)
               Onko EY 49 artikla esteenä työntekijöiden sosiaaliturvasta 28.12.1944 annetun Belgian lain muuttamisesta 27.6.1969 annetun lain 30 a §:n 3 ja 4 momentin (sellaisena kuin se oli ennen kuin tätä pykälää muutettiin 7.4.2007 annetun ohjelmalain 55 §:llä) kaltaisille säännöksille?


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 10 päivänä kesäkuuta 2004, asiassa T-330/03, Xanthippi Liakoura vastaan Euroopan unionin neuvosto (Henkilöstö — Ylentämättä jättäminen — Kumoamiskanne ja vahingonkorvauskanne)

text:
               11.9.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 228/39

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   10 päivänä kesäkuuta 2004,
   asiassa T-330/03, Xanthippi Liakoura vastaan Euroopan unionin neuvosto (1)

   (Henkilöstö - Ylentämättä jättäminen - Kumoamiskanne ja vahingonkorvauskanne)
   (2004/C 228/87)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa T-330/03, Xanthippi Liakoura, Euroopan unionin neuvoston virkamies, kotipaikka Bryssel (Belgia), edustajanaan asianajaja J. A. Martin, vastaan Euroopan unionin neuvosto (asiamiehinään M. Sims ja F. Anton), jossa kantaja vaatii neuvoston sen päätöksen kumoamista, jolla kantaja jätettiin ylentämättä palkkaluokkaan C 1 vuoden 2002 ylennyskierroksella, sekä vahingonkorvauksia, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (yhden tuomarin kokoonpano: P. Lindh), kirjaaja: hallintovirkamies I. Natsinas, on 10.6.2004 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1.

               Kanne hylätään.

               2.

               Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 289, 29.11.2003.


title: Asia T-48/03: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys  31.1.2006  — Schneider Electric v. komissio (Kilpailu — Yrityskeskittymät — Valvontamenettelyn aloittaminen uudelleen sen jälkeen, kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on kumonnut keskittymän kieltävän päätöksen — Tarkemman tutkintamenettelyn aloittaminen — Keskittymästä luopuminen — Valvontamenettelyn lopettaminen — Kumoamiskanne — Asianosaiselle vastainen toimi — Oikeussuojan tarve — Tutkimatta jättäminen)

text:
               8.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/27

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys 31.1.2006 — Schneider Electric v. komissio
   (Asia T-48/03) (1)

   (Kilpailu - Yrityskeskittymät - Valvontamenettelyn aloittaminen uudelleen sen jälkeen, kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on kumonnut keskittymän kieltävän päätöksen - Tarkemman tutkintamenettelyn aloittaminen - Keskittymästä luopuminen - Valvontamenettelyn lopettaminen - Kumoamiskanne - Asianosaiselle vastainen toimi - Oikeussuojan tarve - Tutkimatta jättäminen)
   (2006/C 86/54)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Schneider Electric SA (Rueil-Malmaison, Ranska) (edustajat: aiemmin asianajajat A. Winckler, M. Pittie, ja É de La Serre, sittemmin asianajajat M. Pittie ja A. Winckler)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: aiemmin P. Oliver ja F. Lelièvre, sittemmin P. Oliver ja O. Beynet)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kumoamisvaatimus, joka koskee yhtäältä komission 4.12.2002 tekemää päätöstä Schneiderin ja Legrandin välisen keskittymän tarkemman tutkintamenettelyn aloittamisesta (asia COMP/M.2283 — Schneider/Legrand II) ja toisaalta komission 13.12.2002 tekemää päätöstä tämän keskittymän valvontamenettelyn lopettamisesta
   Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 101, 26.4.2003.


title: Paul Keyaertsin 16.4.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-114/97)

text:
28.6.97             LH                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                N:o C 199/29
Paul Keyaertsin 16.4.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota                asetuksen ( EY, Euratom, EHTY ) N:o 840/95 2 artiklan
                   vastaan nostama kanne                                mukaisesti oteta huomioon neuvoston velvoitetta tehdä
                       ( Asia T-l 14/97)                                samanaikaisesti päätöstä saatujen eläkkeiden asianmu
                                                                        kaisesta korottamisesta neuvoston asetuksen ( ETY, Eu
                          ( 97/C 199/75 )                               ratom, EHTY ) N:o 2290/77 18 artiklan mukaisesti
                                                                        neuvoston tehdessä päätöksen tilintarkastustuomiois
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                           tuimen presidentin ja jäsenten peruspalkan korottami
                                                                        sesta ,
Paul Keyaerts, kotipaikka Overijse ( Belgia ), on nostanut
16.4.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen             — velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan . Kantajan edustajana on asianajaja Nicolas
Lhoest, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Myson SARL, 30 rue de Cessange.
                                                                   Kantaja, joka on entinen tilintarkastustuomioistuimen jä
Kantaja vaatii , että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois           sen ja joka lopetti viranhoitonsa helmikuussa 1994, kat
tuin                                                               soo, että hänellä on oikeus saada eläkettä ensimmäisen
                                                                   kerran 1.3.1997 . Hän sai 27.2.1997 eläkkeensä nettomää
— kumoaa 17.6.1996 tehdyn komission päätöksen , jolla              räisen laskelman, jonka osalta hän totesi , että asetuksen
     komissio hylkäsi kantajan vaatimuksen henkilöstö             ( ETY, Euratom, EHTY) N:o 2290/77 muuttamisesta
     sääntöjen 31 artiklan 2 kohdan mahdollisen soveltu           10.4.1995 annetun neuvoston asetuksen ( EY, Euratom,
     vuuden arvioimisesta ,                                        EHTY) N:o 840/95 2 artiklan mukaisesti hänen eläkettään
                                                                   ei ollut korotettu kyseisen asetuksen 1 artiklan mukaisen
— kumoaa tarpeellisilta osin kantajan valituksen perus            tilintarkastustuomioistuimen presidentin ja jäsenten perus
     teella 27.12.1996 tehdyn komission nimenomaisen hyl          palkkojen korottamisen seurauksena . Tämä kantajalle
     käävän päätöksen,                                             osoitettu päätös on riidan kohteena esillä olevassa asiassa .
— velvoittaa vastaajan korvaamaan asian käsittelystä               Kantaja vetoaa ensiksi asetuksen ( EY, Euratom, EHTY ),
     tässä tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäyntiku           N:o 840/95 2 artiklan lainvastaisuuteen, koska kyseisessä
     lut .                                                         säännöksessä säädetään nimenomaisesti, että asetus ei
                                                                   muuta hankittuja eläkkeitä, vaikka saman asetuksen 1 ar
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                tiklassa säädetään tilintarkastustuomioistuimen presidentin
                                                                   ja jäsenten peruspalkkojen korottamisesta ja kuukausittai
                                                                   sista siirtymäkauden korvauksista . Kantaja arvioi näet,
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa       että kyseisellä säännöksellä rikotaan asetuksen ( ETY, Eu
mansisältöiset kuin asiassa T-16/97 (').
                                                                   ratom, EHTY ) N:o 2290/77 18 artiklaa, jonka mukaan
                                                                   jos neuvosto tekee päätöksen peruspalkan korottamisesta ,
O EYVL N:o C 74, 8.3.1997, s . 27 .
                                                                   se tekee samanaikaisesti päätöksen saatujen eläkkeiden
                                                                   asianmukaisesta korottamisesta . Kantaja korostaa lisäksi ,
                                                                   että kyseinen säännös merkitsee muutosta, jota ei ole pe
                                                                   rusteltu asianmukaisesti neuvoston aikaisemmalla, vakiin
                                                                   tuneella käytännöllä .
    Richie Ryanin 16.4.1997 tilintarkastustuomioistuinta
                    vastaan nostama kanne                          Toissijaisesti kantaja korostaa, että asetusta ( EY, Euratom,
                                                                   EHTY ) Nro 840/95 ei voida soveltaa häneen, siltä osin
                        ( Asia T-121 /97 )                         kuin asetuksessa viitataan hankittuihin eläkkeisiin, toisin
                            97/C 199/76 )                          sanoen ennen asetuksen voimaantuloa tosiasiassa suoritet
                                                                   tuihin eläkkeisiin. Kantajan eläkettä ei ole kuitenkaan suo
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                     ritettu, koska sitä ei ole maksettu ennen asetuksen voi
                                                                   maantuloa, eli ennen 1.5.1995 , vaan myöhemmin.
Richie Ryan, Dublin ( Irlanti ), on nostanut 16.4.1997 Eu
roopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui            Kantaja korostaa myös, että hän saattoi lainmukaisesti
messa kanteen tilintarkastustuomioistuinta vastaan . Kanta        olettaa asetuksen ( ETY, Euratom, EHTY ) N:o 2290/77 18
jan edustajana on asianajaja Georges Vandersanden, Brys           artiklan nojalla, jota sovellettiin hänen aloittaessaan viran
sel , ja prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire Myson             hoitonsa tilintarkastustuomioistuimen jäsenenä , että hänen
 SARL, 30 rue de Cessange .                                        eläkkeensä määrää korotettaisiin asianmukaisesti neuvos
                                                                   ton tekemällä samanaikaisella päätöksellä, mikäli perus
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois            palkkoja korotettaisiin . Kantaja arvioi siten, että laimin
tuin                                                               lyödessään tämän säännöksen noudattamisen neuvosto on
                                                                   loukannut luottamuksensuojan periaatetta .
— kumoaa kantajan eläkkeen suorittamista koskevan
     päätöksen, sellaisena kuin se annettiin kantajalle tie       Kantaja vetoaa lopuksi syrjintäkiellon periaatteen louk
     doksi ensimmäisen kerran 27.2.1997 1.3.1997 alkavin            kaamiseen korostaen, että asetuksen ( EY, Euratom,
     vaikutuksin, siltä osin kuin päätöksessä ei neuvoston          EHTY ) N:o 840/95 2 artiklan mukainen järjestelmä luo


title: Asia C-442/08: Kanne 6.10.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta

text:
               10.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/10

         Kanne 6.10.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-442/08)
   (2009/C 6/17)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: A. Caeiros ja B. Kotschy)

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29.5.1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89 (1) 2, 6, 9, 10 ja 11 artiklan tai yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22.5.2000 annetun neuvoston asetuksen N:o 1150/2000 (2) mukaisia velvoitteitaan, koska

                           —

                           se on antanut tullisaamisten vanhentua huolimatta virka-apua koskevasta tiedonannosta ja maksanut myöhässä vastaavat yhteisön omat varat,

                           —

                           se on kieltäytynyt maksamasta kertyneitä viivästyskorkoja.

               —

               Saksan liittotasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Vuodesta 1994 alkaen moottoriajoneuvoja on tuotu Unkarista Saksaan Euroopan yhteisön ja Unkarin välisessä Eurooppa-sopimuksessa sovittua tullietuuskohtelua noudattaen. Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF) ilmoitti 26.6.1998 päivätyllä virka-apua koskevalla tiedonannolla jäsenvaltioille, että suoritettuaan jälkitarkastuksia Unkarin viranomaiset ovat julistaneet pätemättömiksi 58 006 ajoneuvoa koskevat alkuperäilmoitukset (joista 19 123 oli maahantuotu Saksaan). OLAF toimitti kirjeellä, jonka englanninkielinen kieliversio toimitettiin Saksan viranomaisille 13.7.1998 ja saksankielinen käännös 18.8.1998, tähän virka-apua koskevaan tiedonantoon liittyvät asiakirjat ja tiedot, joihin sisältyi muun muassa 26.5.1998 päivätty kirje, jolla Unkarin viranomaiset olivat ilmoittaneet OLAFille jälkitarkastusten tuloksista ja todenneet, että unkarilainen valmistaja oli valittanut Unkarin viranomaisten päätöksistä unkarilaiseen tuomioistuimeen. OLAF ilmoitti 27.10.1999 jäsenvaltioille uudella virka-apua koskevalla tiedonannolla tämän oikeudenkäynnin tuloksesta. Unkarilaisen tuomioistuimen tuomion perusteella tarpeelliseksi tullut alkuperäilmoitusten uudelleenarviointi johti siihen, että 30 771 ajoneuvon alkuperäilmoitukset katsottiin edelleen pätemättömiksi.
   Komission Saksassa toteuttaman yhteisön omia varoja koskevan tarkastuksen tuloksista ja Saksan viranomaisten tiedoista ilmeni, että nämä viranomaiset olivat antaneet ajoneuvojen maahantuonnista maksettavien sellaisten 407 735,53 euron tullien vanhentua, joiden osalta alkuperäilmoitusten pätemättömäksi julistaminen oli pidetty voimassa myös unkarilaisen tuomioistuimen tuomion jälkeen. Saksan viranomaiset ovat tosin maksaneet komission pyynnöstä näiden vanhentuneiden tullisaamisten nojalla maksettavat omat varat 31.10.2005 eli asetuksessa N:o 1552/89 (tai asetuksessa N:o 1150/2000) säädetyn määräajan päätyttyä, mutta ne ovat kuitenkin kieltäytyneet maksamasta viivästyskorkoja, jotka ovat kertyneet omien varojen viivästyneen maksamisen johdosta.
   Komissio esittää esillä olevan kanteen perusteluina kaksi moitetta, joista toinen koskee omien varojen myöhästynyttä maksamista ja toinen kieltäytymistä maksamasta niihin liittyvä viivästyskorkoja. Komission käsityksen mukaan kaikki jäsenvaltiot ovat nimittäin viimeistään 18.8.1998 (26.7.1998 päivättyyn virka-apua koskevaan tiedonantoon liittyvien asiakirjojen ja tietojen viimeisen kieliversion tiedoksiannon ajankohta) kyenneet yksilöimään kaikki tullivelalliset sekä maksettavaksi tulevat summat ja niinpä niiden olisi pitänyt viimeistään tästä hetkestä lähtien pystyä toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet kyseisten tullien jälkitullaamiseksi sekä vastaavien omien varojen toteamiseksi ja maksamiseksi. Kun otetaan huomioon näiden toimenpiteiden toteuttamista koskeva kolmen kuukauden kohtuullinen määräaika, komissio on katsonut, että toimettomien jäsenvaltioiden on otettava vastattavakseen 18.11.1998 alkaen vanhentuneiden tullien maksaminen.

      Ensimmäisen väitteen eli omien varojen myöhästyneen maksamisen osalta asetuksen N:o 1552/89 (tai asetuksen N:o 1150/2000) merkityksellisistä säännöksistä sekä yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että jäsenvaltioilla on velvollisuus todeta omat varat, ja että tämä velvollisuus ei riipu siitä, onko tullien määrä tosiasiassa otettu kirjanpitoon tai voidaanko kyseinen määrä tosiasiassa jälkitullata tullivelalliselta. Lähtökohtaisesti tullivelan syntyminen synnyttää myös yhteisöjen oikeuden vastaavien perinteisten omien varojen maksamiseen myös silloin kun tullien määrää ei yksittäistapauksessa ole otettu kirjanpitoon tai sitä ei ole jälkitullattu tullivelalliselta. Ajankohta, jona omat varat on todettava, riippuu ajankohdasta, jona kansalliset tulliviranomaiset pystyvät laskemaan tullivelkaan perustuvien omien varojen määrän ja määrittämään tullivelallisen.
   Sitä, mikä asenne jäsenvaltioiden tulliviranomaisten on omaksuttava, kun tavarat on maahantuotu jälkitarkastuksen johdosta pätemättömäksi julistetuilla alkuperätodistuksilla, ei voida määrittää kyseessä olevan kolmannen valtion oikeuden perusteella. Koska myöskään Euroopan yhteisön ja Unkarin assosiaatiosopimuksen pöytäkirjassa nro 4 ei ole asiaa koskevaa määräystä, sitä, mitä jäsenvaltioiden on tehtävä jälkitarkastuksen tulosten, joilla tavaroiden alkuperä saatetaan kyseenalaiseksi, tiedoksiannon johdosta, on arvioitava muiden yhteisön oikeuslähteiden perusteella. Asetuksen N:o 2913/92 78 artiklan 3 kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden tulliviranomaisten on toteutettava tilanteen korjaamiseksi tarvittavat toimenpiteet käytettävissään olevat uudet tiedot huomioon ottaen. Vastaavasti tässä asetuksessa velvoitetaan jäsenvaltiot ryhtymään tullaukseen mahdollisimman pian tullivelan syntymisen jälkeen ja toimimaan näin sekä tämän menettelyn ensimmäisessä vaiheessa, joka muodostuu tullien määrän ottamisesta kirjanpitoon, että vaiheessa, jossa se kannetaan tullivelalliselta.
   Lisäksi asetuksen N:o 2913/92 244 artiklan nojalla muutoksenhaku ei estä jäsenvaltioiden tulliviranomaisen päätöksen täytäntöönpanoa, paitsi poikkeustapauksissa. Mahdollinen täytäntöönpanon lykkääminen edellyttää yleensä vakuuden antamista. Näin ollen komission mukaan silloin kun tullivelan syntyminen johtuu alkuperäilmoitusten julistamisesta pätemättömäksi jälkitarkastuksen johdosta, muutoksenhaku ei voi estää tullien määrän (jälki)tullausta. Koska tavarat on jo maahantuotu yhteisöön ja koska oikeudenkäynti voi kestää vuosia, tällainen täytäntöönpanon lykkääminen voisi haitata huomattavasti tullivelan kantamista, jos muutoksenhaku hylätään.

      Lopuksi komission toisen väitteen eli kieltäytymisen maksamasta viivästyskorkoa osalta asetuksen N:o 1552/89 tai asetuksen N:o 1150/2000 11 artiklasta sekä yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, että jäsenvaltioilla on velvollisuus maksaa viivästyskorkoa myös siinä tapauksessa, että omien varojen toteaminen laiminlyödään. Esillä olevassa asiassa riidanalaiset omat varat olisi pitänyt maksaa viimeistään kaksi kuukautta 18.11.1998 jälkeen, ensimmäisenä työpäivänä tämän kuukauden 19. päivän jälkeen (eli 20.1.1999). Koska Saksan viranomaiset eivät kuitenkaan ole menetelleet näin ennen kuin 31.10.2005, Saksan liittotasavalta on suorittanut maksun myöhässä ja sen täytyy siis maksaa viivästyskorkoa.

      (1)  EYVL L 155, s. 1.

      (2)  EYVL L 130, s. 1.


title: Asia T-188/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.5.2013 — Chiboub v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Oikeudellisen perustan puuttuminen)

text:
               3.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 225/68

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.5.2013 — Chiboub v. neuvosto
   (Asia T-188/11) (1)

   (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet - Varojen jäädyttäminen - Oikeudellisen perustan puuttuminen)
   2013/C 225/151
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Mohamed Slim Ben Mohamed Hassen Ben Salah Chiboub (Abu Dhabi, Arabiemiirikunnat) (edustajat: aluksi asianajajat G. Perrot ja F. Gaudillière, sitten asianajaja M.-M. Le Roux)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi A. Vitro, G. Étienne ja S. Cook, sitten A. Vitro ja G. Étienne)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Bordes ja M. Konstantinidis) ja Tunisian tasavalta (asiamies: asianajaja W. Bourdon)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus ensiksi Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä 31.1.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/72/YUTP (EUVL L 28, s. 62), toiseksi Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/72/YUTP täytäntöönpanosta 4.2.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen 2011/79/YUTP (EUVL L 31, s. 40) ja kolmanneksi Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä 4.2.2011 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 101/2011 (EUVL L 31, s. 1) kumoamiseksi kantajaa koskevilta osin.

      Tuomiolauselma

               1)

               Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä 31.1.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/72/YUTP liite, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksen 2011/72 täytäntöönpanosta 4.2.2011 annetulla neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä 2011/79/YUTP, kumotaan Mohamed Slim Ben Mohamed Hassen Ben Salah Chiboubia koskevilta osin.

               2)

               Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä 4.2.2011 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 101/2011 kumotaan Chiboubia koskevilta osin.

               3)

               Päätöksen 2011/72, sellaisena kuin se on muutettuna täytäntöönpanopäätöksellä 2011/79, liitteen vaikutukset pysyvät voimassa siihen asti, kunnes asetuksen N:o 101/2011 kumoaminen, siltä osin kuin se koskee Chiboubia, tulee voimaan.

               4)

               Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Chiboubin oikeudenkäyntikulut.

               5)

               Euroopan komissio ja Tunisian tasavalta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 145, 14.5.2011.


title: Asia C-349/06: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Darmstadt (Saksa) on esittänyt 21.8.2006 — Murat Polat v. Stadt Rüsselsheim

text:
               18.11.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Darmstadt (Saksa) on esittänyt 21.8.2006 — Murat Polat v. Stadt Rüsselsheim
   (Asia C-349/06)
   (2006/C 281/32)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Verwaltungsgericht Darmstadt
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Murat Polat

      Vastaaja: Stadt Rüsselsheim
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisestä assosiaatiosta 12.9.1963 tehdyn sopimuksen assosiaation siirtymävaihetta koskevan lisäpöytäkirjan 59 artiklan mukaista (1), että Turkin kansalainen, joka on muuttanut lapsena perheiden yhdistämisen perusteella Saksan liittotasavallassa työskentelevien vanhempiensa luokse, ei menetä ETY–Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 (jäljempänä päätös N:o 1/80) 7 artiklan ensimmäisen kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesta oikeudesta vastaanottaa mikä tahansa työtarjous johdettua oleskeluoikeutta — paitsi päätöksen N:o 1/80 14 artiklan mukaisissa tapauksissa ja silloin, kun hän poistuu vastaanottavan valtion alueelta merkittäväksi ajaksi ilman perusteltua syytä — myöskään silloin, kun hän ei täytettyään 21 vuotta enää asu vanhempiensa kanssa eikä ole näiden huollettavana?

         Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:

               2)

               Saako Turkin kansalainen, joka on menettänyt päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisen kohdan toisen luetelmakohdan mukaisen oikeusaseman ensimmäisessä kysymyksessä mainittujen edellytysten perusteella, tämän oikeusaseman uudelleen, kun hän palaa 21 vuotta täytettyään yli kolmeksi vuodeksi vanhempiensa talouteen, jossa asuminen ja ylläpito ovat maksuttomia, ja äiti on tänä aikana vähäisessä määrin työssä (siivooja, joka työskentelee säännöllisesti 30–70 tuntia kuukaudessa, ajoittain 20 tuntia kuukaudessa)?

         Siinä tapauksessa, että toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:

               3)

               Muuttuuko oikeudellinen tilanne, kun perheenjäsen on työntekijän kanssa asuessaan ollut useaan otteeseen laitoshoidossa (30.8.2001–20.6.2002 ja 2.10.2003–8.1.2004)?

               4)

               Muuttuuko oikeudellinen tilanne, kun Turkin kansalaisella on työntekijän kanssa asuessaan ollut säännöllistä omaa tuloa 400–1 400 euroa kuukaudessa?

         Siinä tapauksessa, että oletetaan päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisen kohdan toisen luetelmakohdan mukaisen oikeusaseman olevan voimassa (kysymykseen 1 vastataan myöntävästi tai kysymykseen 2 vastataan myöntävästi ja kysymyksiin 3 ja 4 kieltävästi):

               5)

               Voiko Turkin kansalainen, jolla on päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisen kohdan toisen luetelmakohdan mukainen oikeusasema ja joka on asunut vuodesta 1972 alkaen liittotasavallan alueella, vedota 29.4.2004 annetun direktiivin 2004/38/EY (EUVL L 158, 30.4.2004, s. 77; oikaisu EUVL L 229, 29.6.2004, s. 35) 28 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaiseen erityiseen suojaan karkottamista vastaan?

               6)

               Muuttuuko oikeudellinen tilanne, kun Turkin kansalainen oleskelee edellisten kymmenen vuoden aikana ennen karkotuspäätöksen tekemistä 1.2.1996–28.11.1997 Turkissa suorittaakseen asepalveluksensa?

         Siinä tapauksessa, että kysymykseen 5 vastataan kieltävästi ja kysymykseen 6 myöntävästi:

               7)

               Voiko Turkin kansalainen, jolla on päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisen kohdan toisen luetelmakohdan mukainen oikeusasema ja joka on asunut vuodesta 1972 alkaen liittotasavallassa, vedota direktiivin 2004/38 28 artiklan 2 kohdan mukaiseen erityiseen suojaan karkottamista vastaan?

         Siinä tapauksessa, että kysymykseen 7 vastataan kieltävästi:

               8)

               Voiko Turkin kansalainen, jolla on päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisen kohdan toisen luetelmakohdan mukainen oikeusasema, vedota direktiivin 2004/38 28 artiklan 1 kohdan mukaiseen erityiseen suojaan karkottamista vastaan?

         Siinä tapauksessa, että päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisen kohdan toisen luetelmakohdan mukainen oikeusasema on olemassa (ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi tai toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi ja kolmanteen ja neljänteen kysymykseen kieltävästi), on edelleen esitettävä seuraava kysymys:

               9)

               Voivatko useat vähäisemmät rangaistavat teot (etupäässä omaisuusrikokset), jotka eivät erillisinä voi tarkoittaa yhteiskunnan perustavanlaatuista etua uhkaavaa todellista ja riittävän vakavaa vaaraa, muodostaa karkottamisperusteen tekojen suuren määrän perusteella, kun voidaan olettaa, että henkilö tekee uusia rangaistavia tekoja, ja kun kotimaan kansalaisiin ei kohdisteta samanlaisessa tilanteessa minkäänlaisia toimenpiteitä?

      (1)  EYVL L 293, s. 4.


title: Asia C-550/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Den Haag, istuntopaikka Amsterdam (Alankomaat) on esittänyt 31.10.2016 – A ja S v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               6.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Den Haag, istuntopaikka Amsterdam (Alankomaat) on esittänyt 31.10.2016 – A ja S v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Asia C-550/16)
   (2017/C 038/10)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank Den Haag, istuntopaikka Amsterdam

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: A ja S

      Vastaaja: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko pakolaisten perheenyhdistämisen yhteydessä direktiivin (1) 2 artiklan f alakohtaan sisältyvän käsitteen ”ilman huoltajaa tuleva alaikäinen” katsottava tarkoittavan myös alle 18-vuotiaita kolmannen maan kansalaisia tai kansalaisuudettomia henkilöitä, jotka saapuvat jäsenvaltion alueelle ilman heistä joko oikeuden tai vakiintuneen käytännön mukaan vastuussa olevaa aikuista, ja

               —

               jotka hakevat turvapaikkaa,

               —

               jotka täyttävät turvapaikkamenettelyn kuluessa kyseisen jäsenvaltion alueella 18 vuotta,

               —

               joille myönnetään turvapaikka taannehtivasti hakemuksen jättämisajankohdasta lukien ja

               —

               jotka tämän jälkeen hakevat perheenyhdistämistä?

      (1)  Oikeudesta perheenyhdistämiseen 22.9.2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/86/EY (EUVL 2003, L 251, s. 12).


title: Asia F-21/13: Virkamiestuomioistuimen määräys 28.1.2016 – Goch v. komissio

text:
               14.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 98/63

         Virkamiestuomioistuimen määräys 28.1.2016 – Goch v. komissio
   (Asia F-21/13) (1)

   (2016/C 098/83)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu virkamiestuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 156, 1.6.2013, s. 55.


title: Asia C-433/04: Euroopan yhteisöjen komission 8.10.2004 Belgian kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
               4.12.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 300/34

         Euroopan yhteisöjen komission 8.10.2004 Belgian kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-433/04)
   (2004/C 300/65)
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 8.10.2004 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on D. Triantafyllou ja prosessiosoite on Luxemburgissa.
   Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               vahvistaa, että velvoittaessaan toimeksiantajat ja urakoitsijat, jotka turvautuvat ulkomaisiin Belgiassa rekisteröimättömiin sopimuskumppaneihin, pidättämään 15 % suoritettujen töiden perusteella maksettavasta rahamäärästä ja asettaessaan nämä samat toimeksiantajat ja urakoitsijat yhteisvastuuseen Belgiassa rekisteröimättömien sopimuskumppaneidensa veroveloista Belgian kuningaskunta on jättänyt noudattamatta Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 49 ja 50 artiklan mukaiset velvoitteensa, ja

               —

               velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Rakennusalaa koskeva kansallinen säännöstö, jossa sakon uhalla velvoitetaan toimeksiantajat ja urakoitsijat pidättämään jokaisen Belgiassa rekisteröimättömälle sopimuskumppanille suoritetun maksun osalta 15 % laskutetusta rahamäärästä ja tilittämään se Belgian viranomaisille, jotta varmistetaan näiden sopimuskumppaneiden mahdollisten verovelkojen maksaminen tai periminen, muodostaa esteen EY 49 ja EY 50 artiklassa tarkoitetulle palvelujen tarjoamisen vapaudelle. Samoin toimeksiantajien ja yrittäjien yhteisvastuu sopimuskumppaneidensa veroveloista, mikä nousee töiden arvonlisäverottoman kokonaishinnan osalta 35 %:iin, on EY 49 artiklan ja EY 50 artiklan vastaista.
   Nämä säännökset saavat urakoitsijat ja toimeksiantajat pidättäytymään turvautumasta sopimuskumppaneihin, jotka eivät ole rekisteröityjä Belgiassa. Toimeksiantajien ja urakoitsijoiden yhteisvastuun automaattinen soveltaminen niiden sopimuskumppaneiden verovelkoihin ei siten ole suhteellisuusperiaatteen mukaista, ja sillä loukataan perusteettomasti toimeksiantajien ja urakoitsijoiden omistusoikeutta ja puolustautumisoikeuksia. Toimeksiantajan ja urakoitsijan yhteisvastuuta sovelletaan nimittäin automaattisesti, ilman että viranomaisen on osoitettava syytä tai osallisuutta toimeksiantajan tai urakoitsijan osalta. Lisäksi yhteisvastuu voi ulottua verovelkoihin, jotta koskevat töitä, jotka sopimuskumppani on suorittanut muille. Pidättämisvelvollisuus on puolestaan sanktioitu sakolla, joka on määrältään kaksinkertainen pidätettävään rahamäärään nähden.
   Nämä säädökset muodostavat myös tosiasiallisen esteen niille rekisteröimättömille sopimuskumppaneille, jotka haluavat tarjota palvelujaan Belgiassa. Niiden täytyy nimittäin hyväksyä se, että ne saavat laskutetun hinnan vähennettynä 15 %:lla, vaikka niillä ei ole yhtään verovelkaa, johon tämä vähennys voisi vaikuttaa, ja ne voivat saada takaisin tämän summan vasta tietyn ajan jälkeen esittämällä palautusvaatimuksen.
   Näitä toimenpiteitä ei voida pitää objektiivisesti peruteltuina. Ensinnäkin suurimmassa osassa tapauksista toiseen jäsenvaltioon sijoittautunut maksun saaja ei ole velvollinen maksamaan veroja näiden säädösten perusteella. Lisäksi niissä erityisissä tilanteissa, joissa verovelat on maksettava tai perittävä Belgiassa, näillä säännöksillä luotu mekanismi on sen yleisen luonteen vuoksi katsottava epäsuhteiseksi.
   Mahdollisuus rekisteröityä ei lopuksi oikeuta pidätys- ja yhteisvastuuvelvoitteita. Rekisteröintimenettelyn käsittämä toimenpide, joka menee selvästi pidemmälle kuin pelkkä tietojen anto Belgian viranomaisille, aiheuttaa sen, että tämä rekisteröiminen ei muodosta asianmukaista vaihtoehtoa yrityksille, jotka eivät ole sijoittautuneita Belgiaan ja jotka haluavat käyttää vapauttaan tarjota satunnaisesti palvelujaan Belgiassa. Vaatimus rekisteröimisestä vie kaiken tehokkuuden perustamissopimuksen määräyksiltä, joiden tarkoitus on varmistaa palvelujen tarjoamisen vapaus.


title: Asia C-131/06 P: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 24.4.2007 — Castellblanch SA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Champagne Louis Roederer SA (Muutoksenhaku — Kuviomerkki CRISTAL CASTELLBLANCH — Rekisteröinnin esteet)

text:
               6.10.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 235/7

         Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 24.4.2007 — Castellblanch SA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Champagne Louis Roederer SA
   (Asia C-131/06 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Kuviomerkki CRISTAL CASTELLBLANCH - Rekisteröinnin esteet)
   (2007/C 235/11)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Castellblanch SA (edustajat: asianajajat F. de Visscher, E. Cornu, E. De Gryse ja D. Moreau)

      Valittajan vastapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: I. de Medrano Caballero) ja Champagne Louis Roederer SA (edustaja: asianajaja P. Cousin)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-29/04, Castellblanch SA vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 8.12.2005 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kumoamiskanteen, jonka sanamerkin CRISTAL CASTELLBLANCH rekisteröintiä hakenut kantaja nosti sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) toisen valituslautakunnan 17.11.2003 tekemästä päätöksestä R 36/2002-2 hylätä sitä väiteosaston päätöstä vastaan tehty valitus, jolla mainitun tavaramerkin rekisteröinti evättiin sanan CRISTAL sisältävien ja luokkaan 33 kuuluvia tavaroita varten rekisteröityjen sanamerkkien kansallisten ja kansainvälisten haltijoiden käynnistämässä väitemenettelyssä
   Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Castellblanch SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 108, 6.5.2006.


title: Asia T-685/14: Kanne 18.9.2014 – EEB v. komissio

text:
               1.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 431/35

         Kanne 18.9.2014 – EEB v. komissio
   (Asia T-685/14)
   (2014/C 431/58)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: European Environmental Bureau (EEB) (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja S. Podskalská)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 11.7.2014 tehdyn komission päätöksen Ares (2014) 2317513, jolla jätettiin tutkimatta kantajan pyyntö teollisuuden päästöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/75/EU 32 artiklan mukaisesta Bulgarian tasavallan kansallista siirtymäsuunnitelmaa koskevasta ilmoituksesta 31.3.2014 tehdyn komission päätöksen 2014/2002 final sisäisestä uudelleentarkastelusta

               —

               kumoamaan teollisuuden päästöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/75/EU 32 artiklan mukaisesta Bulgarian tasavallan kansallista siirtymäsuunnitelmaa koskevasta ilmoituksesta 31.3.2014 tehdyn komission päätöksen C 2014/2002 final

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että 11.7.2014 tehty komission päätös Ares (2014) 2317513 on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 17 artiklan, asetuksen (EU) N:o 1367/2006 2 artiklan 1 kohdan g alakohdan ja 10 artiklan, tiedonsaannista, yleisön osallistumisoikeudesta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission yleissopimuksen (Århusin yleissopimus) sekä Århusin yleissopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta 17.2.2005 tehdyn neuvoston päätöksen 2005/370/EY vastainen.

               2.

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komission päätös C 2014/2002 final on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 17 artiklan, teollisuuden päästöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/75/EU, direktiivissä 2010/75/EU tarkoitettuja kansallisia siirtymäsuunnitelmia koskevien sääntöjen laatimisesta 10.2.2012 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen 2012/115/EU, Århusin yleissopimuksen sekä Århusin yleissopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta 17.2.2005 tehdyn neuvoston päätöksen 2005/370/EY, tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY ja ilmanlaadusta ja sen parantamisesta 21.5.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/50/EY vastainen.


title: Asia T-276/17: Kanne 8.5.2017 – Ogrodnik v. EUIPO – Aviario Tropical (Tropical)

text:
               3.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 213/35

         Kanne 8.5.2017 – Ogrodnik v. EUIPO – Aviario Tropical (Tropical)
   (Asia T-276/17)
   (2017/C 213/48)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Tadeusz Ogrodnik (Chorzów, Puola) (edustajat: asianajajat A. von Mühlendahl ja H. Hartwig)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Aviario Tropical, SA (Loures, Portugali)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan Tropical – EU-tavaramerkki nro 3 435 773

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 14.2.2017 asiassa R 2125/2016-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               hylkää Aviário Tropical, SA:n vastaajan mitättömyysosaston 15.7.2013 asiassa 6029 C antamasta päätöksestä tekemän valituksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n ja Aviário Tropical, SA:n, mikäli se osallistuu oikeudenkäyntiin väliintulijana, korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuna yhdessä asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa, rikkominen.


title: Asia T-134/02: Miguel Tejada Fernándezin 25.4.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 156/36                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      29.6.2002
Pravir Kumar Chawdryn 18.4.2002 Euroopan yhteisöjen                      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa siihen, että
              komissiota vastaan nostama kanne
                                                                         –     palvelussuhteen ehtojen 31 artiklan 2 kohtaa on rikottu
                          (Asia T-133/02)
                                                                         –     palvelussuhteen ehtojen 32 artiklaa on rikottu
                          (2002/C 156/66)
                                                                         –     syrjintäkiellon periaatetta on loukattu
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                        –     huolenpitovelvollisuutta on laiminlyöty
                                                                         –     työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevia sääntöjä on
                                                                               rikottu
Pravir Kumar Chawdry, kotipaikka Sangiano (Italia), on nosta-
nut 18.4.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen               –     perusteluvelvollisuutta on laiminlyöty.
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan. Kantajan edustajat ovat asianajajat Georges Vander-
sanden ja Laure Levi.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–     kumoaa viranomaisen, jolla on toimivalta tehdä työsopi-
      muksia, 2.5.2001 tekemän päätöksen, jolla kantajan                 Miguel Tejada Fernándezin 25.4.2002 Euroopan yhteisö-
      palkkaluokaksi määritettiin A 6, palkkataso 3, ja, jos                         jen komissiota vastaan nostama kanne
      tarpeellista, kumoaa 14.12.2001 tehdyn päätöksen, joka
      on annettu tiedoksi 8.1.2002, jolla kantajan valitus
                                                                                (Asia T-134/02)
      hylättiin
–     velvoittaa vastaajan maksamaan palkan jäljelle jäävän                                        (2002/C 156/67)
      osan, joka vastaa palkkaluokan A6, palkkatason 3, palkan
      ja ylemmän palkkaluokan palkan välistä erotusta,
      5,75 prosentin vuotuisine viivästyskorkoineen 1.4.2001                                  (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
      alkaen
–     velvoittaa vastaajan maksamaan vahingonkorvauksen,
      jonka kohtuullisena pidettävän suuruuden on toistaiseksi           Miguel Tejada Fernández, kotipaikka Woluwé-St-Etienne (Bel-
      arvioitu olevan yksi euroa                                         gia), on nostanut 25.4.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
                                                                         oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
                                                                         komissiota vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja Lucas
–     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.               Vogel, prosessiosoite Luxemburg.
                                                                         Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                         –     kumoaa nimittävän viranomaisen 10.1.2002 tekemän
                                                                               päätöksen, joka on annettu kantajalle tiedoksi 15.1.2002,
Kantaja, komission väliaikainen toimihenkilö, vastustaa sen                    jolla hylättiin yhtäältä kantajan 3.10.2001 tekemä valitus,
viranomaisen päätöstä, joka on toimivaltainen työsopimusten                    jossa hän vaati vuoden 2001 ylennyskierroksen yhtey-
tekemiseen, jolla hänet määritettiin palkkaluokkaan A6, palk-                  dessä tehdyn sen päätöksen kumoamista, jolla hänet
katasolle 3.                                                                   jätettiin ylentämättä palkkaluokkaan B2, ja toisaalta kan-
                                                                               tajan ylentämistä koskeva ehdotus
Kantaja väittää, että viranomainen, joka on toimivaltainen               –     kumoaa, jos tarpeellista, päätöksen, jolla kantaja jätettiin
työsopimusten tekemiseen, oli velvollinen arvioimaan konk-                     ylentämättä palkkaluokkaan B2 vuoden 2001 ylennys-
reettisesti palvelussuhteen ehtojen 31 artiklan 2 kohdan sovel-                kierroksella ja hylättiin kantajan ylentämistä koskeva
tamista häneen ja että kyseisen arvioinnin piti johtaa siihen,                 ehdotus
että tätä säännöstä tosiasiallisesti sovelletaan kantajaan tai
siihen, että kantaja määritellään palkkaluokkaan A5.                     –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
 ---pagebreak--- 29.6.2002                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 156/37
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kanteensa tueksi kantaja vetoaa siihen, että henkilöstösääntö-
                                                                         Kanne on nostettu samasta komission päätöksestä kuin asiassa
jen 45 artiklan 1 kohtaa on rikottu, syrjintäkiellon periaatetta
                                                                         T-109/02, Bolloré v. komissio (1). Komissio katsoo päätökses-
on loukattu ja että on tapahtunut ilmeinen arviointivirhe.
                                                                         sään kantajan osallistuneen salaisen eurooppalaisen kartellin
Kantajan mukaan häntä ei voitu sivuuttaa kaikkien ylennyskel-
                                                                         kansallisiin kokouksiin jäljentävän paperin valmistajien eu-
poisten virkamiesten ansioiden vertailun perusteella.
                                                                         rooppalaisen yhdistyksen (AEMCP) toiminnan yhteydessä,
                                                                         osallistuneen hintojen vahvistamispäätöksiin ja soveltaneen
                                                                         niitä, osallistuneen myyntikiintiöiden ja markkinoiden jakami-
                                                                         seen jäljentävän paperin markkinoilla sekä tähän liittyvän
                                                                         valvontajärjestelmän perustamiseen.
                                                                         Kantaja esittää väitteidensä perusteeksi, että asiassa ei ole
Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga S.A.:n 18.4.2002 Eu-                   noudatettu syyttömyysolettamaa ja todistustaakan jakoa kos-
  roopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne                     kevia periaatteita. Kantaja kieltää osallistuneensa kokouksiin,
                                                                         joiden tarkoituksena olisi ollut eurooppalaisen kartellin perus-
                          (Asia T-136/02)                                taminen. Sen mukaan tämä kanta johtuu siitä, että vastaajana
                                                                         oleva toimielin ei ole ottanut huomioon sitä, ettei kantaja
                                                                         kuulu kyseiseen yhdistykseen, eikä sitä, ettei tällä yhdistyksellä
                          (2002/C 156/68)                                ollut tietoja kantajan soveltamista hinnoista tai myyntimää-
                                                                         ristä.
                    (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
                                                                         Kantaja vaatii määrätyn sakon alentamista vähintään 60 %:lla.
                                                                         Edellä esitetystä huolimatta kantaja painottaa lisäksi sitä, että
Papelera Guipuzcoana de Zicuñaga S.A., kotipaikka Hernani               rikkomukset, joihin sen katsotaan syyllistyneen, ovat kestäneet
(Guipúzcoa, Espanja) on nostanut 18.4.2002 Euroopan yhtei-              alle vuoden.
söjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen
Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana
on D. Iñigo Quintana Aguirre.
                                                                         (1) Ei vielä julkaistu EYVL:ssä.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–    kumoaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-
     sopimuksen 53 artiklan soveltamisesta (COMP/E-1/
     36.212 – jäljentävä paperi) 20.12.2001 tehdyn Euroopan
     yhteisöjen komission päätöksen 1 artiklan siltä osin, kuin
     siinä todetaan Zicuñagan osallistuneen kilpailusääntöjen
     rikkomiseen ja tämän rikkomisen keston osalta sekä
     tämän päätöksen 3 artiklan, jossa määrätään sakot, ja               Armin Petrichin 8.5.2002 Euroopan yhteisöjen komissio-
     4 artiklan                                                                                ta vastaan nostama kanne
–    toissijaisesti kohtuullistaa tällä päätöksellä kantajalle mää-
     rättyjen sakkojen suuruutta seuraavalla tavalla                                                 (Asia T-145/02)
     a)    komission soveltama 10 % suuruinen korotus on                                             (2002/C 156/69)
           kumottava, koska sitä ei voida määrätä vuotta
           pidemmältä ajanjaksolta
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
     b)    perussakkoa on olennaisesti laskettava (vähintään
           60 %) asiassa vallitsevien lieventävien seikkojen
           vuoksi
                                                                         Armin Petrich, kotipaikka Travemünde (Saksa), on nostanut
     c)    vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeuden-                8.5.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
           käyntikulut, ne kulut korkoineen mukaan lukien,               mioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vas-
           jotka ovat aiheutuneet takuista, ja jotka ovat aiheutu-       taan. Kantajan edustaja on asianajaja Patrick Goergen, proses-
           neet kaikista menettelyyn liittyvistä toimenpiteistä          siosoite Luxemburgissa.


title: Asia T-210/05: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.11.2008 — Nalocebar v. SMHV — Limiñana y Botella (Limoncello di Capri) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin Limoncello di Capri rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen sanamerkki LIMONCHELO — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               10.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/21

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.11.2008 — Nalocebar v. SMHV — Limiñana y Botella (Limoncello di Capri)
   (Asia T-210/05) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin Limoncello di Capri rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen sanamerkki LIMONCHELO - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   (2009/C 6/41)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Nalocebar — Consultores e Serviços, Lda (São Pedro, Portugali) (edustajat: asianajajat G. Pasquarella ja R. Pasquarella)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: aluksi M. Capostagno, sittemmin O. Montalto)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: Limiñana y Botella, SL (Monforte del Cid, Espanja)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 646/2004-1 18.3.2005 tekemästä päätöksestä, joka koskee Limiñana y Botella, SL:n ja Nalocebar — Consultores e Serviços, Lda:n välistä väitemenettelyä
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Nalocebar — Consultores e Serviços, Lda velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 182, 23.7.2005.


title: Asia T-242/14: Kanne 17.4.2014 – The Smiley Company v. SMHV (Kasvojen muoto)

text:
               25.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/37

         Kanne 17.4.2014 – The Smiley Company v. SMHV (Kasvojen muoto)
   (Asia T-242/14)
   2014/C 282/48
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: The Smiley Company SPRL (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja A. Freitag)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 16.1.2014 asiassa R 836/2013-1 antaman ratkaisun

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kasvojen muotoa esittävä kolmiulotteinen merkki luokkiin 29 ja 30 kuuluvia tavaroita varten – yhteisön tavaramerkkihakemus nro 1 1 1 68  762

      Tutkijan päätös: Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan haettua tavaramerkkiä ei voida rekisteröidä

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan virheellinen soveltaminen.


title: Asia T-763/15: Kanne 31.12.2015 – Sony Optiarc ja Sony Optiarc America v. komissio

text:
               14.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 98/48

         Kanne 31.12.2015 – Sony Optiarc ja Sony Optiarc America v. komissio
   (Asia T-763/15)
   (2016/C 098/63)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Sony Optiarc, Inc (Atsugi, Japani) ja Sony Optiarc America, Inc (San Jose, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustajat: solicitor N. Levy, solicitor E. Kelly ja asianajaja R. Snelders)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä asiassa AT.39639 – Optiset levyasemat 21.10.2015 annetun komission päätöksen kantajia koskevilta osin

               —

               vaihtoehtoisesti alentamaan kantajille kyseisessä päätöksessä määrättyä sakkoa täyttä harkintavaltaansa käyttäen

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut ja muut kulut tässä asiassa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kahteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäisen kanneperusteen mukaan riidanalaisessa päätöksessä tehtiin tosiseikkoja koskevia virheitä ja oikeudellisia virheitä, kun siinä todettiin kantajien osallistuneen tarkoitukseen perustuvaan SEUT 101 artiklan rikkomiseen.

                           —

                           Todisteet, joihin vedottiin kantajia vastaan, eivät riitä tukemaan toteamusta kantajien osallistumisesta yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun ja tarkoitukseen perustuvaan SEUT 101 artiklan rikkomiseen.

                           —

                           Päätöksessä tehtyä vaihtoehtoista toteamusta, jonka mukaan kantajat osallistuivat erillisiin tarkoitukseen perustuviin SEUT 101 artiklan rikkomisiin, ei ole näytetty toteen, ja sillä loukattiin kantajien puolustautumisoikeuksia, koska tällainen toteamus tehtiin ensimmäisen kerran päätöksessä.

               2.

               Toisen kanneperusteen mukaan on vaihtoehtoisesti niin, että riidanalaisessa päätöksessä tehtiin tosiseikkoja koskevia virheitä ja oikeudellisia virheitä ja että sen perustelut ovat riittämättömät.

                           —

                           Päätöksessä tehtiin virhe, kun kantajien päätöksen toiselle adressaatille siirtämät tulot otettiin huomioon kahteen kertaan.

                           —

                           Päätöksessä tehtiin virhe, kun siinä ei otettu huomioon kantajien merkittävästi rajoitetumpaa käyttäytymistä verrattuna joihinkin muihin päätöksen adressaatteihin ja kun siinä ei täten sovellettu kantajiin alhaisempaa vakavuuden perusteella määräytyvää kerrointa ja alhaisempaa lisämaksua ja/tai alennusta lieventävien seikkojen perusteella.


title: Asia C-367/04 P: Deutsche Post AG:n ja DHL Express (Italy) S.r.l:n (aiemmalta toiminimeltään DHL International S.r.l.) 24.8.2004 tekemä (telekopio 20.8.04) valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu toinen jaosto) asiassa T-358/02, Deutsche Post AG ja DHL Express (Italy) S.r.l. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, jota tukivat väliintulijoina Italian tasavalta ja Poste Italiane SpA, 27.5.2004 antamasta tuomiosta

text:
               20.11.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 284/8

         Deutsche Post AG:n ja DHL Express (Italy) S.r.l:n (aiemmalta toiminimeltään DHL International S.r.l.) 24.8.2004 tekemä (telekopio 20.8.04) valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu toinen jaosto) asiassa T-358/02 (1), Deutsche Post AG ja DHL Express (Italy) S.r.l. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, jota tukivat väliintulijoina Italian tasavalta ja Poste Italiane SpA, 27.5.2004 antamasta tuomiosta
   (Asia C-367/04 P)
   (2004/C 284/17)
   Deutsche Post AG ja DHL Express (Italy) S.r.l. (aiemmalta toiminimeltään DHL International S.r.l.) ovat valittaneet 24.8.2004 (telekopio 20.8.04) Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu toinen jaosto) asiassa T-358/02, Deutsche Post AG ja DHL Express (Italy) S.r.l. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, jota tukivat väliintulijoina Italian tasavalta ja Poste Italiane SpA, 27.5.2004 antamasta tuomiosta. Valittajien edustajina ovat Rechtsanwalt Jochim Sedemund ja Rechtsanwalt Thomas Lübbig asianajotoimistosta Freshfields, Bruckhaus & Deringer, Potsdamer Platz 1, D-10785 Berliini.
   Valittajat vaativat, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-358/02 27.5.2004 antaman tuomion sekä toteaa, että Deutsche Post AG:n ja DHL Express (Italy) S.r.l:n 3.12.2002 nostama kanne voidaan ottaa tutkittavaksi, ja

               2)

               velvoittaa vastaajan ja sitä tukeneet väliintulijat korvaamaan oikeudenkäyntikulut asiassa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valituksen kohteena on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-358/02 27.5.2004 antama tuomio (DPAG ym. v. komissio). Tässä tuomiossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jätti tutkimatta Deutsche Post AG:n ja DHL Express (Italy) S.r.l:n 3.12.2002 nostaman kanteen. Oikeuden käsityksen mukaan kantajat eivät kyenneet osoittamaan kanteen nostamisoikeuden edellytyksiä. Kantajat esittävät valituksessa, että komission päätös koskee heitä välittömästi ja henkilökohtaisesti sekä että niillä tämän vuoksi on oikeus nostaa kanne EY 230 artiklan 4 kohdan nojalla. Koska kantajilla muutoinkin on myös vaadittava oikeussuojan tarve, on edellä mainittu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio kumottava ja Deutsche Post AG:n ja DHL Express (Italy) S.r.l:n 3.12.2002 nostama kanne tutkittava.

      (1)  EYVL C 228, 11.9.2004.


title: Asia T-489/07: Kanne 21.12.2007 — Insight Direct USA v. SMHV — Net Insight (Insight)

text:
               8.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 64/44

         Kanne 21.12.2007 — Insight Direct USA v. SMHV — Net Insight (Insight)
   (Asia T-489/07)
   (2008/C 64/74)
   Kannekirjelmän kieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Insight Direct USA, Inc. (Tempe, Yhdysvallat) (edustajat: solicitor M. Gilbert ja solicitor M. Moore)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Net Insight AB (Tukholma, Ruotsi)
   Vaatimukset

               —

               Toisen valituslautakunnan asiassa R 1428/2006-2 tekemä päätös, joka on päivätty 20.9.2007, on kumottava, hakemuksen hylkääminen kaikkien luokkiin 37 ja 42 kuuluvien palvelujen osalta sekä luokkaan 35 kuuluvien hylättyjen palvelujen osalta on kumottava ja hakemuksen käsittelyn on annettava jatkua kaikkien niiden palvelujen osalta, joiden osalta hakemus on julkaistu.

               —

               Virasto ja muut osapuolet on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki ”Insight” luokkiin 35, 36, 37 ja 42 kuuluville palveluille — hakemus N:o 3 309 002

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Net Insight AB

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity ja kansallinen sanamerkki NET INSIGHT luokkiin 9, 37 ja 41 kuuluville tavaroille ja palveluille

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksyttiin osittain ja hylättiin osittain

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin

      Kanneperusteet: Kantajan mukaan valituslautakunta yksilöi aikaisemman tavaramerkin hallitsevat ja erottamiskykyiset osat virheellisesti eikä ottanut huomioon kaikkia merkityksellisiä tekijöitä arvioidessaan merkityksellisten tavaroiden ja palveluiden samankaltaisuutta. Valituslautakunta ei myöskään ottanut huomioon kaikkia merkityksellisiä tekijöitä kokonaisarvioinnissa ratkaistessaan, onko riidanalaisten tavaramerkkien välillä sekaannusvaara.


title: Asia C-557/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 16.4.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Hermann Lutz v. Elke Bäuerle, joka toimii ECZ Autohandel GmbH:n selvittäjänä (Ennakkoratkaisupyyntö — Asetus (EY) N:o 1346/2000 — 4 ja 13 artikla — Maksukyvyttömyysmenettely — Maksun suorittaminen maksukyvyttömyysmenettelyn alkamisajankohdan jälkeen ennen tätä ajankohtaa toimitetun ulosmittauksen perusteella — Takaisinsaantikanne velkojien intressejä vahingoittavan oikeustoimen peräyttämiseksi — Vanhentumisajat, takaisinsaantikanteen nostamista koskevat määräajat ja preklusiiviset määräajat — Takaisinsaantikanteen nostamisessa noudatettavia muotoseikkoja koskevat säännöt — Sovellettava laki)

text:
               15.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 198/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 16.4.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Hermann Lutz v. Elke Bäuerle, joka toimii ECZ Autohandel GmbH:n selvittäjänä
   (Asia C-557/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EY) N:o 1346/2000 - 4 ja 13 artikla - Maksukyvyttömyysmenettely - Maksun suorittaminen maksukyvyttömyysmenettelyn alkamisajankohdan jälkeen ennen tätä ajankohtaa toimitetun ulosmittauksen perusteella - Takaisinsaantikanne velkojien intressejä vahingoittavan oikeustoimen peräyttämiseksi - Vanhentumisajat, takaisinsaantikanteen nostamista koskevat määräajat ja preklusiiviset määräajat - Takaisinsaantikanteen nostamisessa noudatettavia muotoseikkoja koskevat säännöt - Sovellettava laki))
   (2015/C 198/09)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Hermann Lutz

      Vastapuoli: Elke Bäuerle, joka toimii ECZ Autohandel GmbH:n selvittäjänä

      Tuomiolauselma

               1)

               Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1346/2000 13 artiklaa on tulkittava siten, että sitä voidaan soveltaa, jos selvittäjän riitauttama ennen maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista ulosmitatun rahamäärän maksu on suoritettu vasta menettelyn aloittamisen jälkeen.

               2)

               Asetuksen N:o 1346/2000 13 artiklaa on tulkittava siten, että siinä käyttöön otettu väitejärjestelmä koskee myös lex causaen mukaisia vanhentumisaikoja, takaisinsaantikanteen nostamista koskevia määräaikoja ja preklusiivisia määräaikoja.

               3)

               Takaisinsaantikanteen nostamisen kannalta merkittävät muotoseikkoja koskevat säännöt määräytyvät asetuksen N:o 1346/2000 13 artiklan soveltamisen osalta lex causaen mukaan.

      (1)  EUVL C 15, 18.1.2014.


title: Asia C-409/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Gießen (Saksa) on esittänyt 3.9.2007 — Avalon Service-Online-Dienste GmbH v. Wetteraukreis

text:
               24.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Gießen (Saksa) on esittänyt 3.9.2007 — Avalon Service-Online-Dienste GmbH v. Wetteraukreis
   (Asia C-409/07)
   (2007/C 283/26)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Verwaltungsgericht Gießen
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Avalon Service-Online-Dienste GmbH

      Vastaaja: Wetteraukreis
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko EY 43 ja EY 49 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat tiettyjä uhkapelejä kuten urheiluvedonlyöntiä koskevan kansallisen monopolin esteenä, jos asianomaisesta jäsenvaltiosta puuttuu kaiken kaikkiaan johdonmukainen ja järjestelmällinen uhkapelien rajoittamista koskeva politiikka erityisesti sen vuoksi, että kansalliset toimiluvan saaneet vedonlyönnin järjestäjät kannustavat osallistumaan muihin uhkapeleihin — kuten valtiollisiin rahapeleihin ja kasinopeleihin — ja sen lisäksi myös yksityiset palveluntarjoajat saavat tarjota muita pelejä, joiden todennäköisyys aiheuttaa riippuvuutta on samanlainen tai suurempi — kuten tiettyjä urheilutapahtumia (kuten raveja) koskeva vedonlyönti ja automaattipelit?

               2)

               Onko EY 43 ja EY 49 artiklaa tulkittava siten, että jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten antamat urheiluvedonlyönnin järjestämistä koskevat toimiluvat, joita ei ole rajattu siten, että ne koskisivat yksinomaan asianomaisen valtion aluetta, antavat toimiluvan haltijalle ja myös tämän valtuuttamalle kolmannelle osapuolelle oikeuden tarjota ja tehdä vedonlyöntisopimuksia myös muiden jäsenvaltioiden alueella ilman että ne tarvitsisivat kansallisia lisälupia?