title: Asia T-533/10: Kanne 24.11.2010 — DTS Distribuidora de Televisión Digital v. komissio

text:
               29.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/44

         Kanne 24.11.2010 — DTS Distribuidora de Televisión Digital v. komissio
   (Asia T-533/10)
   ()
   2011/C 30/80
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: DTS Distribuidora de Televisión Digital, SA (Tres Cantos, Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat H. Brokelmann ja M. Ganino)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               20.7.2010 tehty komission päätös K(2010) 4925 lopull. on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Nyt esillä olevan asian kantaja, maksullisen satelliittitelevisiopalvelun tarjoaja, riitauttaa tukijärjestelmästä C 38/09 (ex NN 58/09), jonka Espanja aikoo toteuttaa Corporación de Radio y Televisión Españolan (RTVE) hyväksi, 20.7.2010 tehdyn komission päätöksen K(2010) 4925 lopull., jolla tämä tukijärjestelmä, sellaisena kuin se on muutettuna Corporación de Radio y Televisión Españolan rahoittamisesta 28.8.2009 annetulla lailla 8/2009, todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi ilman, että olisi välttämätöntä analysoida sen rahoittamistapaa.
   Kantaja väittää, että komissio ei saisi hyväksyä kyseessä olevaa tukijärjestelmää analysoimatta edellä mainitulla lailla käyttöön otettua rahoittamistapaa ja erityisesti maksutelevisioyhtiöiltä perittävää 1,5 prosentin tuloveroa.
   Kantaja esittää kanteensa tueksi seuraavat perusteet:

               —

               Komissio on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se hyväksyi riidan kohteena olevan tuen analysoimatta sen rahoittamistapaa. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tukea ei saada tutkia erillään sen rahoittamistavasta, jos tämä rahoittamistapa on osa tukea; nyt esillä olevassa asiassa maksutelevisioyhtiöiltä perittävä 1,5 prosentin tulovero on tukijärjestelmän osa, minkä vuoksi komission olisi pitänyt analysoida tätä maksua tuen kanssa.

               —

               Komissio on rikkonut SEUT 106 artiklan 2 kohtaa hyväksyessään tukijärjestelmän, joka ei ole suhteellisuusperiaatteen mukainen, koska tuen rahoittamiseksi perittävät maksut aiheuttavat yleisen edun vastaista vakavaa kilpailun vääristymistä televisiokatsojien sisällönhankintamarkkinoilla ja niiden lähimarkkinoilla.

               —

               Komissio on rikkonut SEUT 49 ja SEUT 63 artiklaa, koska hyväksyttyjen tukien rahoittamistapa rajoittaa sijoittautumisvapautta ja pääomien vapaata liikkuvuutta, koska sillä tehdään näiden vapauksien käyttäminen muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden maksutelevisioyhtiöiden ja muiden investoijien kannalta vähemmän houkuttelevaksi.


title: Asia C-444/06: Kanne 26.10.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/36

         Kanne 26.10.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-444/06)
   (2006/C 326/76)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: X. Lewis, avustajinaan asianajajat C. Fernandez Vicién ja I. Moreno-Tapia Rivas)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta
   Vaatimukset

               —

               Kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/665/ETY (1) 2 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole säätänyt sitovasta määräajasta, jonka kuluessa hankintaviranomainen ilmoittaa hankintapäätöksestä kaikille tarjousten tekijöille, eikä myöskään pakollisesta viiveestä hankintapäätöksen tekemisen ja sopimuksen tekemisen välillä ja lisäksi koska se on sallinut sen, että mitätöidyllä sopimuksella voi edelleen olla oikeudellisia vaikutuksia.

               —

               Espanjan kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komissio katsoo, että julkisia hankintoja koskevia sopimuksia koskevat Espanjan säännökset eivät ole direktiivin 89/665 mukaisia sellaisena kuin yhteisöjen tuomioistuin on mainittua direktiiviä tulkinnut asiassa C-81/98, Alcatel Austria ynnä muut, 28.10.1999 annetussa tuomiossa (Kok. 1999, s. I-7671).
   Erityisesti Espanjan lainsäädännössä:
   ei säädetä sitovasta määräajasta, jonka kuluessa hankintaviranomainen ilmoittaa hankintapäätöksestä kaikille tarjousten tekijöille,
   eikä myöskään pakollisesta viiveestä hankintapäätöksen tekemisen ja sopimuksen tekemisen välillä ja
   sallitaan se, että mitätöidyllä sopimuksella voi edelleen olla oikeudellisia vaikutuksia.

      (1)  EYVL L 395, 30.12.1989, s. 33.


title: Asia T-109/12: Kanne 7.3.2012 — Espanja v. komissio

text:
               28.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 126/23

         Kanne 7.3.2012 — Espanja v. komissio
   (Asia T-109/12)
   2012/C 126/44
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: A. Rubio González)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 22.12.2011 tehdyn komission päätöksen K(2011) 9992, jolla alennetaan koheesiorahaston seuraaville hankkeille myöntämää tukea: ”Extremaduran itsehallintoalueen kiinteiden yhdyskuntajätteiden hallinnan yleissuunnitelman toisen vaiheen kehityksen toteuttamistoimet” (CCI nro 2000.ES.16.C.PE.020); Poistoviemärit: ”Cuenca Media, Getafe ja Arroyo del Culebron valuma-alueen alajuoksu (Tajo-joen valuma-alue — viemäröinti)” (CCI nro 2002.ES.16.C.PE.002); ”Puhdistettujen vesien uudelleenkäyttö viheralueiden kasteluun Tenerifan Santa Cruzissa” (CCI nro 2003.ES.16.C.PE.003) ja ”Tekninen apu Mancomunidad de Algodorin vesihuollon laajentamishankkeen tutkimiseen ja laatimiseen” (CCI nro 2002.ES.16.C.PE.040)

               —

               velvoittamaan vastaajana olevan toimielimen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu neuvoston asetuksen (EY) N:o 1164/94 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä koheesiorahastosta myönnettävään tukeen liittyvien hallinto- ja valvontajärjestelmien ja rahoitusoikaisumenettelyn osalta 29.7.2002 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1386/2002 (1) 18 artiklan 3 kohdan rikkomiseen sen vuoksi, että kuulemisen ja päätöksen välillä on kulunut yli kolme kuukautta.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu koheesiorahastosta 16.5.1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1164/94 (2) liitteessä II olevan H artiklan rikkomiseen sen vuoksi, että siinä säädettyä menettelyä on käytetty suorittamatta tarpeellisia tarkistuksia.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu koheesiorahastosta 16.5.1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1164/94 liitteessä II olevan H artiklan rikkomiseen sen vuoksi, että tarkastuksia, jotka osoittaisivat hankkeen päättyessä annetut ilmoitukset vääriksi, ei ole tehty.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu koheesiorahastosta 16.5.1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1164/94 liitteessä II olevan H artiklan rikkomiseen sen vuoksi, että sääntöjenvastaisuuksien olemassaoloa ei ole todistettu.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen hankkeen CCI nro 2000.ES.16.CPE.020 osalta, koska komissio on käyttänyt sen suhteen arviointiperusteita, jotka sisältyivät asiakirjaan (Suuntaviivat julkisia hankintoja koskevista rahoitusoikaisuista, jotka on esitetty jäsenvaltioille rahastojen koordinointikomitean kokouksessa 28.11.2007), jota se ei ollut julkistanut silloin, kun Espanjan viranomaiset esittivät lopputilityksen, vaan jonka se julkisti 29 kuukautta myöhemmin.

      (1)  EYVL L 201, s. 5.

      (2)  EYVL L 130, s. 3; muutettu 21.6.1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1264/1999, EYVL L 161, s. 57.


title: Asia C-25/00: Commissione Tributaria Regionale di Venezian – Sezione n. 31, 9.12.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Ufficio delle Entrate di Venezia 2 vastaan Hôtel Plaza SpA

text:
C 102/12               FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           8.4.2000
Euroopan unionin neuvoston 27.1.2000 tekemä valitus                      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuimen toisen jaoston yhdistetyissä asioissa T-125/96,
Boehringer Ingelheim Vetmedica GmbH ja C. H. Boehrin-                    Tuomiosta ilmenee, että neuvosto on menestynyt täysin puo-
ger Sohn Ltd, joita tukevat Fédération européenne de la                  lustautuessaan yhteisöjen tuomioistuimessa erityisesti asiassa,
Santé animale (Fedesa) ja Iso-Britannian ja Pohjois-Irlan-               jossa vaadittiin neuvoston direktiivin 96/22/EY (3) kumoamista
nin yhdistynyt kuningaskunta, vastaan Euroopan unionin                   osittain, asiassa T-125/96, jossa vaadittiin kyseisen direktiivin
neuvosto, jota tukevat Stichting Kwaliteitsgarantie Vlees-               antamisesta aiheutuneen vahingon korvaamista, ja asiassa
kalverensector (SKV) ja Euroopan yhteisöjen komissio, ja                 T-152/96, jossa vaadittiin komission asetuksen N:o 1312/96 (4)
T-152/96, Boehringer Ingelheim Vetmedica GmbH ja                         kumoamista osittain, minkä yhteydessä esitettiin väite kyseisen
C. H. Boehringer Sohn, joita tukee Fédération européenne                 direktiivin lainvastaisuudesta.
de la Santé animale (Fedesa), vastaan Euroopan yhteisöjen
komissio, jota tukevat Stichting Kwaliteitsgarantie Vlees-
kalverensector (SKV) ja Euroopan unionin neuvosto,                       Asian menestykselliseltä näyttävästä lopputuloksesta huoli-
               1.12.1999 antamasta tuomiosta                             matta neuvosto on tehnyt käsiteltävänä olevan valituksen
                                                                         asiassa T-125/96 annetusta tuomiosta, koska se katsoo, että
                                                                         ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki perustavanlaatui-
                                                                         sen oikeudellisen virheen, kun se ei tutkinut asianmukaisesti
                                                                         neuvoston esittämää oikeudenkäyntiväitettä. Neuvoston mu-
                        (Asia C-23/00 P)                                 kaan se, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ennen
                                                                         pääasian arvioimista lausunut luonnollisen henkilön tai oikeus-
                                                                         henkilön oikeudesta nostaa kanne direktiivin kumoamiseksi,
                                                                         on ristiriidassa EY 230 artiklan 4 kohdan sanamuodon ja
                                                                         hengen sekä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oman
                        (2000/C 102/19)                                  oikeuskäytännön kanssa.
                                                                         (1) EYVL C 318, 26.10.1996, s. 15.
                                                                         (2) EYVL C 354, 23.11.1996, s. 32.
Euroopan unionin neuvosto on valittanut 27.1.2000 Euroo-                 (3) Tiettyjen hormonaalista tai tyrostaattista vaikutusta omaavien
pan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensim-                    aineiden ja beta-agonistien käytön kieltämisestä kotieläintuotan-
mäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa                    nossa ja direktiivien 81/602/ETY, 88/146/ETY ja 88/299/ETY
T-125/96 (1), Boehringer Ingelheim Vetmedica GmbH ja                         kumoamisesta 29 päivänä huhtikuuta 1996 annettu neuvoston
C. H. Boehringer Sohn Ltd, joita tukevat Fédération européen-                direktiivi 96/22/EY (EYVL L 125, 23.5.1996, s. 3).
ne de la Santé animale (Fedesa) ja Iso-Britannian ja Pohjois-Ir-         (4) Yhteisön menettelystä eläinlääkejäämien enimmäismäärien vah-
lannin yhdistynyt kuningaskunta, vastaan Euroopan unionin                    vistamiseksi eläinperäisissä elintarvikkeissa annetun neuvoston
neuvosto, jota tukevat Stichting Kwaliteitsgarantie Vleeskalve-              asetuksen (ETY) N:o 2377/90 liitteen III muuttamisesta 8 päivänä
                                                                             heinäkuuta 1996 annettu komission asetus (EY) N:o 1312/96
rensector (SKV) ja Euroopan yhteisöjen komissio, ja
                                                                             (EYVL L 170, 9.7.1996, s. 8).
T-152/96 (2), Boehringer Ingelheim Vetmedica GmbH ja
C. H. Boehringer Sohn, joita tukee Fédération européenne
de la Santé animale (Fedesa), vastaan Euroopan yhteisöjen
komissio, jota tukevat Stichting Kwaliteitsgarantie Vleeskalve-
rensector (SKV) ja Euroopan unionin neuvosto, 1.12.1999
antamasta tuomiosta. Kantajan asiamiehet ovat oikeudelliset
neuvonantajat Moyra Sims-Robertson ja Ignacio Dı́ez Parra,
prosessiosoite Luxemburgissa c/o Euroopan investointipankin
lakiasiainosaston ylijohtaja Alessandro Morbilli, 100 boulevard
Konrad Adenauer, Kirchberg.                                              Commissione Tributaria Regionale di Venezian – Sezione
                                                                         n. 31, 9.12.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennak-
                                                                         koratkaisupyyntö asiassa Ufficio delle Entrate di Venezia
                                                                                2 vastaan Hôtel Plaza SpA
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin:
                                                                                (Asia C-25/00)
                                                                                (2000/C 102/20)
–   lausuu neuvoston asiassa T-125/96 esittämästä oikeuden-
    käyntiväitteestä,
                                                                         Commissione Tributaria Regionale di Venezia – Sezione
                                                                         n. 31 on pyytänyt 8.12.1999 tekemällän päätöksellä, joka on
                                                                         saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen 28.1.2000,
–   kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuo-                  Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Ufficio delle
    mion siltä osin, kuin siinä todetaan, ettei ole tarpeen lausua       Entrate di Venezia 2 vastaan Hôtel Plaza SpA ennakkoratkaisua
    neuvoston esittämästä oikeudenkäyntiväitteestä.                      seuraaviin kysymyksiin:
 ---pagebreak--- 8.4.2000                FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                               C 102/13
a) Sopiiko toistuvasti kannettava ylimääräinen välitön vero                ne koskevat lentokoneita, joiden moottorit on vaihdettu
     (0,75 prosenttia vuodessa; asetus no 394/92, muunnettu                kokonaan moottoreiksi, joiden ohivirtaussuhde on pienempi
     laiksi no 461/92, voimassaoloa jatkettu asetuksella                   kuin kolme, kun huomioon otetaan erityisesti seuraavat seikat:
     no 564/94, muunnettu laiksi 656/94 ja myöhemmin
     voimassaoloa jatkettu lailla 549/95) yhteen yhteisön oikeu-           (i) EY:n perustamissopimuksen 253 artiklan mukainen perus-
     den ja direktiivin 69/335/ETY (1) kanssa?                                   teluvelvollisuus,
b) Onko lainmukaista kantaa varallisuusveroa sellaisesta                   (ii) yleinen suhteellisuusperiaate,
     pääomasta, josta säädetään codice civilen 2424 §:ssä (2)
     (Passiiva – A – Nettovarallisuus – I Pääoma) ja josta on jo           (iii) yksityishenkilöille tullitariffeja ja kauppaa koskevasta yleis-
     alunperin kannettu presidentin asetuksessa nro 131/86                       sopimuksesta ja/tai kaupan teknisiä esteitä koskevasta
     tarkoitettu pääoman hankintavero, kun otetaan huomioon,                     sopimuksesta johtuvat oikeudet?
     että kysymykseen on sovellettava teleologista tulkitatapaa,
     joka yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan
     on ensisijainen sanamuodon mukaiseen ja systemaattiseen
     tulkintatapaan nähden?                                                (1) Sellaisten tietyntyyppisten siviilikäytössä olevien, ääntä hitaammin
                                                                                lentävien suihkukoneiden rekisteröinnistä ja käytöstä yhteisössä,
                                                                                joita on muutettu ja jotka on uudelleen hyväksytty kansainvälisen
                                                                                siviili-ilmailun yleissopimuksen (kolmas painos, heinäkuu 1993)
                                                                                liitteessä 16 olevan I niteen II osan 3 luvussa mainitut standardit
                                                                                täyttävinä, 29 päivänä huhtikuunta 1999 annettu neuvoston
(1) Neuvoston direktiivi, 17.7.1969 (EYVL L 269, 28.10.1969, s. 12).
                                                                                asetus (EY) N:o 925/1999 (EYVL L 115, 4.5.1999, s. 1) ja sitä
(2) Kyse on taseesta ilmenevistä tietyistä tiedoista, joista säädetään
                                                                                koskeva oikaisu (EYVL L 120, 8.5.1999, s. 47.)
    cofice civilen 2424 §:ssä.
                                                                           Itävallan tasavallan Oberster Gerichtshofin 14.12.1999
                                                                           tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
                                                                           asiassa Liselotte Kauer vastaan Pensionsversicherungsan-
                                                                                stalt der Angestellten
The High Court of Justicen (England & Wales), Queens
Bench Division (Crown Office) 21.12.1999 tekemällään
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa The                                                   (Asia C-28/00)
Queen vastaan Secretary of State for the Environment,
 Transport and the Regions, ex parte: Omega Air Limited
                                                                                (2000/C 102/22)
                           (Asia C-27/00)                                  Itävallan tasavallan Oberster Gerichtshof on pyytänyt
                                                                           14.12.1999 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhtei-
                                                                           söjen tuomioistuimeen 1.2.2000 Euroopan yhteisöjen tuo-
                          (2000/C 102/21)                                  mioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Liselotte Kauer vastaan
                                                                           Pensionsversicherungsanstalt der Angestellten, seuraavaan ky-
                                                                           symykseen:
The High Court of Justice (England & Wales), Queens Bench
Division (Crown Office) on pyytänyt 21.12.1999 tekemällään
päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomiois-                Onko sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueel-
tuimeen 31.1.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta                    la liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäse-
asiassa The Queen vastaan Secretary of State for the Environ-              niinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 (1) annetun neuvoston
ment, Transport and the Regions, ex parte: Omega Air Limited               asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna
ennakkoratkaisua seuraavaan kysymykseen:                                   ja ajantasalle saatettuna 2.6.1983 (2) annetulla neuvoston ase-
                                                                           tuksella N:o 2001/83, ja muutettuna 30.4.1992 (3) annetulla
                                                                           neuvoston asetuksella N:o 1249/92, 94 artiklan 1 – 3 kohtaa
                                                                           tulkittava siten, että niiden vastainen on sellainen kansallinen
Onko neuvoston asetuksen (EY) N:o 925/1999 (1) 2 artiklan                  säännös, jonka mukaan kotimaassa tapahtuvaa lasten kasvatta-
2 kohta pätemätön siltä osin, kuin siinä määritellään ”uudel-              mista koskevat kaudet katsotaan eläkevakuutuksessa korvaa-
leen hyväksytyt siviili-ilmailukäytössä olevat, ääntä hitaammin            viksi ajoiksi (Ersatzzeiten), mutta Euroopan talousyhteisön
lentävät suihkukoneet” siten, että asetuksessa säädetyt kiellot            jäsenmaassa (tässä Belgiassa) tapahtuvina ainoastaan, jos ne
eivät koske lentokoneita, joiden moottorit on vaihdettu ”moot-             ovat tapahtuneet tämän sopimuksen voimaantulon (1.1.1994)
toreiksi, joiden ohivirtaussuhde on vähintään kolme”, mutta                jälkeen, ja silloinkin ainoastaan sillä edellytyksellä, että lapsen


title: Asia C-234/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 14.5.2012 — Sky Italia Srl v. AGCOM

text:
               21.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 14.5.2012 — Sky Italia Srl v. AGCOM
   (Asia C-234/12)
   2012/C 217/23
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Sky Italia s.r.l.

      Vastapuolet: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (AGCOM)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 2010/13/EU (1) 4 artiklaa, yleistä yhdenvertaisuusperiaatetta ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen palvelujen vapaata liikkuvuutta, sijoittautumisoikeutta sekä pääomien vapaata liikkuvuutta koskevia määräyksiä tulkittava siten, että ne ovat esteenä asetuksen (decreto legislativo) nro 177/2005 38 §:n 5 momentissa olevalle sääntelylle, jonka mukaan maksutelevisio-operaattoreihin sovellettavat mainonnan tuntikohtaiset rajoitukset ovat tiukempia kuin maksuttoman televisiolähetystoiminnan harjoittajiin sovellettavat rajoitukset?

               2)

               Onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 11 artiklaa, kun sitä tulkitaan Euroopan ihmisoikeussopimuksen (ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehty yleissopimus) 10 artiklan sekä Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännön valossa, ja varsinkin tiedon moniarvoisuutta koskevaa periaatetta tulkittava siten, että ne ovat esteenä asetuksen nro 177/2005 38 §:n 5 momentissa olevalle sääntelylle, jonka mukaan maksutelevisio-operaattoreihin sovellettavat mainonnan tuntikohtaiset rajoitukset ovat tiukempia kuin maksuttoman televisiolähetystoiminnan harjoittajiin sovellettavat rajoitukset ja jolla aiheutetaan kilpailun vääristymistä ja edistetään määräävän aseman syntymistä tai vahvistumista televisiomainonnan markkinoilla?

      (1)  EUVL L 95, s. 1.


title: Asia C-236/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Luxemburg) on esittänyt 12.5.2010 — Sophie Jeanjean v. Landsbanki Luxembourg SA, selvitystilassa

text:
               31.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Luxemburg) on esittänyt 12.5.2010 — Sophie Jeanjean v. Landsbanki Luxembourg SA, selvitystilassa
   (Asia C-236/10)
   ()
   2010/C 209/29
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour de cassation

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Sophie Jeanjean

      Vastapuoli: Landsbanki Luxembourg SA, selvitystilassa

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.7.1998 annetun neuvoston direktiivin 98/59/EY (1) 1, 2 ja 3 artiklaa tulkittava siten, että niitä sovelletaan liiketoiminnan lakkaamiseen, joka on seurausta työnantajan konkurssiin asettamisesta tai tuomioistuimen päätöksestä, jossa määrätään työnantajana olevan luottolaitoksen purkamisesta ja selvitystilaan asettamisesta maksukyvyttömyyden perusteella rahoitusalasta 5.4.1993 annetun lain, sellaisena kuin se on muutettuna, 61 §:n 1 momentin a ja b kohdan nojalla, kun kansallisessa laissa säädetään työsopimuksen välittömästä päättymisestä tällaisen liiketoiminnan lakkaamisen johdosta?

               2)

               Jos tähän kysymykseen vastataan myöntävästi, onko direktiivin 98/59/EY 1, 2 ja 3 artiklaa tulkittava siten, että pesänhoitaja tai selvitysmies on rinnastettava työnantajaan, joka on harkinnut työntekijöiden joukkovähentämistä ja joka voi toteuttaa direktiivin 2 ja 3 artiklassa tarkoitetut toimet ja toimeenpanna irtisanomiset (asia C-323/08 (2), 39, 40 ja 41 kohta)?

      (1)  EYVL L 225, s. 16.

      (2)  Tuomio 10.12.2009, Rodríguez Mayor ym., ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.


title: Asia C-613/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Commissione Tributaria Provinciale di Parma (Italia) on esittänyt 30.12.2010 — Danilo Debiasi v. Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

text:
               12.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 80/12

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Commissione Tributaria Provinciale di Parma (Italia) on esittänyt 30.12.2010 — Danilo Debiasi v. Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma
   (Asia C-613/10)
   2011/C 80/23
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Commissione Tributaria Provinciale di Parma

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Danilo Debiasi

      Vastaaja: Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma

      Ennakkoratkaisukysymys

   Ovatko presidentin asetuksen nro 633/72 19 §:n 5 momentti ja 19 bis § ristiriidassa 17.5.1977 annetun direktiivin 388/77/ETY 17 artiklan 2 kohdan a alakohdan, 23.5.2001 päivätyn asiakirjan KOM(2001) 260 lopullinen ja 7.6.2000 päivätyn asiakirjan KOM(2000) 348 lopullinen kanssa, liittyykö arvonlisäverojärjestelmään yhteisössä erilaista kohtelua ja onko näin ollen olemassa tarve eurooppalaisten oikeusjärjestysten harmonisointiin, koska eri jäsenvaltiot soveltavat tietyin edellytyksin alennetun verokannan mukaista verojärjestelmää?


title: Asia F-113/12: Kanne 9.10.2012 — ZZ v. komissio

text:
               26.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/71

         Kanne 9.10.2012 — ZZ v. komissio
   (Asia F-113/12)
   2013/C 26/144
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat L. Levi ja A. Tymen)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Vastaajan sen päätöksen kumoaminen, jolla se päätti jättää kantaja sisällyttämättä kilpailun EPSO/AD/204/10 varallaololuetteloon.

      Vaatimukset

               —

               Vastaajan 20.1.2012 tekemä päätös, jolla se jätti kantaja sisällyttämättä kilpailun EPSO/AD/204/10 varallaololuetteloon, on kumottava.

               —

               6.7.2012 tehty päätös, jolla kantajan valitus hylättiin, on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.


title: Asia C-487/09: Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 6.10.2010 (Tribunal Supremon (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Inmogolf SA v. Dirección General de Tributos de la Consejería de Economia y Hacienda de la Comunidad Autónoma de Murcia (Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta — Direktiivi 69/335/ETY — Välilliset verot — Pääoman hankinta — Arvopapereiden siirrot — Yhtiöpääoma, joka muodostuu pääosin kiinteästä omaisuudesta)

text:
               12.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 80/8

         Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 6.10.2010 (Tribunal Supremon (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Inmogolf SA v. Dirección General de Tributos de la Consejería de Economia y Hacienda de la Comunidad Autónoma de Murcia
   (Asia C-487/09) (1)

   (Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta - Direktiivi 69/335/ETY - Välilliset verot - Pääoman hankinta - Arvopapereiden siirrot - Yhtiöpääoma, joka muodostuu pääosin kiinteästä omaisuudesta)
   2011/C 80/13
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Supremo

      Asianosaiset

      Kantaja: Inmogolf SA

      Vastaaja: Dirección General de Tributos de la Consejería de Economia y Hacienda de la Comunidad Autónoma de Murcia

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal Supremo — Pääoman hankinnasta suoritettavista välillisistä veroista 17.7.1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY (EYVL L 249, s. 25) 11 artiklan a alakohdan ja 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan tulkinta — Kielto kantaa veroja arvopapereiden laatimisesta, liikkeeseen laskemisesta ja ottamisesta kaupankäynnin kohteeksi arvopaperipörssissä, vaihdantaan saattamisesta tai niillä tapahtuvasta kaupankäynnistä — Poikkeus — Arvopapereiden luovutuksesta kannettava vero — Kansallinen vero, joka kannetaan sellaisen yhtiön yhtiöosuuksien siirroista, jonka varallisuudesta vähintään 50 prosenttia muodostuu kiinteästä omaisuudesta, kun arvopapereiden ostaja siirron seurauksena saa yhtiössä määräysvallan

      Määräysosa

   Pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista 17.7.1969 annettu neuvoston direktiivi 69/335/ETY ja erityisesti sen 11 artiklan a alakohta ja 12 artiklan 1 kohdan a alakohta eivät ole esteenä sellaiselle lain 24/1988 108 §:n 2 momentissa säädetyn kaltaiselle jäsenvaltion sääntelylle, jonka mukaan arvopapereiden siirroista on veronkierron estämiseksi maksettava varainsiirtoveroa luovutettaessa kiinteää omaisuutta käyttämällä yhtiöitä välikätenä, jos kyseiset arvopaperien siirrot koskevat osuuksia sellaisten yhtiöiden yhtiöpääomasta, joiden varallisuudesta vähintään 50 prosenttia muodostuu kiinteästä omaisuudesta, ja jos ostaja tällaisen siirron seurauksena saa kyseisessä yksikössä määräysvallan käytön mahdollistavan aseman, ja näin on silloinkin, kun yhtäältä siirron tarkoituksena ei ole välttää veroja ja kun toisaalta kyseiset yhtiöt harjoittavat normaalisti liiketoimintaa ja mainittu kiinteä omaisuus on erottamaton osa tätä liiketoimintaa.

      (1)  EUVL C 63, 13.3.2010.


title: Asia T-556/14 P: Valitus, jonka Victor Navarro on tehnyt 28.7.2014 virkamiestuomioistuimen asiassa F-46/13, Navarro v. komissio, 21.5.2014 antamasta tuomiosta

text:
               6.10.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 351/16

         Valitus, jonka Victor Navarro on tehnyt 28.7.2014 virkamiestuomioistuimen asiassa F-46/13, Navarro v. komissio, 21.5.2014 antamasta tuomiosta
   (Asia T-556/14 P)
   2014/C 351/20
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Victor Navarro (Sterrebeek, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Rodrigues ja A. Blot)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan virkamiestuomioistuimen asiassa F-46/13 21.5.2014 antaman tuomion

               —

               näin ollen hyväksymään valittajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset ja siis

                           —

                           kumoamaan Euroopan komission työsopimusten tekemiseen toimivaltaisen viranomaisen asemassa 4.10.2012 tekemän päätöksen, jolla valittaja jätettiin ottamasta palvelukseen tehtäväryhmän II ylimääräisenä sopimussuhteisena toimihenkilönä

                           —

                           siltä osin kuin on tarpeellista kumoamaan työsopimusten tekemiseen toimivaltaisen viranomaisen 7.2.2013 tekemän päätöksen, jolla hylättiin valittajan 19.10.2012 tekemä valitus

                           —

                           korvaamaan valittajalle aiheutuneen aineellisen vahingon

                           —

                           myöntämään valittajalle korvauksena aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä summan, jonka kohtuulliseksi määräksi on alustavasti vahvistettu 50  000 euroa

                           —

                           velvoittamaan vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut, tästä valituksesta aiheutuvat oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa kolmeen valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu siihen, että virkamiestuomioistuin loukkasi tuomioistuinvaltansa rajoja, koska se korvasi hallinnon suorittaman arvion omalla arvioinnillaan.

               2)

               Toinen valitusperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen, koska virkamiestuomioistuin katsoi virheellisesti, että 2.3.2011 (1) annettujen yleisten täytäntöönpanosäännösten liitteessä IV olevan 3 artiklan 2 kohdan mukaan työkokemuksesta on esitettävä asianmukainen näyttö ja sen on liityttävä komission toimialoihin.

               3)

               Kolmas valitusperuste, joka perustuu asian tosiseikkojen vääristämiselle, koska virkamiestuomioistuin katsoi valituksenalaisessa tuomiossa, ettei valittaja ollut kuvaillut Continental Airlines Inc:lle suoritettuja työtehtäviä eikä näin ollen osoittanut, että hänen työkokemuksensa oli ”asianmukainen” sihteerin tehtävien hoitamista varten.

      (1)  Komission muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 3 a ja 3 b artiklan nojalla palvelukseen ottamien sopimussuhteisten toimihenkilöiden palvelussuhteisiin sovellettavan 79 artiklan 2 kohdan yleiset täytäntöönpanosäännökset, jotka on julkaistu hallinnollisissa tiedotteissa nro 33-2011.


title: Asia C-235/07: Kanne 10.3.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta

text:
               23.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 140/17

         Kanne 10.3.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-235/07)
   (2007/C 140/28)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: G. Braun ja P. Dejmek)

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen ja yhteisön rautateiden turvallisuudesta sekä rautatieyritysten toimiluvista annetun neuvoston direktiivin 95/18/EY (1) ja rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta annetun direktiivin 2001/14/EY (2) muuttamisesta (rautatieturvallisuusdirektiivi) 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/49/EY (3) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

               —

               Saksan liittotasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin täytäntöönpanon määräaika päättyi 30.4.2006.

      (1)  EYVL L 143, s. 70.

      (2)  EYVL L 75, s. 29.

      (3)  EUVL L 164, s. 44.


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS, 13 päivänä helmikuuta 1998, asiassa T-195/96, Spyridoula Alexopoulou vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö - Henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohta - Vaatimukset, jotka on selvästi jätettävä tutkimatta tai joilla ei ole oikeudellista perustaa)

text:
C 137/14             FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    2.5.98
1) Kanne hylätään.                                                    YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
                                                                              TUOMIOISTUIMEN M¾¾R¾YS,
                                                                                13 päivänä helmikuuta 1998,
2) Osapuolet vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                                                                 asiassa T-195/96, Spyridoula Alexopoulou vastaan Euroo-
                                                                                pan yhteisöjen komissio (1)
( ) EYVL C 233, 10.8.1996.
 1
                                                                 (Henkilöstö Ð Henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohta
                                                                 Ð Vaatimukset, jotka on selvästi jätettävä tutkimatta tai
                                                                               joilla ei ole oikeudellista perustaa)
                                                                                (98/C 137/30)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
             TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
                                                                 Asiassa T-195/96, Spyridoula Alexopoulou, Euroopan
               19 päivänä maaliskuuta 1998,                      yhteisöjen komission virkamies, kotipaikka Bryssel, edus-
asiassa T-83/96, Gerard van der Wal vastaan Euroopan             tajanaan asianajaja Constantin Nikis, Bryssel, prosessi-
                   yhteisöjen komissio (1)                       osoite Luxemburgissa asianajotoimisto Louis Schiltz, 2 rue
                                                                 du Fort Rheinsheim, vastaan Euroopan yhteisöjen komis-
(Tiedonsaanti Ð Komission päätös 94/90/EHTY, EY,                 sio (asiamiehinään Gianluigi Valsesia ja Julian Currall),
Euratom Ð Kieltäytyminen asiakirjan luovuttamisesta Ð            jossa kantaja vaatii, yhtäältä 8 päivänä tammikuuta 1996
Julkisen edun turvaamiseen liittyvän poikkeuksen sovelta-        tehdyn komission päätöksen, jolla on luokiteltu kantaja
misala Ð Asian käsittely tuomioistuimessa Ð Euroopan             palkkaluokkaan A 7, tasolle 5, ja kieltäydytty implisiitti-
             ihmisoikeussopimuksen 6 artikla)                    sesti luokittelemasta häntä palkkaluokkaan A 6, sekä tästä
                                                                 päätöksestä tehdyn valituksen hylkäämisestä 28 päivänä
                       (98/C 137/29)
                                                                 elokuuta 1996 tehdyn päätöksen kumoamista ja toisaalta
                                                                 kantajalle aiheutuneen aineellisen vahingon korvaamista,
               (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                   yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (ensim-
                                                                 mäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: presidentti A.
                                                                 Saggio sekä tuomarit B. Vesterdorf ja J. Pirrung, kirjaaja:
Asiassa T-83/96, Gerard van der Wal, kotipaikka Kraai-           H. Jung, on antanut 13.2.1998 määräyksen, jonka mää-
nem (Belgia), edustajinaan aluksi asianajaja Caroline P.         räysosa on seuraava:
Bleeker, Haag, ja asianajaja Laura Y. J. M. Parret, Bryssel,
ja sittemmin asianajaja Laura Y. J. M. Parret, prosessi-         1) Kanne hylätään.
osoite Luxemburgissa asianajotoimisto Aloyse May, 31
Grand-Rue, jota tukee Alankomaiden kuningaskunta (asia-          2) Asianosaiset velvoitetaan vastaamaan omista oikeu-
miehinään Marc Fiestra ja Johannes S. van den Ooster-                 denkäyntikuluistaan.
kamp), vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-
nään Wouter Wils ja Ulrich Wölker), jossa kantaja vaatii
                                                                 (1) EYVL C 54, 22.2.1997.
29.3.1996 tehdyn komission päätöksen kumoamista, jolla
komissio kieltäytyi luovuttamasta kantajalle kirjeitä, joita
pääosasto IV oli lähettänyt kansallisille tuomioistuimille
komission ja kansallisten tuomioistuinten välisestä yhteis-
työstä perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklaa sovellet-
taessa annetun komission ilmoituksen mukaisesti, ensim-
mäisen oikeusasteen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien             YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts sekä                         TUOMIOISTUIMEN M¾¾R¾YS,
tuomarit P. Lindh ja J. D. Cooke, kirjaaja: H. Jung, on                          28 päivänä tammikuuta 1998,
antanut 19.3.1998 tuomion, jonka tuomiolauselma on
                                                                 asiassa T-172/97, Camar Srl vastaan Euroopan yhteisöjen
seuraava:
                                                                                komissio (1)
                                                                 (Maatalous Ð Yhteinen markkinajärjestely Ð Banaanit Ð
1) Kanne hylätään.                                               Hakemus ylimääräisten tuontitodistusten myöntämiseksi
                                                                 Ð Laiminlyöntikanne Ð Vahingonkorvauskanne Ð
                                                                 Lausunnon antaminen asiassa raukeaa Ð Asian poistami-
2) Kantaja velvoitetaan korvaamaan vastaajan oikeuden-                                    nen rekisteristä)
     käyntikulut.
                                                                                (98/C 137/31)
3) Alankomaiden kuningaskunta vastaa omista oikeuden-                              (Oikeudenkäyntikieli: italia)
     käyntikuluistaan.
                                                                 Asiassa T-172/97, Camar Srl, kotipaikka Firenze (Italia),
(1) EYVL C 233, 10.8.1996.                                       edustajanaan asianajaja Wilma Viscardini DonaÁ, avustaji-
                                                                 naan asianajajat Mariano Paolin ja Simonetta DonaÁ,
                                                                 Padova, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto
                                                                 Ernest Arendt, 8Ð10 rue Mathias Hardt, vastaan Euroo-


title: Asia C-190/01 P: Mannesmannröhren-Werke AG:n 2.5.2001 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun ensimmäisen jaoston asiassa T-112/98, Mannesmannröhren-Werke AG vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 20.2.2001 antamasta tuomiosta

text:
28.7.2001                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 212/11
Mannesmannröhren-Werke AG:n 2.5.2001 tekemä valitus                            Sopimusta ei tosin ole vielä ratifioita, mutta siinä ei luoda
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-                         uutta oikeutta vaan kodifioidaan ainoastaan tähän saakka
tuimen laajennetun ensimmäisen jaoston asiassa T-112/98,                       kirjoittamattomat yhteisön yleiset oikeusperiaatteet.
Mannesmannröhren-Werke AG vastaan Euroopan yhtei-
       söjen komissio, 20.2.2001 antamasta tuomiosta
                                                                               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on jättänyt lain-
                                                                               vastaisesti huomioimatta sen, että hallinnon tehokkuuden
                         (Asia C-190/01 P)                                     periaate ja nyt tarkasteltavassa tapauksessa EY:n perusta-
                                                                               missopimuksen 81 artiklan täytäntöönpano ei voi miten-
                                                                               kään oikeuttaa yhteisön perusperiaatteiden loukkaamista
                                                                               effet utile -ajattelumallin mukaisesti. Nyt käsiteltävässä
                          (2001/C 212/18)                                      asiassa ensimmäisen oikeusasteen tuomiosituin loukkaa
                                                                               ”nemo tenetur se ipsum accusare” -periaatetta. Rajoitus
                                                                               on myös kohtuuton, koska se on komission kannalta
Mannesmannröhren-Werke AG on valittanut 2.5.2001 Euroo-                        onnistuneeseen lopputulokseen olisi päästy myös toisella
pan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensim-                      tavalla ja komissio on tällä välin ratkaissut pääasiallisen
mäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun ensimmäisen                     ongelman ja määrännyt sakkoja kyseessä olevalle yrityk-
jaoston asiassa T-112/98, Mannesmannröhren-Werke AG vas-                       selle eli kantajalle.
taan Euroopan yhteisöjen komissio, 20.2.2001 antamasta
tuomiosta. Valittajan edustajat ovat Rechtsanwalt Martin Klus-
mann ja Rechtsanwalt Frederik Wiemer, Kanzlei Freshfields                      Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on myös lainvas-
Bruckhaus Deringer, Düsseldorf.                                                taisesti olettanut, ettei kantajalta ollut vaadittu muita
                                                                               todisteita kuin tunnustus. Kantajan oli kuitenkin itse
                                                                               pitänyt hankkia näyttöä itseään vastaan. Tunnustus ja
Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                                 asiakirjoihin perustuvat todisteet ovat kuitenkin laadulli-
                                                                               sesti samanarvoisia todisteita, joiden molempien perus-
1.    kumoaa osittain yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                      teella voidaan erikseenkin todeta osallistuminen säännön-
      tuomioistuimen laajennetun ensimmäisen jaoston                           vastaisuuteen.
      20.3.2001 antaman tuomion (T-112/98 (1)), siltä osin
      kuin siinä hylätään Mannesmannröhren-Werke AGF:n
      kanne EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan mukai-                       Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on myös lainvas-
      sessa menettelyssä 15.5.1998 tehtyä komission päätöstä                   taisesti väittänyt, että perusperiaatteen noudattamiseen
      K(98)1204 vastaan,                                                       ei mitenkään vaikuta se, että kaikissa jäsenvaltioissa
                                                                               noudatetaan yleisesti kyseistä periaatetta. Koska kaikki
2.    kumoaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan mukai-                      EY:n jäsenvaltiot ovat myös ihmisoikeussopimuksen sopi-
      sessa menettelyssä 15.5.1998 tehdyn komission päätök-                    muspuolia, niiden tarjoaman suojan on vastattava ihmis-
      sen K(98)1204 1 artiklan kokonaisuudess an, toissijaisesti               oikeussopimuksen tarjoamaa tasoa, sellaisena kuin se
      ja EY:n tuomioistuimen perussäännön 54 artiklan mukai-                   ilmenee oikeuskäytännöstä.
      sesti palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
      tuimen käsiteltäväksi siten, että tämä tuomioistuin ottaa          –     Selvyyden ja oikeusvarmuuden periaatteiden loukkaami-
      huomioon yhteisöjen tuomioistuimen kannan asiasta,                       nen: ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion
                                                                               perusteissa tehty ero vastaajan tunnustukseen perustuvan
3.    velvoittaa komission korvaamaan kaikki oikeudenkäynti-                   vastauksen ja tosiasioihin perustuvan vastauksen välillä ei
      kulut.                                                                   ole vakuuttava eikä sitä voida pitää selkeänä ja ratkaisevan
                                                                               selvänä.
                                                                         –     EY 6 artiklan 2 kohdan rikkominen.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                         –     EY 6 artiklan 1 kohdan rikkominen.
–     ”Nemo tenetur se ipsum accusare” -periaatteen loukkaami-           –     Kansallisen oikeuden luonnollisille henkilöille tarjoaman
      nen: Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin nojautuu                      suojan huomioon ottamatta jättäminen.
      perusteettomasti yhteisöjen tuomioistuimen asiassa
      374/87, Orkem vastaan komissio, 18.10.1989 antamaan                –     Kantajan esityksen vääränlainen tulkinta.
      tuomioon. Tämän tuomion jälkeen on nimittäin vakiintu-
      neessa oikeuskäytännössä todettu, että Euroopan neuvos-
      ton ihmisoikeussopimuksen 6 artikla sisältää implisiitti-
      sesti ”nemo tenetur se ipsum accusare” -periaatteen. Ensim-
                                                                         (1) EYVL C 150, 19.5.2001, s. 21 (ei julkaistu oikeustapauskokoel-
      mäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole näin ollen myös-               massa).
      kään noudattanut Euroopan unionin perusoikeuskirjan
      47 artiklan 2 kohdassa ja 48 artiklassa muotoiltuja
      yhteisön oikeusperiaatteita, joiden tarjoama suoja ei saa
      perusoikeuskirjan 52 artiklan 3 kohdan mukaan olla
      alhaisempi kuin ihmisoikeussopimuksen tarjoama suoja.


title: Asia C-19/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Varhoven administrativen sad (Bulgaria) on esittänyt 16.1.2012 — Efir OOD v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Plovdiv

text:
               24.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 89/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Varhoven administrativen sad (Bulgaria) on esittänyt 16.1.2012 — Efir OOD v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Plovdiv
   (Asia C-19/12)
   2012/C 89/22
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Varhoven administrativen sad

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Efir OOD

      Vastaaja: Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Plovdiv

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvosto direktiivin 2006/112/EY (1) 62 artiklan 1 ja 2 kohtaa tulkittava siten, että verotettavan tapahtuman käsite kattaa sekä verollisen että verottoman liiketoimen?

               2)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: Onko pääasian oikeudenkäynnissä sovellettavan kaltainen kansallinen säännös sallittu, kun sen mukaan verotettava tapahtuma toteutuu myös silloin, kun veroton liiketoimi toteutuu?

               3)

               Onko direktiivin 2006/112 62 ja 63 artiklalla välitön vaikutus?

      (1)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1).


title: Asia T-713/13: Kanne 30.12.2013 — 9Flats v. SMHV — Tibesoca (9flats.com)

text:
               1.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 61/17

         Kanne 30.12.2013 — 9Flats v. SMHV — Tibesoca (9flats.com)
   (Asia T-713/13)
   2014/C 61/30
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: 9Flats GmbH (Hampuri, Saksa) (edustaja: asianajaja H. Stoffregen)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Tibesoca, SL (Valencia, Espanja)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               Kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 25.10.2013 asiassa R 1671/2012-2 tekemän päätöksen

               —

               kumoamaan SMHV:n väiteosaston 13.7.2012 väitemenettelyssä No B 1 898 686 tekemän päätöksen

               —

               hylkäämään väitteen tavaramerkin 9flats.com rekisteröinnistä — tavaramerkkihakemus nro 9 832 635

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki 9flats.com luokkiin 36, 38, 39 ja 43 kuuluvia palveluja varten — tavaramerkkihakemus nro 9 832 635

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Tibesoca, SL

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Espanjalainen kuviomerkki, joka sisältää luvun ja sanat ”40 flats apartments” luokkaan 43 kuuluvia palveluja varten; espanjalainen kuviomerkki, joka sisältää luvun ja sanat ”11 flats apartments” luokkaan 43 kuuluvia palveluja varten ja espanjalainen kuviomerkki, joka sisältää luvun ja sanan ”50 flats” luokkaan 43 kuuluvia palveluja varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen osittainen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston ratkaisun osittainen kumoaminen

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan rikkominen


title: Asia T-493/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 24.9.2014 – Sanofi v. SMHV – GP Pharm (GEPRAL) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Euroopan yhteisön nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Sanamerkki GEPRAL — Aikaisempi kansainvälinen sanamerkki DELPRAL — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EU) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               3.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 388/12

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 24.9.2014 – Sanofi v. SMHV – GP Pharm (GEPRAL)
   (Asia T-493/12) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Euroopan yhteisön nimeävä kansainvälinen rekisteröinti - Sanamerkki GEPRAL - Aikaisempi kansainvälinen sanamerkki DELPRAL - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EU) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   2014/C 388/14
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Sanofi (Pariisi, Ranska) (edustaja: asianajaja C. Hertz-Eichenrode)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: P. Geroulakos)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: GP Pharm, SA (Sant Quinti de Mediona, Espanja)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 5.9.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 201/2012-2), joka koskee Sanofi SA:n ja GP Pharm SA:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) toisen valituslautakunnan 5.9.2012 tekemä päätös (asia R 201/2012-2), joka koskee Sanofi SA:n ja GP Pharm SA:n välistä väitemenettelyä, kumotaan.

               2)

               SMHV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 26, 26.1.2013.


title: Asia T-112/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 16.1.2008 — Inter-Ikea v. SMHV — Waibel (idea) (Yhteisön tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Yhteisön kuviomerkki idea — Aikaisemmat yhteisön ja kansalliset kuvio- ja sanamerkit IKEA — Suhteellinen mitättömyysperuste — Sekaannusvaaran puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 52 artiklan 1 kohdan a alakohta)

text:
               23.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 51/42

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 16.1.2008 — Inter-Ikea v. SMHV — Waibel (idea)
   (Asia T-112/06) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - Yhteisön kuviomerkki idea - Aikaisemmat yhteisön ja kansalliset kuvio- ja sanamerkit IKEA - Suhteellinen mitättömyysperuste - Sekaannusvaaran puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 52 artiklan 1 kohdan a alakohta)
   (2008/C 51/77)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Inter-Ikea Systems BV (Delft, Alankomaat) (edustajat: asianajajat J. Gulliksson ja J. Olsson)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa: Walter Waibel (Dingolfing, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Fottner ja M. Müller)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 10.2.2006 tekemästä päätöksestä (asia R 80/2005-1), joka koski Inter-Ikea Systems BV:n ja Walter Waibelin välistä mitättömyysmenettelyä
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Inter-Ikea Systems BV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan luettuna Walter Waibelille menettelystä valituslautakunnassa aiheutuneet kulut.

      (1)  EUVL C 131, 3.6.2006.


title: Asia T-689/14 P: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 3.12.2014 – ENISA v. Psarras

text:
               16.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 3.12.2014 – ENISA v. Psarras
   (Asia T-689/14 P) (1)

   (2015/C 056/45)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Muutoksenhakujaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 431, 1.12.2014.


title: Asia T-174/11: Kanne 18.3.2011 — Modelo Continente Hipermercados v. komissio

text:
               7.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 139/28

         Kanne 18.3.2011 — Modelo Continente Hipermercados v. komissio
   (Asia T-174/11)
   2011/C 139/53
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Modelo Continente Hipermercados, SA, sivuliike Espanjassa (Alcorcón, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan ja R. Calvo Salinero)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan tässä kanteessa esitetyt kumoamisperusteet tutkittavaksi ja toteamaan ne perustelluiksi ja siis kumoamaan riidanalaisen päätöksen 1 artiklan 1 kohdan siltä osin kuin siinä todetaan, että TRLIS:n (Texto Refundido de la Ley sobre el Impuesto de Sociedades) (yhteisöverolaki) 12 §:n 5 momentti sisältää valtiontueksi katsottavia seikkoja

               —

               toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 1 artiklan 1 kohdan siltä osin kuin siinä todetaan, että TRLIS:n 12 §:n 5 momentti sisältää valtiontueksi katsottavia seikkoja, kun sitä sovelletaan omistusosuuksien hankintoihin, jotka merkitsevät määräysvallan hankintaa

               —

               toissijaisesti kumoamaan päätöksen olennaisen menettelyvirheen perusteella ja

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tämä kanne on nostettu omistusosuuden hankkimisesta ulkomaisissa kohteissa johtuvan liikearvon kirjaamisesta kuluksi 28.10.2009 tehdystä komission päätöksestä (tuki nro C 45/2007, ex NN 51/2007, ex Cp9/2007) (Espanjan soveltama) (EUVL 2011, L 7, s. 48).
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan on rikottu SEUT 107 artiklan 1 kohtaa siltä osin kuin toimenpide katsotaan valtiontueksi

                           —

                           Komissio ei ole osoittanut, että riidanalainen verotoimenpide hyödyttää ”tiettyjä yrityksiä tai tiettyjen tavaroiden tuotantoa”. Komissio vain olettaa, että toimenpide on valikoiva, koska sitä sovelletaan vain omistusosuuksien hankkimiseen ulkomaisista yrityksistä eikä niiden hankkimiseen kotimaisista yrityksistä. Kantajan mukaan tällainen päättely on virheellinen, ja siinä on kyse kehäpäätelmästä. Se, että tarkasteltavan toimenpiteen, samoin kuin minkä tahansa muunkin verosäännöksen, soveltaminen perustuu tiettyjen objektiivisten vaatimusten täyttymiseen, ei tee toimenpiteestä valikoivaa toimenpidettä de iure tai de facto. Komission päättely johtaa siihen, että kukin verosäännös katsotaan prima facie valikoivaksi.

                           —

                           Toiseksi TRLIS:n 12 §:n 5 momentin mukaisessa lähtökohtaisesti erilaisessa kohtelussa ei ole kyse valikoivasta edusta, vaan sen tarkoituksena on kohdella verotuksessa samalla tavalla kaikkia osakkeiden hankintatoimia, olipa kyse kansallisista tai ulkomaisista osakkeista: koska rajat ylittävien fuusioiden toteuttaminen on mahdotonta, liikearvon kirjaaminen kuluksi voidaan toteuttaa vain kansallisella tasolla, koska verojärjestelmässä on paljon sen sallivia säännöksiä. Tässä mielessä TRLIS:n 12 §:n 5 momentissa vain laajennetaan kyseinen mahdollisuus koskemaan osakkeiden ostoa ulkomaisista yrityksistä; tällainen liiketoimi on lähin toiminnallinen vastine kansallisille fuusioille ja siis kuuluu Espanjan järjestelmään rakenteeseen ja logiikkaan.

                           —

                           Toissijaisesti komission päätös on suhteeton, koska tapauksia, joissa on kyse määräysvallan hankkimisesta ulkomaisista yrityksistä, olisi ainakin kohdeltava samalla tavalla kuin kotimaisia fuusiotapauksia, mikä olisi perusteltua, kun otetaan huomioon Espanjan järjestelmän rakenne ja logiikka.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan on tehty olennainen menettelyvirhe, koska voimassa oleviin tukiin sovellettavaa menettelyä ei ole noudatettu

                           —

                           Riidanalaisessa päätöksessä hylätään argumentit toimenpiteen toiminnallisesta vastaavuudesta, koska siinä ei hyväksytä, että rajat ylittävät fuusiot EU:n sisällä ovat käytännössä mahdottomia. Komission mukaan asiaa koskevilla perättäisillä EU:n direktiiveillä, jotka kaikki on annettu riidanalaisen toimenpiteen voimaantulon jälkeen, on poistettu kaikki esteet, joita on saattanut olla. Kantaja väittää tästä, että jos komission argumentti hyväksyttäisiin ja jos EU:n direktiiveillä todella olisi poistettu rajat ylittävien fuusioiden esteet, mitä niillä ei ole tehty, kyse olisi joka tapauksessa voimassa olevista tuista. Voimassa olevien tukien valvontamenettely kuitenkin poikkeaa huomattavasti tässä tapauksessa noudatetusta menettelystä, ja siksi on tehty olennainen menettelyvirhe.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan on rikottu SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, koska tuensaajan yksilöinnissä on tehty oikeudellinen virhe

                           —

                           Vaikka katsottaisiinkin, että TRLIS:n 12 §:n 5 momentti sisältää valtiontueksi katsottavia seikkoja, komission olisi pitänyt toteuttaa kattava taloudellinen analyysi selvittääkseen, ketkä ovat olleet mahdollisen tuen saajia. Kantaja toteaa, että joka tapauksessa tuen (joka koostuisi liiallisesta omistusosuuksien ostohinnasta) saajina olisivat omistusosuuksien myyjät eivätkä, kuten komissio väittää, espanjalaiset yritykset, jotka olisivat soveltaneet kyseistä toimenpidettä.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (kuudes jaosto) 26 päivänä toukokuuta 2005, asiassa C-287/04: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ruotsin kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 93/104/EY — Työajan järjestäminen — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               23.7.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/17

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (kuudes jaosto)
   26 päivänä toukokuuta 2005,
   asiassa C-287/04: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ruotsin kuningaskunta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 93/104/EY - Työajan järjestäminen - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2005/C 182/32)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi
   Asiassa C-287/04, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsennysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamista koskevasta kanteesta, joka on nostettu 5.7.2004, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään L. Ström van Lier ja N. Yerrell) vastaan Ruotsin kuningaskunta (asiamiehenään A. Kruse), yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Borg Barthet (esittelevä tuomari) sekä tuomarit U. Lõhmus ja A. Ó Caoimh, julkisasiamies: M. Poiares Maduro, kirjaaja: R. Grass, on antanut 26.5.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Ruotsin kuningaskunta ei ole noudattanut tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 23 päivänä marraskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin 3, 6 ja 8 artiklan noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Ruotsin kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 228, 11.9.2004.


title: Asian C-440/02 poistaminen rekisteristä

text:
2.8.2003              FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                      C 184/31
           Asian C-369/02 (1) poistaminen rekisteristä                        Asian C-449/02 (1) poistaminen rekisteristä
                         (2003/C 184/70)                                                     (2003/C 184/72)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 6.5.2003             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 5.6.2003
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu     antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu
asia C-369/02, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Hellee-         asia C-449/02, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Espanjan
nien tasavalta.                                                     kuningaskunta.
(1) EYVL C 289, 23.11.2002.                                         (1) EYVL C 31, 8.2.2003.
          Asian C-440/02 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                               Asian C-7/03 (1) poistaminen rekisteristä
                         (2003/C 184/71)
                                                                                (2003/C 184/73)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 28.5.2003
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu     Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 8.5.2003
asia C-440/02, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian         antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu
tasavalta.                                                          asia C-7/03 (High Court of Justicen, Chancery Divisionin
                                                                    esittämä ennnakkoratkaisupyyntö), Société de produits Nestlé
                                                                    S.A. vastaan Unilever plc.
(1) EYVL C 19, 25.1.2003.
                                                                    (1) EYVL C 101, 26.4.2003.


title: Asia T-333/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 10.10.2012 — Wessang v. SMHV — Greinwald (star foods) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin star foods rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat yhteisön sana- ja kuviomerkit STAR SNACKS — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               24.11.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 366/32

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 10.10.2012 — Wessang v. SMHV — Greinwald (star foods)
   (Asia T-333/11) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin star foods rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat yhteisön sana- ja kuviomerkit STAR SNACKS - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2012/C 366/63
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Nicolas Wessang (Zimmerbach, Ranska) (edustaja: asianajaja A. Grolée)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: G. Schneider)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Greinwald GmbH (Kempten, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Schulz ja C. Onken)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 15.4.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 1837/2010-4), joka koskee Nicolas Wessangin ja Greinwald GmbH:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) neljännen valituslautakunnan 15.4.2011 tekemä päätös (asia R 1837/2010-4) kumotaan tavaroiden ja palvelujen kansainvälistä luokitusta tavaramerkkien rekisteröimistä varten 15.6.1957 tehdyn Nizzan sopimuksen, sellaisena kuin se on tarkistettuna ja muutettuna, mukaisen luokituksen luokkiin 29, 30 ja 32 kuuluvien tavaroiden osalta, lukuun ottamatta Nizzan sopimuksen luokkaan 32 kuuluvia ”oluita”.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja kolmesta neljäsosasta Nicolas Wessangin oikeudenkäyntikuluja.

               4)

               Nicolas Wessang vastaa yhdestä neljäsosasta omia oikeudenkäyntikulujaan.

               5)

               Greinwald GmbH vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 269, 10.9.2011.


title: Asia F-104/05: Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 31.1.2008 — Valero Jordana v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Ylennys — Vuoden 2004 ylennyskierros — Etusijapisteiden myöntäminen — Uusien henkilöstösääntöjen säännösten ajallinen soveltamisala)

text:
               9.5.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 116/31

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 31.1.2008 — Valero Jordana v. komissio
   (Asia F-104/05) (1)

   (Henkilöstö - Virkamiehet - Ylennys - Vuoden 2004 ylennyskierros - Etusijapisteiden myöntäminen - Uusien henkilöstösääntöjen säännösten ajallinen soveltamisala)
   (2008/C 116/58)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Gregorio Valero Jordana (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat M. Merola ja I. van Schendel)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: G. Berscheid ja V. Joris, avustajaan asianajaja D. Slater)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Komission sellaisen päätöksen kumoaminen, jolla myönnettiin kantajan etusijapisteet vuoden 2004 arviointikierroksella, ja sellaisen päätöksen kumoaminen, jonka mukaan häntä ei ylennetty palkkaluokkaan A*12 saman arviointikierroksen yhteydessä
   Tuomiolauselma

               1)

               Päätös, jolla vahvistettiin Valero Jordanalle vuoden 2004 ylennyskierroksen päätteeksi myönnettyjen pisteiden kokonaismäärä ja päätös, jonka mukaan häntä ei ylennetty kyseisellä ylennyskierroksella, kumotaan.

               2)

               Vaatimukset hylätään muilta osin.

               3)

               Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan vastaamaan kaikista oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 10, 14.1.2006, s. 27 (asia on alun perin merkitty numerolla T-394/05 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteriin, josta se on 15.12.2005 annetulla määräyksellä siirretty Euroopan unionin virkamiestuomioistuimeen)


title: Verwaltungsgericht Kölnin 8.5.1996 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Firma Richard Buchen GmbH vastaan Bezirksregierung Köln (Asia C-193/96)

text:
20.7.96             QT                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                               N:o C 210/ 11
Verwaltungsgericht Kölnin 8.5.1996 tekemällään päätök                        Asian C-l 74/94 ( ) poistaminen rekisteristä
sellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Firma                                             96/C 210/26
  Richard Buchen GmbH vastaan Bezirksregierung Köln
                         Asia C-193 /96 )
                                                                    Euroopan        yhteisöjen     tuomioistuimen      presidentin
                          ( 96/C 210/25 )
                                                                    19.3.1996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste
Verwaltungsgericht Köln ( 4 . Kammer ) on pyytänyt                  ristä on poistettu asia C-l 74/94, Ranskan tasavalta vastaan
8.5.1996 tekemällään päätöksellä , joka on saapunut yhtei          Euroopan yhteisöjen komissio, jota tukee Ison-Britannian ja
söjen tuomioistuimen kirjaamoon 6.6.1996 , Euroopan                 Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta .
yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa
Firma Richard Buchen GmbH vastaan Bezirksregierung                  ( ] ) EYVL N:o C 218 , 6.8.1994
Köln seuraaviin kysymyksiin :
1 . Edellyttävätkö Euroopan yhteisössä, Euroopan yhtei
     söön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden
     siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta 1 päivänä hel
     mikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen ( ETY )
     N:o 259/93 ( 1 ) liitteessä III mainittujen hyödynnettä
     väksi tarkoitettujen jätteiden siirrot asetuksen B luvun                 Asian C-99/95 ( 1 ) poistaminen rekisteristä
     mukaista jätteen lähettävän valtion toimivaltaisten
                                                                                ( 96/C 210/27 )
     viranomaisten nimenomaista tai hiljaista hyväksyn
     tää ?
2 . Jos kysymykseen 1 vastataan myöntävästi : jos viran            Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 29 päi
     omainen vastustaa siirtoa, kieltäytyykö se samalla             vänä huhtikuuta 1996 antamalla määräyksellä tuomioistui
     hyväksynnästä tai lykkääkö se päätöstään ?                     men rekisteristä on poistettu asia C-99/95 , Hoge Raad der
                                                                    Nederlanden esittämä ennakkoratkaisupyyntö, Saueressig
3 . Jos kysymykseen 1 ja 2 vastataan kieltävästi : jos              GmbH & Co . vastaan Forbo-Krommenie BV .
     vastaanottavan valtion toimivaltainen viranomainen ei
     ole vastustanut siirtoa tai on antanut suostumuksensa
                                                                    (') EYVL N:o C 137, 3.6.1995
     siirrolle, voidaanko jätteiden siirto toteuttaa asetuksen
     ( ETY ) N:o 259/93 7 artiklan 2 kohdan mukaisen
     määräajan päättymisen jälkeen huolimatta lähettävän
     valtion toimivaltaisen viranomaisen vastustamisesta,
     kun tällaisesta vastustamisesta tehdyllä valituksella on
     kansallisen oikeuden mukaan lykkäävä vaikutus ?
4 . Voidaanko kysymyksessä 1 tarkoitettu jätteiden siirto
     toteuttaa huolimatta lähettävän valtion toimivaltaisen                   Asian C-3 50/95 ( ) poistaminen rekisteristä
     viranomaisen vastustamisesta, jos vastaanottavan val                                   ( 96/C 210/28
     tion toimivaltainen viranomainen on leimannut vas
     taanottovahvistuksen, vaikka vastustamisen perus
     tana on se, että jätettä ei ole tarkoitettu hyödynnettä       Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 15 päi
     väksi vaan huollettavaksi ( asetuksen ( ETY ) N:o 259/93       vänä huhtikuuta 1996 antamalla määräyksellä tuomioistui
     7 artiklan 1 kohdan a alakohdan ensimmäinen ja viides          men rekisteristä on poistettu asia C-350/95 , Euroopan
     luetelmakohta )?                                               yhteisöjen komissio vastaan Luxemburgin suurherttua
                                                                    kunta .
(') EYVL N:o L 30 , 6.2.1993 , s . 1
                                                                     ( 1 ) EYVL N:o C 351 , 30.12.1995


title: Asia C-390/05: Euroopan yhteisöjen komission  27.10.2005  Helleenien tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               24.12.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 330/11

         Euroopan yhteisöjen komission 27.10.2005 Helleenien tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-390/05)
   (2005/C 330/21)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 27.10.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellinen neuvonantaja U. Wölker ja oikeudellisen yksikön virkamies M. Konstantinidis.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut otsonikerrosta heikentävistä aineista 29 päivänä kesäkuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2037/2000 (1) 16 artiklan 5 ja 6 kohdan eikä 17 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan.

               2)

               velvoittaa Helleenien tasavaltaa korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja katsoo, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut otsonikerrosta heikentävistä aineista 29 päivänä kesäkuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2037/2000 16 artiklan 5 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut sen henkilökunnan, jonka on varmistettava valvottavien aineiden, jotka heikentävät otsonikerrosta, talteenotto, kierrätys, regenerointi ja hävitys, vähimmäispätevyysvaatimusten määräämisen edellyttämiä toimia.
   Kantaja katsoo myös, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut kyseisen asetuksen 16 artiklan 6 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska Helleenien tasavalta ei ole ilmoittanut kyseisen säännöksen mukaisesti komissiolle, mitä järjestelmiä on otettu käyttöön käytettyjen valvottavien aineiden talteenottoa varten ja kuinka suuria määriä näitä aineita on otettu talteen, kierrätetty, regeneroitu tai hävitetty.
   Lopuksi kantaja esittää Helleenien tasavallan rikkoneen kyseisen asetuksen 17 artiklan 1 kohtaa, koska Helleenien tasavalta ei ole alueellaan toteuttanut kyseisen säännöksen mukaisesti kaikkia niitä toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen sen varmistamiseksi, että kyseisen valtion alueella kiinteät laitteet, jotka sisältävät enemmän kuin kolme kiloa jäähdytysnestettä, tarkistetaan vuotojen varalta vuosittain.

      (1)  EYVL L 244, 29.9.2000, s. 1.


title: Asia T-626/14: Kanne 18.8.2014 – Wm. Wrigley Jr. v. SMHV (sinisen pallon muoto)

text:
               6.10.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 351/29

         Kanne 18.8.2014 – Wm. Wrigley Jr. v. SMHV (sinisen pallon muoto)
   (Asia T-626/14)
   2014/C 351/38
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Wm. Wrigley Jr. Company (Wilmington, Delaware, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat M. Kinkeldey, S. Brandstätter ja C. Schmitt)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) viidennen valituslautakunnan 17.6.2014 asiassa R 169/2014-5 tekemän päätöksen.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Luokkien 3, 21 ja 30 tavaroita varten haettu sinistä pallon muotoa esittävä kuviomerkki – yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus N:o 1 1 7 37  483

      Tutkijan päätös: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröimistä koskeva hakemus hylättiin osittain

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin

      Kanneperusteet: Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan virheellinen soveltaminen.


title: Asia C-352/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo (Italia) on esittänyt 25.7.2012 — Consiglio Nazionale degli Ingegneri v. Comune di Castelvecchio Subequo ja Comune di Barisciano

text:
               29.9.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 295/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo (Italia) on esittänyt 25.7.2012 — Consiglio Nazionale degli Ingegneri v. Comune di Castelvecchio Subequo ja Comune di Barisciano
   (Asia C-352/12)
   2012/C 295/39
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per l’Abruzzo

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Consiglio Nazionale degli Ingegneri

      Vastapuolet: Comune di Castelvecchio Subequo ja Comune di Barisciano

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/18/EY (1) ja erityisesti sen 1 artiklan 2 kohdan a ja d alakohta, 2 artikla, 28 artikla ja liitteessä [II] olevat ryhmät 8 ja 12, esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jolla kahden hankintaviranomaisen sallitaan tehdä keskenään kirjallisia sopimuksia kunnille suunnatuista tukitoimista, jotka koskevat Bariscianon ja Castelvecchio Subequon kuntien historiallisten keskustojen jälleenrakentamista koskevia selvityksiä, analyyseja ja suunnitelmia, joista on tarkempi erittely sopimukseen liitetyissä teknisissä toimitusehdoissa ja sellaisina kuin ne on yksilöity alan kansallisessa ja alueellisessa lainsäädännössä, sellaista vastiketta vastaan, jonka osalta ei ole ilmeistä, ettei se vastaa korvausta suorituksesta, kun toimeksisaajana oleva julkisyhteisö voi toimia taloudellisena toimijana?

               2)

               Onko erityisesti julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/18/EY ja erityisesti sen 1 artiklan 2 kohdan a ja d alakohta, 2 artikla, 28 artikla ja liitteessä [II] olevat ryhmät 8 ja 12, esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jolla kahden hankintaviranomaisen sallitaan tehdä keskenään kirjallisia sopimuksia kunnille suunnatuista tukitoimista, jotka koskevat Bariscianon ja Castelvecchio Subequon kuntien historiallisten keskustojen jälleenrakentamista koskevia selvityksiä, analyyseja ja suunnitelmia, joista on tarkempi erittely sopimukseen liitetyissä teknisissä toimitusehdoissa ja sellaisina kuin ne on yksilöity alan kansallisessa ja alueellisessa lainsäädännössä, sellaista vastiketta vastaan, jonka osalta ei ole ilmeistä, ettei se vastaa korvausta suorituksesta, kun suoran hankintasopimuksen tekeminen on nimenomaisesti perusteltu hätätilan jälkeisillä kansallisilla ylemmän- ja alemmantasoisilla säännöksillä ja kun otetaan huomioon erikseen täsmennetyt erityiset yleiset edut?

      (1)  EUVL L 134, s. 114.


title: Asia C-246/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale per la Regione Puglia (Italia) on esittänyt 21.5.2014 – Vittoria De Bellis ym. v. Istituto Nazionale di Previdenza dei Dipendenti dell’Amministrazione Pubblica (INPDAP)

text:
               24.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 421/18

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale per la Regione Puglia (Italia) on esittänyt 21.5.2014 – Vittoria De Bellis ym. v. Istituto Nazionale di Previdenza dei Dipendenti dell’Amministrazione Pubblica (INPDAP)
   (Asia C-246/14)
   2014/C 421/25
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Corte dei Conti – Sezione Giurisdizionale per la Regione Puglia

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Vittoria De Bellis, Diana Perrone ja Cesaria Antonia Villani

      Vastaaja: Istituto Nazionale di Previdenza dei Dipendenti dell’Amministrazione Pubblica (INPDAP)
   Unionin tuomioistuin (viides jaosto) on 15.10.2014 antamallaan määräyksellä todennut, että se ei selvästikään ole toimivaltainen vastaamaan esitettyihin ennakkoratkaisukysymyksiin.


title: Asia C-43/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 11.9.2008 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — D.M.M.A. Arens-Sikken v. Staatssecretaris van Financiën (Pääomien vapaa liikkuvuus — EY:n perustamissopimuksen 73 b ja 73 d artikla (joista on tullut EY 56 ja EY 58 artikla) — Kansallinen perintö- ja varainsiirtoverolainsäädäntö, jossa ei mainittujen verojen laskemisen yhteydessä säädetä sellaisten perintöosuutta suurempaan perintöön liittyvien velkojen vähentämisestä, jotka johtuvat jäljelle jääneen puolison hyväksi suoritetusta testamentilla määrätystä perinnönjaosta, kun perinnönjättäjän asuinpaikka ei hänen kuolinhetkellään ollut siinä jäsenvaltiossa, jossa perinnön kohteena oleva kiinteä omaisuus sijaitsee — Rajoitus — Oikeuttaminen — Rajoitusta ei voida oikeuttaa — Kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtyä kahdenvälistä sopimusta ei ole — Kyseessä olevan henkilön asuinjäsenvaltiossa kaksinkertaisen verotuksen ehkäisemiseksi myönnetyn pienemmän hyvityksen seuraukset pääomien vapaan liikkuvuuden rajoitukselle)

text:
               8.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 285/7

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 11.9.2008 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — D.M.M.A. Arens-Sikken v. Staatssecretaris van Financiën
   (Asia C-43/07) (1)

   (Pääomien vapaa liikkuvuus - EY:n perustamissopimuksen 73 b ja 73 d artikla (joista on tullut EY 56 ja EY 58 artikla) - Kansallinen perintö- ja varainsiirtoverolainsäädäntö, jossa ei mainittujen verojen laskemisen yhteydessä säädetä sellaisten perintöosuutta suurempaan perintöön liittyvien velkojen vähentämisestä, jotka johtuvat jäljelle jääneen puolison hyväksi suoritetusta testamentilla määrätystä perinnönjaosta, kun perinnönjättäjän asuinpaikka ei hänen kuolinhetkellään ollut siinä jäsenvaltiossa, jossa perinnön kohteena oleva kiinteä omaisuus sijaitsee - Rajoitus - Oikeuttaminen - Rajoitusta ei voida oikeuttaa - Kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtyä kahdenvälistä sopimusta ei ole - Kyseessä olevan henkilön asuinjäsenvaltiossa kaksinkertaisen verotuksen ehkäisemiseksi myönnetyn pienemmän hyvityksen seuraukset pääomien vapaan liikkuvuuden rajoitukselle)
   (2008/C 285/10)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Hoge Raad der Nederlanden
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: D.M.M.A. Arens-Sikken

      Vastaaja: Staatssecretaris van Financiën
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Hoge Raad der Nederlanden — EY 56 ja 58 artiklan tulkinta — Kansallinen kiinteistöjen perintöveron laskemista koskeva sääntely, jonka mukaan kiinteistön arvosta ei saada vähentää jäämistön jakoon liittyviä velkoja siinä tapauksessa, että perinnönjättäjän asuinpaikka oli hänen kuollessaan toisessa jäsenvaltiossa — Vertaamismenetelmä, jolla määritellään perintöveron taso siinä tapauksessa, että perinnönjättäjän asuinpaikka oli hänen kuolleessaan kiinteistön sijaintijäsenvaltiossa — Kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehty kahdenvälinen sopimus
   Tuomiolauselma

               1)

               EY:n perustamissopimuksen 73 b ja 73 d artiklaa (joista on tullut EY 56 ja EY 58 artikla) on tulkittava niin, että niiden kanssa on ristiriidassa pääasiassa kyseessä olevan kaltainen kansallinen lainsäädäntö, joka koskee jäsenvaltiossa sijaitsevasta kiinteästä omaisuudesta maksettavan perintö- ja varainsiirtoveron laskemista ja jossa ei säädetä näiden verojen laskemisen yhteydessä jäljelle jääneen puolison hyväksi suoritetusta testamentilla määrätystä perinnönjaosta johtuvaan perintöosuutta suurempaan perintöön liittyvien velkojen vähennyskelpoisuudesta silloin, kun perinnönjättäjä ei kuolinhetkellään asunut tässä jäsenvaltiossa vaan jossain toisessa jäsenvaltiossa, kun taas tällaiset velat ovat vähennyskelpoisia silloin, kun tämä henkilö asui kuolinhetkellään jäsenvaltiossa, jossa perinnön kohteena oleva kiinteä omaisuus sijaitsee, siltä osin kuin tällaisessa lainsäädännössä sovelletaan progressiivista verokantaa, ja koska mainittujen velkojen huomioon ottamatta jättäminen yhdistettynä tähän progressiiviseen verokantaan saattaa aiheuttaa suuremman verotaakan perillisille, jotka eivät voi vedota tällaiseen vähennyskelpoisuuteen.

               2)

               Tämän tuomion tuomiolauselman 1 kohdassa annettuun vastaukseen ei vaikuta se seikka, että sen jäsenvaltion lainsäädännössä, jossa perinnönjättäjä asui kuolinhetkellään, säädetään yksipuolisesti mahdollisuudesta myöntää veronhyvitys jonkin toisen jäsenvaltion alueella sijaitsevasta kiinteästä omaisuudesta tässä toisessa jäsenvaltiossa maksetun perintöveron perusteella.

      (1)  EUVL C 69, 24.3.2007.


title: Asia C-412/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgerichts Baden-Württemberg (Saksa) on esittänyt 22.9.2008 — Swiss Caps AG v. Hauptzollamt Singen

text:
               6.12.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 313/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgerichts Baden-Württemberg (Saksa) on esittänyt 22.9.2008 — Swiss Caps AG v. Hauptzollamt Singen
   (Asia C-412/08)
   (2008/C 313/21)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Finanzgericht Baden-Württemberg
   Pääasian asianosaiset
   Kantaja: Swiss Caps AG
   Vastaaja: Hauptzollamt Singen
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhdistetyn nimikkeistön nimikettä 1517 (tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen N:o 2658/87 (1) — yhdistetty nimikkeistö liite 1) tulkittava siten, että mikäli seokseen, joka koostuu 500 mg:sta kylmäpuristettua mustakuminaöljyä (62,5 tai 83,3 prosenttia), 38,7 mg:sta soijaöljyä ja 16 mg:sta voirasvaa, lisätään 10 mg lesitiiniä, 18,8 mg E-vitamiinia, 8,2 mg vahaa, 8 mg kalsiumpantenaattia, 0,2 mg foolihappoa ja 0,11 mg biotiinia, tätä lisäystä voidaan pitää vähäisenä, minkä perusteella tämä valmiste voidaan edelleen luokitella nimikkeeseen 1517?

               2)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
               Onko yhdistetyn nimikkeistön yleisten tulkintasääntöjen 5 säännön määräyksiä tulkittava siten, että kapselipäällykset, jotka sisältävät edellä mainittuja aineita, on luokiteltava pakkausaineiksi tai pakkauspäällyksiksi?

               3)

               Mikäli toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
               Onko yhdistetyn nimikkeistön nimikettä 1517 tulkittava siten, että jos kapselipäällykset sisältävät 313,97 mg uutettua liivatetta (47,3 prosenttia liivatetta, 17,2 prosenttia glyseriiniä ja 35,5 prosenttia vettä), 4,30 mg tahnaa, jonka koostumus on 50 prosenttia titaanidioksidia ja 50 prosenttia glyseriiniä ja 1,73 mg tahnaa, jonka koostumus on 25 prosenttia kinoliinimustaa ja 75 prosenttia glyseriiniä, kapseleita ei voida luokitella tähän nimikkeeseen?

      (1)  EYVL L 256, s. 1.


title: Asia T-68/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.6.2014 – Hemmati v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Iraniin kohdistetut rajoittavat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää ydinaseiden levittäminen — Varojen jäädyttäminen — Maahantulon tai kauttakulun kieltäminen — Kumoamiskanne — Oikeussuojan tarve — Tutkittavaksi ottaminen — Perusteluvelvollisuus)

text:
               21.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 235/15

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.6.2014 – Hemmati v. neuvosto
   (Asia T-68/12) (1)

   ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Iraniin kohdistetut rajoittavat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää ydinaseiden levittäminen - Varojen jäädyttäminen - Maahantulon tai kauttakulun kieltäminen - Kumoamiskanne - Oikeussuojan tarve - Tutkittavaksi ottaminen - Perusteluvelvollisuus))
   2014/C 235/19
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Abdolnaser Hemmati (Teheran, Iran) (edustajat: asianajajat B. Mettetal ja C. Wucher-North)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: B. Driessen ja D. Gicheva)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus ensinnäkin Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 1.12.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/783/YUTP (EUVL L 319, s. 71) kumoamisesta niiltä osin kuin sillä on kirjattu kantajan nimi yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP (EUVL L 195, s. 39) liitteeseen II, ja vaatimus Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 961/2010 täytäntöönpanosta 1.12.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1245/2011 (EUVL L 319, s. 11) kumoamisesta niiltä osin kuin sillä on kirjattu kantajan nimi Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta 25.10.2010 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 961/2010 (EUVL L 281, s. 1) liitteeseen VIII, ja toisekseen vaatimus asetuksen N:o 961/2010 16 artiklan 2 kohdan ja päätöksen 2010/413 19 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 20 artiklan 1 kohdan b alakohdan kumoamisesta kantajaa koskevilta osiltaan.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP 19 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 20 artiklan 1 kohdan b alakohdan kumoamista koskevilta osilta, koska unionin yleinen tuomioistuin ei ole toimivaltainen käsittelemään sitä, ja se jätetään tutkittavaksi ottamatta siltä osin kuin siinä on vaadittu Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta 25.10.2010 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 961/2010 16 artiklan 2 kohdan kumoamista.

               2)

               Kumotaan päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 1.12.2011 annettu neuvoston päätös 2011/783/YUTP siltä osin kuin sillä on kirjattu Abdolnaser Hemmatin nimi päätöksen 2010/413 liitteeseen II, ja asetuksen (EU) N:o 961/2010 täytäntöönpanosta 1.12.2011 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1245/2011 siltä osin kuin sillä on kirjattu A. Hemmatin nimi asetuksen N:o 961/2010 liitteeseen VIII.

               3)

               Euroopan unionin neuvosto vastaa neljästä viidesosasta omia ja Abdolnaser Hemmatin oikeudenkäyntikuluja.

               4)

               Abdolnaser Hemmati vastaa viidesosasta omia ja Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikuluja.

      (1)  EUVL C 109, 14.4.2012.


title: Asia T-397/06 R: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys 1.3.2007 — Dow AgroSciences v. EFSA (Väliaikainen oikeussuoja — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Direktiivi 91/414/ETY — Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen — Tutkimatta jättäminen)

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/43

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys 1.3.2007 — Dow AgroSciences v. EFSA
   (Asia T-397/06 R)
   (Väliaikainen oikeussuoja - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Direktiivi 91/414/ETY - Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen - Tutkimatta jättäminen)
   (2007/C 95/88)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Dow AgroSciences Ltd (Hitchin, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajajat K. Van Maldegem ja C. Mereu)

      Vastaaja: Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen (EFSA) (asiamiehet: A. Cuvillier ja D. Detken)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen (EFSA) 28.7.2006 tekemän päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä tehoaineen Haloxyfop-R kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15.7.1991 annetussa direktiivissä 91/414/ETY (EYVL L 230, s. 1) tarkoitetun arvioinnin osalta ja muiden välitoimien toteuttamista koskeva vaatimus.
   Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.