title: Asia C-459/01: Euroopan yhteisöjen komission 29.11.2001 Irlantia vastaan nostama kanne

text:
6.4.2002                  FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 84/41
Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
–     kumoaa osittain ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
      men toisen jaoston asiassa T-336/99, 19.9.2001 antaman             EY 249 artiklan (aiemmin EY:n perustamissopimuksen 189 ar-
      tuomion, joka on annettu tiedoksi 1.10.2001, ja                    tikla) määräys, jonka mukaan direktiivi velvoittaa saavutetta-
                                                                         vaan tulokseen nähden jokaista jäsenvaltiota, jolle se on
      kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston kol-                 osoitettu, tarkoittaa myös sitä, että jäsenvaltioiden velvollisuu-
      mannen valituslautakunnan 21.9.1999 tekemän päätök-                tena on noudattaa kyseisissä direktiiveissä niiden voimaan
      sen R 71/1999-3, joka koskee yhteisön tavaramerkkiha-              saattamiselle vahvistettuja määräaikoja. Nyt kyseessä oleva
      kemusta 703 231                                                    määräaika on päättynyt 1.7.2000, eikä Italian tasavalta ollut
                                                                         tähän määräaikaan mennessä hyväksynyt säännöksiä, joita
–     velvoittaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston kor-             komission esittämien vaatimusten mukaan edellytetään direk-
      vaamaan oikeudenkäntikulut.                                        tiivin saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
ovat yhdenmukaiset asian C-456/01 P oikeudellisten perustei-
den ja pääasiallisten perustelujen kanssa.
                                                                         Euroopan yhteisöjen komission 29.11.2001 Irlantia vas-
                                                                                taan nostama kanne
(1) Ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.
                                                                                (Asia C-459/01)
                                                                                (2002/C 84/72)
Euroopan yhteisöjen komission 29.11.2001 Italian tasa-                   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 29.11.2001 Euroo-
                   valtaa vastaan nostama kanne                          pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Irlantia vastaan.
                                                                         Kantajan asiamiehinä ovat Christopher Docksey ja Karen
                                                                         Banks, prosessiosoite on Luxemburgissa.
                           (Asia C-458/01)
                            (2002/C 84/71)                               Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                         1.    toteaa, että Irlanti ei ole noudattanut yksilöiden suojelusta
                                                                               henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 29.11.2001 Euroo-                     liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Eu-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa                     roopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (1)
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Chiara Cattabriga ja Arnaud                 ja henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta
Bordes.                                                                        televiestinnän alalla 15 päivänä joulukuuta 1997 annetun
                                                                               Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin
                                                                               97/66/EY (2) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-                 antanut näiden direktiivien noudattamisen edellyttämiä
tuin                                                                           lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se
                                                                               ei ainakaan ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komis-
–     toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut eläinten               siolle, ja
      terveyttä koskevista vaatimuksista yhteisön sisäisessä sii-
      pikarjan ja siitosmunien kaupassa ja tuonnissa kolmansis-          2.    velvoittaa Irlannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
      ta maista annetun direktiivin 90/539/ETY muuttamisesta
      15 päivänä marraskuuta 1999 annetun neuvoston direk-
      tiivin 1999/90/EY ja perustamissopimuksen mukaisia
      velvoitteitaan, koska se ei ole pannut säädetyssä määrä-
      ajassa täytäntöön kyseisen direktiivin mukaisia lakeja,            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä;
–     velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-           EY 249 artiklaan, jossa määrätään, että direktiivi velvoittaa
      kulut.                                                             saavutettavaan tulokseen nähden jokaista jäsenvaltiota, sisältyy
 ---pagebreak--- C 84/42                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                              6.4.2002
implisiittisesti velvollisuus, jonka mukaan jäsenvaltioiden on                        ta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Eura-
noudatettava direktiivissä säädettyä määräaikaa direktiivin täy-                      tom) nro 1182/71 (EYVL 1971, L 124, s. 1)
täntöönpanemiseksi. Tämä määräaika on päättynyt, eikä Irlanti                         mukaisena myöhempänä ajankohtana tai että Alan-
ole antanut komission vaatimuksissa mainittujen direktiivien                          komaat ei ole kantanut niitä tällöin;
noudattamisen edellyttämiä säännöksiä.
                                                                                –     Alankomaiden kuningaskunta ei ole toimittanut
( 1) EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31–50.                                                edellä esitettyyn liittyviä yhteisön omia varoja ajoissa
(2) EYVL L 24, 30.1.1998, s. 1.                                                       komission käytettäväksi, ja
                                                                                –     Alankomaiden kuningaskunta on kieltäytynyt mak-
                                                                                samasta edellä esitettyyn liittyvää viivästyskorkoa;
                                                                          2.    velvoittaa Alankomaiden kuningaskunnan korvaamaan
                                                                                oikeudenkäyntikulut.
Euroopan yhteisöjen komission 28.11.2001 Alankomai-
          den kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
                          (Asia C-460/01)                                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                           (2002/C 84/73)                                 –     Asetuksen N:o 1062/87 11 a artiklan 2 kohden toisen
                                                                                alakohdan toisen virkkeen, asetuksen 1214/92 49 artik-
                                                                                lan 2 kohdan kolmannen virkkeen ja asetuksen 2454/93
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 28.11.2001 Euroo-                      (tullikoodeksin soveltamisasetuksen) 379 artiklan
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Alankomaiden                            2 kohdan kolmannen virkkeen rikkominen. Asetuksen
kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat                               2913/92 (5) (tullikoodeksi) 96 artiklassa ja tullikoodeksin
H. M. H. Speyart ja G. Wilms.                                                   soveltamisasetuksen 356 ja 379 artiklassa säädetään
                                                                                pakottavasta määräajasta, jossa tavaranhaltijan, lähtötoi-
                                                                                mipaikan ja määränpäänä olevan tullitoimipaikan on
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                                    toimittava ulkoisessa passitusmenettelyssä, erityisesti sil-
                                                                                loin, kun tällaisessa passitusmenettelyssä kyseessä olevaa
1.     toteaa, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudatta-                 lähetystä ei esitetä ajoissa määränpäänä olevalle tullitoimi-
       nut yhteisön passitusmenettelyn soveltamista koskevista                  paikalle. Alankomaat ja komissio ovat eri mieltä siitä,
       säännöksistä ja yksinkertaistamistoimenpiteistä 27 päi-                  kuinka tätä kolmen kuukauden määräaikaa, joka alkaa
       vänä maaliskuuta 1987 annetun komission asetuksen                        siitä päivästä, jona ilmoitus lähetetään, on asianmukaisesti
       (ETY) N:o 1062/87 (1) 11 a artiklan, 2 kohdan toisen                     tulkittava (tullikoodeksin soveltamisasetuksen 379 artik-
       alakohdan toisen virkkeen, yhteisön passitusmenettelyn                   lan 2 kohta ja sitä edeltävät samankaltaiset säännökset).
       soveltamista koskevista säännöksistä ja yksinkertaistamis-               Tämä määräaika ensinnäkin sitoo tavarat tulliselvitettä-
       toimenpiteistä 21 päivänä huhtikuuta 1992 annetun                        viksi ilmoittavaa tavaranhaltijaa, jonka on aina tässä
       komission asetuksen (ETY) N:o 1214/92 (2) 49 artiklan                    määräajassa esitettävä näyttö siitä, että kyseinen passitus
       2 kohdan kolmannen virkkeen eikä tietyistä yhteisön                      on suoritettu asianmukaisesti loppuun. Tämä määräaika
       tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY)                       sitoo kuitenkin myös jäsenvaltiota, jonka alaisuuteen
       N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päi-                  lähettävä tullitoimipaikka kuuluu, siten, että tullikoodek-
       vänä heinäkuuta 1993 annetun komission asetuksen                         sin soveltamisasetuksen 317 artiklan 2 kohdan toiseksi
       (ETY) N:o 2454/93 (3) 379 artiklan 2 kohdan kolmannen                    viimeisen virkkeen mukaan jäsenvaltioiden on tämän
       virkkeen mukaisia velvoitteitaan eikä yhteisön omia                      määräajan päätyttyä kannettava ja kirjattava ajoissa kysei-
       varoja koskevasta järjestelmästä tehdyn päätöksen                        set tullit tileihin, jos tavarat tulliselvitettäviksi ilmoittanut
       88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29 päivänä touko-                     tavaranhaltija ei ole esittänyt näyttöä tavaran toimittami-
       kuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom)                    sesta. Ulkoisen passitusmenettelyn loppuunsaattamisen
       nro 1552/89 (4) 2 eikä 9–11 artiklan mukaisia velvoittei-                laiminlyöntiä koskevan ilmoituksen lähettämistä seuraa-
       taan, koska 1.1.1991–31.12.1995                                          van neljännen kuukauden ensimmäisenä päivänä lähtö-
                                                                                toimipaikalla on oltava hallussaan kaikki tiedot, jotka
       –     Alankomaiden kuningaskunta ei ilmeisestikään ole                   ovat välttämättömiä asianomaisen tullivelan määrän las-
             merkinnyt sitä tullivelkaa ja niitä maksuja kirjoihin,             kemiseksi (tullikoodeksin 217 artiklan 1 kohta ja 218 ar-
             joiden maksuvelvollisuus on syntynyt sen takia, että               tiklan 3 kohdan johdantokappale ja a alakohta) ja asiano-
             tavarat ulkoiseen passitukseen ilmoittanut tavaran-                maisen tullivelallisen eli tässä tapauksessa tavaranhaltijan
             haltija ei ole kolmen kuukauden sisällä siitä, kun                 osoittamiseksi (tullikoodeksin 218 artiklan 3 kohdan
             lähtötoimipaikka on lähettänyt ilmoituksen siitä,                  johdantokappale ja b alakohta). Tullikoodeksin 218 ja
             että lähetystä ei ole toimitettu ajoissa määränpäänä               219 artiklan mukaan tullivelka on kirjattava tileihin
             olevaan tullitoimipaikkaan, toimittanut näyttöä ky-                kahden päivän sisällä tai tietyissä olosuhteissa 14 päivän
             seisen tullimenettelyn sääntöjenmukaisuudesta,                     sisällä. Tullikoodeksin 219 artiklan mukaista määräajan
             tämän määräajan päättymistä seuraavana kolmante-                   pidennysmahdollisuutta lukuunottamatta jäsenvaltioilla
             na päivänä tai määräaikoihin, päivämääriin ja määrä-               ei ole käytössään mitään harkintavaltaa, jonka nojalla ne
             päiviin sovellettavista säännöistä 3 päivänä kesäkuu-              voisivat päättää, koska asianomainen tullivelka on


title: Asia T-267/15: Kanne 27.5.2015 – db Technologies Deutschland v. SMHV – MIP Metro (Sigma)

text:
               27.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 245/40

         Kanne 27.5.2015 – db Technologies Deutschland v. SMHV – MIP Metro (Sigma)
   (Asia T-267/15)
   (2015/C 245/48)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: db Technologies Deutschland GmbH (Köln, Saksa) (edustaja: asianajaja K. Zingsheim)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Saksa)

      Menettely SMHV:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ”Sigma” – rekisteröintihakemus nro 10 779 734

      SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n neljännen valituslautakunnan 23.3.2015 asiassa R 1444/2014-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen ja SMHV:n 28.4.2014 tekemän päätöksen sekä hylkää väitteen tekijän/vastapuolen väitteen

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperuste

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asian T-303/99 poistaminen rekisteristä

text:
6.9.2003               FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                     C 213/43
          Asian T-52/98 (1) poistaminen rekisteristä                 räyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteris-
                                                                     tä on poistettu asia T-292/99, Bouw- en Handelsonderneming
                                                                     J. Peeters B.V. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio.
                        (2003/C 213/83)
                   (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                   (1 ) EYVL C 63, 4.3.2000.
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
men kolmannen jaoston puheenjohtajan 11.6.2003 antamalla
määräyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekis-
teristä on poistettu asia T-52/98, De Nederlandse Antillen
vastaan Euroopan yhteisöjen komissio.
                                                                              Asian T-295/99 (1) poistaminen rekisteristä
( 1) EYVL C 151, 16.5.1998.
                                                                                (2003/C 213/86)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                                                                     Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
          Asian T-53/98 (1) poistaminen rekisteristä                 men toisen jaoston puheenjohtajan 11.6.2003 antamalla mää-
                                                                     räyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteris-
                        (2003/C 213/84)                              tä on poistettu asia T-295/99, Diesel Oil Company B.V. vastaan
                                                                     Euroopan yhteisöjen komissio.
                   (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                                                                     (1 ) EYVL C 63, 4.3.2000.
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
men kolmannen jaoston puheenjohtajan 11.6.2003 antamalla
määräyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekis-
teristä on poistettu asia T-53/98, De Nederlandse Antillen
vastaan Euroopan yhteisöjen komissio.
                                                                              Asian T-303/99 (1) poistaminen rekisteristä
( 1) EYVL C 166, 30.5.1998.
                                                                                (2003/C 213/87)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
         Asian T-292/99 ( 1) poistaminen rekisteristä
                                                                     Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
                                                                     men toisen jaoston puheenjohtajan 11.6.2003 antamalla mää-
                        (2003/C 213/85)                              räyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteris-
                                                                     tä on poistettu asia T-303/99, Hoogendijk ATW B.V. vastaan
                                                                     Euroopan yhteisöjen komissio.
                   (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                                                                     (1 ) EYVL C 63, 4.3.2000.
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
men toisen jaoston puheenjohtajan 11.6.2003 antamalla mää-


title: Asia T-604/11: Kanne 28.11.2011 — Mega Brands v. SMHV — Diset (MAGNEXT)

text:
               4.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/31

         Kanne 28.11.2011 — Mega Brands v. SMHV — Diset (MAGNEXT)
   (Asia T-604/11)
   2012/C 32/64
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (Zug, Sveitsi) (edustaja: asianajaja A. Nordemann)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Diset, SA (Barcelona, Espanja)

      Vaatimukset

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) 27.9.2011 asiassa R 1695/2010-4 tekemä päätös on kumottava ja väite nro B 1383639 on hylättävä

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Mustavalkoinen kuviomerkki MAGNEXT luokkaan 28 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 6588991

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sanamerkin MAGNET 4 espanjalainen tavaramerkkirekisteröinti nro 2550099 luokkaan 28 kuuluvia tavaroita varten; sinivalkoisen kuviomerkin Diset Magnetics yhteisön tavaramerkkirekisteröinti luokkiin 16, 28 ja 41 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen ja yhteisön tavaramerkkihakemuksen hylkääminen kokonaisuudessaan

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska valituslautakunta erehtyi asianomaisten tavaramerkkien välisen sekaannusvaaran arvioinnissaan


title: Yhdistetyt asiat T-319/12 ja T-321/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.7.2014 – Espanja v. komissio (Valtiontuki — Elokuvataide — Tuki elokuvastudioiden rakentamiseen ja toimintaan — Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi — Yksityinen sijoittaja markkinataloudessa -arviointiperuste — Alueellinen valtiontuki — Kulttuurin edistämiseen tarkoitettu tuki — Perusteluvelvollisuus)

text:
               25.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/29

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.7.2014 – Espanja v. komissio
   (Yhdistetyt asiat T-319/12 ja T-321/12) (1)

   ((Valtiontuki - Elokuvataide - Tuki elokuvastudioiden rakentamiseen ja toimintaan - Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi - Yksityinen sijoittaja markkinataloudessa -arviointiperuste - Alueellinen valtiontuki - Kulttuurin edistämiseen tarkoitettu tuki - Perusteluvelvollisuus))
   2014/C 282/37
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Espanjan kuningaskunta (asiamies: abogado del Estado A. Rubio González), Ciudad de la Luz, SAU (Alicante, Espanja) ja Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana, SAU (Alicante) (edustajat: aluksi asianajajat J. Buendía Sierra, N. Ruiz García, J. Belenguer Mula ja M. Muñoz de Juan, sitten asianajajat J. Buendía Sierra ja J. Belenguer Mula)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: É. Gippini Fournier, P. Němečková ja B. Stromsky)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus valtiontuesta SA.22668 (C 8/2008 (NN 4/2008)), jonka Espanja on asettanut Ciudad de la Luz, SA:n käyttöön, 8.5.2012 annetun Euroopan komission päätöksen (2012) 3025 final kumoamiseksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanteet hylätään.

               2)

               Ciudad de la Luz SA, Sociedad Proyectos Temáticos de la Comunidad Valenciana, SA ja Espanjan kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 287, 22.9.2012.


title: Mo och Domsjö Aktiebolagin 24.7.1998 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun kolmannen jaoston asiassa T-352/94, Mo och Domsjö Aktiebolag vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 14.5.1998 antamasta tuomiosta (Asia C-283/98 P)

text:
C 299/16                FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       26.9.98
Mo och Domsjö Aktiebolagin 24.7.1998 tekemä valitus                 2. on katsonut virheellisesti, että sen omalla päätelmällä,
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-                   jonka mukaan komissio ei ole näyttänyt toteen kaikkia
tuimen laajennetun kolmannen jaoston asiassa T-352/                      kilpailusääntöjen rikkomisen vaikutuksia, ei ole asial-
94 (1), Mo och Domsjö Aktiebolag vastaan Euroopan                        lista vaikutusta sen arvioon kilpailusääntöjen rikkomi-
   yhteisöjen komissio, 14.5.1998 antamasta tuomiosta                    sen vakavuudesta ja että päätelmä ei voi siten johtaa
                                                                         sakon alentamiseen.
                       (Asia C-283/98 P)
                          (98/C 299/26)                             (1) EYVL C 392, 31.12.1994, s. 8.
                                                                    (2) EYVL L 243, 19.9.1994, s. 1.
                                                                    (3) 6 päivänä helmikuuta 1962 annettu neuvoston asetus N:o 17
Mo och Domsjö Aktiebolag, jonka osoite on S-89180                       (perustamissopimuksten 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytän-
                                                                        töönpanoasetus; EYVL 13, 21.2.1962, s. 204/62).
Örnsköldsvik, Ruotsi, on valittanut 24.7.1998 Euroopan
yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensim-
mäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun kolman-
nen jaoston asiassa T-352/94, Mo och Domsjö Aktiebolag
vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 14.5.1998 anta-
masta tuomiosta. Valittajan edustajat ovat solicitor
Antony Woodgate ja solicitor Martin Smith, Lontoo, ja               Stora Kopparbergs Bergslags AB:n 27.7.1998 tekemä vali-
proessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Arendt &               tus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
Medernach, 8Ð10 rue Mathias Hardt.                                  mioistuimen laajennetun kolmannen jaoston asiassa
                                                                    T-354/94 (1), Stora Kopparbergs Bergslags AB vastaan
                                                                    Euroopan yhteisöjen komissio, 14.5.1998 antamasta
Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                                                  tuomiosta
                                                                                (Asia C-286/98 P)
1. kumoaa ainakin osittain yhteisöjen ensimmäisen
                                                                                (98/C 299/27)
    oikeusasteen       tuomioistuimen     asiassa    T-352/94
    14.5.1998 antaman tuomion,
                                                                    Stora Kopparbergs Bergslags AB, jonka osoite on S-79180
                                                                    Falun, Ruotsi, on valittanut 27.7.1998 Euroopan yhteisö-
2. kumoaa ainakin osittain kahta EY:n perustamissopi-
                                                                    jen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
    muksen 85 artiklan 1 kohdan mukaista menettelyä
                                                                    oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun kolmannen jaos-
    koskevan 13.7.1994 tehdyn komission päätöksen
                                                                    ton asiassa T-354/94, Stora Kopparbergs Bergslags AB vas-
    94/601/EY (IV/C/33.833 Ð Kartonki (2)) siltä osin
                                                                    taan Euroopan yhteisöjen komissio, 14.5.1998 antamasta
    kuin se koskee valittajaa,
                                                                    tuomiosta. Valittajan edustajina ovat Alexander Riesen-
                                                                    kampff ja Stefan Lehr, Bryssel, ja prosessiosoite Luxembur-
3. kumoaa valittajalle määrätyn sakon tai ainakin alentaa           gissa asianajotoimisto ReneÂ Faltz, Faltz & Kremer, 6 rue
    sitä, ja                                                        Heinrich Heine.
                                                                    Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
4. velvoittaa komission korvaamaan valittajan oikeuden-
    käyntikulut yhteisöjen tuomioistuimessa ja yhteisöjen
    ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.                      Ð kumoaa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
                                                                         mioistuimen asiassa T-354/94 14.5.1998 antaman tuo-
                                                                         mion sekä EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      1 kohdan mukaiseen menettelyyn liittyvän, 13.7.1994
                                                                         tehdyn komission päätöksen 94/601/EY (IV/C/33.833
                                                                         Ð Kartonki (2)) sillä perusteella, että tehdessään johto-
Valittaja vetoaa valitusperusteeseen, jonka mukaan                       päätöksensä yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
yhteisön oikeutta on sovellettu väärin, erityisesti EY:n                 mioistuin sovelsi yhteisön oikeutta selvästi väärin siten,
perustamissopimuksen 85, 172, 173 ja 190 artiklaa, neu-                  että tuomiolla
voston asetusta N:o 17 (3) sekä yhteisön oikeuden yleisiä
oikeusperiaatteita.
                                                                         1) rikotaan 85 artiklaa ja neuvoston asetuksen
                                                                              N:o 17 (3) 15 artiklan 2 kohtaa, koska valittajan
Valittajan esittämien valitusperusteiden mukaan yhteisöjen                    on katsottu olleen vastuussa tytäryhtiöidensä Kop-
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                                         parforsin, Feldmühlen ja CBC:n toiminnasta otta-
                                                                              matta huomioon niitä oikeudellisia arviointiperus-
                                                                              teita, jotka yhteisöjen tuomioistuimet ja komissio
1. on katsonut virheellisesti, että sillä, ettei komissio mai-                ovat esittäneet niiden kilpailusääntöjen rikkomis-
    ninnut päätöksessään niitä tekijöitä, jotka se oli otta-                  ten syyksiluettavuuden osalta, joihin tytäryhtiöt
    nut systemaattisesti huomioon valittajan sakkoa mää-                      ovat syyllistyneet,
    rätessään, ei rikottu perusteluvelvollisuutta siten, että
    tämän perusteella päätös ja määrätty sakko voitaisiin                2) rikotaan todistustaakkaa koskevia sääntöjä, koska
    kumota joko kokonaan tai osittain, ja                                     niiden kilpailusääntöjen rikkomisten syyksiluetta-


title: Asia T-105/07: Kanne 2.4.2007 — MarketTools v. SMHV — Optimus-Telecomunicações (ZOOMERANG)

text:
               9.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/19

         Kanne 2.4.2007 — MarketTools v. SMHV — Optimus-Telecomunicações (ZOOMERANG)
   (Asia T-105/07)
   (2007/C 129/33)
   Kannekirjelmän kieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: MarketTools, Inc. (San Francisco, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat W. von der Osten-Sacken ja A. Gonzáles Hähnlein)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Optimus-Telecomunicações, SA (Maia, Portugali)
   Vaatimukset

               —

               Toisen valituslautakunnan 25.1.2007 tekemä päätös (valitus nro R 253/2006-2) on kumottava;

               —

               Optimus-Telecomunicações, SA on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja.

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”ZOOMERANG ”luokkiin 9, 35 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten — hakemus nro 1 603 950.

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Optimus-Telecomunicações, SA

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansalliset sana- ja kuviomerkit ”BOOMERANG ”luokkiin 9, 16, 35, 37, 38 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten.

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen kokonaisuudessaan.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen.

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska valituslautakunta ei arvioinut oikein kyseessä olevien tavaroiden ja palveluiden ja tavaramerkkien samankaltaisuutta.


title: Asia C-310/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.12.2012 (First-tier Tribunalin (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Grattan plc v. Commissioners of Her Majesty’s Revenue & Customs (Verotus — Arvonlisävero — Toinen direktiivi 67/228/ETY — 8 artiklan a alakohta — Kuudes direktiivi 77/388/ETY — Tavaroiden luovutus — Veron peruste — Postimyyntiyhtiön agentilleen maksama provisio — Kolmansina osapuolina olevien asiakkaiden ostot — Verotettavan tapahtuman toteutumisen jälkeinen hinnanalennus — Välitön oikeusvaikutus)

text:
               16.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.12.2012 (First-tier Tribunalin (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Grattan plc v. Commissioners of Her Majesty’s Revenue & Customs
   (Asia C-310/11) (1)

   (Verotus - Arvonlisävero - Toinen direktiivi 67/228/ETY - 8 artiklan a alakohta - Kuudes direktiivi 77/388/ETY - Tavaroiden luovutus - Veron peruste - Postimyyntiyhtiön agentilleen maksama provisio - Kolmansina osapuolina olevien asiakkaiden ostot - Verotettavan tapahtuman toteutumisen jälkeinen hinnanalennus - Välitön oikeusvaikutus)
   2013/C 46/10
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Grattan plc

      Vastaaja: Commissioners of Her Majesty’s Revenue & Customs

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteisen arvonlisäverojärjestelmän rakenne ja yksityiskohtaiset soveltamissäännöt — 11.4.1967 annetun toisen neuvoston direktiivin 67/228/ETY (EYVL 71, s. 1303) 8 artiklan a alakohdan tulkinta — Veron peruste — Tavaroiden luovutus — Postimyyntiyhtiön agentilleen, joka toimii välittäjänä tavaroiden luovuttamisessa loppukuluttajalle, maksama provisio — Provisio, joka suoritetaan joko rahasuorituksena tai hyvityksenä rahamääristä, jotka agentti on yhtiölle velkaa henkilökohtaiseen käyttöönsä ostamistaan tavaroista — Veron perusteen alentaminen jälkikäteen ennen 1.1.1978 toteutetuista tavaroiden luovutuksista direktiivin 8 artiklan a alakohdan välittömän oikeusvaikutuksen ja/tai verotuksen neutraalisuuden tai yhdenvertaisen kohtelun periaatteiden soveltamisen perusteella

      Tuomiolauselma

   Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteisen arvonlisäverojärjestelmän rakenne ja yksityiskohtaiset soveltamissäännöt — 11.4.1967 annetun toisen neuvoston direktiivin 67/228/ETY 8 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, ettei verovelvollisella ole sen nojalla oikeutta käsitellä tavaroiden luovutusta koskevaa veron perustetta jälkikäteen alennettuna tilanteessa, jossa tavaroiden luovutuksen jälkeen agentti sai luovuttajalta hyvityksen, jonka agentti otti valintansa mukaan joko rahasuorituksena tai hyvityksenä sellaisia rahamääriä vastaan, jotka se oli luovuttajalle velkaa sille jo luovutetuista tavaroista.

      (1)  EUVL C 282, 24.9.2011.


title: Asia C-442/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Patent- und Markensenat (Itävalta) on esittänyt 27.9.2007 — Verein Radetzky-Orden v. Bundesvereinigung Kameradschaft Feldmarschall Radetzky

text:
               24.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/23

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Patent- und Markensenat (Itävalta) on esittänyt 27.9.2007 — Verein Radetzky-Orden v. Bundesvereinigung Kameradschaft ”Feldmarschall Radetzky”
   (Asia C-442/07)
   (2007/C 283/40)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Oberster Patent- und Markensenat
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Verein Radetzky-Orden

      Vastaaja: Bundesvereinigung Kameradschaft ”Feldmarschall Radetzky”
   Ennakkoratkaisukysymykset
   Onko tavaramerkkidirektiivin (1) 12 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että tavaramerkkiä käytetään (tosiasiallisesti) erottamaan yrityksen tavarat ja palvelut toisten yritysten tavaroista ja palveluista silloin, kun aatteellinen yhdistys käyttää tavaramerkkiä ilmoittaessaan tapahtumista, liikeasiakirjoissaan ja mainonnassa ja kun yhdistyksen jäsenet käyttävät tavaramerkkiä vastaavia rintamerkkejä lahjoituksia kerätessään ja jakaessaan?

      (1)  Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annettu neuvoston direktiivi 89/104/EY, EYVL L 40, s. 1.


title: Asia C-133/07 P: Valitus, jonka Raiffeisen Zentralbank Österreich AG on tehnyt 6.3.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-259/02 — T-264/02 ja T-271/02, Raiffeisen Zentralbank Österreich ym. v. komissio, 14.12.2006 antamasta tuomiosta

text:
               26.5.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 117/11

         Valitus, jonka Raiffeisen Zentralbank Österreich AG on tehnyt 6.3.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-259/02 — T-264/02 ja T-271/02, Raiffeisen Zentralbank Österreich ym. v. komissio, 14.12.2006 antamasta tuomiosta
   (Asia C-133/07 P)
   (2007/C 117/18)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Valittaja: Raiffeisen Zentralbank Österreich AG (edustajat: Rechtsanwalt S. Völcker ja Rechtsanwalt G. Terhorst)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-259/02 — T-264/02 ja T-271/02, Raiffeisen Zentralbank Österreich ym. v. komissio, 14.12.2006 antama tuomio (1) on kumottava siltä osin kuin siinä hylätään Raiffeisen Zentralbank Österreich AG:n (RZB) nostama kanne

               —

               komission 11.6.2002 tekemän päätöksen ((K2002)2091 lopullinen) 3 artikla on kumottava RZB:tä koskevilta osin

               —

               toissijaisesti yhteisöjen tuomioistuimen on alennettava RZB:lle riidanalaisen päätöksen 3 artiklassa määrättyä sakkoa harkintansa mukaan

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin rikkoi EY 81 artiklaa, kun se katsoi, että komissio saattoi päätellä, että jäsenvaltioiden väliseen kauppaan kohdistuu vaikutuksia pelkästään yhden jäsenvaltion alueelle rajoittuneiden pankkien kokousten johdosta.
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi valittajan mukaan oikeudellisesti virheellisesti, että pankkien kokouksissa oli kyse sakkojen määräämisestä annetuissa suuntaviivoissa tarkoitetusta erittäin vakavasta rikkomisesta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin sovelsi virheellisesti suuntaviivoissa mainittuja rikkomisen vakavuutta koskevia arviointiperusteita (rikkomisen luonne, todellinen vaikutus markkinoihin, asian kannalta merkityksellisten maantieteellisten markkinoiden koko), ei ottanut huomioon komission toimenpiteiden valikoivuutta eikä suorittanut lopuksi itse edellyttämäänsä kokonaisarviota, jossa otetaan huomioon kaikki tekijät.
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki valittajan mukaan oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että Raiffeisen-sektorin kaikki markkinaosuudet kuuluvat RZB:lle. Se rajoitti tältä osin arviointiperusteensa virheellisesti yksinomaan muihin pankkeihin nähden ”selvästi ”erilaiseen kohteluun. Sille, että kaikkien markkinaosuuksien katsottiin kuuluvan RZB:lle, ei ollut oikeudellista perustaa.
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioi RZB:n yhteistyötä oikeudellisesti virheellisellä tavalla. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin sovelsi merkittävän lisäarvon arviointiperustetta taannehtivuuskiellon vastaisesti, väheksyi RZB:n yhteistyön vapaaehtoisuutta, oletti virheellisesti, että yhteistyön arvoon sovelletaan käännettyä todistustaakkaa, hylkäsi asiattomasti yhteisen tosiseikkoja koskevan selostuksen soveltumattomana yhteistyönä eikä pitänyt virheellisesti yhteistyönä sitä, että RZB myönsi, että sopimuksilla oli kilpailunvastainen tarkoitus.

      (1)  EUVL C 331, s. 29.


title: Asia C-369/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.2.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Rechtbank Oost-Brabant 's-Hertogenbosch – Alankomaat) – Rikosoikeudenkäynti N. F. Gieleniä, M. M. J. Geeringsiä, F. A. C. Pruĳmboomia ja A. A. Pruĳmboomia vastaan (Ennakkoratkaisupyyntö — Huumausaineiden lähtöaineet — Jäsenvaltioiden välisen kaupan valvonta — Asetus (EY) N:o 273/2004 — Euroopan unionin ja kolmansien maiden välisen kaupan valvonta — Asetus (EY) N:o 111/2005 — Luokitellun aineen käsite — Aine ”alfa-asetyylifenyyliasetonitriili” (APAAN) — Luokiteltu aine ”l-fenyyli-2-propanoni” (BMK))

text:
               13.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.2.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Rechtbank Oost-Brabant 's-Hertogenbosch – Alankomaat) – Rikosoikeudenkäynti N. F. Gieleniä, M. M. J. Geeringsiä, F. A. C. Pruĳmboomia ja A. A. Pruĳmboomia vastaan
   (Asia C-369/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Huumausaineiden lähtöaineet - Jäsenvaltioiden välisen kaupan valvonta - Asetus (EY) N:o 273/2004 - Euroopan unionin ja kolmansien maiden välisen kaupan valvonta - Asetus (EY) N:o 111/2005 - Luokitellun aineen käsite - Aine ”alfa-asetyylifenyyliasetonitriili” (APAAN) - Luokiteltu aine ”l-fenyyli-2-propanoni” (BMK)))
   (2015/C 118/07)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank Oost-Brabant 's-Hertogenbosch

      Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

   N. F. Gielen, M. M. J. Geerings, F. A. C. Pruĳmboom ja A. A. Pruĳmboom

      Tuomiolauselma

   Huumausaineiden lähtöaineista 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 273/2004 sekä yhteisön ja kolmansien maiden välisen huumausaineiden lähtöaineiden kaupan valvontaa koskevista säännöistä 22.12.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 111/2005 2 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että näissä säännöksissä tarkoitetuksi ”luokitelluksi aineeksi” määritteleminen ei koske APAAN:n kaltaista ainetta, jota ei mainita asetuksen N:o 273/2004 liitteessä I eikä asetuksen N:o 111/2005 liitteessä, vaikka tämä aine olisi näissä asetuksissa tarkoitetuilla yksinkertaisilla tai taloudellisesti kannattavilla tavoilla helppo muuntaa näissä liitteissä mainituksi aineeksi.

      (1)  EUVL C 260, 7.9.2013.


title: Asia T-306/08 P: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 15.1.2009 – Braun-Neumann v. parlamentti (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Eläkkeet — Jälkeen jääneen eläke — 50 prosenttia maksettava jälkeen jääneen toisen aviopuolison olemassaolon perusteella — Kantajalle vastainen toimi — Myöhästynyt valitus)

text:
               18.4.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 90/27

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 15.1.2009 – Braun-Neumann v. parlamentti
   (Asia T-306/08 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Henkilöstö - Eläkkeet - Jälkeen jääneen eläke - 50 prosenttia maksettava jälkeen jääneen toisen aviopuolison olemassaolon perusteella - Kantajalle vastainen toimi - Myöhästynyt valitus)
   2009/C 90/43
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Kurt-Wolfgang Braun-Neumann (Lohr am Main, Saksa) (edustaja: asianajaja P. Ames)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: K. Zejdová ja S. Seyr)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa F-79/07, Braun-Neumann vastaan parlamentti, 23.5.2008 antamasta määräyksestä (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) tehty valitus, jolla vaaditaan kyseisen määräyksen kumoamista

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Asianosaiset vastaavat tässä oikeusasteessa aiheutuneista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 247, 27.9.2008.


title: Asia C-298/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 22.6.2007 — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. v. deutsche internet versicherung AG

text:
               22.9.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/4

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 22.6.2007 — Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. v. deutsche internet versicherung AG
   (Asia C-298/07)
   (2007/C 223/03)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Bundesgerichtshof
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Vastaaja: deutsche internet versicherung AG
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko palvelun tarjoajan tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (1) 5 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan ilmoitettava ennen palvelun vastaanottajan kanssa syntynyttä sopimusta puhelinnumero nopean yhteydenoton sekä suoran ja tehokkaan viestinnän mahdollistamiseksi?

               2)

                           a)

                           Mikäli ensimmäiseen kysymykseen annetaan kieltävä vastaus: Onko palvelun tarjoajan direktiivin 5 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan otettava ennen palvelun vastaanottajan kanssa syntynyttä sopimusta käyttöön sähköpostiosoitteen ohella toinen viestintäyhteys?

                           b)

                           Jos kysymykseen annetaan myöntävä vastaus: Riittääkö toiseksi viestintäyhteydeksi se, että palvelun tarjoaja ottaa käyttöön verkkokyselylomakkeen, jonka avulla palvelun vastaanottaja voi kääntyä Internetin kautta palvelun tarjoajan puoleen, minkä jälkeen palvelun tarjoaja vastaa palvelun vastaanottajan kysymyksiin sähköpostin välityksellä?

      (1)  EYVL L 178, s. 1.


title: Asia C-638/11 P: Valitus, jonka Euroopan unionin neuvosto on tehnyt 12.12.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-199/04, Gul Ahmed v. Euroopan unionin neuvosto, jota tuki Euroopan komissio, 27.9.2011 antamasta tuomiosta

text:
               3.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 65/5

         Valitus, jonka Euroopan unionin neuvosto on tehnyt 12.12.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-199/04, Gul Ahmed v. Euroopan unionin neuvosto, jota tuki Euroopan komissio, 27.9.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia C-638/11 P)
   2012/C 65/10
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: J.-P. Hix ja Rechtsanwalt G. Berrisch)

      Muut osapuolet: Gul Ahmed Textile Mills Ltd, Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               On kumottava valituksenalainen tuomio (unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-199/04 27.9.2011 antama tuomio siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin (i) kumosi lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Pakistanista peräisin olevien puuvillan tyyppisten vuodeliinavaatteiden tuonnissa 2.3.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 397/2004 (1) (valituksenalainen asetus) ja (ii) velvoitti neuvoston vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

               —

               On hylättävä kannekirjelmän viidennen kanneperusteen kolmas osa.

               —

               On palautettava asia muilta osin unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi.

               —

               On velvoitettava kantaja korvaamaan valituksesta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

               —

               Unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista on lausuttava myöhemmin.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Neuvosto toteaa, että unionin yleinen tuomioistuin teki virheen todetessaan, että aiemmin Pakistanista peräisin olevista vuodeliinavaatteista perittyjen polkumyyntitullien poistaminen ja yleisen tullietuusjärjestelmän käyttöönottaminen Pakistanin hyväksi vuoden 2002 alussa olivat perusasetuksen 3 artiklan 7 kohdassa tarkoitettuja ”muita tekijöitä”. Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin teki virheen todetessaan, että käsiteltävässä asiassa toimielimet rikkoivat perusasetuksen 3 artiklan 7 kohtaa, koska ne eivät erotelleet kyseisten tekijöiden väitettyjä vahingollisia vaikutuksia.

      (1)  Lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Pakistanista peräisin olevien puuvillan tyyppisten vuodeliinavaatteiden tuonnissa 2.3.2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 397/2004 (EUVL L 66, s. 1).


title: Asia T-646/14: Kanne 2.9.2014 – Micula ym. v. komissio

text:
               8.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 439/29

         Kanne 2.9.2014 – Micula ym. v. komissio
   (Asia T-646/14)
   (2014/C 439/40)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Ioan Micula (Oradea, Romania), S.C. European Food SA (Drăgăneşti, Romania), S.C. Starmill Srl (Drăgăneşti), S.C. Multipack Srl (Drăgăneşti) ja Viorel Micula (Oradea) (edustajat: asianajajat K. Hobér, J. Rangwaldh, T. Pettersson, E. Gaillard ja Y. Banifatemi)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan asiassa valtiontuki SA.38517 (2014/NN) – Micula v. Romania (ICSID:n välitystuomio) 26.5.2014 annetun päätöksen C(2014) 3192 lopullinen, jossa Romania velvoitettiin lykkäämään toimia, jotka saattaisivat johtaa sijoituksia koskevien riitaisuuksien kansainvälinen ratkaisukeskuksen (International Centre for Settlement of Investment Disputes) alaisuudessa perustetun välimiesoikeuden asiassa Ioan Micula, Viorel Micula ym. v. Romania (ICSID:n asia nro ARB/05/20), 11.12.2013 antaman tuomion täytäntöönpanoon, koska komissio katsoo, että tuomion täytäntöönpano merkitsee lainvastaista valtiontukea, siihen saakka, kunnes komissio on antanut lopullisen ratkaisun kyseisen valtiontuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee toimivallan puuttumista.

                           —

                           Unionin oikeutta ei sovelleta käsiteltävään asiaan eikä komissiolla ole toimivaltaa antaa päätöstä asetuksen N:o 659/1999 11 artiklan 1 kohdan nojalla. Komission päätöksessä ei huomioida sitä, että Romanialla on kansainvälisen oikeuden nojalla velvollisuus panna ICSID:n tuomio täytäntöön viipymättä ja että Romanian kansainvälisen oikeuden mukaiset velvoitteet ovat ensisijaisia unionin oikeuteen nähden. Komission päätöksellä rikotaan SEUT 351 artiklan ensimmäistä kohtaa ja SEU 4 artiklan 3 kohtaa, joissa tunnustetaan Romanialla ICSID-yleissopimuksen sekä Ruotsin ja Romanian kahdenvälisen investointisopimuksen (Sweden-Romania Bilateral Investment Treaty) nojalla olevat velvoitteet ja suojataan niitä.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka koskee ilmeistä oikeudellista virhettä ja arviointivirhettä.

                           —

                           Komissio teki oikeudellisen virheen luokittelemalla virheellisesti ICSID:n tuomion täytäntöönpanon uudeksi valtiontukitoimenpiteeksi ja loukkasi kantajien perusteltua luottamusta. Komission koko päätös perustuu virheelliseen olettamaan siitä, että ICSID:n tuomion täytäntöönpano on unionin oikeuden mukaan valtiontukea. ICSID:n tuomiolla ei anneta kantajille taloudellista hyötyä eikä se ole valikoiva toimenpide eikä vapaaehtoinen toimenpide, josta Romania on vastuussa, eikä sillä vääristetä kilpailua eikä uhata vääristää kilpailua.


title: Asia C-288/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 29.6.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Augstākā tiesa – Latvia) – ”L.Č.” IK v. Valsts ieņēmumu dienests (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 2006/112/EY — Arvonlisävero — 146 artiklan 1 kohdan e alakohta — Maastaviennin verovapautukset — Palvelujen suoritukset, jotka liittyvät välittömästi tavaroiden maastavientiin tai maahantuontiin — Käsite)

text:
               28.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 29.6.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Augstākā tiesa – Latvia) – ”L.Č.” IK v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Asia C-288/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2006/112/EY - Arvonlisävero - 146 artiklan 1 kohdan e alakohta - Maastaviennin verovapautukset - Palvelujen suoritukset, jotka liittyvät välittömästi tavaroiden maastavientiin tai maahantuontiin - Käsite))
   (2017/C 283/12)
   Oikeudenkäyntikieli: latvia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Augstākā tiesa

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja:”L.Č.” IK

      Vastapuoli: Valsts ieņēmumu dienests

      Tuomiolauselma

   Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 146 artiklan 1 kohdan e alakohtaa on tulkittava siten, että mainitussa säännöksessä säädettyä verovapautusta ei sovelleta pääasiassa kyseessä olevan kaltaiseen palveluun, jossa on kyse tavaroiden kuljettamisesta kolmanteen maahan, kun tätä palvelua ei suoriteta välittömästi kyseisten tavaroiden lähettäjälle tai vastaanottajalle.

      (1)  EUVL C 260, 18.7.2016.


title: Asia C-168/04: Euroopan yhteisöjen komission 5.4.2004 Itävallan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               29.5.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 146/2

         Euroopan yhteisöjen komission 5.4.2004 Itävallan tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-168/04)
   (2004/C 146/03)
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 5.4.2004 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Itävallan tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Barbara Eggers ja Enrico Traversa, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               toteaa, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut EY 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan rajoittaessaan AuslBG:n 18 §:n 12—16 momentilla ja 10 §:n 1 momentin 1 kohdan 3 alakohdalla kolmannen maan kansalaisen työntekijän komennukselle lähettämistä palvelusuorituksen yhteydessä suhteettomasti, ja

               —

               velvoittaa Itävallan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Toisessa jäsenvaltiossa toimivaan palvelunsuorittajaan kohdistuu haittaa kolmannen maan kansalaisuuden omaavaa työntekijää Itävaltaan komennukselle lähetettäessä kolmen eri valvontamenettelyn johdosta Itävallan eri viranomaisissa. Ausländerbeschäftigungsgesetz (AuslBLG) edellyttää ”EU-lähetysvahvistuksen” hankkimista työmarkkinaviraston aluetoimipisteestä toimivaltaisesta konsulaatista saatavan Fremdengesetzin (FrG) mukaisen viisumin ohella sekä Arbeitsvertragsrechts-Anpassunsgesetzin (AVRAG) mukaista ilmoitusmenettelyä palkka- ja työehtojen tarkastamiseksi.
   I   EU-lähetysvahvistus (AuslBLG 18 § 12—16 mom.)
   Vaatimus AuslBLG 18 §:n 12—16 momentin mukaisesta EU-lähetysvahvistuksesta rajoittaa palvelujen tarjoamisen vapautta yhteisössä.
   Vaatimus EU-lähetysvahvistuksesta FrG:n mukaisen viisumin ohella sekä AVRAG:n mukaisesta ilmoitusmenettelystä ovat Itävallan tasavallan omaksumiin työntekijöiden hyväksikäytön estämistä ja työntekijöiden suojaa tarkoittaviin päämääriin nähden suhteettomia.
   1.   Hyväksikäytön estäminen
   Itävallan lainsäädäntö loukkaa suhteellisuusperiaatetta, koska palvelujen tarjoamisen vapauteen liittyen tapahtuvien komennukselle lähettämisten ehtojen tehokas valvonta voidaan turvata vähemmän pitkällemenevin toimenpitein.
   Jäsenvaltion oikeutettu intressi tarkastaa palveluyrityksen kolmannen maan kansalaisuuden omaavan työntekijän komennukselle lähettämisen edellytykset voidaan riittävän hyvin turvata edellyttämällä viisumia. Mikään lisäkontrolli, kuten EU-lähetysvahvistus, joka tulee toiselta viranomaiselta, ei ole oikeutettu.
   2.   Palkka- ja työehtojen noudattaminen
   AuslBLG:n 18 §:n 13 momentin 2 kohdassa oleva aineellinen edelllytys, jonka mukaan EU-lähetysvahvistus annetaan vain, jos Itävallan AVRAG:n mukaisia palkka- ja työehtoja noudatetaan, merkitsee suhteetonta kaksinkertaista valvontaa.
   EU-lähetysvahvistusta koskeva vaatimus ja siihen liittyvä menettely ovat suhteettomia tavoiteltavaan päämäärään nähden, jona on työntekijän suojaaminen; näin on siksi, että Itävallan tasavallalla on jo käytettävissään vähemmän pitkällemeneviä kontrollikeinoja.
   Itävallan tasavalta on pannut lähettämisdirektiivin täytäntöön AVRAG:lla, jossa säädetään mahdollisuudesta jälkikäteiseen valvontaan sen tarkastamiseksi, maksetaanko vaadittavaa palkkaa todellisuudessa.
   3.   Siirtotyöläiset
   AuslBLG:n 18 §:n 13 momentin 1 kohdassa EU-lähetysvahvistuksen edellytykseksi asetettu vaatimus vähintään yhden vuoden työskentelystä tai toistaiseksi tehdystä työsopimuksesta palvelun suorittavan yrityksen kanssa rajoittaa epäoikeutetulla tavalla palvelujen tarjoamisen vapautta. Hyväksikäytön estämistä tarkoittava päämäärä voidaan saavuttaa paljon vähemmän rajoittavin toimenpiteinkin.
   II   Oleskeluluvan epääminen (FrG 10 § 1 mom. 3 kohta)
   FrG:n 10 §:n 1 momentin 3 kohdan mukaan oleskelulupa on evättävä, mikäli työntekijä on jo saapunut maahan ilman viisumia. Säännös ehkäisee komennukselle lähettämisen, kun palvelunsuorittaja voi osoittaa lainmukaisuuden eli on jo tehnyt tarjouksen, jonka perusteella jäsenvaltio voi suorittaa edellytetyn tarkastuksen.
   Oleskeluluvan automaattinen epääminen FrG:n 10 §:n 1 momentin 3 kohdan mukaisesti on suhteetonta oleskeluoikeuden edellytysten valvonnan päämäärään nähden ja on siten lainvastainen.
   FrG:n 10 §:n 3 momentissa säädetty viisumin automaattinen epääminen siinä tapauksessa, että ainoastaan muodollisesti laittomat maahan saapumiset rajoittavat palvelujen tarjoamisen vapautta huomattavasti ja tekevät siitä joillakin palvelualoilla näennäistä. Yhteisön oikeuden nykytilassa Itävallan tasavallalla on sen tarkastamiseksi, onko kolmannen maan kansalainen saapunut maahan palvelun suorittamistarkoituksessa, käytettävissään yhtä tehokas mutta vähemmän pitkällemenevä valvontakeino, viisumin antaminen ennen maahan saapumista.


title: Asia C-396/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 12.2.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Satakunnan käräjäoikeus – Suomi) – Sähköalojen ammattiliitto ry v. Elektrobudowa Spółka Akcyjna (Ennakkoratkaisupyyntö — SEUT 56 ja SEUT 57 artikla — Direktiivi 96/71/EY — 3, 5 ja 6 artikla — Yhtiön, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa A, työntekijät, jotka on lähetetty työhön jäsenvaltioon B — Jäsenvaltion B työehtosopimuksissa määrätty vähimmäispalkka — Ammattiliiton, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa B, asiavaltuus — Jäsenvaltion A lainsäädäntö, jossa kielletään palkkasaatavien siirto kolmannelle)

text:
               13.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 12.2.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Satakunnan käräjäoikeus – Suomi) – Sähköalojen ammattiliitto ry v. Elektrobudowa Spółka Akcyjna
   (Asia C-396/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 56 ja SEUT 57 artikla - Direktiivi 96/71/EY - 3, 5 ja 6 artikla - Yhtiön, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa A, työntekijät, jotka on lähetetty työhön jäsenvaltioon B - Jäsenvaltion B työehtosopimuksissa määrätty vähimmäispalkka - Ammattiliiton, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa B, asiavaltuus - Jäsenvaltion A lainsäädäntö, jossa kielletään palkkasaatavien siirto kolmannelle))
   (2015/C 118/08)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Satakunnan käräjäoikeus

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Sähköalojen ammattiliitto ry

      Vastaaja: Elektrobudowa Spółka Akcyjna

      Tuomiolauselma

               1)

               Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16.12.1996 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/71/EY, luettuna Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, on pääasiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa esteenä sille, että jäsenvaltion, jossa on toisen jäsenvaltion alueelle työntekijöitä työhön lähettäneen yrityksen kotipaikka, lainsäädäntö, jonka nojalla työsuhteisiin perustuvien saatavien siirto on kielletty, voisi estää sen, että Sähköalojen ammattiliitto ry:n kaltainen ammattiliitto nostaa kanteen näistä jäsenvaltioista jälkimmäisen jäsenvaltion, jossa työ suoritetaan, tuomioistuimessa palkkasaatavien, joissa on kyse direktiivissä 96/71 tarkoitetusta vähimmäispalkasta ja jotka on siirretty kyseiselle ammattiliitolle, perimiseksi lähetettyjen työntekijöiden hyväksi, sillä tämä siirto on viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa voimassa olevan lainsäädännön mukainen.

               2)

               Direktiivin 96/71 3 artiklan 1 ja 7 kohtaa, luettuna SEUT 56 ja SEUT 57 artiklan valossa, on tulkittava siten, että

                           —

                           ne eivät ole esteenä työntekijöiden palkkaryhmiin sijoittamiseen, sellaisena kuin tästä on määrätty vastaanottavan jäsenvaltion merkityksellisissä työehtosopimuksissa, perustuvan vähimmäistuntipalkan ja/tai vähimmäisurakkapalkan laskemiselle, kunhan tämä laskeminen ja tämä palkkaryhmiin sijoittaminen suoritetaan pakottavien ja läpinäkyvien sääntöjen mukaisesti, mikä kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on tarkistaa

                           —

                           pääasiassa kyseessä olevan kaltainen päiväraha on katsottava osaksi vähimmäispalkkaa edellytyksin, jotka ovat samat kuin ne edellytykset, jotka on asetettu kyseisen päivärahan kuulumiselle vähimmäispalkkaan, jota maksetaan paikallisille työntekijöille siinä tapauksessa, että heidät lähetetään työhön kyseisen jäsenvaltion sisällä

                           —

                           päivittäisen matka-ajan korvaus, jota maksetaan työntekijöille, jos päivittäinen matka, jonka he tekevät siirtyäkseen työpaikalleen ja palatakseen sieltä takaisin, kestää yli tunnin, on katsottava osaksi lähetettyjen työntekijöiden vähimmäispalkkaa, kunhan kyseinen edellytys täyttyy, mikä kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on tarkistaa

                           —

                           kyseisten työntekijöiden majoituksen kustantamista ei ole katsottava osaksi näiden työntekijöiden vähimmäispalkkaa

                           —

                           kyseisille työntekijöille myönnettyjen ruokasetelien muodossa olevaa lisää ei ole katsottava osaksi näiden työntekijöiden vähimmäispalkkaa ja

                           —

                           loma-ajan palkkaus, joka on myönnettävä lähetetyille työntekijöille palkallisten vuosilomien vähimmäiskeston osalta, vastaa vähimmäispalkkaa, johon näillä työntekijöillä on oikeus viitekauden aikana.

      (1)  EUVL C 260, 7.9.2013.


title: Asia T-488/04: Falcon Sporting Goods AG:n 15.12.2004 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) vastaan nostama kanne

text:
               5.3.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 57/33

         Falcon Sporting Goods AG:n 15.12.2004 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) vastaan nostama kanne
   (Asia T-488/04)
   (2005/C 57/57)
   Kieli, jolla kannekirjelmä on laadittu: ranska
   Falcon Sporting Goods AG, kotipaikka Zug (Sveitsi), on nostanut 15.12.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja Jörg Weigell.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa viraston toisen valituslautakunnan 29.9.2004 tekemän ratkaisun R 177/2004-2

               —

               velvoittaa viraston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               Haettu tavaramerkki:

               Kuviomerkki BIN LADIN arabialaisin kirjaimin kirjoitettuna luokkiin 9, 12, 14, 18, 25, 28, 35 ja 41 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — hakemus nro 2 224 160.

               Tutkijan ratkaisu:

               Rekisteröinnin epääminen.

               Valituslautakunnan ratkaisu:

               Valituksen hylkääminen.

               Kanneperusteet:

               Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan f alakohdan rikkominen. Kantaja väittää, että kyseisen tavaramerkin rekisteröinti ei ole yleisen järjestyksen tai hyvän tavan vastaista.


title: Asia T-240/10: Kanne 27.5.2010 — Unkarin tasavalta v. komissio

text:
               31.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/46

         Kanne 27.5.2010 — Unkarin tasavalta v. komissio
   (Asia T-240/10)
   ()
   2010/C 209/70
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Asianosaiset

      Kantaja: Unkarin tasavalta (asiamiehet: M. Fehér ja K. Szijjártó)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               tärkkelyksen amylopektiini-ainesosan parannetun pitoisuuden osalta muuntogeenisen perunatuotteen (Solanum tuberosum L. linja EH92-527-1) markkinoille saattamisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/18/EY mukaisesti (tiedoksiannettu numerolla K(2010) 1193 2.3.2010 tehty komission päätös 2010/135/EU (1) on kumottava

               —

               muuntogeenisestä perunasta EH92–527–1 (BPS-25271–9) valmistetun rehun sekä elintarvikkeiden ja muiden rehutuotteiden, joissa kyseisen perunan esiintyminen on satunnaista tai teknisesti mahdotonta välttää, markkinoille saattamisen sallimisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1829/2003 mukaisesti (tiedoksiannettu numerolla K(2010) 1196) 2.3.2010 tehty komission päätös 2010/136/EU (2) on kumottava

               —

               toissijaisesti sen varalta, että päätöksen 2010/136/EU kumoamista koskeva vaatimus hylättäisiin, vaaditaan sen 2 artiklan b ja c alakohtien kumoamista

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja riitauttaa komission 2.3.2010 tekemät päätökset 2010/135/EU ja 2010/136/EU.
   Kantaja väittää kanteessaan ensimmäisen kanneperusteen tueksi, että komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen ja että se on loukannut varovaisuusperiaatetta salliessaan ”Amflora” –nimisen muuntogeenisen perunan (jäljempänä MG-peruna) markkinoille saattamisen, kun otetaan huomioon, että riskiarvioinnissa esitettiin perusteltuja epäilyjä siitä, että luvan myöntämisestä — kun huomioon otetaan terveyden ja ympäristön korkeatasoisen suojelun varmistamiseen liittyvä tavoite — voisi aiheutua haittaa henkilöiden ja eläinten terveydelle ja ympäristölle. Kantajan mukaan markkinoille saattamista koskeva lupa nojautuu monessa suhteessa perusteettomaan tai puutteelliseen riskien arviointiin, mikä vaikuttaa komission päätösten laillisuuteen.
   Kantaja väittää MG-perunasta aiheutuvista terveysriskeistä, että siinä oleva antibiootti-resistentti geeni ja sen siirtyminen MG-kasveista bakteereihin aiheuttaa ihmisten ja eläinten terveydelle sekä ympäristölle sellaisen vaaran, jota ei voida hyväksyä, kun otetaan huomioon erityisesti velvollisuus yhteen sovittaa yhteen terveyden ja ympäristön korkeatasoinen suojelu ja kun joka tapauksessa olemassa on merkittävää tieteellistä epävarmuutta riskeistä, joita komissio ei ole poistanut tyydyttävällä tavalla. Kantaja päättelee tästä, että markkinoille saattamista koskevalla luvalla loukataan varovaisuusperiaatetta ja rikotaan direktiivin 2001/18/EY (3) 4 artiklan 2 kohtaa, joka on sen konkreettinen oikeudellinen ilmaus. Tämän lisäksi Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen (EFSA) laatima tieteellinen tutkimus, joka on komission päätösten perusta, on sekin ristiriidassa niiden näkemysten kanssa, jotka maailman terveysjärjestö, maailman eläinten terveysjärjestö ja Euroopan lääkevirasto ovat tässä suhteessa esittäneet.
   Kantajan mukaan MG-perunan ympäristövaikutusten arviointi on puutteellinen, koska siinä ei ole otettu huomioon

               —

               sitä, ettei olemassa ole avoimia tutkimuksia, jotka koskisivat kaikkia Euroopan unionin biogeografisia alueita

               —

               sitä, ettei ole tutkittu niitä pitkäkestoisia kumulatiivisia vaikutuksia kyseisiin organismeihin eikä vaikutuksia lajien populaatioiden dynamiikkaan eikä geenimoninaisuuteen

               —

               sitä, ettei mahdollisia vaikutuksia eläinten terveyteen eikä mahdollisia vaikutuksia ravintoketjuun ole tutkittu.

         Toisessa kanneperusteessaan kantaja väittää, että komissio on rikkonut asetusta 1829/2003 (4). Se toteaa tältä osin, että päätöksen 2010/136/EU 2 artiklan b ja c alakohta, jossa sallitaan muuntogeenisen organismin esiintyminen sellaisessa suhteessa, joka on enintään 0,9 prosenttia rehusta ja kustakin rehusta, josta se koostuu, ja joka on satunnaista tai teknisesti mahdotonta välttää, on lainvastainen siltä osin kuin siinä viitataan lupaan, koska asetuksessa 1829/2003 ei säädetä minkäänlaisesta sietorajasta, eikä siinä sallita, että komissio soveltaisi sietorajaa sen tilanteen varalta, että muuntogeenisiä organismeja esiintyisi satunnaisesti tai siten, että sitä olisi teknisesti mahdotonta välttää.

      (1)  Tärkkelyksen amylopektiini-ainesosan parannetun pitoisuuden osalta muuntogeenisen perunatuotteen (Solanum tuberosum L. linja EH92-527-1) markkinoille saattamisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/18/EY mukaisesti (tiedoksiannettu numerolla K(2010) 1193 2.3.2010 tehty komission päätös 2010/135/EU (EUVL L 53, s. 11).

      (2)  Muuntogeenisestä perunasta EH92–527–1 (BPS-25271–9) valmistetun rehun sekä elintarvikkeiden ja muiden rehutuotteiden, joissa kyseisen perunan esiintyminen on satunnaista tai teknisesti mahdotonta välttää, markkinoille saattamisen sallimisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1829/2003 mukaisesti (tiedoksiannettu numerolla K(2010) 1196) (EUVL L 53, s. 15).

      (3)  Geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön ja neuvoston direktiivin 90/220/ETY kumoamisesta 12.3.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/18/EY (EYVL L 268, s. 1).

      (4)  Muuntogeenisistä elintarvikkeista ja rehuista 22.9.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1829/2003 (EUVL L 268, s. 1).


title: Asia C-405/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 11.2.2010 (Vestre Landsretin (Tanska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Ingeniørforeningen i Danmark, joka toimii Bertram Holstin puolesta, v. Dansk Arbejdsgiverforening, joka toimii Babcock & Wilcox Vølund ApS:n puolesta (Sosiaalipolitiikka — Työntekijöille tiedottaminen ja heidän kuulemisensa — Direktiivi 2002/14/EY — Direktiivin paneminen täytäntöön lailla ja kollektiivisopimuksella — Kollektiivisopimuksen vaikutus työntekijään, joka ei ole kyseisen sopimuksen sopimuspuolena olevan ammattijärjestön jäsen — 7 artikla — Työntekijöiden edustajien suoja — Vahvistettua irtisanomissuojaa koskevaa vaatimusta ei ole)

text:
               27.3.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 80/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 11.2.2010 (Vestre Landsretin (Tanska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Ingeniørforeningen i Danmark, joka toimii Bertram Holstin puolesta, v. Dansk Arbejdsgiverforening, joka toimii Babcock & Wilcox Vølund ApS:n puolesta
   (Asia C-405/08) (1)

   (Sosiaalipolitiikka - Työntekijöille tiedottaminen ja heidän kuulemisensa - Direktiivi 2002/14/EY - Direktiivin paneminen täytäntöön lailla ja kollektiivisopimuksella - Kollektiivisopimuksen vaikutus työntekijään, joka ei ole kyseisen sopimuksen sopimuspuolena olevan ammattijärjestön jäsen - 7 artikla - Työntekijöiden edustajien suoja - Vahvistettua irtisanomissuojaa koskevaa vaatimusta ei ole)
   2010/C 80/04
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Vestre Landsret

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Ingeniørforeningen i Danmark, joka toimii Bertram Holstin puolesta

      Vastaaja: Dansk Arbejdsgiverforening, joka toimii Babcock & Wilcox Vølund ApS:n puolesta

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Vestre Landstret — Työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevista yleisistä puitteista Euroopan yhteisössä 11.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/14/EY (EYVL L 80, s. 29) 7 artiklan tulkinta — Direktiivin täytäntöönpano kollektiivisopimuksella — Kollektiivisopimuksen vaikutukset sellaiseen työntekijään nähden, joka ei kuulu kyseisen sopimuksen tehneeseen ammattijärjestöön — Täytäntöönpanolaki, jolla ei tarjota sellaisille työntekijäryhmille, joita kollektiivisopimus ei kata, olemassa olevaa irtisanomissuojaa vahvempaa irtisanomissuojaa

      Tuomiolauselma

               1)

               Työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevista yleisistä puitteista 11.3.2002 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2002/14/EY on tulkittava siten, että sen kanssa ei ole ristiriidassa se, että kyseinen direktiivi pannaan täytäntöön sopimuksin, minkä johdosta kyseinen kollektiivisopimus kattaa tietyn työntekijäryhmän, vaikka tähän ryhmään kuuluvat työntekijät eivät ole sen ammattijärjestön jäseniä, joka on kyseisen sopimuksen sopimuspuolena, ja vaikka kyseinen ammattijärjestö ei edusta näiden työntekijöiden toimialaa, kunhan kollektiivisopimus on omiaan takaamaan sen soveltamisalaan kuuluville työntekijöille tässä samassa direktiivissä heille annettujen oikeuksien tehokkaan suojan.

               2)

               Direktiivin 2002/14 7 artiklaa on tulkittava siten, että siinä ei edellytetä, että työntekijöiden edustajille annetaan vahvistettua irtisanomissuojaa. Kaikkien tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi toteutettujen toimien, säädetäänpä niistä laissa tai määrätäänpä niistä kollektiivisopimuksessa, on kuitenkin noudatettava 7 artiklassa säädettyä suojan vähimmäistasoa.

      (1)  EUVL C 301, 22.11.2008.


title: Asia T-336/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.1.2011 — Häfele v. SMHV — Topcom Europe (Topcom) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin Topcom rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat yhteisön ja Beneluxin sanamerkit TOPCOM — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Tavaroiden samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               26.2.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.1.2011 — Häfele v. SMHV — Topcom Europe (Topcom)
   (Asia T-336/09) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin Topcom rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat yhteisön ja Beneluxin sanamerkit TOPCOM - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Tavaroiden samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2011/C 63/50
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Häfele GmbH & Co. KG (Nagold, Saksa) (edustajat: J. Dönch ja M. Eck)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Topcom Europe (Heverlee, Belgia) (edustaja: asianajaja P. Maeyaert)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) toisen valituslautakunnan 5.6.2009 asiassa R 1500/2008-2 tekemän, Topcom Europe NV:n ja Häfele GmbH & Co. KG:n väliseen väitemenettelyyn liittyvän päätöksen kumoaminen.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Häfele GmbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaanlukien Topcom Europe NV:lle sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) valituslautakunnassa käymästä menettelystä aiheutuneet kulut.

      (1)  EUVL C 256, 24.10.2009.


title: Asia C-522/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 19.11.2014 – Sparkasse Allgäu v. Finanzamt Kempten

text:
               23.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 65/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 19.11.2014 – Sparkasse Allgäu v. Finanzamt Kempten
   (Asia C-522/14)
   (2015/C 065/29)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Sparkasse Allgäu

      Vastaaja: Finanzamt Kempten

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko sijoittautumisvapaus (Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 49 artikla, aiempi EY 43 artikla) esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan luottolaitoksen, jonka kotipaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa, on siellä asuneen perinnönjättäjän kuoltua ilmoitettava toimivaltaiselle jäsenvaltion veroviranomaiselle perintöverotusta varten myös tämän perinnönjättäjän ne varallisuuserät, joita säilytetään tai hoidetaan toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevassa luottolaitoksen epäitsenäisessä sivuliikkeessä, jos kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa ei ole vastaavaa ilmoitusvelvollisuutta ja luottolaitoksiin sovelletaan pankkisalaisuutta, jonka rikkomisesta on säädetty rikosoikeudellisia seuraamuksia?


title: Asia C-300/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 27.6.2007 — Hans & Christophorus Oymanns GbR, Orthopädie Schuhtechnik v. AOK Rheinland/Hamburg

text:
               6.10.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 235/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 27.6.2007 — Hans & Christophorus Oymanns GbR, Orthopädie Schuhtechnik v. AOK Rheinland/Hamburg
   (Asia C-300/07)
   (2007/C 235/13)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Oberlandesgericht Düsseldorf
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Hans & Christophorus Oymanns GbR, Orthopädie Schuhtechnik

      Vastaaja: AOK Rheinland/Hamburg
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

                           a)

                           Onko direktiivin 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa (1) ensimmäisenä vaihtoehtona olevaa edellytystä ”jota rahoittaa valtio” tulkittava siten, että sillä tarkoitetaan tapausta, jossa valtio velvoittaa henkilön kuulumaan johonkin sairausvakuutuslaitokseen ja maksamaan tulojen perusteella määräytyviä vakuutusmaksuja sairauskassaan siten, että nimenomainen sairauskassa vahvistaa maksuosuuden, mutta sairauskassat ovat kuitenkin perusteluissa tarkemmin esitetyn yhteisvastuuseen perustuvan rahoitusjärjestelmän vuoksi sidoksissa toisiinsa ja että yksittäisten sairauskassojen velvoitteiden täyttäminen on varmistettu?

                           b)

                           Onko direktiivin 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohdassa toisena vaihtoehtona olevaa edellytystä, jonka mukaan laitoksen ”johto on näiden laitosten valvonnan alainen”, tulkittava siten, että se täyttyy, kun valtio harjoittaa laillisuusvalvontaa, joka koskee sekä meneillään olevia että tulevia liiketoimia, ja kun valtiolla on mahdollisesti käytössään lisäksi muita perusteluissa kuvailtuja puuttumismahdollisuuksia tämän osalta?

               2)

               Jos ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen a tai b kohtaan vastataan myöntävästi, onko direktiivin 1 artiklan toisen kohdan c ja d alakohtaa tulkittava siten, että sellaisten tuotteiden käyttöön asettaminen, jotka valmistetaan ja mukautetaan yksilöllisesti kunkin asiakkaan tarpeita vastaaviksi ja joiden käyttö on neuvottava kullekin asiakkaalle yksilöllisesti, on luokiteltava ”tavarahankintoja koskevaksi sopimukseksi” tai ”palveluhankintoja koskevaksi sopimukseksi”? Onko tässä yhteydessä otettava huomioon ainoastaan kyseessä olevien suoritusten arvo?

               3)

               Jos toisessa ennakkoratkaisukysymyksessä tarkoitettu käyttöön asettaminen on luokiteltava tai voidaan luokitella ”palveluksi”, onko direktiivin 1 artiklan 4 kohtaa — erotuksena direktiivin 1 artiklan 5 kohdassa tarkoitetusta puitejärjestelystä — tulkittava siten, että ”palveluja koskevalla käyttöoikeussopimuksella” tarkoitetaan myös sellaisen sopimuksen tekemistä, jossa

                           —

                           päätöksen siitä, tehdäänkö toimittajan kanssa, jonka kanssa hankintasopimus on tehty, yksittäisiä sopimuksia, ja missä tapauksissa niitä tehdään, ei tee hankintaviranomainen, vaan kolmas,

                           —

                           hankintaviranomainen maksaa toimittajalle, jonka kanssa hankintasopimus on tehty, koska lain nojalla yksinomaan hankintaviranomainen on vastuussa velallisena korvauksen maksamisesta ja velvollinen suorittamaan palvelun kolmannelle ja

                           —

                           ennen kuin kolmas käyttää palveluja, toimittajan, jonka kanssa hankintasopimus on tehty, ei tarvitse suorittaa eikä pitää saatavilla minkäänlaisia palveluja?

      (1)  EUVL L 134, s. 114.


title: Asia C-113/00: Espanjan kuningaskunnan 27.3.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
24.6.2000              FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 176/7
Korkeimman hallinto-oikeuden 15.3.2000 tekemällään                        Voidaanko Euroopan yhteisön perustamissopimuksen
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö Tulliasiamie-                  90 artiklaa (entinen 95 artikla) tulkita niin, että tämäntyyp-
       hen ja Antti Siilinin vireille panemassa asiassa                   pinen kansallinen verosäännös ei ole syrjivä, kun otetaan
                                                                          erityisesti huomioon, että
                                                                          –    lähtökohtana on vastaavan uuden auton vero,
                         (Asia C-101/00)
                                                                          –    aikaisemmin voimassa olleen säännöksen mukaan au-
                                                                               toveroa alennettiin vasta kuuden kuukauden määräajan
                         (2000/C 176/12)                                       jälkeen ja
                                                                          –    sekä aikaisemman että nykyisen säännöksen mukaan
Korkein hallinto-oikeus on pyytänyt 15.3.2000 tekemällään                      veroa alennetaan selostetuin tavoin lineaarisesti.
päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomiois-
tuimen kirjaamoon 17.3.2000, Euroopan yhteisöjen tuomiois-            3. Onko kansallisessa verosäännöksessä määriteltyjen lasken-
tuimelta Tulliasiamiehen ja Antti Siilinin vireille panemassa             taperusteiden lisäksi aina selvitettävä ajoneuvon yksilölliset
asiassa ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:                          ominaisuudet sen varmistamiseksi, että autoveron kanta-
                                                                          minen ei johda yksittäisessä tapauksessa perustamissopi-
                                                                          muksen 90 artiklan (entinen 95 artikla) vastaiseen syr-
                                                                          jintään.
Autovero
                                                                      Autoverolle suoritettava arvonlisävero
1. Autoverolain 11 §:n mukaan autoveroa määrättäessä yh-              4. Voidaanko arvonlisäverodirektiiviä tulkita niin, että auto-
    teisötavarana maahan tuodusta ajoneuvosta on ajoneuvon                verolain 5 §:n 1 momentissa ja arvonlisäverolain 1 §:n
    verotusarvon perustana ajoneuvon hankinta-arvo verovel-               5 momentissa tarkoitettu autoverolle suoritettava arvonlis-
    volliselle. Hankinta-arvona käytetään soveltuvin osin ajo-            äveroksi nimitetty vero on arvonlisäverodirektiivissä tar-
    neuvon tullikoodeksissa ja sen soveltamisasetuksessa tar-             koitettu arvonlisävero, kun otetaan huomioon, että vero
    koitettua tullausarvoa.                                               kansallisten säännösten mukaan kannetaan yksinomaan
                                                                          autoveron perusteella.
    Voidaanko Euroopan yhteisön perustamissopimuksen
                                                                      5. Jos vastaus kohdassa 4 esitettyyn kysymykseen on kieltei-
    90 artiklaa (entinen 95 artikla) tulkita niin, että tällainen
                                                                          nen, voidaanko tämän kaltaista veroa kuitenkin pitää
    kansallinen säännös autoveron perusteena olevan verotus-
                                                                          sellaisena verona tai maksuna, jonka kantaminen on
    arvon määrittelystä ei ole syrjivä, kun otetaan erityisesti
                                                                          arvonlisäverodirektiivin 33 artiklan mukaan sallittua.
    huomioon ajoneuvon verotusarvon muodostuminen eri
    suuruiseksi siitä riippuen, missä kaupan vaiheessa (kaupan
    portaassa) ajoneuvon maahantuoja toimii eli toimiiko              6. Jos tällaisia kansallisia verosäännöksiä ei pidetä arvonlisä-
    tuoja tukkuportaassa, vähittäisportaassa vai kuluttajana.             verodirektiivin vastaisina, voidaanko Euroopan yhteisön
                                                                          perustamissopimuksen 90 artiklaa (entinen 95 artikla)
                                                                          tulkita niin, että nämä verosäännökset eivät ole artiklassa
2. Autoverolain 7 §:n 1 momentin mukaan käytettynä maa-                   tarkoitetuin tavoin syrjiviä.
    hantuodusta ajoneuvosta kannettavan autoveron perustee-
    na käytetään vastaavan uuden ajoneuvon veroa
    säännöksessä määritellyllä tavalla alennettuna. Sellaisena
    kuin säännös oli laissa 1482/1994 käytettynä maahantuo-
    dusta ajoneuvosta kannettiin vastaavan uuden ajoneuvon
    vero alennettuna 0,5 prosentin määrällä jokaista täyttä
    kalenterikuukautta kohden, laskettuna ajankohdasta, jona
    ajoneuvo oli ollut 6 kuukautta rekisterissä tai käytössä, ja      Espanjan kuningaskunnan 27.3.2000 Euroopan yhteisöjen
    veroa alennettiin vain 150 ensimmäiseltä käyttökuukaudel-                       komissiota vastaan nostama kanne
    ta. Nykyisin voimassa olevan lain 1160/1998 mukaan
    käytettynä maahan tuodusta ajoneuvosta kannetaan vas-
    taavan uuden ajoneuvon vero alennettuna 0,6 prosentin                                      (Asia C-113/00)
    määrällä käyttökuukautta kohden kultakin ensimmäiseltä
    sadalta käyttökuukaudelta ja tämän jälkeisiltä sadalta käyt-
                                                                                (2000/C 176/13)
    tökuukaudelta 0,9 prosentin määrällä käyttökuukautta
    kohden veron kunkin edellisen kuukauden loppuun laske-
    tusta jäännösarvosta sekä edelleen tuon jälkeisiltä käyttö-       Espanjan kuningaskunta on nostanut 27.3.2000 Euroopan
    kuukausilta 0,4 prosenttia veron kunkin edellisen kuukau-         yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
    den loppuun lasketusta jäännösarvosta. Käyttökuukausiksi          komissiota vastaan. Kantajan asiamiehenä on Santiago Ortiz
    luetaan ajoneuvon ensimmäisestä käyttöönotosta tai rekis-         Vaamonde, prosessiosoite Luxemburgissa Espanjan suurlähe-
    teröinnistä kuluneet täydet kalenterikuukaudet.                   tystö, 4-6 boulevard E. Servais.
 ---pagebreak--- C 176/8                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       24.6.2000
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                             –   EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan rikkominen: Komis-
                                                                             sio väittää, että kaikki tuki, jonka määrä riippuu tuotetuista
                                                                             määristä, on katsottava yhteismarkkinoille soveltumatto-
1. kumoaa 22.12.1999 tehdyn komission päätöksen vihan-                       maksi tueksi, koska sillä ei ole kestävää vaikutusta kyseisen
   nesten tuotantoa Extremadurassa markkinointivuonna                        alan kehitykseen. Tuki ei kuitenkaan lisää vihannesten
   1997-1998 koskevasta tuesta                                               tuotantoa ja se ei myöskään ole tuen tavoite, koska sitä ei
                                                                             myönnetä tuotettujen määrien perusteella vaan jalostuk-
2. velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                      seen tarkoitettujen määrien perusteella.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
–  EY 253 artiklan ja EY 87 artiklan 1 kohdan rikkominen,
   koska päätöstä ei ole perusteltu niiltä osin kuin kyse on
   vaikutuksesta jäsenvaltioiden väliseen kaupankäyntiin ja
   koska tätä vaatimusta ei ole noudatettu: Kanteen kohteena
   olevassa päätöksessä ei ole vaadittavia vähimmäisperuste-
   luja sen osoittamiseksi, että tuki vaikuttaa jäsenvaltioiden
   väliseen kaupankäyntiin tavalla, joka vääristää tai uhkaa             Euroopan yhteisöjen komission 7.4.2000 Helleenien tasa-
   vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla.                                                 valtaa vastaan nostama kanne
–  EY 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja EY 253 artiklan
   rikkominen: Komissio katsoo, että EY 87 artiklan 3 kohdan                                       (Asia C-132/00)
   a alakohdassa määrättyä poikkeusta ei voida soveltaa,
   koska tukea ei pidetä alueellisena tukena vaan maatalous-
   alan toimintatukena. Komission perustelut eivät ole joh-
   donmukaisia. Asetuksessa nro 84/93 niihin tavoitteisiin,                                        (2000/C 176/14)
   jotka on osoitettu jalostukseen tarkoitettujen vihannesten
   tuotantoa koskevalle tuelle, kuuluvat nimenomaisesti seu-
   raavat: Tuotannon mukauttaminen markkinoiden vaati-                   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 7.4.2000 Euroo-
   muksiin siten, että                                                   pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien tasavaltaa
                                                                         vastaan. Kantajan asiamiehet ovat komission oikeudellisen
   –    voimavaroja käytetään mahdollisimman tehokkaasti,                osaston oikeudellinen neuvonantaja Lena Ström ja oikeudelli-
                                                                         sessa yksikössä toimiva kansallinen virkamies Panagiotis Pana-
                                                                         giotopoulos ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o oikeudelli-
   –    keinokasteluviljelyn vaihtoehtojen monipuolistaminen             sen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre
        sekä,                                                            Wagner, Kirchberg.
   –    sellaisen viljelyn kehittäminen, jolla on merkittäviä
        sosiaalisia vaikutuksia.                                         Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
                                                                         tuin
   Tuen tarkoituksena oli edistää taloudellista kehitystä alhai-
   sen elintason alueella ja erittäin vakavassa työllisyystilan-         1. toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut EY:n
   teessa. Tuella oli ilmeinen sosiaalinen tarkoitus, koska                  perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei
   sen tarkoituksena oli yhdenmukaistettuihin raaka-aineen                   ole säädetyssä määräajassa toteuttanut jätteistä 15 päivänä
   myyntisopimuksiin perustuvien sellaisten vakaiden suhtei-                 heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin
   den luominen tuottajien ja jalostajien välille, joilla taataan            75/442/ETY (EYVL L 194, s. 39) 7 artiklan, sellaisena
   toimitukset jalostuslaitoksille ja kyseisten laitosten sijoittu-          kuin tämän direktiivi on muutettuna 18.3.1991 annetulla
   minen tuotantoalueille.                                                   neuvoston direktiivillä 91/156/ETY (EYVL L 78, s. 32),
                                                                             vaarallisista jätteistä 12 päivänä joulukuuta 1991 annetun
                                                                             neuvoston direktiivin 91/689/ETY (EYVL L 377, s. 20)
   Komission olisi tässä tilanteessa pitänyt osoittaa, ettei                 6 artiklan ja pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä
   tuki kuulunut EY 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan                         joulukuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neu-
   soveltamisalaan, vaikka kyse olikin erityistoimenpiteistä                 voston direktiivin 94/62/EY (EYVL L 365, s. 10) 14 artiklan
   eikä yleistoimenpiteistä. Komission olisi pitänyt myös                    noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä ja koska toissi-
   ainakin jollain tavalla perustella harkinnanvarainen kieltäy-             jaisesti se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle;
   tymisensä antamasta lupaa määrältään vähäiselle tuelle,
   jonka tarkoituksena oli korjata poikkeuksellisen vakava
   tilanne yhteisössä. Koska komissio ei ole tehnyt näin, se             2. velvoittaa Helleenien tasavallan korvaamaan oikeuden-
   on rikkonut EY 253 artiklaa.                                              käyntikulut.


title: Asia C-83/06: Euroopan yhteisöjen komission  9.2.2006  Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               8.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/18

         Euroopan yhteisöjen komission 9.2.2006 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-83/06)
   (2006/C 86/33)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 9.2.2006 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamies on C. Cattabriga.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut 17.10.2004 annetun komission direktiivin 2004/103/EY (1), jossa on kyse direktiivin 2000/29/EY (2) liitteessä V olevassa B osassa mainituille kasveille, kasvituotteille ja muille tavaroille tehtävistä tunnistustarkastuksista ja kasvien terveystarkastuksista, jotka voidaan suorittaa muussa kuin siinä paikassa, jonka kautta tuotteet saapuvat yhteisöön, 8 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai joka tapauksessa koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

               2)

               velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin täytäntöönpanoa varten säädetty määräaika päättyi 31.12.2004.

      (1)  EUVL L 313, 12.10.2004, s. 16.

      (2)  EYVL L 169, 10.7.2000, s. 1.