title: Asia T-162/13: Kanne 18.3.2013 — Magic Mountain Kletterhallen ym. v. komissio

text:
               25.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 147/25

         Kanne 18.3.2013 — Magic Mountain Kletterhallen ym. v. komissio
   (Asia T-162/13)
   2013/C 147/46
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantajat: Magic Mountain Kletterhallen GmbH (Berliini, Saksa), Kletterhallenverband Klever e.V. (Leipzig, Saksa), Neoliet Beheer BV (Son, Alankomaat) ja Pedriza BV (Haarlem, Alankomaat) (edustajat: asianajajat M. von Oppen ja A. Gerdung)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SEUT 264 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla valtiontukea SA.33952 (2012/NN) — Saksa, Kletteranlagen des Deutschen Alpinvereins — koskevassa asiassa 5.12.2012 tehdyn komission päätöksen C(2012) 8761 final

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan rikkomiseen.
               Kantajat väittävät tässä kanneperusteessa, että komissio on menetellyt oikeudenvastaisesti todetessaan oikeusriidan kohteena olevat tuet sisämarkkinoille soveltuviksi, koska SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiset edellytykset eivät täyty. Kantajat vetoavat siihen, etteivät nämä tuet edistä yhteisen edun mukaista tavoitetta. Tässä yhteydessä todetaan muun muassa, että sen voisivat osoittaa ainoastaan markkinoiden todistetut toimintapuutteet, joita tässä tapauksessa ei ole. Kantajat toteavat myös, ettei SEUT 106 artiklan 2 kohdan mukaista perustetta sisämarkkinoille soveltumiseen ole. Kantajien käsityksen mukaan tuet eivät myöskään sovellu markkinoiden tehokkuuteen liittyvän väitetyn ongelman ratkaisemiseen. Tuilla ei myöskään ole kannustavaa vaikutusta. Kannustava vaikutus on pelkkä komission oletus. Komissio pelkästään olettaa kansallisten viranomaisten varmistavan yksittäisten tukien oikeasuhteisuuden ja perustaa tämän oletuksensa virheellisesti asianomaisen yhdistyksen yleishyödyllisyyteen. Kantajat katsovat myös, että komissio on punninnut huomioon otettavia seikkoja virheellisesti. Komissio ei ole verrannut tukien kielteisiä ja myönteisiä vaikutuksia keskenään. Lopuksi tässä yhteydessä katsotaan, että yritystuet (kaikki myönnetyt tuet ovat yritystukia) eivät epävarmoissa tapauksissa sovellu sisämarkkinoille.

               2)

               Toinen kanneperuste: virheellinen muodollisen tutkintamenettelyn aloittamatta jättäminen.
               Kantajat väittävät tässä yhteydessä, että komissio on oikeudenvastaisesti jättänyt aloittamatta muodollisen tutkintamenettelyn, vaikka tukien sisämarkkinoille soveltuvuuden arvioinnissa on ollut vakavia vaikeuksia. Osoituksena vakavista vaikeuksista on alustavan tutkintamenettelyn pitkä kestoaika — tässä tapauksessa yli vuosi. Komissio ei siitä huolimatta ole selvittänyt asian arvioimisessa tarvittavia tosiseikkoja riittävästi. Kiipeilyhallien markkinoista tarvittava perusteellinen tutkimus olisi kantajien käsityksen mukaan ollut mahdollista tehdä vain muodollisessa tutkintamenettelyssä. Lisäksi komission tutkima kantelu on tuonut esiin yleishyödyllisten yhdistysten elinkeinotoimintaan myönnettäviin tukiin liittyviä vaikeita oikeuskysymyksiä. Kantajat katsovat myös, että ne ovat kilpailevina yrityksinä tai vastaavasti kilpailevien yritysten yhteenliittymänä asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan h alakohdassa tarkoitettuja asianomaisia osapuolia, joilla SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukaan on oikeus esittää huomautuksensa muodollisessa tutkintamenettelyssä, ja virheellinen muodollisen tutkintamenettelyn aloittamatta jättäminen on vienyt niiltä tämän oikeuden.


title: Asia C-450/15: Unionin tuomioistuimen määräys (yhdeksäs jaosto) 28.6.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Italsempione – Spedizioni Internazionali SpA (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artiklan 2 kohta — Asetus (EY) N:o 1/2003 — 23 artiklan 2 kohdan a alakohta — Tulkinta suhteellisuusperiaatteen mukaisesti — Sakon määrän määrittäminen — Perusteet — Sakkojen laskennasta annetut suuntaviivat — Kansallinen käytäntö — Sakon perusmäärän mukauttaminen — Raskauttavien tai lieventävien seikkojen huomioon ottaminen — Enimmäismäärän, joka on 10 prosenttia kokonaisliikevaihdosta, soveltaminen — Unionin tuomioistuimen toimivallan puuttuminen — Toimivallan selvä puuttuminen)

text:
               19.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 343/13

         Unionin tuomioistuimen määräys (yhdeksäs jaosto) 28.6.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Italsempione – Spedizioni Internazionali SpA
   (Asia C-450/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artiklan 2 kohta - Asetus (EY) N:o 1/2003 - 23 artiklan 2 kohdan a alakohta - Tulkinta suhteellisuusperiaatteen mukaisesti - Sakon määrän määrittäminen - Perusteet - Sakkojen laskennasta annetut suuntaviivat - Kansallinen käytäntö - Sakon perusmäärän mukauttaminen - Raskauttavien tai lieventävien seikkojen huomioon ottaminen - Enimmäismäärän, joka on 10 prosenttia kokonaisliikevaihdosta, soveltaminen - Unionin tuomioistuimen toimivallan puuttuminen - Toimivallan selvä puuttuminen))
   (2016/C 343/19)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Asianosaiset

      Valittaja: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Vastapuoli: Italsempione – Spedizioni Internazionali SpA

      Määräysosa

   Unionin tuomioistuin ei selvästikään ole toimivaltainen vastaamaan ennakkoratkaisupyyntöön, jonka Consiglio di Stato (ylin hallintotuomioistuin, Italia) on esittänyt 16.6.2015 tekemällään päätöksellä.

      (1)  EUVL C 381, 16.11.2015.


title: Asian C-41/01 poistaminen rekisteristä

text:
C 109/40              FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    4.5.2002
        Asian C-234/00 (1) poistaminen rekisteristä                            Asian C-31/01 (1) poistaminen rekisteristä
                       (2002/C 109/72)                                                      (2002/C 109/75)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 22.1.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-       Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 15.1.2002
tu asia C-234/00 (High Court of Justice (England & Wales),           antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
Queen’s Bench Divisionin (Crown Office) esittämä ennakkorat-         tu asia C-31/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ison-
kaisupyyntö), The Queen vastaan Minister of Agriculture,             Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta.
Fisheries and Food, ex parte: F. Machin & Sons Ltd.
                                                                     (1) EYVL C 79, 10.3.2001.
(1) EYVL C 247, 26.8.2000.
                                                                               Asian C-41/01 (1) poistaminen rekisteristä
       Asian C-239/00 P    ( 1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2002/C 109/76)
                       (2002/C 109/73)
                                                                     Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 23.11.2001
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 7.2.2002
                                                                     antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                     tu asia C-41/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Saksan
tu asia C-239/00 P, Euroopan unionin neuvosto vastaan
                                                                     liittotasavalta.
Espanjan kuningaskunta.
                                                                     (1) EYVL C 79, 10.3.2001.
(1) EYVL C 247, 26.8.2000.
        Asian C-449/00 (1) poistaminen rekisteristä                            Asian C-85/01 (1) poistaminen rekisteristä
                       (2002/C 109/74)                                                      (2002/C 109/77)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen viidennen jaoston pu-             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 5.2.2002
heenjohtajan 7.12.2001 antamalla määräyksellä tuomioistui-           antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
men rekisteristä on poistettu asia C-449/00, Euroopan yhteisö-       tu asia C-85/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ison-
jen komissio vastaan Ranskan tasavalta.                              Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta.
(1) EYVL C 45, 10.2.2001.                                            (1) EYVL C 134, 5.5.2001.


title: Asia C-375/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.3.2013 (Cour constitutionnellen (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Belgacom SA, Mobistar SA ja KPN Group Belgium SA v. Belgian valtio (Televiestintäpalvelut — Direktiivi 2002/20/EY — 3 ja 12–14 artikla — Radiotaajuuksien käyttöoikeudet — Radiotaajuuksien käyttöoikeuksista kannettavat maksut — Kertamaksuna suoritettavat maksut radiotaajuuksien käyttöoikeuksien jakamisesta ja uudistamisesta — Laskutapa — Olemassa olevien oikeuksien muuttaminen)

text:
               1.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.3.2013 (Cour constitutionnellen (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Belgacom SA, Mobistar SA ja KPN Group Belgium SA v. Belgian valtio
   (Asia C-375/11) (1)

   (Televiestintäpalvelut - Direktiivi 2002/20/EY - 3 ja 12–14 artikla - Radiotaajuuksien käyttöoikeudet - Radiotaajuuksien käyttöoikeuksista kannettavat maksut - Kertamaksuna suoritettavat maksut radiotaajuuksien käyttöoikeuksien jakamisesta ja uudistamisesta - Laskutapa - Olemassa olevien oikeuksien muuttaminen)
   2013/C 156/09
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour constitutionnelle

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Belgacom SA, Mobistar SA ja KPN Group Belgium SA

      Vastaaja: Belgian valtio

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Cour constitutionnelle (Belgia) — Sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (valtuutusdirektiivi) (EYVL L 108, s. 21) 3, 12 ja 13 artiklan ja 14 artiklan 1 ja 2 kohdan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa matkapuhelintaajuuksien yksittäisten käyttöoikeuksien haltijat velvoitetaan maksamaan kertamaksu sellaisten valtuutusten osalta, jotka koskevat matkapuhelinverkon perustamista ja hyödyntämistä niiden alueella 15 vuoden ajan — Operaattoreiden yksittäisten käyttöoikeuksien jakaminen — Uusien käyttöoikeuksien saajiksi ehdolla olevien operaattoreiden velvollisuus maksaa vuosimaksujen lisäksi kertamaksu, jonka suuruus määräytyy huutokaupalla — Hyväksyttävyys

      Tuomiolauselma

               1)

               Sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (valtuutusdirektiivi) 12 ja 13 artiklaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sille, että jäsenvaltio velvoittaa matkapuhelinoperaattorit, jotka ovat radiotaajuuksien käyttöoikeuksien haltijoita, maksamaan sekä uudesta radiotaajuuksien käyttöoikeuksien hankinnasta että niiden uudistamisesta kertamaksun, joka täydentää taajuuksien jakamisesta suoritettavaa vuosittaista maksua, jolla pyritään edistämään voimavarojen mahdollisimman tehokasta käyttöä, ja maksua, jolla katetaan valtuutuksen hallinnointikulut, jos kyseisillä maksuilla pyritään tosiasiallisesti varmistamaan kyseessä olevien radiotaajuuksien merkitsemien voimavarojen mahdollisimman tehokas käyttö, jos ne ovat objektiivisesti perusteltavissa, avoimia, syrjimättömiä ja tavoitteeseensa nähden oikeasuhteisia ja jos niissä otetaan huomioon sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 8 artiklassa esitetyt tavoitteet, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava.
               Radiotaajuuksien käyttöoikeuksista perittävän kertamaksun määrittäminen joko taajuuksien lukumäärän ja niiden kuukausien lukumäärän, joita käyttöoikeudet koskevat, mukaan lasketun aiemman kertaluonteisen toimilupamaksun määrän tai huutokaupalla vahvistettujen maksujen määrien perusteella voi samojen edellytysten täyttyessä olla asianmukainen tapa radiotaajuuksien arvon määrittämiseksi.

               2)

               Direktiivin 2002/20 14 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että jäsenvaltio velvoittaa matkapuhelinoperaattorin maksamaan pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen maksun, jos tällainen muutos on objektiivisesti perusteltu ja oikeasuhteinen ja siitä on ilmoitettu etukäteen kaikille asianomaisille osapuolille, jotta nämä voivat ilmaista näkemyksensä, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava pääasian olosuhteiden valossa.

               3)

               Direktiivin 2002/20 14 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että jäsenvaltio velvoittaa matkapuhelinoperaattorin maksamaan pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen maksun.

      (1)  EUVL C 282, 24.9.2011.


title: Asia C-414/12 P: Valitus, jonka Bolloré on tehnyt 13.9.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-372/10, Bolloré v. komissio, 27.6.2012 antamasta tuomiosta

text:
               17.11.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 355/10

         Valitus, jonka Bolloré on tehnyt 13.9.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-372/10, Bolloré v. komissio, 27.6.2012 antamasta tuomiosta
   (Asia C-414/12 P)
   2012/C 355/17
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Bolloré (edustajat: avocat P. Gassenbach, avocat C. Lemaire ja avocat O. de Juvigny)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               valituksenalainen tuomio on kumottava, sillä unionin yleinen tuomioistuin loukkasi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja perusteluvelvollisuutta, koska ei tehnyt mitään johtopäätöksiä siitä seikasta, että Bollorélle määrättiin seuraamuksia emoyhtiönä, toisin kuin vastaavanlaisessa tilanteessa olleelle Stora Ensolle

               —

               valituksenalainen tuomio on kumottava, sillä unionin yleinen tuomioistuin rikkoi perusoikeuskirjan 41 artiklaa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklaa, loukkasi perusteluvelvollisuutta, velvollisuutta olla vääristelemättä tosiseikkoja, Bollorén puolustautumisoikeuksia, päätöksen 2004/337/EY (1) kumoamisen vaikutuksia ja oikeusvoimavaikutusta sekä rikkoi unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 48 artiklan 2 kohtaa katsoessaan, että Bollorén asia käsiteltiin kohtuullisessa ajassa ja että se sillä oli mahdollisuus puolustautua sitä vastaan esitettyihin väitteisiin

               —

               valituksenalainen tuomio on kumottava, sillä unionin yleinen tuomioistuin loukkasi suhteellisuusperiaatetta ja yhdenvertaisuusperiaatetta kieltäytyessään alentamasta sakon määrää esillä olevan asian tosiseikkojen ja asiassa käydyn menettelyn johdosta

               —

               unionin tuomioistuimen on työjärjestyksensä 61 artiklan mukaisesti ratkaistava asia T-372/10 lopullisesti ja kumottava riidanalainen päätös siltä osin kuin se koskee Bolloréa, tai ainakin sillä olevan täyden harkintavallan nojalla alennettava komission Bollorélle määräämän ja unionin yleisen tuomioistuimen vahvistaman sakon suuruutta

               —

               siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin ei ratkaise asiaa itse, sen on määrättävä oikeudenkäyntikulut ratkaistavaksi myöhemmin ja palautettava asia unionin yleiseen tuomioistuimeen uudelleen tutkittavaksi unionin tuomioistuimen antaman tuomion mukaisesti

               —

               komissio on unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan mukaisesti velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut sekä unionin yleisessä tuomioistuimessa että unionin tuomioistuimessa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja esittää valituksensa tueksi kolme kanneperustetta
   Ensimmäisessä, kaksiosaisessa valitusperusteessaan valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja perusteluvelvollisuutta, koska se ei tehnyt mitään johtopäätöksiä siitä seikasta, että valittajalle määrättiin seuraamuksia entisen tytäryhtiönsä toiminnasta, toisin kuin vastaavanlaisessa tilanteessa olleelle Stora Ensolle.
   Toisessa, neliosaisessa valitusperusteessaan valittaja vetoaa siihen, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi perusoikeuskirjan 41 artiklaa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklaa, loukkasi perusteluvelvollisuutta, velvollisuutta olla vääristelemättä tosiseikkoja, valittajan puolustautumisoikeuksia, päätöksen 2004/337 kumoamisen vaikutuksia ja oikeusvoimavaikutusta sekä rikkoi unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 48 artiklan 2 kohtaa, koska se ei tuominnut sitä, että asiassa oli loukattu valittajan oikeutta saada asiansa käsitellyksi kohtuullisessa ajassa.
   Kolmannen valitusperusteen mukaan asiassa on loukattu yhdenvertaisuusperiaatetta, koska unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon esillä olevan asian tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja kieltäytyessään alentamasta sakon määrää.

      (1)  EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 20.12.2001 tehty komission päätös 2004/337/EY (Asia COMP/E-1/36.212 — Itsejäljentävä paperi) (EUVL L 82, s. 20).


title: Asia C-209/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 4.5.2011 — Sportingbet PLC v. Ypourgos Politismou ja Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon

text:
               2.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 194/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 4.5.2011 — Sportingbet PLC v. Ypourgos Politismou ja Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon
   (Asia C-209/11)
   2011/C 194/15
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Symvoulio tis Epikrateias

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Sportingbet PLC

      Vastaajat: Ypourgos Politismou ja Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan uhkapelien toteuttamista, hallinnointia, järjestämistä ja toimintaa koskeva yksinoikeus annetaan uhkapelien tarjonnan rajoittamiseksi yhdelle ainoalle yritykselle, joka on perustettu osakeyhtiön muotoon ja noteerattu pörssissä, EY:n perustamissopimuksen 43 ja 49 artiklan määräysten mukainen, etenkin silloin, kun tämä yritys lisäksi mainostaa järjestämiään uhkapelejä ja ulottaa toimintansa muihin valtioihin, pelaajat osallistuvat rajoituksitta peleihin ja vedon ja voiton enimmäismäärä määräytyy kuponki- eikä pelaajakohtaisesti?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko kansallinen lainsäädäntö, jolla pyritään torjumaan rikollisuutta valvomalla kyseisellä alalla toimivia yrityksiä sen varmistamiseksi, että tällaista toimintaa harjoitetaan yksinomaan valvotuissa olosuhteissa, EY:n perustamissopimuksen 43 ja 49 artiklan mukainen, kun siinä annetaan uhkapelien toteuttamista, hallinnointia, järjestämistä ja toimintaa koskeva yksinoikeus yhdelle ainoalle yritykselle, myös silloin, kun yksinoikeuden antamisesta seuraa samanaikaisesti, että pelien tarjontaa laajennetaan rajattomasti, vai onko joka tapauksessa välttämätöntä, jotta tällaista rajoitusta olisi pidettävä asianmukaisena keinona rikollisuuden torjumista koskevan tavoitteen saavuttamiseksi, että tarjonnan laajentamista ainakin valvotaan, eli että siinä pitäydytään siinä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi välttämätöntä, eikä ylitetä sitä? Siinä tapauksessa, että laajentamista on ainakin valvottava, voidaanko tältä osin katsoa, että sitä valvotaan, jos tällä alalla annetaan yksinoikeus yhdelle yhteisölle, jolla on ensimmäisessä ennakkoratkaisukysymyksessä mainitut ominaisuudet? Jos katsotaan, että kyseisen yksinoikeuden antaminen johtaa uhkapelien tarjonnan valvottuun laajentamiseen, mennäänkö sillä, että yksinoikeus annetaan yhdelle ainoalle yritykselle, pidemmälle kuin on tarpeen, kun otetaan huomioon, että tämä tavoite voidaan asianmukaisesti saavuttaa myös antamalla tällainen oikeus useammalle kuin yhdelle yritykselle?

               3)

               Jos kahden edellisen ennakkoratkaisukysymyksen perusteella katsotaan, ettei se, että kyseisillä kansallisilla oikeussäännöillä annetaan uhkapelien toteuttamista, hallinnointia, järjestämistä ja toimintaa koskeva yksinoikeus, ole EY:n perustamissopimuksen 43 ja 49 artiklan mukaista, a) sallitaanko perustamissopimuksen edellä mainituissa määräyksissä, että kansalliset viranomaiset jättävät EY:n perustamissopimuksen kanssa yhteensopivien säännösten antamiseksi välttämättömän siirtymäkauden aikana tutkimatta muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden tahojen hakemukset, jotka koskevat tällaisen toiminnan aloittamista, b) jos tähän vastataan myöntävästi, millä perusteilla määritetään tämän siirtymäkauden kesto ja c) jos siirtymäkautta ei hyväksytä, millä perusteilla kansallisten viranomaisten on arvioitava näitä hakemuksia?


               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/89

         (2006/C 326/179)
   Tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan unionin virallinen lehti

         EUVL C 310, 16.12.2006

   Luettelo aiemmista julkaisuista

      EUVL C 294, 2.12.2006

      EUVL C 281, 18.11.2006

      EUVL C 261, 28.10.2006

      EUVL C 249, 14.10.2006

      EUVL C 237, 30.9.2006

      EUVL C 224, 16.9.2006

   Nämä tekstit ovat saatavilla:

               EUR-Lex:http://eur-lex.europa.eu


title: Asia C-300/03: Hessisches Finanzgerichtin 25.4.2003 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Honeywell Aerospace GmbH vastaan Hauptzollamt Gießen, Dienstort Fulda

text:
C 226/6                 FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                           20.9.2003
Oberster Gerichtshofin 4.6.2003 tekemällään päätöksellä                Hessisches Finanzgerichtin 25.4.2003 tekemällään
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Sozialhilfever-                 päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa
band Rohrbach vastaan Arbeiterkammer Oberösterreich                    Honeywell Aerospace GmbH vastaan Hauptzollamt
ja Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft                                         Gießen, Dienstort Fulda
                        öffentlicher Dienst
                                                                                (Asia C-300/03)
                          (Asia C-297/03)
                                                                                (2003/C 226/09)
                          (2003/C 226/08)
                                                                       Hessisches Finanzgericht, on pyytänyt 25.4.2003 tekemällään
Oberster Gerichtshof, on pyytänyt 4.6.2003 tekemällään                 päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen               11.7.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkorat-
10.6.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennak-                 kaisua asiassa Honeywell Aerospace vastaan Hauptzollamt
koratkaisua asiassa Sozialhilfeverband Rohrbach vastaan                Gießen, Dienstort Fulda, seuraaviin kysymyksiin:
Arbeiterkammer Oberösterreich ja Österreichischer Gewerk-
schaftsbund, Gewerkschaft öffentlicher Dienst, seuraaviin
kysymyksiin:
                                                                       1.    Katsotaanko asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (1), sellaisena
                                                                             kuin se oli 9.5.1999 asti voimassa olleessa muodossaan,
1.   Onko yksityisoikeudellista rajavastuuyhtiötä, jonka ainoa               215 artiklan 2 kohdan tai 3 kohdan ensimmäisen luetel-
     osuudenomistaja on julkisoikeudellinen sosiaalihuoltoliitto             makohdan mukaisen tullivelan syntyneen siinä paikassa,
     (kuntayhtymä) ja jolle on uskottu yksityistaloushallinnon               jossa tulliviranomaiset toteavat tavaran olevan tilanteessa,
     tehtäviä (sosiaalihuolto vammaisten työpajojen ylläpidon                jossa tullivelka on syntynyt (2 kohta) tai jossa tavara on
     muodossa), joka tapauksessa pidettävä ”valtion elimenä”                 asetettu tullimenettelyyn (3 kohdan ensimmäinen luetel-
     sellaisin vaikutuksin, että kansallisessa oikeudessa puutteel-          makohta), myös silloin, kun yhteisön ulkoiseen passitus-
     lisesti täytäntöön pantua direktiivin 77/187/ETY (1), sellai-           menettelyyn siirrettyä tavaralähetystä ei ole esitetty
     sena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/50/EY (2)                   määrätoimipaikassa eikä rikkomuksen tai säännönvastai-
     (nykyisin direktiivi 2001/23/EY), 3 artiklan 1 kohtaa,                  suuden tapahtumapaikkaa voida todeta, mutta tullivirano-
     yhdessä 1 artiklan 1 kohdan c alakohdan kanssa, on                      maiset ovat kuitenkin vastoin asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (2),
     välittömästi sovellettava kyseiseen yhtiöön, kun sosiaali-              sellaisena kuin se oli 30.6.2001 asti voimassa olleessa
     huoltoliiton osuus sellaisen luovutussopimuksen perus-                  muodossaan, 378 artiklan 1 kohdan viimeistä virkettä
     teella, joka edellyttää vain liiton hallituksen hyväksymistä,           ja 379 artiklan 2 kohdan ensimmäistä virkettä jättäneet
     siirretään puhtaasti yksityiselle rajavastuuyhtiölle?                   ilmoittamatta tämän asetuksen 379 artiklan 1 kohdan
                                                                             mukaisen määräajan, jonka kuluessa lähtötoimipaikalle
                                                                             on esitettävä todiste passituksen säännönmukaisuudesta
                                                                             tai rikkomuksen taikka säännönvastaisuuden tosiasialli-
     Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä:                       sesta tapahtumapaikasta?
2.   Voiko sosiaalihuoltoliitto (kuntayhtymä), joka luovuttaa
     osan toiminnastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen             2.    Jos 1 kysymykseen vastataan myöntävästi:
     oikeuskäytännössä tarkoitettuna ”valtion elimenä”
     tilanteessa, jossa kysymyksessä 1 tarkoitettu direktiivin
     säännös on pantu puutteellisesti täytäntöön, itse vedota
     kysymyksessä 1 tarkoitetun direktiivin 3 artiklan 1 kohdan
     ja 1 artiklan 1 kohdan c alakohdan välittömään soveltami-               Edellyttääkö se, että toimivaltaiset tulliviranomaiset kanta-
     seen suhteessa työntekijöihinsä, jotka vastustavat työso-               vat tullit ja muut maksut asetuksen (ETY) N:o 2454/93,
     pimustensa siirtoa toiminnan jatkajalle (kysymyksessä 1                 sellaisena kuin se oli 30.6.2001 asti voimassa olleessa
     tarkoitetussa merkityksessä) ja haluavat säilyttää                      muodossaan, 379 artiklan 2 kohdan kolmannen virkkeen
     työsuhteensa luovuttajaan, sellaisin [alkup. s. 3] vaikutuk-            mukaisesti, että tulliviranomaiset ovat tämän asetuksen
     sin, että työsopimusten katsotaan tästä lähtien olevan                  379 artiklan 1 kohdan mukaisessa ilmoituksessaan
     voimassa toiminnan jatkajan ollessa sopimuspuolena;                     vahvistaneet määräajan, jonka kuluessa lähtötoimipaikalle
     onko tässä yhteydessä merkitystä sillä, että ”valtion                   on esitettävä todiste passituksen säännönmukaisuudesta
     elimellä” luovuttajana ei itsellään ole toimivaltaa saattaa             tai rikkomuksen taikka säännönvastaisuuden tosiasialli-
     direktiiviä osaksi kansallista oikeutta, vaan tämä toimivalta           sesta tapahtumapaikasta?
     on ylemmäntasoisella lainsäädäntöelimellä (osavaltio)?
(1) Suomenk. erityispainos Alue 5 Nide 2 s. 91.                        (1) Suomenk. erityispainos Alue 2 Nide 16 s. 4.
(2) EYVL L 201, 17.7.1998, s. 88–92.                                   (2) Suomenk. erityispainos Alue 2 Nide 10 s. 1.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 13 päivänä marraskuuta 2001 asiassa C-430/00 P, Anton Dürbeck GmbH vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Muutoksenhaku – Yhteinen markkinajärjestely – Banaanit – Tuonti AKT-valtioista ja kolmansista maista – Lisätuontitodistuksia koskeva hakemus – Kohtuuton tilanne – Siirtymätoimenpiteet – Asetuksen N:o 404/93 30 artikla – Vahinkojen rajoittaminen – Kumoamiskanne)

text:
6.4.2002                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 84/33
3)    Euroopan yhteisöjen komissio vastaa omista oikeudenkäyntiku-      1)    Lausunnon antaminen Zino Davidoff SA:n ja Davidoff & Cie
      luistaan.                                                               SA:n tekemästä valituksesta raukeaa.
(1) EYVL C 259, 9.9.2000.                                               2)    Zino Davidoff SA, Davidoff & Cie SA, Euroopan parlamentti
                                                                              ja Euroopan unionin neuvosto vastaavat kukin omista oikeuden-
                                                                              käyntikuluistaan.
                                                                        3)    Lancaster BV ja Euroopan yhteisöjen komissio vastaavat
                                                                              kumpikin omista oikeudenkäyntikuluistaan.
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                                                                        (1) EYVL C 302, 21.10.2000.
                          (kolmas jaosto)
                  23 päivänä lokakuuta 2001
asiassa C-313/00 P, Zino Davidoff SA vastaan Euroopan
                        parlamentti ym (1)
                                                                               YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
(Tupakkatuotteiden mainontaa ja niiden hyväksi tapahtuvaa
sponsorointia koskeva direktiivi 98/43/EY – Muutoksenhaku
– Lausunnon antamisen raukeaminen – Oikeudenkäynti-                                               (kolmas jaosto)
                               kulut)
                           (2002/C 84/54)                                                13 päivänä marraskuuta 2001
                    (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                        asiassa C-430/00 P, Anton Dürbeck GmbH vastaan Euroo-
                                                                                pan yhteisöjen komissio (1)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                   (Muutoksenhaku – Yhteinen markkinajärjestely – Banaanit
                                                                        – Tuonti AKT-valtioista ja kolmansista maista – Lisätuonti-
                                                                        todistuksia koskeva hakemus – Kohtuuton tilanne – Siirty-
Asiassa C-313/00 P, Zino Davidoff SA kotipaikka Fribourg                mätoimenpiteet – Asetuksen N:o 404/93 30 artikla – Vahin-
(Sveitsi) ja Davidoff & Cie SA kotipaikka Geneve (Sveitsi),                         kojen rajoittaminen – Kumoamiskanne)
edustajanaan asianajaja R. Wägenbaur, jossa valittajat ovat
vaatineet muutoksenhaussaan Euroopan yhteisöjen ensimmäi-
                                                                                (2002/C 84/55)
sen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asioissa
T-172/98 ja T-175/98-T-177/98, Salamander ym. v. parla-
mentti ja neuvosto, 27.6.2000 antaman tuomion (Kok. 2000,                                    (oikeudenkäyntikieli: saksa)
s. II-2487) kumoamista ja niiden ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa esittämien vaatimusten hyväksymistä, vasta-
puolena: Euroopan parlamentti (asiamiehinään C. Pennera                 (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
ja M. Berger), Euroopan unionin neuvosto (asiamiehinään                              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
R. Gosalbo Bono ja S. Marquardt), vastaajina ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimessa, Lancaster BV, kotipaikka Ams-
terdam (Alankomaat), edustajanaan asianajaja B. Wägenbaur,
Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään U. Wölker ja                Asiassa C-430/00 P, Anton Dürbeck GmbH, kotipaikka Frank-
I. Martı́nez del Peral), Markenverband eV, kotipaikka Wiesba-           furt am Main (Saksa), edustajanaan Rechtsanwalt G. Meier,
den (Saksa), Manifattura Lane Gaetano Marzotto & Figli                  jossa valittaja vaatii muutoksenhaussaan Euroopan yhteisöjen
SpA, kotipaikka Valdagno (Italia), Ranskan tasavalta, Suomen            ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto)
tasavalta, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kunin-        asiassa T-252/97, Dürbeck vastaan komissio, 19.9.2000 anta-
gaskunta, väliintulijoina ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-            man tuomion (Kok. 2000, s. II-3031) kumoamista, ja jossa
tuimessa, Salamander AG, kotipaikka Kornwestheim (Saksa),               valittajan vastapuolena ja muina asianosaisina ovat Euroopan
Una Film ”City Revue” GmbH, kotipaikka Wien (Itävalta), sekä            yhteisöjen komissio (asiamiehinään K.-D. Borchardt ja C. van
Alma Media Group Advertising SA & Co. Partnership, Panel                der Hauwaert), Espanjan kuningaskunta (asiamiehenään
Two and Four Advertising SA, Rythmos Outdoor Advertising                R. Silva de Lapuerta) ja Ranskan tasavalta (asiamiehinään G. de
SA ja Media Center Advertising SA, kotipaikka Ateena (Kreik-            Bergues ja C. Vasak), yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto),
ka), yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoon-           toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtajan tehtäviä hoi-
panossa: jaoston puheenjohtaja C. Gulmann, sekä J.-P. Puisso-           tava tuomari C. Gulmann sekä tuomarit J.-P. Puissochet ja
chet (esittelevä tuomari) ja J. N. Cunha Rodrigues, julkisasia-         J. N. Cunha Rodrigues (esittelevä tuomari), julkisasiamies:
mies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: R. Grass, on antanut            J. Mischo, kirjaaja: R. Grass, on antanut 13.11.2001 määräyk-
23.10.2001 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:                    sen, jonka määräysosa on seuraava:
 ---pagebreak--- C 84/34                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                              6.4.2002
1)    Valitus hylätään.                                                 EY:n perustamissopimuksen 3 artiklan a ja b kohtaa (joista on
                                                                        muutettuina tullut EY 3 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta),
2)    Anton Dürbeck GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeuden-              valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä
      käyntikulut.                                                      sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta
                                                                        25 päivänä helmikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin
3)    Ranskan tasavalta ja Espanjan kuningaskunta vastaavat omista      92/12/ETY johdanto-osan ensimmäistä perustelukappaletta ja 3 ar-
      oikeudenkäyntikuluistaan.                                         tiklan 2 kohtaa sekä kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden
                                                                        yhdenmukaistamisesta 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvos-
                                                                        ton direktiivin 92/81/ETY johdanto-osan kuudetta ja kahdeksatta
(1) EYVL C 28, 27.1.2001.
                                                                        perustelukappaletta on tulkittava siten, että ne eivät estä jäsenvaltiota
                                                                        kieltäytymästä palauttamasta sisäisen polttoaineveron kaltaista val-
                                                                        misteveroa, jonka polttoaineiden kauppias on suorittanut sen asiak-
                                                                        kaiden jätettyä laskut maksamatta.
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                            (1) EYVL C 108, 7.4.2001.
                      (ensimmäinen jaosto)
                 22 päivänä marraskuuta 2001
asiassa C-80/01 (Tribunal d’instance de Châteauroux’n
esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Michel SARL vastaan                           YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                     Recettes des Douanes (1)
                                                                                24 päivänä lokakuuta 2001
(Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohta – Kysymys, jonka
vastaus on selvästi johdettavissa oikeuskäytännöstä – Direk-
tiivi 92/12/ETY – Valmisteveron alaisia tuotteita koskeva               asiassa C-186/01 R (Verwaltungsgericht Stuttgartin esittä-
yleinen järjestelmä sekä näiden tuotteiden hallussapito,                mä ennakkoratkaisupyyntö), Alexander Dory vastaan
liikkuminen ja valvonta – Direktiivi 92/81/ETY – Kivennäis-                                  Saksan liittotasavalta (1)
öljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistaminen –
     Sisäisen polttoaineveron palauttamatta jättäminen)
                                                                        (Välitoimet – Ennakkoratkaisumenettely – Yhteisöjen tuo-
                                                                                mioistuimen toimivallan puuttuminen)
                           (2002/C 84/56)
                                                                                (2002/C 84/57)
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan                               (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
        yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                        (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Asiassa C-80/01, jonka Tribunal d’instance de Châteauroux
(Ranska) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen
tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa
tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Michel SARL vastaan          Asiassa C-186/01 R, jossa Verwaltungsgericht Stuttgart (Saksa)
Recettes des Douanes ennakkoratkaisun EY:n perustamissopi-              on pyytänyt Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta EY 234 ar-
muksen 3 artiklan a ja b kohdan (joista on muutettuina tullut           tiklan nojalla asiassa Alexander Dory vastaan Saksan liittotasa-
EY 3 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta), valmisteveron                  valta ennakkoratkaisua miesten ja naisten tasa-arvoisen kohte-
alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden       lun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, am-
tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25 päi-        matilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa
vänä helmikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin                      9 päivänä helmikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin
92/12/ETY (EYVL L 76, s. 1) johdanto-osan ensimmäisen                   76/207/ETY 2 artiklan (EYVL L 39, s. 40) tulkinnasta, yhteisö-
perustelukappaleen ja 3 artiklan 2 kohdan sekä kivennäisöljy-           jen tuomioistuin on antanut 24.10.2001 määräyksen, jonka
jen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19 päi-            määräysosa on seuraava:
vänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin
92/81/ETY (EYVL L 316, s. 12) johdanto-osan kuudennen
ja kahdeksannen perustelukappaleen tulkinnasta, yhteisöjen              Välitoimihakemus jätetään tutkimatta.
tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa:
jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit L. Sevón ja
                                                                        (1) EYVL C 200, 14.7.2001.
M. Wathelet (esittelevä tuomari),julkisasiamies: S. Alber, kirjaa-
ja: R. Grass, on antanut 22.11.2001 määräyksen, jonka
määräysosa on seuraava:


title: Asia C-336/16: Kanne 15.6.2016 – Euroopan komissio v. Puolan tasavalta

text:
               19.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 343/27

         Kanne 15.6.2016 – Euroopan komissio v. Puolan tasavalta
   (Asia C-336/16)
   (2016/C 343/39)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Hermann ja E. Manhaeve)

      Vastaaja: Puolan tasavalta

      Vaatimukset

               —

               Unionin tuomioistuimen on todettava, että

                           —

                           Puolan tasavalta ei ole noudattanut ilmanlaadusta ja sen parantamisesta 21.5.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/50/EY (1) 13 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä liitteen XI kanssa, 23 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ja 22 artiklan 3 kohdan, luettuna yhdessä liitteen XI kanssa, mukaisia velvollisuuksiaan, koska

                           —

                           vuodesta 2007 lukien ja ainakin vuoteen 2013 saakka PM10-hiukkasten päivittäiset raja-arvot ylittyivät 35 ilmanlaadun seuranta-alueella ja PM10-hiukkasten vuotuiset raja-arvot ylittyivät 9 ilmanlaadun seuranta-alueella eikä siitä, että tilanne olisi parantunut ole toimitettu mitään tietoja,

                           —

                           ilmanlaadun seurantaohjelmiin ei ole sisällytetty mitään asianmukaisia toimenpiteitä sen ajanjakson minimoimiseksi, jolloin PM10-hiukkasten raja-arvot ilmassa ylittyivät

                           —

                           päivittäiset raja-arvot, joihin on lisätty ylitysmarginaali, ylittyivät 1.1.2010–10.6.2011 alueella 14.17 – Radomin kaupunki –, alueella 14.18 – Pruszków-Żyrardów –, alueella 16.15 – Kędzierzyn-Koźle – ja 1.1.2011–10.6.2011 alueella 30.3 – Ostrów-Kępno ja

                     ilmanlaadusta ja sen parantamisesta 21.5.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/50/EY 23 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa ei ole pantu oikein täytäntöön, ja

               —

               velvoitettava Puolan tasavalta korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Vuodesta 2007 PM10-hiukkasten päivittäiset raja-arvot ovat ylittyneet 35 seuranta-alueella ja vuosittaiset raja-arvot 9 seuranta-alueella. Tästä direktiivin 2008/50/EY 13 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin liitteen XI kanssa, rikkomisesta huolimatta Puolan tasavalta ei ole direktiivin 2008/50/EY 23 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan vastaisesti sisällyttänyt ilmanlaatua koskeviin suunnitelmiin mitään asianmukaisia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että ajanjaksot, jolloin raja-arvot ylittyvät, voidaan pitää niin lyhyinä kuin mahdollista.
   Kyseisten toimenpiteiden tehottomuus ilmenee muun muassa siitä ajanjaksosta, jolloin raja-arvot ylittyivät, ja sellaisten lain säännösten puuttumisesta, joissa määrättäisiin päästöarvot yksittäisessä lämmöntuotannossa käytettäville polttoaineille ja yksittäisille lämpölaitoksille.

      (1)  EUVL 2008, L 152, s. 1.


title: Asia C-200/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Sibiu (Romania) on esittänyt 22.4.2014 – Silvia Georgiana Câmpean v. Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș ja Administrația Fondului pentru Mediu București

text:
               21.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 235/5

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Sibiu (Romania) on esittänyt 22.4.2014 – Silvia Georgiana Câmpean v. Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș ja Administrația Fondului pentru Mediu București
   (Asia C-200/14)
   2014/C 235/06
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunalul Sibiu

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Silvia Georgiana Câmpean

      Vastaaja: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Mediaș ja Administrația Fondului pentru Mediu București

      Ennakkoratkaisukysymys

   Voidaanko Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklaa, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 ja 20 artiklaa, 21 artiklan 1 kohtaa ja 47 artiklaa, unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä vahvistettua unionin oikeuden vastaisten verojen palauttamista koskevaa periaatetta, Euroopan neuvoston ministerikomitean suositusta 16/2003 [ja] Euroopan neuvoston parlamentaarisen yleiskokouksen päätöslauselmaa N:o 1787/2011 tulkita siten, että ne ovat esteenä kiireellisenä annetun hallituksen asetuksen nro 8/2014 XV §:n kaltaiselle säännökselle?


title: Asia C-136/13 P: Valitus, jonka Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop.arl, aiemmin Cooperativa Mare Azzurreo Soc.coop.rl, ja Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc.coop.rl ovat tehneet 18.3.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-218/00, Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc.coop.arl, aiemmin cooperativa Mare Azzurro Soc.coop.rl ja Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc.coop.rl v. komissio, 22.1.2013 antamasta määräyksestä

text:
               25.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 147/15

         Valitus, jonka Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop.arl, aiemmin Cooperativa Mare Azzurreo Soc.coop.rl, ja Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc.coop.rl ovat tehneet 18.3.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-218/00, Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc.coop.arl, aiemmin cooperativa Mare Azzurro Soc.coop.rl ja Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc.coop.rl v. komissio, 22.1.2013 antamasta määräyksestä
   (Asia C-136/13 P)
   2013/C 147/25
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittajat: Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop.arl, aiemmin Cooperativa Mare Azzurreo Soc.coop.rl, ja Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc.coop.rl (edustajat: asianajajat A. Vianello, A. Bortoluzzi ja A. Veronese)

      Muut osapuolet: Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C., Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-218/00, Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc.coop.arl, aiemmin cooperativa Mare Azzurro Soc.coop.rl, ja Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc.coop.rl vastaan komissio, 22.1.2013 antama määräys, jolla yleinen tuomioistuin hylkäsi ensin mainitun osuuskunnan nostaman kanteen, jossa oli vaadittu sosiaaliturvamaksujen alentamista koskevien lakien nro 30/1997 ja nro 206/1995 mukaisista Venetsian ja Chioggian alueella sijaitseviin yrityksiin kohdistuvista tukitoimenpiteistä 25.11.1999 tehdyn komission päätöksen 2000/394/EY (EYVL 2000, L 150, s. 50) kumoamista, on kumottava ja/tai sitä on muutettava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vetoavat valituksensa tueksi siihen, että unionin tuomioistuimen asiassa ”Comitato Venezia vuole vivere” antamassa tuomiossa esitettyjen periaatteiden soveltamisessa on tapahtunut virheitä yhtäältä kun kyse on komission valtiontukiasioissa tekemien päätösten perusteluvelvollisuudesta ja toisaalta SEUT 107 artiklan 1 kohdassa määrättyjä edellytyksiä koskevan todistustaakan jakautumisesta.
   Unionin yleinen tuomioistuin ei ole valituksenalaisessa määräyksessä noudattanut unionin tuomioistuimen asiassa ”Comitato Venezia vuole vivere”9.6.2011 antamaa tuomiota, jossa todetaan, että komission päätöksen on sisällettävä kaikki ne seikat, jotka ovat olennaisia kansallisten viranomaisten suorittaman täytäntöönpanon kannalta katsoen. Vaikka päätöksessä ei ollut kansallisten viranomaisten suorittaman täytäntöönpanon kannalta olennaisia seikkoja, yleinen tuomioistuin ei ole todennut komission riidanalaisessa päätöksessä omaksumassa menettelytavassa mitään puutteita, ja näin on tapahtunut oikeudellinen virhe.
   Unionin tuomioistuimen asiassa ”Comitato Venezia vuole vivere” antamassa tuomiossa esittämien periaatteiden perusteella jäsenvaltion — eikä siis yksittäisen tuensaajan — on takaisinperintävaiheessa kunkin seikan osalta näytettävä toteen, että SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut edellytykset ovat olemassa. Komissio on kuitenkin nyt esillä olevassa asiassa jättänyt selvittämättä näin tehdyn tarkistuksen tekotavat; näin ollen koska Italian tasavallan käytettävissä ei takaisinperintävaiheessa ollut olennaisia seikkoja sen osoittamiseksi, oliko myönnetty tuki ollut tuensaajien saamaa valtiontukea, se oli 24.12.2012 annetulla lailla nro 228 (1 §:n 351 momentti ja sitä seuraavat momentit) päättänyt kääntää todistustaakan päinvastoin kuin yhteisön oikeuskäytännössä määrätään. Italian lainsäätäjän mukaan todistustaakka siitä, ettei kyseisellä tuella vääristetä kilpailua eikä se vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, ei kuulu valtiolle vaan vapautukset saaneille yksittäisille tuensaajayrityksille; tästä syystä on oletettu, että myönnetty tuki on omiaan vääristämään kilpailua ja vaikuttamaan yhteisön kauppaan. Kaikki tämä on selvässä ristiriidassa unionin tuomioistuimen asiassa ”Comitato Venezia vuole vivere” antaman tuomion kanssa.


title: Asia C-375/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 28.1.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Handelsgericht Wien – Itävalta) – Harald Kolassa v. Barclays Bank plc (Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue — Asetus (EY) N:o 44/2001 — Tuomioistuimen toimivalta siviili- ja kauppaoikeuden alalla — Kuluttajasopimukset — Kuluttaja, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa ja joka on ostanut toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen pankin liikkeeseen laskemia arvopapereita kolmanteen jäsenvaltioon sijoittautuneelta välittäjältä — Toimivalta käsitellä kyseisten arvopapereiden liikkeeseenlaskijapankkia vastaan nostetut kanteet)

text:
               30.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 107/4

      Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 28.1.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Handelsgericht Wien – Itävalta) – Harald Kolassa v. Barclays Bank plc
      (Asia C-375/13) (1)

      ((Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue - Asetus (EY) N:o 44/2001 - Tuomioistuimen toimivalta siviili- ja kauppaoikeuden alalla - Kuluttajasopimukset - Kuluttaja, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa ja joka on ostanut toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen pankin liikkeeseen laskemia arvopapereita kolmanteen jäsenvaltioon sijoittautuneelta välittäjältä - Toimivalta käsitellä kyseisten arvopapereiden liikkeeseenlaskijapankkia vastaan nostetut kanteet))
      (2015/C 107/04)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Handelsgericht Wien

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Harald Kolassa

         Vastaaja: Barclays Bank plc

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 15 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei kantaja, joka on pääasiassa kyseessä olevissa olosuhteissa kuluttajana hankkinut haltijavelkakirjan kolmannelta elinkeinonharjoittajalta tekemättä sopimusta velkakirjan liikkeeseenlaskijan kanssa – mikä kansallisen tuomioistuimen on tarkistettava –, voi vedota kyseisessä säännöksessä säädettyyn toimivaltaan kyseistä liikkeeseenlaskijaa vastaan nostamassaan kanteessa, joka perustuu lainaehtoihin, tiedonanto- ja valvontavelvollisuuksien laiminlyöntiin sekä esitteeseen liittyvään vastuuseen.

                  2)

                  Asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 1 alakohdan a alakohtaa on tulkittava siten, ettei kantaja, joka on pääasiassa kyseessä olevissa olosuhteissa hankkinut haltijavelkakirjan kolmannelta henkilöltä ilman, että velkakirjan liikkeeseenlaskija olisi vapaaehtoisesti antanut suostumusta kyseiseen kantajaan kohdistuvaan velvoitteeseen – mikä kansallisen tuomioistuimen on tarkistettava –, voi vedota kyseisessä säännöksessä säädettyyn toimivaltaan kyseistä liikkeeseenlaskijaa vastaan nostamassaan kanteessa, joka perustuu lainaehtoihin, tiedonanto- ja valvontavelvollisuuksien laiminlyöntiin sekä esitteeseen liittyvään vastuuseen.

                  3)

                  Asetuksen N:o 44/2001 5 artiklan 3 alakohtaa on tulkittava siten, että sitä sovelletaan kanteeseen, jossa vedotaan siihen, että todistuksen liikkeeseenlaskija on vastuussa siihen liittyvän esitteen perusteella ja myös muiden kyseiselle liikkeeseenlaskijalle kuuluvien, lakiin perustuvien tiedottamisvelvoitteiden rikkomisen perusteella, jos kyseinen vastuu ei kuulu kyseisen asetuksen 5 artiklan 1 alakohdassa tarkoitetun sopimusta koskevan asian alaan. Kantajan kotipaikan tuomioistuimet ovat saman 5 artiklan 3 alakohdan nojalla toimivaltaisia käsittelemään tällaisen kanteen vahingon ilmenemisen perusteella muun muassa silloin, kun väitetty vahinko toteutuu välittömästi kyseisellä kantajalla näiden tuomioistuinten tuomiopiiriin sijoittautuneessa pankissa olevalla pankkitilillä.

                  4)

                  Kun toimivaltaa arvioidaan asetuksen N:o 44/2001 perusteella, asiassa ei tarvitse toimittaa kattavaa todistelua sellaisten kiistanalaisten tosiseikkojen osalta, joilla on merkitystä sekä toimivaltaisuutta koskevan kysymyksen että vedotun oikeuden olemassaolon kannalta katsoen. Asiaa käsittelevä tuomioistuin voi kuitenkin tutkia kansainvälisen toimivaltansa kaikkien hallussaan olevien tietojen – tarvittaessa myös vastaajan kiistävien lausumien – valossa.

         (1)  EUVL C 274, 21.9.2013.


title: Asia T-339/15: Kanne 27.6.2015 – Polski Koncern Naftowy Orlen v. SMHV (huoltoaseman muoto)

text:
               24.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 279/46

         Kanne 27.6.2015 – Polski Koncern Naftowy Orlen v. SMHV (huoltoaseman muoto)
   (Asia T-339/15)
   (2015/C 279/57)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Polski Koncern Naftowy Orlen SA (Płock, Puola) (edustaja: asianajaja M. Siciarek)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Menettely SMHV:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kolmiulotteinen tavaramerkki (huoltoaseman muoto) – Rekisteröintihakemus nro 12 411 071

      Riidanalainen päätös: SMHV:n viidennen valituslautakunnan 2.4.2015 asiassa R 2245/2014-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien kantajalle SMHV:n valituslautakunnan menettelyssä ja unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet kulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, 7 artiklan 2 kohtaa ja 75 artiklaa on rikottu.


title: Asia C-345/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Centrale Raad van Beroep (Alankomaat) on esittänyt 27.8.2009 — J. A. van Delft ym. v. College van zorgverzekeringen

text:
               16.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 11/12

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Centrale Raad van Beroep (Alankomaat) on esittänyt 27.8.2009 — J. A. van Delft ym. v. College van zorgverzekeringen
   (Asia C-345/09)
   2010/C 11/21
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Centrale Raad van Beroep

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: J. A. van Delft ym.

      Vastapuoli: College van zorgverzekeringen

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko asetuksen 1408/71 (1) 28, 28 a ja 33 artiklaa, asetuksen 1408/71 liitteessä VI olevan R kohdan 1 alakohdan a ja b alakohdassa esitettyä ja asetuksen 574/72 (2) 29 artiklaa näin ollen tulkittava siten, että niiden kanssa on ristiriidassa Zvw-lain [Zorgverzekeringswet] 69 §:n kaltainen säännös siltä osin kuin eläkeläisen, jolla lähtökohtaisesti voi olla oikeuksia asetuksen 1408/71 28 ja 28 a artiklan nojalla, on ilmoittauduttava Cvz:ään [College cvoor zorgverzekeringen], ja kun eläkeläisen eläkkeestä on myös silloin, kun ei ole suoritettu asetuksen 574/72 29 artiklassa tarkoitettua rekisteröitymistä, pidätettävä maksu?

               2)

               Onko EY 39 ja EY 18 artiklaa näin ollen tulkittava siten, että niiden kanssa on ristiriidassa Zvw-lain 69 §:n kaltainen kansallinen säännös siltä osin kuin EU:n kansalaisen, jolla lähtökohtaisesti voi olla oikeuksia asetuksen 1408/71 28 ja 28 a artiklan nojalla, on ilmoittauduttava Cvz:ään, ja kun tämän kansalaisen eläkkeestä on myös silloin, kun ei ole suoritettu asetuksen 574/72 29 artiklassa tarkoitettua rekisteröitymistä, pidätettävä maksu?

      (1)  Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annettu neuvoston asetus (EYVL L 149, s. 2).

      (2)  Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21.3.1972 annettu neuvoston asetus (EYVL L 74, s. 1).


title: Asia C-593/11 P: Valitus, jonka Alliance One International, Inc. on tehnyt 25.11.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-25/06, Alliance One International, Inc. v. Euroopan komissio, 9.9.2011 antamasta tuomiosta

text:
               28.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/41

      Valitus, jonka Alliance One International, Inc. on tehnyt 25.11.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-25/06, Alliance One International, Inc. v. Euroopan komissio, 9.9.2011 antamasta tuomiosta
      (Asia C-593/11 P)
      (2012/C 25/78)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: Alliance One International, Inc. (edustajat: avvocato C. Osti, avvocato A. Prastaro ja avvocato G. Mastrantonio)

         Muu osapuoli: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

                  —

                  kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-25/06, Alliance One vastaan komissio, 9.9.2011 antaman tuomion kokonaisuudessaan ja jos asia on ratkaisukelpoinen

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen 1 artiklan 1 kohdan siltä osin kuin se koskee SCC:tä, Dimonia ja Alliance Onea ja vastaavasti

                  —

                  alentaa Transcatabille ja Dimon Italialle (Mindo) määrättyjä sakkoja niin, että sakot eivät ylitä kymmentä prosenttia niiden viimeisimmän tilikauden liikevaihdosta ja

                  —

                  alentaa Transcatabille ja Dimon Italialle (Mindo) määrättyjä sakkoja, koska kerrointa ei enää sovelleta sen vuoksi, että se perustui konsernin kokoon,

                  —

                  ja joka tapauksessa velvoittaa komission korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut, Alliance Onelle unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet kulut mukaan lukien.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Alliance One vaatii (i) riidanalaisen päätöksen kumoamista kokonaisuudessaan ja lisäksi (ii) komission asiassa COMP/C.38.281/B.2 — Italian raakatupakka-ala 20.10.2005 tekemän päätöksen 1 artiklan 1 kohdan kumoamista siltä osin kuin se koskee Standard Commercial Corp.:ia (SCC), Dimon Inc.:iä (Dimon) ja Alliance Onea sekä vastaavasti (iii) Transcatab S.p.A.:lle (Transcatab) ja Dimon Italia S.r.l.:lle (Dimon Italia; nykyisin Mindo) määrättyjen sakkojen alentamista niin, että sakot eivät yli kymmentä prosenttia niiden viimeisimmän tilikauden liikevaihdosta, tai toissijaisesti (iv) Transcatabille ja Dimon Italialle (nykyisin Mindo) määrättyjen sakkojen alentamista, koska niihin ei sovelleta kerrointa ja (v) joka tapauksessa komission velvoittamista korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut Alliance Onelle unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet kulut mukaan lukien.
      Alliance One väittää, että riidanalainen tuomio on kumottava seuraavista syistä:

                  —

                  Ensinnäkin unionin yleinen tuomioistuin rikkoi SEUT 296 artiklaa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 48 ja 49 artiklaa. Se, ettei tuomioistuin analysoinut konkreettisesti ja kattavasti valittajan toimittamia merkityksellisiä todisteita kumotakseen olettaman ratkaisevasta vaikutusvallasta ja ettei se näin ollen asianmukaisesti tukenut päättelyään todisteiden hylkäämisestä, teki määräysvallan käyttämistä koskevasta olettamasta kaikkea muuta kuin kumottavissa olevan, mikä johti siihen, että syyttömyysolettamaa, laillisuutta ja yksilöllistä vastuuta koskevia periaatteita loukattiin.

                  —

                  Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin sovelsi virheellisesti todistustaakkaa koskevia yleisiä periaatteita ja todistelua koskevia menettelysääntöjä, kun se hylkäsi Alliance Onen tarjoamat todisteet, ja joka tapauksessa se loukkasi valittajan puolustautumisoikeutta.


title: Euroopan parlamentin 31.1.1997 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne (Asia C-42/97)

text:
8.3.97                 FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                N:o C 74/17
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                    oikeusjärjestyksen mukaisen oikeuden suojaamiseen
                                                                       perustuvan kanneoikeuden käyttämiselle määräaika,
                                                                       joka alkaa kulua ennen kuin direktiivi, johon tämä oi
EY:n perustamissopimuksen 48 , 52 ja 59 artiklan sekä                  keus perustuu, on saatettu asianmukaisella tavalla
neuvoston direktiivin 68/360/ETY 4 artiklan samoin kuin                osaksi kansallista oikeusjärjestystä ?
neuvoston direktiivin 73/48/ETY 4 artiklan mukaisten vel
voitteiden laiminlyönti : Lähtökohtana ovat yhteisön oikeu
teen perustuva henkilöiden vapaa liikkuvuus ja kansallisen         2 ) Ovatko yhteisön oikeuden kanssa yhdenmukaisia sel
kohtelun periaate. Lain rikkomiseen muiden jäsenvaltioi               laiset säännökset, joissa korvauksen myöntämiseksi
den kansalaisten osalta sovellettavaa AufenthG/EWG:n 12                sellaiselle henkilölle, jonka oikeuksia myönnetään lou
a pykälän 1 momentin 2 kohtaa vastaavat Saksan omiin                   katun ja jolle palautetaan tämän vaatimat summat,
kansalaisiin sovellettavat PersonalausweisG:n 5 pykälän                säädetään menettelytavoista, joissa on käytetty erilaisia
1 momentin 1 ja 2 kohta . Tämä vastaavuus ei perustu ai               ja vähemmän edullisia laskentatapoja kuin yksityisten
noastaan siihen, että direktiivin 68/360/ETY 9 artiklan                välisissä korvauskanteissa on käytetty ja jotka on pää
1 kohdassa samoin kuin direktiivin 73/ 148/ETY 7 artik                asiallisesti määrittänyt sama viranomainen, joka on
lassa viitataan nimenomaisesti kansalaisille myönnettäviin             loukannut tätä oikeutta ?
henkilötodistuksiin . Koska voimassa olevan henkilötodis
tuksen, passin tai muun AufenthQ/EWG:n 12 a pykälän 2
ja 3 momentissa mainitun asiapaperin puuttuminen ei ku
moa yhteisön oikeudesta johtuvaa oleskeluoikeutta, kyse
on henkilötodistusta koskevan velvoitteen osalta molem
missa tapauksissa muiden jäsenvaltioiden kansalaisille ja
omille kansalaisille periaatteellisesti samanarvoisesta hal           Euroopan parlamentin 31.1.1997 Euroopan unionin
linnollisesta määräyksestä, joka — muiden jäsenvaltioiden                         neuvostoa vastaan nostama kanne
kansalaisten osalta — on yhteisön oikeuden mukaisen                                         ( Asia C-42/97 )
oleskeluluvan suhteen vain toteava .
                                                                                ( 97/C 74/35 )
Tästä seuraa, ettei erilaista syyllisyysastetta tai sakotusta
soa voida hyväksyä .                                               Euroopan parlamentti on nostanut 31.1.1997 kanteen
                                                                   Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa Euroopan unionin
(') EYVL N:o L 257, 19.10.1968 , s . 13 .
                                                                   neuvostoa vastaan. Kantajan asiamiehet ovat Johann
( 2 ) EYVL N:o L 172, 28.6.1973 , s . 14 .                         Schoo ja Norbert Lorenz ja prosessiosoite Euroopan parla
                                                                   mentin sihteeristön postitus- ja kirjaamoyksikkö, Bätiment
                                                                   Tour, Luxemburg.
                                                                   Euroopan parlamentti vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
Tribunale Civile di Genovan 19.11 ., 21.11 . ja 23.11.1996         — kumoaa EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan pe
tekemillään päätöksillä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                 rusteella 21 päivänä marraskuuta 1996 tehdyn neuvos
kyseisessä tuomioistuimessa vireillä olevissa asioissa 1 ) Fi         ton päätöksen monivuotisen ohjelman hyväksymisestä
duciairia Internazionale Sri 2 ) Giolfo e C. Sri, 3 ) Ligure           yhteisön kielellisen monimuotoisuuden merkityksen
Piemontese Societä d'Intermediazione Mobiliare SpA,                    korostamiseksi tietoyhteiskunnassa ( MLIS ) ja
4 ) SO.ME.FI. Sri, 5 ) SAIA Srl, 6 ) Svin Servizi SpA vastaan
           Amministrazione delle Finanze dello Stato
             (Yhdistetyt asiat C-25/97 ja C-30/97)                 — velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                          ( 97/C 74/34 )
                                                                   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Tribunale Civile di Genova on esittänyt Euroopan yhteisö          Riidanalaisen päätöksen varsinainen sisältö ja tavoite on
jen tuomioistuimelle 19.11 ., 21.11 . ja 23.11.1996 tekemil       kielellisen monimuotoisuuden merkityksen korostaminen.
lään päätöksillä, jotka ovat saapuneet Euroopan yhteisöjen         Yhteisön kielet ovat monimuotoisuutensa ja rikkautensa
tuomioistuimen kirjaamoon 22.1.1997, kyseisessä tuo               vuoksi osa erittäin tärkeää kulttuuriperintöä . MLIS-ohjel
mioistuimessa vireillä olevissa asioissa 1 ) Fiduciairia Inter    man avulla yhteisön kansalaisilla on mahdollisuus muiden
nazionale Sri, 2 ) Giolfo e C. Sri, 3 ) Ligure Piemontese So      jäsenvaltioiden kulttuurin tuntemuksen parantamiseen, mi
cieta d'Intermediazione Mobiliare SpA, 4 ) SO .ME. FI. Sri,        hin EY:n perustamissopimuksen 128 artiklan 2 kohdan en
5 ) SAIA Sri, 6 ) Svin Servizi SpA vastaan Amministrazione         simmäisessä luetelmakohdassa nimenomaisesti pyritään.
delle Finanze dello Stato seuraavat ennakkoratkaisupyyn           Riidanalaista päätöstä ei tämän vuoksi olisi saanut tehdä
nöt :
                                                                   yksinomaan 130 artiklan perusteella, vaan se olisi pitänyt
                                                                   perustaa myös 128 artiklaan.
 1 ) Onko yhteisön oikeuden kanssa yhdenmukainen sellai
       nen kansallinen lainsäädäntö, jossa asetetaan yhteisön


title: Asia T-394/10: Kanne 13.9.2010 — Grebenshikova v. SMHV — Volvo Trademark (SOLVO)

text:
               6.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/50

         Kanne 13.9.2010 — Grebenshikova v. SMHV — Volvo Trademark (SOLVO)
   (Asia T-394/10)
   ()
   2010/C 301/79
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Elena Grebenshikova (Pietari, Venäjän federaatio) (edustaja: asianajaja M. Björkenfeldt)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Volvo Trademark Holding AB (Göteborg, Ruotsi)

      Vaatimukset

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 9.6.2010 asiassa R 861/2010-1 tekemä päätös on kumottava

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki ”SOLVO” luokkaan 9 kuuluvia tavaroita varten

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Erilaisia tavaroita ja palveluja varten tarkoitettua kuviomerkkiä ”VOLVO” koskeva Yhdistyneen kuningaskunnan tavaramerkkirekisteröinti nro 747361; erilaisia tavaroita ja palveluja varten tarkoitettua sanamerkkiä ”VOLVO” koskevat Yhdistyneen kuningaskunnan tavaramerkkirekisteröinnit nro 1552528, nro 1102971, nro 1552529 ja nro 747362; muun muassa luokkiin 9 ja 12 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten tarkoitettua sanamerkkiä ”VOLVO” koskevat yhteisön tavaramerkkirekisteröinnit nro 2361087 ja nro 2347193

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen kokonaisuudessaan

      Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston ratkaisun kumoaminen ja tavaramerkkihakemuksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska valituslautakunta sovelsi kyseisen artiklan säännöksiä virheellisesti; se, että valituslautakunta loukkasi yhdenvertaista kohtelua koskevaa EU-oikeuden yleistä periaatetta sekä rikkoi tekijän- ja teollisoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyn sopimuksen (TRIPS-sopimus) 1 artiklaa ja teollisoikeuden suojelemista koskevan Pariisin yleissopimuksen 2 artiklaa.


title: Asia C-71/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 6.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt First-tier Tribunal (General Regulatory Chamber, Information Rights) – Yhdistynyt kuningaskunta) – East Sussex County Council v. Information Commissioner (Ennakkoratkaisupyyntö — Århusin yleissopimus — Direktiivi 2003/4/EY — 5 ja 6 artikla — Ympäristötiedon julkinen saatavuus — Ympäristötiedon toimittamisesta perittävä maksu — Kohtuullisen määrän käsite — Tietokannan ylläpitämisestä aiheutuvat kulut ja yleiset kustannukset — Oikeus saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimissa — Maksun perimisestä tehdyn päätöksen hallinnollinen valvonta ja tuomioistuinvalvonta)

text:
               23.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 389/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 6.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt First-tier Tribunal (General Regulatory Chamber, Information Rights) – Yhdistynyt kuningaskunta) – East Sussex County Council v. Information Commissioner
   (Asia C-71/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Århusin yleissopimus - Direktiivi 2003/4/EY - 5 ja 6 artikla - Ympäristötiedon julkinen saatavuus - Ympäristötiedon toimittamisesta perittävä maksu - Kohtuullisen määrän käsite - Tietokannan ylläpitämisestä aiheutuvat kulut ja yleiset kustannukset - Oikeus saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimissa - Maksun perimisestä tehdyn päätöksen hallinnollinen valvonta ja tuomioistuinvalvonta))
   (2015/C 389/07)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   First-tier Tribunal (General Regulatory Chamber, Information Rights)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: East Sussex County Council

      Vastaaja: Information Commissioner

      Muut osapuolet: Property Search Group ja Local Government Association

      Tuomiolauselma

               1)

               Ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/4/EY 5 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että tietyntyyppisen ympäristötiedon toimittamisesta perittävä maksu ei voi käsittää mitään osaa kustannuksista, jotka aiheutuvat pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen, viranomaisen tähän tarkoitukseen käyttämän tietokannan ylläpitämisestä, mutta se voi kattaa yleiset kustannukset, jotka johtuvat kyseisen viranomaisen henkilöstön yksittäisiin tietopyyntöihin vastaamiseen käyttämästä ajasta ja jotka on otettu asianmukaisesti huomioon maksua vahvistettaessa, kunhan mainitun maksun kokonaismäärä ei ole kohtuuton.

               2)

               Direktiivin 2003/4 6 artiklaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan tietyntyyppisen ympäristötiedon toimittamisesta perittävän maksun kohtuullisuuteen kohdistuu ainoastaan Englannin oikeudessa säädetyn kaltainen rajoitettu hallinnollinen valvonta ja tuomioistuinvalvonta, kunhan kyseinen valvonta suoritetaan objektiivisten seikkojen nojalla ja se koskee vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteen mukaisesti kysymystä siitä, onko kyseisen maksun asettava viranomainen noudattanut mainitun direktiivin 5 artiklan 2 kohdassa säädettyjä edellytyksiä, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava.

      (1)  EUVL C 102, 7.4.2014.


title: Asia F-6/16: Kanne 29.1.2016 – ZZ ym. v. EUH

text:
               25.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 145/38

         Kanne 29.1.2016 – ZZ ym. v. EUH
   (Asia F-6/16)
   (2016/C 145/46)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: ZZ ym. (edustajat: asianajajat N. de Montigny ja J.-N. Louis)

      Vastaaja: Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH)

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kantajien osalta vuoden 2015 maaliskuulta laadittujen palkkakuittien ja sen jälkeisten palkkakuittien kumoaminen siltä osin kuin niissä pannaan täytäntöön EUH:n päätös alentaa elinolosuhteiden perusteella maksettava korvaus 15 prosentista 10 prosenttiin.

      Vaatimukset

               —

               on todettava, ettei EUH:n hallintoasioiden pääjohtajan 23.2.2015 tekemää päätöstä voida soveltaa kantajiin

               —

               kantajien osalta vuoden 2015 maaliskuulta laaditut palkkakuitit ja sen jälkeiset palkkakuitit on kumottava siltä osin kuin niissä sovelletaan 10 prosentin suuruista korvausta elinolosuhteista

               —

               EUH on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-170/16: Kanne 19.4.2016 – Guardian Glass Espana, Central Vidriera v. komissio

text:
               4.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 243/35

         Kanne 19.4.2016 – Guardian Glass Espana, Central Vidriera v. komissio
   (Asia T-170/16)
   (2016/C 243/38)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Guardian Glass España, Central Vidriera, S.L. (Llodio, Espanja) (edustajat: asianajajat M. Araujo Boyd, D. Armesto Macías, A. Lamadrid de Pablo)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               ottaa kanteen ja siinä esitetyt kumoamisperusteet tutkittavaksi

               —

               hyväksyy kanteessa esitetyt kumoamisperusteet ja kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               määrää SEUT 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun muodollisen tutkintamenettelyn aloitettavaksi, jotta kantaja voi käyttää menettelyllisiä oikeuksiaan ja komissio saada muodollisen ja lainmukaisen varmuuden kyseessä olevien tukien soveltuvuudesta sisämarkkinoille

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteella on riitautettu Euroopan komission päätös, jossa tietyt Guardianin saamat tuet katsotaan sisämarkkinoille soveltumattomiksi, ilmoittamalla tästä Espanjan viranomaisille 15.7.2015 kirjallisesti asiakirjalla, jonka otsikko on ”Asuntos fiscales en el País Vasco (Álava) – Mensaje informal sobre alegaciones adicionales de compatibilidad con las DAR de 1998 (epämuodollinen ilmoitus lisäperusteista, joita sovelletaan arvioitaessa alueellisen valtiontuen yhteensoveltuvuutta vuoden 1998 suuntaviivojen kanssa)” ja jonka Espanjan viranomaiset antoivat tiedoksi kantajalle 19.2.2016.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste
               Kantaja väittää ensisijaisesti, että komission on tehnyt päätöksen, jossa tuki on katsottu sisämarkkinoille soveltumattomaksi SEUT 250 artiklan ja kollegiaalisuusperiaatteen vastaisesti, koska päätöstä ei tehnyt komission jäsenten kollegio, ja SEUT 108 artiklan 2 kohdan sekä asetuksen N:o 659/1999 (1) 4 ja 13 artiklan vastaisesti, koska muodollista tutkintamenettelyä ei ollut aloitettu ennen päätöksen tekemistä.

               2)

               Toinen kanneperuste
               Kantaja esittää toisessa kanneperusteessaan toissijaisesti, että SEUT 107 artiklan 3 kohtaa on loukattu, koska komission päätöksessä on arvioitu väärin tuen soveltuvuus sisämarkkinoille.

      (1)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL 1999, L 83, s. 1).


title: Asia T-380/04: Ioannis Terezakisin 22.9.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               4.12.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 300/46

         Ioannis Terezakisin 22.9.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-380/04)
   (2004/C 300/90)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Ioannis Terezakis, kotipaikka Bryssel (Belgia), on nostanut 22.9.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja L. Defalque.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa 12.7.2004 päivätyn ja kantajan 16.7.2004 vastaanottaman kirjeen muodossa tehdyn komission päätöksen, jolla kieltäydyttiin antamasta kantajalle oikeutta tutustua Spatan lentokentän rakentamiseen liittyviin pääsopimukseen, alihankintasopimuksiin, rakennuserien kustannuksiin, laskuihin ja loppukertomukseen;

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan tästä oikeudenkäynnistä aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Sen osalta, että komissio kieltäytyy antamasta kantajalle oikeutta tutustua pääsopimukseen, kantaja vetoaa ensiksi ilmeiseen oikeudelliseen ja tosiseikkoja koskevaan virheeseen siltä osin, kuin komissio ei ole selventänyt sitä, onko sopimuksen laatija, Ateenan kansainvälinen lentokenttä, muu kolmas kuin jäsenvaltio vai onko se Kreikan valtion viranomainen ja näin ollen onko asetuksen N:o 1049/2001 (1) 4 artiklan 4 kohtaa vai saman artiklan 5 kohtaa sovellettava. Kantaja esittää myös, että komissio ei ole esittänyt mitään todisteita siitä, että se on harkinnut myöntää oikeuden tutustua asiakirjaan kuulematta kolmatta. Hän katsoo myös, että komissio on tulkitsemalla laajasti taloudellisten etujen suojelun käsitettä jättänyt noudattamatta asetuksen N:o 1049/2001 1 artiklan a alakohdassa säädettyä periaatetta, joka koskee mahdollisimman laajaa oikeutta tutustua asiakirjoihin.
   Samaan asiakirjaan liittyen kantaja väittää myös, että komissio on rikkonut asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 4 kohtaa ja päätöksen 2001/937 (2) 5 artiklan 3 ja 4 kohtaa, koska se ei arvioinut perusteluja, joiden nojalla kolmas kieltäytyy hyväksymästä asiakirjan luovittamista, ja koska se ei ilmaissut kantajalle tähän arviointiin liittyviä seikkoja. Kantaja väittää myös, että komissio rikkoi asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 6 kohtaa, koska se ei harkinnut mahdollisuutta myöntää osittainen oikeus tutustua asiakirjoihin ja lopuksi, että se on jättänyt noudattamatta perusteluvelvollisuuttaan.
   Riitautetulla päätöksellään komissio kieltäytyi myös myöntämästä oikeutta tutustua laskuihin ja lentokentän valmistumiseen liittyvään loppukertomukseen sillä perusteella, että niitä tutkitaan aluepolitiikan pääosaston toimeksiannosta tehtävässä tilintarkastuksessa, joka on yhä kesken. Komission päätöksen tätä osaa koskien kantaja esittää, että komissio tulkitsi väärin asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohtaa ja teki ilmeisen tosiseikkoja koskevan virheen katsoessaan, että kyseinen tilintarkastus kuuluu tämän säännöksen soveltamisalaan. Hän vetoaa myös sen periaatteen loukkaamiseen, joka koskee mahdollisimman laajaa oikeutta tutustua asiakirjoihin sekä tuen myöntämisestä koheesiorahastosta tehdyn komission päätöksen sellaisen liitteen V rikkomiseen, jossa säädetään, että kyseessä olevan jäsenvaltion on varmistettava mahdollisuus tutustua avoimesti ja helposti yleisön pyytämiin merkityksellisiin tietoihin. Hän esittää myös, että komissio laiminlöi harkita osittaisen asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden myöntämistä.
   Sen osalta, että komissio kieltäytyi myöntämästä oikeutta tutustua rakennuserien kustannuksiin, kantaja väittää komission katsoneen virheellisesti, ettei tämä hakemus ollut asiakirjoihin tutustumista koskeva hakemus, ja rikkoneen siten asetuksen N:o 1049/2001 7 ja 8 artiklaa.
   Lopuksi kantaja vetoaa siihen, että komissio ei ilmeisestikään toiminut vilpittömässä mielessä ja että se ei noudattanut hyvän hallinnon periaatetta, koska se ei riitautetussa päätöksessään ilmoittanut, milloin se odotti saavansa alihankintasopimukset haltuunsa.

      (1)  EYVL L 145, 31.5.2001, s. 43—48.

      (2)  EYVL L 345, 29.12.2001, s. 94—98.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 11 päivänä syyskuuta 2003 asiassa C-323/02: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Hydrowatt SARL (Välityslauseke – Sopimuksen täyttämättä jättäminen – Irtisanominen – Ennakkomaksujen palauttaminen – Korot)

text:
15.11.2003                FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                        C 275/21
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                            (kuudes jaosto)
                                                                                (ensimmäinen jaosto)
                    25 päivänä syyskuuta 2003
                                                                                11 päivänä syyskuuta 2003
asiassa C-170/02 P: Schlüsselverlag J.S. Moser GmbH ym.
           vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)
                                                                        asiassa C-323/02: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                                Hydrowatt SARL (1)
(Muutoksenhaku – Laiminlyöntikanne – Kilpailu – Kantelu
– Yrityskeskittymien valvonta – EY 232 artiklassa tarkoitet-
        tu kannan määrittely – Tutkimatta jättäminen)
                                                                        (Välityslauseke – Sopimuksen täyttämättä jättäminen –
                                                                         Irtisanominen – Ennakkomaksujen palauttaminen – Korot)
                           (2003/C 275/36)
                      (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                                               (2003/C 275/37)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen                            (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                        (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Asiassa C-170/02 P, Schlüsselverlag J.S. Moser GmbH, koti-
paikka Innsbruck (Itävalta), J. Wimmer Medien GmbH & Co.
KG, kotipaikka Linz (Itävalta), Styria Medien AG, kotipaikka
Graz (Itävalta), Zeitungs- und Verlags-Gesellschaft mbH, koti-
paikka Bregenz (Itävalta), Eugen Ruß Vorarlberger Zeitungsver-
lag und Druckerei GmbH, kotipaikka Schwarzach (Itävalta),               Asiassa C-323/02, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-
”Die Presse” Verlags-Gesellschaft mbH, kotipaikka Wien (Itäval-         nään: H. Støvlbaek avustajanaan E. Cabau) vastaan Hydrowatt
ta) ja ”Salzburger Nachrichten” Verlags-Gesellschaft mbH & Co.          SARL, kotipaikka Lyon (Ranska), jossa komissio vaatii
KG, kotipaikka Salzburg (Itävalta), edustajanaan Rechtsanwalt           EY 238 artiklan nojalla, että sille palautetaan ennakkomaksu,
M. Krüger, jossa valittajat vaativat muutoksenhaussaan Euroo-           jonka kantaja suoritti vastaajalle sopimuksen nro HY 134/
pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen                  87 FR puitteissa, joka koskee sellaisen hankkeen toteuttamista,
(kolmas jaosto) asiassa T-3/02, Schlüsselverlag J.S. Moser ym.          jolle on myönnetty tukea energia-alan esittelyhankkeiden ja
vastaan komissio, 11.3.2002 antaman määräyksen                          teollisten koehankkeiden edistämisestä taloudellisen tuen avul-
(Kok. 2002, s. II-1473) kumoamista, vastapuolena: Euroopan              la 20 päivänä joulukuuta 1985 annetun neuvoston asetuksen
yhteisöjen komissio (asiamiehenään: K. Wiedner), yhteisöjen             (ETY) N:o 3640/85 (EYVL L 350, s. 29) nojalla, yhteisöjen
tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston            tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa:
puheenjohtaja J.-P. Puissochet (esittelevä tuomari) sekä tuoma-         jaoston puheenjohtaja M. Wathelet sekä tuomarit P. Jann
rit C. Gulmann, F. Macken, N. Colneric ja J. N. Cunha                   (esittelevä tuomari) ja A. Rosas, julkisasiamies: A. Tizzano,
Rodrigues, julkisasiamies: L. A. Geelhoed, kirjaaja: R. Grass,          kirjaaja: R. Grass, on antanut 11.9.2003 tuomion, jonka
on antanut 25.9.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on                   tuomiolauselma on seuraava:
seuraava:
1)     Valitus hylätään.                                                1)    Hydrowatt velvoitetaan maksamaan Euroopan yhteisöjen ko-
                                                                              missiolle 25 109 euron suuruinen summa, johon lisätään
                                                                              23 422,91 euron suuruiset sopimusperusteiset korot.
2)     Schlüsselverlag J.S. Moser GmbH, J. Wimmer Medien GmbH
       & Co. KG, Styria Medien AG, Zeitungs- und Verlags-
       Gesellschaft mbH, Eugen Ruß Vorarlberger Zeitungsverlag und      2)    Hydrowatt SARL velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti-
       Druckerei GmbH, ”Die Presse” Verlags-Gesellschaft mbH ja               kulut.
       ”Salzburger Nachrichten” Verlargs-Gesellschaft mbH & Co. KG
       velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                        (1) EYVL C 289, 23.11.2002.
(1) EYVL C 156, 29.6.2002.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 19 päivänä helmikuuta 2004 asiassa C-329/01 (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Divisionin (Administrative Court) esittämä ennakkoratkaisupyyntö): The Queen vastaan Intervention Board for Agricultural Produce

text:
               17.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/3

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO

   (kuudes jaosto)
   19 päivänä helmikuuta 2004
   asiassa C-329/01 (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Divisionin (Administrative Court) esittämä ennakkoratkaisupyyntö): The Queen vastaan Intervention Board for Agricultural Produce (1)

   (Maatalous - Yhteinen markkinajärjestely - Sokeri - Asetus N:o 2670/81 - Todiste viennistä - Asetus N:o 3719/88 - Vientitodistuksen korjaaminen - Ilmeinen virheellisyys - Suhteellisuusperiaate)
   (2004/C 94/05)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asiassa 329/01, jonka High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Yhdistynyt kuningaskunta) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa, The Queen vastaan British Sugar plc ja Intervention Board for Agricultural Produce ennakkoratkaisun kiintiöitä suuremman tuotannon soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä sokerialalla 14 päivänä syyskuuta 1981 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2670/81 (EYVL L 262, s. 14), sellaisena kuin se on muutettuna 30.1.1996 annetulla komission asetuksella N:o 158/96 (EYVL L 24, s. 3), tulkinnasta ja maataloustuotteiden tuonti-, vienti- ja ennakkovahvistustodistusten järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistäyksityiskohtaisista säännöistä 16 päivänä marraskuuta 1988 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3719/88 (EYVL L 331, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 29.5.1995 annetulla komission asetuksella N:o 1199/95 (EYVL L 24, s. 3), tulkinnasta ja pätevyydestä, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: presidentti V. Skouris, joka hoitaa kuudennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit C. Gulmann, J.-P. Puissochet, F. Macken ja N. Colneric (esittelevä tuomari), julkisasiamies: C. Stix-Hackl, kirjaaja: R. Grass, on antanut 19.2.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Kiintiöitä suuremman tuotannon soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä sokerialalla 14 päivänä syyskuuta 1981 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2670/81, sellaisena kuin se on muutettuna 30.1.1996 annetulla komission asetuksella N:o 158/96, 2 artiklan 2 kohdan a alakohdassa säädettyä todistetta ei ole esitetty tosiasiassa viedyn C-sokerimäärän osalta, jos kyseinen määrä ylittää vientitodistuksessa ilmoitetun kokonaismäärän tai jos vienti tapahtuu tämän todistuksen voimassaoloajan päättymisen jälkeen. Se seikka, että pääasiassa kyseessä oleva C-sokeri on tosiasiassa viety yhteisön tullialueelta, ei ole tältä osin ratkaiseva. Näin on asia myös silloin, kun tulliviranomaiset ovat vahvistaneet todistuksen otteen, joka koskee haettua määrää mutta joka ei heijasta valmistajan todellisia aikomuksia, korjatulla lomakkeella tehdyn ja tosiasiassa vietyä määrää vastaavan valmistajan tulli-ilmoituksen perusteella.

               2)

               Maataloustuotteiden tuonti-, vienti- ja ennakkovahvistustodistusten järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 16 päivänä marraskuuta 1988 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3719/88, sellaisena kuin se on muutettuna 29.5.1995 annetulla komission asetuksella N:o 1199/95, 24 artiklaa on tulkittava siten, ettei toimivaltainen viranomainen voi sen perusteella tehdä oikaisua vientitodistuksessa tai sen otteessa ilmoitettuun tonnimäärään, jos itse kyseisiin asiakirjoihin ei sisälly niissä olevia merkintöjä koskevia virheellisyyksiä.

               3)

               Asetuksen N:o 3719/88, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1199/95, 24 artiklan tarkastelussa ei ole tullut esiin mitään sen pätevyyteen vaikuttavaa seikkaa.

               4)

               Kansallisella tuomioistuimella ja toimivaltaisella viranomaisella ei pääasian kaltaisissa olosuhteissa ole harkintavaltaa sen määrän alentamiseen, joka on perittävä asetuksen N:o 2670/81, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 158/96, 3 artiklan nojalla.

               5)

               Asetuksen N:o 2670/81 3 artiklaa on tulkittava siten, että sitä sovelletaan, jos C-sokerin vienti on suoritettu tätä sokeria vastaavan vientitodistuksen voimassaoloajan päättymisen jälkeen.

      (1)  EYVL C 303, 27.10.2001.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 1 päivänä huhtikuuta 2003 asiassa T-12/01, Cristina Ascatigno Battistella vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Väliaikaisen toimihenkilön sopimus – Tutkittavaksi ottaminen – Asianomaiselle vastainen päätös – Henkilöstösääntöjen mukaisten määräaikojen noudattaminen – Väliaikaisen toimihenkilön palvelussuhteen uudistaminen toisen kerran – Muuhun henkilöstöön sovellettavien sääntöjen 2 artiklan d kohta, 8 ja 47 artikla)

text:
7.6.2003                 FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                           C 135/29
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                    YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
               TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                                                  TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                   1 päivänä huhtikuuta 2003                                              1 päivänä huhtikuuta 2003
asiassa T-12/01, Cristina Ascatigno Battistella vastaan                asiassa T-13/01, Daniele Riva vastaan Euroopan yhteisöjen
               Euroopan yhteisöjen komissio ( 1)                                                   komissio (1)
(Väliaikaisen toimihenkilön sopimus – Tutkittavaksi ottami-            (Väliaikaisen toimihenkilön sopimus – Tutkittavaksi ottami-
nen – Asianomaiselle vastainen päätös – Henkilöstösääntö-              nen – Asianomaiselle vastainen päätös – Henkilöstösääntö-
jen mukaisten määräaikojen noudattaminen – Väliaikaisen                jen mukaisten määräaikojen noudattaminen – Väliaikaisen
toimihenkilön palvelussuhteen uudistaminen toisen kerran –             toimihenkilön palvelussuhteen uudistaminen toisen kerran –
Muuhun henkilöstöön sovellettavien sääntöjen 2 artiklan                Muuhun henkilöstöön sovellettavien sääntöjen 2 artiklan
                      d kohta, 8 ja 47 artikla)                                              d kohta, 8 ja 47 artikla)
                          (2003/C 135/46)                                                        (2003/C 135/47)
                     (Oikeudenkäyntikieli: italia)                                          (Oikeudenkäyntikieli: italia)
Asiassa T-12/01, Cristina Ascatigno Battistella, Euroopan
yhteisöjen komission entinen väliaikainen toimihenkilö, koti-          Asiassa T-13/01, Daniele Riva, Euroopan yhteisöjen komission
paikka Verghera di Samarate (Italia), edustajanaan asianajajat         entinen väliaikainen toimihenkilö, kotipaikka Leggiuno (Italia),
B. Nascimbene ja M. Condinanzi, prosessiosoite Luxembur-               edustajanaan asianajajat B. Nascimbene ja M. Condinanzi,
gissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään             prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen
F. Clotuche-Duvieusart ja A. Dal Ferro), jossa kantaja vaatii          komissio (asiamiehinään F. Clotuche-Duvieusart ja A. Dal
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan                      Ferro), jossa kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
28.9.2000 tehdyn komission päätöksen, jolla palvelukseen               tuinta kumoamaan 28.9.2000 tehdyn komission päätöksen,
ottamista koskevia sopimuksia tekemään valtuutettu viran-              jolla palvelukseen ottamista koskevia sopimuksia tekemään
omainen oli hylännyt kantajan valituksen, jossa hän oli                valtuutettu viranomainen oli hylännyt kantajan valituksen,
vaatinut, että hänen työsuhteensa komissioon todettaisiin              jossa hän oli vaatinut, että hänen työsuhteensa komissioon
olevan Euroopan yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovelletta-             todettaisiin olevan Euroopan yhteisöjen muuhun henkilöstöön
vien sääntöjen 2 artiklan d kohdassa tarkoitettu toistaiseksi          sovellettavien sääntöjen 2 artiklan d kohdassa tarkoitettu
voimassa oleva työsuhde useita kertoja näiden sääntöjen                toistaiseksi voimassa oleva työsuhde useita kertoja näiden
8 artiklan viimeisessä kohdassa tarkoitetuin vaikutuksin uudis-        sääntöjen 8 artiklan viimeisessä kohdassa tarkoitetuin vaiku-
tetun väliaikaisen toimihenkilön palvelussuhteen perusteella,          tuksin uudistetun väliaikaisen toimihenkilön palvelussuhteen
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (viides jaos-         perusteella, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
to), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja R. García-           (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja
Valdecasas sekä tuomarit P. Lindh ja J. D. Cooke, kirjaaja:            R. García-Valdecasas sekä tuomarit P. Lindh ja J. D. Cooke,
H. Jung, on 1.4.2003 antanut määräyksen, jonka määräysosa              kirjaaja: H. Jung, on 1.4.2003 antanut määräyksen, jonka
on seuraava:                                                           määräysosa on seuraava:
1)     Kanne jätetään tutkimatta.                                      1)     Kanne jätetään tutkimatta.
2)     Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.         2)     Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
( 1) EYVL C 95, 24.3.2001.                                             (1 ) EYVL C 95, 24.3.2001.