title: Asia T-86/03: Holcimin 6.3.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
10.5.2003                FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                         C 112/39
Holcimin 6.3.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vas-                 Intech EDM AG:n 5.3.2003 Euroopan yhteisöjen komis-
                       taan nostama kanne                                               siota vastaan nostama kanne
                            (Asia T-86/03)
                                                                                (Asia T-87/03)
                          (2003/C 112/74)
                                                                                (2003/C 112/75)
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Holcim, kotipaikka Pariisi, on nostanut 6.3.2003 Euroopan
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kan-
teen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edusta-
ja on asianajaja Marie-Pia Hutin-Houillon, kotipaikka Luxem-          Intech EDM AG, Losone (Sveitsi), on nostanut 5.3.2003
burgissa.                                                             Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
                                                                      messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-
                                                                      jan edustajana on asianajaja M. Karl.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–     velvoittaa komission maksamaan 1 488 287,50 euron
      määrän, joka vastaa Cedest-nimisen yhtiön oikeuksien            Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
      perusteella Holcim-nimiselle yhtiölle takaisin maksettavia
      korkoja;
                                                                      –     kumoaa 17.12.2002 tehdyn komission päätöksen (asia
                                                                            COMP/E-2/37.667, erikoisgrafiitti)
–     lisää tähän määrään viivästyskorot ajanjaksolta, joka alkoi
      27.7.2000 ja päättyy tuomion antamiseen tässä asiassa;
                                                                      –     toissijaisena vaihtoehtona kumoaa päätöksen 3 artiklan
–     toteaa, että näille määrille kasvaa korkoa tuomion anta-              h kohdassa määrätyn sakon
      mispäivästä näiden määrien täydelliseen maksamiseen
      asti.
                                                                      –     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Vastaajan päätöksellä 94/815/EY Cedest SA -nimiselle yhtiölle
määrättiin 2 522 000 ecun suuruinen sakko aiemman EY:n
perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan rikkomisesta.
Cedestin nostaman kumoamiskanteen johdosta (asia T-38/95)             Kantaja myy isostaattisesti puristettua erikoisgrafiittia, mutta
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi 15.3.2000                ei valmista sitä itse. Kantajan toiminta kauppiaana Euroopan
antamallaan tuomiolla riidanalaisen päätöksen Cedestin osalta.        erikoisgrafiittimarkkinoilla on seurausta yhteistyösopimukses-
Tämän tuomion seurauksena vastaaja maksoi Cedestille takai-           ta yrityksen nimeltä Ibiden Co. Ltd. kanssa, joka on japanilainen
sin sakon pääoman, mutta hylkäsi Cedestin vaatimuksen                 isostaattisen erikoisgrafiitin valmistaja. Vastaaja syyttää kanta-
korkojen maksamisesta tälle määrälle ajanjaksolta, joka alkoi         jaa, Intech EDM BV:tä (kantajan aiempi tytäryhtiö) ja eri
7.5.1995 (jolloin Cedest maksoi sakon) ja päättyi 27.7.2000           isostaattisen erikoisgrafiitin valmistajia siitä, että nämä ovat
(jolloin vastaaja maksoi sakon takaisin).                             ottaneet osaa pitkäkestoiseen sopimukseen ja/tai yhdenmu-
                                                                      kaistettuihin menettelytapoihin, jotka ovat vaikuttaneet iso-
                                                                      staattisen erikoisgrafiitin markkinoihin Euroopan yhteisössä
Kantaja väittää nostamassaan kanteessa, että se on Cedestin           ja Euroopan talousalueella. Vastaaja väittää kantajan olleen
oikeudenomistaja absorptiofuusion seurauksena. Kanteensa              osallisena vuoden 1994 helmikuusta vuoden 1997 toukokuu-
tueksi kantaja väittää, että sakon pääomalle maksettavien             hun Euroopan tasolla ja alueellisella tasolla.
korkojen maksaminen merkitsee kumoamispäätöksen toi-
meenpanoa, joka vastaajan on toteutettava, vaikkei se olisi
tehnyt virhettä. Kantajan mukaan sen perusteella, ettei vastaaja
tee tätä, se voi EY:n perustamissopimuksen 233 artiklan               Kanneperusteet ja perustelut ovat samat kuin asiassa T-74/03
2 kohdan nojalla nostaa EY:n perustamissopimuksen 288 ar-             (Intech EMD BV v. komissio).
tiklan 2 kohdan mukaisen vahingonkorvauskanteen.


title: Asia T-319/16: Kanne 24.6.2016 – BASF Antwerpen v. komissio

text:
               22.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 305/43

         Kanne 24.6.2016 – BASF Antwerpen v. komissio
   (Asia T-319/16)
   (2016/C 305/58)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: BASF Antwerpen NV (Antwerpen, Belgia) (edustajat: asianajajat H. Gilliams ja J. Bocken)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan komission 11.1.2016 antaman päätöksen SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), joka koskee Belgian toteuttamaa valtiontukea, joka liittyy ylivoittojen verovapautuksiin

               —

               toissijaisesti kumoamaan päätöksen 2–4 artiklan

               —

               joka tapauksessa kumoamaan päätöksen 2–4 artiklan siltä osin kuin kyseisissä artikloissa a) vaaditaan takaisinperintää sellaisten yksikköjen osalta, jotka eivät ole sellaisia, joiden hyväksi on annettu päätöksessä määritelty ”ylivoittoratkaisu”, ja b) vaaditaan takaisinperintää siinä määrin kuin edunsaajalle on koitunut verosäästöjä, ilman, että Belgia voisi ottaa huomioon sitä, että jokin toinen verohallinto on voinut tosiasiallisesti korottaa veroa

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen, harkintavallan väärinkäyttöön ja perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin siltä osin kuin Euroopan komission 11.1.2016 antamassa päätöksessä SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), joka koskee Belgian toteuttamaa valtiontukea, joka liittyy ylivoittojen verovapautuksiin, väitetään, että kyse on tukijärjestelmästä.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 107 artiklan rikkomiseen, perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin ja ilmeiseen arviointivirheeseen siltä osin kuin riidanalaisessa päätöksessä kyseinen järjestelmä luokitellaan valikoivaksi toimenpiteeksi.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu SEUT 107 artiklan rikkomiseen ja ilmeiseen arviointivirheeseen siltä osin kuin riidanalaisessa päätöksessä todetaan, että kyseinen järjestelmä merkitsee etua.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu SEUT 107 artiklan rikkomiseen, luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen, ilmeiseen arviointivirheeseen, harkintavallan väärinkäyttöön ja perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin siltä osin kuin riidanalaisessa päätöksessä määrätään, että Belgian on perittävä tuki takaisin.


title: Asia C-439/11 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 11.7.2013 — Valittajana Ziegler SA ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — EY 81 artikla ja ETA-sopimuksen 53 artikla — Kansainvälisten muuttopalvelujen markkinat Belgiassa — Jäsenvaltioiden väliseen kauppaan kohdistuvaa vaikutusta koskevat suuntaviivat — Oikeudellinen merkitys — Velvollisuus määritellä merkitykselliset markkinat — Ulottuvuus — Oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin — Hyvän hallinnon periaate — Komission objektiivinen puolueettomuus — Sakkojen laskennasta annetut suuntaviivat (2006) — Osuus myynnin arvosta — Perusteluvelvollisuus — Sakon määrän alentaminen maksukyvyn puuttuessa tai asiaan liittyvien erityispiirteiden vuoksi — Yhdenvertainen kohtelu)

text:
               31.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 252/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 11.7.2013 — Valittajana Ziegler SA ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-439/11 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - EY 81 artikla ja ETA-sopimuksen 53 artikla - Kansainvälisten muuttopalvelujen markkinat Belgiassa - Jäsenvaltioiden väliseen kauppaan kohdistuvaa vaikutusta koskevat suuntaviivat - Oikeudellinen merkitys - Velvollisuus määritellä merkitykselliset markkinat - Ulottuvuus - Oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin - Hyvän hallinnon periaate - Komission objektiivinen puolueettomuus - Sakkojen laskennasta annetut suuntaviivat (2006) - Osuus myynnin arvosta - Perusteluvelvollisuus - Sakon määrän alentaminen maksukyvyn puuttuessa tai asiaan liittyvien erityispiirteiden vuoksi - Yhdenvertainen kohtelu)
   2013/C 252/12
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Ziegler SA (edustajat: avocat J.-F. Bellis, avocat M. Favart ja avocat A. Bailleux)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Bouquet ja N. von Lingen)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-199/08, Ziegler v. komissio, 16.6.2011 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kumoamiskanteen [EY] 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 11.3.2008 tehdystä komission päätöksestä K(2008) 926 lopullinen (asia COMP/38.543 — Kansainväliset muuttopalvelut) — Kilpailu — Kartelli — Oikeudelliset virheet — Tuntuva vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan — Sakko — Oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden sekä yhdenvertaisuusperiaatteen ja syrjinnän kiellon periaatteen loukkaaminen

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Ziegler SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 347, 26.11.2011.


title: Asia T-100/13: Kanne 20.2.2013 — CMT v. SMHV — Camomilla (CAMOMILLA)

text:
               18.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 141/21

         Kanne 20.2.2013 — CMT v. SMHV — Camomilla (CAMOMILLA)
   (Asia T-100/13)
   2013/C 141/37
   Kannekirjelmän kieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: CMT Compagnia manifatture tessili Srl (CMT Srl) (Napoli, Italia) (edustajat: asianajajat G. Floridia ja R. Floridia)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Camomilla SpA (Buccinasco, Italia)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 29.11.2012 asiassa R 1616/2011-1 antaman ratkaisun siltä osin kuin siinä todetaan, että asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut ehdottomat mitättömyysperusteet täyttyvät sillä perusteella, että hakija on jättänyt tavaramerkkiä koskevan hakemuksen vilpillisessä mielessä, ja että 53 artiklan 1 kohdan a alakohdassa, luettuna yhdessä 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 8 artiklan 5 kohdan kanssa, tarkoitettu suhteellinen mitättömyysperuste täyttyy;

               —

               toissijaisesti, mikäli unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että valituslautakunnalle tehdyn valituksen yhteydessä toimitetut asiakirjat on jätettävä tutkimatta, ja mikäli se katsoo, että nämä asiakirjat ovat olennaisia tämän kanteen hyväksymiselle, kumoamaan riidanalaisen ratkaisun, koska sillä on loukattu kontradiktorista periaatetta ja puolustautumisoikeutta, sekä palauttamaan asian mitättömyysosastolle pääasian ratkaisemista varten

               —

               joka tapauksessa kehottamaan tavaramerkkivirastoa toteuttamaan unionin yleisen tuomioistuimen tuomion noudattamisen edellyttämät toimet

               —

               velvoittamaan OHMI:n vastaamaan oikeudenkäyntikuluista nyt käsiteltävässä asiassa ja velvoittamaan yhteisön tavaramerkin haltijan vastamaan mitättömyysosastossa ja valituslautakunnassa aiheutuneista kuluista.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: sanamerkki CAMOMILLA luokkiin 3, 9, 11, 14, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 27, 28, 30 ja 33 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkki nro 7 077 555

      Yhteisön tavaramerkin haltija: Camomilla SpA

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: kantaja

      Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: kansallinen kuviomerkki, johon sisältyy sanaosa CAMOMILLA, luokkaan 25 kuuluvia tavaroita varten

      Mitättömyysosaston ratkaisu: vaatimuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 53 artiklan 1 kohdan a alakohdan, luettuina yhdessä 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa, rikkominen


title: Asia T-217/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 5.6.2014 – Saf-Holland v. SMHV (INTEGRAL) (Yhteisön tavaramerkki — Rekisteröinnin esteet — Rekisteröintihakemuksen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               15.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 315/51

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 5.6.2014 – Saf-Holland v. SMHV (INTEGRAL)
   (Asia T-217/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Rekisteröinnin esteet - Rekisteröintihakemuksen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   2014/C 315/86
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Saf-Holland GmbH (Bessenbach, Saksa) (edustaja: asianajaja M.-C. Seiler)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamiehet: G. Marten ja G. Schneider)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 31.1.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 2087/2011-1), joka koskee hakemusta sanamerkin INTEGRAL rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 189, 29.6.2013.


title: Asia F-75/14: Kanne 31.7.2014 – ZZ v. ECSEL-yhteisyritys

text:
               1.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 431/48

         Kanne 31.7.2014 – ZZ v. ECSEL-yhteisyritys
   (Asia F-75/14)
   (2014/C 431/77)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja V. A. Christianos)

      Vastaaja: ECSEL-yhteisyritys

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kantajan vuotta 2012 koskevan arviointikertomuksen kumoaminen

      Vaatimukset

               —

               On kumottava riidanalainen päätös, jolla ARTEMIS hylkäsi kantajan valituksen, ja arvioinnin tarkastajan 15.11.2013 tekemä riidanalainen toimenpide, joka koski kantajan perusteltua kieltäytymistä vuotta 2012 koskevan arviointikertomuksen sisällön hyväksymisestä

               —

               ECSEL-yhteisyritys on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (kuudes jaosto) 13 päivänä heinäkuuta 2004, asiassa C-277/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Ympäristö — Direktiivi 2000/53/EY — Laiminlyönti panna direktiivi täytäntöön säädetyssä määräajassa)

text:
               11.9.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 228/14

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (kuudes jaosto)
   13 päivänä heinäkuuta 2004,
   asiassa C-277/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Ympäristö - Direktiivi 2000/53/EY - Laiminlyönti panna direktiivi täytäntöön säädetyssä määräajassa)
   (2004/C 228/27)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asiassa C-277/03, Euroopan yhteisöjen komissio (edustajinaan X. Lewis ja M. Konstantinidis) vastaan Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehenään: C. Jackson), jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut romuajoneuvoista 18 päivänä syyskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/53/EY (EYVL L 269, s. 34), erityisesti sen 10 artiklan 1 kohdan sekä EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä eikä ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J.-P. Puissochet, sekä tuomarit F. Macken (esittelevä tuomari) ja S. von Bahr, julkisasiamies: M, Poiares Maduro, kirjaaja: R. Grass, on antanut 13.7.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut romuajoneuvoista 18 päivänä syyskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/53/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 200, 23.8.2003.


title: Asia T-327/02: Muller Marine Holding B.V:n, Muller Maritime Holding B.V:n ja Handel- en Scheepvaartmaatschappĳ Multraschip B.V:n 24.10.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 323/40                 FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    21.12.2002
Riidanalainen päätös loukkaa kantajien mukaan tämän lisäksi                2)    toissijaisesti kumoaa komission riidanalaisen päätöksen 2
myös luottamuksensuojan periaatetta ja rikkoo asetuksen                          ja 3 artiklan, joissa komissio velvoittaa Alankomaiden
N:o 659/1999 14 artiklaa. Kantajien mukaan niillä oli oikeus                     hallituksen muun muassa ryhtymään kaikkiin tarpeellisiin
luottaa siihen, että tukitoimenpide oli laillinen, koska se oli                  toimenpiteisiin tuen perimiseksi takaisin edunsaajilta —
komission hyväksymä. Saadun tuen takaisinperiminen olisi                         lukuun ottamatta ennen 12.9.1990 myönnettyä tukea
täten myös kantajien perusteltujen odotusten vastaista.
                                                                           3)    velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Riidanalainen päätös loukkaa kantajien mukaan myös oikeus-
varmuuden periaatetta, koska komissio on muuttanut suhtau-
tumistaan merenkulun verotukseen. Tukijärjestelmään kohdis-
tuvan suhtautumisen muutoksesta ei kantajien mukaan voi
olla seurauksena, että hyväksyttyä tukijärjestelmää pidetään               Kanneperusteet ja pääasialliset perustelut
uutena tukena olemassaolevan tuen sijasta.
                                                                           Esitetyt kanneperusteet ovat samat kuin asiassa T-326/02.
Kantajat vetoavat vielä yhdenvertaisuusperiaatteen ja suhteelli-
suusperiaatteen loukkaamiseen ja perusteluvelvollisuuden lai-
minlyöntiin.
( 1) Neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999, annettu 22 päivänä maalis-
     kuuta 1999, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artik-
     lan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (EYVL
     L 83, s. 1).
( 2) Yhteisön suuntaviivat meriliikenteen valtion tuelle (EYVL 1997,
     C 205, s. 5). .                                                       Smit Harbour Towage Rotterdam B.V:n 24.10.2002 Eu-
                                                                              roopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-328/02)
                                                                                (2002/C 323/66)
Muller Marine Holding B.V:n, Muller Maritime Holding
B.V:n ja Handel- en Scheepvaartmaatschappij Multraschip
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
B.V:n 24.10.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan
                           nostama kanne
                          (Asia T-327/02)
                                                                           Smit Harbour Towage Rotterdam B.V., kotipaikka Rotterdam,
                                                                           on nostanut 24.10.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
                          (2002/C 323/65)                                  oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
                                                                           komissiota vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja T. R. Otter-
                                                                           vanger, prosessiosoite Luxemburgissa.
                     (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                                                                           Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:
Muller Marine Holding B.V., Muller Maritime Holding B.V. ja
Handel- en Scheepvaartmaatschappij Multraschip B.V., koti-                 1)    kumoaa Alankomaiden valtiontuesta alankomaalaisten
paikka Rotterdam, ovat nostaneet 24.10.2002 Euroopan yhtei-                      hinausalusten toiminnalle merisatamissa ja sisävesillä
söjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen                          19.6.2002 tehdyn komission päätöksen K(2002) 2158
Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajien edustaja                       lopull.
on asianajaja T. R. Ottervanger, prosessiosoite Luxemburgissa.
                                                                           2)    toissijaisesti kumoaa komission riidanalaisen päätöksen 2
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:                   ja 3 artiklan, joissa komissio velvoittaa Alankomaiden
                                                                                hallituksen muun muassa ryhtymään kaikkiin tarpeellisiin
                                                                                toimenpiteisiin tuen perimiseksi takaisin edunsaajilta –
1)     kumoaa Alankomaiden valtiontuesta alankomaalaisten                        lukuun ottamatta ennen 12.9.1990 myönnettyä tukea
       hinausalusten toiminnalle merisatamissa ja sisävesillä
       19.6.2002 tehdyn komission päätöksen K(2002) 2158
       lopull.                                                             3)    velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-591/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (England & Wales) (Queen’s Bench Division, Administrative Court) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 13.11.2015 – Gibraltar Betting and Gaming Association Limited v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs ja Her Majesty’s Treasury

text:
               25.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 27/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (England & Wales) (Queen’s Bench Division, Administrative Court) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 13.11.2015 – Gibraltar Betting and Gaming Association Limited v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs ja Her Majesty’s Treasury
   (Asia C-591/15)
   (2016/C 027/22)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   High Court of Justice (England & Wales) (Queen’s Bench Division, Administrative Court)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Gibraltar Betting and Gaming Association Limited

      Vastaajat: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs ja Her Majesty’s Treasury

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1.

               SEUT 56 artiklan soveltamiseksi sekä Gibraltarin ja Yhdistyneen kuningaskunnan välinen perustuslaillinen suhde huomioon ottaen kysytään seuraavaa:

                           1.1.

                           Onko Gibraltaria ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa kohdeltava yhden ja saman jäsenvaltion osina unionin oikeutta sovellettaessa sillä seurauksella, että SEUT 56 artiklaa sovelletaan vain siltä osin kuin sitä voidaan soveltaa jäsenvaltion sisäiseen toimenpiteeseen? Vaihtoehtoisesti:

                           1.2.

                           Kun otetaan huomioon SEUT 355 artiklan 3 kohta, onko Gibraltarilla unionissa sellainen perustuslaillinen asema Yhdistyneestä kuningaskunnasta erillisenä alueena, että Gibraltarin ja Yhdistyneen kuningaskunnan välillä tarjottavia palveluja on kohdeltava SEUT 56 artiklassa tarkoitettuna unionin sisäisenä kaupankäyntinä? Vaihtoehtoisesti:

                           1.3.

                           Onko Gibraltaria kohdeltava kolmantena maana tai alueena siten, että unionin oikeutta sovelletaan Gibraltarin ja Yhdistyneen kuningaskunnan väliseen kaupankäyntiin ainoastaan silloin, kuin unionin oikeus vaikuttaa jäsenvaltion ja unionin ulkopuolisen valtion väliseen kaupankäyntiin? Vaihtoehtoisesti:

                           1.4.

                           Onko Gibraltarin ja Yhdistyneen kuningaskunnan perustuslaillista suhdetta käsiteltävä jollain toisella tavalla SEUT 56 artiklaa sovellettaessa?

               2.

               Rajoittavatko sellaiset kansalliset verotustoimenpiteet, joilla on kyseisen uuden verojärjestelmän kaltaisia piirteitä, SEUT 56 artiklassa tarkoitettua palvelujen tarjoamisen vapautta?

               3.

               Jos rajoittavat, ovatko tavoitteet, joihin ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin on todennut kansallisilla toimenpiteillä (kuten kyseisellä uudella verojärjestelmällä) pyrittävän, hyväksyttäviä tavoitteita, joilla voidaan oikeuttaa SEUT 56 artiklassa määrätyn palvelujen tarjoamisen vapauden rajoittaminen?


title: Oikaistaan virallisessa lehdessä julkaistu tiedonanto asiassa T-475/08 P ( EUVL C 69, 21.3.2009, s. 40 )

text:
               18.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 167/29

         Oikaistaan virallisessa lehdessä julkaistu tiedonanto asiassa T-475/08 P
   (
         Euroopan unionin virallinen lehti C 69, 21.3.2009, s. 40
      )
   2009/C 167/57
   Virallisessa lehdessä asiassa T-475/08 P, DUTA/Cour de Justice julkaistu tiedonanto kuuluu seuraavasti:

         ”Valitus, jonka Radu Duta on tehnyt 29.10.2008 virkamiestuomioistuimen asiassa F-103/07, Duta v. yhteisöjen tuomioistuin, 4.9.2008 antamasta tuomiosta
         (Asia T-475/08 P)
         2009/C 69/93
         Oikeudenkäyntikieli: ranska

            Asianosaiset

            Valittaja: Radu Duta (Luxemburg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja F. Krieg)

            Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen tuomioistuin

            Vaatimukset

                     —

                     Tämä valitus on otettava muotonsa puolesta tutkittavaksi

                     —

                     se on todettava sisältönsä puolesta perustelluksi

                     —

                     virkamiestuomioistuimen 4.9.2008 antamaa tuomiota muuttamalla on täten otettava valittajan valitus tutkittavaksi ja todettava se perustelluksi

                     —

                     valituksenalaiset ratkaisut on edellä mainituilla perusteilla täten kumottava

                     —

                     siltä osin kuin on tarpeen, asia on palautettava toimivaltaiselle viranomaiselle, jotta se ratkaisee asian annettavan tuomion mukaisesti

                     —

                     valittajan vastapuoli on velvoitettava maksamaan 1 100 000 euroa (miljoona satatuhatta euroa) vahingonkorvauksena

                     —

                     siltä osin kuin on tarpeen, on määrättävä asiantuntija arvioimaan valittajalle aiheutuneen vahingon määrä

                     —

                     valittajan vastapuoli on velvoitettava korvaamaan asiassa kaikki oikeudenkäyntikulut ja maksut

                     —

                     valittajalle on annettava oikeus viitata nimenomaisesti ensimmäisessä oikeusasteessa esitettyihin vaatimuksiin, jotka ovat tämän valituskirjelmän liitteenä ja jotka ovat olennainen osa valituskirjelmää, ja

                     —

                     muilta osin valittajalle on annettava oikeus pidättää itselleen nimenomaisesti kaikki vaatimukset, oikeudet, oikeuden oikeuskeinoihin ja erityisesti oikeuden saattaa asia Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen käsiteltäväksi.

            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

         Nyt käsiteltävänä olevalla valituksella valittaja vaatii virkamiestuomioistuimen asiassa F-103/07, Duta vastaan yhteisöjen tuomioistuin, 4.9.2008 antaman sen tuomion kumoamista, jolla jätettiin tutkimatta valittajan kanne, jossa valittaja vaati yhtäältä sen muistion kumoamista, jolla valittajalle ilmoitettiin, ettei hänelle tarjota lakimiesavustajan paikkaa, ja toisaalta vahingonkorvausta väitetysti aiheutuneesta vahingosta.
         Valituksensa tueksi valittaja väittää yhtäältä, että ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn Euroopan yleissopimuksen 6 artiklan 1 kohdassa säädettyä hänelle kuuluvaa oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin on loukattu yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rakenteelliseen puolueellisuuteen sekä yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen jäsenten ja virkamiestuomioistuimen valituksenalaisten ratkaisujen tekijöiden henkilökohtaisiin tuttavuuksiin liittyvistä syistä. Valittaja viittaa toisaalta ensimmäisessä oikeusasteessa esittämiinsä perusteluihin ja perusteisiin, jollaisina on mainittu muun muassa avoimuuden, vilpittömän mielen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen.
         Valittaja korostaa lisäksi, että hän voi saada oikeutta vain tuomioistuimessa, joka on todella riippumaton hänen vastapuolestaan kyseisessä asiassa, eli Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa, ja että hän pidättää itselleen oikeuden vedota perusteluihinsa Euroopan ihmisoikeustuomioistuimessa.”


title: Asia C-198/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 10.7.2014 (Juzgado de lo Social n ° 1 de Benidormin (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Víctor Manuel Julián Hernández ym. v. Puntal Arquitectura SL ym. (Työntekijöiden suoja työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa — Direktiivi 2008/94/EY — Soveltamisala — Työnantajan oikeus korvaukseen jäsenvaltiolta palkoista, jotka maksetaan työntekijälle tämän irtisanomisen riitautusta koskevan oikeudenkäynnin aikana riitautuskanteen nostamisesta laskettavan 60. arkipäivän jälkeen — Oikeutta korvaukseen ei ole, jos irtisanomiset on todettu mitättömiksi — Työntekijä tulee työnantajan sijaan tämän tilapäisessä maksukyvyttömyystilanteessa korvausoikeuden osalta — Niiden työntekijöiden syrjintä, joiden irtisanominen on todettu mitättömäksi — Euroopan unionin perusoikeuskirja — Soveltamisala — 20 artikla)

text:
               15.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 315/13

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 10.7.2014 (Juzgado de lo Social no 1 de Benidormin (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Víctor Manuel Julián Hernández ym. v. Puntal Arquitectura SL ym.
   (Asia C-198/13) (1)

   ((Työntekijöiden suoja työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa - Direktiivi 2008/94/EY - Soveltamisala - Työnantajan oikeus korvaukseen jäsenvaltiolta palkoista, jotka maksetaan työntekijälle tämän irtisanomisen riitautusta koskevan oikeudenkäynnin aikana riitautuskanteen nostamisesta laskettavan 60. arkipäivän jälkeen - Oikeutta korvaukseen ei ole, jos irtisanomiset on todettu mitättömiksi - Työntekijä tulee työnantajan sijaan tämän tilapäisessä maksukyvyttömyystilanteessa korvausoikeuden osalta - Niiden työntekijöiden syrjintä, joiden irtisanominen on todettu mitättömäksi - Euroopan unionin perusoikeuskirja - Soveltamisala - 20 artikla))
   2014/C 315/19
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de lo Social no1 de Benidorm

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Víctor Manuel Julián Hernández, Chems Eddine Adel, Jaime Morales Ciudad, Bartolomé Madrid Madrid, Martín Sellé Orozco, Alberto Martí Juan ja Said Debbaj

      Vastaajat: Puntal Arquitectura SL, Obras Alteramar SL, Altea Diseño y Proyectos SL, Ángel Muñoz Sánchez, Vicente Orozco Miro ja Subdelegación del Gobierno de España en Alicante

      Tuomiolauselma

   Pääasiassa kyseessä olevan kaltainen lainsäädäntö, jonka mukaan työnantaja voi vaatia asianomaista jäsenvaltiota maksamaan palkat, jotka ovat erääntyneet irtisanomista koskevan oikeudenkäynnin aikana irtisanomisen riitauttavan kanteen nostamisesta laskettavan 60. päivän jälkeen, ja jonka mukaan työntekijä voi – silloin kun työnantaja on jättänyt palkat maksamatta ja on tilapäisesti maksukyvytön – tulemalla lain nojalla työnantajan sijaan vaatia mainittuja palkkoja suoraan tältä valtiolta, ei kuulu työntekijöiden suojasta työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/94/EY soveltamisalaan, eikä sitä näin ollen voida tutkia perusoikeuskirjassa taattujen perusoikeuksien, kuten sen 20 artiklan kannalta.

      (1)  EUVL C 189, 29.6.2013.


title: Asia C-49/00: Euroopan yhteisöjen komission 16.2.2000 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 135/4                   FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       13.5.2000
Euroopan yhteisöjen komission 16.2.2000 Italian tasaval-                  Oberlandesgericht Innsbruckin 15.2.2000 tekemällään
                    taa vastaan nostama kanne                             päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Leo-
                                                                          pold Hein vastaan Pensionsversicherungsanstalt der Ar-
                                                                                beiter
                             (Asia C-49/00)
                                                                                (Asia C-58/00)
                           (2000/C 135/05)
                                                                                (2000/C 135/06)
Euroopan yhteisöjen komissio on 16.2.2000 nostanut kanteen
Italian tasavaltaa vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistui-               Oberlandesgericht Innsbruck on pyytänyt 15.2.2000 te-
messa. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellinen neuvonantaja               kemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomiois-
Enrico Traversa ja oikeudellisen osaston virkamies Nicola                 tuimeen 23.2.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
Yerrell ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o Carlos Gómez              ennakkoratkaisua asiassa Leopold Hein vastaan Pensionsver-
de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.                                     sicherungsanstalt der Arbeiter seuraavaan kysymykseen:
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-            Onko sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön aluella
tuin                                                                      liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinhar-
                                                                          joittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY)
a) toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut toimenpi-            N:o 1408/71 (1) 10 a artiklaa, sellaisena kuin se on muutettuna
     teistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden paranta-           ja ajan tasalle saatettuna 2.6.1983 annetulla neuvoston asetuk-
     misen edistämiseksi työssä 12 päivänä kesäkuuta 1989                 sella N:o 2001/83, jota on muutettu 30.4.1992 annetulla
     annetun direktiivin 89/391/ETY (1) 6 artiklan 3 kohdan a             neuvoston asetuksella N:o 1247/92 (2), yhdessä liitteen II a
     alakohdan ja 7 artiklan 3, 5 ja 8 kohdan mukaisia                    kanssa tulkittava niin, että Bundespflegegeldgesetzin (liittoval-
     velvoitteitaan,                                                      tion huoltoavustuslaki) mukainen huoltoavustus kuuluu sen
                                                                          soveltamisalaan ja muodostaa siten asetuksen 4 artiklan 2 a
     –    koska se ei ole säätänyt, että työnantajan on selvitettävä      kohdan mukaisen maksuihin perustumattoman erityisetuuden
          työntekijöiden turvallisuuteen ja terveyteen työpaikalla        niin, että valittajan kaltaiseen henkilöön, joka täyttää 1.6.1992
          kohdistuvat vaarat,                                             jälkeen tämän etuuden myöntämisen edellytykset, on sovellet-
                                                                          tava ainoastaan asetuksen 10 a artiklan mukaisia yhdenmukais-
     –    koska se on jättänyt työnantajan päätettäväksi,                 tamissääntöjä?
          käyttääkö se ulkopuolisia suojelu- ja ehkäisypalveluja,
          jos siihen ei ole käytettävissä pätevää omaa henkilöstöä,       (1) EYVL 1971, N:o L 149, s. 2.
                                                                          (2) EYVL 1992, N:o L 136, s. 1.
     –    koska se ei ole määrittänyt niitä kykyjä ja taitoja, joita
          työntekijöiden turvallisuuteen ja terveyteen liittyvistä
          työsuojelu- ja ehkäisytoiminnoista vastaavilta henki-
          löiltä vaaditaan.
b) velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
     kulut.                                                               Bundesverwaltungsgerichtin 18.1.2000 tekemällään pää-
                                                                          töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Land
                                                                          Baden-Württenberg vastaan Günther Schilling, muuna
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                       asianosaisena: Oberbundesanwalt beim Bundesverwal-
                                                                          tungsgericht, ja asiassa Bezirksregierung Lüneburg vas-
Komissio väittää, että Italian lailla, jolla direktiivi 89/391/ETY        taan Hans-Otto Nehring, muuna asianosaisena: der Ober-
on pantu täytäntöön, ei säädetä riittävällä tavalla tietyistä                    bundesanwalt beim Bundesverwaltungsgericht
velvollisuuksista, jotka mainitussa direktiivissä jäsenvaltioille
asetetaan. Komissio väittää erityisesti, ettei Italian tasavalta ole                                 (Asia C-63/00)
asianmukaisesti ja täydellisesti täytäntöönpannut direktiivin
seuraavia säännöksiä:                                                                               (2000/C 135/07)
–    6 artiklan 3 kohdan a alakohta,                                      Bundesverwaltungsgericht on pyytänyt 18.1.2000 tekemällään
                                                                          päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen
–    7 artiklan 3 kohta,                                                  kirjaamoon 28.2.2000 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
                                                                          asiassa Land Baden-Württenberg vastaan Günther Schilling,
–    7 artiklan 5 ja 8 kohta.                                             muuna asianosaisena: Oberbundesanwalt beim Bundesverwal-
                                                                          tungsgericht, ja asiassa Bezirksregierung Lüneburg vastaan
                                                                          Hans-Otto Nehring, muuna asianosaisena: der Oberbundesan-
(1) EYVL L 183, 29.6.1989, s. 1.                                          walt beim Bundesverwaltungsgericht ennakkoratkaisua seuraa-
                                                                          vaan asetuksen N:o 3887/92 (1), sellaisena kuin se on muutettu-
                                                                          na asetuksella N:o 1648/95 (2), 10 artiklan 2 kohdan tulkintaa
                                                                          koskevaan kysymykseen:


title: Asia F-99/12: Virkamiestuomioistuimen määräys 8.4.2016 – Chevalier v. alueiden komitea

text:
               30.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 191/54

         Virkamiestuomioistuimen määräys 8.4.2016 – Chevalier v. alueiden komitea
   (Asia F-99/12) (1)

   (2016/C 191/79)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu virkamiestuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 343, 10.11.2012, s. 24.


title: Asia T-238/11 P: Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 4.5.2011 virkamiestuomioistuimen asiassa F-81/09, Marcuccio v. komissio, 15.2.2011 antamasta tuomiosta

text:
               25.6.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 186/31

         Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 4.5.2011 virkamiestuomioistuimen asiassa F-81/09, Marcuccio v. komissio, 15.2.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia T-238/11 P)
   2011/C 186/57
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: avvocato G. Cipressa)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               Kumoamaan valituksenalaisen tuomion, jossa virkamiestuomioistuin on (a) hylännyt hänen nostamansa kanteen; (b) määräämään, että hänen on vastattava kolmesta neljäsosasta ensimmäisessä asteessa aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista; ja lisäksi

                           —

                                 Ensisijaisesti:

                                       (B.1.1)

                                       hyväksymään kaikki hänen ensimmäisessä oikeusasteessa esittämänsä vaatimukset, lukuun ottamatta oikeudenkäyntikulujen korvaamista koskevia vaatimuksia

                                       (B.2.2)

                                       velvoittamaan vastaajan korvaamaan valittajalle virkamiestuomioistuimen hänen vastattavakseen määräämät kolme neljäsosaa oikeudenkäyntikuluista;

                           —

                                 tai toissijaisesti:

                                       (B.2)

                                       palauttaa asian virkamiestuomioistuimeen, jotta se käsittelisi asian uudessa kokoonpanossa ja jotta se ratkaisisi uudelleen aineellisesti kaikki edellisissä kohdissa (B.1.1) ja (B2.2) esitetyt vaatimukset.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tämä valitus koskee virkamiestuomioistuimen 15.2.2011 asiassa F-81/09 antamaa tuomiota. Tuolla tuomiolla hylättiin kanne, jossa vaadittiin yhtäältä kumoamaan Euroopan yhteisöjen komission tekemä päätös, jolla se oli osittain hylännyt valittajan vaatimuksen saada kyseisen toimielimen hänelle maksamaan työkyvyttömyyskorvaukseen liittyvät viivästyskorot, ja toisaalta komission velvoittamista maksamaan hänelle summa, joka vastaa viivästyskorkojen määrän, kun ne lasketaan niiden perusteiden mukaan, joita valittajan mielestä olisi pitänyt soveltaa, ja todellisuudessa maksetun määrän välistä erotusta.

               1)

               Ensimmäisen valitusperusteen mukaan valituksenalaisen tuomion 32 kohdassa mainittua päätöstä ei ole millään tavoin perusteltu, ja unionin toimielimillä olevaa perusteluvelvollisuutta ei ole noudatettu (valituksenalaisen tuomion 41–47 kohta).

               2)

               Toinen peruste liittyy valituksenalaisen tuomion 53 kohdassa mainitun, 8.5.2003 päivätyn tiedonannon väärään, virheelliseen ja kohtuuttomaan tulkintaan ja soveltamiseen.

               3)

               Kolmas peruste liittyy siihen, että oikeussäännön analogisen soveltamisen käsitettä, siihen liittyviä oikeussääntöjä ja oikeuskäytäntöä on tulkittu ja sovellettu väärin, virheellisesti ja kohtuuttomasti (valituksenalaisen tuomion 57 ja 58 kohta).

               4)

               Neljäs peruste liittyy siihen, että valituksenalaisella tuomiolla loukataan vääjäämättä oikeudellista periaatetta patere legem quam ipse feristi ja että tämän periaatteen loukkaamista koskevan väitteen hylkäämistä ei ole mitenkään perusteltu (erityisesti valituksenalaisen tuomion 59 kohta).

               5)

               Viidennen perusteen mukaan ”rahamääräistä korvausta koskeva vaatimus” on sääntöjenvastaisesti hylätty (valituksenalaisen tuomion 69 ja 70 kohta), eikä virkamiestuomioistuin ole ratkaissut kantajan esittämää vaatimusta, joka koski korkojen maksamista.

               6)

               Kuudennen perusteen mukaan vahingonkorvausvaade on sääntöjenvastaisesti hylätty (valituksenalaisen tuomion 73 j 76 kohta).

               7)

               Seitsemännen perusteen mukaan valittajan velvoittaminen vastaamaan kolmesta neljäsosasta oikeudenkäyntikuluja on sääntöjenvastaista.


title: Asia C-498/01 P: Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) 24.12.2001 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) 3.10.2001 antamasta tuomiosta asiassa T-140/00, Zapf Creation AG v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

text:
C 56/8                   FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          2.3.2002
f)    Komissio katsoo myös, että koska Irlanti ei ole noudatta-          hun hintaan. Komission mukaan on myös katsottava, että kyse
      nut direktiivin 9 ja 10 artiklan lupia koskevia vaatimuksia,       on arvonlisäverodirektiivissä tarkoitetusta vastikkeellisesta luo-
      se ei noudata direktiivin 13 artiklaa, jossa edellytetään,         vutuksesta, koska tuensaajana on rehuja jalostava yritys, joka
      että viranomaisten on tehtävä määräajoin tarkastukset              myy rehua kolmansille. Suomessa ei kuitenkaan kanneta
      jätteitä koskevia toimia suorittavissa laitoksissa tai yrityk-     arvonlisäveroa näistä tuista.
      sissä, tai direktiivin 14 artiklaa, jossa edellytetään, että
      tällaiset yritykset tai laitokset pitävät kirjaa tiedoista ja
      antavat nämä tiedot pyydettäessä toimivaltaisille viran-
      omaisille.                                                         (1) jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistami-
                                                                              sesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen mää-
                                                                              räytymisperuste (EYVL, Erityispainos 1994, 09/Nide 01 s. 28)
                                                                         (2) EYVL L 63, 21.03.1995, s. 1
(1) Jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annettu neuvoston direktiivi
    75/442/ETY (EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39).
(2) EYVL L 78, 26.3.1991, s. 32.
Euroopan yhteisöjen komission 21.12.2001 Suomen tasa-                    Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja
                  valtaa vastaan nostama kanne                           mallit) 24.12.2001 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen
                                                                         ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto)
                                                                         3.10.2001 antamasta tuomiosta asiassa T-140/00, Zapf
                          (Asia C-495/01)                                Creation AG v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto
                                                                                (tavaramerkit ja mallit)
                           (2002/C 56/15)
                                                                                (Asia C-498/01 P)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 21.12.2001 Euroo-                                          (2002/C 56/16)
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Suomen tasavaltaa
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat E. Traversa ja I. Koskinen,
prosessiosoite Luxemburgissa.
                                                                         Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-           on valittanut 24.12.2001 (telekopio 20.12.2001) Euroopan
tuin                                                                     yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
                                                                         oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) 3.10.2001 anta-
                                                                         masta tuomiosta asiassa T-140/00, Zapf Creation AG v.
1)    toteaisi, että Suomen tasavalta rikkoo 17 päivänä touko-           sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mal-
      kuuta 1977 annetun neuvoston kuudennen arvonlisäve-                lit). Valittajan asiamiehinä ovat viraston oikeudellisen osaston
      rodirektiivin 77/388/ETY (1) 11 artiklaa jättäessään kanta-        johtaja Detlef Schennen ja hallintovirkamies Carina Røhl
      matta arvonlisäveroa kuivarehualan yhteisestä markkina-            Søberg.
      järjestelystä 21 päivänä helmikuuta 1995 annetun neu-
      voston asetuksen (EY) N:o 603/95 (2) nojalla maksetuista
      tuista.
                                                                         Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
2)    velvoittaisi Suomen tasavallan korvaamaan oikeuden-
      käyntikulut.                                                       1)     hylkää Zapf Creation AG:n kanteen,
                                                                         2)     velvoittaa Zapf Creation AG:n (kantajana ensimmäisessä
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                             oikeusasteessa) korvaamaan oikeudenkäyntikulut ensim-
                                                                                mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa,
Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 11 artiklan A kohdan                  3)     kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (nel-
1 alakohdan b alakohdan mukaan veron perusteena on                              jäs jaosto) 3.10.2001 antaman tuomion asiassa
liiketoimesta suoritettava vastike, johon on sisällytettävä ”liike-             T-140/2000 (”New Born Baby”) (1), ja
toimen hintaan suoraan liittyvät tuet”. Koska kuivarehun
jalostukseen ja myyntiin myönnettävä yhteisön tuki maksetaan
myydyn ja käsitellyn kuivarehun määrän perusteella, tuella on            4)     velvoittaa Zapf Creation AG:n korvaamaan oikeuden-
komission mukaan katsottava olevan suora vaikutus kuivare-                      käyntikulut yhteisöjen tuomioistuimessa.
 ---pagebreak--- 2.3.2002                  FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 56/9
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      Euroopan yhteisöjen komission Espanjan kuningaskuntaa
                                                                                vastaan 21.12.2001 nostama kanne
–     Neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan
      c alakohtaa on rikottu asianomaisten tavaroiden (”nuket                                      (Asia C-500/01)
      leikkitarkoituksiin”) osalta: Valituksenalaisessa tuomiossa
      ei riittävästi tarkasteltu eroa originaaliuden synnyttävien
      ilmaisujen (pätevät tavaramerkit) ja pelkästään tietoa-                                       (2002/C 56/17)
      antavien ilmaisujen (7 artiklan 1 kohdan c alakohdan
      soveltamisalaan kuuluvat tavaramerkit) välillä. Tuomiois-
      tuin on tehnyt oikeudellisen virheen supistaessaan 7 artik-
      lan 1 kohdan c alakohdan tuotetta kuvaileviin ilmaisuihin
      (”että kyseinen merkki kuvaa nukkeja”) ja jättänyt nukke-          Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 21.12.2001 Euroo-
      jen ominaisuuksien kuvailun (sen kuvaamisen, mitä nämä             pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningas-
      nuket ovat) säännöksen soveltamisalan ulkopuolelle. Oi-            kuntaa vastaan. Komission asiamiehenä on oikeudellisen yksi-
      keudellisesti virheellinen on niin ikään tuomioistuimen            kön virkamies S. Rating, prosessiosoite Luxemburgissa
                                                                         c/ oikeudellisen yksikön virkamies L. Escobar Guerrero, Centre
      vaatimus siitä, että ”asianomaisen ostajapiirin” pitäisi             o
      ”ostopäätöstä tehdessään samastaa lelu esitettyyn”; tällöin        Wagner, Kirchberg.
      näet vaaditaan syy-yhteyttä kuvailevan ilmaisun ja osto-
      päätöksen välillä, jolla ei ole mitään tekemistä 7 artiklan
      1 kohdan c alakohdan kanssa. Tuomioistuin on jättänyt
                                                                         Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
      arvotta sen, että lukuisat kuvailevat ilmaisut eivät kuvaa
      tuotteen lajia, vaan sitä, mitä tuote on tai millainen sisältö
      sillä on; tämä koskee melko yleisesti leluja, mutta myös           1.    toteaa, että Espanjan kuningaskunta on jättänyt noudatta-
      kirjoja tai aikakauslehtiä, videopelejä jne.                             matta EY 249 artiklasta johtuvia velvoitteitaan, koska se
                                                                               ei ole noudattanut direktiivin 90/388/ETY (1) 4 c artiklan
                                                                               säännöksiä, sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettuna
–     Neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan
                                                                               direktiivillä 96/19/EY (2)
      c alakohtaa on rikottu ”leikkivälineen muodossa olevien
      nukkejen lisävarusteiden” osalta: Tuomioistuimella on
      sellaisenaan soveltuva tavaramerkkioikeudellinen periaa-           2.    velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
      te, että merkin suojakelpoisuuden tutkinta haettujen                     denkäyntikulut.
      tavaroiden osalta on tarkistettava sikäli kuin soveltaminen
      on tehty väärin, kun haetut tavarat (”leikkivälineen muo-
      dossa olevat nukkejen lisävarusteet”) on väärin perustein
      tutkittu muusta tavarankuvauksesta irrallaan. Ilmaisu
      ”leikkivälineen muodossa olevat nukkejen lisävarusteet”
      on niin selvästi päätavaroihin (”nuket leikkitarkoituksiin”)       Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      liittyvä, että niiden on ehdottomasti jaettava näiden
      päätavaroiden tavaramerkkioikeudellinen kohtelu.
                                                                         Komissio arvioi, että Telefónican perustilaajamaksuja ei voida
                                                                         sovittaa kustannuksiin ennen vuoden 2003 alkua. Se, ettei
–     Neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 12 artiklaa ja asiassa
                                                                         tämä ole mahdollista, johtuu Espanjan enimmäishintajärjestel-
      BMW vastaan Deenik annettua tuomiota (2) vastaan on
                                                                         mässä olevista mekaanisista rajoituksista, jotka estävät Telefó-
      rikottu ”leikkitarkoituksiin olevien nukkejen lisävarustei-
                                                                         nicaa sovittamasta maksuja nopeammin. Sitä, että tasapainot-
      den” osalta.
                                                                         taminen on jaettu lähes seitsemälle vuodelle, on komission
                                                                         mukaan vaikeata puolustaa direktiivissä säädetyllä periaatteel-
                                                                         la, jonka mukaan tasapainottamisen tulisi tapahtua mahdolli-
–     Neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan
      b alakohtaa on rikottu: Koska tässä tapauksessa 7 artiklan         simman pikaisesti, tai sillä, että tasapainottaminen on tapahtu-
                                                                         nut samaa vauhtia kuin Espanjan televiestintämarkkinat ovat
      1 kohdan b alakohdan mukainen hylkääminen puutteelli-
                                                                         avautuneet kilpailulle.
      sen erotuskyvyn vuoksi perustui samoihin argumenttei-
      hin, jotka koskevat myös 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa,
      on johdonmukaista, että tässä tapauksessa ratkaisu voi
      olla vain yhtäläinen eli vastakkainen kuin valituksenalai-
      sessa tuomiossa.                                                   (1) Kilpailusta telepalvelumarkkinoilla 28 päivänä kesäkuuta 1990
                                                                             annettu komission direktiivi 90/388/ETY (EYVL L 192,
                                                                             24.7.1990, s. 10).
                                                                         (2) Täydellisen kilpailun toteuttamisesta televiestintämarkkinoilla
                                                                             pohjustavan direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta 13 päivänä
(1) Ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.                              maaliskuuta 1996 annettu komission direktiivi 96/19/EY (EYVL
(2) Asia C-63/1997, tuomio 23.2.1999 (Kok. 1999, s. 925).                    L 74, 13.3.1996, s. 13).


title: Asia C-391/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 17.10.2013 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — RLvS Verlagsgesellschaft mbH v. Stuttgarter Wochenblatt GmbH (Direktiivi 2005/29/EY — Sopimattomat kaupalliset menettelyt — Henkilöllinen soveltamisala — Harhaanjohtavat mainitsematta jättämiset puffeissa — Jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa kielletään kaikenlainen maksullinen ilmoittelu ilman mainintaa ”ilmoitus” (Anzeige) — Täydellinen yhdenmukaistaminen — Tiukemmat toimenpiteet — Lehdistönvapaus)

text:
               14.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 367/18

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 17.10.2013 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — RLvS Verlagsgesellschaft mbH v. Stuttgarter Wochenblatt GmbH
   (Asia C-391/12) (1)

   (Direktiivi 2005/29/EY - Sopimattomat kaupalliset menettelyt - Henkilöllinen soveltamisala - Harhaanjohtavat mainitsematta jättämiset puffeissa - Jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa kielletään kaikenlainen maksullinen ilmoittelu ilman mainintaa ”ilmoitus” (Anzeige) - Täydellinen yhdenmukaistaminen - Tiukemmat toimenpiteet - Lehdistönvapaus)
   2013/C 367/31
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: RLvS Verlagsgesellschaft mbH

      Vastaaja: Stuttgarter Wochenblatt GmbH

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesgerichtshof — Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY (EYVL L 149, s. 22) ja erityisesti sen 3 artiklan 5 kohdan, 4 artiklan ja 7 artiklan 2 kohdan sekä liitteessä I olevan 11 kohdan tulkinta — Mainontaa sisältäviin artikkeleihin liittyvät harhaanjohtavat laiminlyönnit — Jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa kielletään maksulliset ilmoitukset, ellei niitä merkitä maininnalla ”ilmoitus” (Anzeige)

      Tuomiolauselma

   Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 2005/29/EY (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) ei pääasiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa voida vedota lehtikustantajia vastaan, joten näissä olosuhteissa tätä direktiiviä on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sellaisen kansallisen säännöksen soveltamiselle, jonka mukaan lehtikustantajien on esitettävä erityinen maininta — nyt käsiteltävässä asiassa termi ”ilmoitus” (”Anzeige”) — aikakauslehdissään olevissa kaikissa sellaisissa julkaisuissa, joista ne saavat maksun, ellei julkaisuja voida jo sijaintinsa ja ulkoasunsa perusteella yleisesti tunnistaa ilmoituksiksi.

      (1)  EUVL C 343, 10.11.2012.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (ensimmäinen jaosto) 26 päivänä toukokuuta 2005, asiassa C-409/03 (Bundesfinanzhofin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Société d'exportation de produits agricoles SA (SEPA) vastaan Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Vientituet — Naudanliha — Hätäteurastus — Asetus (ETY) N:o 3665/87 — 13 artikla — Virheetön, kunnollinen ja myyntikelpoinen laatu — Myyntikelpoisuus tavanomaisissa olosuhteissa)

text:
               23.7.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/10

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (ensimmäinen jaosto)
   26 päivänä toukokuuta 2005,
   asiassa C-409/03 (Bundesfinanzhofin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Société d'exportation de produits agricoles SA (SEPA) vastaan Hauptzollamt Hamburg-Jonas (1)

   (Vientituet - Naudanliha - Hätäteurastus - Asetus (ETY) N:o 3665/87 - 13 artikla - Virheetön, kunnollinen ja myyntikelpoinen laatu - Myyntikelpoisuus tavanomaisissa olosuhteissa)
   (2005/C 182/18)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa C-409/03, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 15.7.2003 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 1.10.2003, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa Société d'exportation de produits agricoles SA (SEPA) vastaan Hauptzollamt Hamburg-Jonas, yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit K. Lenaerts, N. Colneric, K. Schiemann ja E. Juhász (esittelevä tuomari), julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M.-F. Contet, on antanut 26.5.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   Maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 27 päivänä marraskuuta 1987 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3665/87 13 artiklaa on tulkittava siten, että terveysvaatimukset täyttävän lihan, jonka kaupan pitäminen ihmisravinnoksi Euroopan yhteisössä on yhteisön lainsäädännössä rajoitettu paikallisille markkinoille siitä syystä, että se on peräisin hätäteurastetuista eläimistä, ei voida katsoa olevan ”laadultaan virheetöntä, kunnollista ja myyntikelpoista”, mikä on vientitukien myöntämisen välttämätön edellytys.

      (1)  EUVL C 275, 15.11.2003.


title: Asia T-390/14: Kanne 3.6.2014 – Établissement Amra v. SMHV (KJ KANGOO JUMPS XR)

text:
               15.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 315/64

         Kanne 3.6.2014 – Établissement Amra v. SMHV
   (KJ KANGOO JUMPS XR)
   (Asia T-390/14)
   2014/C 315/108
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Établissement Amra (Vaduz, Liechtenstein) (edustaja: asianajaja S. Rizzo)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 10.3.2014 asiassa R 1511/2013-2 tekemän päätöksen kokonaisuudessaan

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sijaintimerkki, joka muodostuu urheilu- ja harjoitusvälineiden ponnahdusalaosasta ja joka sisältää sanaosan ”KJ KANGOO JUMPS XR”, luokkaan 28 kuuluvia tavaroita varten – yhteisön tavaramerkkihakemus nro 1 1 7 26  494

      Tutkijan päätös: hakemuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia T-133/07: Kanne 18.4.2007 — Mitsubishi Electric v. komissio

text:
               23.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 140/37

         Kanne 18.4.2007 — Mitsubishi Electric v. komissio
   (Asia T-133/07)
   (2007/C 140/62)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Mitsubishi Electric Corp. (Tokio, Japani) (edustajat: Solicitor R. Denton ja asianajaja K. Haegeman)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               päätös, ja erityisesti sen 1–4 artikla, on kumottava siltä osin kuin sitä sovelletaan Melcoon ja TMT&D:hen sen ajanjakson osalta, jolloin Melco oli Toshiban kanssa solidaarisessa vastuussa TMT&D:n toiminnasta

               —

               päätöksen 2 artiklan g kohta on kumottava, ja päätöksen 2 artiklan h kohta on kumottava Melcoa koskevilta osin, tai

               —

               päätöksen 2 artiklaa on muutettava Melcoa koskevilta osin niin, että kyseisessä artiklassa Melcolle määrätty sakko kumotaan tai vaihtoehtoisesti sitä alennetaan huomattavasti, ja joka tapauksessa

               —

               komissio on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan Melcon oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja, Mitsubishi Electric Corporation (jäljempänä Melco) on nostanut EY 230 ja EY 229 artiklan nojalla kumoamiskanteen komission 24.1.2007 tekemästä päätöksestä (asia COMP/F/38.899 — Kaasueristeiset kytkinlaitteet — K(2006) 6762 lopullinen), jossa komissio katsoi, että kantaja oli yhdessä muiden yritysten kanssa rikkonut EY 81 artiklan 1 kohtaa ja 1.1.1994 alkaen myös ETA 53 artiklaa kaasueristeisten kytkinlaitteiden alalla (jäljempänä asianomainen ala), kun kyseiset yritykset olivat tehneet sopimuksia ja päättäneet yhdenmukaistetuista menettelytavoista, jotka koskivat a) markkinoiden jakamista, b) kiintiöiden jakamista ja yrityksillä olevien markkinaosuuksien säilyttämistä, c) yksittäisten asianomaista alaa koskevien hankkeiden myöntämistä (tarjouskeinottelu) tietyille valmistajille ja näitä hankkeita koskevan tarjouskilpailun manipulointia, d) hintojen vahvistamista, e) sopimista muiden kuin kartellin jäsenten lisenssisopimusten irtisanomisesta ja f) arkaluontoisten markkinatietojen vaihtoa. Vaihtoehtoisesti kantaja vaatii, että määrätty sakko kumotaan tai sen määrää alennetaan.
   Melco vetoaa kanteensa tueksi seuraaviin kanneperusteisiin:
   Komissio ei ole osoittanut riittävällä tavalla, että kantaja on rikkonut EY 81 artiklaa osallistumalla kartelliin, jonka tarkoituksena on rajoittaa kilpailua ETA:lla tai josta seuraa, että kilpailu rajoittuu ETA:lla.
   Kantaja väittää, että komissio ei ole näyttänyt toteen, että oli olemassa sopimus, jossa Melco oli sopimuspuolena ja jolla rikottiin EY 81 artiklaa.
   Kantaja väittää lisäksi, että komissio teki arviointivirheen, kun se ei ottanut huomioon teknistä ja taloudellista näyttöä, jossa selvitettiin, että Melco ei ole mukana Euroopan markkinoilla, ja osoitettiin, että sillä on vaikeuksia päästä kyseisille markkinoille.
   Kantaja väittää, että komissio rikkoi todistelusäännöksiä, kun se sovelsi perusteettomasti käännettyä todistustaakkaa, ja että se loukkasi syyttömyysolettaman periaatetta.
   Lisäksi komissio loukkasi kantajan mukaan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja suhteellisuusperiaatetta monella tapaa: laskiessaan Melcolle määrätyn sakon perusmäärän Melcon vuoden 2001 liikevaihdon eikä vuoden 2003 liikevaihdon perusteella, laskiessaan Melcoon sovellettavaa korotuskerrointa ja määrittäessään virheellisesti asianomaisen alan maailmanlaajuiset markkinat ja Melcon markkinaosuuden kyseisillä markkinoilla. Lisäksi komissio loukkasi kantajan mukaan suhteellisuusperiaatetta, kun se arvioi sakkoa, joka Melcolle määrättiin sen osallisuudesta GQ-sopimukseen, (1) samalla tavalla kuin sakkoa, joka määrättiin eurooppalaisille valmistajille, jotka olivat osallisina sekä GQ-sopimuksessa että EQ-sopimuksessa. (2)

   Kantaja väittää, että komissio loukkasi perusteluvelvollisuutta, kun se katsoi, että Melcon sakko oli laskettava sen vuoden 2001 liikevaihdon perusteella ja että Melcon osuus asianomaisen alan maailmanlaajuisesta liikevaihdosta on 15–20 prosenttia.
   Lisäksi komissio loukkasi hyvän hallinnon periaatetta arvioidessaan asianomaisen alan maailmanlaajuisten markkinoiden arvoa.
   Kantaja väittää, että komissio teki virheen, kun se ei ottanut huomioon teknistä ja taloudellista näyttöä arvioidessaan Melcon käyttäytymisen vaikutusta ja laskiessaan Melcolle määrättyä sakkoa. Komissio teki kantajan mukaan virheen myös väitetyn kartellin kestoa määrittäessään.
   Lisäksi kantaja väittää, että komissio loukkasi kantajan puolustautumisoikeuksia ja oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, kun se ei toimittanut Melcolle seikkoja, jotka puhuvat sen puolesta ja sitä vastaan ja jotka sisältyvät sille määrättyyn sakkoon. Komissio ei myöskään esittänyt Melcolle hallinnollisessa menettelyssä päätelmiään, jotka koskivat korvausteoriaa, joten se loukkasi puolustautumisoikeuksia.

      (1)  G merkitsee englanninkielistä ilmausta ”gear” ja Q ilmausta ”quota”.

      (2)  E merkitsee englanninkielistä ilmausta ”European” ja Q ilmausta ”quota”. EQ-sopimukseen viitataan riidanalaisessa päätöksessä muuten ilmauksella ”E-Group Operation Agreement for GQ-Agreement”.


title: Asia F-133/11: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 12.12.2013 — BV v. komissio (Henkilöstö — Nimitys — Hakijat, jotka on otettu sellaisten kilpailujen varallaololuetteloihin, joita koskeva ilmoitus on julkaistu ennen uusien henkilöstösääntöjen voimaantuloa — Palkkaluokan määrittäminen — Yhdenvertaisen kohtelun periaate — Ikään perustuva syrjintä — Henkilöiden vapaa liikkuvuus)

text:
               8.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 39/27

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 12.12.2013 — BV v. komissio
   (Asia F-133/11) (1)

   (Henkilöstö - Nimitys - Hakijat, jotka on otettu sellaisten kilpailujen varallaololuetteloihin, joita koskeva ilmoitus on julkaistu ennen uusien henkilöstösääntöjen voimaantuloa - Palkkaluokan määrittäminen - Yhdenvertaisen kohtelun periaate - Ikään perustuva syrjintä - Henkilöiden vapaa liikkuvuus)
   2014/C 39/48
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: BV (Berliini, Saksa) (edustaja: asianajaja P. Goergen)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja B. Eggers)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: J. Herrmann ja A. F. Jensen)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Sen komission päätöksen kumoaminen, jolla kantaja, joka on kilpailun EPSO/A/17/04, jota koskeva ilmoitus julkaistiin ennen uusien henkilöstösääntöjen voimaantuloa, varallaololuettelossa, määritettiin palkkaluokkaan AD 6 palkkatasolle 2 epäedullisempien säännösten perusteella

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               BV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 133, 5.5.2013, s. 29.


title: Asia C-282/02: Euroopan yhteisöjen komission 31.7.2002 Irlantia vastaan nostama kanne

text:
C 261/2                 FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  26.10.2002
3.      Niiden viiden tuomarin määrittämiseksi, jotka osallistu-      Kuudes jaosto
vat suuriin jaostoihin eli viidenteen ja kuudenteen jaostoon,
joihin kumpaankin on määrätty seitsemän tuomaria, siirretty-          (jaoston puheenjohtaja: tuomari Puissochet)
jen asioiden käsittelyyn, vahvistetaan vuorojärjestys tuomiois-
                                                                      tuomarit Gulmann, Macken, da Cunha Rodrigues, Schintgen,
tuimen toimintavuodeksi. Vuorojärjestykseen kuuluvat kaikki
                                                                      Skouris ja Colneric
jaostoon määrätyt tuomarit jaoston puheenjohtajaa lukuun
ottamatta seuraavassa järjestyksessä:
a)     neljän tuomarin muodostamaan pieneen jaostoon määrä-           Ensimmäisen julkisasiamiehen nimeäminen
       tyt tuomarit virkaikäjärjestyksessä
                                                                      Kokouksessaan 1.10.2002 Euroopan yhteisöjen tuomioistuin
b)     toiseen pieneen jaostoon määrätyt tuomarit samassa             on nimennyt työjärjestyksensä 10 artiklan 1 kohdan nojalla
       järjestyksessä.                                                julkisasiamies J. Mischon ensimmäiseksi julkisasiamieheksi
                                                                      yhden vuoden toimikaudeksi 7.10.2002 alkaen.
Suuri jaosto koostuu jokaista asiaa käsitellessään
–      jaoston puheenjohtajasta
–      esittelevästä tuomarista
                                                                      Verwaltungsgericht Stuttgartin 11.7.2002 tekemällään
–      kolmesta tämän vuorojärjestyksen mukaan nimettävästä           päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Engin
       tuomarista, jossa se, kenestä vuoro alkaa, siirretään                    Ayaz vastaan Land Baden-Württemberg
       jokaisessa yleiskokouksessa yhdellä nimellä eteenpäin.
                                                                                (Asia C-275/02)
Jos yksi tai useampi tuomareista on estynyt, heidät korvataan
vuorojärjestyksessä seuraavina olevilla tuomareilla. Jos kuiten-                              (2002/C 261/02)
kin suuren jaoston puheenjohtaja on estynyt, hänen sijastaan
jaoston puheenjohtajana on toimittava pienen jaoston puheen-
johtajan, mikäli se on mahdollista.
                                                                      Verwaltungsgericht Stuttgart on pyytänyt 11.7.2002 tekemäl-
                                                                      lään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
Kun yhteisöjen tuomioistuin tai sen jaosto pitää tarpeellisena        26.7.2002, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
useamman asian käsittelemistä yhdessä (siitä riippumatta,             ratkaisua asiassa Engin Ayaz vastaan Land Baden-Württemberg
onko ne muodollisesti yhdistetty), asioiden ratkaisukokoonpa-         seuraavaan kysymykseen:
no on sama kuin ensimmäisenä yleiskokoukseen tuodulle
asialle nimetty kokoonpano.
                                                                      Onko jäsenvaltion tavanomaisille työmarkkinoille kuuluvan
                                                                      turkkilaisen työntekijän 21-vuotias poikapuoli assosiointineu-
4.      Yhteisöjen tuomioistuimen 6.10.2003 saakka jatkuvalle         voston päätöksen nro 1/80 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu
toimintakaudelle nämä vuorojärjestykset määräytyvät seuraa-           perheenjäsen?
viksi:
Kolmas jaosto
(jaoston puheenjohtaja: tuomari Puissochet)
tuomarit Gulmann, Macken ja da Cunha Rodrigues
                                                                      Euroopan yhteisöjen komission 31.7.2002 Irlantia vastaan
                                                                                nostama kanne
Neljäs jaosto
(jaoston puheenjohtaja: tuomari Timmermans)                                                   (Asia C-282/02)
tuomarit Edward, La Pergola ja von Bahr                                                       (2002/C 261/03)
Viides jaosto
(jaoston puheenjohtaja: tuomari Wathelet)                             Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 31.7.2002 Euroo-
                                                                      pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Irlantia vastaan.
tuomarit Edward, La Pergola, von Bahr, Timmermans, Jann ja            Kantajan asiamiehenä on Michael Shotter, prosessiosoite Lu-
Rosas                                                                 xemburgissa.
 ---pagebreak--- 26.10.2002               FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 261/3
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-           Bundesarbeitsgerichtsin 21.3.2002 tekemällään päätöksel-
tuin                                                                     lä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Land Branden-
                                                                                burg vastaan Ursula Sass
                                                                                (Asia C-284/02)
–      toteaa, että Irlanti on jättänyt noudattamatta tiettyjen
       yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten ainei-                                  (2002/C 261/04)
       den aiheuttamasta pilaantumisesta 4 päivänä toukokuuta
       1976 annetun neuvoston direktiivin 76/464/ETY (1) ja
       erityisesti sen 7 ja 9 artiklan ja EY:n perustamissopimuk-        Bundesarbeitsgerichts on pyytänyt 21.3.2002 tekemällään
       sen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut          päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
       kaikkia direktiivin asianmukaisen täytäntöönpanon ja              2.8.2002, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkorat-
       soveltamisen edellyttämiä toimia                                  kaisua asiassa Land Brandenburg vastaan Ursula Sass seuraa-
                                                                         vaan kysymykseen:
                                                                         Onko EY:n perustamissopimuksen 119 artiklan (nykyään
–      velvoittaa Irlannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.               EY 141 artikla) ja direktiivin 76/207/ETY ( 1) kanssa ristiriidassa
                                                                         se, että työehtosopimuksessa, jonka nojalla jaksoja, joiden
                                                                         aikana työsuhde on ollut keskeytyneenä, ei lasketa osaksi
                                                                         ylennykseen oikeuttavaa koeaikaa, määrätään siitä, että osaksi
                                                                         koeaikaa ei lasketa myöskään sellaista jaksoa, jonka aikana
                                                                         työsuhde on ollut keskeytyneenä sen takia, että naispuolinen
                                                                         työntekijä on MuSchG:n (ansiotyössä käyvien äitien suojelusta
                                                                         annettu laki) 6 §:ssä säädetyn kahdeksan viikon suojakauden
                                                                         – joka voidaan laskea osaksi kyseistä koeaikaa – jälkeen
Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi                                käyttänyt hyväkseen oikeuttaan 16.6.1977 annetun AGB-
                                                                         DDR:n (Saksan demokraattisen tasavallan työlaki, GBl. I,
                                                                         s. 185) 244 §:n 1 momentin mukaiseen vanhempainloman,
                                                                         joka kestoltaan jatkuu 20. viikolle synnytyksen jälkeen?
                                                                         (1 ) EYVL L 39, s. 40.
Komissio väittää, että Irlanti on jättänyt noudattamatta direktii-
vin 7 ja 9 artiklaa, koska se ei ole vähentänyt fosforin
aihettamaa pilaantumista, joka oli tiedossa jo, kun direktiivi
annettiin, ja koska se ei ole estänyt pilaantumisen syntymistä
ja lisääntymistä muualla. Komissio katsoo myös, että Irlannin
vuonna 1998 asettamat fosforia koskevat laatutavoitteet ja sen           Oberlandesgerichts Münchenin 25.7.2002 tekemällään
toteuttamat toimenpiteet päästöjä koskevien lupien osalta eivät          päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa
vastaa direktiivin 7 ja 9 artiklan vaatimuksia. Komissio katsoo          A.M.O.K. Verlags GmbH vastaan A & R Gastronomie
lisäksi, että Irlannin laatimissa fosforin aiheuttaman pilaantu-                                       GmbH
misen vähentämistä koskevissa ohjelmissa on olennaisia puut-
teita.                                                                                (Asia C-289/02)
                                                                                (2002/C 261/05)
                                                                         Oberlandesgerichts München on pyytänyt 25.7.2002 tekemäl-
Komissio väittää lisäksi, että Irlanti ei ole viimeistellyt eikä         lään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
pannut asianmukaisesti täytäntöön pilaantumisen vähentämis-              9.8.2002, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkorat-
tä koskevia ohjelmia direktiivin luetteloon II kuuluvien muiden          kaisua asiassa A.M.O.K. Verlags GmbH vastaan A & R Gastro-
kuin fosforia koskevien aineiden osalta ja/tai että se on                nomie GmbH seuraavaan kysymykseen:
jättänyt ilmoittamatta yhteenvedonomaisesti komissiolle näitä
ohjelmia koskevat tulokset kyseisten aineiden osalta.                    Onko EY 49 ja 12 artiklaa tulkittava siten, että ne estävät
                                                                         kansallista tuomioistuinta antamasta ratkaisua, jonka mukaan
                                                                         jäsenvaltiossa (kotimaassa) pidettävässä oikeudenkäyntimenet-
                                                                         telyssä voidaan toisesta jäsenvaltiosta tulevan asianajajan käyt-
                                                                         tämisestä ja yhdessä ulkomaisen asianajajan kanssa työskente-
( 1) EYVL L 129, 18.5.1976, s. 23.
                                                                         levän kotimaisen asianajajan (Einvernehmensanwalt; jäljempä-
                                                                         nä yhteistyöasianajaja) käyttämisestä aiheutuneiden kulujen
                                                                         osalta vaatia oikeudenkäyntikulujen korvaamista enintään nii-
                                                                         den kulujen arvolisäveron sisältävään kokonaismäärään asti,
                                                                         jotka olisivat aiheutuneet, jos asiassa olisi käytetty kotimaista
                                                                         asianajajaa?


title: Asia T-242/15: Kanne 18.5.2015 – ACDA ym. v. komissio

text:
               20.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 236/45

         Kanne 18.5.2015 – ACDA ym. v. komissio
   (Asia T-242/15)
   (2015/C 236/61)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: Automobile Club des Avocats – ACDA (Pariisi, Ranska), Organisation des Transporteurs Routiers Européens – OTRE (Bordeaux, Ranska), Fédération française des motards en colère – FFMC (Pariisi), Fédération française de motocyclisme (Pariisi) ja Union nationale des automobile clubs (Pariisi) (edustaja: asianajaja M. Lesage)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan kantajien kanteen tutkittavaksi

               —

               kumoamaan valtiontuesta SA.2014/N 38271, joka liittyy moottoriteiden parantamista Ranskan alueella koskevaan suunnitelmaan, 28.10.2014 annetun Euroopan komission lausunnon SA.38271, joka on julkaistu 20.2.2015 Euroopan unionin virallisessa lehdessä (EUVL).

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että ranskalaisesta moottoriteiden parantamista koskevasta suunnitelmasta (jäljempänä MPS) seuraa, että moottoriteiden toimiluvanhaltijayhtiöt saavat erityistä hyötyä julkisista varoista.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että MPS vaikuttaa kilpailuun.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu kustannusten, joista moottoriteiden toimiluvanhaltijayhtiöt vastaavat, ylikompensaatioon, joka ei sovi yhteen näiden yhtiöiden yleiseen taloudelliseen tarkoitukseen liittyvän tehtävän kanssa.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu kaupan esteisiin jäsenvaltioiden välillä.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu niiden muutosten lainvastaisuuteen, jotka MPS:ään on tehty ilman uutta komissiolle tehtyä ilmoitusta lausunnon SA.38271 antamisen jälkeen.


title: Asia C-307/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.9.2007 (Juzgado de lo Social n° 1 de San Sebastiánin (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Yolanda Del Cerro Alonso v. Osakidetza-Servicio Vasco de Salud (Direktiivi 1999/70/EY — Määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 4 lauseke — Syrjimättömyyden periaate — Työehtojen käsite — Ikälisät — Kuuluminen käsitteen soveltamisalaan — Asiallisia syitä, joilla erilaista kohtelua voidaan perustella — Ei ole)

text:
               10.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/7

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.9.2007 (Juzgado de lo Social no 1 de San Sebastiánin (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Yolanda Del Cerro Alonso v. Osakidetza-Servicio Vasco de Salud
   (Asia C-307/05) (1)

   (Direktiivi 1999/70/EY - Määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 4 lauseke - Syrjimättömyyden periaate - Työehtojen käsite - Ikälisät - Kuuluminen käsitteen soveltamisalaan - Asiallisia syitä, joilla erilaista kohtelua voidaan perustella - Ei ole)
   (2007/C 269/14)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Juzgado de lo Social no 1 de San Sebastián
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Yolanda Del Cerro Alonso

      Vastaaja: Osakidetza-Servicio Vasco de Salud
   Oikeudenkäynnin kohde
   Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY (EYVL L 175, s. 43) tulkinta — Työehdot sisältävät taloudelliset ehdot tai eivät sisällä niitä — Palvelusaikaan perustuva lisä — Lisän epääminen henkilöstön ammattijärjestön ja hallinnon välillä tehtyjen sopimusten vuoksi — Riittävät objektiiviset syyt
   Tuomiolauselma

               1)

               EAY:n, UNICE:n ja CEEP:n tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteessä olevan, 18.3.1999 tehdyn määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettua työehtojen käsitettä on tulkittava siten, että sitä voidaan käyttää perusteena pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle vaatimukselle, jolla pyritään saamaan määräaikaiselle työntekijälle ikälisä, joka kansallisen oikeuden mukaan kuuluu vain vakituisille työntekijöille.

               2)

               Puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohtaa on tulkittava siten, että sen kanssa on ristiriidassa, että otetaan käyttöön määräaikaisten työntekijöiden ja vakituisten työntekijöiden välinen erilainen kohtelu, joka on perusteltavissa vain sillä, että siitä säädetään jäsenvaltion laissa tai asetuksessa taikka henkilöstöä edustavan ammattijärjestön ja kyseessä olevan työnantajan tekemässä työehtosopimuksessa.

      (1)  EUVL C 257, 15.10.2005.


title: Asia T-256/06: Kanne 18.9.2006 — Neoperl Servisys AG v. SMHV

text:
               28.10.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/29

         Kanne 18.9.2006 — Neoperl Servisys AG v. SMHV
   (Asia T-256/06)
   (2006/C 261/55)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Neoperl Servisys AG (Reinach, Sveitsi) (edustaja: asianajaja H. Börjes-Pestalozza)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
   Vaatimukset

               —

               riidanalainen päätös R1388/2005-4 on kumottava ja sisämarkkinoiden harmonisointivirasto on velvoitettava julkaisemaan yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus nro 2906139 sen rekisteröimiseksi

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”HONEYCOMB” luokkaan 11 kuuluvia tavaroita varten — hakemus nro 2 906 139.

      Tutkijan päätös: Hakemuksen hylkääminen.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen.

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan rikkominen, sillä haettua merkkiä arvioitiin virheellisesti sekä kokonaisuudessaan että sen eri osatekijöiden osalta ja kohdeyleisön arvioinnissa kohdeyleisöltä edellytettiin selvästi kohtuutonta ymmärrystä.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 2 päivänä kesäkuuta 2005, asiassa T-177/03, Andreas Strohm vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Virkamiehet — Ylentämättä jättäminen palkkaluokkaan A4 — Ansioiden vertailu — Perusteluvelvollisuus — Perustelujen täydentäminen — Kumoamis- ja vahingonkorvauskanne — Tutkittavaksi ottaminen)

text:
               6.8.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 193/24

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   2 päivänä kesäkuuta 2005,
   asiassa T-177/03, Andreas Strohm vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Virkamiehet - Ylentämättä jättäminen palkkaluokkaan A4 - Ansioiden vertailu - Perusteluvelvollisuus - Perustelujen täydentäminen - Kumoamis- ja vahingonkorvauskanne - Tutkittavaksi ottaminen)
   (2005/C 193/39)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa T-177/03, Andreas Strohm, Euroopan yhteisöjen komission entinen virkamies, kotipaikka Bryssel (Belgia), edustajanaan asianajaja C.Illig, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään C. Berardis-Kayser, avustajanaan asianajaja B. Wägenbaur, prosessiosoite Luxemburgissa), jossa vaaditaan kumoamaan komission 14.8.2002 tekemä päätös olla ylentämättä kantaja palkkaluokkaan A4 vuoden 2002 ylennyskierroksella sekä vaaditaan vahingonkorvausta, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Vilaras sekä tuomarit F. Dehousse ja D. Šváby, kirjaaja: hallintovirkamies C. Kristensen, on 2.6.2005 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Komission 14.8.2002 tekemä päätös olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan A4 vuoden 2002 ylennyskierroksella kumotaan.

               2)

               Kanne jätetään tutkimatta siltä osin kuin siinä on kysymys kantajan vahingonkorvausvaatimuksesta.

               3)

               Vastaaja velvoitetaan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 200, 20.8.2003.


title: Asia C-684/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vestre Landsret (Tanska) on esittänyt 23.12.2013 — Johannes Demmer v. Fødevareministeriets Klagecenter

text:
               22.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 85/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vestre Landsret (Tanska) on esittänyt 23.12.2013 — Johannes Demmer v. Fødevareministeriets Klagecenter
   (Asia C-684/13)
   2014/C 85/27
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Vestre Landsret

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Johannes Demmer

      Vastaaja: Fødevareministeriets Klagecenter

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko asetuksen N:o 1782/2003 (1) 44 artiklan 2 kohtaan sisältyvää edellytystä, jonka mukaan maatalousala ei ole ”muussa kuin maatalouskäytössä”, ja asetuksen N:o 73/2009 (2) 34 artiklan 2 kohdan a alakohtaan sisältyvää edellytystä, jonka mukaan maatalousmaata käytetään ”maataloustoimintaan tai — – valtaosin maataloustoimintaan”, tulkittava siten, että tuen saamisen edellytyksenä on, että alan ensisijainen käyttötarkoitus on maatalouskäyttö?

                           a)

                           Jos on, unionin tuomioistuinta pyydetään täsmentämään, mitä tekijöitä on otettava huomioon päätettäessä, mikä käyttötarkoitus on ”ensisijaista” käyttöä, jos alaa käytetään samanaikaisesti useisiin eri tarkoituksiin.

                           b)

                           Jos on, unionin tuomioistuinta pyydetään lisäksi toteamaan, tarkoittaako tämä soveltuvin osin sitä, että lentoasemien kiito-, rullaus- ja pysäytysteitä ympäröivät turva-alueet, jotka ovat osa lentoasemaa ja joihin sovelletaan maankäyttöön liittyviä erityissääntöjä ja -rajoituksia, kuten nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevia, mutta joita samanaikaisesti käytetään nurmen korjuuseen rehupellettien tuotantoa varten, ovat luonteensa ja käyttönsä perusteella tukikelpoisia edellä mainittujen säännösten nojalla.

               2)

               Onko asetuksen N:o 1782/2003 44 artiklan 2 kohtaan ja asetuksen N:o 73/2009 34 artiklan 2 kohdan a alakohtaan sisältyvää edellytystä, jonka mukaan maatalousmaan on kuuluttava viljelijän ”tilaan”, tulkittava siten, että lentoasemien kiito-, rullaus- ja pysäytysteitä ympäröivät turva-alueet, jotka ovat osa lentoasemaa ja joihin sovelletaan maankäyttöön liittyviä erityissääntöjä ja -rajoituksia, kuten nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevia, mutta joita samanaikaisesti käytetään nurmen korjuuseen rehupellettien tuotantoa varten, ovat tukikelpoisia edellä mainittujen säännösten nojalla?

               3)

               Jos kysymykseen 1b ja/tai kysymykseen 2 vastataan kieltävästi, onko — koska aloja käytetään pysyvänä laitumena rehupellettien tuotantoa varten ja ne toimivat myös kiito-, rullaus- ja pysäytysteitä ympäröivinä turva-alueina — tällöin kyseessä

                           a)

                           virhe, jonka viljelijä olisi voinut kohtuudella todeta asetuksen N:o 73/2009 137 artiklassa tarkoitetulla tavalla, jos aloille on tästä huolimatta myönnetty tukioikeuksia?

                           b)

                           virhe, jonka viljelijä on voinut kohtuudella havaita komission täytäntöönpanoasetuksen N:o 796/2004 (3) 73 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulla tavalla, jos aloille on tästä huolimatta maksettu tukea?

                           c)

                           aiheeton maksu, jonka osalta tuensaajan ei voida katsoa toimineen vilpittömässä mielessä komission täytäntöönpanoasetuksen N:o 796/2004 73 artiklan 5 kohdassa tarkoitetulla tavalla, jos aloille on tästä huolimatta maksettu tukea?

               4)

               Mikä ajankohta on merkityksellinen arvioitaessa sitä,

                           a)

                           onko kyseessä virhe, jonka viljelijä on voinut kohtuudella todeta asetuksen N:o 73/2009 137 artiklassa tarkoitetulla tavalla,

                           b)

                           onko kyseessä virhe, jonka viljelijä on voinut kohtuudella havaita komission täytäntöönpanoasetuksen N:o 796/2004 73 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulla tavalla,

                           c)

                           voidaanko tuensaajan katsoa toimineen vilpittömässä mielessä komission täytäntöönpanoasetuksen N:o 796/2004 73 artiklan 5 kohdassa tarkoitetulla tavalla?

               5)

               Onko kysymyksessä 4a–4c tarkoitettu arviointi tehtävä kunkin yksittäisen tukivuoden vai kaikkien maksujen osalta?

      (1)  Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1782/2003 (EYVL L 270, s. 1).

      (2)  Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 73/2009 (EUVL L 30, s. 16).

      (3)  Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädettyjen täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21.4.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 796/2004 (EUVL L 141, s. 18).