title: Asia C-341/01: Landesgericht als Handelsgericht Korneuburgin 4.9.2001 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Plato Plastik Robert Frank GmbH vastaan CAROPACK Handelsgesellscahft mbH

text:
24.11.2001              FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 331/7
Oberste Gerichtshof der Republik Österreichin 25.6.2001                yhteisöjen tuomioistuimeen 11.9.2001, Euroopan yhteisöjen
tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                  tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Plato Plastik Robert
asiassa Carlito Abler ja 21 muuta, väliintulija: Sanrest                Frank GmbH vastaan CAROPACK Handelsgesellscahft mbH
Großküchen Betriebsgesellschaft mbH, vastaan Sodexho                    seuraaviin kysymyksiin:
                   MM Catering Gesellschaft
                         (Asia C-340/01)                                1.1. Ovatko muoviset kantokassit pakkauksista ja pakkaus-
                                                                               jätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun Euroopan
                                                                               parlamentin ja neuvoston direktiivissä 94/62/EY (1) ja
                         (2001/C 331/10)                                       erityisesti sen 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja pak-
                                                                               kauksia,
Oberste Gerichtshof der Republik Österreich on pyytänyt
25.6.2001 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisö-                   a)    jos vähittäiskauppias tarjoaa niitä kassalla tuotteena
jen tuomioistuimeen 10.9.2001, ennakkoratkaisua asiassa                              ja luovuttaa niitä asiakkaalle tämän pyynnöstä
Carlito Abler ja 21 muuta, väliintulija: Sanrest Großküchen                          vastiketta vastaan, jotta ostetut tavarat voidaan
Betriebsgesellschaft mbH, vastaan Sodexho MM Catering Ge-                            kuljettaa niillä pois tai
sellschaft seuraaviin kysymyksiin:
Onko kyseessä työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityk-                    b)    jos asiakkaan maksettua ostoksensa vähittäiskaup-
sen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovutuksen yhtey-                       pias luovuttaa kantokassit tätä samaa käyttötarkoi-
dessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä                          tusta varten asiakkaalle tämän pyynnöstä riippu-
14 päivänä helmikuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin                             matta ja ilman erityisen vastikkeen maksamista ja
77/187/ETY (1) 1 artiklassa tarkoitettu liiketoiminnan osan                          ne täytetään tämän jälkeen ostetuilla tavaroilla?
luovuttaminen silloin, kun sairaalan toiminnasta vastaava
laitos, joka tähän asti on antanut suurkeittiöyrityksen tehtäväk-
si aterioiden ja juomien toimittamisen potilaille ja sairaalahen-
kilökunnalle hintaan, joka on laskettu periaatteella henkilön           1.2.1. Ensimmäinen lisäkysymys siinä tapauksessa, että jom-
nauttimat ateriat/vuorokausi ja joka on antanut kyseisen                         paan kumpaan yllä esitetyistä kysymyksistä vastataan
yrityksen käyttöön tätä tarkoitusta varten veden ja sähkön                       direktiivin saksankielisen version perusteella myöntä-
sekä liiketilat (yrityskeittiön) ja tarpeelliset välineet, siirtää               västi:
sopimuksen irtisanottuaan kyseiset tehtävät ja tähän asti
ensiksi mainitun yrityksen käytössä olleet tuotantovälineet
toiselle suurkeittiöyritykselle ilman, että viimeksi mainittu                    Onko lopputulos erilainen, jos lähtökohtana ei käytetä
yritys ottaisi käyttöönsä ensiksi mainitun yrityksen mukanaan                    direktiivin 3 artiklan 1 kohdan saksankielisen version
tuomia tuotantovälineitä, kuten henkilöstöä, varastoja tai                       pakkauksen määritelmää, jossa käytetään ainoastaan
hintalaskelmiin, ruokalistoihin, ruokavalioihin, resepteihin tai                 ilmaisua ”Waren”, vaan ranskalaista tai italialaista ver-
saatuihin kokemuksiin liittyviä asiakirjoja?                                     siota, joissa puhutaan tietyistä tavaroista (”marchandi-
                                                                                ses données” ja ”determinate merci”), ja ovatko kantajan
                                                                                valmistamat kantokassit lainkaan direktiivissä tarkoi-
(1) EYVL L 61, 1977, s. 26.                                                      tettuja pakkauksia, koska ne voidaan täyttää millä
                                                                                tahansa (eikä aiemmin määritellyillä) tavaroilla, ja mitä
                                                                                versiota tässä tapauksessa sovelletaan?
                                                                        1.2.2. Toinen lisäkysymys siinä tapauksessa, että johonkin
                                                                                yllä esitetyistä kysymyksistä vastataan kielteisesti:
Landesgericht als Handelsgericht Korneuburgin 4.9.2001
tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
asiassa Plato Plastik Robert Frank GmbH vastaan CARO-                            Voiko Itävallan lainsäätäjä tai komissio soveltaa tuottei-
                PACK Handelsgesellscahft mbH                                     siin, jotka eivät ole direktiivissä tarkoitettuja pakkauk-
                                                                                sia, direktiivin pakkauksia koskevia säännöksiä tai
                                                                                samankaltaisia säännöksiä?
                         (Asia C-341/01)
                         (2001/C 331/11)                                2.    Onko se yhteisön oikeuden mukaista, että Itävaltaan
                                                                              sijoittautunut keruu- ja hyödyntämisyritys perii maksun
                                                                              (Lizenzgebuhr) myös direktiivin 94/62/EY soveltamis-
                                                                              alaan kuulumattomista kantokasseista vain sillä perusteel-
Landesgericht als Handelsgericht Korneuburg on pyytänyt                       la, että niissä on merkki (Gruner Punkt), jonka käytöstä
4.9.2001 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan                   tämä yritys saa määrätä?
 ---pagebreak--- C 331/8                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        24.11.2001
3.1. Onko direktiivin 94/62/EY 3 artiklan 1 kohdassa tarkoi-                   erittäin tärkeäksi katsottua periaatetta siitä, että jätteet
       tettuna tuottajana pidettävä vain sitä, joka yhdistää tai               lajitellaan niiden syntypaikalla, koska kaikki Grüne
       yhdistyttää tavarat tuotteeseen, jota käytetään pakkauk-                Punkt -merkillä varustettu jäte käsitellään yhdessä, ja
       sena, eikä sitä yritystä, joka valmistaa tuotteita pakkauk-             ennen kaikkea tällä järjestelmällä evätään se kuudennessa
       sena käytettäväksi, ja onko tätä tuotetta sitten pidettävä              arvonlisäverodirektiivissä kuluttajille taattu oikeus, että
       pakkausmateriaalina?                                                    talousjätteistä huolehtimiseen sovelletaan puolta pienem-
                                                                               pää tai vielä sitäkin pienempää arvonlisäverokantaa?
                                                                         7.    Voidaanko Itävallan pakkausasetuksessa järjestää direktii-
                                                                               vin 7 artiklan 1 kohdassa edellytetty jätteiden keruu- ja
3.2. Lisäkysymys siinä tapauksessa, että edellä esitettyyn                     hyödyntämisjärjestelmä siten, että monopoli- tai oligopo-
       kysymykseen vastataan myöntävästi: Saako Itävallan                      liasemassa olevalla yrityksellä on valta yksin käyttää
       lainsäätäjä tai komissio velvoittaa yrittäjän, joka vain                pakkausjäte, joka käsitellään uudelleen raaka-aineeksi, ja
       valmistaa pakkausmateriaalia eli tuotetta, joka on tarkoi-              näin antamalla tukia tietyille yrityksille, tietyille teollisuu-
       tus täyttää tavaroilla, osallistumaan direktiivin 94/62/EY              denaloille (esimerkiksi sementtiteollisuus) tai tietyille kun-
       7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun keruu- ja hyödyntä-                 nille (esimerkiksi Wienin kaupungille) tämä yritys voi
       misjärjestelmään?                                                       ohjata ja tukea jätteiden kierrätystä oman tahtonsa mu-
                                                                               kaan, minkä seurauksena kilpailu vääristyy, vai onko
                                                                               tällainen järjestelmä yhteisön oikeuden, erityisesti EY
                                                                               30 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen ja ennen kaikkea
                                                                               EY 37 artiklan vastainen?
4.   Onko vastoin direktiivin 94/62/EY johdanto-osassa mai-
     nittua saastuttaja maksaa -periaatetta, että lainsäädän-
     nössä – kuten Itävallan Verpackungsverordnungin (pak-               (1) EYVL L 365, s. 10.
     kausasetus) 3 §:n 1 kohdan ensimmäiessä virkkeessä
     säädetään – velvoitetaan tuottaja ja erityisesti pakkausma-
     teriaalin tuottajat (ks. pakkausasetujsen 3 §:n 1 kohta
     verrattuna 1 §:n 1 kohtaan), maahantuojat, pakkaajat
     ja jakelijat ottamaan vastikkeetta takaisin myynti- ja
     kuljetuspakkaukset niiden käytön jälkeen, missä yhtey-
     dessä tämän periaatteen loukkauksena voitaisiin pitää
     sitä, että henkilöryhmä, johon tämä velvoite kohdistuu,                 Euroopan yhteisöjen komission 17.9.2001 Itävallan
     on määritelty liian kapeaksi eikä käsitä kuluttajaa, ja/tai                             tasavaltaa nostama kanne
     onko tällainen säännös vastoin direktiivin 1 artiklan
     1 kohtaa, koska siinä säädetään, että direktiivin tavoittee-                                  (Asia C-345/01)
     na on kaupan esteiden välttäminen, kun taas tuottajan
     velvollisuus ottaa pakkausmateriaalit takaisin on suurin
     ajateltavissa oleva kaupan este?                                                              (2001/C 331/12)
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 13.9.2001 Euroo-
5.   Onko Itävallassa Altstoffrecycling Austria Aktiengesell-            pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Itävallan tasavaltaa
     schaftin ylläpitämän kaltainen pakkausasetuksen 11 §:n              vastaan. Kantajan edustajana on oikeudellinen neuvonantaja
     mukainen keruu- ja hyödyntämisjärjestelmä suhteelli-                Götz zur Hausen Euroopan komission oikeudellisesta yksikös-
     suusperiaatteen vastainen, jos se on ylimitoitettu suh-             tä, prosessiosoite Luxemburgissa c/o Euroopan komission
     teessa tehokkaan ympäristönsuojelun vaatimuksiin?                   oikeudellisen yksikön virkamies Luis Escobar Guerrero, Centre
                                                                         Wagner C/254, Kirchberg, Luxemburg.
                                                                         Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
6.   Onko vastoin EY 30 artiklassa ja sitä seuraavissa artik-
     loissa, erityisesti EY 37 artiklassa, määrättyjä periaatteita,      1)    toteaa, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut geneetti-
     että jäsenvaltio ottaa direktiivin 7 artiklan täytäntöönpa-               sesti muunnettujen mikro-organismien käytöstä sulje-
     notoimena käyttöön – kuten Itävalta teki pakkausasetuk-                   tuissa oloissa annetun direktiivin 90/219/ETY (1) muutta-
     sen 11 §:n mukaisesti – keruu- ja hyödyntämisjärjestel-                   misesta 26 päivänä lokakuuta 1998 annetun neuvoston
     män, jota harjoittaa monopoliasemassa oleva yritys (Itä-                  direktiivin 98/81/EY (2) 2 artiklan 1 kohdan mukaisia
     vallassa Altstoffrecycling Austria Aktiengesellschaft) siten,             velvoitteitaan, koska se ei ole antanut määräajassa kysei-
     että kilpailua ja perusvapauksia rajoitetaan suhteettomasti               sen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuk-
     ja ylimitoitetusti ja niin, että tämä puuttuminen ei ole                  sia ja hallinnollisia määräyksiä tai toissijaisesti koska se ei
     oikeassa suhteessa mihinkään tehokkaaseen myötävaikut-                    ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle, ja
     tamiseen ympäristön suojelutason kohottamiseksi, minkä
     lisäksi tämä järjestelmä, joka toimii kunnallisen järjestel-        2)    velvoittaa Itävallan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-
     män rinnalla, on vastoin direktiivin johdanto-osassa                      tikulut.


title: Asia T-561/12: Kanne 19.12.2012 — Beninca v. komissio

text:
               16.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/23

         Kanne 19.12.2012 — Beninca v. komissio
   (Asia T-561/12)
   2013/C 46/42
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Jürgen Beninca (Frankfurt am Main, Saksa) (edustaja: asianajaja C. Zschocke)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 9.10.2012 tehdyn komission päätöksen, jossa evätään oikeus saada tutustua asiakirjaan, joka on laadittu Deutsche Börsen ja NYSE Euronextin välisen keskittymän yhteydessä (asia COMP/M.6166 — NYSE Euronext/Deutsche Börse);

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste koskee sitä, että mitään asetuksen N:o 1049/2001 (1) 4 artiklassa luetelluista poikkeuksista ei voida soveltaa. Tämä pätee erityisesti komission kyseisessä päätöksessä viittaamien poikkeusten eli kyseisen asetuksen 4 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan ja 4 artiklan 2 kohdan osalta.

               2)

               Toinen kanneperuste koskee sitä, että jos jotain näistä poikkeuksista voitaisiin soveltaa, päätöksessä ei selvitetä asianmukaisesti, olisiko mahdollista luovuttaa ainakin osa pyydetystä asiakirjasta asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 6 kohdassa tarkoitetulla tavalla.

               3)

               Kolmas kanneperuste koskee sitä, että kantajalla on oikeus saada tutustua pyydettyyn asiakirjaan, koska ylivoimainen yleinen etu edellyttää sen ilmaisemista asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla.

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43).


title: Asia C-586/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesarbeitsgericht (Saksa) on esittänyt 15.12.2010 — Bianca Kücük v. Land Nordrhein-Westfalen

text:
               19.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 89/5

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesarbeitsgericht (Saksa) on esittänyt 15.12.2010 — Bianca Kücük v. Land Nordrhein-Westfalen
   (Asia C-586/10)
   2011/C 89/09
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesarbeitsgericht

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Bianca Kücük

      Vastaaja: Land Nordrhein-Westfalen

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY (1) liitteessä olevan, Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemän määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohdan vastaista tulkita ja soveltaa osa-aikatyöstä ja määräaikaisista työsopimuksista annetun lain (Teilzeit- und Befristungsgesetz, jäljempänä TzBfG) 14 §:n 1 momentin toisen virkkeen 3 kohdan kaltaista kansallista säännöstä, jossa säädetään, että työsopimuksen uudistamiseen toistamiseen määräajaksi on perusteltu syy, kun työntekijä otetaan toisen työntekijän sijaiseksi, siten, että perusteltu syy on olemassa myös silloin, kun sijaistarve on jatkuva, vaikka tarve voitaisiin kattaa myös ottamalla kyseinen työntekijä palvelukseen toistaiseksi ja antamalla hänen tehtäväkseen kulloinkin sääntöjenmukaisesti poissaolevan työntekijän sijaistaminen, mutta työnantaja pidättää kuitenkin itsellään oikeuden päättää kulloinkin uudelleen, kuinka hän reagoi työntekijöiden konkreettiseen poissaoloon?
               Mikäli tuomioistuin vastaa ensimmäiseen kysymykseen myönteisesti:

               2)

               Onko TzBfG:n 14 §:n 1 momentin toisen virkkeen 3 kohdan kaltaisen kansallisen säännöksen ensimmäisessä kysymyksessä kuvattu tulkinta ja soveltaminen ensimmäisessä kysymyksessä kuvatuissa olosuhteissa myös silloin vastoin 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteessä olevan Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemän määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohtaa, kun kansallinen lainsäätäjä tavoittelee liittotasavallan lain vanhempainrahasta ja vanhempainlomasta (Bundeselterngeld- und Elternzeitgesetz, jäljempänä BEEG) 21 §:n 1 momentin kaltaisessa kansallisessa säännöksessä säädetyllä työsuhteen määräaikaisuuteen oikeuttavalla perustellulla syyllä joka tapauksessa myös sosiaalipoliittista päämäärää eli sen helpottamista, että työnantajat myöntävät ja työntekijät pitävät erityislomaa?

      (1)  EYVL L 175, s. 43.


title: Asia T-288/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 1.7.2009 — Regionalny Fundusz Gospodarczy v. komissio (Valtiontuet — Puolan tasavallan teräksentuottajalle myöntämiä rakenneuudistustukia koskeva järjestelmä — Päätös, jolla tukien todetaan osaksi olevan yhteismarkkinoille soveltumattomia ja määrätään ne takaisinperittäviksi — Pöytäkirja N:o 8 Puolan terästeollisuuden rakenneuudistuksesta — Yhteismarkkinoille soveltumattomien tukien palauttamiseen sovellettava korkokanta — Velvollisuus toimia läheisessä yhteistyössä jäsenvaltion kanssa — Asetuksen (EY) N:o 794/2004 9 artiklan 4 kohta ja 11 artiklan 2 kohta)

text:
               15.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 193/17

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 1.7.2009 — Regionalny Fundusz Gospodarczy v. komissio
   (Asia T-288/06) (1)

   (Valtiontuet - Puolan tasavallan teräksentuottajalle myöntämiä rakenneuudistustukia koskeva järjestelmä - Päätös, jolla tukien todetaan osaksi olevan yhteismarkkinoille soveltumattomia ja määrätään ne takaisinperittäviksi - Pöytäkirja N:o 8 Puolan terästeollisuuden rakenneuudistuksesta - Yhteismarkkinoille soveltumattomien tukien palauttamiseen sovellettava korkokanta - Velvollisuus toimia läheisessä yhteistyössä jäsenvaltion kanssa - Asetuksen (EY) N:o 794/2004 9 artiklan 4 kohta ja 11 artiklan 2 kohta)
   2009/C 193/24
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Regionalny Fundusz Gospodarczy S.A. (aiemmin Huta Częstochowa S.A.) (Częstochowa, Puola) (edustajat: asianajajat C. Sadkowski ja D. Sałajewski)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: C. Giolito ja A. Stobiecka-Kuik)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus, jonka mukaan Huta Częstochowa S.A. -nimiselle yritykselle myönnetystä valtiontuesta C 20/04 (ex NN 25/04) 5.7.2005 tehty komission päätös 2006/937/EY (EUVL 2006, L 366, s. 1) on kumottava siltä osin kuin siinä todetaan tietyt tuet yhteismarkkinoille soveltumattomiksi ja määrätään Puolan tasavalta perimään ne takaisin

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Regionalny Fundusz Gospodarczy S.A. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 294, 2.12.2006.


title: Asia C-573/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 10.9.2009 (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardian (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Sea s.r.l. v. Comune di Ponte Nossa (Julkisia hankintoja koskevat sopimukset — Sopimusten tekomenettelyt — Yhdyskuntajätteiden keräystä ja kuljetusta sekä näistä jätteistä huolehtimista koskevaa palvelua koskeva sopimus — Sopimuksen tekeminen ilman tarjouspyyntöä — Sopimuksen tekeminen sellaisen osakeyhtiön kanssa, jonka julkisyhteisöt omistavat kokonaan mutta jonka yhtiöjärjestyksessä määrätään yksityisen omistusosuuden mahdollisuudesta)

text:
               7.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 267/14

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 10.9.2009 (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardian (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Sea s.r.l. v. Comune di Ponte Nossa
   (Asia C-573/07) (1)

   (Julkisia hankintoja koskevat sopimukset - Sopimusten tekomenettelyt - Yhdyskuntajätteiden keräystä ja kuljetusta sekä näistä jätteistä huolehtimista koskevaa palvelua koskeva sopimus - Sopimuksen tekeminen ilman tarjouspyyntöä - Sopimuksen tekeminen sellaisen osakeyhtiön kanssa, jonka julkisyhteisöt omistavat kokonaan mutta jonka yhtiöjärjestyksessä määrätään yksityisen omistusosuuden mahdollisuudesta)
   2009/C 267/24
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Sea s.r.l.

      Vastaaja: Comune di Ponte Nossa

      Muu osapuoli: Servizi Tecnologici Comuni — Se.T.Co. SpA

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — EY 12, EY 43, EY 49 ja EY 86 artiklan tulkinta — Julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyt — Yhdyskuntajätteiden keräystä ja kuljetusta ja näistä jätteistä huolehtimista koskeva palvelu — Sopimuksen tekeminen suoraan sellaisen osakeyhtiön kanssa, jonka julkisyhteisöt omistavat kokonaan mutta jonka yhtiöjärjestyksessä määrätään yksityisen omistusosuuden mahdollisuudesta

      Tuomiolauselma

   EY 43 ja EY 49 artiklan, yhdenvertaisen kohtelun ja kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltoa koskevien periaatteiden samoin kuin niistä seuraavan avoimuusperiaatteen vastaista ei ole tehdä suoraan julkisia palveluhankintoja koskevaa sopimusta kokonaan julkisessa omistuksessa olevan osakeyhtiön kanssa, kun hankintaviranomaisena olevalla paikallisella julkisyhteisöllä on tähän yhtiöön vastaava määräysvalta kuin sillä on omiin yksikköihinsä ja kun yhtiö harjoittaa pääosaa toiminnastaan sen omistavan julkisyhteisön tai omistavien julkisyhteisöjen kanssa.
   Jollei muuta johdu kansallisen tuomioistuimen suorittamasta yhtiöjärjestyksen kyseisten määräysten tehokkuuden tarkastamisesta, osakkeenomistajina olevien julkisyhteisöjen määräysvaltaa yhtiöön voidaan pitää sitä määräysvaltaa vastaavana, joka niillä on omiin yksikköihinsä, pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa, joissa:

               —

               kyseisen yhtiön toiminta rajoittuu näiden julkisyhteisöjen alueelle ja sitä harjoitetaan pääasiallisesti näiden julkisyhteisöjen hyväksi ja

               —

               nämä julkisyhteisöt vaikuttavat niiden edustajista koostuvien yhtiöjärjestyksen mukaisten elinten välityksellä ratkaisevasti sekä kyseisen yhtiön strategisiin tavoitteisiin että sen tärkeisiin päätöksiin.

      (1)  EUVL C 64, 8.3.2008.


title: Asia C-537/10 P: Valitus, jonka Deltafina SpA on tehnyt 19.11.2010 unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-29/05, Deltafina v. komissio, 8.9.2010 antamasta tuomiosta

text:
               15.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 13/22

         Valitus, jonka Deltafina SpA on tehnyt 19.11.2010 unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-29/05, Deltafina v. komissio, 8.9.2010 antamasta tuomiosta
   (Asia C-537/10 P)
   ()
   2011/C 13/41
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Deltafina SpA (edustajat: avvocato J.-F. Bellis ja F. Di Gianni)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               valituksenalaista tuomiota on muutettava siltä osin kuin siinä vahvistetaan Deltafinalle määrätty sakko siten, että Deltafinalle määrätty sakko kumotaan tai toissijaisesti siten, että sakkoa alennetaan

               —

               riidanalainen päätös on kumottava siltä osin kuin siinä määrätään Deltafinalle sakko tai toissijaisesti Deltafinalle määrättyä sakkoa on alennettava

               —

               komissio on velvoitettava vastaamaan oikeudenkäyntikuluista, myös unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja esittää valituksensa tueksi seuraavat kaksi perustetta:

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste, joka esitetään ensisijaisesti ja jonka mukaan yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, kun se ei tarkastellut riittävästi valittajan väitettä siitä, että yhdenvertaisen kohtelun periaatetta oli loukattu sakon määrän laskennassa.
               Valittaja esittää tämän perusteen tueksi, että komissio sovelsi Deltafinaan korkeinta sakon laskentapohjaa sen vuoksi, että Deltafina oli suurin jalostetun tupakan ostaja Espanjassa. Muille rikkomiseen osallistuneille yrityksille (myös Deltafinan sisaryhtiö Taesille) sakko sen sijaan määrättiin yksinomaan sen perusteella, mikä niiden asema oli Espanjan raakatupakan markkinoilla, toisin sanoen markkinoilla, joilla rikkominen tapahtui. Deltafinalle määrätty sakko on vastoin yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, koska myös Cetarsa ja yritykset Dimon/Agroexpansión ja Standard/WWTE olivat vertikaalisesti integroituneita yrityksiä ja niillä oli merkittävä asema Espanjan jalostetun tupakan markkinoilla. Tätä seikkaa ei otettu huomioon niiden sakkoja määrättäessä. Komissio otti siis Deltafinan sakkoa määrätessään huomioon tekijän, jota se ei ottanut huomioon muiden yritysten osalta.

               2)

               Toinen valitusperuste, joka esitetään ensimmäiseen nähden toissijaisesti ja jonka mukaan yleinen tuomioistuin sovelsi virheellisesti EY 81 artiklassa tarkoitettua yrityksen käsitettä, kun se hylkäsi ristiriitaisin ja virheellisin perustein valittajan väitteen, jonka mukaan Deltafinalle ei myönnetty samaa alennusta sakoista kuin sen sisaryhtiö Taesille sen jälkeen, kun Taes ja Deltafina olivat yhdessä pyytäneet suotuisaa kohtelua emoyhtiönsä Universalin johdolla.
               Valittaja esittää tämän perusteen tueksi, että yleinen tuomioistuin sovelsi virheellisesti EY 81 artiklassa tarkoitettua yrityksen käsitettä ja poikkesi unionin tuomioistuinten relevantista oikeuskäytännöstä, erityisesti asiassa C-97/08 P, Akzo, annetusta tuomiosta. Komission sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa vuonna 1996 antamaa tiedonantoa (EYVL 207, s. 4) olisi pitänyt soveltaa Taesiin ja Deltafinaan yhdessä eikä erikseen näihin kahteen yritykseen, koska kyseistä tiedonantoa sovelletaan ”yrityksiin” eikä yksittäisiin oikeushenkilöihin. Valittaja väittää lopuksi, että väitteet, joita komissio esitti sen tueksi, että Deltafina ei saanut Taesille myönnettyä sakon alennusta, ovat perusteettomia. Valittaja toteaa, että näiden väitteiden valossa Deltafina ja Taes muodostavat yhden ainoan yrityksen ja että näin ollen Deltafinan olisi tullut saada hyväkseen sama sakon alennus kuin Taes.


title: Yhdistetyt asiat T-15/15 ja T-197/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.5.2017 – Costa v. parlamentti (Parlamentin jäsenille maksettavat etuudet — Vanhuuseläke — Keskeyttäminen — Perintä — Päällekkäisyyden kieltävä sääntö — Parlamentin jäsenten kuluja ja korvauksia koskevat säännöt — Viittaus kansalliseen lainsäädäntöön — Jäsenten eläkkeestä annetun säännöksen 12 artiklan 2 a kohdan v alakohta — Italian satamaviranomaisen johtajan tehtävän hoitamisesta saatu korvaus — Perusteltu luottamus)

text:
               3.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 213/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.5.2017 – Costa v. parlamentti
   (Yhdistetyt asiat T-15/15 ja T-197/15) (1)

   ((Parlamentin jäsenille maksettavat etuudet - Vanhuuseläke - Keskeyttäminen - Perintä - Päällekkäisyyden kieltävä sääntö - Parlamentin jäsenten kuluja ja korvauksia koskevat säännöt - Viittaus kansalliseen lainsäädäntöön - Jäsenten eläkkeestä annetun säännöksen 12 artiklan 2 a kohdan v alakohta - Italian satamaviranomaisen johtajan tehtävän hoitamisesta saatu korvaus - Perusteltu luottamus))
   (2017/C 213/33)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Paolo Costa (Venetsia, Italia) (edustajat: asianajajat G. Orsoni ja M. Romeo)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: G. Corstens ja S. Seyr)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kaksi SEUT 263 artiklaan perustuvaa vaatimusta, joilla vaaditaan parlamentin sihteeristön 20.10.2014 ja 9.2.2015 tekemien sellaisten päätösten kumoamista, jotka koskevat kantajan saaman väliaikaisen eläkkeen keskeyttämistä ja 49 770,42 euron takaisin perimistä tältä osin, sekä kyseistä perintää koskevan 23.2.2015 päivätyn maksumääräyksen 2015-239 kumoamista.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanteet hylätään.

               2)

               Paolo Costa velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut mukaan lukien.

      (1)  EUVL C 81, 9.3.2015.


title: Asia F-118/06: Kanne 2.10.2006 — Vittorio Di Bucci v. komissio

text:
               2.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/67

         Kanne 2.10.2006 — Vittorio Di Bucci v. komissio
   (Asia F-118/06)
   (2006/C 294/133)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Vittorio Di Bucci (Bryssel, Belgia) (edustaja: M. van der Woude)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Kantajan vaatimukset

               —

               On kumottava se ansioituneimmista virkamiehistä laadittu luettelo ja se vuoden 2005 ylennyskierroksella palkkaluokkaan A*12 ylennettyjen virkamiesten luettelo, jotka on laadittu henkilöstösääntöjen 45 artiklan yleisten täytäntöönpanosääntöjen (DGE) 10 artiklan 3 ja 4 kohdan nojalla ja julkaistu 23.11.2005 hallinnollisissa tiedotteissa nro 85/2005, ja joka tapauksessa on kumottava päätös olla kirjaamatta kantajan nimeä ylennettyjen virkamiesten luetteloon.

               —

               On kumottava, siltä osin kuin se on tarpeellista, kaikki ne toimet, jotka ovat johtaneet tämän päätöksen tekemiseen, ja erityisesti ne päätökset, joilla kantajalle myönnettävien etusijapisteiden määrä päätettiin.

               —

               Vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja, joka on oikeudellisen yksikön palveluksessa oleva virkamies, joka on saanut jatkuvasti palkkaluokassaan ja yksikössään ansioitumispisteinä yhden korkeimmista arvioinneista, vetoaa ensiksi siihen, että henkilöstösääntöjen 45 artiklaa sekä yleisiä täytäntöönpanosääntöjä on rikottu, koska niiden mukaan ansioiden on oltava pääosaston etusijapisteiden myöntämisen ja ylenemisen ratkaiseva peruste. Kantajan ylentämättä jättäminen on seurausta ensiksi laittomuuksista, jotka kantaja on jo riitauttanut asioissa F-98/05 (1) ja T-312/04 (2) nostamissaan kanteissa; toiseksi oikeudellisessa yksikössä sovellettavista pääosaston etusijapisteiden myöntämisperusteista, jotka antavat etusijan virkamiehille, joilla on palkkaluokassaan pisin virkaikä riippumatta heidän ansioistaan; kolmanneksi tietyistä virheistä pisteiden myöntämisessä etenkin ylennyskomitealta toisille virkamiehille.
   Kantaja väittää seuraavaksi, että riidanalaiset toimet loukkaavat myös yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja periaatetta, joka koskee mahdollisuutta uraan, ja niissä on kyse ilmeisestä arviointivirheestä sekä harkintavallan väärinkäytöstä. Lisäksi toimia rasittaa useampi menettely- tai muotovirhe.
   Lopuksi kantaja vetoaa yleisten täytäntöönpanosääntöjen lainvastaisuuteen väittäen seuraavaa:

               —

               yleisillä täytäntöönpanosäännöillä rikotaan henkilöstösääntöjen uusimman version 45 artiklaa, koska niissä jätetään ottamatta huomioon harjoitettujen vastuutehtävien taso ja se, että tehtävien hoidossa käytetään eri kieliä

               —

               yleisten täytäntöönpanosääntöjen 2, 4, 5, 6, 8, 9, 10, 12 ja 13 artikloilla rikotaan erityisesti henkilöstösääntöjen 25 artiklan 2 kohtaa ja 45 artiklaa, koska niiden mukaan ylennykset määräytyvät etusijapisteiden perustelemattomalla myöntämisellä jokaisen pääosaston tai ylennyskomitean esityksestä

               —

               yleisten täytäntöönpanosääntöjen 4 ja 6 artikloilla rikotaan henkilöstösääntöjen 45 artiklaa sekä loukataan periaatetta, joka koskee mahdollisuutta uraan, ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, koska niissä myönnetään jokaiselle pääosastolle sama kiintiö yksittäistä virkamiestä kohden olevia pisteitä

               —

               yleisten täytäntöönpanosääntöjen 13 artiklan 2 kohdalla ja II liitteellä rikotaan henkilöstösääntöjen 45 artiklaa, koska niissä sallitaan siirtymävaiheen etusijapisteiden myöntäminen, joka perustuu ainoastaan palkkaluokan virkaikään

               —

               yleisten täytäntöönpanosääntöjen 9 artiklalla ja I liitteellä rikotaan henkilöstösääntöjen 45 artiklaa sekä loukataan periaatetta, joka koskee mahdollisuutta uraan, ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, koska niissä säädetään henkilöstökomitean etusijapisteiden myöntämisestä tietyistä toimielimen hyväksi tehdyistä lisätehtävistä, jotka on jo otettu huomioon ansioitumispisteiden ja etusijapisteiden myöntämisen yhteydessä

               —

               yleisten täytäntöönpanosääntöjen 6 artiklalla rikotaan henkilöstösääntöjen 45 artiklaa sekä loukataan periaatetta, joka koskee mahdollisuutta uraan, ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, koska siinä säädetään edullisempi kohtelu sellaisten pääosastojen tai yksiköiden virkamiehille, mukaan lukien komission jäsenten kabinettien virkamiehet, joissa on vähän henkilöstöä.

      (1)  EUVL C 10, 14.1.2006, s. 24 (asia, joka kirjattiin aluksi Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa asianumerolla T-381/05 ja siirrettiin sitten Euroopan unionin virkamiestuomioistuimeen 15.12.2006 annetulla määräyksellä).

      (2)  EUVL C 262, 23.10.2004, s.45.


title: Asia C-491/09: Kanne 30.11.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta

text:
               30.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/43

         Kanne 30.11.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-491/09)
   2010/C 24/74
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: J. Sénéchal ja S. La Pergola)

      Vastaaja: Belgian kuningaskunta

      Vaatimukset

               —

               todettava, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut neuvoston direktiivien 78/855/ETY ja 82/891/ETY muuttamisesta siltä osin kuin osakeyhtiöiden sulautumisesta tai jakautumisesta vaaditaan riippumattoman asiantuntijan lausunto 13.11.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/63/EY (1) 4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle

               —

               Belgian kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Direktiivin 2007/63/EY täytäntöönpanon määräaika päättyi 31.12.2008. Vastaaja ei kuitenkaan ollut vielä tämän kanteen nostamispäivään mennessä toteuttanut direktiivin täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle.

      (1)  EUVL L 300, s. 47.


title: Asia C-168/04: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.9.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Itävallan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 49 artikla — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Yritys, joka käyttää työntekijöitä, jotka ovat kolmannen valtion kansalaisia — Yritys, joka suorittaa tehtäviä jossakin toisessa jäsenvaltiossa — EU-työhönlähetysvahvistus )

text:
               18.11.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.9.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Itävallan tasavalta
   (Asia C-168/04) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - EY 49 artikla - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Yritys, joka käyttää työntekijöitä, jotka ovat kolmannen valtion kansalaisia - Yritys, joka suorittaa tehtäviä jossakin toisessa jäsenvaltiossa - ”EU-työhönlähetysvahvistus”)
   (2006/C 281/06)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: B. Eggers, E. Traversa ja G. Braun)

      Vastaaja: Itävallan tasavalta (asiamiehet: E. Riedl, C. Pesendorfer ja G. Hesse)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden laiminlyönti — EY 49 artikla — Toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen yrityksen lähettäessä palvelusuoritukseen liittyen työhön työntekijän, jolla on kolmannen maan kansalaisuus, edellytetään vastaanottoilmoitusta, joka merkitsee tosiasiassa lupajärjestelmää, koska tällaisen ilmoituksen puuttuminen johtaa sakkoon sekä kyseisten työntekijöiden maahantulon ja oleskelun epäämiseen
   Tuomiolauselma

               1)

               Itävallan tasavalta ei ole noudattanut EY 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska yhtäältä toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen yrityksen on niiden työntekijöiden, jotka ovat kolmannen valtion kansalaisia, työhön lähettämiseksi hankittava ulkomaalaisten työskentelystä annetun lain (Ausländerbeschäftigungsgesetz) 18 §:n 12–16 momentin mukainen niin sanottu EU-työhönlähetysvahvistus, jonka myöntäminen edellyttää ensiksi sitä, että työntekijä on ollut kyseisen yrityksen palveluksessa vähintään vuoden tai että hänellä on yrityksen kanssa toistaiseksi voimassa oleva työsopimus, ja toiseksi todisteita siitä, että Itävallan työ- ja palkkaehtoja noudatetaan, ja koska toisaalta se on ulkomaalaislain (Fremdengesetz) 10 §:n 1 momentin 3 kohdassa säätänyt sellaisesta maahantulo- ja oleskeluluvan automaattisesta epäämisperusteesta, josta ei ole poikkeuksia ja joka ei mahdollista sellaisten työntekijöiden aseman laillistamista, jotka ovat kolmannen valtion kansalaisia ja jotka toiseen jäsenvaltioon sijoittautunut yritys on laillisesti lähettänyt työhön Itävaltaan, kun kyseiset työntekijät ovat tulleet Itävallan alueelle viisumitta.

               2)

               Itävallan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 146, 29.5.2004.


title: Asia F-144/15: Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 28.6.2016 – Lorenzet v. EASA (Virkamiehet — Väliaikainen henkilöstö — Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan f kohta — Palkaton loma — Henkilökohtaisista syistä myönnetty virkavapaus — Kieltäytyminen pidentämästä palkatonta lomaa lisävuodella — Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 52 artikla)

text:
               5.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/34

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 28.6.2016 – Lorenzet v. EASA
   (Asia F-144/15) (1)

   ((Virkamiehet - Väliaikainen henkilöstö - Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan f kohta - Palkaton loma - Henkilökohtaisista syistä myönnetty virkavapaus - Kieltäytyminen pidentämästä palkatonta lomaa lisävuodella - Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 52 artikla))
   (2016/C 326/57)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Andrea Lorenzet (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

      Vastaaja: Euroopan lentoturvallisuusvirasto (edustajat: aluksi asiamiehet F. Manuhutu ja A. Haug, asianajajat D. Waelbroeck ja I. Antypas, sitten asiamiehet F. Manuhutu ja A. Haug ja asianajajat A. Duron sekä C. Dekemexhe)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Euroopan lentoturvallisuusviraston päätöksen olla pidentämättä henkilökohtaisista syistä myönnettävää kantajan palkatonta virkavapaata lisävuodella kumoaminen.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Andrea Lorenzet vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan lentoturvallisuusviraston oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 48, 8.2.2016, s. 102.


title: Asia C-297/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 15.5.2014 (Finanzgericht Münchenin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Data I/O GmbH v. Hauptzollamt München (Ennakkoratkaisupyyntö — Tariffiluokittelu — Yhteinen tullitariffi — Yhdistetty nimikkeistö — XVI jakson 2 huomautus — Nimikkeet 8422, 8456, 8473, 8501, 8504, 8543, 8544 ja 8473 — Osien ja tavaroiden käsitteet — Ohjelmointijärjestelmiin tarkoitetut osat ja tarvikkeet (moottorit, virtalähteet, laserit, generaattorit, kaapelit ja kuumasaumaimet) — Nimikkeellä 8473 ei ole luokittelussa etusijaa muihin 84 ja 85 ryhmän nimikkeisiin nähden)

text:
               7.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 212/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 15.5.2014 (Finanzgericht Münchenin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Data I/O GmbH v. Hauptzollamt München
   (Asia C-297/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Tariffiluokittelu - Yhteinen tullitariffi - Yhdistetty nimikkeistö - XVI jakson 2 huomautus - Nimikkeet 8422, 8456, 8473, 8501, 8504, 8543, 8544 ja 8473 - Osien ja tavaroiden käsitteet - Ohjelmointijärjestelmiin tarkoitetut osat ja tarvikkeet (moottorit, virtalähteet, laserit, generaattorit, kaapelit ja kuumasaumaimet) - Nimikkeellä 8473 ei ole luokittelussa etusijaa muihin 84 ja 85 ryhmän nimikkeisiin nähden))
   2014/C 212/10
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Finanzgericht München

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Data I/O GmbH

      Vastaaja: Hauptzollamt München

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Finanzgericht München – Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (EYVL L 256, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 6.8.2001 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2031/2001 (EYVL L 279, s. 1), 1.8.2002 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1832/2002 (EYVL L 290, s. 1), 11.9.2003 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1789/2003 (EUVL L 281, s. 1) ja 7.9.2004 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1810/2004 (EUVL L 327, s. 1), ja erityisesti sen XVI jakson 2 huomautuksen a ja b alakohdan tulkinta – Ohjelmointijärjestelmiin tarkoitettujen osien ja tarvikkeiden (moottorit, generaattorit, laserit, kaapelit ja kuumasaumaimet) luokittelu nimikkeeseen 8473 – Tämän nimikkeen mahdollinen etusija muihin 84 ja 85 ryhmän nimikkeisiin nähden

      Tuomiolauselma

   Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87, sellaisena kuin se on muutettuna 6.8.2001 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2031/2001, 1.8.2002 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1832/2002, 11.9.2003 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1789/2003 ja 7.9.2004 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1810/2004, liitteessä I olevan yhdistetyn nimikkeistön XVI jakson 2 huomautuksen a alakohtaa on tulkittava siten, että tavara, joka voidaan luokitella sekä kyseisessä liitteessä olevan yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 8473 kyseisen nimikkeistön nimikkeeseen 8471 kuuluvan koneen osana että itsenäisenä tavarana johonkin muuhun mainitun nimikkeistön nimikkeistä 8422, 8456, 8501, 8504, 8543 ja 8544, on luokiteltava sellaisenaan johonkin viimeksi mainituista nimikkeistä sen omien ominaisuuksien perusteella.

      (1)  EUVL C 260, 7.9.2013.


title: Asia C-265/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 16.1.2007 (Cour de cassation — Chambre civilen (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — José Perez Naranjo v. Caisse régionale d'assurance maladie Nord-Picardie (Asetus (ETY) N:o 1408/71 — 4 artiklan 2 a kohta, 10 a artikla ja 95 b artikla — Vanhuuden lisäavustus — Kansallinen lainsäädäntö, jossa kyseisen avustuksen myöntäminen riippuu asumisedellytyksestä — Maksuihin perustumaton erityisetuus — Merkitseminen asetuksen N:o 1408/71 liitteeseen II a)

text:
               24.2.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 42/5

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 16.1.2007 (Cour de cassation — Chambre civilen (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — José Perez Naranjo v. Caisse régionale d'assurance maladie Nord-Picardie
   (Asia C-265/05) (1)

   (Asetus (ETY) N:o 1408/71 - 4 artiklan 2 a kohta, 10 a artikla ja 95 b artikla - Vanhuuden lisäavustus - Kansallinen lainsäädäntö, jossa kyseisen avustuksen myöntäminen riippuu asumisedellytyksestä - Maksuihin perustumaton erityisetuus - Merkitseminen asetuksen N:o 1408/71 liitteeseen II a)
   (2007/C 42/09)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Cour de cassation — Chambre civile
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: José Perez Naranjo

      Vastaaja: Caisse régionale d'assurance maladie Nord-Picardie
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Cour de cassation (Ranska) — Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2), sellaisena kuin se on muutettuna, 4 artiklan 2 a kohdan, 10 a artiklan, 19 artiklan 1 kohdan ja 95 artiklan b kohdan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan lisäavustuksen myöntäminen kansallisesta avustusrahastosta edellyttää maassa asumista — Maksuihin perustumattoman erityisetuuden käsite — Avustuksen merkitseminen asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteeseen II a
   Tuomiolauselma
   Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, liitteessä II a olevan otsikon ”Ranska” alla mainitun lisäavustuksen kaltaisessa etuudessa on kyse erityisetuudesta. Lisäavustuksen rahoitustavan tarkastelu yhteisöjen tuomioistuimelle esitetyistä asiakirjoista ilmenevien seikkojen pohjalta osoittaa, että yleisen sosiaalimaksun ja kyseisen etuuden välillä ei ole riittävällä tavalla yksilöitävissä olevaa yhteyttä, mikä johtaa siihen päätelmään, että lisäavustus on luonteeltaan maksuihin perustumaton. Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen asiana on kuitenkin tutkia tämän tuomion 48-52 kohdassa mainittujen seikkojen paikkansapitävyys, jotta se voi pätevällä tavalla todeta, onko kyseinen etuus maksuihin perustuva vai maksuihin perustumaton.

      (1)  EUVL C 217, 3.9.2005.


title: Asia T-513/10: Kanne 1.11.2010 — Hamberger Industriewerke v. SMHV (Atrium)

text:
               15.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 13/29

         Kanne 1.11.2010 — Hamberger Industriewerke v. SMHV (Atrium)
   (Asia T-513/10)
   ()
   2011/C 13/57
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Hamberger Industriewerke GmbH (Stephanskirchen, Saksa) (edustaja: asianajaja T. Schmidpeter)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan asiassa R 291/2010-4 26.8.2010 tekemä päätös on kumottava

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut valitusmenettelystä aiheutuvat kulut mukaan lukien

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”Atrium” luokkiin 19 ja 27 kuuluvia tavaroita varten

      Tutkijan päätös: Hakemuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on rikottu, koska haettu yhteisön tavaramerkki on erottamiskykyinen eikä se ole pelkästään kuvaileva.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).


title: Asia T-660/14: Kanne 12.9.2014 – SV Capital v. EPV

text:
               1.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 431/29

         Kanne 12.9.2014 – SV Capital v. EPV
   (Asia T-660/14)
   (2014/C 431/52)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: SV Capital OÜ (Tallinna, Viro) (edustaja: asianajaja M. Greinoman)

      Vastaaja: Euroopan pankkiviranomainen (EPV)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan EPV:n 21.2.2014 tekemän päätöksen EBA C 2013 002 kokonaisuudessaan

               —

               kumoamaan Euroopan valvontaviranomaisten valituslautakunnan päätöksen No BoA 2014-CI-02 siltä osin kuin siinä hylätään valitus

               —

               siirtämään asian EPV:n toimivaltaisen elimen käsiteltäväksi SV Capital OÜ:n 24.10.2012 tekemän valituksen (sellaisena kuin se on täydennettynä) asiasisältöä koskevaa uudelleentarkastelua varten

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien kulut, jotka aiheutuvat unionin yleisen tuomioistuimen tuomion tai määräyksen täytäntöönpanosta.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan on tehty oikeudellisia virheitä, koska riidanalaisessa päätöksessä No EBA C 2013 002 todettiin, että ”[RR] ja [OP] eivät kumpikaan ole Nordea Bank Finland sivuliikkeen johtajia tai avaintehtävissä EPV:n soveltuvuusohjeissa tarkoitetulla tavalla”, vaikka valituslautakunta oli hyväksynyt kantajan päinvastaista osoittavat todisteet.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja ei käyttänyt harkintavaltaansa, koska se ei ottanut huomioon sitä, että i) Nordea on finanssimarkkinoitten vakautta seuraavan elimen (Financial Stability Board) laatimassa 29 globaalin systeemisesti merkittävän rahoituslaitoksen luettelossa; ii) se on finanssiryhmittymä; iii) Viron sivuliike on merkittävä ja että iv) väitetyt rikkomiset ovat luonteeltaan vakavia.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan EPV-asetusta (1) ja EPV:n hyvä hallintotapaa koskevien ohjeiden (2) 16 artiklaa on rikottu, koska kantajalle ei annettu tilaisuutta ilmaista näkemystään vastaajan päätelmistä ja tosiseikkoja koskevista toteamuksista ennen kuin riidanalainen päätös EBA C 2013 002 tehtiin, koska vastaaja ei ilmoittanut kantajalle aikomuksestaan olla aloittamatta vaadittua Nordea Bank Finlandia koskevaa tutkimusta eikä esittänyt tälle perusteita.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan EPV:n sisäisten menettelysääntöjen (3) 3 (3), 4 ja 5 artiklaa on rikottu, koska EPV:n varapuheenjohtajalle ei tiedotettu anonymisoidun informaation perusteella suunnitellusta päätöksestä, joka koski sitä, että tutkimusta ei aloiteta.

               5)

               Viides kanneperuste, jonka mukaan harkintavaltaa on käytetty väärin ja EPV on toiminut kohtuuttomalla tavalla, koska vastaaja oli puolueellinen, ja kun otetaan huomioon, miten paljon aikaa vastaaja käytti valitukseen ja sen tutkittavaksi ottamiseen ja miten paljon vaivaa se näki näiden osalta, ei ollut mitään syytä lopettaa menettelyä tekemättä perusteltua asiasisältöä koskevaa päätöstä.

      (1)  Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan pankkiviranomainen) perustamisesta sekä päätöksen N:o 716/2009/EY muuttamisesta ja komission päätöksen 2009/78/EY kumoamisesta 24.11.2010 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1093/2010 (EUVL L 331, s. 12).

      (2)  EPV:n hyvää hallintotapaa koskevista ohjeista 12.1.2011 tehty johtokunnan päätös DC 006.

      (3)  Sisäisistä menettelysäännöistä unionin oikeuden rikoksista koskevassa tutkimuksessa 5.7.2012 tehty hallintoneuvoston päätös DC 054.


title: Asia C-179/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Törvényszék (Unkari) on esittänyt 21.4.2015 – Daimler AG v. Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.

text:
               13.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 228/4

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Törvényszék (Unkari) on esittänyt 21.4.2015 – Daimler AG v. Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.
   (Asia C-179/15)
   (2015/C 228/05)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Fővárosi Törvényszék

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Daimler AG

      Vastaaja: Együd Garage Gépjárműjavító és Értékesítő Kft.

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY (1) 5 artiklan 1 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että tavaramerkin haltija voi kieltää internet-mainoksessa mainittua kolmatta henkilöä käyttämästä niiden tavaroiden ja palvelujen kanssa samanlaisia tavaroita ja palveluja, joita varten tavaramerkki on rekisteröity, tarjotessaan merkintää, joka ilmenee mainoksesta niin, että se saatetaan sekoittaa tavaramerkkiin, koska se saattaa luoda kuluttajille virheellisen kuvan siitä, että kyseinen kolmas henkilö ja tavaramerkin haltija ovat keskenään virallisessa liikesuhteessa, vaikka kyseistä mainosta ei ole ladannut internettiin siinä mainittu henkilö eikä myöskään kukaan muu tämän valtuuttama henkilö ja vaikka se tästä huolimatta on voitu laittaa internetiin ja vaikka kyseisessä mainoksessa nimetty henkilö on tehnyt kaikkensa kyseisen mainoksen poistamiseksi internetistä tässä kuitenkaan onnistumatta?

      (1)  EYVL 1989, L 40, s. 1.


title: Sozialgericht Hamburgin 28.11.1996 tekemällään päätöksellä asiassa Peter Michael Jordy vastaan 1. Techniker Krankenkasse ja 2. Techniker Krankenkasse Pflegeversicherung esittämä ennakkoratkaisupyyntö (Asia C-40/97)

text:
22.3.97                 LH                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    N:o C 94/ 11
Bundesgerichtshofin 12.12.1996 tekemällään päätöksellä                 ac ) vain sellaiset rahassa maksetut etuudet, joita ei ole
esittämä ennakkoratkaisupyyntö valitusasiassa Canon                              tarkoitettu mihinkään tiettyyn tarkoitukseen,
Kabushiki        Kaisha     vastaan    Pathe    Communications
                            Corporation
                                                                       ja kattavatko asetuksen ( ETY) N:o 1408/71 28 artiklassa
                           (Asia C-39/97)                              tarkoitetut luontoisetuudet myös seuraavat etuudet:
                            ( 97/C 94/20 )
                                                                       ba ) vakuutetulle luontoissuorituksina myönnetyt etuudet,
Bundesgerichtshof on pyytänyt 12.12.1996 tekemällään                             jotka sairaskassa maksaa kokonaan ilman, että tästä
päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen                                aiheutuu vakuutetulle menoja tai jotka sairaskassa
tuomioistuimen kirjaamoon 28.1.1997, Euroopan yhteisö                           maksaa muilta osin vakuutetun osallistuessa kuluihin ,
                                                                                tai
jen tuomioistuimelta valitusasiassa Canon Kabushiki
Kaisha vastaan Pathe Communications                  Corporation
ennakkoratkaisua seuraavaan kysymykseen:                               bb ) edellä kohdassa ba mainittujen välittömien luontoise
                                                                                tuuksien ohella ja sellaisten kassasta periaatteessa
Voidaanko arvioitaessa sitä, ovatko kahdella tavaramerkil                       myönnettävissä olevien luontoisetuuksien sijaan, jot
lä varustetut tavarat tai palvelut samankaltaisia, ottaa                         ka vakuutettu on kuitenkin yksittäistapauksessa ensin
huomioon tunnistettavuus ja erityisesti se, miten tunnettu                       saanut omalla kustannuksellaan, myös näiden kustan
etuoikeuden saava aikaisempi tavaramerkki oli ( myöhem                          nusten täydellisenä tai osittaisena korvauksena ra
män tavaramerkin ajallisen aseman määräävänä päivänä ),                          hassa maksetut etuudet, vaiko myös
sekä erityisesti se, että tavaramerkkidirektiivin ( 1 ) 4 artik
lan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu sekaannusvaara
on olemassa, vaikka tavarat ja/tai pelvelut markkinoilla               bc ) sellaiset rahasuoritukset, jotka eivät edellytä konk
eriytyvät alkuperänsä perusteella ?                                              reettista, kassasta kokonaan tai osittain korvattavaa
                                                                                vakuutetun kuluosuutta, vaan jotka myönnetään
                                                                                vakuutetulle muutoin mahdollisen luontoisetuuden si
(') Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä
     21 päivänä joulukuuta 1988 annettu ensimmäinen neuvoston                    jaan vakuutetun vapaan valinnan perusteella rahasuo
     direktiivi 89/ 104/ETY ( EYVL N:o L 40, 11.2.1989 , s . 1 ).                rituksena täysin riippumatta siitä, onko vakuutetulle
                                                                                aiheutunut tai aiheutuuko hänelle kuluja ja minkä
                                                                                verran ?
Sozialgericht Hamburgin 28.11.1996 tekemällään päätök
sellä asiassa Peter Michael Jordy vastaan 1 . Techniker
Krankenkasse ja 2 . Techniker Krankenkasse Pflegeversi                Hof van Beroep te Antwerpenin 27.1.1997 tekemällään
             cherung esittämä ennakkoratkaisupyyntö                    päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Bel
                           (Asia C-40/97)                                               gian valtio vastaan FOODIC BV ym.
                            ( 97/C 94/21 )                                                          ( Asia C-41/97)
                                                                                ( 97/C 94/22 )
Sozialgericht Hamburg on pyytänyt 28.11.1996 tekemäl
lään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimen kirjaamoon 28.1.1997, Euroopan yhteisö                 Hof van Beroep te Antwerpen on pyytänyt 27.1.1997
jen tuomioistuimelta asiassa Peter Michael Jordy vastaan               tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yh
 1 . Techniker Krankenkasse ja 2 . Techniker Krankenkasse              teisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 30.1.1997, Euroopan
Pflegeversicherung ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyk                yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Belgian valtio vastaan
siin :                                                                  FOODIC BV ym . ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyk
                                                                        siin :
Kattavatko asetuksen ( ETY ) N:o 1408/71 28 artiklassa
tarkoitetut etuudet myös seuraavat etuudet:                             1 . Tarkoitetaanko Kashkavalilla asetuksessa ( ETY )
                                                                              N:o 1767/82 (') ainoastaan lampaanmaidosta valmis
 aa ) sairaskassan tai hoitokassan rahassa ( käteisenä, raha                 tettua juustoa ?
        vaatimuksen siirtona, sekkinä, tilisiirtona tai muuna
        sellaisena suorituksena ) vakuutetulle maksamat etuu
                                                                        2 . Täyttääkö IMA 1 -todistus, joka on annettu asetuksen
        det niiden perusteesta tai tarkoituksesta riippumatta
        tai
                                                                               ( ETY ) N:o 1767/82 mukaisesti mutta joka on täytetty
                                                                               vastoin tämän asetuksen liitteissä ilmoitettuja ohjeita ,
                                                                               kyseisen asetuksen 2 artiklassa säädetyt edellytykset
 ab ) sellaiset rahassa maksetut etuudet myös silloin, kun                     vai menetetäänkö virheellisten tietojen seurauksena oi
        ne on myönnetty tiettyyn tarkoitukseen, kunhan ne                      keus alennettuun tuontimaksuun ?
        eivät ole kassasta periaatteessa maksettavien luontois
        etuuksien sijaan maksettava täysi tai osittainen kor
        vaus ( toistuvais- tai kertasuoritus ) tietyistä vakuute       (' EYVL N:o L 196 , 5.7.1982 , s . 1 .
        tun     omista    suorituksista    hänelle   aiheituneista
        menoista tai


title: Isabelle Adine-Blancin 3.3.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-43/97)

text:
10.5.97              I  FI   I                    Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                N:o C 142/19
tuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan.              — velvoittaa vastaajan maksamaan kantajalle aiheutu
Kantajan edustaja on asianajaja Marc-Albert Lucas, Liege,                  neesta aineettomasta vahingosta vahingonkorvauksena
ja prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Evelyne                   yhden ecun symbolisen summan,
Korn, 21 rue de Nassau.
                                                                      — velvoittaa vastaajan korvaaman oikeudenkäyntikulut.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
tuin
                                                                      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
— kumoaa komission 20.6.1996 tekemän päätöksen, jol
     la hylättiin kantajan 12.3.1996 tekemä hakemus                   Kantaja riitauttaa sen, että hänen väliaikaisen toimenhalti
     uudelleen luokittelusta,                                         jan tointa ura-alueella A vastaajan palveluksessa koskevan
                                                                      sopimuksensa voimassaoloaika on lyhennetty kolmen kuu
— kumoaa tarpeellisilta osin komission 22.11.1 996 teke              kauden pituiseksi. Tältä osin on muistutettava, että
     män päätöksen, jolla se hylkäsi kantajan 10.7.1996 te           30.4.1 996 päivättyyn kirjeeseen sisältyneessä työtarjouk
     kemän hallinnollisen valituksen,                                 sessa viitattiin nimenomaisesti 36 kuukauden pituiseen so
                                                                      pimukseen. Kantaja ilmoittautui 7.5.1996 palvelukseen as
— velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku                   tumista hoitavassa yksikössä, jossa hänelle esitettiin
     lut.                                                             riidanalaiseksi ajaksi tehty sopimus . Ainoastaan viisi viik
                                                                      koa ennen kyseisen kolmen kuukauden pituisen sopimuk
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                   sen päättymistä vastaaja ilmoitti kantajalle, että työtar
                                                                      jous, jonka perusteella kantaja oli ryhtynyt perhettä,
                                                                      omaisuutta ja työpaikkaa koskeviin olennaisiin toimenpi
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa          teisiin, oli " lyöntivirheen " johdosta pätemätön .
mat kuin asiassa T-16/97 ( M.
(') EYVL N:o C 74, 8.3.1997, s . 27.                                  Vaatimustensa tueksi kantaja vetoaa aluksi luottamuksen
                                                                      suojan periaatteen loukkaamiseen ja huolenpitovelvollisuu
                                                                      den rikkomiseen. Kantaja katsoo tältä osin, että kyseisen
                                                                      sopimuksen voimassaoloaika huomioon ottaen se hitaus,
                                                                      jolla hallinto tutki ogelmia, jotka liittyivät erääseen tarjo
                                                                      uksen hyväksymiseen liittyvään ratkaisevaan arviointipe
                                                                      rusteeseen eli sopimuksen voimassaoloaikaan, oli ilmisel
Isabelle Adine-Blancin 3.3.1997 Euroopan yhteisöjen
               komissiota vastaan nostama kanne                       västi oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteen
                                                                      vastainen, joiden noudattamista kaikilla sopimuspuolilla
                         ( Asia T-43/97 )                             on oikeus toiselta sopimuspuolelta edellyttää . Kantajan
                          ( 97/C 142/42 )                             mukaan ei ole hyväksyttävissä, että toinen sopimuspuoli
                                                                      muuttaa yksipuolisesti vastavuoroisia velvollisuuksia sisäl
                  (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                       tävän sopimuksen yhtä olennaista osaa sopimuksen täy
                                                                      täntöönpanon aikana , erityisesti sen vuoksi, että tämä so
                                                                      pimuksen osa on ollut toiselle sopimuspuolelle ratkaisevan
Isabelle Adine-Blanc, kotipaikka Pariisi, on nostanut                 tärkeä . Vaikka oletettaisiinkin, että kantaja on saanut vir
3.3.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                 heellisen käsityksen lyöntivirheen johdosta, hallinnon vel
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota               vollisuutena on reagoida välittömästi, jotta kyseinen virhe
vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Jean-Noel               saadaan korjattua .
Louis, Thierry Demaseure ja Ariane Tornel, Bryssel, ja
prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire Myson SARL, 30
rue de Cessange .                                                     Kantaja vetoaa myös hyvän hallinnon ja hyvän asioiden
                                                                      hoidon periaatteen loukkaamiseen .
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
tuin
— kumoaa 30.4.1 996 päivättyyn kirjeeseen sisältyvän ko
     mission päätöksen, jolla kantajan ylimääräisen toimen
     haltijan tointa teollisuus-pääosastolla , lainsäädäntöpo        Piera Ghignonen ym. 3.3.1997 Euroopan unionin neuvos
     litiikka ja standardointi, telemaattiset verkot                                     toa vastaan nostama kanne
     osastolla, laatu- ja sertifiointipolitiikka ja vaatimusten
                                                                                (Asia T-44/97)
     mukaisuusmerkinnät -yksikössä ( PO.III.3P.4 ) koskevan
     sopimuksen voimassaoloaikaa lyhennettiin,                                                   ( 97/C 142/43 )
— velvoittaa vastaajan maksamaan kantajalle palkan,                                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
     joka kantajalla on ylimääräisenä toimenhaltijana oi
     keus saada sopimuksessa tarkoitetulta 36 kuukauden
     ajalta, kahdeksan prosentin vuotuisine korkoineen, jos          Piera Ghignone, Helga Glassi, Colette Jemaa, Enrica Mas
     ta vähennetään kyseiseltä ajanjaksolta saadut ja mah            succo, Giovanni di Maio, René Franquinet, Klaus-Dietrich
     dollisesti tulevaisuudessa saatavat palkat,                     Jagstaidt ja Michel Perillat, Geneve, sekä Jacques Brodin,


title: Asia C-590/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Winsen (Luhe) (Saksa) on esittänyt 17.12.2012 — Andrea Merten v. ERGO Lebensversicherung AG

text:
               16.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Winsen (Luhe) (Saksa) on esittänyt 17.12.2012 — Andrea Merten v. ERGO Lebensversicherung AG
   (Asia C-590/12)
   2013/C 46/31
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Winsen (Luhe)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Andrea Merten

      Vastaaja: ERGO Lebensversicherung AG

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko direktiivin 90/619/ETY (1) 15 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa tulkittava direktiivin 92/96/ETY (2) 31 artiklan 1 kohdan, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin 2002/83/EY (3) 35 ja 36 artiklalla, luettuna yhdessä 32 artiklan kanssa, valossa siten, että sen kanssa ristiriidassa on vakuutussopimuslain 5a §:n 2 momentin neljännen virkkeen kaltainen säännös — sellaisena kuin se oli Euroopan yhteisöjen neuvoston vakuutusoikeuden alalla antamien direktiivien täytäntöönpanosta 21.7.1994 annetun kolmannen lain (kolmas vakuutusvalvontalain täytäntöönpanolaki ETY) jälkeen —, jonka mukaan purkamis- tai peruuttamismahdollisuus myönnetään vain enintään yhden vuoden ajaksi ensimmäisen vakuutusmaksun maksamishetkestä lähtien, vaikkei vakuutuksenottajalle ole ilmoitettu hänellä olevasta purkamis- tai peruuttamismahdollisuudesta?

      (1)  Henkivakuutuksen ensivakuutusliikettä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta, säännöksistä, joilla helpotetaan palvelujen tarjoamisen vapauden tehokasta käyttämistä, sekä direktiivin 79/267/ETY muuttamisesta 8.11.1990 annettu toinen neuvoston direktiivi 90/619/ETY (toinen henkivakuutusdirektiivi) (EYVL L 330, s. 50).

      (2)  Henkivakuutuksen ensivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 79/267/ETY ja 90/619/ETY muuttamisesta (kolmas henkivakuutusdirektiivi) 10.11.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/96/ETY (EYVL L 360, s. 1).

      (3)  Henkivakuutuksesta 5.11.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/83/EY (EYVL L 345, s. 1).


title: Asia F-19/08 R: Virkamiestuomioistuimen presidentin määräys 25.4.2008 — Bennett ym. v. SMHV (Henkilöstö — Välitoimimenettely — Hakemus toimen täytäntöönpanon lykkäämiseksi — Kilpailuilmoitus — Kiireellisyysedellytys ei täyty)

text:
               21.6.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 158/24

         Virkamiestuomioistuimen presidentin määräys 25.4.2008 — Bennett ym. v. SMHV
   (Asia F-19/08 R)
   (Henkilöstö - Välitoimimenettely - Hakemus toimen täytäntöönpanon lykkäämiseksi - Kilpailuilmoitus - Kiireellisyysedellytys ei täyty)
   (2008/C 158/43)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantajat: Kelly-Marie Bennett (Alicante, Espanja) ynnä muut (edustaja: asianajaja G. Vandersanden)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: I. de Medrano Caballero ja E. Maurage)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Hakemus kilpailuilmoitusten OHIMIAD/02/07 ja OHIMIAST/02/07 täytäntöönpanon lykkäämiseksi siihen asti kun pääasia on ratkaistu, sillä seurauksella, että kantajilla ei ole velvollisuutta osallistua näihin kokeisiin, minkä vuoksi heidän työsopimuksiaan ei voi irtisanoa sillä perusteella, että he eivät ole varallaololuettelossa
   Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia C-378/00: Euroopan yhteisöjen komission 13.10.2000 Euroopan parlamenttia ja Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne

text:
C 355/14                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        9.12.2000
Euroopan yhteisöjen komission 13.10.2000 Euroopan                        –      Päätöksen 1999/468/EY sanamuodon ja päämäärän vas-
parlamenttia ja Euroopan unionin neuvostoa vastaan                              taisuus: sääntelymenettelyn valinta LIFE-ohjelman täytän-
                           nostama kanne                                        töönpanoa varten on vastoin päätöksessä 1999/468/EY
                                                                                nimenomaisesti ilmenevää tavoitetta selventää komitolo-
                                                                                giapäätöksiä koskevia menettelyjä.
                          (Asia C-378/00)
                                                                         (1) EYVL L 192, s. 1.
                          (2000/C 355/27)                                (2) EYVL L 184, s. 23.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 13.10.2000 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan parla-
menttia ja Euroopan unionin neuvostoa vastaan. Kantajan
asiamiehenä on oikeudellisen yksikön virkamies Dominique
Maidani ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o Carlos Gómez de
la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
                                                                         VAT and Duties Tribunalin, Lontoo, 24.3.2000 tekemäl-
                                                                         lään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa
                                                                         Overland Footwear Ltd (entinen Overland Shoes Ltd)
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
                                                                              vastaan The Commissioners of Customs and Excise
tuin
                                                                                (Asia C-379/00)
1.   kumoaa ympäristöalan rahoitusvälineestä (LIFE) 17 päi-
     vänä heinäkuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja
     neuvoston asetuksen N:o 1655/2000 (1) siltä osin kuin                                          (2000/C 355/28)
     sen mukaan LIFE-ohjelman täytäntöönpanoa koskevista
     toimenpiteistä on päätettävä 28.6.1999 tehdyn neuvos-               VAT and Duties Tribunal, Lontoo, on pyytänyt 24.3.2000
     ton päätöksen 1999/468/EY (2) 5 artiklassa tarkoitetun              tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisö-
     sääntelymenettelyn mukaisesti                                       jen tuomioistuimeen 16.10.2000, Euroopan yhteisöjen tuo-
                                                                         mioistuimelta asiassa Overland Footwear Ltd (entinen Over-
2.   pitää edellä mainitun asetuksen vaikutukset voimassa                land Shoes Ltd) vastaan The Commissioners of Customs and
     siihen asti, kunnes se muutetaan mahdollisimman no-                 Excise ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:
     peasti yhteisöjen tuomioistuimen tuomion perusteella
                                                                         Kun maahantuoja tulliselvityksen yhteydessä epähuomiossa
3.   velvoittaa vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                ilmoittaa tavaroista maksettuna tai maksettavana hintana
                                                                         määrän, joka sisältää ostoprovision, ja epähuomiossa jättää
                                                                         tulli-ilmoituksessa erottelematta ostoprovision tosiasiallisesti
                                                                         maksetusta tai maksettavasta hinnasta, mutta sen jälkeen, kun
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      tavarat on luovutettu vapaan liikkuvuuden piiriin, osoittaa
                                                                         tulliviranomaisten hyväksymällä tavalla, että ilmoitettu tava-
                                                                         roista maksettu tai maksettava hinta sisälsi vilpittömässä
–    Päätöksen 1999/468/EY 2 artiklan rikkominen: kun                    mielessä ostoprovision, joka olisi voitu asianmukaisesti vähen-
     2 artiklan a alakohdassa täsmennetään, että budjettivaiku-          tää maahantuonnin yhteydessä, ja tekee hakemuksen ostopro-
     tuksiltaan huomattavista ohjelmista on päätettävä hallin-           visiosta maksetun tullin takaisinmaksamisesta kolmen vuoden
     tomenettelyä noudattaen, siinä tarkoitetaan selvästikin             kuluessa siitä päivästä, jolloin tullin määrä annettiin tiedoksi,
     sitä, että kaikkien näiden ohjelmien täytäntöönpanoon               ja kun otetaan huomioon neuvoston asetus N:o 2913/92 (1)
     sovelletaan kyseistä menettelyä. Nyt esillä olevassa asiassa        (jäljempänä tullikoodeksi) ja erityisesti sen 29, 32 ja 33 artikla
     asetuksen N:o 1655/2000 nojalla toteutettavat täytän-               sekä yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö,
     töönpanotoimenpiteet ovat hallinnollisia toimenpiteitä.
     Jäsenvaltioiden toimittamien hankkeita koskevien ehdo-              1.     Onko vilpittömässä mielessä maksetusta ostoprovisiosta
     tusten perusteella on laadittava luettelo hankkeista, joita                maksettava tullia osana tullikoodeksin 29 artiklan mu-
     voidaan rahoittaa sen jälkeen, kun on tarkistettu, että                    kaista tosiasiallisesti maksettua tai maksettavaa hintaa?
     kaikkia perusasetuksesta ilmeneviä ehtoja ja kriteerejä
     on noudatettu. Lisäksi on laadittava suuntaviivat, jotka
                                                                         2.     Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on kieltävä, voiko
     liittyvät kiinteästi LIFE-ohjelman hallinnointiin asetuksen                vilpittömässä mielessä maksettu ostoprovisio olla vähen-
     4 artiklan 4 kohdan mukaisesti.                                            nettävissä ilmoitetusta kauppa-arvosta ottaen huomioon
                                                                                tullikoodeksin 32 artiklan 3 kohta ja 33 artikla?
     Jotta päätöksen 1999/468/EY 2 artiklan a alakohta
     ei menettäisi täysin tehokasta vaikutustaan, ainoastaan             3.     Onko tulliviranomaisilla tällaisessa tilanteessa tullikoo-
     erityisillä syillä voidaan perustella se, että lainsäätäjä                 deksin ja erityisesti sen 78 artiklan 3 kohdan nojalla
     tietyssä yksittäistapauksessa poikkeaa säädetystä menette-                 velvollisuus hyväksyä maahan tuoduista tavaroista mak-
     lystä, jolloin sen on ilmoitettava ne syyt, joiden vuoksi se               setun tai maksettavan hinnan korjaaminen ja siten alempi
     on päättänyt noudattaa muuta kuin esitettyä menettelyä.                    tullausarvo?


title: Asia F-47/08: Kanne 30.4.2008 — Willy Buschak v. Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiö

text:
               5.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/52

         Kanne 30.4.2008 — Willy Buschak v. Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiö
   (Asia F-47/08)
   (2008/C 171/104)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Willy Buschak (Bonn, Saksa) (edustajat: asianajaja L. Lévi ja asianajaja C. Ronzi)

      Vastaaja: Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiö
   Oikeusriidan kohde ja kuvaus
   Sellaisen päätöksen kumoaminen, jolla muutettiin kantajan työn kuvausta, ja vastaajan velvoittaminen suorittamaan hänelle korvausta aineellisesta ja aineettomasta vahingosta
   Vaatimukset

               —

               kumotaan Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiön johtajan kantajalle 4.7.2007 antama päätös, jolla muutettiin kantajan työn kuvausta

               —

               kumotaan siltä osin kuin tarpeen 29. tai 30.1.2008 tehty päätös kantajan valituksen hylkäämisestä

               —

               velvoitetaan Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiö maksamaan kantajalle 50 000 euroa vahingonkorvauksena,

               —

               velvoitetaan Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiö korvaamaan oikeudenkäyntikulut


title: Asia T-229/02: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 3.4.2008 — PKK v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet terrorismin torjumiseksi — Varojen jäädyttäminen — Kumoamiskanne — Perustelut)

text:
               7.6.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/23

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 3.4.2008 — PKK v. neuvosto
   (Asia T-229/02) (1)

   (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet terrorismin torjumiseksi - Varojen jäädyttäminen - Kumoamiskanne - Perustelut)
   (2008/C 142/40)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Osman Ocalan, Kurdistanin työväenpuolueen (PKK) nimissä (edustajat: M. Muller, QC, barrister E. Grieves, barrister P. Moser ja solicitor J. G. Pierce)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi M. Vitsentzatos ja M. Bishop, sittemmin M. Bishop ja E. Finnegan)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamies: aluksi R. Caudwell, sittemmin E. Jenkinson, avustajanaan barrister S. Lee) ja Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: aluksi P. Kuijper ja C. Brown, sittemmin P. Hetsch ja P. Aalto)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhtäältä tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta ja päätöksen 2002/334/EY kumoamisesta 17.6.2002 tehdyn neuvoston päätöksen 2002/460/EY (EYVL L 160, s. 26) kumoaminen ja toisaalta vahingonkorvausvaatimus.
   Tuomiolauselma

               1)

               Tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta ja päätöksen 2002/334/EY kumoamisesta 17.6.2002 tehty neuvoston päätös 2002/460/EY kumotaan sikäli kuin se koskee Kurdistanin työväenpuoluetta (PKK).

               2)

               Neuvosto velvoitetaan korvaamaan omien oikeudenkäyntikulujensa ohella Osman Ocalanin, joka toimii Kurdistanin työväenpuolueen (PKK) nimissä, oikeudenkäyntikulut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ja yhteisöjen tuomioistuimessa.

               3)

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ja Euroopan yhteisöjen komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EYVL C 233, 28.9.2002.


title: Asia C-449/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 21.6.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Corte d’appello di Genova – Italia) – Kerly Del Rosario Martinez Silva v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) ja Comune di Genova (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaaliturva — Asetus (EY) N:o 883/2004 — 3 artikla — Perhe-etuudet — Direktiivi 2011/98/EU — 12 artikla — Oikeus yhdenvertaiseen kohteluun — Kolmannen maan kansalaiset, joilla on yhdistelmälupa)

text:
               21.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 277/19

         Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 21.6.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Corte d’appello di Genova – Italia) – Kerly Del Rosario Martinez Silva v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) ja Comune di Genova
   (Asia C-449/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaaliturva - Asetus (EY) N:o 883/2004 - 3 artikla - Perhe-etuudet - Direktiivi 2011/98/EU - 12 artikla - Oikeus yhdenvertaiseen kohteluun - Kolmannen maan kansalaiset, joilla on yhdistelmälupa))
   (2017/C 277/26)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Corte d’appello di Genova

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Kerly Del Rosario Martinez Silva

      Vastapuolet: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) ja Comune di Genova

      Tuomiolauselma

   Kolmansien maiden kansalaisille jäsenvaltion alueella oleskelua ja työskentelyä varten myönnettävää yhdistelmälupaa koskevasta yhden hakemuksen menettelystä sekä jäsenvaltiossa laillisesti oleskelevien kolmansista maista tulleiden työntekijöiden yhtäläisistä oikeuksista 13.12.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/98/EU 12 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka nojalla kolmannen maan kansalainen, jolla on tämän direktiivin 2 artiklan c alakohdassa tarkoitettu yhdistelmälupa, ei voi saada perheille, joissa on vähintään kolme alaikäistä lasta, myönnettävän tuen kaltaista tukea, joka on otettu käyttöön julkisten varojen käytöstä vakauden ja kehityksen turvaamiseksi koskevista toimenpiteistä 23.12.1998 annetulla lailla nro 448 (legge n. 448 – Misure di finanza pubblica per la stabilizzazione e lo sviluppo).

      (1)  EUVL C 410, 7.11.2016.