title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 10 päivänä toukokuuta 1995, asiassa C-384/93 (College van Beroep voor het Bedrijfslevenin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Alpine Investments BV ja Minister van Financiën (Palvelujen vapaa tarjonta - ETY:n perustamissopimuksen 59 artikla - Rahoituspalvelujen puhelinmyyntiä koskeva kielto)

text:
24.6.95                   FI                       Euroopan yhteisôjen virallinen lehti                                     N:o C 159/3
      rustamissopimuksen 189 artiklan ja direktiivin 91 /                    annetun neuvoston direktiivin 78/319/ETY sille asetta
      263/ETY 17 artiklan mukaan kuuluvat velvoitteensa .                     mat velvoitteet.
2 ) Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeu               2 ) Muilta osin kanne hylätään.
       denkäyntikulut.
(!) EYVL N:o C 275 , 1.10.1994
                                                                       3 ) Kumpikin osapuoli vastaa omista oikeudenkäynti
                                                                              kuluistaan .
( 2 ) EYVL N:o L 128 , 23.5.1991 , s . 1
                                                                       11)   EYVL   N:o  C 35 , 9.2.1993
                                                                       (2 )  EYVL   N:o  L 194 , 25.7.1975 , s . 39
                                                                       (3 )  EYVL   N:o  L 84 , 31.3.1978 , s . 43
                                                                       (4 )  EYVL   N:o  L 326 , 13.12.1984 , s . 31
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                              (s)   EYVL   N:o  L 181 , 4.7.1986 , s . 13
                   10 päivänä toukokuuta 1995 ,
asiassa C-422/92, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                       Saksan liittotasavalta^)
(Jäsenyysvelvoitteen täyttämättä jättäminen — Jätteistä,
myrkyllisistäja vaarallisista jätteistä sekä vaarallisten jättei
den rajan yli tapahtuvista siirroista annettujen direktiivien                  YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
                            täytäntöönpano)                                               10 päivänä toukokuuta 1995 ,
                             ( 95/C 159/05 )                           asiassa C-384/93 ( College van Beroep voor het Bedrijfsle
                                                                       venin esittämä ennakkoratkaisupyyntö ): Alpine Invest
                    (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                                     ments BV ja Minister van Financiën ( 1 )
                                                                       (Palvelujen vapaa tarjonta — ETY:n perustamissopimuksen
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan                  59 artikla — Rahoituspalvelujen puhelinmyyntiä koskeva
     yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                                                 kielto)
                                                                                ( 95/C 159/06 )
Asiassa C-422/92, Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamie
het: Rolf Wâgenbauer, avustajanaan asianajaja Alexander
Böhlke, Bryssel ) vastaan Saksan liittotasavalta ( asiamiehet:                           (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
Ernst Röder ja asianajaja Ludger-Anselm Versteyl , Burgwe
del ), jossa vaaditaan toteamaan, että Saksan liittotasavalta          (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
on jättänyt täyttämättä ETY:n perustamissopimuksen                          yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
mukaan sille kuuluvan velvollisuuden laiminlyödessään
ryhtyä kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin varmistaakseen            Asiassa C-384/93 , jonka College van Beroep voor het
jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston                 Bedrijfsleven on saattanut ETY:n perustamissopimuksen
direktiivin 75/442/ETY ( 2 ), myrkyllisistä ja vaarallisista jät      177 artiklan mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsitel
teistä 20 päivänä maaliskuuta 1978 annetun neuvoston                   täväksi saadakseen ensin mainitussa tuomioistuimessa
direktiivin 78/319/ETY ( 3 ), vaarallisten jätteiden rajan yli         vireillä olevassa riita-asiassa, Alpine Investments BV ja
tapahtuvien siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta Euroo            Minister van Financiën, ennakkoratkaisun ETY:n perusta
pan yhteisössä 6 päivänä joulukuuta 1984 annetun neuvo                missopimuksen 59 artiklan tulkinnasta , yhteisöjen tuomio
ston direktiivin 84/63 1 /ETY (4 ) sekä direktiivin 84/63 l/ETY        istuin, toimien kokoonpanossa presidentti G. C. Rodriguez
muuttamisesta 12 päivänä kesäkuuta 1986 annetun neuvo                 Iglesias , jaoston puheenjohtajat F. A. Schockweiler, P. J. G.
ston direktiivin 86/279/ETY( 5 ) saattamisen osaksi kansal            Kapteyn ja C. Gulmann, tuomarit G. F. Mancini, J. C.
lista lainsäädäntöään, yhteisöjen tuomioistuin, toimien                Moitinho de Almeida, J. L. Murray, D. A. O. Edward
kokoonpanossa presidentti G. C. Rodriguez Iglesias,                    ( esittelevä tuomari ) ja J. -P. Puissochet; julkisasiamies: F. G.
jaoston puheenjohtajat F. A. Schockweiler ja C. Gulmann,               Jacobs; kirjaaja : hallintovirkamies L. Hewlett, on. antanut
tuomarit G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida , J. L.              10.5.1995 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :
Murray, D. A. O. Edward, J. -P. Puissochet ( esittelevä
tuomari ) ja G. Hirsch; julkisasiamies : F. G. Jacobs, kirjaaja :
johtava hallintovirkamies D. Louterman-Hubeau, on anta                1 ) ETY:n perustamissopimuksen 59 artiklaa on tulkittava
nut 10.5.1995 tuomion, jonka tuomiolauselma on seu                           siten, että sitä sovelletaan palveluihin, joita yhteen
raava :                                                                       jäsenvaltioon sijoittautunut palvelujen tuottaja tarjoaa
                                                                              puhelimitse toisessa jäsenvaltiossa oleville mahdollisille
 1 ) Jättäessään tietyt hyödynnettävät jätteet jätehuoltoa                    asiakkaille siirtymättä itse pois sijoittautumisjäsenvai
                                                                              tiostaan.
       koskevan lainsäädäntönsä soveltamisalan ulkopuolelle
      ja laiminlyödessään laatia, pitää ajanmukaisena, jul
       kistaa ja toimittaa komissiolle määräajassa suunnitel          2 ) Jäsenvaltion määräys, jolla kielletään sen alueelle si
       mia myrkyllisten ja vaarallisten jätteiden huollosta                   joittautuneita palvelujen tarjoajia soittamasta ilman
       tietyillä alueilla, Saksan liittotasavalta on jättänyt täyt           pyyntöä puheluita toisessa jäsenvaltiossa oleville mah
       tämättä jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun                   dollisille asiakkaille palvelujensa markkinoimiseksi,
       neuvoston direktiivin 75/442/ETY sekä myrkyllisistä ja                 rajoittaa perustamissopimuksen 59 artiklan tarkoitta
       vaarallisista jätteistä 20 päivänä maaliskuuta 1978                    maa palvelujen vapaata tarjontaa.
 ---pagebreak--- N:o C 159/4          \_m                       Euroopan yhteisôjen virallinen lehti                                        24.6.95
3 ) Perustamissopimuksen 59 artikla ei estä sellaisia kan                 YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
      sallisia määräyksiä, joilla sijoittajien luottamuksen                                 ( kuudes jaosto ),
      suojaamiseksi kansallisilla rahoitusmarkkinoilla kielle
      tään menettely, jossa mahdollisiin muissa jäsenvalti                          18 päivänä toukokuuta 1995 ,
      oissa asuviin asiakkaisiin otetaan ilman pyyntöä puhe       asiassa C-327/92 ( Raad van Beroep te 's-Gravenhagen
      limitse yhteyttä tavaratermiinisopimuksiin liittyvien        esittàma ennakkoratkaisupyyntö ): Rheinhold &c Mahla NV
      palvelujen tarjoamiseksi heille.                             vastaan Bestuur van de Bedrijfsvereniging voor de Metaal
                                                                                nijverheid ( 1 )
(M EYVL N:o C 256 , 21.9.1993                                      (Sosiaaliturva — Pääurakoitsijan velvollisuus sosiaaliturva
                                                                   maksujen hoitamiseen aliurakoitsijan laiminlyötyä mak
                                                                                sut)
                                                                                ( 95/C 159/08
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                           (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
                                                                        yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                 10 päivänä toukokuuta 1995 ,
asiassa C-417/93 , Euroopan parlamentti vastaan Euroopan
                       unionin neuvosto ( ] )                      Raad van Beroep te 's-Gravenhage (Alankomaat) on esittä
                                                                   nyt yhteisöjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön
(Teknisen avun toimittaminen itsenäisille entisen Neuvosto
                                                                   ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla saadak
liiton valtioille ja Mongolialle — Parlamentin kuulemi            seen asiassa C-327/92, Rheinhold & Mahla NV vastaan
                                nen)
                                                                   Bestuur van de Bedrijfsvereniging voor de Metaalnijverheid,
                          ( 95/C 159/07 )                          ennakkoratkaisun sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta
                                                                   yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin,
                                                                   itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                     14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen
                                                                   ( ETY ) N:o 1408/71 muuttamisesta ja ajan tasalle saattami
                                                                   sesta 2 päivänä kesäkuuta 1983 annetun neuvoston asetuk
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan              sen ( ETY ) N:o 2001 /83 ( 2 ) ja ETY:n perustamissopimuksen
     yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)            51 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes
                                                                   jaosto), toimien kokoonpanossa jaoston puheenjohtaja
                                                                   F. A. Schockweiler, tuomarit P. J. G. Kapteyn, G. F.
Asiassa C-417/93 , Euroopan parlamentti ( asiamies: C.             Mancini, C. N. Kakouris ja J. L. Murray ( esittelevä
Pennera ) vastaan Euroopan unionin neuvosto ( asiamiehet:          tuomari); julkisasiamies: C. Gulmann, kirjaaja : johtava
A. A. Dashwood ja C. Giorgi ), jossa vaaditaan, että teknisen      hallintovirkamies H. A. Riihi, on antanut 18.5.1995
avun toimittamisesta itsenäisille entisen Neuvostoliiton           tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :
valtioille ja Mongolialle niiden talouden tervehdyttämiseksi
ja vakiinnuttamiseksi 19 päivänä heinäkuuta 1993 annettu
neuvoston asetus ( Euratom, ETY ) N:o 2053/93 (2 ) mitätöi        1 ) Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alu
dään, yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpanossa                      eella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin
presidentti G. C. Rodriguez Iglesias, jaoston puheenjohtajat             ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14
F. A. Schockweiler, P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann ja P. Jann,             päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen
tuomarit G. F. Mancini, C. N. Kakouris (esittelevä tuomari ),             (ETY) N:o 1408171 muuttamisesta ja ajan tasalle
J. C. Moitinho de Almeida, J. L. Murray, D. A. O. Edward,                 saattamisesta 2 päivänä kesäkuuta 1983 annettua
J.-P. Puissochet, G. Hirsch ja L. Sevon; julkisasiamies P.                neuvoston asetusta (ETY) N:o 2001 /83 sovelletaan
Léger, kirjaaja : L. Hewlett, on antanut 10.5.1995 tuomion,               sellaiseen lainsäädäntöön, kuten Coördinatieivet So
jonka tuomiolauselma on seuraava :                                        ciale Vçrzekering, jossa yhdenmukaistetaan jäsenval
                                                                          tion sosiaaliturvan eri aloja.
1 ) Kanne mitätöidään.
                                                                   2 ) Edellä mainitun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 sovelta
                                                                          misalaan eivät kuulu sellaiset säännökset, kuten Coör
2 ) Parlamentti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti                   dinatieivet Sociale Verzekeringin 16 b pykälän 5 ja 8
       kulut.                                                             kohta, joiden mukaan pääurakoitsija joutuu vastuuseen
                                                                         aliurakoitsijan laiminlyömistä sosiaaliturvamaksuista.
0 ) EYVL N:o C 306 , 12.11.1993
                                                                   (!) EYVL N:o C 228 , 4.9.1992
( 2 ) EYVL N :o L 187, 29.7.1993 , s . 1
                                                                   ( 2 ) EYVL N:o L 230 , 22.8.1983 , s . 6


title: Asia C-346/99: Euroopan yhteisöjen komission 17.9.1999 Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne

text:
20.11.1999               FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      C 333/19
Euroopan yhteisöjen komission 17.9.1999 Ranskan tasa-                    Euroopan yhteisöjen komission 17.9.1999 Luxemburgin
                  valtaa vastaan nostama kanne                                     suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne
                          (Asia C-345/99)                                                          (Asia C-346/99)
                                                                                (1999/C 333/41)
                          (1999/C 333/40)
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 17.9.1999 Euroo-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 17.9.1999 Euroo-                pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxemburgin suur-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa               herttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudelli-
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellinen neuvonantaja            nen pääneuvonantaja Richard B. Wainwright ja oikeudellisessa
Enrico Traversa ja oikeudellisen yksikön virkamies Hélène                yksikössä toimiva kansallinen virkamies Olivier Couvert-
Michard ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o Carlos Gómez de             Castéra, ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o Carlos Gómez de
la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.                                       la Cruz, rue Alcide de Gasperi, batîment Wagner.
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-           Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
tuin
                                                                         — toteaa, että Luxemburgin suurherttuakunta on jättänyt
                                                                              noudattamatta vaarallisten valmisteiden luokitusta, pak-
— toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut 17 päi-                   kaamista ja merkintöjä koskevien jäsenvaltioiden lakien,
     vänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston                         asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä an-
     direktiivin (1) 17 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan,            netun neuvoston direktiivin 88/379/ETY mukauttamisesta
     koska se edellyttää, että ajo-opetusta tarjoavan verovelvolli-           tekniikan kehitykseen neljännen kerran ja lapsiturvallisilla
     sen käyttämiä ajoneuvoja on käytettävä yksinomaan tähän                  sulkimilla varustettavien vaarallisten valmisteiden pak-
     toimintaan, jotta näitä tavaroita hankittaessa peritty ALV               kauksista annetun direktiivin 91/442/ETY muuttamisesta
     voitaisiin vähentää, ja                                                  11 päivänä lokakuuta 1996 annetun komission direktiivin
                                                                              96/65/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole anta-
— velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-                    nut tämän direktiivin täytäntöönpanon edellyttämiä lakeja,
     kulut.                                                                   asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, tai koska se ei ole
                                                                              ilmoittanut niiden antamisesta komissiolle;
                                                                         — velvoittaa Luxemburgin suurherttuakunnan korvaamaan
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                           oikeudenkäyntikulut.
Kuudennen direktiivin 17 artiklan 6 kohdassa jäsenvaltioille
annetaan lupa edelleen soveltaa kaikkia sisäiseen lainsäädän-            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
töönsä direktiivin voimaantullessa sisältyviä vähennysoikeu-
den rajoittamista koskevia säännöksiä. Direktiivin tullessa              Luxemburgin suurherttuakunta ei ole antanut 31.5.1998
voimaan vähennysoikeus ei Ranskan oikeudessa koskenut                    päättyneeseen määräaikaan mennessä direktiivin täytäntöön-
matkailuautoja lukuun ottamatta autoja, joita käytettiin julki-          panon edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia
seen matkustajien kuljetustoimintaan.                                    määräyksiä.
Ranskan lainsäädännössä myönnettiin 1.1.1993 alkaen vähen-               (1) EYVL L 265, 18.10.1996, s. 15.
nysoikeus ajoneuvoille, joita käytetään ajo-opetukseen. Vähen-
nysoikeus rajoittuu kuitenkin ajoneuvoihin, joita käytetään
yksinomaan tähän tarkoitukseen.
Direktiivin 17 artiklan 2 kohdan mukaan vähennysoikeus on
olemassa, jos tavara käytetään verovelvollisen arvonlisäverolli-
siin liiketoimiin, ilman mahdollisuutta rajoittaa tätä oikeutta
tavaroihin, joita käytetään yksinomaan kyseiseen toimintaan.             Euroopan yhteisöjen komission 20.9.1999 Irlantia vastaan
                                                                                nostama kanne
Jäsenvaltion ei tulisi laatia omia vähennysoikeuden sovelta-                                       (Asia C-347/99)
miskriteerejä rajoittamalla vähennysoikeutta kansallisella poik-
keuksella.
                                                                                (1999/C 333/42)
(1) Neuvoston direktiivi 77/388/EY, annettu 17.5.1977, EYVL L 145,       Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 20.9.1999 Euroo-
    13.6.1977, s. 1.                                                     pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Irlantia vastaan.
                                                                         Kantajan asiamiehenä on oikeudellinen neuvonantaja Marie
                                                                         Wolfcarius, prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen
                                                                         osaston virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner,
                                                                         Kirchberg.


title: Asia C-344/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 19.1.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Appeal Commissioners – Irlanti) – National Roads Authority v. Revenue Commissioners (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Direktiivi 2006/112/EY — 13 artiklan 1 kohdan toinen alakohta — Toiminta, joka koostuu tieinfrastruktuurin hallinnoinnista ja sen käytön mahdollistamisesta tiemaksun maksamista vastaan — Julkisoikeudellisen yhteisön tai yksikön viranomaisen ominaisuudessa harjoittama toiminta — Yksityisten toimijoiden mukanaolo — Huomattava kilpailun vääristyminen — Tämänhetkisen tai potentiaalisen kilpailun olemassaolo)

text:
               6.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 70/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 19.1.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Appeal Commissioners – Irlanti) – National Roads Authority v. Revenue Commissioners
   (Asia C-344/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - 13 artiklan 1 kohdan toinen alakohta - Toiminta, joka koostuu tieinfrastruktuurin hallinnoinnista ja sen käytön mahdollistamisesta tiemaksun maksamista vastaan - Julkisoikeudellisen yhteisön tai yksikön viranomaisen ominaisuudessa harjoittama toiminta - Yksityisten toimijoiden mukanaolo - Huomattava kilpailun vääristyminen - Tämänhetkisen tai potentiaalisen kilpailun olemassaolo))
   (2017/C 070/04)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Appeal Commissioners

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: National Roads Authority

      Vastapuoli: Revenue Commissioners

      Tuomiolauselma

   Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 13 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa julkisoikeudellisen yksikön, joka harjoittaa toimintaa, jossa mahdollistetaan tienkäyttö tiemaksun maksamista vastaan, ei ole katsottava kilpailevan sellaisten yksityisten toimijoiden kanssa, jotka keräävät tiemaksuja eri maksullisilla tieosuuksilla kyseisen julkisoikeudellisen yksikön kanssa kansallisen lainsäädännön mukaisesti tekemänsä sopimuksen perusteella.

      (1)  EUVL C 311, 21.9.2015.


title: Asia C-248/15 P: Valitus, jonka Maxcom Ltd on tehnyt 27.5.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-413/13, City Cycle Industries v. Euroopan unionin neuvosto, 19.3.2015 antamasta tuomiosta

text:
               10.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 262/8

         Valitus, jonka Maxcom Ltd on tehnyt 27.5.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-413/13, City Cycle Industries v. Euroopan unionin neuvosto, 19.3.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-248/15 P)
   (2015/C 262/11)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Maxcom Ltd (edustaja: avocat L. Ruessmann ja solicitor J. Beck)

      Muut osapuolet: City Cycle Industries, Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               ottaa valituksen tutkittavaksi ja toteaa sen perustelluksi

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen toteamukset ensimmäisen kanneperusteen toisesta osasta

               —

               kumoaa unionin yleisessä tuomioistuimessa kantajana esiintyneen esittämän ensimmäisen kanneperusteen kokonaisuudessaan

               —

               velvoittaa unionin yleisessä tuomioistuimessa kantajana esiintyneen korvaamaan valittajalle muutoksenhausta sekä väliintulosta unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja esittää seuraavat väitteet:

               —

               Unionin yleinen tuomioistuin teki ilmeisen virheen todetessaan, ettei neuvosto voinut perusasetuksen (1) 13 artiklan 1 kohdan nojalla todeta, että unionin yleisessä tuomioistuimessa kantajana esiintynyt harjoitti jälleenlaivausta, niiden tosiseikkojen perusteella, joiden mukaan (i) unionin yleisessä tuomioistuimessa kantajana esiintynyt ei ollut aito srilankalainen valmistaja eikä (ii) se harjoittanut kokoonpanotoimintaa, joka ylitti perusasetuksen 13 artiklan 2 kohdassa säädetyt kynnysarvot.

               —

               Vaihtoehtoisesti asetuksen 501/2013 (2) kumoaminen siltä osin kuin se koskee unionin yleisessä tuomioistuimessa kantajana esiintynyttä ei ole perusteltu, vaikka neuvoston toteamukset jälleenlaivauksesta olisivatkin virheellisiä, koska unionin yleinen tuomioistuin vahvisti, että unionin yleisessä tuomioistuimessa kantajana esiintynyt harjoitti kokoonpanotoimintaa, joka ei ylittänyt perusasetuksen 13 artiklan 2 kohdassa säädettyjä kynnysarvoja, ja että kaikki muut vaaditut edellytykset sille, ettei kiertämistoimenpiteitä koskevaa poikkeusta myönnetä unionin yleisessä tuomioistuimessa kantajana esiintyneelle, täyttyivät.

      (1)  Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30.11.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1225/2009 (EUVL L 343, s. 51).

      (2)  Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien polkupyörien tuonnissa täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 990/2011 käyttöön otetun lopullisen polkumyyntitullin laajentamisesta koskemaan Indonesiasta, Malesiasta, Sri Lankasta ja Tunisiasta lähtöisin olevien polkupyörien tuontia riippumatta siitä, onko alkuperämaaksi ilmoitettu Indonesia, Malesia, Sri Lanka tai Tunisia 29.5.2013 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 501/2013 (EUVL L 153, s. 1).


title: Asia T-358/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.6.2015 – Italia v. komissio (EMOTR — Tukiosasto — Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto — Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot — Sokerin julkinen varastointi — Varastoiden vuokraukseen liittyvien kustannusten nousu — Varastojen vuosi-inventaari — Varastointipaikkojen fyysiset tarkastukset — Oikeusvarmuus — Luottamuksensuoja — Suhteellisuus — Perusteluvelvollisuus — Rahastoille aiheutuvan taloudellisen vahingon riskin olemassaolo — Tehokas vaikutus)

text:
               10.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 262/13

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.6.2015 – Italia v. komissio
   (Asia T-358/11) (1)

   ((EMOTR - Tukiosasto - Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto - Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot - Sokerin julkinen varastointi - Varastoiden vuokraukseen liittyvien kustannusten nousu - Varastojen vuosi-inventaari - Varastointipaikkojen fyysiset tarkastukset - Oikeusvarmuus - Luottamuksensuoja - Suhteellisuus - Perusteluvelvollisuus - Rahastoille aiheutuvan taloudellisen vahingon riskin olemassaolo - Tehokas vaikutus))
   (2015/C 262/17)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamies: G. Palmieri, avustajanaan avvocato dello Stato P. Marchini)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamieheet: P. Rossi ja D. Nardi)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta, Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) tai Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 15.4.2011 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen 2011/244/EU (EUVL L 102, s. 33) kumoamista koskevasta vaatimuksesta siltä osin kuin siinä suljetaan rahoituksen ulkopuolelle tietyt Italian tasavallan menot, sekä 3.2.2010 ja 3.1.2011 päivättyjen komission kirjeiden kumoamista koskevasta vaatimuksesta tämän päätöksen valmisteluasiakirjoina.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Italian tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 252, 27.8.2011.


title: Asia T-66/07: Kanne 2.3.2007 — Agencja Wydawnicza Technopol v. SMHV — ( 150 )

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/52

         Kanne 2.3.2007 — Agencja Wydawnicza Technopol v. SMHV — (”150”)
   (Asia T-66/07)
   (2007/C 95/104)
   Oikeudenkäyntikieli: puola
   Asianosaiset

      Kantaja: Agencja Wydawnicza Technopol, Sp. z o. o. (Częstochowa, Puolan tasavalta) (edustaja: oikeudellinen neuvonantaja D. Rzążewska)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)
   Vaatimukset

               —

               21.12.2006 annettu sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan päätös nro R 1035/2006-4 on kumottava kokonaisuudessaan

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”150 ”luokkaan 16 kuuluvia tavaroita varten

      Tutkijan päätös: rekisteröinnin epääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 (1) 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan virheellinen soveltaminen, sikäli kuin kantajan mukaan merkki ”150 ”ei ole kuvaava eikä erottamiskyvytön kyseisten tavaroiden osalta.

      (1)  20.12.1994 annettu neuvoston asetus N:o 40/94 (EYVL L 11, s. 1).


title: Asia T-199/07: Kanne 5.6.2007 — Cementownia Odra v. komissio

text:
               21.7.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 170/39

         Kanne 5.6.2007 — Cementownia ”Odra” v. komissio
   (Asia T-199/07)
   (2007/C 170/75)
   Oikeudenkäyntikieli: puola
   Asianosaiset

      Kantaja: Cementownia ”Odra” SA (edustajat: oikeudellinen neuvonantaja P. K. Rosiak ja asianajaja F. Puel)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksia koskevasta kansallisesta jakosuunnitelmasta, josta Puola ilmoitti Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY mukaisesti, 26.3.2007 tehty komission päätös on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan kasvihuonekaasujen päästöoikeuksia koskevasta kansallisesta jakosuunnitelmasta, josta Puola ilmoitti Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY (1) mukaisesti, 26.3.2007 tehdyn komission päätöksen K (2007) 1295 lopullinen. Komissio totesi tässä päätöksessä, että Puolan kansallisen suunnitelman, joka koski CO2:ta koskevien päästöoikeuksien jakamista vuosia 2008-2012 varten ja josta ilmoitettiin komissiolle 30.6.2006, tietyt osat eivät ole direktiivin 2003/87/EY 9 artiklan 1 kohdan, 9 artiklan 3 kohdan, 10 artiklan ja 13 artiklan 2 kohdan eivätkä sen liitteessä III lueteltujen perusteiden mukaisia. Kyseisellä päätöksellä alennetaan 26,7 prosentilla hiilidioksidin päästörajaa vuosia 2008-2012 varten suhteessa Puolan ilmoittamassaan kansallisessa jakosuunnitelmassa ehdottamaan päästörajaan.
   Kanteessa esitetyt oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asian T-195/07 kantajan siinä esittämät oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut.

      (1)  Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/87/EY (EUVL L 275, s. 32).


title: Asia T-94/13 P: Valitus, jonka Ioannis Ntouvas on tehnyt 17.2.2013 virkamiestuomioistuimen asiassa F-94/13, Ntouvas v. ECDC, 11.12.2012 antamasta tuomiosta

text:
               20.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 114/39

         Valitus, jonka Ioannis Ntouvas on tehnyt 17.2.2013 virkamiestuomioistuimen asiassa F-94/13, Ntouvas v. ECDC, 11.12.2012 antamasta tuomiosta
   (Asia T-94/13 P)
   2013/C 114/62
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Ioannis Ntouvas (Agios Stefanos, Kreikka) (edustaja: asianajaja V. Kolias)

      Muu osapuoli: Tautien ehkäisyn ja valvonnan eurooppalainen keskus (Tukholma, Ruotsi)

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan virkamiestuomioistuimen asiassa F-107/11, Ntouvas vastaan ECDC, 11.12.2012 antaman tuomion, jolla hylättiin kanne valittajasta vuoden 2010 osalta laaditun arviointikertomuksen kumoamiseksi ja jolla valittaja velvoitettiin korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut

               —

               kumoamaan ensimmäisessä oikeusasteessa riitautetun päätöksen ja

               —

               velvoittamaan vastapuolen korvaamaan kaikki asian käsittelystä ensimmäisessä oikeusasteessa ja valitusmenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa neljääntoista valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu todistustaakkaa ja todistelua koskevan oikeussäännön rikkomiseen siltä osin kuin virkamiestuomioistuin hyväksyi vastaajan pyynnön vastineen jättämiselle ensimmäiseen oikeusasteeseen varatun määräajan pidentämisestä, vaikka vastaaja ei ollut esittänyt näyttöä niistä olosuhteista, joiden se väitti oikeuttavan tällaisen määräajan pidentämisen.

               2)

               Toinen valitusperuste, joka perustuu tosiseikkoja koskevaan toteamukseen liittyvään olennaiseen virheeseen siltä osin kuin virkamiestuomioistuin totesi, että vastaaja sai ensimmäiseen oikeusasteeseen jätetyn kannekirjelmän tiedoksi 7.11.2011 eikä 4.11.2011.

               3)

               Kolmas valitusperuste, joka perustuu tosiseikkojen virheelliseen arviointiin siltä osin kuin virkamiestuomioistuin tulkitsi ja arvioi virheellisesti asiakirja-aineistoon sisältyviä asiakirjoja, joilla osoitetaan vääräksi vastaajan esittämät väitteet sen pyyntönsä tueksi, joka koski vastineen jättämiselle ensimmäiseen oikeusasteeseen varatun määräajan pidentämistä.

               4)

               Neljäs valitusperuste, joka perustuu tosiseikkojen virheelliseen oikeudelliseen luonnehtimiseen siltä osin kuin virkamiestuomioistuin piti virheellisesti ”poikkeuksellisina” niitä olosuhteita, joihin vastaaja vetosi pyytäessään vastineensa jättämiselle ensimmäiseen oikeusasteeseen varatun määräajan pidentämistä.

               5)

               Viides valitusperuste, joka perustuu tosiseikkojen virheelliseen toteamiseen tai toissijaisesti niiden virheelliseen oikeudelliseen luonnehtimiseen siltä osin kuin virkamiestuomioistuin katsoi virheellisesti, ettei kantaja ollut vaatinut yksipuolista tuomiota ja toissijaisesti, etteivät kantajan väitteet merkinneet vaatimusta yksipuoliseksi tuomioksi.

               6)

               Kuudes valitusperuste, joka perustuu asiakirjavihkoon sisältyvien asiakirjojen virheelliseen arviointiin siltä osin kuin virkamiestuomioistuin katsoi, että kaksi toimea vastaajan palveluksessa erosivat toisistaan huomattavasti.

               7)

               Seitsemäs valitusperuste, joka perustuu todistustaakan vahvistamisessa tehtyyn virheeseen siltä osin kuin virkamiestuomioistuin hylkäsi näytön puuttuessa kantajan kanneperusteen, jonka mukaan ainakin yksi arviointeja käsittelevän vastaajan sekakomitean jäsenistä oli eturistiriitatilanteessa, vaikka mainittu näyttö sisältyi ensimmäiseen oikeusasteeseen jätetyssä kanteessa yksilöityihin asiakirjoihin, jotka olivat helposti vastaajan saatavilla. Virkamiestuomioistuin jätti toissijaisesti noudattamatta velvollisuuttaan määrätä työsuhderiidan ratkaisevana hallintotuomioistuimena tarvittavista prosessinjohtotoimista mainittujen asiakirjojen hankkimiseksi. Virkamiestuomioistuin ymmärsi lisäksi väärin kantajan väitteen oikeudellisen perustan ja tulkitsi virheellisesti arvioinneista annetun täytäntöönpanosäännön nro 20 (jäljempänä täytäntöönpanosääntö), jonka ECDC:n pääjohtaja antoi 17.4.2009, 9 artiklan 6 kohtaa.

               8)

               Kahdeksas valitusperuste, joka perustuu sen kanneperusteen virheelliseen tulkintaan ja tutkimatta jättämiseen, jonka mukaan arviointeja käsittelevälle ECDC:n sekakomitealle ei ole vahvistettu menettelysääntöjä.

               9)

               Yhdeksäs valitusperuste, joka perustuu näytön huomioon ottamiseen vääristyneellä tavalla ja toissijaisesti tosiseikkojen virheelliseen oikeudelliseen luonnehtimiseen siltä osin kuin virkamiestuomioistuin piti perustelemattomana sitä kantajan kanneperustetta, jonka mukaan ECDC:n sekakomitea oli jättänyt tarkastamatta seikat, jotka se oli velvollinen tarkastamaan täytäntöönpanosäännön 9 artiklan 4 kohdan nojalla.

               10)

               Kymmenes valitusperuste, joka perustuu tosiseikkojen virheelliseen arviointiin ja toissijaisesti niiden virheelliseen luonnehtimiseen siltä osin kuin virkamiestuomioistuin piti arviointeja käsittelevän ECDC:n sekakomitean omaksuman näkemyksen perusteluja riittävinä.

               11)

               Yhdestoista valitusperuste, joka perustuu kanneperusteen virheelliseen tulkintaan ja tosiseikkojen oikeudellisessa luonnehtimisessa tapahtuneeseen virheeseen siltä osin kuin virkamiestuomioistuin tulkitsi kantajan kanneperustetta, joka koski arviointeja käsittelevän vastaajan sekakomitean näkemyksen perustelujen puutteellisuutta, väärin siten, että se koski olennaista arviointivirhettä, ja katsoi, että mainitut perustelut olivat riittävät.

               12)

               Kahdestoista valitusperuste, joka perustuu tosiseikkojen virheelliseen arviointiin siltä osin kuin virkamiestuomioistuin katsoi, ettei riidanalaisessa arviointikertomuksessa ollut tehty ilmeistä arviointivirhettä kantajan tehokkuudesta työmäärässä mitattuna.

               13)

               Kolmastoista valitusperuste, joka perustuu tosiseikkojen virheelliseen oikeudelliseen luonnehtimiseen siltä osin kuin virkamiestuomioistuin katsoi riidanalaisessa arviointikertomuksessa esitetyn arvostelun oikeasuhteiseksi, vaikka vastaaja ei arviointiajanjakson kuluessa ollut tuonut kantajan tietoon oletettuja ongelmia hänen käyttäytymisessään.

               14)

               Neljästoista valitusperuste, joka perustuu tosiseikkojen virheelliseen arviointiin siltä osin kuin virkamiestuomioistuin piti valittajan työmäärää vähäisempänä kuin mikä se todellisuudessa oli.


title: Asia C-333/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 14.6.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ruotsin kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Asetus (EY) N:o 261/2004 — Lentoliikenne — Lennolle pääsyn epääminen sekä lentojen peruuttaminen tai pitkäaikainen viivästyminen — Matkustajille annettava korvaus ja apu — Seuraamusten asettaminen)

text:
               4.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 183/14

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 14.6.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ruotsin kuningaskunta
   (Asia C-333/06) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Asetus (EY) N:o 261/2004 - Lentoliikenne - Lennolle pääsyn epääminen sekä lentojen peruuttaminen tai pitkäaikainen viivästyminen - Matkustajille annettava korvaus ja apu - Seuraamusten asettaminen)
   (2007/C 183/23)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: R. Vidal Puig ja K. Simonsson)

      Vastaaja: Ruotsin kuningaskunta (asiamies: A. Kruse)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (EUVL L 46, s. 1) 16 artiklan noudattamisen edellyttämien säännösten antamatta jättäminen — Tehokkaiden, oikeasuhteisten ja vaikutuksiltaan ehkäisevien seuraamusten asettaminen
   Tuomiolauselma

               1)

               Ruotsin kuningaskunta ei ole noudattanut matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 16 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole vahvistanut seuraamuksia tämän asetuksen 14 artiklan säännösten rikkomisesta.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Ruotsin kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 224, 16.9.2006.


title: Asia C-155/14 P: Valitus, jonka Evonik Degussa GmbH ja AlzChem AG, aiemmin AlzChem Trostberg GmbH, aiemmin AlzChem Hart GmbH on tehnyt 3.4.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-391/09, Evonik Degussa GmbH ja AlzChem AG, aiemmin AlzChem Trostberg GmbH, aiemmin AlzChem Hart GmbH v. Euroopan komissio, 23.1.2014 antamasta tuomiosta

text:
               16.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 184/15

         Valitus, jonka Evonik Degussa GmbH ja AlzChem AG, aiemmin AlzChem Trostberg GmbH, aiemmin AlzChem Hart GmbH on tehnyt 3.4.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-391/09, Evonik Degussa GmbH ja AlzChem AG, aiemmin AlzChem Trostberg GmbH, aiemmin AlzChem Hart GmbH v. Euroopan komissio, 23.1.2014 antamasta tuomiosta
   (Asia C-155/14 P)
   2014/C 184/19
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittajat: Evonik Degussa GmbH ja AlzChem AG, aiemmin AlzChem Trostberg GmbH, aiemmin AlzChem Hart GmbH (edustajat: Rechtsanwalt C. Steinle ja Rechtsanwältin I. Bodenstein)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               1.

               Unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-391/09 23.1.2014 antama tuomio on kumottava siltä osin kuin se koskee valittajia

               2.

               22.7.2009 tehty komission päätös K(2009) 5791 lopullinen (asia COMP/39.396 – Teräs- ja kaasuteollisuuden käyttämät kalsiumkarbidi- ja magnesiumpohjaiset reagenssit) on kumottava siltä osin kuin se koskee valittajia
               toissijaisesti valittajille mainitun päätöksen 2 artiklan g ja h kohdassa määrätyn sakon määrää on alennettava
               toissijaisesti siinä tapauksessa, että edellä oleva vaatimus hylätään, päätöksen 2 artiklan g ja h kohtaa on muutettava siten, että SKW Stahl-Metallurgie GmbH:n katsotaan olevan yhteisvastuussa valittajille määrätyn sakon koko määrästä; valittajat ymmärtävät tämän toissijaisen vaatimuksen siten, miten unionin yleinen tuomioistuin on sen ymmärtänyt tuomion 264 ja 265 kohdassa, eli toissijaiseksi vaatimukseksi valittajille määrätyn sakon sellaisen osan korottamisesta, joka katsotaan maksetuksi, kun SKW maksaa komission sille määräämän sakon

               3.

               toissijaisesti 2 kohdassa esitettyyn vaatimukseen nähden asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä ratkaisee asian unionin tuomioistuimen tuomiossaan esittämien oikeudellisten perusteiden mukaisesti

               4.

               komissio on joka tapauksessa velvoitettava korvaamaan valittajien oikeudenkäyntikulut unionin yleisessä tuomioistuimessa ja unionin tuomioistuimessa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valitus koskee unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-391/09 23.1.2014 antamaa tuomiota siltä osin kuin se koskee valittajia. Kyseisessä tuomiossa unionin yleinen tuomioistuin hyväksyi valittajien [EY] 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 22.7.2009 tehdystä Euroopan komission päätöksestä K(2009) 5791 lopullinen (asia COMP/39.396 – Teräs- ja kaasuteollisuuden käyttämät kalsiumkarbidi- ja magnesiumpohjaiset reagenssit) nostamat kanteet osittain ja hylkäsi ne osittain.
   Valittajat esittävät yhteensä viisi valitusperustetta:

               1.

               Ensimmäisessä valitusperusteessaan valittajat riitauttavat sen, että unionin yleinen tuomioistuin katsoi EY 81 artiklassa (nykyisin SEUT 101 artikla) tarkoitetun vastuun ulottuvuuden, yksilöllisen vastuun periaatteen, syyttömyysolettaman ja syyllisyysperiaatteen vastaisesti, että valittajat olivat vastuussa SKW Stahl-Technik GmbH & Co. KG:n (jäljempänä SKW) kilpailuoikeuden vastaisesta menettelystä, kun unionin yleinen tuomioistuin epäsi ratkaisevaa vaikutusvaltaa koskevan olettaman kumoamisen. SKW osallistui huhtikuusta 2004 lähtien valtatyhjiössä ennen kyseisen yhtiön välittömästi odotettavissa olevaa myyntiä kolmannelle omavaltaisesti ja valittajien nimenomaisten erityisten ohjeiden vastaisesti kartelliin. Unionin yleinen tuomioistuin epäsi tässä poikkeuksellisessa erikoistapauksessa, joka erottuu selvästi tähän mennessä ratkaistujen tapausten massasta, virheellisesti sen, että oikeus toteutuu yksittäistapauksessa.

               2.

               Toisessa valitusperusteessaan valittajat riitauttavat sen, että unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kuulluksi tulemista koskevan oikeuden ja perusteluvelvollisuuden vastaisesti valittajien vaatimuksen siitä, että komission päätös olisi pitänyt kumota, koska vastuuosuuksia yhteisvastuussa olevien velallisten sisäisessä suhteessa ei ollut vahvistettu unionin yleisen tuomioistuimen tällä välillä asiassa T-122/07, Siemens Österreich, 3.3.2011 antaman tuomion (Kok., s. II-793) mukaisesti. Kanneperustetta ei ollut esitetty myöhässä eikä se ollut puutteellinen.

               3.

               Sakon määrän osalta valittajat väittävät kolmannessa valitusperusteessaan, että unionin yleinen tuomioistuin loukkasi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, kun se ei – kuten rinnakkaisessa asiassa Gigaset – alentanut valittajille määrättyjen sakkojen määrää sakkojen laskennassa tehdyn virheen, etenkin osallistumismaksun huomiotta jättämisen ja sen, että SKW:n sakkoa oli virheellisesti lievennetty, perusteella.

               4.

               Valittajat ovat tyytyväisiä siihen, että unionin yleinen tuomioistuin vahvisti niiden sakkoja uudelleen vahvistaessaan myös sen sakon osan uudelleen, ”jonka katsotaan olevan maksettu, kun SKW maksaa sille riidanalaisissa päätöksissä määrätyn sakon” (tuomiolauselman 2 kohdan ensimmäinen luetelmakohta). Neljännessä toissijaisessa valitusperusteessaan valittajat riitauttavat kuitenkin sen, että oikeusvarmuuden periaatteen, nulla poena sine lege certa -periaatteen ja perusteluvelvollisuuden vastaisesti unionin yleinen tuomioistuin ei sakkoja uudelleen vahvistaessaan nimenomaisesti vahvistanut SKW:n suorittaman maksun kaksinkertaista takaisinmaksuvaikutusta sekä ARQUES Industries AG:hen (nykyinen Gigaset AG) että myös valittajiin.

               5.

               Viidennessä toissijaisessa valitusperusteessaan valittajat riitauttavat sen, että unionin yleinen tuomioistuin lievensi sakkoja uudelleen vahvistaessaan etenkin yhteisvastuullisesti maksettavien sakkojen vahvistamista koskevien periaatteiden (EY 81 artikla, asetuksen N:o 1/2003 (1) 23 artikla) vastaisesti sakkoja sen osan osalta, jonka katsotaan olevan maksettu, kun SKW maksaa sen. Unionin yleinen tuomioistuin lievensi näin ollen sakkoja kyseisen osan osalta valittajien vahingoksi, vaikka SKW ei ollut yhteistyötiedonannon mukaisesti tehnyt yhteistyötä komission kanssa.

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1).


title: Asia F-16/05: Virkamiestuomioistuimen tuomio (täysistunto)  26.4.2006  — Falcione v. komissio (Henkilöstö — Nimitys — Ylempään palkkaluokkaan määrittäminen — Henkilöstösääntöjen 5 artikla ja 31 artiklan 2 kohta — Oikeudenkäyntikulut — Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön liitteessä I olevan 7 artiklan 5 kohta ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 88 artikla)

text:
               17.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 143/36

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (täysistunto) 26.4.2006 — Falcione v. komissio
   (Asia F-16/05) (1)

   (Henkilöstö - Nimitys - Ylempään palkkaluokkaan määrittäminen - Henkilöstösääntöjen 5 artikla ja 31 artiklan 2 kohta - Oikeudenkäyntikulut - Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön liitteessä I olevan 7 artiklan 5 kohta ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 88 artikla)
   (2006/C 143/69)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Nicola Falcione (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajajat S. Orlandi, X. Martin, A. Coolen, J.-N. Louis ja E. Marchal)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: V. Joris ja K. Herrmann)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Euroopan yhteisöjen komission 24.3.2004 tekemän sellaisen päätöksen kumoaminen, jolla kantajan lopulliseksi palkkaluokaksi määritetään palvelukseen ottamisen jälkeen palkkaluokka A5, palkkataso 4.
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 143, 11.6.2005. (asia rekisteröity aluksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa numerolla T–132/05 ja siirretty Euroopan unionin virkamiestuomioistuimeen 15.12.2005 annetulla määräyksellä).


title: Asia C-472/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.2.2013 (Fővárosi Törvényszékin (aiemmin Fővárosi Bíróság) (Unkari) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Banif Plus Bank Zrt. v. Csaba Csipai ja Viktória Csipai (Direktiivi 93/13/ETY — Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot — Ehdon kohtuuttomuuden tutkiminen viran puolesta kansallisessa tuomioistuimessa — Kansallisen tuomioistuimen, joka on todennut viran puolesta ehdon kohtuuttomaksi, velvollisuus kehottaa asianosaisia esittämään huomautuksensa ennen kuin se tekee kyseisestä toteamuksesta päätelmiä — Sopimusehdot, jotka on otettava huomioon kohtuuttomuutta tutkittaessa)

text:
               20.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 114/14

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.2.2013 (Fővárosi Törvényszékin (aiemmin Fővárosi Bíróság) (Unkari) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Banif Plus Bank Zrt. v. Csaba Csipai ja Viktória Csipai
   (Asia C-472/11) (1)

   (Direktiivi 93/13/ETY - Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot - Ehdon kohtuuttomuuden tutkiminen viran puolesta kansallisessa tuomioistuimessa - Kansallisen tuomioistuimen, joka on todennut viran puolesta ehdon kohtuuttomaksi, velvollisuus kehottaa asianosaisia esittämään huomautuksensa ennen kuin se tekee kyseisestä toteamuksesta päätelmiä - Sopimusehdot, jotka on otettava huomioon kohtuuttomuutta tutkittaessa)
   2013/C 114/19
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Fővárosi Törvényszék (aiemmin Fővárosi Bíróság)

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Banif Plus Bank Zrt.

      Vastapuolet: Csaba Csipai ja Viktória Csipai

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Fővárosi Bíróság — Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (EYVL L 95, s. 29) 7 artiklan 1 kohdan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan kansallinen tuomioistuin on sidottu niin sanottujen vakiosopimusten kohtuuttomuuden tutkimisessa siihen, ovatko asianosaiset nimenomaisesti pyytäneet kohtuuttomuuden toteamista — Kansallisen tuomioistuimen, joka on todennut sen arvioitavaksi saatetussa sopimuksessa olevan yleisen sopimusehdon kohtuuttomaksi, mahdollisuus kehottaa, kun tätä koskevaa nimenomaista väitettä ei ole esitetty, asianosaisia antamaan kyseistä sopimusehtoa koskevan lausunnon, jotta se voi tutkia sopimuksen pätemättömyyttä tällä perusteella

      Tuomiolauselma

               1)

               Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 6 artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kansallisen tuomioistuimen, joka on todennut viran puolesta sopimusehdon kohtuuttomaksi, ei tarvitse odottaa sitä, että kuluttaja, jolle on ilmoitettu hänen oikeuksistaan, antaa lausunnon, jossa hän pyytää, että kyseinen ehto todetaan pätemättömäksi, voidakseen tehdä kyseisestä toteamuksesta päätelmiä. Kontradiktorinen periaate kuitenkin edellyttää pääsääntöisesti, että kansallinen tuomioistuin, joka on todennut viran puolesta sopimusehdon kohtuuttomaksi, ilmoittaa tästä asianosaisille ja antaa niille mahdollisuuden keskustella tästä kontradiktorisesti kansallisissa menettelysäännöissä määrätyllä tavalla.

               2)

               Kansallisen tuomioistuimen on otettava sopimusehdon, johon sen käsiteltäväksi saatettu vaatimus perustuu, mahdollisen kohtuuttomuuden arvioinnissa huomioon kaikki muut sopimuksen ehdot.

      (1)  EUVL C 370, 17.12.2012.


title: Asia C-680/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Frankfurt am Main (Saksa) on esittänyt 20.12.2013 — Condor Flugdienst GmbH v. Andreas Plakolm

text:
               22.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 85/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Frankfurt am Main (Saksa) on esittänyt 20.12.2013 — Condor Flugdienst GmbH v. Andreas Plakolm
   (Asia C-680/13)
   2014/C 85/26
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landgericht Frankfurt am Main

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Condor Flugdienst GmbH

      Vastapuoli: Andreas Plakolm

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 2 artiklan l alakohdassa määriteltyä peruuttamisen käsitettä tulkittava niin, että se koskee pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa myös tapausta, jossa lento kyllä lähtee alkuperäisellä lennon numerolla, mutta lentoa ei toteuteta alkuperäisen suunnitelman mukaisena välilaskuttomana lentona vaan ennen lähtöä tehdyn suunnitelman mukaisesti välilaskullisena sekä toisella lentokoneella ja toisella lentoyhtiöllä subcharter-järjestelyn avulla?

      (1)  Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL L 46, s. 1).


title: Asia T-199/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.3.2017 – Kohrener Landmolkerei ja DHG v. komissio (Kumoamiskanne — Aitojen perinteisten tuotteiden järjestelmä — Asetus (EU) N:o 1151/2012 — Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 2016/304 — Määräaika, jossa toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava vastaväiteilmoitus edelleen komissiolle — Selvästi täysin perusteeton kanne)

text:
               6.6.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 178/20

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.3.2017 – Kohrener Landmolkerei ja DHG v. komissio
   (Asia T-199/16) (1)

   ((Kumoamiskanne - Aitojen perinteisten tuotteiden järjestelmä - Asetus (EU) N:o 1151/2012 - Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 2016/304 - Määräaika, jossa toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava vastaväiteilmoitus edelleen komissiolle - Selvästi täysin perusteeton kanne))
   (2017/C 178/27)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantajat: Kohrener Landmolkerei GmbH (Penig, Saksa) ja DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH (Frohburg, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Wagner)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi D. Triantafyllou, J. Guillem Carrau ja J. Herkommer, sitten D. Triantafyllou ja J. Herkommer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota nimityksen kirjaamisesta aitojen perinteisten tuotteiden rekisteriin [Heumilch/Haymilk/Latte fieno/Lait de foin/Leche de heno (APT)] 2.3.2016 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2016/304 (EUVL 2016, L 58, s. 28)

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään selvästi täysin perusteettomana.

               2)

               Kohrener Landmolkerei GmbH ja DHG Deutsche Heumilchgesellschaft mbH vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 232, 27.6.2016.


title: Yhdistetyt asiat T-90/07 P ja T-99/07 P: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 18.12.2008 — Belgia ja komissio v. Genette (Muutoksenhaku — Henkilöstöasia — Henkilöstö — Eläkkeet — Kansallisten eläkeoikeuksien siirtäminen — Päätös, jolla hylätään siirtohakemuksen peruuttaminen ja uuden siirtohakemuksen tekeminen — Virkamiestuomioistuimen toimivalta — Oikeudenkäynnin kohteen muuttaminen — Virkamiestuomioistuimessa nostetun kanteen tutkimatta jättäminen)

text:
               21.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/45

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 18.12.2008 — Belgia ja komissio v. Genette
   (Yhdistetyt asiat T-90/07 P ja T-99/07 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Henkilöstöasia - Henkilöstö - Eläkkeet - Kansallisten eläkeoikeuksien siirtäminen - Päätös, jolla hylätään siirtohakemuksen peruuttaminen ja uuden siirtohakemuksen tekeminen - Virkamiestuomioistuimen toimivalta - Oikeudenkäynnin kohteen muuttaminen - Virkamiestuomioistuimessa nostetun kanteen tutkimatta jättäminen)
   (2009/C 44/78)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantajat: Belgian kuningaskunta (asiamiehet: L. Van den Broeck ja C. Pochet, avustajanaan asianajaja L. Markey) ja Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: V. Joris ja D. Martin)

      Vastaaja: Emmanuel Genette (Gorze, Ranska) (edustaja: asianajaja M.-A. Lucas)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kaksi valitusta Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa F-92/05, Genette v. komissio, 16.1.2007 antamasta tuomiosta (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa), joissa vaadittiin tämän tuomion kumoamista
   Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa F-92/05, Genette v. komissio, 16.1.2007 antama tuomio (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) kumotaan.

               2)

               Genetten asiassa F-92/05 virkamiestuomioistuimessa nostama kanne jätetään tutkimatta.

               3)

               Genette vastaa hänelle asian käsittelystä sekä virkamiestuomioistuimessa että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa aiheutuneista kuluista.

               4)

               Komissio vastaa sille asian käsittelystä sekä virkamiestuomioistuimessa että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa aiheutuneista kuluista.

               5)

               Belgian kuningaskunta vastaa sille asian käsittelystä sekä virkamiestuomioistuimessa että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa aiheutuneista kuluista.

      (1)  EUVL C 117, 29.5.2007.


title: Asia F-44/06 ja F-94/06: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 17.4.2007 — C ja F v. komissio (Henkilöstö — Henkilöstösääntöjen 78 artikla — Työkyvyttömyyseläke — Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion täytäntöönpano — Kumoamis- ja vahingonkorvauskanne)

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 96/40

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 17.4.2007 — C ja F v. komissio
   (Asia F-44/06 ja F-94/06) (1)

   (Henkilöstö - Henkilöstösääntöjen 78 artikla - Työkyvyttömyyseläke - Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion täytäntöönpano - Kumoamis- ja vahingonkorvauskanne)
   (2007/C 96/82)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantajat: C ja F (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat J. van Rossum, S. Orlandi ja J.-N. Louis)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: J. Currall)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Asiassa F-44/06:
   Yhtäältä sen 13.6.2005 tehdyn päätöksen kumoaminen, jossa kieltäydyttiin ryhtymästä kantajaan nähden mihinkään toimenpiteisiin sen tuomion täytäntöönpanemiseksi, jonka Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antoi asiassa T-376/02, jossa kyseinen kantaja oli nostanut kanteen 14.1.2002 tehdystä päätöksestä, ja toisaalta sen 23.2.2006 tehdyn päätöksen kumoaminen, jossa kantaja siirrettiin eläkkeelle ja hänelle myönnettiin henkilöstösääntöjen 78 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistettu työkyvyttömyyseläke taannehtivasti 1.2.2002 lukien
   Asiassa F-94/06:
   Yhtäältä sen 23.2.2006 tehdyn päätöksen kumoaminen, jossa kantaja siirrettiin eläkkeelle ja hänelle myönnettiin henkilöstösääntöjen 78 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvistettu työkyvyttömyyseläke taannehtivasti 1.2.2002 lukien, ja toisaalta vahingonkorvausvaatimus
   Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan suorittamaan kantajalle 2000 euroa korvauksena henkisestä kärsimyksestä.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Euroopan yhteisöjen komissio vastaa omista kuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan kaksi kolmasosaa asian F-44/06, C v. komissio, kantajan oikeudenkäyntikuluista sekä kaksi kolmasosaa asian F-94/06, F v. komissio, kantajan oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  Asiassa F-44/06: EUVL C 154, 1.7.2006, s. 25 ja asiassa F-94/06: EUVL C 237, 30.9.2006 s. 22.


title: Asia C-343/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte d'appello di Torino (Italia) on esittänyt 25.7.2007 — Bavaria NV ja Bavaria Italia s.r.l. v. Bayerischer Brauerbund eV

text:
               20.10.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/5

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte d'appello di Torino (Italia) on esittänyt 25.7.2007 — Bavaria NV ja Bavaria Italia s.r.l. v. Bayerischer Brauerbund eV
   (Asia C-343/07)
   (2007/C 247/08)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Corte d'appello di Torino
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Bavaria NV ja Bavaria Italia s.r.l.

      Vastaaja: Bayerischer Brauerbund eV
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko 28.6.2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1347/2001 (1) pätemätön, mahdollisesti myös siten, että pätemättömyys johtuu muiden säädösten pätemättömyydestä, seuraavin perustein:
               Yleisten periaatteiden loukkaaminen

                           —

                           sillä perusteella, että asetuksen (ETY) N:o 2081/92 1 artiklan 1 kohta ja liite I (2) ovat pätemättömiä siltä osin kuin niissä sallitaan ”oluiden” maantieteellisten merkintöjen rekisteröiminen siitä huolimatta, että olut on alkoholijuoma, joka on (virheellisesti) mainittu kyseisessä liitteessä I edellä 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen elintarvikkeiden joukossa, vaikka se ei kuulu EY:n perustamissopimuksen liitteessä I sekä EY 32 artiklassa (aikaisemmin EY:n perustamissopimuksen 38 artikla) ja EY 37 artiklassa (aikaisemmin EY:n perustamissopimuksen 43 artikla), joihin neuvosto on perustanut oman toimivaltansa antaessaan asetuksen (ETY) N:o 2081/1992, mainittuihin ”elintarvikkeisiin”

                           —

                           sillä perusteella, että asetuksen (ETY) N:o 2081/92 17 artikla on pätemätön siltä osin kuin siinä säädetään nopeutetusta rekisteröintimenettelystä, joka on omiaan rajoittamaan ja loukkaamaan merkittävällä tavalla asianomaisten oikeussubjektien oikeuksia, koska siinä ei anneta väiteoikeutta, millä loukataan selvästi läpinäkyvyyden ja oikeusvarmuuden periaatteita, mikä tulee esiin erityisesti sekä siinä, että jo maantieteellisen lähtöisyysmerkinnän ”Bayerisches Bier” rekisteröintimenettely oli monimutkainen, sillä se kesti yli 7 vuotta vuodesta 1994 vuoteen 2001, että siinä, että tämä tunnustetaan nimenomaisesti asetuksen (EY) N:o 692/2003 johdanto-osan 13 perustelukappaleessa, (3) ja sen 1 artiklan 15 kohdalla on edellä mainituista syistä kumottu asetuksen N:o 2081/92 17 artikla

                     Muodollisten edellytysten puuttuminen

                           —

                           sillä perusteella, että merkintä ”Bayerisches Bier” ei täytä asetuksen N:o 2081/92 17 artiklassa asetettuja edellytyksiä sille, että se voitaisiin hyväksyä rekisteröitäväksi siinä säädetyn yksinkertaistetun menettelyn mukaisesti, koska silloin, kun tästä merkinnästä esitettiin rekisteröintihakemus, sillä ei ollut Saksassa ”oikeudellista suojaa” eikä se ollut ”käytössä vakiintunut”

                           —

                           sillä perusteella, että Saksan hallitus ennen rekisteröintihakemuksen esittämistä komissiolle sen enempää kuin komissio itsekään hakemuksen vastaanottamisen jälkeen eivät ole tutkineet asianmukaisesti merkinnän ”Bayerisches Bier” rekisteröimisen edellytysten täyttymistä, toisin kuin on edellytetty yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä (asia C-269/99, Carl Kühne ym., tuomio 6.12.2001)

                           —

                           sillä perusteella, että merkintää ”Bayerisches Bier” koskevaa rekisteröintihakemusta ei esitetty Saksan hallitukselle asetuksen (ETY) N:o 2081/92 17 artiklan 1 kohdassa säädetyssä määräajassa (kuuden kuukauden kuluessa kyseisen asetuksen voimaantulosta eli päivämäärästä 24.7.1993), sillä valittajan alun perin esittämään hakemukseen sisältyi kahdeksan erilaista merkintää, joihin oli mahdollista tehdä myöhempiä, tarkemmin määrittelemättömiä muutoksia, jotka yhdistyivät tämänhetkiseksi yhdeksi [alkup. s. 13] merkinnäksi ”Bayerisches Bier” vasta sen jälkeen, kun lopullinen määräaika 24.1.1994 oli jo paljon aikaisemmin päättynyt

                     Aineellisten edellytysten puuttuminen

                           —

                           sillä perusteella, että merkintä ”Bayerisches Bier” ei täytä asetuksen (ETY) N:o 2081/92 2 artiklan 2 kohdan b alakohdassa asetettuja aineellisia edellytyksiä, jotta se voitaisiin rekisteröidä suojatuksi maantieteelliseksi merkinnäksi, koska tämä merkintä on yleisnimi, joka on perinteisesti merkinnyt olutta, joka on valmistettu tietyn Baijerista XIX vuosisadalla alkunsa saaneen ja sittemmin muualle Eurooppaan ja koko maailmaan levinneen valmistusmenetelmän (ns. ”baijerilainen menetelmä”, pohjahiivaolut) mukaisesti; että myös joissakin eurooppalaisissa kielissä (tanskaksi, ruotsiksi ja suomeksi) sitä käytetään yleisnimenä oluesta ja että joka tapauksessa se tarkoittaa enintään yksinomaan ja yleisesti ”olutta, joka on valmistettu Baijerin saksalaisella alueella” ja jota voi olla lukemattomia erilaisia lajikkeita, ilman että olisi olemassa ”välitöntä yhteyttä” (asia C-312/98, Warsteiner, tuomio 7.11.2000) tuotteen (oluen) määrätyn laadun, maineen tai muiden ominaisuuksien ja toisaalta sen erityisen maantieteellisen alkuperän (Baijeri) välillä, eivätkä tässä tapauksessa täyty myöskään kyseisessä säännöksessä ”erityistapaukselle” asetetut edellytykset, jotta se voitaisiin rekisteröidä maantieteellisenä merkintänä, joka sisältää maan nimen;

                           —

                           edellisessä kappaleessa esitetyn perusteella nimitys ”Bayerisches Bier” on ”yleisnimi”, minkä vuoksi sitä ei asetuksen (ETY) N:o 2081/92 3 artiklan 1 kohdan ja 17 artiklan 2 kohdan nojalla voida rekisteröidä

                           —

                           sillä perusteella, että merkintää ”Bayerisches Bier” ei olisi saanut rekisteröidä asetuksen N:o 2081/1992 14 artiklan 3 kohdan nojalla, koska kun otetaan huomioon Bavaria-tavaramerkkien maine, kuuluisuus sekä sen ajan pituus, joka niitä on käytetty, merkinnän ”Bayerisches Bier” rekisteröinti ”saattaisi johtaa kuluttajaa harhaan tuotteen tunnistamisessa”?

               2)

               Toissijaisesti siltä varalta, että A kohdassa esitetty kysymys jätettäisiin tutkimatta tai todettaisiin perusteettomaksi, kysytään, onko 28.6.2001 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1347/2001 tulkittava siten, että siihen sisältyvän maantieteellisen lähtöisyysmerkinnän ”Bayerisches Bier” tunnustaminen ei vaikuta sellaisten aiempien tavaramerkkien pätevyyteen ja käytettävyyteen, joissa mainitaan sana ”Bavaria” ja joiden haltijoina ovat kolmannet osapuolet.

      (1)  EYVL L 182, s. 3.

      (2)  EYVL L 208, s. 1.

      (3)  EUVL L 99, s. 1.


title: Asia T-411/08: Kanne 30.9.2008 — Artisjus Magyar Szerzői Jogvédő Iroda Egyesület v. komissio

text:
               22.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/54

         Kanne 30.9.2008 — Artisjus Magyar Szerzői Jogvédő Iroda Egyesület v. komissio
   (Asia T-411/08)
   (2008/C 301/91)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Artisjus Magyar Szerzői Jogvédő Iroda Egyesület (Budapest, Unkari) (edustajat: asianajajat Z. Hegymegi-Barakonyi ja P. Vörös)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               On kumottava päätöksen 3 artikla ja 4 artiklan 2 kohta kantajaa koskevilta osin sekä päätöksen 4 artiklan 3 kohta siltä osin kuin siinä viitataan 3 artiklaan

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja vaatii kanteellaan sen 16.7.2008 tehdyn komission päätöksen K(2008) 3435 lopullinen (asia COMP/C2/38.698 — CISAC) osittaista kumoamista, jossa todettiin, että Euroopan talousalueeseen kuuluvat CISAC:in (1) jäsenet osallistuivat EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan vastaisiin yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, kun ne yhteen sovittivat toisilleen myönnettyjä vastavuoroista edustusta koskevien valtuutusten alueellisia rajoituksia tavalla, joka rajoittaa kullekin yhteisvalvontajärjestölle kotimaan alueella myönnettyä lisenssiä.
   Kantaja vaatii kumottavaksi riidanalaisen tuomion 3 artiklaa sekä 4 artiklan 2 ja 3 kohtaa, jotka koskevat kolmea erityistä hyödyntämismuotoa (internet, satelliittilähetys ja edelleenlähetys kaapeleitse) siltä osin kuin kyseisissä säännöksissä todetaan, että kantaja on rikkonut EY 81 artiklaa sovittaessaan yhteen muiden CISAC:in jäsenten kanssa vastavuoroista edustusta koskevien valtuutusten alueellisia rajoituksia koskevia lausekkeita tavalla, joka rajoittaa kullekin oikeuksien kollektiiviselle valvontajärjestölle kotimaan alueella myönnettyä lisenssiä.
   Kantaja esittää riidanalaisen päätöksen riitauttamiseksi neljä perustetta eli komission toimivallan puuttumisen, olennaisen menettelymääräyksen rikkomisen, EY:n perustamissopimuksen rikkomisen ja harkintavallan väärinkäytön.
   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi seuraaviin kanneperusteisiin:
   Kantaja väittää ensinnäkin, että komissio loukkasi sen puolustautumisoikeuksia, kun se teki riidanalaisen päätöksen ja poikkesi perustavaa laatua olevalla tavalla väitetiedoksiannossa esittämästään kannasta.
   Toiseksi kantaja katsoo, että päätös on EY 253 artiklan vastainen, koska sitä ei ole perusteltu rittävällä tavalla eikä siinä osoiteta väitetyn yhdenmukaistetun menettelytavan alkamisajankohtaa.
   Kantaja väittää kolmanneksi, että päätös on EY 81 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 1/2003 (2) 2 artiklan vastainen, koska komissio ei esittänyt riittäviä todisteita, jotka osoittaisivat yhdenmukaistetun menettelytavan olemassaolon oikeudellisesti riittävällä tavalla, eikä näin ollen täyttänyt sille kuuluvaa todistustaakkaa.
   Neljänneksi kantaja väittää, että kyseinen päätös on EY 86 artiklan 2 kohdan vastainen, koska kantaja on yritys, jolle on uskottu yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja ja EY:n kilpailuoikeuden soveltaminen riidanalaisen päätöksen mukaisella tavalla on esteenä sille annettujen erityistehtävien suorittamiselle.
   Kantajan mukaan komissio syyllistyi lisäksi sille EY 81 artiklan osalta kuuluvan harkintavallan väärinkäyttöön, koska se ei turvautunut menettelyyn, joka EY:n perustamissopimuksessa on nimenomaisesti säädetty nyt esillä olevan kaltaisia tapauksia varten. Kantaja esittää lisäksi, että päätös on EY 151 artiklan 4 kohdan vastainen, koska siinä ei kunnioiteta kulttuurien monimuotoisuutta. Lopuksi kantaja katsoo, että riidanalaisella päätöksellä loukataan oikeusvarmuuden periaatetta, sikäli kuin komissio ei määrittele siinä edellyttämäänsä käyttäytymistä.

      (1)  Kansainvälinen tekijänoikeusjärjestöjen liitto (International Confederation of Societies of Authors and Composers, CISAC).

      (2)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003 L 1, s. 1).


title: Asia C-222/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 3.5.2007 — UTECA (Unión de Televisiones Comerciales Asociadas) v. Federación de Asociaciones de Productores Audiovisuales, Ente Público RTVE ja Administración del Estado

text:
               7.7.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 155/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 3.5.2007 — UTECA (Unión de Televisiones Comerciales Asociadas) v. Federación de Asociaciones de Productores Audiovisuales, Ente Público RTVE ja Administración del Estado
   (Asia C-222/07)
   (2007/C 155/26)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tribunal Supremo
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: UTECA (Unión de Televisiones Comerciales Asociadas)

      Vastaajat: Federación de Asociaciones de Productores Audiovisuales, Ente Público RTVE ja Administración del Estado
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Sallitaanko televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY (1), sellaisena kuin se on muutettuna 30.6.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/36/EY (2), 3 artiklassa se, että jäsenvaltiot velvoittavat televisiolähetystoiminnan harjoittajat osoittamaan tietyn prosenttiosuuden liiketoimintansa tuloista eurooppalaisten elokuvien ja televisio-ohjelmien ennakkorahoitukseen?

               2)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko, sellainen kansallinen säännös, johon sisältyy edellä esitetty ennakkorahoitusta koskeva velvoite ja jossa lisäksi varataan 60 prosenttia kyseisestä pakollisesta rahoituksesta alkuperäisiä espanjankielisiä teoksia varten, kyseisen direktiivin ja EY 12 artiklan mukainen, kun niitä tulkitaan yhdessä niiden muiden erityismääräysten kanssa, joihin kyseisessä artiklassa viitataan?

               3)

               Merkitseekö kansallisessa säännöksessä televisiolähetystoiminnan harjoittajille asetettu velvoite, jonka mukaan niiden on osoitettava tietty prosenttisosuus liiketoimintansa tuloista elokuvien ennakkorahoitukseen ja tästä määrästä 60 prosenttia on osoitettava erityisesti alkuperäisille espanjankielisille teoksille, joita lähinnä Espanjan elokuvateollisuus tuottaa, kyseiselle teollisuudenalalle annettavaa EY 87 artiklassa tarkoitettua valtiontukea?

      (1)  EYVL L 298, s. 23.

      (2)  EYVL L 202, s. 60.


title: Asia C-109/02: Euroopan yhteisöjen komission 22.3.2002 Saksan liittotasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
1.6.2002                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 131/7
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                             Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
                                                                         tuin
1.    toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut
      tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vä-         1)    toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut
      hentämisestä ja direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta                      jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmu-
      26 päivänä huhtikuuta 1999 annetun neuvoston direktii-                   kaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhden-
      vin 1999/32/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole              mukainen määräytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta
      antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä                  1977 annetun kuudennen neuvoston arvonlisäverodirek-
      lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja koska se ei            tiivin 77/388/ETY (1) 12 artiklan 3 kohdan a alakohdan
      ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle,                       kolmannen alakohdan mukaan sille kuuluvia velvoitteita,
                                                                               koska se soveltaa alennettua verokantaa välittömästi
2.    velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeuden-                  yleisölle tai konsertinjärjestäjälle palveluja tuottavien mu-
      käyntikulut.                                                             siikkikokoonpanojen suorituksiin samoin kuin välittö-
                                                                               mästi yleisölle palveluja tuottavien solistien suorituksiin,
                                                                               mutta käyttää järjestäjän lukuun työskentelevien solistien
                                                                               suoritusten osalta normaaliverokantaa.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                         2)    velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeuden-
                                                                               käyntikulut.
EY 249 artiklan kolmannen kohdan mukaisesta direktiivien
velvoittavasta luonteesta ja EY 10 artiklan ensimmäisestä
kohdasta johtuu, että jäsenvaltiot, joille direktiivit on osoitettu,
ovat velvollisia saattamaan direktiivien säännökset osaksi
kansallista oikeusjärjestystä siten, että niillä on niiden täytän-
töönpanolle asetetun määräajan päättyessä täysi oikeusvoima.             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Direktiivin 10 artiklassa säädetty määräaika päättyi 1.7.2000.
                                                                         Kanne koskee Saksan liikevaihtoverolain 12 §:n 2 momentin
                                                                         7 kohdan a alakohdan sääntelyä, joka on ristiriidassa kuuden-
                                                                         nen arvonlisäverodirektiivin perusperiaatteiden (veroneutrali-
(1) EYVL L 121, 11.5.1999, s. 13.
                                                                         teetti, objektiivisuus ja yhtenäinen verokanta) kanssa. Kuuden-
                                                                         nen arvonlisäverodirektiivin 12 artiklan 3 kohdan a alakohdan
                                                                         kolmannen alakohdan ja liitteen H mukaan ei ole sallittua
                                                                         muodostaa verotettavan toiminnan sisällä alaryhmiä sitä var-
                                                                         ten, että sellaisiin alaryhmiin voidaan soveltaa eri verokantoja,
                                                                         kuten riidanalaisessa sääntelyssä on tehty. Yhteisön oikeudessa
                                                                         hyväksytty objektiivinen erotettavuus ei täyty sen osalta,
                                                                         että riidanalaisessa asiassa kohdellaan esiintyvien taitelijoiden
                                                                         toimintaa eri tavalla sen mukaan, esiintyvätkö he solisteina vai
                                                                         kokoonpanon jäseninä. Komission mukaan kysymyksessä on
                                                                         myös solistien ja kokoonpanojen kuudennen arvonlisäverodi-
                                                                         rektiivin 12 artiklan 3 kohdan a kohdan kolmannessa alakoh-
                                                                         dassa ja liitteessä H olevan 8 kohdassa tarkoitettuina ”esiintyvi-
Euroopan yhteisöjen komission 22.3.2002 Saksan liittota-                 nä taiteilijoina” tuottamien samankaltaisten palveluiden väli-
                savaltaa vastaan nostama kanne                           nen kilpailusuhde.
                          (Asia C-109/02)
                          (2002/C 131/13)                                (1) EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.3.2002 yhteisö-
jen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasavaltaa vastaan.
Kantajan asiamiehet ovat Euroopan yhteisöjen komission
oikeudelliset neuvonantajat Enrico Traversa ja Günter Wilms,
ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o Escobar Guerrero,
Centre Wagner C 254, Kirchberg.


title: Asia C-347/07: Kanne 25.7.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta

text:
               22.9.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/8

         Kanne 25.7.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-347/07)
   (2007/C 223/09)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: C. Cattabriga)

      Vastaaja: Italian tasavalta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Italian tasavalta ei ole noudattanut ihmisravinnoksi tarkoitettujen tiettyjen eläinperäisten tuotteiden tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevista elintarvikehygienia- ja terveyssäännöistä annettujen tiettyjen direktiivien kumoamisesta sekä neuvoston direktiivien 89/662/ETY (1) ja 92/118/ETY (2) ja neuvoston päätöksen 95/408/EY (3) muuttamisesta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/41/EY (4) 8 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ole ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle.

               —

               Italian tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin 2004/41/EY täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi 1.1.2006.

      (1)  EYVL L 395, s. 13.

      (2)  EYVL L 62, s. 49.

      (3)  EYVL L 243, s. 17.

      (4)  EUVL L 157, s. 33.


title: Asia T-363/04: Koipe Corporación, S.L:n 31.8.2004 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (SMHV) vastaan nostama kanne

text:
               20.11.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 284/23

         Koipe Corporación, S.L:n 31.8.2004 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (SMHV) vastaan nostama kanne
   (Asia T-363/04)
   (2004/C 284/46)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Koipe Corporación, S.L., kotipaikka San Sebastian (Espanja), on nostanut 31.8.2004 kanteen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (SMHV) vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja Marcos Fernández de Béthencourt.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               —

               kumoaa SMHV:n neljännen valituslautakunnan asiassa R-1109/2004-4 11.5.2004 tekemän ratkaisun

               —

               toteaa, että hakemuksen kohteena oleva merkki on mitätön tai mahdollisesti määrää, että yhteisön tavaramerkkiä ”LA ESPAÑOLA” koskeva hakemus nro 236.588 hylätään kaikkia hakemuksen kohteena olevia tavaroita varten ja

               —

               velvoittaa SMHV:n ja mahdollisen väliintulijan, jonka vaatimukset hylätään, korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               Yhteisön tavaramerkin hakija:

               Aceites del Sur S.A.

               Haettu tavaramerkki:

               Kuvamerkki ”LA ESPAÑOLA” — hakemus nro 236.588 luokkiin 29 (ravintoöljyt ja -rasvat) ja 30 (oliiviöljystä valmistettu majoneesi) kuuluvia tavaroita varten.

               Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu:

               Kantaja, joka on KOIPE, S.A:n, joka osallistui valituslautakunnassa käytyyn menettelyyn niiden tavaramerkkien haltijan asemassa, joiden perusteella väitemenettely aloitettiin, seuraaja.

               Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu:

               Yhteisön kuvamerkki (nro 338.681), kansainväliset kuvamerkit (nrot 244.428 ja 528.639) ja kansalliset kuvamerkit (muun muassa Espanjassa nrot 1.238.745, 1.698.613, 28.270 ja 252.783 ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa nrot 730.990 ja 2.043.818) ”CARBONNEL” luokkaan 29 kuuluvia tavaroita (oliiviöljy ja puhdas oliiviöljy) varten.

               Väiteosaston ratkaisu:

               Väitteen hylkääminen.

               Valituslautakunnan ratkaisu:

               Valituksen hylkääminen.

               Kanneperusteet:

               Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b kohdan, 2 kohdan c kohdan ja 5 kohdan virheellinen soveltaminen.


title: S. A. des Ciments Luxembourgeoisin 17.2.1995 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-34/95)

text:
N:o C 101/ 14         FI                       Euroopan yhteisojen virallinen lehti                                            22.4.95
    sakkojen määräämiseen; d) se on pyytänyt kantajalta            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
    "puolustautumista " epätäydelliseen väitetiedoksian
    toon; ja e) kantajaa vastaan tehdyssä päätöksessä on           Kantaja ilmoittaa olleensa komission käytettävissä kansal
    esitetty uusia syytöksiä, joita ei ole sellaisina ilmaistu     lisena asiantuntijana jo ennen varsinaista rekrytoimistaan
    väitetiedoksiannossa .                                         avoimessa kilpailussa; kantajalla oli asunto Brysselissä sen
                                                                   ajan kun hän oli komission käytettävissä, mutta kantaja
— Yhden tai useamman korkeamman oikeussäännön rik
                                                                   säilytti kuitenkin varsinaisen kotipaikkansa Madridissa .
                                                                   Kantaja ei siten katso, että Bryssel on se paikka, josta
    kominen; sisältäen EY:n perustamissopimuksen 85 ar
                                                                   kantaja on otettu palvelukseen.
    tiklan 1 kohdan ja 190 artiklan, asetuksen N:o 17/62
    ja/tai yleiset oikeusperiaatteet
                                                                   Kanne perustuu henkilöstösäännön 71 artiklan, henkilöstö
                                                                   säännön liitteen VII 5 , 7, 8 , 9 ja 10 artiklan sekä liitteen VII 7
    Komissio ei ole näyttänyt toteen, että kantaja olisi           artiklan yleisten täytäntöönpanosäännösten 2 artiklan rik
    menetellyt EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan               komiseen sekä ilmeiseen arviointivirheeseen. Kantaja syyt
    vastaisesti. Etenkään se ei ole näyttänyt toteen, että         tää komissiota laiminlyönnistä ottaa huomioon sitä, että
    kantaja olisi " ottanut osaa " Cembureau-sopimukseen           kantajalla ei ollut pysyvää asuinpaikkaa Brysselissä ja että
    tai yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin hintatieto         kantajan varsinainen koti säilyi Madridissa.
    jen vaihtamisesta .
    Lopuksi kantaja toteaa, että sille määrätty sakko ei voi
    jäädä sellaiseksi, koska kantajaa ei ole kuultu kaikkien
    syytteiden johdosta, syytteitä ei ole perusteltu riittävin
    asiatodistein eikä määrättyä sakkoa ole perusteltu riit
    tävästi.                                                       S. A. des Ciments Luxembourgeoisin 17.2.1995 Euroopan
                                                                            yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
(!) EYVL N:o L 343 , 30.12.1994, s . 1                                                      (Asia T-34/95 )
                                                                                ( 95/C 101/32 )
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                   S. A. des Ciments Luxembourgeois, Esch-sur-Alzette ( Lu
    Maria Lidia Lozano Palaciosin 16.2.1995 Euroopan               xemburg), on nostanut 17.2.1 995 Euroopan yhteisöjen
                                                                   ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Eu
       yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                                                                   roopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan asiamie
                         Asia T-33/95 )                            henä on asianajaja Jochim Sedemund, Köln, prosessiosoite
                         ( 95/C 101/31 )                           Luxemburgissa asianajotoimisto Aloyse May, 31 , Grand
                                                                   Rue .
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio
                                                                   istuin :
Maria Lidia Lozano Palacios, edustajanaan asianajaja
Jean-Noël Louis, Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa sarl        1 ) julistaa mitättömäksi EY:n perustamissopimuksen 85
Fiduciaire Mysonin pääkonttori, 1 , rue Glesener, on nosta             artiklaan perustuvassa menettelyssä komission
nut 16.2.1995 kanteen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen                   30.11.1994 tekemän päätöksen K ( 94 ) 3077 1 artiklan,
oikeusasteen tuomioistuimessa Euroopan yhteisöjen komis                2 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä 9 artiklan ( asia IV/33 . 126
siota vastaan .
                                                                        ja 33.322 — Sementti ) siltä osin, kuin ne koskevat
                                                                        kantajaa;
Kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta :
                                                                   2 ) toissijaisesti kohtuullistuttaa valituksenalaisen päätök
— julistamaan mitättömäksi komission 12.4.1994 teke                    sen 9 artiklassa kantajalle asetettua 1 052 000 ecun
    män päätöksen siltä osin kuin siinä vahvistetaan Bryssel            määräistä sakkoa;
    paikaksi, josta kantaja otettiin palvelukseen,
                                                                   3 ) velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku
                                                                        lut.    .
— velvoittamaan vastaajan korvaamaan kantajalle aset
    tautumiskorvauksen sekä päivärahan 8 prosentin
    vuotuisine viivästyskorkoineen eräpäivästä varisnaisen         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
    maksun tapahtumiseen sekä matkakorvauksen että kan
    tajan muuttokorvauksen tai kulukorvauksen vastaisesta          Kantaja katsoo menettelymääräyksiä rikotun seuraavasti :
    muutosta Brysseliin, ja
                                                                   — komissio on rajoittanut kantajan puolustautumis
— velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäynti                   oikeuksia antaessaan tälle ainoastaan osittain tiedoksi
    kulut.                                                             esittämänsä väitteet;
 ---pagebreak--- 22.4.95              L_FI                       Euroopan yhteisôjen virallinen lehti                                  N:o C 101 /15
— komissio on loukannut kantajan puolustautumis                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
    oikeutta sekä oikeudenmukaisen ja kohtuullisen menet
    telyn periaatteita, koska se ei selvästi ilmoittanut väite     1 ) Kantaja katsoo, että komissio on soveltamalla virheel
    tiedoksiannossaan eikä myöskään päätöksessään, mistä                lisesti hallinnollista menettelyä koskevia määräyksiä
    se konkreettisesti syyttää kantajaa .                               loukannut kantajan puolustautumisoikeuksia, koska
                                                                        komissio
Kantaja esittää lisäksi seuraavat asiaväitteet:                         — ei ole antanut kantajalle tilaisuutta tutustua asiakir
                                                                            joihin kokonaisuudessaan ja on antanut osan asia
— kantaja ei ole koskaan ollut osallisena kansallisiin                      kirjoista ainoastaan epäselvinä kopioina, jotka eivät
    markkinoihin jakamista ja rajanylittävien sementtitoi                  olleet luettavissa;
    mitusten säännöstelyä koskevassa sopimuksessa;
                                                                        — lukuisten todisteasiakirjojen ja useiden kuulemis
— komission väite siitä, että kantaja on ilmoittanut to                    pöytäkirjan kohtien osalta ei ole huolehtinut siitä ,
    siasiallisesti soveltamansa , muut kuin julkiset hintansa               että niistä olisi käytettävissä saksankielinen kään
    Euroopan sementtialan yhteenliittymälle Cembureau                      nös ;
    sopimuksen nojalla, on perusteeton. Komission lähtö                — on asettanut väitteisiin vastaamiselle epäasianmu
    kohta perustuu tältä osin virheellisiin tosiasioihin.                   kaisen lyhyen määräajan;
Toissijaisesti on sakkoa alennettava , koska kantajan osalli           — on vastoin viralliseen tulkintaan sovellettavia pe
suus väitettyihin rikkomisiin on päätöksenkin perusteella                   riaatteita laiminlyönyt kilpailuasioista vastaavan
erittäin vähäinen eikä kantaja voinut olettaa, että yleisesti               komissaarin ja yritysten välisten tietyille kreikkalai
saatavina olevien bruttomääräisten hintaluetteloiden luo                   sille yrityksille myönnettäviä avustuksia koskevien
vuttaminen olisi vastoin EY :n perustamissopimuksen 81 ar                  sekä Basing Point System -asiasta käytyjä keskuste
tiklaa .                                                                    luja koskevien sisäisten asiakirjojensa antamisen
                                                                            muiden osapuolten käytettäviksi;
                                                                        — on esittänyt kantajaan kohdistamansa väitekohdat
                                                                            epätäydellisessä ja puutteellisesti yksilöidyssä muo
                                                                            dossa .
   Dyckerhoff Aktiengesellschaftin 17.2.1995 Euroopan               2 ) Valituksenalainen päätös on virheellinen, koska
         yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne                    — sitä ei ole riittävästi perusteltu ja kantajan oikeutta
                          (Asia T-35/95 )                                   tulla kuulluksi on loukattu;
                           ( 95/C 101 /33
                                                                        — se perustuu väärään tietoon sementtialan markki
                                                                            noilla tosiasiallisesti vallitsevista olosuhteista ja sen
                  (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                              vuoksi siinä on tehty virheelliset johtopäätökset;
                                                                        — siinä ei riittävällä tavalla ole otettu huomioon niitä
Dyckerhoff Aktiengesellschaft, Wiesbaden (Saksan liittota                  kilpailuolosuhteita , joissa kantaja toimii;
savalta ), on nostanut 17.2.1995 Euroopan yhteisöjen
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Eu                   — siinä on poikettu niistä sitovaa näyttöä koskevista
roopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan asiamie                     oikeudellisista edellytyksistä, joilla voitaisiin katsoa
hinä ovat asianajajat Dr. Claus Tessin ja Dr. Frank Montag,                 näytetyksi toteen Cembureaun ja tiettyjen alayh
Köln, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto                         teenliittymien sekä kansallisten yritysten yhteenliit
Aloyse May, 31 , Grand Rue.                                                 tymien väitetty käyttäytyminen .
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio               3 ) Kantaja katsoo lisäksi, että valituksenalaisen päätöksen
istuin :                                                                yksittäiset artiklat ovat virheellisiä , koska ne eivät
                                                                        perustu päätöksestä ilmeneviin tosiasioihin eivätkä
1 ) julistaa mitättömäksi EY:n perustamissopimuksen                     EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohtaan:
     85 artiklan mukaisessa menettelyssä komission                      — toisin kuin päätöksen 1 artiklassa esitetään, kantaja
     30.11.1994 tekemän päätöksen K ( 94 ) 3077 1 artiklan,                 ei ole ollut osallisena Cembureau-sopimuksessa,
     3 artiklan 3 kohdan a alakohdan, 4 artiklan 1 ja 2                     koska kyseistä sopimusta ei ole ollut;
     kohdan, 4 artiklan 3 kohdan a alakohdan sekä 5 , 7, 8 , 9
     ja 10 artiklan (asia IV/33 . 126 ja 33.322 — Sementti )            — päätöksen 3 artiklan 3 kohdan a alakohdassa
     siltä osin, kuin ne koskevat kantajaa;                                 esitetyn toteamuksen tueksi, että kantaja olisi ollut
                                                                            osallisena Ranskasta Saksaan tuotavien sementti
2 ) toissijaisesti kohtuullistuttaa kantajalle valituksenalai              toimitusten säännöstelyä koskevissa sopimuksissa ja
     sen päätöksen 9 ja 10 artiklassa asetettua 12 296 000                  yhdenmukaistetuissa menettelytavoissa, ei ole esi
     ecun ja 998 000 ecun määräistä sakkoa;                                 tetty mitään todisteaineistoa ja asiaa koskevat kes
                                                                            kustelut eivät missään tapauksessa johtaneet EY:n
3 ) velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku                       perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan vastai
     lut.                                                                   siin sopimuksiin tai menettelytapoihin;