title: Asia C-335/06: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Chemnitz (Saksa) on esittänyt 3.8.2006 — Steffen Schubert v. Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis

text:
               28.10.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Chemnitz (Saksa) on esittänyt 3.8.2006 — Steffen Schubert v. Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis
   (Asia C-335/06)
   (2006/C 261/20)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Verwaltungsgericht Chemnitz
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Steffen Schubert

      Vastaaja: Landkreis Mittlerer Erzgebirgskreis
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voiko jäsenvaltio vaatia toisessa jäsenvaltiossa myönnetyn ajokortin haltijalta direktiivin 91/439/ETY (1) 1 artiklan 2 kohdan ja 8 artiklan 2 ja 4 kohdan nojalla, että tämän on pyydettävä ensin mainitun jäsenvaltion viranomaisia tunnustamaan oikeutensa käyttää ajo-oikeuttaan tässä jäsenvaltiossa, mikäli ulkomaisen EU-ajokortin haltijalta on aiemmin otettu pois tai muuten peruutettu ajo-oikeus kyseisessä jäsenvaltiossa?
               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:

               2)

               Onko direktiivin 91/439/ETY 1 artiklan 2 kohtaa luettuna yhdessä 8 artiklan 2 ja 4 kohdan kanssa tulkittava niin, että jäsenvaltio voi olla tunnustamatta toisessa jäsenvaltiossa myönnetyn ajokortin mukaista ajo-oikeutta alueellaan, mikäli ulkomaisen EU-ajokortin haltijalta on aiemmin otettu pois tai muuten peruutettu ajo-oikeus kyseisessä jäsenvaltiossa, jos tähän toimenpiteeseen liittyvä ajanjakso, jonka aikana kyseisessä jäsenvaltiossa ei voi saada uutta ajo-oikeutta, on päättynyt ennen toisen jäsenvaltion myöntämän ajokortin myöntämistä, ja jos objektiivisten seikkojen (ei asuinpaikkaa jäsenvaltiossa, jossa ajokortti on myönnetty, ja uuden ajo-oikeuden tulokseton haku kyseisessä jäsenvaltiossa) nojalla on oletettava, että ulkomaisen EU-ajokortin hankinnalla pyritään vain kiertämään ajokortin uudelleenantamismenettelyyn kyseisessä jäsenvaltiossa liittyviä tiukkoja aineellisia edellytyksiä, erityisesti lääketieteellis-psykologista lausuntoa?

      (1)  EYVL L 237, s. 1.


title: Asia C-64/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 9.9.2010 (Landesgericht Linzin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — rikosoikeudenkäynti Ernst Engelmannia vastaan (Palvelujen tarjoamisen vapaus — Sijoittautumisvapaus — Kansallinen säännöstö, jolla perustetaan onnenpelien järjestämistä pelikasinoissa koskeva toimilupajärjestelmä — Se, että toimiluvan voivat saada vain osakeyhtiöt, joiden kotipaikka on kyseisen jäsenvaltion alueella — Kaikkien toimilupien myöntäminen ilman kilpailuttamista)

text:
               23.10.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 288/9

      Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 9.9.2010 (Landesgericht Linzin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — rikosoikeudenkäynti Ernst Engelmannia vastaan
      (Asia C-64/08) (1)

      (Palvelujen tarjoamisen vapaus - Sijoittautumisvapaus - Kansallinen säännöstö, jolla perustetaan onnenpelien järjestämistä pelikasinoissa koskeva toimilupajärjestelmä - Se, että toimiluvan voivat saada vain osakeyhtiöt, joiden kotipaikka on kyseisen jäsenvaltion alueella - Kaikkien toimilupien myöntäminen ilman kilpailuttamista)
      (2010/C 288/14)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Landesgericht Linz

         Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

      Ernst Engelmann

         Oikeudenkäynnin kohde

      Ennakkoratkaisupyyntö — Landesgericht Linz — EY 43 ja EY 49 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa rangaistusseuraamusten uhalla kielletään rahapelien järjestäminen pelikasinoissa ilman toimivaltaisen viranomaisen myöntämää toimilupaa, kun mahdollisuus saada tällainen toimilupa, jonka enimmäiskesto on 15 vuotta, on varattu vain jäsenvaltion alueelle sijoittautuneille osakeyhtiöille, joilla ei ole toimipaikkoja ulkomailla

         Tuomiolauselma

                  1)

                  EY 43 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan onnenpelejä pelikasinolla voivat järjestää vain toimijat, joiden kotipaikka on asianomaisessa jäsenvaltiossa.

                  2)

                  EY 43 ja EY 49 artiklasta johtuva avoimuusvelvollisuus sekä yhdenvertaisen kohtelun periaate ja kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kiellon periaate ovat esteenä sille, että pelikasinotoiminnan harjoittamista jäsenvaltiossa koskevat toimiluvat myönnetään ilman kilpailuttamista.

         (1)  EUVL C 116, 9.5.2008.


title: Asia C-297/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 17.6.2014 – Rüdiger Hobohm v. Benedikt Kampik Ltd & Co., Benedikt Aloysius Kampik ja Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien S. L.

text:
               8.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 17.6.2014 – Rüdiger Hobohm v. Benedikt Kampik Ltd & Co., Benedikt Aloysius Kampik ja Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien S. L.
   (Asia C-297/14)
   2014/C 303/29
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Rüdiger Hobohm

      Vastaajat: Benedikt Kampik Ltd & Co., Benedikt Aloysius Kampik ja Mar Mediterraneo Werbe- und Vertriebsgesellschaft für Immobilien S. L.

      Ennakkoratkaisukysymys

   Voiko kuluttaja nostaa tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) (EYVL L 21, s. 1) 15 artiklan 1 kohdan c alakohdan toisen osan, luettuna yhdessä 16 artiklan 1 kohdan toisen osan kanssa, nojalla kanteen sen paikkakunnan tuomioistuimessa, missä hänen kotipaikkansa on, hänen sellaista sopimuskumppaniaan vastaan, joka harjoittaa kaupallista tai elinkeinotoimintaa toisessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa, jos kanteen perustana oleva sopimus ei tosin suoraan kuulu sopimuskumppanin tällaisen toiminnan piiriin, joka on suunnattu siihen jäsenvaltioon, missä kuluttajan kotipaikka on, mutta sopimuksen tarkoituksena on kuitenkin sellaisen taloudellisen tuloksen toteutuminen, johon on pyritty osapuolten välillä aiemmin tehdyllä ja jo täysin täytetyllä toisella edellä mainittujen säännösten soveltamisalaan kuuluvalla sopimuksella?

      (1)  EUVL L 12, s. 1.


title: Asia T-519/14: Kanne 10.7.2014 – Grupo Morena & Vallejo ja DSA v. komissio

text:
               8.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/49

         Kanne 10.7.2014 – Grupo Morena & Vallejo ja DSA v. komissio
   (Asia T-519/14)
   2014/C 303/58
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Grupo Morena & Vallejo, SL (Sevilla, Espanja) ja DSA, Defensa y Servicios del Asegurado, SA (Sevilla, Espanja) (edustajat: asianajajat E. Navarro Varona, P. Vidal Martínez ja G. Canalejo Lasarte)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan päätöksen SEUT 263 artiklan perusteella siltä osin kuin siinä todetaan valtiontuen olemassaolo ja määrätään, että sijoittajien on palautettava se

               —

               toissijaisesti kumoamaan päätöksen 1 ja 2 artiklan sekä 4 artiklan 1 kohdan siltä osin kuin niissä yksilöidään sijoittajat edunsaajiksi, joiden on palautettava oletettu tuki

               —

               toissijaisesti toteamaan 4 artiklan 1 kohdan loppuosaan sisältyvä määräys tuen takaisin perimisestä sijoittajilta oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden vastaisena vaikutuksettomaksi, koska palauttamismääräystä ei voida antaa ennen menettelyn aloittamista koskevan päätöksen julkaisemista

               —

               toissijaisesti kumoamaan päätöksen 2 artiklan ja toteamaan lainvastaiseksi sen 263 ja 167 perustelukappaleessa esitetyn, oletetun edun, joka sijoittajien on palautettava, määrän määrittämiseksi käytetyn menetelmän, jota pitäisi mukauttaa siten, että tietyt vähennykset otetaan huomioon

               —

               toteamaan päätöksen kieltoa ”siirtää takaisinperintää muiden vastattavaksi” koskevan 4 artiklan 1 kohdan mitättömäksi tai vaihtoehtoisesti kumoamaan sen osittain sikäli kuin siinä määrätään määrien, jotka sijoittajien on palautettava Espanjan valtiolle, perimistä kolmansilta koskevien sopimusehtojen kiellosta tai pätemättömyydestä, ja

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin asiassa T-401/14, Duro Felguera vastaan komissio, T-700/13, Bankia vastaan komissio, ja T-500/14, Derivados del Flúor vastaan komissio, on jo vedottu.


title: Asia T-242/02: Sunrider Corporationin 14.8.2002 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama kanne

text:
C 261/16                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    26.10.2002
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presi-              José Lloris Maeson 29.6.2002 Euroopan yhteisöjen komis-
dentti on 14.8.2002 antanut määräyksen, jonka määräysosa                                siota vastaan nostama kanne
on seuraava:
                                                                                (Asia T-165/02)
1)     Välitoimihakemus hylätään.
                                                                                (2002/C 261/31)
2)     Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
                                                                       José Lloris Maeso, kotipaikka Valencia (Espanja), on nostanut
                                                                       29.6.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                       tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                       vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Julián Bosch Abarca.
                                                                       Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
       TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS
                                                                       –     kumoaa kilpailun COM/A/10/01 (oikeustiede) valintalau-
                                                                             takunnan 2.5.2002 tekemän päätöksen ja hyväksyy kan-
                                                                             tajan kyseisen kilpailun seuraavaan vaiheeseen.
                  16 päivänä heinäkuuta 2002
asiassa T-207/02 R, Nicoletta Falcone vastaan Euroopan                 Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
                       yhteisöjen komissio
                                                                       Kantaja riitauttaa kilpailun COM/A/10/01 (oikeustiede) valin-
(Välitoimimenettely – Kilpailumenettely – Välitoimet – Kii-            talautakunnan 2.5.2002 päivätyllä kirjeellä tiedoksi annetun
                    reellisyys – Puuttuminen)                          päätöksen, jossa se pisteyttää kyseisen kilpailun yhden esivalin-
                                                                       takokeen eli kokeen a tuloksen siten, että se alittaa muihin
                                                                       kokeisiin osallistumisen edellytyksenä olevan vähimmäispiste-
                         (2002/C 261/30)                               rajan.
                                                                       Kantaja vetoaa kanteensa tueksi mainitun kokeen a korjaami-
                     (Oikeudenkäyntikieli: italia)                     sessa tapahtuneeseen virheeseen.
Asiassa T-207/02 R, Falcone Nicoletta kotipaikka Firenze
(Italia), edustajanaan asianajaja M. Condinanzi, vastaan Euroo-
pan yhteisöjen komissio (asiamiehinään J. Currall ja A. Dal
Ferro), jossa kantaja vaatii yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-          Sunrider Corporationin 14.8.2002 sisämarkkinoiden har-
teen tuomioistuinta määräämään välitoimista siten, että komis-         monisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nosta-
sio kehottaisi kantajaa täyttämään hakemuksen, jotta tämä                                           ma kanne
hyväksyttäisiin avoimen kilpailun KOM/A/10/01 19.7.2002
pidettäviin toisen vaiheen kokeisiin oikeuden alalla, kun kilpai-                               (Asia T-242/02)
lun valintalautakunta on 2.5.2002 tehnyt päätöksen kantajan
jäämisestä kyseiden kokeiden ulkopuolelle siitä syystä, ettei
häntä hyväksytty kirjallisiin kokeisiin, yhteisöjen ensimmäisen                                 (2002/C 261/32)
oikeusasteen tuomioistuimen presidentti on 16.7.2002 anta-
nut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:                                             (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)
1)     Välitoimihakemus hylätään.
                                                                       Sunrider Corporation, kotipaikka Torrance, Kalifornia (USA),
                                                                       on nostanut 14.8.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
2)     Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.                     oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden har-
                                                                       monisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan. Kantajan
                                                                       edustajat ovat asianajajat Nikolaos Dontas ja Maria Bra ja
                                                                       prosessiosoite on Luxemburgissa.
 ---pagebreak--- 26.10.2002             FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 261/17
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin              Antonia de Jongin 19.8.2002 Europolia vastaan nostama
                                                                                kanne
–    hyväksyy kanteen
                                                                                (Asia T-245/02)
–    kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-
     merkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan                                            (2002/C 261/33)
     30.5.2002 tekemän riidanalaisen päätöksen
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
–    velvoittaa viraston joka tapauksessa korvaamaan kantajal-
     le sekä valituslautakunnassa että ensimmäisen oikeusas-
     teen tuomioistuimessa aiheutuneet kulut, asianajajan
                                                                        Antonia de Jong on nostanut 19.8.2002 Euroopan yhteisöjen
     palkkiot mukaan luettuina, ja toisaalta kantajalle asiakir-        ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Europo-
     jojen kääntämisestä hakemuksen käsittelyn ja valituslau-           lia vastaan. Kantajan kotipaikka on Haag (Alankomaat) ja
     takuntaan tehdyn valituksen tutkimisen yhteydessä aiheu-           edustajina ovat asianajajat Pauline de Casparis ja Maria Francis-
     tuneet kustannukset.                                               cus Baltussen.
                                                                        Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                        1)    kumoaa Europolin päätöksen, jolla hylättiin kantajan
Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
                                                                              23.11.2001 tehdystä päätöksestä tekemä valitus ja ku-
                                                                              moaa samalla 23.11.2001 tehdyn riidanalaisen pää-
Yhteisön tavaramerkki:         Sanamerkki ”TOP” – Hakemus                     töksen;
                               604975
                                                                        2)    velvoittaa Europolin myöntämään kantajalle kaksi yli-
Tavarat tai tuotteet:          Yrttiravintokapselit tai -jauheet;             määräistä palkkatasoa 1.7.2001 lukien; tai toissijaisesti
                               yrttiravintolisäaineet (luokat 5 ja            velvoittaa Europolin myöntämään ylimääräisen palkkata-
                               29)                                            son 1.7.2001 lukien;
                                                                        3)    velvoittaa Europolin suorittamaan kantajalle 2 kohdassa
Tutkijan päätös:               Rekisteröintihakemuksen hylkää-                mainitun summan 48 tunnin kuluessa esillä olevassa
                               minen                                          asiassa annettavan tuomion tiedoksiantamisesta, korotet-
                                                                              tuna Alankomaiden oikeuden mukaisella laillisella ko-
Valituslautakunnan pää-        Valituksen hylkääminen                         rolla;
tös:
                                                                        4)    velvoittaa Europolin suorittamaan kantajalle 48 tunnin
                                                                              kuluessa esillä olevassa asiassa annettavan tuomion tie-
Kanneperusteet:                1.    Kuulemisperiaatteen ja puo-
                                                                              doksiantamisesta 1 000 euron suuruisen summan kor-
                                     lustautumisoikeuksien                    vauksena tämän kärsimästä aineettomasta vahingosta;
                                     loukkaaminen
                               2.    Suhteettoman pitkä käsitte-        5)    velvoittaa Europolin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                     lyaika valituslautakunnassa
                                     siitä, kun valitus oli jätetty,
                                     siihen, kun päätös annettiin
                                     kantajalle tiedoksi                Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
                               3.    Niiden tietojen ilmoittamatta
                                     jättäminen, joiden perusteel-      Kantaja työskentelee Europolissa. Vastaajan tekemässä, kan-
                                     la riidanalainen päätös on         teen kohteena olevassa päätöksessä kantajalle ei myönnetty
                                     tehty                              palkankorotusta, johon hän katsoo olevansa oikeutettu.
                               4.    Riittämättömät tai epäselvät
                                     riidanalaisen päätöksen pe-        Kantaja väittää, että tämä päätös on Europolin henkilöstösään-
                                     rustelut                           töjen 29 artiklan vastainen. Hänen mukaansa hallintoneuvosto
                                                                        on laiminlyönyt antaa tarvittavat säännöt, joiden perusteella
                               5.    Tavaramerkin rekisteröinti-        tässä artiklassa tarkoitettu palkankorotus voidaan myöntää.
                                     kelpoisuus                         Hän väittää myös, että johtaja on ylittänyt harkintavaltansa,
                                                                        koska päätöstä ei ole tehty huolellisuusvelvoitetta ja puolueet-
                               6.    Tavaramerkin erottamiskyky         toman kohtelun periaatetta noudattaen. Lopuksi hän vetoaa
                                                                        tasa-arvoisen kohtelun ja luottamuksensuojan periaatteisiin.


title: Asia C-119/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 21.12.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Apelacyjny w Warszawie – Puola) – Biuro podróży ”Partner” sp. z o.o. sp.k. w Dąbrowie Górniczej v. Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 93/13/EY — Direktiivi 2009/22/EY — Kuluttajansuoja — Julkisessa rekisterissä olevien kohtuuttomien ehtojen erga omnes -vaikutus — Elinkeinonharjoittajalle, joka on käyttänyt mainittuun rekisteriin kirjattua ehtoa vastaavaksi katsottua ehtoa, määrätty rahamääräinen seuraamus — Elinkeinonharjoittaja, joka ei ole osallistunut menettelyyn, joka on johtanut sopimusehdon kohtuuttoman luonteen toteamiseen — Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla — Käsite ”sellainen kansallinen tuomioistuin, jonka päätöksiin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta”)

text:
               20.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 53/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 21.12.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Apelacyjny w Warszawie – Puola) – Biuro podróży ”Partner” sp. z o.o. sp.k. w Dąbrowie Górniczej v. Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów
   (Asia C-119/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 93/13/EY - Direktiivi 2009/22/EY - Kuluttajansuoja - Julkisessa rekisterissä olevien kohtuuttomien ehtojen erga omnes -vaikutus - Elinkeinonharjoittajalle, joka on käyttänyt mainittuun rekisteriin kirjattua ehtoa vastaavaksi katsottua ehtoa, määrätty rahamääräinen seuraamus - Elinkeinonharjoittaja, joka ei ole osallistunut menettelyyn, joka on johtanut sopimusehdon kohtuuttoman luonteen toteamiseen - Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla - Käsite ”sellainen kansallinen tuomioistuin, jonka päätöksiin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta”))
   (2017/C 053/08)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sąd Apelacyjny w Warszawie

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Biuro podróży ”Partner” sp. z o.o. sp.k. w Dąbrowie Górniczej

      Vastapuoli: Prezes Urzędu Ochrony Konkurencji i Konsumentów

      Tuomiolauselma

               1)

               Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 6 artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklaa, luettuina yhdessä kuluttajien etujen suojaamista tarkoittavista kieltokanteista 23.4.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/22/EY 1 ja 2 artiklan kanssa sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sille, että sellaisten yleisten sopimusehtojen käyttämistä, joiden sisältö vastaa ehtoja, jotka on todettu kielletyiksi lainvoimaisella tuomioistuinratkaisulla ja jotka on kirjattu kielletyiksi todettujen yleisten sopimusehtojen kansalliseen rekisteriin, pidetään sellaiseen elinkeinonharjoittajaan nähden, joka ei ole ollut asianosaisena oikeudenkäynnissä, joka on johtanut kyseisten ehtojen kirjaamiseen mainittuun rekisteriin, lainvastaisena menettelynä, edellyttäen, että – mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava – tällä elinkeinonharjoittajalla on oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan sekä sellaisen päätöksen osalta, jolla todetaan vertailtujen ehtojen vastaavuus ja joka koskee kysymystä siitä, ovatko nämä ehdot kaikki kullekin tapaukselle keskeiset olosuhteet huomioon ottaen aineellisesti samanlaiset erityisesti kuluttajien vahingoksi aiheutuviin vaikutuksiin nähden, että sellaisen päätöksen osalta, jolla mahdollisesti vahvistetaan määrätyn rahamääräisen seuraamuksen määrä.

               2)

               SEUT 267 artiklan kolmatta kohtaa on tulkittava siten, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kaltaista tuomioistuinta, jonka ratkaisuista, jotka on annettu pääasian kaltaisessa oikeusriidassa, voidaan tehdä kassaatiovalitus, ei voida luokitella ”tuomioistuimeksi, jonka päätöksiin ei kansallisen lainsäädännön mukaan saa hakea muutosta”.

      (1)  EUVL C 198, 15.6.2015.


title: Asia T-424/14: Kanne 11.6.2014 – ClientEarth v. komissio

text:
               8.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/34

         Kanne 11.6.2014 – ClientEarth v. komissio
   (Asia T-424/14)
   2014/C 303/43
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: ClientEarth (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajajat O. Brouwer, F. Heringa ja J. Wolfhagen)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan vastaajan päätöksen evätä mahdollisuus tutustua asiakirjoihin, joita kantaja oli pyytänyt Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 nojalla, sellaisena kuin kyseinen päätös on ilmoitettu kantajalle 3.4.2014 päivätyssä kirjeessä, jonka viitenumero on SG.B.4/LR/rc – sg.dsg2.b.4(2014) 1028887

               —

               velvoittamaan unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan nojalla komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut mahdollisten väliintulijoiden oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii kanteessaan kumoamaan komission päätöksen evätä mahdollisuus tutustua komission tekemään vaikutusten arviointiselostukseen ja vaikutustenarviointilautakunnan lausuntoon oikeuden saatavuudesta ympäristöasioissa, jotka koskevat Århusin yleissopimuksen kolmannen pilarin saattamista osaksi Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden oikeutta.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että asetuksen N:o 1049/2001 (1) 4 artiklan 3 kohdan ensimmäistä alakohtaa ei ole sovellettava ja että komissio laiminlöi perusteluiden esittämisen. Kantaja väittää, että komissio tulkitsi virheellisesti 4 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan poikkeusta oikeudesta tutustua asiakirjoihin ja vetosi siihen virheellisesti, koska pyydetyt asiakirjat on erotettava komission päätöksentekomenettelystä. Kantaja väittää lisäksi, että komissio laiminlöi perusteluiden esittämisen sille, miksi 4 artiklan 3 kohdan ensimmäistä alakohtaa on sovellettava.

               2)

               Toinen, toissijainen kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan virheelliseen soveltamiseen ja perustelujen esittämisen laiminlyömiseen. Kantaja väittää, että vaikka 4 artiklan 3 kohdan ensimmäistä alakohtaa olisi sovellettava, komissio ei osoittanut, että pyydettyjen asiakirjojen sisältämien tietojen ilmaiseminen vahingoittaisi vakavasti päätöksentekomenettelyä, eikä selittänyt asiaa yksityiskohtaisemmin.

               3)

               Kolmas, toissijainen kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 3 kohdan ensimmäiseen alakohtaan sisältyvän ylivoimaista yleistä etua koskevan perusteen virheelliseen soveltamiseen ja perustelujen esittämisen laiminlyömiseen. Kantaja väittää, että vaikka 4 artiklan 3 kohdan ensimmäistä alakohtaa olisi sovellettava, komissio sovelsi ja tulkitsi virheellisesti ylivoimaista yleistä etua koskevaa arviointiperustetta eikä osoittanut, ettei ylivoimainen yleinen etu edellyttänyt pyydettyjen asiakirjojen sisältämien tietojen ilmaisemista. Kantaja väittää lisäksi, ettei komissio esittänyt tältä osin riittäviä perusteluja.

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43).


title: Yhdistetyt asiat C-511/15 ja C-512/15: Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 12.10.2016 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Prekršajni sud u Bjelovaru – Kroatia) – Renata Horžić (C-511/15) ja Siniša Pušić (C-512/15) v. Privredna banka Zagreb d.d. ja Božo Prka (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla — Kulutusluottosopimukset — Direktiivi 2008/48/EY — Asuntolainasopimus — Vaihtuva korkokanta — Luotonantajan velvollisuudet — Kansallisen lainsäädännön voimaantulopäivänä voimassa olleisiin sopimuksiin sovellettava lainsäädäntö — Direktiivin 2008/48 soveltamatta jättäminen)

text:
               19.12.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 475/8

         Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 12.10.2016 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Prekršajni sud u Bjelovaru – Kroatia) – Renata Horžić (C-511/15) ja Siniša Pušić (C-512/15) v. Privredna banka Zagreb d.d. ja Božo Prka
   (Yhdistetyt asiat C-511/15 ja C-512/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla - Kulutusluottosopimukset - Direktiivi 2008/48/EY - Asuntolainasopimus - Vaihtuva korkokanta - Luotonantajan velvollisuudet - Kansallisen lainsäädännön voimaantulopäivänä voimassa olleisiin sopimuksiin sovellettava lainsäädäntö - Direktiivin 2008/48 soveltamatta jättäminen))
   (2016/C 475/11)
   Oikeudenkäyntikieli: kroaatti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Prekršajni sud u Bjelovaru

      Asianosaiset

      Kantajat: Renata Horžić (C 511/15) ja Siniša Pušić (C 512/15)

      Vastaajat: Privredna banka Zagreb d.d. ja Božo Prka

      Määräysosa

   Kulutusluottosopimuksista ja neuvoston direktiivin 87/102/ETY kumoamisesta 23.4.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/48/EY 23 artiklaa ja 30 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaisille kansallisille säännöksille, joiden mukaan luotonantajan on rikosoikeudellisten seuraamusten uhalla noudatettava vaihtuvan koron alaan liittyviä velvollisuuksia kyseisten säännösten voimaantulopäivänä voimassa olleiden sopimusten osalta, koska nämä luottosopimukset eivät kuulu kyseisen direktiivin aineelliseen soveltamisalaan ja koska tätä ei myöskään panna täytäntöön mainituilla velvollisuuksilla.

      (1)  EUVL C 27, 25.1.2016.


title: Asia C-25/13: Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 30.1.2014 (Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n °17 de Barcelonan (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – France Telecom España, SA vastaan Organismo de Gestión Tributaria de la Diputación de Barcelona (Ennakkoratkaisupyyntö — Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut — Direktiivi 2002/20/EY — Sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajilta perittävä maksu paikallisen julkisessa omistuksessa olevan maa-alueen yksityiskäytöstä tai hyödyntämisestä tiettyyn tarkoitukseen — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla — Vastaus, joka on selvästi johdettavissa oikeuskäytännöstä)

text:
               14.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/18

         Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 30.1.2014 (Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelonan (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – France Telecom España, SA vastaan Organismo de Gestión Tributaria de la Diputación de Barcelona
   (Asia C-25/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut - Direktiivi 2002/20/EY - Sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajilta perittävä maksu paikallisen julkisessa omistuksessa olevan maa-alueen yksityiskäytöstä tai hyödyntämisestä tiettyyn tarkoitukseen - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla - Vastaus, joka on selvästi johdettavissa oikeuskäytännöstä))
   2014/C 112/21
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona

      Asianosaiset

      Kantaja: France Telecom España, SA

      Vastaaja: Organismo de Gestión Tributaria de la Diputación de Barcelona

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 17 de Barcelona – Sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista (valtuutusdirektiivi) 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (valtuutusdirektiivi) (EYVL L 108, s. 21) 13 artiklan tulkinta – Korvaukset käyttöoikeuksista ja oikeuksista laitteiden asentamiseen – Kunnan julkinen alue – Oikeuksien luovutus ja käytön hallinnan luovutus

      Määräysosa

   Unionin oikeutta on tulkittava yhdistetyissä asioissa C-55/11, C-57/11 ja C-58/11, Vodafone España ja France Telecom España, 12.7.2012 annetun tuomion (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) valossa siten, että se on esteenä sellaisen maksun soveltamiselle, joka kohdistetaan julkisessa tai yksityisessä omistuksessa olevan omaisuuden yhteyteen asennettujen järjestelmien yksityiskäytöstä tai hyödyntämisestä sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista (valtuutusdirektiivi) 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (valtuutusdirektiivi) 13 artiklassa tarkoitetuin tavoin sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajiin, jotka eivät omista kyseisiä järjestelmiä.

      (1)  EUVL C 108, 13.4.2013.


title: Asia T-328/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 9.10.2008 — Wilms v. komissio (Kumoamiskanne — Vahingonkorvauskanne — Virkamiehet — Ylennys — Etusijapisteiden myöntäminen)

text:
               6.12.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 313/25

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 9.10.2008 — Wilms v. komissio
   (Asia T-328/04) (1)

   (Kumoamiskanne - Vahingonkorvauskanne - Virkamiehet - Ylennys - Etusijapisteiden myöntäminen)
   (2008/C 313/44)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Günter Wilms (Bryssel, Belgia) (edustajat: aluksi asianajajat M. van der Woude ja V. Landes, sittemmin M. van der Woude)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: aluksi H. Tserepa-Lacombe ja V. Joris, sittemmin V. Joris ja G. Berscheid, avustajanaan asianajaja D. Waelbroeck)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kantaja vaatii seuraavien päätösten kumoamista:

               —

               komission oikeudellisen yksikön pääjohtajan päätös, jolla kantajalle myönnettiin ainoastaan yksi pääosaston etusijapiste vuoden 2003 ylennyskierroksella ja joka annettiin tiedoksi 2.7.2003 ja vahvistettiin nimittävän viranomaisen päätöksellä, joka annettiin tiedoksi 19.12.2003

               —

               nimittävän viranomaisen päätös, jolla kantajalle ei myönnetty yhtäkään erityisetusijapistettä ylimääräisestä toiminnasta toimielimen eduksi vuoden 2003 ylennyskierroksella ja joka annettiin tiedoksi Sysper 2 -järjestelmän välityksellä 19.12.2003

               —

               seuraavat päätökset: nimittävän viranomaisen päätös, jolla kantajalle myönnettiin yhteensä 19 pistettä vuoden 2003 ylenemiskierroksella; palkkaluokkaan A 6 kuuluvien virkamiesten ansioluettelo vuodelta 2003, joka on julkaistu 13.11.2003 ilmestyneessä hallinnollisessa tiedotteessa N:o 69-2003; palkkaluokkaan A 5 ylennettyjen virkamiesten luettelo vuodelta 2003, joka on julkaistu 27.11.2003 ilmestyneessä hallinnollisessa tiedotteessa N:o 73-2003 ja joka tapauksessa päätös siitä, että kantajan nimeä ei ole kyseisissä luetteloissa

               —

               siltä osin kuin on tarpeen nimittävän viranomaisen 14.6.2004 tekemä päätös, jolla on hylätty kantajan 12.2.2004 tekemä oikaisuvaatimus

               —

               saman nimittävän viranomaisen 17.4.2007 tekemä päätös, jolla kantajalle ei myönnetty yhtään lisäetusijapistettä vuoden 2003 ylenemiskierroksella

         ja 5 000 euron vahingonkorvausta.
   Tuomiolauselma

               1)

               Komission päätökset, joilla kantajan ylenemispisteiden kokonaismääräksi on asetettu 19 pistettä ja joilla hänet on kieltäydytty liittämästä palkkaluokkaan A 5 ylennettyjen virkamiesten luetteloon vuoden 2003 ylennyskierroksella, kumotaan.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 273, 6.11.2004.


title: Asia C-300/05: Bundesfinanzhofin 17.5.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Hauptzollamt Hamburg-Jonas vastaan ZVK Zuchtvieh-Kontor GmbH

text:
               1.10.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 243/9

         Bundesfinanzhofin 17.5.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Hauptzollamt Hamburg-Jonas vastaan ZVK Zuchtvieh-Kontor GmbH
   (Asia C-300/05)
   (2005/C 243/14)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Bundesfinanzhof on pyytänyt 17.5.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 27.7.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Hauptzollamt Hamburg-Jonas vastaan ZVK Zuchtvieh-Kontor GmbH seuraavaan kysymykseen:
   Kuuluuko lastaus- ja lastin purkamisaika eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana annetun direktiivin 91/628/ETY (1) (jota on muutettu direktiivillä 95/29/EY (2)) liitteessä olevan 48 artiklan 4 kohdan d alakohdassa tarkoitettuun ”kuljetuksen kestoon”?

      (1)  EYVL L 340, s. 17.

      (2)  EYVL L 148, s. 52.


title: Asia T-287/11: Kanne 6.6.2011 — Heitkamp BauHolding v. komissio

text:
               13.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 238/21

         Kanne 6.6.2011 — Heitkamp BauHolding v. komissio
   (Asia T-287/11)
   2011/C 238/39
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Heitkamp BauHolding GmbH (Herne, Saksa) (edustaja: asianajaja W. Niemann)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan vastaajan 26.1.2011 tekemän päätöksen, sellaisena kuin se on muutettuna 15.4.2011 — kantajan tähänastisten tietojen mukaan päätöstä ei vielä ole julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seuraaviin kanneperusteisiin.

               —

               Kantaja väittää, että Saksan yhteisöverolain (Körperschaftssteuergesetz, KStG) 8 c §:n 1 a momentissa säädetyssä saneerauslausekkeessa ei ole kyse SEUT 107 artiklassa tarkoitetusta tuesta. Vastaaja tekee kantajan mukaan virheen jo viitejärjestelmän luokittelussa, jossa se pitää viitejärjestelmän lähtökohtana ”säännöksiä sellaisten yhteisöjen tappiontasauksesta, joiden yhtiöosuudet ovat kaupan kohteena”. Viitejärjestelmä on tosiasiassa pikemminkin ajallisesti rajaamaton tappiontasaus, joka on voimassa myös yhteisövero-oikeudessa objektiivisen nettoperiaatteen välittömänä seurauksena.

               —

               KStG:n 8 c §:ssä säädettyä tappiontasauksen poistamista on kantajan mukaan näin ollen pidettävä poikkeuksena, kun taas KStG:n 8 c §:n 1 a momentissa olevassa saneerauslausekkeessa on poikkeuksen poikkeuksena kyse jälleen yleisestä säännöstä, joka mahdollistaa veronmaksukykyisyyden periaatteen (Leistungsfähigkeitsprinzip) soveltamisen myös saneeraustapauksissa.

               —

               Vaikka vastaaja ilmoittaa kantajan mukaan, että ”viitejärjestelmä on Saksan yhteisöverojärjestelmä silloisessa muodossaan”, se ei ota huomioon sitä, että liittotasavallan oikeudellinen tilanne on muuttunut kasvun nopeuttamista koskevan lain (Wachstumsbeschleunigungsgesetz) myötä. Sen jälkeen kun KStG:n 8 c §:ssä on otettu käyttöön piileviä varauksia koskeva lauseke, terveiden yritysten omistajanvaihdostilanteissa tappioita on voitu vähentää ja siirtää seuraavalle tilikaudelle piilevien varausten määrään saakka. Näin ollen piileviä varauksia koskeva lauseke voidaan ymmärtää terveiden yritysten osalta kriisiyrityksiä koskevan saneerauslausekkeen vastapainoksi, koska muussa tapauksessa saneerausta tarvitsevat yritykset kärsisivät rakenteellisesta haitasta.

               —

               Saneerauslausekkeen välityksellä tapahtuvassa taloudellisesti terveiden ja saneerausta tarvitsevien yritysten erilaisessa kohtelussa, josta vastaaja väittää olevan kyse, ei siis kantajan mukaan ole kyse mistään valikoivista toimenpiteistä, vaan pikemminkin Saksan perustuslaissa (Grundgesetz) aina taatun veronmaksukykyisyyden periaatteen konkretisoimisesta. Näin ollen kyse on viitejärjestelmän sisäisestä logiikasta. Saneerauslauseke on näin ollen täysin sopusoinnussa Saksan järjestelmän perusperiaatteiden kanssa.

               —

               Kun taustalla olevat periaatteet otetaan huomioon, saneerauslausekkeen käyttöönotto KStG:n 8 c §:llä on kantajan mukaan joka tapauksessa ”järjestelmän luonteen tai rakenteen vuoksi oikeutettu” toimenpide, jolla kyseinen rakenne vasta osittain toteutuu.


title: Asia C-353/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) on esittänyt 31.7.2007 — Sanofi Aventis SpA v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)

text:
               20.10.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) on esittänyt 31.7.2007 — Sanofi Aventis SpA v. Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   (Asia C-353/07)
   (2007/C 247/11)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Sanofi Aventis SpA

      Vastaaja: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA)
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Direktiivin 89/105 (1) 2 ja 3 artiklassa säädetään jäsenvaltion viranomaisten ja lääkeyritysten välisestä suhteesta siten, että niiden mukaan tietyn lääkkeen hinta määritellään tai sen hintaa korotetaan mainittujen antamien tietojen perusteella mutta siinä määrin kuin toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät tämän, eli yritysten ja lääkkeiden valvonnasta vastaavien viranomaisten välisen vuoropuhelun perusteella, minkä jälkeen kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdassa säädetään ”kaikkia lääkkeitä tai tiettyjä lääkeryhmiä koskevan hintasulun” määräämisestä, joka on yleisluontoinen keino, jonka yhteydessä on vähintään kerran vuodessa todennettava, onko sulun jatkaminen jäsenvaltion makroekonomisten olosuhteiden vuoksi perusteltua.
               Säännöksessä annetaan toimivaltaisille viranomaisille 90 päivän määräaika toimia, ja siinä säädetään, että niiden on määräajan päättyessä ilmoitettava, mitä mahdollisia korotuksia tai alentamisia hintoihin ollaan tekemässä.
               On selvitettävä, onko tätä säännöstä, siltä osin kuin siinä viitataan ”mahdollisiin hintojen alentamisiin”, tulkittava siten, että kaikkia lääkkeitä tai tiettyjä lääkeryhmiä koskevaan hintasulkuun liittyvän yleisen toimenpiteen lisäksi säädetään myös toisesta yleisestä toimenpiteestä, joka kattaa mahdollisuuden kaikkien lääkkeiden tai tiettyjen lääkeryhmien hintojen alentamiseen, vai onko maininta ”mahdolliset alentamiset” ymmärrettävä siten, että siinä viitataan yksinomaan lääkkeisiin, jotka ovat jo hintasulun kohteena.

               2)

               On selvitettävä, voidaanko direktiivin 89/105 4 artiklan 1 kohtaa, siltä osin kuin siinä velvoitetaan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset vähintään kerran vuodessa todentamaan, onko hintasulun jatkaminen muuttamattomana makroekonomisten olosuhteiden vuoksi perusteltua, tulkita siten, että jos hintojen alentaminen hyväksytään ensimmäiseen kysymykseen annettavassa vastauksessa, on mahdollista turvautua tähän toimenpiteeseen myös useita kertoja yhden vuoden aikana ja toistaa se useiden vuosien ajan (vuodesta 2002 vuoteen 2010).

               3)

               Voidaanko edellä mainitun direktiivin 89/105 4 artiklan nojalla — jota on luettava niiden perustelukappaleiden valossa, jotka koskevat yksittäisten lääkkeiden hintojen valvontakeinojen ensisijaista päämäärää, joka on ”kansanterveyden edistäminen varmistamalla lääkkeiden riittävä saatavuus kohtuullisin kustannuksin ja sellaisten erojen välttäminen tällaisten toimenpiteiden kesken, jotka saattavat estää ja vääristää yhteisön sisäistä lääkekauppaa” — katsoa, että sellaisten toimenpiteiden toteuttaminen on yhteensopivaa yhteisön oikeuden kanssa, joissa viitataan ainoastaan kulujen ”arvioituun” taloudelliseen arvoon eikä ”selvitettyyn” arvoon (kysymys koskee molempia tapauksia)?

               4)

               Voidaanko katsoa, että vaatimukset, jotka liittyvät sellaisten puolueettomien ja sisällöltään avointen perusteiden ilmoittamiseen, joiden perusteella voidaan valvoa asiassa toimivaltaisten viranomaisten (ajanjaksolla 31.12.2006 saakka) ja lainsäätäjän (1.1.2007 lähtien) toimintaa, täyttyvät kaikilta osin sillä, että ilmoitetaan vaatimukset, jotka liittyvät lääkekulujen enimmäismääriin, jotka jokainen jäsenvaltio on toimivaltainen määrittämään, ja niiden hillitsemiseen, ja erityisesti sillä, että annetaan tiedot, jotka koskevat kaikkia terveydenhuollon kustannuksia tai tarkemmin ainoastaan lääkekustannuksia?

               5)

               Onko direktiivistä johdettavissa olevia avoimuuden periaatetta ja periaatetta, jonka mukaan asianomaiset yritykset osallistuvat päätöksentekoon lääkkeitä koskevista hintasulkutoimenpiteistä tai lääkkeiden hintojen yleisestä alentamisesta, tulkittava siten, että on välttämätöntä säätää aina ja joka tapauksessa mahdollisuudesta poiketa määrätystä hinnasta (direktiivin 89/105 4 artiklan 2 kohta) ja hakijana olevan yrityksen konkreettisesta osallistumisesta, jolloin viranomaisten on perusteltava mahdollinen kielto?

      (1)  Ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden hintojen sääntelytoimenpiteiden avoimuudesta ja niiden soveltamisesta kansallisissa sairausvakuutusjärjestelmissä 21.12.1988 annettu neuvoston direktiivi 89/105/ETY (EYVL L 40, s. 8)


title: Asia T-185/06: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.6.2011 — Air liquide v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Vetyperoksidi ja natriumperboraatti — Päätös, jossa EY 81 artiklaa todetaan rikotuksi — Sääntöjenvastaisen toiminnan syyksilukeminen — Perusteluvelvollisuus)

text:
               30.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 226/20

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.6.2011 — Air liquide v. komissio
   (Asia T-185/06) (1)

   (Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Vetyperoksidi ja natriumperboraatti - Päätös, jossa EY 81 artiklaa todetaan rikotuksi - Sääntöjenvastaisen toiminnan syyksilukeminen - Perusteluvelvollisuus)
   2011/C 226/37
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Air liquide, société anonyme pour l'étude et l'exploitation des procédés Georges Claude (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat Saint-Esteben, M. Pittie ja. P. Honoré)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi F. Arbault ja O. Beynet, sittemmin V. Bottka, P. Van Nuffel ja B. Gencarelli)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota [EY] 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 3.5.2006 tehty komission päätös K(2006) 1766 lopullinen (asia COMP/F/38.620 — vetyperoksidi ja perboraatti) siltä osin kuin se koskee kantajaa

      Tuomiolauselma

               1)

               [EY] 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 3.5.2006 tehty komission päätös K(2006) 1766 lopullinen (asia COMP/F/38.620 — vetyperoksidi ja perboraatti) kumotaan siltä osin kuin se koskee Air liquide, société anonyme pour l'étude et l'exploitation des procédés Georges Claudea.

               2)

               Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 212, 2.9.2006.


title: Asia T-256/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 1.10.2014 – Italia v. komissio (Sosiaalipolitiikka — Yhteisön toimintaohjelmat nuorisopolitiikan alalla — Maksetun rahoituksen osittainen palauttaminen — Tiettyjen summien tukikelvottomuus — Toimintaryhmän osalta säädetyn ylärajan ylittäminen — Kansallisten elinten käyttöön ottamat menettelyt, joilla perusteettomasti käytetyt summat peritään takaisin lopullisilta tuensaajilta)

text:
               10.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 395/44

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 1.10.2014 – Italia v. komissio
      (Asia T-256/13) (1)

      ((Sosiaalipolitiikka - Yhteisön toimintaohjelmat nuorisopolitiikan alalla - Maksetun rahoituksen osittainen palauttaminen - Tiettyjen summien tukikelvottomuus - Toimintaryhmän osalta säädetyn ylärajan ylittäminen - Kansallisten elinten käyttöön ottamat menettelyt, joilla perusteettomasti käytetyt summat peritään takaisin lopullisilta tuensaajilta))
      (2014/C 395/54)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: Italian tasavalta (asiamies: G. Palmieri, avustajanaan avvocato dello Stato W. Ferrante)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamies: C. Cattabriga)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kumoamisvaatimus, joka koskee ensinnäkin 22.2.2013 päivättyä komission kirjettä Ares (2013) 237719, joka on osoitettu Agenzia nazionale per i giovanille (kansallinen nuorisoasioiden virasto, Italia) ja jossa ilmoitetaan 1 486 485,90 euron suuruista määrää koskevan veloitusilmoituksen antamisesta siltä osin kuin kyseinen määrä sisältää 52 036,24 euron suuruisen osuuden eurooppalaista vapaaehtoispalvelua koskevien koulutustoimintojen osalta korvattavina menoina ja 183 729,72 euron suuruisen osuuden määrinä, joita Agenzia nazionale per i giovani ei ole perinyt takaisin lopullisilta tuensaajilta vuosien 2000 ja 2004 välisen ajanjakson osalta, ja toiseksi 28.2.2013 päivättyä komission kirjettä Ares (2013) 267064, joka on osoitettu Dipartimento della gioventù e del servizio civile nazionalelle (kansallinen nuoriso- ja siviilipalveluosasto) ja jossa ilmoitetaan päätelmistä, jotka on tehty takeita koskevan ilmoituksen lopullisesta arvioinnista ja mainitun viraston vuodelta 2011 antamasta vuosikertomuksesta

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 178, 22.6.2013.


title: Asia F-62/15: Kanne 23.4.2015 – ZZ ja ZZ v. parlamentti

text:
               29.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 213/49

         Kanne 23.4.2015 – ZZ ja ZZ v. parlamentti
   (Asia F-62/15)
   (2015/C 213/79)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: ZZ ja ZZ (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Niiden päätösten kumoaminen, joissa pienennetään kantajien, jotka asuvat Tanskassa, eläkkeeseen sovellettavaa korjauskerrointa, sellaisena kuin tämä ilmenee heidän vuoden 2014 kesäkuun eläkekuiteistaan, ja sen henkisen kärsimyksen korvaaminen, joka on väitetysti aiheutunut siitä, että riidanalaisten päätösten perustelemiseksi on käytetty erilaisia ja ristiriitaisia tietoja

      Vaatimukset

               —

               Päätökset, jotka sisältyvät vuoden 2014 kesäkuun eläkekuitteihin ja joissa pienennetään kantajien eläkkeeseen sovellettavaa korjauskerrointa 1.1.2014 lähtien, on kumottava

               —

               Euroopan parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja maksamaan oikeuden ja kohtuuden mukaan vahvistettava määrä korvauksena aiheutetusta henkisestä kärsimyksestä.


title: Asia T-214/04: Royal County of Berkshire Polo Club Ltd:n 8.6.2004 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) vastaan nostama kanne

text:
               28.8.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/28

         Royal County of Berkshire Polo Club Ltd:n 8.6.2004 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) vastaan nostama kanne
   (Asia T-214/04)
   (2004/C 217/50)
   Oikeudenkäyntikieli määritetään työjärjestyksen 131 artiklan 2 kohdan mukaisesti kanteen kieli: englanti
   Royal County of Berkshire Polo Club Ltd, Windsor (Yhdistynyt kuningaskunta), on nostanut 8.6.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) vastaan. Kantajan edustajina ovat Solicitor J.H. Mailand Walker ja Barrister D. McPolo/Lauren Company LP osallistui myös asian käsittelyyn valituslautakunnassa.
   Farland.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa ensimmäisen valituslautakunnan 25.3.2004 asiassa R 273/2002-1 tekemän päätöksen, jolla hylätään kantajan hakemus;

               —

               velvoittaa viraston korvaamaan oikeudenkäyntikulut

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               Yhteisön tavaramerkin hakija:

               Kantaja

               Haettu yhteisön tavaramerkki:

               Kuvamerkki ”ROYAL COUNTY OF BERKSHIRE POLO CLUB” luokkaan 3 kuuluvia tuotteita (puhdistusvalmisteet ym.) varten

               Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu:

               Polo Lauren Company LP

               Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu:

               Kansalliset kuva- ja sanamerkit, jotka sisältävät sanan ”POLO”

               Väiteosaston ratkaisu:

               Väitteen hylkääminen

               Valituslautakunnan ratkaisu:

               Väiteosaston päätöksen kumoaminen; rekisteröinnin evääminen

               Kanneperusteet:

               Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen. Kantaja väittää, että kyseiset merkit ovat erilaisia.


title: Asia T-85/15: Kanne 19.2.2015 – Alfa Wassermann Hungary v. SMHV – Pharma Mar (YLOELIS)

text:
               13.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/43

         Kanne 19.2.2015 – Alfa Wassermann Hungary v. SMHV – Pharma Mar (YLOELIS)
   (Asia T-85/15)
   (2015/C 118/55)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Alfa Wassermann Hungary kft (Budapest, Unkari) (edustajat: asianajajat M. Best, U. Pfleghar ja S. Schäffner)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Pharma Mar, SA (Colmenar Viejo, Espanja)

      Menettely SMHV:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki, tavaramerkki YLOELIS – rekisteröintihakemus nro 1 0 9 14  431

      SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 1100/2014-1 18.12.2014 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen ja väiteosaston 24.2.2014 tekemän päätöksen (väitemenettely nro B 2 0 66  184)

               —

               hylkää väitteen nro B 2 0 66  184 kokonaisuudessaan

               —

               velvoittaa SMHV:n ja vastapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (neljäs jaosto)  24 päivänä marraskuuta 2005 , asiassa C-506/03: Saksan liittotasavalta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Taloudellinen tuki — Toteutettavuustutkimus — Immateriaalioikeuksien luovuttamista koskeva sopimus)

text:
               11.2.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 36/7

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (neljäs jaosto)
   24 päivänä marraskuuta 2005,
   asiassa C-506/03: Saksan liittotasavalta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Taloudellinen tuki - Toteutettavuustutkimus - Immateriaalioikeuksien luovuttamista koskeva sopimus)
   (2006/C 36/12)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa C-506/03, jossa on kyse EY 230 artiklaan perustuvasta kumoamiskanteesta, joka on nostettu 26.11.2003, Saksan liittotasavalta (asiamiehenään M. Lumma, avustajanaan asianajaja C. von Donat) vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään G. Zavvos ja C. Schmidt, avustajanaan asianajaja B. Wägerbaur), yhteisöjen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: K. Lenaerts, joka hoitaa neljännen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit M. Ilešič ja E. Levits (esittelevä tuomari), julkisasiamies D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: hallintovirkamies K. Sztranc, on antanut 24.11.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 47, 21.2.2004.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 28 päivänä maaliskuuta 2001 asiassa T-144/99, Institut des mandataires agréés près l'Office européen des brevets vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Kilpailu – EY:n perustamissopimuksen 85 artikla (josta on tullut EY 81 artikla) – Ammatilliset menettelysäännöt – Vertailevan mainonnan kielto – Palvelujen tarjoaminen)

text:
C 227/16                FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      11.8.2001
                                             ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                  YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                 TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                                  TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                24 päivänä huhtikuuta 2001
                  24 päivänä huhtikuuta 2001
                                                                       asiassa T-37/99, Ugo Miranda vastaan Euroopan yhteisö-
                                                                                jen komissio (1)
asiassa T-159/98, Ivan Torre ym. vastaan Euroopan yhtei-
                        söjen komissio (1)                             (Henkilöstö – Uudelleenasettautumiskorvaus – Kotipaikan
                                                                                käsite)
(Henkilöstö – Kilpailu – Kokeiden järjestämisessä tapahtu-                                      (2001/C 227/30)
nut sääntöjenvastaisuus, joka on voinut vääristää lopputu-
                   losta – Oikeussuojaintressi)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                       Asiassa T-37/99, Ugo Miranda, Euroopan yhteisöjen komis-
                         (2001/C 227/29)
                                                                       sion virkamies, kotipaikka Bryssel, edustajanaan asianajaja
                                                                       L. Radicati di Brozolo, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
                                                                       (asiamiehinään: G. Valsesia ja A. Dal Ferro), jossa kantaja vaatii,
                                                                       että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa 7.5.1998
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                      tehdyn komission päätöksen, joka koskee kantajalle Euroopan
                                                                       yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien sääntöjen liitteessä VII
                                                                       olevan 6 artiklan nojalla suoritetun uudelleenasettautumiskor-
Asiassa T-159/98, Ivan Torre, kotipaikka Bryssel, Donatella            vauksen palautusta, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
Ineichen, kotipaikka Bryssel, Alessandro Cavallaro, kotipaikka         mioistuin (yhden tuomarin kokoonpano: tuomari P. Mengoz-
Rooma, edustajanaan asianajaja M.-A. Lucas, prosessiosoite             zi), kirjaaja: hallintovirkamies J. Palacio González, on
Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asia-             24.4.2001 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seu-
miehinään J. Currall ja C. Berardis-Kayser), jossa kantajat            raava:
vaativat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumo-
amaan kilpailun EUR/A/123 valintalautakunnan päätökset,                1)    Kanne hylätään.
joilla kantajille on annettu karsiutumiseen johtava arvosana           2)    Kukin osapuoli korvaa omat oikeudenkäyntikulunsa.
ensimmäisestä esivalintakokeesta, sekä saman kilpailun myö-
hemmät toimenpiteet sikäli kuin se on tarpeen kantajien
oikeusaseman palauttamiseksi, ensimmäisen oikeusasteen tuo-            (1) EYVL C 121, 1.5.1999.
mioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston
puheenjohtaja P. Mengozzi sekä tuomarit V. Tiili ja
R. M. Moura Ramos, kirjaaja: hallintovirkamies G. Herzig,
on 24.4.2001 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on
seuraava:                                                                    YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                                                                                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
1)    Lausunnon antaminen I. Torren ja A. Cavallaron kanteista                           28 päivänä maaliskuuta 2001
      raukeaa.
                                                                       asiassa T-144/99, Institut des mandataires agréés près
2)    D. Ineichenin kanne hylätään.                                    l’Office européen des brevets vastaan Euroopan yhteisö-
                                                                                jen komissio (1)
3)    Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.            (Kilpailu – EY:n perustamissopimuksen 85 artikla (josta on
                                                                       tullut EY 81 artikla) – Ammatilliset menettelysäännöt –
                                                                          Vertailevan mainonnan kielto – Palvelujen tarjoaminen)
                                                                                (2001/C 227/31)
(1) EYVL C 378, 5.12.1998.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                       Asiassa T-144/99, Institut des mandataires agréés près l’Office
                                                                       européen des brevets, kotipaikka München (Saksa), edustaji-
 ---pagebreak--- 11.8.2001               FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 227/17
naan asianajajat R. Collin ja M.-C. Mitchell, prosessiosoite             1)    Kanne hylätään.
Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asia-
miehenään E. Gippini Fournier), jossa kantaja vaatii, että               2)    Asianosaiset velvoitetaan korvaamaan omat oikeudenkäyntiku-
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa                        lunsa.
EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan soveltamisesta
(IV/36147 – Euroopan patenttiviraston hyväksymien asiamies-
ten instituutin menettelysäännöt (EPI)) 7 päivänä huhtikuuta             (1) EYVL C 135, 13.5.2000.
1999 tehdyn komission päätöksen 1999/267/EY (EYVL L 106,
s. 14), yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
(toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohta-
ja A. W. H. Meij sekä tuomarit A. Potocki ja J. Pirrung, kirjaaja:
hallintovirkamies G. Herzig, on 28.3.2001 antanut tuomion,
jonka tuomiolauselma on seuraava:
1)    EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan soveltamisesta
      (IV/36147 – Euroopan patenttiviraston hyväksymien asia-
      miesten menettelysäännöt (EPI)) 7 päivänä huhtikuuta 1999                YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
      tehdyn komission päätöksen 1999/267/EY 1 artikla kumo-                              TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
      taan siltä osin kuin se koskee Euroopan patenttiviraston
      hyväksymien asiamiesten instituutin menettelysääntöjen 2 ar-
                                                                                5 päivänä huhtikuuta 2001
      tiklan b kohdan kolmatta alakohtaa ja 5 artiklan c kohtaa.
2)    Kanne hylätään muilta osin.
                                                                         asiassa T-87/00, Bank für Arbeit und Wirtschaft AG
3)    Asianosaiset vastaavat kukin omista oikeudenkäyntikuluistaan,      vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavara-
      joihin katsotaan kuuluvan myös välitoimimenettelystä aiheutu-                        merkit ja mallit) (SMHV) (1)
      neet oikeudenkäyntikulut.
                                                                         (Yhteisön tavaramerkki – Sana EASYBANK – Ehdoton
(1) EYVL C 281, 2.10.1999.                                               hylkäysperuste – Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan
                                                                                b ja c alakohta)
                                                                                (2001/C 227/33)
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                 TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                   3 päivänä toukokuuta 2001
                                                                         Asiassa T-87/00, Bank für Arbeit und Wirtschaft AG, kotipaik-
asiassa T-60/00, Pareskevi Liaskou vastaan Euroopan unio-                ka Wien (Itävalta), edustajanaan asianajaja G. Kucsko, proses-
                         nin neuvosto (1)                                siosoite Luxemburgissa, vastaan sisämarkkinoiden harmoni-
                                                                         sointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehinään
(Henkilöstö – Palkkaus – Ulkomaankorvaus – Henkilöstö-                   A. von Mühlendahl, J. F. Crespo Carrillo ja S. Laitinen), jossa
    sääntöjen liitteen VII 4 artiklan 1 kohdan a alakohta)               kantaja vaatii, että sisämarkkinoiden harmonisointiviraston
                                                                         (tavaramerkit ja mallit) kolmannen valituslautakunnan
                         (2001/C 227/32)                                 31.1.2000 tekemä päätös (asia R 316/1999–3), jossa evättiin
                                                                         sanan EASYBANK rekisteröiminen yhteisön tavaramerkiksi,
                                                                         kumotaan, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                        (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohta-
                                                                         ja A. W. H. Meij sekä tuomarit A. Potocki ja J. Pirrung,
Asiassa T-60/00, Paraskevi Liaskou, Euroopan unionin neuvos-             kirjaaja: hallintovirkamies D. Christensen, on 5.4.2001 antanut
ton virkamies, kotipaikka Bryssel, edustajanaan asianajaja               tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
E. Boigelot, vastaan Euroopan unionin neuvosto (asiamiehi-
nään F. Anton ja D. Zahariou), jossa kantaja vaatii ensimmäisen          1)    Kumotaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-
oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan 5.7.1999 tehdyn                          merkit ja mallit) kolmannen valituslautakunnan 31.1.2000
neuvoston päätöksen, jolla on kieltäydytty myöntämästä kan-                    tekemä päätös (asia R 316/1999–3).
tajalle Euroopan yhteisön virkamiehiin sovellettavien henkilös-
tösääntöjen liitteen VII 4 artiklassa tarkoitettua ulkomaankor-          2)    Vastaaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
vausta ja hylätty vaatimus tämän korvauksen maksamisesta
korkoineen, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheen-             (1) EYVL C 163, 10.6.2000.
johtaja P. Mengozzi sekä tuomarit V. Tiili ja R. M. Moura
Ramos, kirjaaja: johtava hallintovirkamies B. Pastor, on
3.5.2001 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seu-
raava:


title: Asia T-171/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 2.6.2008 — Avaya v. SMHV — ZyXEL Communications (VANTAGE CNM)

text:
               19.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 183/30

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 2.6.2008 — Avaya v. SMHV — ZyXEL Communications (VANTAGE CNM)
   (Asia T-171/07) (1)

   (2008/C 183/58)

      Oikeudenkäyntikieli: englanti

   Ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 170, 21.7.2007.


title: Asia C-428/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 6.7.2010 (Rechtbank 's-Gravenhagen (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Monsanto Technology LLC v. Cefetra BV, Cefetra Feed Service BV, Cefetra Futures BV ja Alfred C. Toepfer International GmbH (Teollisoikeudet ja kaupalliset oikeudet — Bioteknologian keksintöjen oikeudellinen suoja — Direktiivi 98/44/EY — 9 artikla — Patentti, joka suojaa geneettistä tietoa sisältävää tai siitä koostuvaa tuotetta — Materiaali, johon tuote on yhdistetty — Suoja — Edellytykset)

text:
               28.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 234/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 6.7.2010 (Rechtbank 's-Gravenhagen (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Monsanto Technology LLC v. Cefetra BV, Cefetra Feed Service BV, Cefetra Futures BV ja Alfred C. Toepfer International GmbH
   (Asia C-428/08) (1)

   (Teollisoikeudet ja kaupalliset oikeudet - Bioteknologian keksintöjen oikeudellinen suoja - Direktiivi 98/44/EY - 9 artikla - Patentti, joka suojaa geneettistä tietoa sisältävää tai siitä koostuvaa tuotetta - Materiaali, johon tuote on yhdistetty - Suoja - Edellytykset)
   2010/C 234/10
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank ’s-Gravenhage

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Monsanto Technology LLC

      Vastaajat: Cefetra BV, Cefetra Feed Service BV, Cefetra Futures BV ja Alfred C. Toepfer International GmbH

      Muu osapuoli: Argentiinan valtio

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Rechtbank ’s-Gravenhage — Bioteknologian keksintöjen oikeudellisesta suojasta 6.7.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/44/EY (EYVL L 213, s. 13) 9 artiklan tulkinta — Patentin antaman suojan laajuus — Tuote (DNA-sekvenssi), joka on osa materiaalista (soijajauho), joka on tuotu Euroopan unioniin — Kansallisen lainsäädännön DNA-sekvenssille antama ehdoton suoja — Patentti, joka on myönnetty ennen direktiivin antamista — TRIPS-sopimuksen 27 ja 30 artikla

      Tuomiolauselma

               1)

               Bioteknologian keksintöjen oikeudellisesta suojasta 6.7.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/44/EY 9 artiklaa on tulkittava siten, että siinä ei anneta patenttioikeudellista suojaa pääasiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa, kun patentoitu tuote sisältyy soijajauhoon, jossa se ei toimi tavalla, jota varten se on patentoitu, vaikka se on toiminut aikaisemmin soijakasvissa, josta kyseinen jauho on jalostettu, tai kun se voisi mahdollisesti toimia uudelleen tällä tavalla sen jälkeen, kun se on eristetty kyseisestä jauhosta ja liitetty sitten elävän organismin soluun.

               2)

               Direktiivin 98/44 9 artiklassa yhdenmukaistetaan tyhjentävästi siinä myönnetty suoja, joten kyseinen artikla on esteenä sille, että kansallisessa lainsäädännössä myönnetään ehdoton suoja patentoidulle tuotteelle sellaisenaan riippumatta siitä, toimiiko tuote materiaalissa, johon se sisältyy.

               3)

               Direktiivin 98/44 9 artikla on esteenä sille, että ennen kyseisen direktiivin antamista myönnetyn patentin haltija vetoaa patentoidun tuotteen ehdottomaan suojaan, joka sille olisi myönnetty tuolloin sovelletun kansallisen lainsäädännön perusteella.

               4)

               Marrakeshissa 15.4.1994 allekirjoitetun, Maailman kauppajärjestön (WTO) perustamissopimuksen liitteessä 1 C olevan ja Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa (1986–1994) laadittujen sopimusten tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta yhteisön toimivaltaan kuuluvissa asioissa 22.12.1994 tehdyllä neuvoston päätöksellä 94/800/EY hyväksytyn teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehdyn sopimuksen 27 ja 30 artikla eivät vaikuta direktiivin 98/44 9 artiklasta annettuun tulkintaan.

      (1)  EUVL C 313, 6.12.2008.


title: Asia F-54/05: Virkamiestuomioistuimen määräys 4.9.2008 — Ehrhardt v. parlamentti

text:
               22.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/67

         Virkamiestuomioistuimen määräys 4.9.2008 — Ehrhardt v. parlamentti
   (Asia F-54/05) (1)

   (2008/C 301/130)

      Oikeudenkäyntikieli: ranska

   Ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu virkamiestuomioistuimen rekisteristä sovintoratkaisun jälkeen.

      (1)  EUVL C 229, 17.9.2005, s. 29.


title: Asia T-180/06: Kanne 7.6.2006 — Fränkischer Weinbauverband e.V. v. SMHV (kolmiulotteinen tavaramerkki Bocksbeutel )

text:
               2.9.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 212/34

         Kanne 7.6.2006 — Fränkischer Weinbauverband e.V. v. SMHV (kolmiulotteinen tavaramerkki ”Bocksbeutel”)
   (Asia T-180/06)
   (2006/C 212/61)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Fränkischer Weinbauverband e.V. (Würzburg, Saksa) (edustajat: asianajajat N. Hetzelt ja A. Weigand)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)
   Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 25.4.2006 tekemä päätös (valitusasia R 0479/2004-1) kumotaan,

               —

               vastaaja velvoitetaan julkaisemaan yhteisömerkki nro 002323301 yhteisön tavaramerkkiasetuksen 40 artiklan mukaisesti ja

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kolmeulotteinen yhteismerkki ”Bocksbeutel” luokkiin 32, 33 ja 42 kuuluville tavaroille ja palveluille (hakemusnumero 2 323 301)

      Tutkijan päätös: Hakemuksen osittainen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Haettu tavaramerkki ei voi saada tavaramerkkisuojaa, koska sillä ei ole asetuksen (EY) N:o 40/49 (1) 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa, kun se luetaan yhdessä 64 artiklan kanssa, tarkoitettua erottamiskykyä. Lisäksi riidanalaisella päätöksellä loukataan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annettu asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1)


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 9 päivänä marraskuuta 1995, asiassa C-466/93 (Verwaltungsgericht Frankfurt am Mainin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Atlanta Fruchthandelsgesellschaft mbH ym. vastaan Bundesamt für Ernährung und Forstwirtschaft (Banaanit - Yhteinen markkinajärjestely - Tuontijärjestelmä - Pätevyyden arviointi)

text:
N:o C 16/2          I FI I                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        20.1.96
2 ) Kansallinen tuomioistuin voi antaa tällaisia väliaikais        lujen valossa ei ole tuonut esiin seikkoja, jotka voivat
     määräyksiä ainoastaan,                                         vaikuttaa niiden pätevyyteen.
     — jos tämä tuomioistuin epäilee vakavasti yhteisön             C ) EYVL N:o C 76 , 12.3.1994
         säädöksen pätevyyttä ja jos tämä tuomioistuin
         esittää tämän säädöksen pätevyyttä koskevan
         ennakkoratkaisukysymyksen yhteisöjen tuomio
         istuimelle, mikäli asia ei jo ole sen käsiteltävänä,
                                                                          YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
     — jos asia on kiireellinen, koska väliaikaismääräykset                            9 päivänä lokakuuta 1995 ,
         ovat tarpeen, jottei niitä pyytävälle asianosaiselle
         aiheudu vakavaa ja peruuttamatonta vahinkoa,               asiassa C-475/93 ( Sozialgericht Speyerin esittämä ennakko
                                                                    ratkaisupyyntö ), Jean-Louis Thévenon ja Stadt Speyer —
     — jos tuomioistuin ottaa asianmukaisesti huomioon              Sozialamt vastaan Landesversicherungsanstalt Rheinland
         yhteisön edun ja                                                                          Pfalz(')
     — jos kansallinen tuomioistuin kaikkia näitä edellytyk        (Sosiaaliturva — Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 6 artikla —
         siä harkitessaan noudattaa päätöksiä, jotka yhteisö      Jäsenvaltioiden tekemien sosiaaliturvasopimusten korvaa
        jen tuomioistuin tai yhteisöjen ensimmäisen oikeus                    minen asetuksella (ETY) N:o 1408/71)
         asteen tuomioistuin on antanut asetuksen lainmu                                      ( 96/C 16/04 )
         kaisuudesta, tai määräystä, joka vastaavien väliai
         kaismääräysten myöntämisestä on yhteisön tasolla                             (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
        annettu .
                                                                    (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
(') EYVL N:o C 76 , 12.3.1994                                           yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                    ( Asiassa C-475/93 , jonka Sozialgericht Speyer ( Saksa ) on
                                                                    saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan mukai
     YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                              sesti yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen
                                                                    ensin mainitussa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
                9 päivänä marraskuuta 1995 ,
                                                                    Jean-Louis Thévenon ja Stadt Speyer — Sozialamt vastaan
asiassa C-466/93 (Verwaltungsgericht Frankfurt am                   Landesversicherungsanstalt Rheinland-Pfalz ennakkorat
Mainin esittämä ennakkoratkaisupyyntö ), Atlanta Frucht            kaisun sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön
handelsgesellschaft mbH ym. vastaan Bundesamt für                   alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän
               Ernährung und Forstwirtschaft^)                      perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun
(Banaanit — Yhteinen markkinajärjestely — Tuontijärjes             neuvoston asetuksen ( ETY ) N:o 1408/71 tulkinnasta ,
                telmä — Pätevyyden arviointi)                       sellaisena kuin se on muutettuna 2 päivänä kesäkuuta 1983
                         ( 96/C 16/03 )                             annetulla neuvoston asetuksella ( ETY ) N:o 2001 /83 ( EYVL
                                                                    N:o L 230 , s . 6 ), ja EY:n perustamissopimuksen 48 artiklan
                 (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                       2 kohdan ja 51 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomio
                                                                    istuin, toimien kokoonpanossa : presidentti G. C. Rodriguez
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan               Iglesias, jaoston puheenjohtajat C. N. Kakouris ja G.
   yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)               Hirsch, tuomarit G. F. Mancini, F. A. Schockweiler, J. C.
Asiassa C-466/93 , jonka Verwaltungsgericht Frankfurt am            Moitinho de Almeida, P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann
Main ( Saksa ) on saattanut EY:n perustamissopimuksen               ( esittelevä tuomari ), J. L. Murray, P. Jann ja H. Ragnemalm,
177 artiklan mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsitel          julkisasiamies: G. Cosmas , kirjaaja : johtava hallintovirka
täväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa             mies D. Louterman-Hubeau, on antanut 9.11.1995
vireillä olevassa asiassa Atlanta Fruchthandelsgesellschaft         tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :
mbH ym . vastaan Bundesamt für Ernährung und Forstwirt             EY:n perustamissopimuksen 48 artiklan 2 kohtaa ja SI ar
schaft ennakkoratkaisun banaanialan yhteisestä markkina            tiklaa on tulkittava siten, että ne eivät estä soveltamasta
järjestelystä 13 päivänä helmikuuta 1993 annetun neuvos            sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella
ton asetuksen ( ETY ) N:o 404/93 ( EYVL N:o L 47, s . 1 ) IV        liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjä
osaston ja 21 artiklan 2 kohdan pätevyydestä, yhteisöjen            seniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annettua neuvoston
tuomioistuin, toimien kokoonpanossa : presidentti G. C.             asetusta (ETY) N:o 1408/71 , sellaisena kuin se on muutet
Rodrigues Iglesias, jaostojen puheenjohtajat C. N. Kakou           tuna 2 päivänä kesäkuuta 1983 annetulla neuvoston ase
ris, D. A. O. Edward, J. -P. Puissochet ja G. Hirsch sekä           tuksella (ETY) N:o 2001 /83, ja jonka 6 artiklassa sääde
tuomarit G. F. Mancini, F. A. Schockweiler ( esittelevä
                                                                     tään, että asetuksella korvataan kaikki sellaiset sopimukset,
tuomari ), J. C. Moitinho de Almeida , P. J. G. Kapteyn, C.         jotka sitovat yksinomaan kahta jäsenvaltiota, vaikka ennen
Gulmann, J. L. Murray, P. Jann ja H. Ragnemalm,                     asetuksen (ETY) N:o 1408/71 voimaantuloa vakuutuskau
julkisasiamies : M. B. Elmer, kirjaaja : johtava hallintovirka      det olivat sosiaalietuuden saajan osalta täyttyneet vain
mies H. A. Riihi , on antanut 9.11.1995 tuomion , jonka              toisessa jäsenvaltiossa ja vaikka kahdenvälisen sosiaalitur
tuomiolauselma on seuraava :
                                                                     vasopimuksen soveltaminen olisi ollut sosiaalietuuden saa
Banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä 13 päivänä             jalle edullisempaa.
helmikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY)
                                                                     (!) EYVL N:o C 43 , 12.2.1994
N:o 404/93 IV osaston ja 21 artiklan 2 kohdan tutkiminen
kansallisen tuomioistuimen päätöksessä esitettyjen peruste


title: Asia F-42/09: Kanne 9.4.2009 — Esneau-Kappé v. Europol

text:
               1.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 180/63

         Kanne 9.4.2009 — Esneau-Kappé v. Europol
   (Asia F-42/09)
   2009/C 180/116
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Anne Esneau-Kappé (Haag, Alankomaat) (edustajat: asianajajat P. de Casparis ja D. Dane)

      Vastaaja: Euroopan poliisivirasto (Europol)

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Päätöksen, joka on tehty 12.6.2008 ja jolla kantajalle ilmoitettiin, ettei hänelle voida tarjota vakinaista työsuhdetta, sekä 7.1.2009 tehdyn päätöksen, jolla hylättiin ensimmäisestä päätöksestä tehty oikaisuvaatimus, kumoaminen

      Vaatimukset

               —

               Päätös, joka on tehty 12.6.2008 ja jolla vastaaja ilmoitti kantajalle, ettei hänelle voida tarjota vakinaista työsuhdetta, sekä oikaisuvaatimuksen johdosta 7.1.2009 tehty päätös, jolla kantajan 12.6.2008 tekemästä päätöksestä esittämät oikaisuvaatimusperusteet todettiin perusteettomiksi, on kumottava

               —

               Europol on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-348/04: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 26.4.2007 (Court of Appealin (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG v. Swingward Ltd ja Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG v. Dowelhurst Ltd ja Glaxo Group Ltd v. Swingward Ltd ja Glaxo Group Ltd, The Wellcome Foundation Ltd v. Dowelhurst Ltd ja SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc, SmithKline & French Laboratories Ltd v. Dowelhurst Ltd ja Eli Lilly and Co. v. Dowelhurst Ltd (Teollisoikeudet ja kaupalliset oikeudet — Tavaramerkki — Farmaseuttiset tuotteet — Rinnakkaistuonti — Tavaramerkillä varustetun tuotteen uudelleen pakkaaminen)

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 96/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 26.4.2007 (Court of Appealin (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG v. Swingward Ltd ja Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG v. Dowelhurst Ltd ja Glaxo Group Ltd v. Swingward Ltd ja Glaxo Group Ltd, The Wellcome Foundation Ltd v. Dowelhurst Ltd ja SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc, SmithKline & French Laboratories Ltd v. Dowelhurst Ltd ja Eli Lilly and Co. v. Dowelhurst Ltd
   (Asia C-348/04) (1)

   (Teollisoikeudet ja kaupalliset oikeudet - Tavaramerkki - Farmaseuttiset tuotteet - Rinnakkaistuonti - Tavaramerkillä varustetun tuotteen uudelleen pakkaaminen)
   (2007/C 96/07)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Court of Appeal
   Pääasioiden asianosaiset

      Kantajat: Boehringer Ingelheim KG, Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co.KG, Glaxo Group Ltd, The Wellcome Foundation Ltd, SmithKline Beecham plc, Beecham Group plc, Smith Kline & French Laboratories Ltd ja Eli Lilly and Co.

      Vastaajat: Swingward Ltd ja Dowelhurst Ltd
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Court of Appeal — Tavaroiden vapaa liikkuvuus — Farmaseuttisen valmisteen rinnakkaistuojan käyttämä tavaramerkki — Pakkauksen muuttaminen — Markkinoille saattamista koskevat edellytykset, jotka vahvistettiin yhteisöjen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-427/93, C-429/93 ja C-436/93, Bristol-Myers Squibb vastaan Paranova antamassa tuomiossa — Tulkinta
   Tuomiolauselma

               1)

               Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun ensimmäinen neuvoston direktiivin 89/104/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyllä sopimuksella, 7 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että tavaramerkin haltija voi lainmukaisesti estää farmaseuttisen tuotteen myöhemmän markkinoille saattamisen silloin, kun kyseinen tuote on tuotu toiseen jäsenvaltioon alkuperäiseen sisempään ja ulompaan pakkaukseensa pakattuna ja maahantuoja on lisännyt ulompaan pakkaukseen uuden etiketin, jollei

                           —

                           näytetä toteen, että tapaus, jossa tavaramerkkioikeuden haltija käyttää tavaramerkkioikeuttaan estääkseen tällä tavaramerkillä varustetun tuotteen, johon on lisätty uusi etiketti, markkinoille saattamisen, johtaa markkinoiden keinotekoiseen eristämiseen jäsenvaltioiden välillä

                           —

                           osoiteta, että uuden etiketin lisääminen ei voi muuttaa pakkauksessa olevaa tuotetta siitä, millainen tuote on alun perin ollut

                           —

                           pakkauksessa selvästi ilmoiteta uuden etiketin lisääjän ja tuotteen valmistajan nimiä

                           —

                           uudella etiketillä varustetun tuotteen ulkoasu ole sellainen, että se saattaisi vahingoittaa tavaramerkin ja sen haltijan mainetta; etiketti ei siis saa olla viallinen, huonolaatuinen tai epämääräinen; ja

                           —

                           maahantuoja ilmoita ennen sellaisen tuotteen, johon on lisätty uusi etiketti, markkinoille saattamista tavaramerkin haltijalle tästä ja toimita tälle tämän pyynnöstä näytettä kyseisestä tuotteesta.

               2)

               Edellytystä, jonka mukaan farmaseuttisen tuotteen uudelleen pakkaamisen, joka on toteutettu joko pakkaamalla tuote uuteen pakkaukseen ja kiinnittämällä siihen uudelleen tavaramerkki tai kiinnittämällä tuotteen sisältävään pakkaukseen uusi etiketti, on oltava välttämätöntä tuotteen myöhemmin tapahtuvaksi markkinoille saattamiseksi, ja joka on yksi niistä edellytyksistä, joiden täyttyessä tavaramerkin haltija ei voi direktiivin 89/104, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan talousalueesta tehdyllä sopimuksella, 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti estää kyseistä markkinoille saattamista, sovelletaan ainoastaan ratkaistaessa, onko tuote pakattava uudelleen vai ei, eikä sitä siis sovelleta siihen tapaan tai tyyliin, jolla uudelleen pakkaaminen on toteutettu.

               3)

               Edellytyksen, jonka mukaan uudelleen pakatun tuotteen ulkoasu ei saa olla sellainen, että se saattaa vahingoittaa tavaramerkin ja sen haltijan mainetta, ja jonka on välttämättä täytyttävä, jotta tavaramerkin haltija voi direktiivin 89/104, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan talousalueesta tehdyllä sopimuksella, 7 artiklan 2 kohdan nojalla lainmukaisesti estää farmaseuttisen tuotteen myöhemmän markkinoille saattamisen silloin, kun rinnakkaistuoja joko on pakannut tuotteen uudelleen ja kiinnittänyt siihen uudelleen tavaramerkin tai on kiinnittänyt tuotteen sisältävään pakkaukseen uuden etiketin, ei voida katsoa rajoittuvan yksinomaan sellaisiin tapauksiin, joissa pakkaus on viallinen, huonolaatuinen tai epämääräinen.

               4)

               Kysymys siitä, saattaako se seikka, että rinnakkaistuoja

                           —

                           ei liitä tavaramerkkiä uuteen ulompaan pahvipakkaukseen (de-branding)

                           —

                           käyttää mainitussa pakkauksessa omaa tunnustaan, tyyliään tai ulkoasuaan tai tietyissä erilaissa tuotteissa käytettävää ulkoasua (co-branding)

                           —

                           lisää mainittuun pakkaukseen uuden etiketin siten, että se peittää kokonaan tai osittain tavaramerkin haltijan tavaramerkin

                           —

                           ei mainitse lisäämässään etiketissä, että kyseessä oleva tavaramerkki on sen haltijan tavaramerkki taikka

                           —

                           esittää nimensä isoin kirjaimin

                     vahingoittaa tavaramerkin mainetta, on tosiseikkoja koskeva kysymys, jota kansallisen tuomioistuimen on arvioitava kuhunkin tapaukseen liittyvien seikkojen perusteella.

               5)

               Pääasioissa kysymyksessä olevien olosuhteiden kaltaisissa olosuhteissa rinnakkaistuojien on osoitettava niiden edellytysten täyttyminen, joiden mukaan

                           —

                           tapaus, jossa tavaramerkkioikeuden haltija käyttää tavaramerkkioikeuttaan estääkseen tällä tavaramerkillä varustettujen, uudelleen pakattujen tuotteiden markkinoille saattamisen, ei johda markkinoiden keinotekoiseen eristämiseen jäsenvaltioiden välillä

                           —

                           uudelleen pakkaaminen ei voi muuttaa pakkauksessa olevaa tuotetta siitä, millainen tuote on alun perin ollut

                           —

                           uudessa pakkauksessa ilmoitetaan selvästi tuotteen uudelleen pakkaajan ja tuotteen valmistajan nimet

                           —

                           uudelleen pakatun tuotteen ulkoasu ei ole sellainen, että se saattaisi vahingoittaa tavaramerkin ja sen haltijan mainetta; pakkaus ei siten saa olla viallinen, huonolaatuinen tai epämääräinen

                           —

                           maahantuojan on ilmoitettava ennen uudelleen pakatun tuotteen markkinoille saattamista tavaramerkin haltijalle tästä ja toimitettava tälle tämän pyynnöstä näyte uudelleen pakatusta tuotteesta

                     ja joiden täyttyessä tavaramerkin haltija ei voi lainmukaisesti estää uudelleen pakatun farmaseuttisen tuotteen myöhempää markkinoille saattamista.
               Sen edellytyksen osalta, jonka mukaan on osoitettava, että uudelleen pakkaaminen ei voi muuttaa pakkauksen sisältämää tuotetta siitä, millainen se on alun perin ollut, on kuitenkin riittävää, että rinnakkaistuoja esittää sellaisia todisteita, joiden perusteella voidaan kohtuudella olettaa, että tämä edellytys täyttyy. Sama koskee sitä suuremmalla syyllä edellytystä, jonka mukaan uudelleen pakatun tuotteen ulkoasu ei saa olla sellainen, että se vahingoittaa tavaramerkin ja sen haltijan mainetta. Kun maahantuoja esittää tästä jälkimmäisestä edellytyksestä tällä tavoin riittävää näyttöä, tavaramerkin haltijan, jolla on parhaat edellytykset arvioida, voiko uudelleen pakkaaminen vahingoittaa sen omaa tai tavaramerkin mainetta, on osoitettava, että näille on aiheutunut vahinkoa.

               6)

               Kun rinnakkaistuoja on laiminlyönyt tavaramerkin haltijalle etukäteen tehtävän uudelleen pakattua farmaseuttista tuotetta koskevan ilmoituksen tekemisen, on kukin tätä seuraava kyseisen tuotteen maahantuonti, niin kauan kuin rinnakkaistuoja ei tällaista ilmoitusta ole tehnyt, tavaramerkin haltijan oikeuksien loukkaus. Kyseisestä loukkauksesta määrättävän seuraamuksen tulee olla paitsi oikeasuhteinen, myös riittävän tehokas ja ennalta estävä, jotta sillä voidaan taata direktiivin 89/104, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan talousalueesta tehdyllä sopimuksella, täysi tehokkuus. Kansallinen toimenpide, jonka nojalla tavaramerkin haltijalla on oikeus rahalliseen korvaukseen tällaisessa loukkaustapauksessa samalla tavoin kuin siinä tapauksessa, että tuotteet olisivat olleet väärennettyjä, ei sinällään ole suhteellisuusperiaatteen vastainen. Kansallisen tuomioistuimen asiana on kuitenkin kussakin yksittäisessä tapauksessa määrittää rahallisen korvauksen määrä suhteellisuusperiaatetta noudattaen ja erityisesti sen vahingon suuruuden perusteella, joka tavaramerkin haltijalle on rinnakkaistuojan tekemän loukkauksen vuoksi aiheutunut.

      (1)  EUVL C 273, 6.11.2004.


title: Asia T-26/08: Kanne 21.1.2008 — Laboratórios Wellcome de Portugal Lda v. SMHV — Serono Genetics Institute SA (FAMOXIN)

text:
               12.4.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 92/30

         Kanne 21.1.2008 — Laboratórios Wellcome de Portugal Lda v. SMHV — Serono Genetics Institute SA (FAMOXIN)
   (Asia T-26/08)
   (2008/C 92/62)
   Kannekirjelmän kieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Laboratórios Wellcome de Portugal Lda (Algés, Portugali) (edustaja: asianajaja R. Gilbey)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Serono Genetics Institute SA (Evry, Ranska)
   Vaatimukset

               —

               SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 10/2007-1 20.11.2007 tekemä päätös on kumottava ja kantajan tekemä mitättömäksi julistamista koskeva vaatimus on todettava perustelluksi

               —

               kaikki määräykset, joilla sisämarkkinoiden harmonisointivirasto on velvoittanut kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikuluja on kumottava ja SMHV on velvoitettava korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki FAMOXIN luokkaan 5 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten — hakemus N:o 2 491 298

      Yhteisön tavaramerkin haltija: Serono Genetics Institute SA

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: kantaja

      Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjän tavaramerkkioikeus: kansallinen sanamerkki LANOXIN luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten

      Mitättömyysosaston ratkaisu: Mitättömäksi julistamista koskeva hakemus hylättiin.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin.

      Kanneperusteet: Valituslautakunta on soveltanut virheellisesti asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa sekä 52 artiklaa ja 56 artiklan 2 ja 3 kohtaa kun se katsoi että aikaisempaa tavaramerkkiä käytettiin sydän- ja verenkiertosairauksiin tarkoitetuista, digoksiinia sisältävistä farmaseuttisista valmisteista eikä ”digoksiinia sisältävistä farmaseuttisista valmisteista” ja kun se arvioi virheellisesti kohdeyleisön, kohdeyleisön eri osien tarkkaavaisuusasteen ja riidanalaisten tavaramerkkien ja tavaroiden samankaltaisuuden.