201711170551555702017/C 412/516882017TC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20171006353622Asia T-688/17: Kanne 6.10.2017 – Hola v. SRB
 ---documentbreak--- C4122017FI3520120171006FI0051352362Kanne 6.10.2017 – Hola v. SRB
   (Asia T-688/17)2017/C 412/51Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset

      Kantaja: Hola, SL (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat R. Vallina Hoset ja C. Iglesias Megías)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            toteamaan, että yhteinen kriisinratkaisuneuvosto on sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa, ja velvoittamaan tämän korvaamaan sen vahingon, joka kantajalle on aiheutunut kaikista SRB:n toimenpiteistä ja laiminlyönneistä, joiden johdosta kantaja menetti BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A:ssa omistamansa joukkovelkakirjalainat;

            —

            ensisijaisesti velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston maksamaan kantajalle sen Banco Popularin osakkeisiin tekemistä sijoituksista 543242,11 € ja 304950 € sen omistamista Banco Popularin joukkovelkakirjalainosta;

            —

            toissijaisesti velvoittamaan SRB:n maksamaan 451459 € kantajan Banco Popularissa omistamista osakkeista ja 304950 € kantajan omistamista Banco Popularin joukkovelkakirjalainoista (jäljempänä vaadittava määrä);

            —

            määräämään, että vaadittavalle määrälle on maksettava korkoa 7.6.2017 lähtien tämän kanteen ratkaisevan tuomion antamispäivään saakka;

            —

            määräämään, että vaadittavalle määrälle on tämän kanteen ratkaisevan tuomion antamispäivästä lukien ja siihen saakka, kunnes koko vaadittava määrä on maksettu, maksettava viivästyskorkoa, joka määräytyy Euroopan keskuspankin pääasiallisia jälleenrahoitusliiketoimia varten vahvistaman korkotason mukaan, lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä;

            —

            velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-659/17, Vallina Fonseca v. SRB.


201711170051555542017/C 412/142622016CJC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL201710128922Asia C-262/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 12.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Shields & Sons Partnership v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 296 artiklan 2 kohta — 299 artikla — Yhteinen maataloustuottajien vakiokantajärjestelmä — Yhteisen järjestelmän ulkopuolelle sulkeminen — Edellytykset — Käsite ”maataloustuottajien ryhmä”)
 ---documentbreak--- C4122017FI820120171012FI00148292Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 12.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Shields & Sons Partnership v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
   (Asia C-262/16) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 296 artiklan 2 kohta — 299 artikla — Yhteinen maataloustuottajien vakiokantajärjestelmä — Yhteisen järjestelmän ulkopuolelle sulkeminen — Edellytykset — Käsite ”maataloustuottajien ryhmä”)”2017/C 412/14Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Shields & Sons Partnership

      Vastaaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

      Tuomiolauselma

            1)

            Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 296 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että siinä määritellään tyhjentävästi kaikki ne tilanteet, joissa jäsenvaltio voi sulkea maataloustuottajan yhteisen maataloustuottajien vakiokantajärjestelmän ulkopuolelle.

            2)

            Direktiivin 2006/112 296 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, etteivät maataloustuottajat, joiden osalta on todettu, että heidän yhteisen maataloustuottajien vakiokantajärjestelmän jäseninä saamiensa palautusten määrä on huomattavasti suurempi kuin määrä, jonka he saisivat, jos heihin sovellettaisiin tavallista tai yksinkertaistettua arvonlisäverojärjestelmää, muodosta kyseisessä säännöksessä tarkoitettua maataloustuottajien ryhmää.

      (
         1
      )	EUVL C 260, 18.7.2016.


201711170201555732017/C 412/295802017CJC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20171004192021Asia C-580/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Riigikohus (Viro) on esittänyt 4.10.2017 – Mittetulundusühing Järvelaev v. Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (Maatalouden rekisteri- ja tiedotusvirasto, jäljempänä PRIA)
 ---documentbreak--- C4122017FI1910120171004FI0029191202Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Riigikohus (Viro) on esittänyt 4.10.2017 – Mittetulundusühing Järvelaev v. Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (Maatalouden rekisteri- ja tiedotusvirasto, jäljempänä PRIA)
   (Asia C-580/17)2017/C 412/29Oikeudenkäyntikieli: viro
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Riigikohus (Viro)

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Mittetulundusühing Järvelaev

      Vastapuoli: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (Maatalouden rekisteri- ja tiedotusvirasto, jäljempänä PRIA)

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            takaisinperinnässä, kun tuki on myönnetty 6.9.2011, viimeinen erä on maksettu 19.11.2013, tuen ehtojen noudattamatta jättäminen on todettu 4.12.2014 ja takaisinperintäpäätös on tehty 27.1.2015, toimen pysyvyyttä koskevan vaatimuksen osalta sovellettava neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 (
                  1
               ) 72 artiklaa vai Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (
                  2
               ) 71 artiklan 1 kohtaa? Onko takaisinperinnän peruste tässä tapauksessa neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (
                  3
               ) 33 artiklan 1 kohta vai Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (
                  4
               ) 56 artikla?

            2)

            Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan, että on sovellettava asetusta N:o 1698/2005, onko Leader-toimenpiteen yhteydessä myönnettyä hanketukea käyttäen hankitun investointikohteen (purjealuksen) vuokralleantamista tuen saaneelta yleishyödylliseltä yhteisöltä toiselle yleishyödylliselle yhteisölle, joka käyttää purjealusta samaan tarkoitukseen, jota varten tuki on myönnetty tuensaajalle, pidettävä asetuksen N:o 1698/2005 72 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuna huomattavana muutoksena, joka vaikuttaa investoinnin luonteeseen tai täytäntöönpanoedellytyksiin tai hyödyttää aiheettomasti jotakin yritystä? Edellyttääkö aiheetonta hyötyä koskevan ehdon täyttyminen sitä, että jäsenvaltion maksajaviraston on todettava, millaista konkreettinen hyöty on? Mikäli kysymykseen vastataan myöntävästi, voidaanko aiheettomana hyötynä pitää sitä, että investointikohteen tosiasiallinen käyttäjä ei olisi saanut hanketukea, jos se olisi esittänyt samansisältöisen hakemuksen?

            2a)

            Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan, että on sovellettava asetusta N:o 1303/2013, onko Leader-toimenpiteen yhteydessä myönnettyä hanketukea käyttäen hankitun investointikohteen (purjealuksen) vuokralleantamista tuen saaneelta yleishyödylliseltä yhteisöltä toiselle yleishyödylliselle yhteisölle, joka käyttää purjealusta samalla tavalla, jota varten tuki on myönnetty tuensaajalle, pidettävä asetuksen N:o 1303/2013 71 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuna huomattavana muutoksena, joka vaikuttaa investoinnin luonteeseen, tavoitteisiin tai täytäntöönpanon edellytyksiin, mikä vaarantaisi sen alkuperäiset tavoitteet?

            3)

            Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan, että on sovellettava asetusta N:o 1698/2005, onko Leader-toimenpiteen yhteydessä myönnettyä hanketukea käyttäen hankitun investointikohteen (purjealuksen) vuokralleantamista tuen saajalta toiselle yleishyödylliselle yhteisölle, joka käyttää purjealusta samaan tarkoitukseen, jota varten tuki on myönnetty tuensaajalle, pidettävä asetuksen N:o 1698/2005 72 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuna huomattavana muutoksena, joka johtuu perusrakenteen jonkin osan omistussuhteissa tapahtuneista muutoksista tai tuotantotoiminnan lopettamisesta tai sijainnin muuttumisesta, ottaen huomioon, että purjealuksen omistussuhteet ovat pysyneet ennallaan, mutta tuensaaja ei ole enää purjealuksen suoranainen vaan välillinen haltija ja saa vuokratuloa, muttei tuloa hakemuksessa kuvatun palvelun tarjoamisesta?

            3a)

            Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan, että on sovellettava asetusta N:o 1303/2013, onko Leader-toimenpiteen yhteydessä myönnettyä hanketukea käyttäen hankitun investointikohteen (purjealuksen) vuokralleantamista tuen saaneelta yleishyödylliseltä yhteisöltä toiselle yleishyödylliselle yhteisölle, joka käyttää purjealusta samaan tarkoitukseen, jota varten tuki on myönnetty tuensaajalle, pidettävä sellaisena asetuksen N:o 1303/2013 71 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuna infrastruktuurin omistussuhteissa tapahtuneena muutoksena, joka hyödyttää aiheettomasti jotakin yritystä, ottaen huomioon, että purjealuksen omistussuhteet ovat pysyneet ennallaan, mutta tuensaaja ei ole enää purjealuksen suoranainen vaan välillinen haltija ja saa vuokratuloa, muttei tuloa hakemuksessa kuvatun palvelun tarjoamisesta? Edellyttääkö aiheetonta hyötyä koskevan ehdon täyttyminen sitä, että jäsenvaltion maksajaviraston on todettava, millaista konkreettinen hyöty on? Mikäli kysymykseen vastataan myöntävästi, voidaanko aiheettomana hyötynä pitää sitä, että investointikohteen tosiasiallinen käyttäjä ei olisi saanut hanketukea, jos se olisi esittänyt samansisältöisen hakemuksen?

            4)

            Saadaanko Leader-toimenpidettä sääntelevässä kansallisessa asetuksessa määrätä tuen saajalle asetuksen N:o 1698/2005 72 artiklan 1 kohdassa tai asetuksen N:o 1303/2013 71 artiklan 1 kohdassa säädettyä tiukempi investointikohteen säilyttämisvelvollisuus viideksi vuodeksi?

            5)

            Mikäli neljänteen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko kansallisen asetuksen säännös, jonka mukaan hanketuen saajalla on velvollisuus säilyttää ja käyttää tarkoitusperäisesti hanketuen avulla hankittua investointikohdetta vähintään viiden vuoden ajan viimeisen tukierän maksamisesta lukien, ja sen tulkinta, jonka mukaan kyseinen säännös velvoittaa nimenomaisesti tuensaajaa itseään käyttämään investointikohdetta, asetuksen N:o 1698/2005 72 artiklan 1 kohdan tai asetuksen N:o 1303/2013 71 artiklan 1 kohdan mukainen?

            6)

            Mikäli tuensaaja jättää toteuttamatta sellaisen toimen, jonka toteuttamista ei edellytetä Leader-toimenpidettä koskevassa kansallisessa asetuksessa mutta jonka tuensaaja on merkinnyt tukihakemuksessa esittämäänsä yhteenvetoon toimen ja investoinnin tavoitteista ja toimenpiteistä ja joka on ollut yksi kriteereistä, joiden perusteella hakemuksia on arvioitu asetettaessa niitä paremmuusjärjestykseen, onko kyseessä asetuksen N:o 1290/2005 33 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu väärinkäytös tai asetuksen N:o 1306/2013 56 artiklassa tarkoitettu sääntöjenvastaisuus?

            7)

            Mikäli kuudenteen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko takaisinperintä oikeudenvastaista, mikäli takaisinperintä on aloitettu ennen kuin viisi vuotta on kulunut viimeisen tukierän maksamisesta ja tuensaaja korjaa tuen ehtojen noudattamatta jättämisen asiaa koskevan oikeudenkäyntimenettelyn aikana?

      (
         1
      )	Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen 20.9.2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1698/2005 (EUVL 2005, L 277, s. 1).
   (
         2
      )	Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 320).
   (
         3
      )	Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.6.2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1290/2005 (EUVL 2005, L 209, s. 1).
   (
         4
      )	Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 549).


201711170221555752017/C 412/152782016CJC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL201710129911Asia C-278/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Aachen – Saksa) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Frank Sleutjes (Ennakkoratkaisupyyntö — Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa — Direktiivi 2010/64/EU — 3 artiklan 1 kohta — Oikeus tulkkauksiin ja käännöksiin rikosoikeudellisissa menettelyissä — ”Keskeisten asiakirjojen” kääntäminen — ”Keskeisten asiakirjojen” käsite — Rangaistusmääräys, joka annetaan yksinkertaistetussa menettelyssä, joka ei ole kontradiktorinen, ja jossa määrätään sille, jolle se on osoitettu, sakko rikkomuksesta)
 ---documentbreak--- C4122017FI910120171012FI00159191Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Aachen – Saksa) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Frank Sleutjes
   (Asia C-278/16) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa — Direktiivi 2010/64/EU — 3 artiklan 1 kohta — Oikeus tulkkauksiin ja käännöksiin rikosoikeudellisissa menettelyissä — ”Keskeisten asiakirjojen” kääntäminen — ”Keskeisten asiakirjojen” käsite — Rangaistusmääräys, joka annetaan yksinkertaistetussa menettelyssä, joka ei ole kontradiktorinen, ja jossa määrätään sille, jolle se on osoitettu, sakko rikkomuksesta)”2017/C 412/15Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landgericht Aachen

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Frank Sleutjes

      Muu osapuoli: Staatsanwaltschaft Aachen

      Tuomiolauselma

   Oikeudesta tulkkaukseen ja käännöksiin rikosoikeudellisissa menettelyissä 20.10.2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/64/EU 3 artiklaa on tulkittava siten, että sen kaltainen toimi kuin määräys, josta kansallisessa lainsäädännössä säädetään seuraamuksen määräämiseksi rikkomuksista ja jonka antaa tuomari yksinkertaistetussa menettelyssä, joka ei ole kontradiktorinen, on tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ”keskeinen asiakirja”, josta säännöksessä asetettujen muotovaatimusten mukaisesti on toimitettava kirjallinen käännös epäillyille tai syytetyille henkilöille, jotka eivät ymmärrä kyseessä olevassa menettelyssä käytettävää kieltä, jotta he kykenevät käyttämään oikeuttaan puolustukseen ja jotta menettelyn oikeudenmukaisuus turvataan.
   (
         1
      )	EUVL C 335, 12.09.2016.


201711170461556072017/C 412/536962017TC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20171009373821Asia T-696/17: Kanne 9.10.2017 – Havenbedrijf Antwerpen ja Maatschappij van de Brugse Zeehaven v. komissio
 ---documentbreak--- C4122017FI3710120171009FI0053371382Kanne 9.10.2017 – Havenbedrijf Antwerpen ja Maatschappij van de Brugse Zeehaven v. komissio
   (Asia T-696/17)2017/C 412/53Oikeudenkäyntikieli: hollanti
      Asianosaiset

      Kantajat: Havenbedrijf Antwerpen NV (Antwerpen, Belgia) ja Maatschappij van de Brugse Zeehaven NV (Zeebrugge, Belgia) (edustajat: asianajajat P. Wytinck, W. Panis ja I. Letten)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            ottamaan kumoamiskanteen tutkittavaksi

            —

            kumoamaan Belgian toteuttamasta tukiohjelmasta nro SA.38393 (2016/C, ex 2015/E) – Satamia koskeva verotusjärjestelmä Belgiassa – 27.7.2017 tehdyn Euroopan komission päätöksen C(2017) 5174 final

            —

            toissijaisesti määräämään siihen asti, kunnes komissio on päättänyt Euroopan unionissa olevien eri satamien verojärjestelmiä koskevan tutkimuksensa, siirtymäajan, jonka on oltava joka tapauksessa vuoden pituinen.

            —

            velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat neljään kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee SEUT 107 artiklan ja SEUT 296 artiklan rikkomista

                     —

                     Komissio on rikkonut SEUT 107 artiklaa, koska se on perusteettomasti katsonut, että kyseessä ovat ”markkinat”, joilla satamaviranomaiset tarjoavat palvelujaan.

                     —

                     Satamaviranomaisten pääasiallinen toiminta eli se, että ne antavat pääsyn satamaan ja oikeuden käyttää maa-alueita aluekonsessioiden avulla, koskevat toimintoja, jotka eivät ole luonteeltaan kaupallisia. Ainakaan komissio ei ole perustellut asianmukaisesti päinvastaista näkemystään, mikä on vastoin SEUT 296 artiklaa.

            2)

            Toinen kanneperuste, joka koskee SEUT 107 artiklan rikkomista, koska komissio on perusteettomasti katsonut, että toimenpide on valikoiva.
            Se, että satamaviranomaiset kuuluvat oikeushenkilöiden verotusta koskevan järjestelmän piiriin, ei tarkoita poikkeamista ”viitejärjestelmästä”, koska oikeushenkilöiden verotus on itsessään viitejärjestelmä. Satamaviranomaisten kuuluminen oikeushenkilöiden verotuksen piiriin selittyy sillä, että satamien hallinnointi julkisena alueena on julkinen tehtävä, johon ei sovelleta yhteisöverotusta. Satamaviranomaiset tarjoavat yhä pääasiallisesti sellaista julkista palvelua, jolla ei tavoitella voittoa, joka täyttää lainsäätäjän asettamat edellytykset ja jota valvotaan hallinnollisesti.

            3)

            Kolmas kanneperuste, joka koskee SEUT 107 artiklan rikkomista, koska viitejärjestelmästä poikkeaminen on joka tapauksessa oikeutettua.
            Siinäkin tapauksessa (mistä ei tässä ole kyse), että yhteisöverotuksen katsottaisiin olevan Belgian viitejärjestelmä, sen soveltamatta jättäminen satamaviranomaisiin on perusteltua. Tämä on seurausta verojärjestelmän kokonaisvaltaisesta johdonmukaisuudesta samoin kuin siitä, että kantajien tilanne ei ole tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen osalta samanlainen kuin yhteisöverotuksen piiriin kuuluvien yritysten tilanne. Yhteisöverotuksen soveltamisella olisi lisäksi rankaiseva vaikutus.

            4)

            Neljäs kanneperuste, joka esitetään toissijaisesti ja joka koskee vaatimusta, että on määrättävä siirtymäaika siihen asti, kunnes komissio on päättänyt Euroopan unionissa olevien eri satamien verojärjestelmiä koskevan tutkimuksensa, ja että tämän siirtymäajan on joka tapauksessa oltava vuoden pituinen.

                     —

                     Komissio antoi Alankomaita koskevassa asiassa Alankomaiden lainsäätäjälle vuoden aikaa mukauttaa lainsäädäntöään, ja kyseisillä satamilla oli siten vuosi aikaa valmistautua uuteen tilanteeseen. Ei ole mitään syytä, miksi kantajalle olisi annettava lyhyempi aika sopeutua uuteen tilanteeseen.

                     —

                     Toimenpiteen kieltäminen yhdessä jäsenvaltiossa samalla kun muissa jäsenvaltioissa sijaitsevat satamat voivat yhä hyötyä siitä, ei auta nk. level playing field-järjestelmä toteutumista satamien (ei satamaviranomaisten) välillä. Sen sijaan että nyt poistettaisiin erilainen kohtelu, eri jäsenvaltioissa sijaitsevien satamien välille saadaan päinvastoin aikaan erilaiset kilpailunedellytykset.


201711170471556112017/C 412/546992017TC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20171011383921Asia T-699/17: Kanne 11.10.2017 – Puola v. komissio
 ---documentbreak--- C4122017FI3810120171011FI0054381392Kanne 11.10.2017 – Puola v. komissio
   (Asia T-699/17)2017/C 412/54Oikeudenkäyntikieli: puola
      Asianosaiset

      Kantaja: Puolan tasavalta (asiamies: B. Majczyna)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/75/EU mukaisten parhaita käytettävissä olevia tekniikoita (BAT) koskevien päätelmien vahvistamisesta suuria polttolaitoksia varten 31.7.2017 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2017/1442, joka on annettu tiedoksi numerolla C(2017) 5225

            —

            velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seuraaviin kanneperusteisiin.

            1)

            SEU 16 artiklan 4 ja 5 kohtaa sekä SEU:hun ja SEUT:iin liitetyssä siirtymämääräyksistä annetussa pöytäkirjassa N:o 36 olevan 3 artiklan 2 ja 3 kohtaa on rikottu sillä perusteella, että riidanalaisessa päätöksessä on kantajan mukaan käytetty määräenemmistön laskemisessa epäsopivaa laskentamenetelmää.

            2)

            Direktiivin 2010/75/EU 3 artiklan 10 ja 13 alakohtaa sekä kyseisen direktiivin liitettä III ja täytäntöönpanopäätöstä 2012/119/EU on rikottu sillä perusteella, että parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan liittyvät päästötasot on vahvistettu virheellisten ja epäedustavien tietojen pohjalta.

            3)

            Suhteellisuusperiaatetta (SEU 5 artiklan 4 kohta) on loukattu ja SEUT 191 artiklan 2 kohtaa on rikottu sillä perusteella, että parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan liittyvät päästötasot on vahvistettu liian korkeiksi, mikä ei ole omiaan tavoiteltujen etujen ja päämäärien saavuttamiseksi eikä siihen soveltuvaa, minkä lisäksi mistään riidanalaisen päätöksen seurausten arvioinnista ei ole määrätty.

            4)

            Direktiivin 2010/75/EU 13 artiklan 4 ja 5 kohtaa sekä 3 artiklan 12 alakohtaa ja SEUT 291 artiklan 2 kohtaa on rikottu sillä perusteella, että komissio on kantajan mukaan ylittänyt direktiivin 2010/75/EU 13 artiklan 5 kohdassa annetut täytäntöönpanovaltuudet sen vuoksi, että BAT-päätelmistä tehtävästä poikkeuksesta on määrätty riidanalaisella päätöksellä sen sijaan, että direktiiviä 2010/75/EU olisi muutettu.

            5)

            Asetuksen N:o 182/2011 3 artiklan 3 ja 4 kohtaa on rikottu, harkintavaltaa on käytetty väärin ja hyvän hallinnon periaatetta ei ole noudatettu sen vuoksi, että päivänä, jona kannanotosta riidanalaisen päätöksen luonnokseen äänestettiin direktiivin 2010/75 75 artiklassa tarkoitetussa komiteassa siitä keskustelematta, kyseiseen luonnokseen tehtiin olennainen muutos.


201711170501555842017/C 412/394412016TC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20171023272822Asia T-441/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.10.2017 – Tetra Pharm (1997) v. EUIPO – Sebapharma (SeboCalm) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin SeboCalm rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki Sebotherm — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
 ---documentbreak--- C4122017FI2720120171023FI0039272282Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.10.2017 – Tetra Pharm (1997) v. EUIPO – Sebapharma (SeboCalm)
   (Asia T-441/16) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin SeboCalm rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki Sebotherm — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))”2017/C 412/39Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Tetra Pharm (1997) Ltd (Tel Aviv, Israel) (edustaja: asianajaja A. Gorzkiewicz)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: H. O’Neill ja D. Stoyanova-Valchanova)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Sebapharma GmbH & Co. KG (Boppard, Saksa) (edustajat: asianajajat J. Wald ja D. Koal)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 19.5.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 852/2015-1), joka koskee osapuolten Sebapharma ja Tetra Pharm (1997) välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Tetra Pharm (1997) Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 364, 3.10.2016.


201711170531556132017/C 412/557152017TC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20171011393911Asia T-715/17: Kanne 11.10.2017 – Hermann Biederlack v. EUIPO (Feeling home)
 ---documentbreak--- C4122017FI3910120171011FI0055391391Kanne 11.10.2017 – Hermann Biederlack v. EUIPO (Feeling home)
   (Asia T-715/17)2017/C 412/55Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: Hermann Biederlack GmbH & Co. KG (Greven, Saksa) (edustaja: asianajaja T. Seifried)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki Feeling home – Rekisteröintihakemus nro 15 452 931

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 14.6.2017 asiassa R 252/2017-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

            —

            Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


201711170451555682017/C 412/406492016TC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20171019282811Asia T-649/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.10.2017 – Bernaldo de Quirós v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Toimipaikka — Siirtäminen yksikönpäällikön tehtävästä neuvonantajan tehtävään — Yksikön etu — Harkintavallan väärinkäyttö — Oikeus tulla kuulluksi ja huolenpitovelvollisuus — Virkojen vastaavuuden periaate)
 ---documentbreak--- C4122017FI2810120171019FI0040281281Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.10.2017 – Bernaldo de Quirós v. komissio
   (Asia T-649/16) (
         1
      )
   ”(Henkilöstö — Virkamiehet — Toimipaikka — Siirtäminen yksikönpäällikön tehtävästä neuvonantajan tehtävään — Yksikön etu — Harkintavallan väärinkäyttö — Oikeus tulla kuulluksi ja huolenpitovelvollisuus — Virkojen vastaavuuden periaate)”2017/C 412/40Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantaja: Belén Bernaldo de Quirós (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat T. Bontinck ja A. Guillerme)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Berscheid, C. Berardis-Kayser ja C. Ehrbar)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan komission 30.11.2015 tekemä päätös kantajan toimipaikan muuttamisesta siirtämällä hänet 1.12.2015 alkaen koulutuksen ja kulttuurin pääosastoon kuuluvan ”Nuoriso ja urheilu” –linjan ”Harjoittelut”-yksikön päällikön tehtävästä neuvonantajan tehtävään samaan pääosastoon kuuluvalle ”Koulutuksen uudenaikaistaminen II: koulutuspolitiikka ja -ohjelma, innovointi, Euroopan innovaatio- ja teknologiainstituutti, Marie Skłodowska-Curie -toimet” -linjalle.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Belén Bernaldo de Quirós velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 402, 31.10.2016.


201711170151555512017/C 412/162892016CJC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20171012101011Asia C-289/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 12.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Kamin und Grill Shop GmbH v. Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV (Ennakkoratkaisupyyntö — Maatalous — Luonnonmukaiset tuotteet — Asetuksella (EY) N:o 834/2007 käyttöön otettu valvontajärjestelmä — Käsite ”myynti suoraan loppukuluttajalle tai -käyttäjälle”)
 ---documentbreak--- C4122017FI1010120171012FI0016101101Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 12.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Kamin und Grill Shop GmbH v. Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV
   (Asia C-289/16) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Maatalous — Luonnonmukaiset tuotteet — Asetuksella (EY) N:o 834/2007 käyttöön otettu valvontajärjestelmä — Käsite ”myynti suoraan loppukuluttajalle tai -käyttäjälle”)”2017/C 412/16Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Kamin und Grill Shop GmbH

      Vastaaja: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Tuomiolauselma

   Luonnonmukaisesta tuotannosta ja luonnonmukaisesti tuotettujen tuotteiden merkinnöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 2092/91 kumoamisesta 28.6.2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 834/2007 28 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että jotta katsottaisiin, että tuotteet on myyty tässä säännöksessä tarkoitetulla tavalla ”suoraan” loppukuluttajalle tai -käyttäjälle, myynti on suoritettava siten, että toimija tai sen myyntihenkilöstöä ja loppukuluttaja ovat läsnä samanaikaisesti.
   (
         1
      )	EUVL C 350, 26.9.2016.


201711170031555412017/C 412/305872017CJC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20171005212111Asia C-587/17 P: Valitus, jonka Belgian kuningaskunta on tehnyt 5.10.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-287/16, Belgia v. komissio, 20.7.2017 antamasta tuomiosta
 ---documentbreak--- C4122017FI2110120171005FI0030211211Valitus, jonka Belgian kuningaskunta on tehnyt 5.10.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-287/16, Belgia v. komissio, 20.7.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-587/17 P)2017/C 412/30Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Valittaja: Belgian kuningaskunta (asiamiehet: J.-C. Halleux, M. Jacobs ja C. Pochet sekä E. Grégoire ja J. Mariani, avocats)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

            —

            20.7.2017 annettu unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) tuomio asiassa T-287/16, Belgia v. komissio (EU:T:2017:531), on kumottava

            —

            17.3.2016 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2016/417 (
                  1
               ) on kumottava siltä osin kuin sillä jätetään Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 9601619,00 euron suuruinen määrä (alamomentti 6701)

            —

            komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi yhteen ainoaan valitusperusteeseen, joka koskee oikeudellista virhettä, joka perustuu unionin yleisen tuomioistuimen omaksumaan virheelliseen tulkintaan asetuksen N:o 1290/2005 (
         2
      ) 32 artiklan 8 kohdan a alakohdasta, josta on tullut asetuksen N:o 1306/2013 (
         3
      ) 54 artiklan 5 kohdan c alakohta, siltä osin kuin on kyse kaikkein kansallisten oikeussuojakeinojen käyttämisestä ja kyseisessä säännöksessä vaaditusta huolellisuudesta.
   (
         1
      )	Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 17.3.2016 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2016/417 (EUVL 2016, L 75, s. 16).
   (
         2
      )	Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.6.2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1290/2005 (EUVL 2005, L 209, s. 1).
   (
         3
      )	Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 549).


201711170371555812017/C 412/416832016TC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20171019292911Asia T-87/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.10.2017 – Kuka Systems v. EUIPO (MATRIX BODY SHOP) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin MATRIX BODY SHOP rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta))
 ---documentbreak--- C4122017FI2910120171019FI0041291291Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.10.2017 – Kuka Systems v. EUIPO (MATRIX BODY SHOP)
   (Asia T-87/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin MATRIX BODY SHOP rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta))”2017/C 412/41Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: Kuka Systems GmbH (Augsburg, Saksa) (edustajat: asianajajat B. Maneth ja C. Huch-Hallwachs)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Schifko)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 19.7.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2503/2015-4), joka koskee hakemusta sanamerkin MATRIX BODY SHOP rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Kuka Systems GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 410, 7.11.2016.


201711170321555902017/C 412/567162017TC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20171018394022Asia T-716/17: Kanne 18.10.2017 – Germanwings v. komissio
 ---documentbreak--- C4122017FI3920120171018FI0056392402Kanne 18.10.2017 – Germanwings v. komissio
   (Asia T-716/17)2017/C 412/56Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: Germanwings GmbH (Köln, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Martin-Ehlers)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan valtiontuesta SA.33983 (ex 2012/NN) (ex 2011/N) – korvaukset yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista (yleistä taloudellista etua koskevat palvelut) Sardinian lentoasemille 29.7.2016 annetun Euroopan komission päätöksen (
                  1
               ), nimittäin sen

                     —

                     1 artiklan 2 kohdan siltä osin kuin siinä mainitaan Germanwings GmbH, ja

                     —

                     2 artiklan 1 kohdan siltä osin kuin siinä mainittu takaisinmaksu koskee Germanwings GmbH:ta, sekä

            —

            velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

            1.

            Ensimmäinen kanneperuste: Ei ole kyse valtiontuesta
            Vastaaja ei ole esittänyt tai osoittanut, että kantajalle suoritettu maksu sisältää valtiontuen. Vastaaja poikkeaa tällä tavoin huomattavasti oikeuskäytännöstä ja omasta päätöskäytännöstään.

            2.

            Toinen kanneperuste: Mikäli on kyse valtiontuesta, se ei vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan eikä vääristä kilpailua
            Vastaaja ei ole perustellut riittävällä tavalla sitä, että väitetty valtiontuki vaikuttaisi jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja kilpailuun. Toissijaisesti kantaja väittää, että on kyse asetuksen (EY) N:o 1998/2006 (
                  2
               ) 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta vähämerkityksisestä tuesta.

      (
         1
      )	Valtiontuesta SA.33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/N) – Italia – korvaukset yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvistä palveluista Sardinian lentoasemille 29.7.2016 annettu komission päätös (EU) 2017/1861 (tiedoksiannettu numerolla C(2016) 4862) (EUVL 2017, L 268, s. 1).
   (
         2
      )	Perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 15.12.2006 annettu komission asetus (EY) N:o 1998/2006 (EUVL 2006, L 379, s. 5).


201711170511556002017/C 412/426862016TC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20171019293022Asia T-686/16 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.10.2017 – Valittajana Possanzini ja muuna osapuolena Frontex (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Vuoden 2009 arviointimenettely — Arvioinnin vahvistajan toimivalta — Arvioinnin vahvistajan suorittama arvioijan alustavan arvioinnin muuttaminen — Arvioinnin vahvistajan ja arvioijan välinen ennakkoneuvottelu — Olennaisten menettelymääräysten rikkominen — Tutkiminen viran puolesta)
 ---documentbreak--- C4122017FI2920120171019FI0042292302Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.10.2017 – Valittajana Possanzini ja muuna osapuolena Frontex
   (Asia T-686/16 P) (
         1
      )
   ”(Muutoksenhaku — Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Vuoden 2009 arviointimenettely — Arvioinnin vahvistajan toimivalta — Arvioinnin vahvistajan suorittama arvioijan alustavan arvioinnin muuttaminen — Arvioinnin vahvistajan ja arvioijan välinen ennakkoneuvottelu — Olennaisten menettelymääräysten rikkominen — Tutkiminen viran puolesta)”2017/C 412/42Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Valittaja: Daniele Possanzini (Pisa, Italia) (edustaja: asianajaja S. Pappas)

      Muu osapuoli: Euroopan raja- ja merivartiovirasto (Frontex) (asiamiehet: H. Caniard ja S. Drew, avustajinaan asianajajat D. Waelbroeck ja A. Duron)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) 18.7.2016 antamasta määräyksestä Possanzini v. Frontex (F-68/15, EU:F:2016:150) tehty valitus, jossa vaaditaan tämän määräyksen kumoamista

      Tuomiolauselma

            1)

            Valitus hylätään.

            2)

            Daniele Possanzini vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan raja- ja merivartiovirastolle (Frontex) tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 428, 21.11.2016.


201711170401556052017/C 412/572272017TC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20171016404011Asia T-227/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.10.2017 – Falmouth University v. komissio
 ---documentbreak--- C4122017FI4010120171016FI0057401401Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.10.2017 – Falmouth University v. komissio
   (Asia T-227/17) (
         1
      )2017/C 412/57Oikeudenkäyntikieli: englantiKahdeksannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.
   (
         1
      )	EUVL C 221, 10.7.2017.


title: Asia T-705/16 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.10.2017 – Valittajana WQ (*) ja muuna osapuolena parlamentti (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Pätevöittämismenettely — Vuoden 2014 kierros — Koulutusohjelmaan valittujen virkamiesten listaan kirjaamatta jättäminen — Yhdenvertainen kohtelu — SEUT 165 artikla — Lainvastaisuusväite)

text:
201711170441556062017/C 412/437052016TC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20171019303011Asia T-705/16 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.10.2017 – Valittajana  (
         *1
      ) ja muuna osapuolena parlamentti (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Pätevöittämismenettely — Vuoden 2014 kierros — Koulutusohjelmaan valittujen virkamiesten listaan kirjaamatta jättäminen — Yhdenvertainen kohtelu — SEUT 165 artikla — Lainvastaisuusväite)
   (
         *1
      )	Henkilötietojen käsittelyn puitteissa yksilöiden suojaamiseksi poistettu tieto.
 ---documentbreak--- C4122017FI3010120171019FI0043301301Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.10.2017 – Valittajana  (
         *1
      ) ja muuna osapuolena parlamentti
   (Asia T-705/16 P) (
         1
      )
   ”(Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Pätevöittämismenettely — Vuoden 2014 kierros — Koulutusohjelmaan valittujen virkamiesten listaan kirjaamatta jättäminen — Yhdenvertainen kohtelu — SEUT 165 artikla — Lainvastaisuusväite)”2017/C 412/43Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Valittaja: (
         *1
      ) (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

      Muu osapuoli: Euroopan parlamentti (asiamiehet: D. Nessaf ja M. Ecker)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) 21.7.2016 antamasta tuomiosta  (
         *1
      ) v. parlamentti (F-1/16, EU:F:2016:171) tehty valitus, jossa vaaditaan tämän tuomion kumoamista

      Tuomiolauselma

            1)

            Valitus hylätään.

            2)

             (
                  *1
               ) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan parlamentille tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (
         *1
      )	Henkilötietojen käsittelyn puitteissa yksilöiden suojaamiseksi poistettu tieto.
   (
         1
      )	EUVL C 454, 5.12.2016.


201711170111555602017/C 412/315942017CJC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20171013212222Asia C-594/17: Kanne 13.10.2017 – Euroopan komissio v. Slovenian tasavalta
 ---documentbreak--- C4122017FI2120120171013FI0031212222Kanne 13.10.2017 – Euroopan komissio v. Slovenian tasavalta
   (Asia C-594/17)2017/C 412/31Oikeudenkäyntikieli: sloveeni
      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Flynn, G. von Rintelen ja M. Žebre)

      Vastaaja: Slovenian tasavalta

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii

            —

            toteamaan, että Slovenian tasavalta ei ole noudattanut jäsenvaltioiden julkisen talouden kehyksiä koskevista vaatimuksista 8.11.2011 annetun neuvoston direktiivin 2011/85/EU (EUVL 2011, L 306, 23.11.2011, s. 41) 15 artiklan 1 kohdan mukaisia velvollisuuksiaan, koska se ei ole viimeistään 31.12.2013 antanut kyseisen direktiivin täytäntöönpanon edellyttämiä säädöksiä tai ainakaan ilmoittanut siitä komissiolle

            —

            määräämään Slovenian tasavallalle SEUT 260 artiklan 3 kohdan nojalla 7099,20 euron suuruisen päiväkohtaisen, nyt käsiteltävässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivästä lähtien laskettavan uhkasakon

            —

            velvoittamaan Slovenian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Slovenian tasavallan olisi jäsenvaltioiden julkisen talouden kehyksiä koskevista vaatimuksista 8.11.2011 annetun neuvoston direktiivin 2011/85/EU 15 artiklan 1 kohdan mukaan pitänyt saattaa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämät säännökset voimaan ja julkaista ne viimeistään 31.12.2013. Koska Slovenian tasavalta ei ole kyseisen määräajan päättymiseen mennessä antanut ilmoitusta mainitun direktiivin säännösten täytäntöönpanosta, komissio on päättänyt saattaa asian unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi.
   Komissio vaatii kanteellaan, että Slovenian tasavalta velvoitetaan maksamaan 7099,20 euron suuruinen päiväkohtainen uhkasakko. Uhkasakon suuruuden määrittämisessä komissio on ottanut huomioon unionin oikeuden rikkomisen vakavuuden ja keston sekä ehkäisevän vaikutuksen kyseessä olevan jäsenvaltion eli Slovenian tasavallan maksukyvyn kannalta.


201711170411555962017/C 412/448102016TC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20171023313111Asia T-810/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.10.2017 – Barmenia Krankenversicherung v. EUIPO (Mediline) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin Mediline rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 2 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 7 artiklan 2 kohta))
 ---documentbreak--- C4122017FI3110120171023FI0044311311Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.10.2017 – Barmenia Krankenversicherung v. EUIPO (Mediline)
   (Asia T-810/16) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin Mediline rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 2 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 7 artiklan 2 kohta))”2017/C 412/44Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: Barmenia Krankenversicherung AG (Wuppertal, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Graf)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Schifko)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 8.9.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2437/2015-1), joka koskee hakemusta sanamerkin Mediline rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Barmenia Krankenversicherung AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 22, 23.1.2017.


201711170231555532017/C 412/174042016CJC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20171012101122Asia C-404/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 12.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Unkari) – Lombard Ingatlan Lízing Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság (Ennakkoratkaisupyyntö — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 90 artiklan 1 kohta — Välitön oikeusvaikutus — Veron peruste — Alentaminen mitätöimisen, peruuttamisen tai purkamisen vuoksi — Alentaminen kauppahinnan maksamisen täyden tai osittaisen laiminlyönnin vuoksi — Näiden väliset erot — Maksujen laiminlyönnin vuoksi purettu leasingsopimus)
 ---documentbreak--- C4122017FI1020120171012FI0017102112Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 12.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Unkari) – Lombard Ingatlan Lízing Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
   (Asia C-404/16) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 90 artiklan 1 kohta — Välitön oikeusvaikutus — Veron peruste — Alentaminen mitätöimisen, peruuttamisen tai purkamisen vuoksi — Alentaminen kauppahinnan maksamisen täyden tai osittaisen laiminlyönnin vuoksi — Näiden väliset erot — Maksujen laiminlyönnin vuoksi purettu leasingsopimus)”2017/C 412/17Oikeudenkäyntikieli: unkari
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Lombard Ingatlan Lízing Zrt.

      Vastaaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

      Tuomiolauselma

            1)

            Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 90 artiklan 1 kohdassa käytettyjä käsitteitä ”mitätöiminen”, ”peruuttaminen” ja ”purkaminen” on tulkittava siten, että niiden alaan kuuluu sellainen rahoitusleasingsopimukseen liittyvä tilanne, jossa vuokralleantaja ei voi enää vaatia vuokralleottajaa maksamaan vuokraeriä, koska vuokralleantaja on purkanut sopimuksen siitä syystä, ettei vuokralleottaja ole täyttänyt sopimusvelvoitteitaan.

            2)

            Tilanteessa, jossa leasingsopimus on päätetty lopullisesti siitä syystä, ettei vuokralleottaja ole maksanut vuokraeriä, vuokralleantaja voi vedota direktiivin 2006/112 90 artiklan 1 kohtaan jäsenvaltiota vastaan saadakseen veron perusteen alennetuksi, vaikka tällaista tilannetta pidetään sovellettavassa kansallisessa oikeudessa kyseisen artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna ”maksun laiminlyöntinä” eikä siinä sallita veron perusteen alentamista, jos maksu laiminlyödään.

      (
         1
      )	EUVL C 364, 3.10.2016.


201711170311555892017/C 412/327122014TC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20171023232311Asia T-712/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.10.2017 – CEAHR v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö — Valikoiva korjausjärjestelmä — Sveitsiläisten kellonvalmistajien kieltäytyminen toimittamasta varaosia itsenäisille kellonkorjaajille — Ensimarkkinat ja jälkimarkkinat — Toimivan kilpailun poistaminen — Kantelun hylkäävä päätös)
 ---documentbreak--- C4122017FI2310120171023FI0032231231Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.10.2017 – CEAHR v. komissio
   (Asia T-712/14) (
         1
      )
   ”(Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö — Valikoiva korjausjärjestelmä — Sveitsiläisten kellonvalmistajien kieltäytyminen toimittamasta varaosia itsenäisille kellonkorjaajille — Ensimarkkinat ja jälkimarkkinat — Toimivan kilpailun poistaminen — Kantelun hylkäävä päätös)”2017/C 412/32Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Confédération européenne des associations d’horlogers-réparateurs (CEAHR) (Bryssel, Belgia) (edustajat: aluksi asianajajat P. Mathijsen ja P. Dyrberg, sitten asianajaja M. Sánchez Rydelski ja lopuksi asianajaja P. Benczek)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi F. Ronkes Agerbeek, M. Farley ja C. Urraca Caviedes, sitten A. Dawes, F. Ronkes Agerbeek ja J. Norris-Usher)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: LVMH Moët Hennessy-Louis Vuitton SA (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajaja C. Froitzheim ja R. Subiotto, QC), Rolex, SA (Geneve, Sveitsi) (edustaja: asianajaja M. Araujo Boyd) ja The Swatch Group SA (Neuchâtel, Sveitsi) (edustajat: aluksi asianajajat A. Israel ja M. Jakobs, sitten asianajajat A. Israel ja J. Lang)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, joka perustuu SEUT 263 artiklaan ja jossa vaaditaan kumoamaan komission 29.7.2014 tekemä päätös C(2014) 5462 final, jossa komissio hylkäsi kantajan tekemän kantelun, joka koski SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan väitettyjä rikkomisia (asia AT.39097 – kellojen korjaus).

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Confédération européenne des associations d’horlogers-réparateurs (CEAHR) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 7, 12.1.2015.


201711170131555462017/C 412/094132015CJC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL201710105511Asia C-413/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 10.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supreme Court – Irlanti) – Elaine Farrell v. Alan Whitty, The Minister for the Environment, Ireland, Attorney General ja Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI) (Ennakkoratkaisupyyntö — Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettava vakuutus — Direktiivi 90/232/ETY — 1 artikla — Vastuu kaikille matkustajille muttei kuljettajalle aiheutuneista henkilövahingoista — Pakollinen vakuutus — Välitön oikeusvaikutus — Direktiivi 84/5/ETY — 1 artiklan 4 kohta — Elin, jonka tehtävänä on korvata tuntemattoman tai vakuuttamattoman ajoneuvon aiheuttamat omaisuus- tai henkilövahingot — Mahdollisuus vedota direktiiviin valtiota vastaan — Edellytykset, joiden täyttyessä yksityisoikeudellista elintä voidaan pitää valtion ilmentymänä ja sitä vastaan voidaan vedota direktiivin säännöksiin, joilla voi olla välittömiä oikeusvaikutuksia)
 ---documentbreak--- C4122017FI510120171010FI00095151Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 10.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supreme Court – Irlanti) – Elaine Farrell v. Alan Whitty, The Minister for the Environment, Ireland, Attorney General ja Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)
   (Asia C-413/15) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettava vakuutus — Direktiivi 90/232/ETY — 1 artikla — Vastuu kaikille matkustajille muttei kuljettajalle aiheutuneista henkilövahingoista — Pakollinen vakuutus — Välitön oikeusvaikutus — Direktiivi 84/5/ETY — 1 artiklan 4 kohta — Elin, jonka tehtävänä on korvata tuntemattoman tai vakuuttamattoman ajoneuvon aiheuttamat omaisuus- tai henkilövahingot — Mahdollisuus vedota direktiiviin valtiota vastaan — Edellytykset, joiden täyttyessä yksityisoikeudellista elintä voidaan pitää valtion ilmentymänä ja sitä vastaan voidaan vedota direktiivin säännöksiin, joilla voi olla välittömiä oikeusvaikutuksia)”2017/C 412/09Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Supreme Court

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Elaine Farrell

      Vastaajat: Alan Whitty, The Minister for the Environment, Ireland, Attorney General ja Motor Insurers Bureau of Ireland (MIBI)

      Tuomiolauselma

            1)

            SEUT 288 artiklaa on tulkittava siten, ettei se ole sinänsä esteenä sille, että sellaista elintä vastaan, joka ei täytä kaikkia 12.7.1990 annetun tuomion Foster ym. (C-188/89, EU:C:1990:313) 20 kohdassa mainittuja arviointiperusteita luettuina yhdessä saman tuomion 18 kohdassa mainittujen arviointiperusteiden kanssa, voidaan vedota direktiivin säännöksiin, joilla voi olla välitön oikeusvaikutus.

            2)

            Sellaista yksityisoikeudellista elintä vastaan, jonka hoidettavaksi jäsenvaltio on antanut moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 30.12.1983 annetun toisen neuvoston direktiivin 84/5/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 14.5.1990 annetulla kolmannella neuvoston direktiivillä 90/232/ETY, 1 artiklan 4 kohdassa jäsenvaltioille säädettyyn velvoitteeseen perustuvan tehtävän kaltaisen yleisen edun mukaisen tehtävän ja jolla on tätä varten erityisen laajoja toimivaltuuksia, kuten toimivalta velvoittaa liikennevakuutustoimintaa kyseisen jäsenvaltion alueella harjoittavat vakuutuksenantajat liittymään siihen ja rahoittamaan sitä, voidaan vedota direktiivin säännöksiin, joilla voi olla välitön oikeusvaikutus.

      (
         1
      )	EUVL C 320, 28.9.2015.


201711170171555522017/C 412/182242017CJC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20170427111111Asia C-224/17 P: Valitus, jonka Hernández Zamora SA on tehnyt 27.4.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-369/15, Hernández Zamora v. EUIPO, 17.2.2017 antamasta tuomiosta
 ---documentbreak--- C4122017FI1110120170427FI0018111111Valitus, jonka Hernández Zamora SA on tehnyt 27.4.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-369/15, Hernández Zamora v. EUIPO, 17.2.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-224/17 P)2017/C 412/18Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Valittaja: Hernández Zamora SA (edustaja: J. L. Rivas Zurdo, abogado)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Rosen Tantau KG
   Unionin tuomioistuin (seitsemäs jaosto) on 19.10.2017 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen.


201711170561555852017/C 412/3372015TC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20171019232422Asia T-7/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.10.2017 – Leopard v. EUIPO Smart Market (LEOPARD true racing) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin LEOPARD true racing rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-kuviomerkki leopard CASA Y JARDIN — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
 ---documentbreak--- C4122017FI2320120171019FI0033232242Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.10.2017 – Leopard v. EUIPO Smart Market (LEOPARD true racing)
   (Asia T-7/15) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin LEOPARD true racing rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-kuviomerkki leopard CASA Y JARDIN — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))”2017/C 412/33Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantaja: Leopard SA (Howald, Luxemburg) (edustaja: asianajaja P. Lê Dai)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Smart Market, SLU (Alcantarilla, Espanja)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 2.10.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 1866/2013-1), joka koskee osapuolten Smart Market ja Leopard välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Leopard SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 81, 9.3.2015.


201711170061555552017/C 412/105012015CJC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL201710116611Asia C-501/15 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 11.10.2017 – Valittajana Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) sekä muina osapuolina Cactus SA ja Isabel Del Rio Rodríguez (Muutoksenhaku — EU-tavaramerkki — Asetus (EY) N:o 207/2009 — Kuviomerkki, joka sisältää sanaosat ”CACTUS OF PEACE CACTUS DE LA PAZ” — EU-sanamerkkien ja -kuviomerkkien, jotka sisältävät sanaosan ”Cactus”, haltijan tekemä väite — Nizzan luokitus — 28 artikla — 15 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohta — Tavaramerkin tosiasiallinen käyttö lyhennetyssä muodossa)
 ---documentbreak--- C4122017FI610120171011FI00106161Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 11.10.2017 – Valittajana Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) sekä muina osapuolina Cactus SA ja Isabel Del Rio Rodríguez
   (Asia C-501/15 P) (
         1
      )
   ”(Muutoksenhaku — EU-tavaramerkki — Asetus (EY) N:o 207/2009 — Kuviomerkki, joka sisältää sanaosat ”CACTUS OF PEACE CACTUS DE LA PAZ” — EU-sanamerkkien ja -kuviomerkkien, jotka sisältävät sanaosan ”Cactus”, haltijan tekemä väite — Nizzan luokitus — 28 artikla — 15 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohta — Tavaramerkin tosiasiallinen käyttö lyhennetyssä muodossa)”2017/C 412/10Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Muu osapuolet: Cactus SA (edustaja: K. Manhaeve, avocate) ja Isabel Del Rio Rodríguez

      Tuomiolauselma

            1)

            Valitus hylätään.

            2)

            Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 414, 14.12.2015.


201711170101555452017/C 412/192352017CJC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20170505111222Asia C-235/17: Kanne 5.5.2017 – Euroopan komissio v. Unkari
 ---documentbreak--- C4122017FI1120120170505FI0019112122Kanne 5.5.2017 – Euroopan komissio v. Unkari
   (Asia C-235/17)2017/C 412/19Oikeudenkäyntikieli: unkari
      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Malferrari ja L. Havas)

      Vastaaja: Unkari

      Vaatimukset

   Komissio vaatii unionin tuomioistuinta

            —

            toteamaan, ettei Unkari ole noudattanut Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 49 ja 63 artiklaan sekä perusoikeuskirjan 17 artiklaan perustuvia velvoitteitaan, koska se on ottanut käyttöön lainsäädännön, jolla poistetaan viljelysmaita koskevat hallinta- ja käyttöoikeudet, ja

            —

            Unkari on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komission mukaan kyseinen Unkarin lainsäädäntö, jolla rajoitetaan ilmeisen suhteettomasti hallinta- ja käyttöoikeuksia maa- ja metsätalousmaihin, ei sovellu yhteen Unkarilla Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 49 ja 63 artiklan sekä perusoikeuskirjan 17 artiklan perusteella olevien velvoitteiden kanssa.
   Hallinta- ja käyttöoikeuksien poistaminen lainsäädäntöteitse muodostaa SEUT 49 artiklaan perustuvan sijoittautumisvapauden rajoituksen. Näin on erityisesti sen vuoksi, että hallinta- ja käyttöoikeuksien poistamisesta aiheutuu, että näiden oikeuksien siihenastisten haltijoiden on mahdotonta tai erittäin vaikeaa perustaa sivutoimipaikka Unkariin (tai saada siellä viljelysmaiden käyttölupa) harjoittaakseen siellä toimintaansa ja edistääkseen taloudellista ja sosiaalista vuorovaikutusta unionissa itsenäisen ammatinharjoittamisen alalla. Komission mukaan hallinta- ja käyttöoikeuksien lainsäädäntöteitse tapahtuneella poistamisella tehdään sijoittautumisvapauden käytöstä vähemmän houkuttelevaa.
   Kyseisellä Unkarin lainsäädännöllä vaarannetaan myös pääomien vapaa liikkuvuus, koska se vaikuttaa estävästi ja rajoittavasti sellaisten henkilöiden, jotka eivät ole Unkarin kansalaisia, haluun tehdä sijoituksia Unkarissa sijaitseviin kiinteistöihin. Lainsäädäntö vaikuttaa siten, että olemassa olevien hallinta- ja käyttöoikeuksien arvo alenee, mikä sekin on pääomien vapaan liikkuvuuden rajoitus.
   Unkarin lainsäädäntö aiheuttaa välillistä syrjintää, koska sillä diskriminoidaan henkilöitä, jotka eivät ole Unkarin kansalaisia.
   Kyseisten vapauksien rajoittaminen ei ole perusteltua. Se ei ole perusteltavissa perussopimukseen nojautuvilla syillä eikä Unkarin hallituksen menettelyn kuluessa esittämillä muilla syillä.
   Komissio ei voi yhtyä etenkään niihin Unkarin hallituksen esittämiin lausumiin, joiden mukaan kyseinen rajoitus olisi tarpeen lainvastaisen tilanteen korjaamiseksi. Komissio katsoo, ettei yleistä oletusta – jota ei ole todennettu konkreettisessa yksittäistapauksessa – jonka mukaan kaikki ulkomaalaisten tekemät, Unkarissa sijaitsevia viljelysmaita koskevat hallinta- ja käyttöoikeussopimukset ovat hallinta- ja käyttöoikeuksien myöntämisen vuoksi lainvastaisia ja pätemättömiä, voida hyväksyä. Hyväksyä ei voida myöskään perustelua, jonka mukaan lainvastaisuus voidaan kunkin hallinta- ja käyttöoikeussopimuksen osalta päätellä siitä, ettei ennen vuotta 2002 voimassa olleiden säännösten edellyttämää valuutanvaihtolupaa ole olemassa.
   Unkarin säännöksillä käyttöön otettu rajoitus ei sovellu yhteen oikeasuhteisuutta koskevan vaatimuksen kanssa, koska sillä ei voida saavuttaa haluttuja päämääriä ja koska sillä lisäksi mennään hyvin paljon pidemmälle kuin näiden saavuttamiseksi on tarpeen.
   Unkarin lainsäädäntö ei sovellu yhteen oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteista johtuvien odotusten kanssa eikä sillä taata asianmukaista korvausta niille, joille on aiheutunut vahinkoa sillä käyttöön otetusta hallinta- ja käyttöoikeuksien poistamisesta.
   Komission mukaan kyseinen Unkarin lainsäädäntö on ristiriidassa perusoikeuskirjan 17 artiklassa taatun omistusoikeuden kanssa. Sillä puututaan tietyissä tapauksissa omistusoikeuteen esimerkiksi silloin kun kyseinen rikkominen ei liity omistamisen muodostavaan kolmeen seikkaan (käyttö- ja hallintaoikeus sekä määräysvalta).


201711170211555742017/C 412/116612015CJC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL201710126722Asia C-661/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat) – X BV v. Staatssecretaris van Financiën (Ennakkoratkaisupyyntö — Tulliliitto — Yhteisön tullikoodeksi — 29 artikla — Ajoneuvojen maahantuonti — Tullausarvon määrittäminen — 78 artikla — Ilmoituksen oikaiseminen — 236 artiklan 2 kohta — Tuontitullien palauttaminen — Kolmen vuoden määräaika — Asetus (ETY) N:o 2454/93 — 145 artiklan 2 ja 3 kohta — Tavaroiden viallisuutta koskeva riski — 12 kuukauden määräaika — Pätevyys)
 ---documentbreak--- C4122017FI620120171012FI00116272Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat) – X BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Asia C-661/15) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Tulliliitto — Yhteisön tullikoodeksi — 29 artikla — Ajoneuvojen maahantuonti — Tullausarvon määrittäminen — 78 artikla — Ilmoituksen oikaiseminen — 236 artiklan 2 kohta — Tuontitullien palauttaminen — Kolmen vuoden määräaika — Asetus (ETY) N:o 2454/93 — 145 artiklan 2 ja 3 kohta — Tavaroiden viallisuutta koskeva riski — 12 kuukauden määräaika — Pätevyys)”2017/C 412/11Oikeudenkäyntikieli: hollanti
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: X BV

      Vastaaja: Staatssecretaris van Financiën

      Tuomiolauselma

            1)

            Yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna 11.3.2002 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 444/2002, 145 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 29 artiklan 1 ja 3 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että se koskee pääasiassa kyseessä olevan kaltaista tilannetta, jossa on osoitettu, että tavaran vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan ilmoituksen vastaanotetuksi hyväksymisen ajankohtana oli olemassa valmistukseen liittyvä riski siitä, että tavara vioittuu käytössä, ja jossa myyjä tämän johdosta myöntää takuuta koskevan sopimusvelvoitteen mukaisesti ostajalle hinnanalennuksen korvaamalla kulut, jotka ostajalle aiheutuivat tavaran mukauttamisesta mainitun riskin poistamiseksi.

            2)

            Asetuksen N:o 2454/93 145 artiklan 3 kohta, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 444/2002, on pätemätön siltä osin kuin siinä säädetään tavaroiden vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan ilmoituksen vastaanotetuksi hyväksymisestä alkavasta 12 kuukauden määräajasta, jonka kuluessa tosiasiassa maksetun tai maksettavan hinnan muutoksen on toteuduttava.

      (
         1
      )	EUVL C 98, 14.3.2016.


201711170251555882017/C 412/203902017CJC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20170628121321Asia C-390/17 P: Valitus, jonka Irit Azoulay, Andrew Boreham, Mirja Bouchard ja Darren Neville ovat tehneet 28.6.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-580/16, Azoulay ym. v. parlamentti, 28.4.2017 antamasta tuomiosta
 ---documentbreak--- C4122017FI1210120170628FI0020121132Valitus, jonka Irit Azoulay, Andrew Boreham, Mirja Bouchard ja Darren Neville ovat tehneet 28.6.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-580/16, Azoulay ym. v. parlamentti, 28.4.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-390/17 P)2017/C 412/20Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Valittajat: Irit Azoulay, Andrew Boreham, Mirja Bouchard ja Darren Neville (edustaja: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)

      Muu osapuoli: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

            —

            valituksenalainen tuomio on kumottava

            —

            valittajien ensimmäisessä oikeusasteessa asiassa T-580/16 nostaman kanteen yhteydessä esittämät vaatimukset on hyväksyttävä

            —

            vastapuoli on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittajat katsovat, että valituksenalaisessa tuomiossa on tehty useita oikeudellisia virheitä ja vääristetty tosiseikkoja.
   Niiden mukaan unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen ja vääristänyt tosiseikkoja hylätessään koulutuksesta aiheutuneiden kulujen käsitteen itsenäisen ja yhtenäisen tulkinnan unionin oikeudessa ja katsoessaan, että tämän käsitteen tulkinta riippuu siitä, miten se on hyväksytty virkamiehen asuinmaan eri koulutusjärjestelmissä, ottamatta huomioon kulujen luonnetta ja lasten etua.
   Unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan sekä unionin oikeuden yhtenäinen soveltaminen että yhdenvertaisuusperiaate edellyttävät, että unionin oikeuden sellaisen säännöksen sanamuotoa, joka ei sisällä nimenomaista viittausta jäsenvaltioiden oikeuteen sisältönsä ja ulottuvuutensa määrittämiseksi, on tavallisesti tulkittava koko unionissa itsenäisesti ja yhtenäisesti ja että tässä tulkinnassa on otettava huomioon säännöksen asiayhteys ja kyseisellä lainsäädännöllä tavoiteltu päämäärä (tuomio 15.10.2015, Axa Belgium, C-494/14, EU:C:2015:692).
   Lisäksi valittajat katsovat, että unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion 47 kohdassa tekemä toteamus on epäjohdonmukainen eikä siinä oteta huomioon oikeuskäytäntöä, joka koskee hallinnollisen valituksen ja myöhemmän kanteen sisällön vastaavuutta. Valittajat väittävät lisäksi, että unionin yleinen tuomioistuin on jättänyt noudattamatta perusteluvelvollisuutta, koska se ei ole lausunut yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamisesta ja perusoikeuskirjan 22 artiklan rikkomisesta, vaikka niihin oli vedottu sen käsiteltävänä olevassa asiassa.
   Valittajat katsovat näin ollen, että koska unionin yleinen tuomioistuin on tutkinut liian summittaisesti valittajien esittämät kolme erillistä väitettä, se on päätynyt lopputulokseen, joka ei ole perusteltu oikeudellisesti eikä tosiseikkojen perusteella.


201711170121555612017/C 412/214332017CJC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20170717131421Asia C-433/17 P: Valitus, jonka Enercon GmbH on tehnyt 17.7.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-36/16, Enercon v. EUIPO, 3.5.2017 antamasta tuomiosta
 ---documentbreak--- C4122017FI1310120170717FI0021131142Valitus, jonka Enercon GmbH on tehnyt 17.7.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-36/16, Enercon v. EUIPO, 3.5.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-433/17 P)2017/C 412/21Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Valittaja: Enercon GmbH (edustajat: R. Böhm, Rechtsanwalt, ja M. Silverleaf, QC)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto ja Gamesa Eólica, SL

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

            —

            kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen tuomion asiassa T-36/16

            —

            kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen tuomion asiassa T-245/12

            —

            palauttaa asian EUIPO:n käsiteltäväksi ja ohjeistaa tämän hyväksymään ensimmäisen valituslautakunnan päätöksen asiassa R 260/2011-1 ja hylkäämään Gamesan vaatimuksen tässä asiassa kyseessä olevan rekisteröinnin mitättömäksi julistamisesta

            —

            velvoittaa vastaajan ensimmäisessä oikeusasteessa korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja väittää, että valituksenalaisella tuomiolla asiassa T-36/16 rikotaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 (
         1
      ) 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja/tai 52 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, ja että unionin yleisessä tuomioistuimessa loukattiin menettelysääntöjä seuraavista syistä:

            1.

            Unionin yleinen tuomioistuin katsoi asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan vastaisesti virheellisesti, että tässä asiassa kyseessä olevalta tavaramerkiltä puuttuu tavaramerkin rekisteröimiseksi edellytetty ominaispiirteisiin perustuva erottamiskyky. Näin tehdessään unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen.

            2.

            Ensimmäinen oikeudellinen virhe oli se, että sen, että tavaramerkki nimettiin hakulomakkeessa värimerkiksi, katsottiin ratkaisevan merkin oikeudellisen luonteen ja vaikuttavan näin ollen sen ominaispiirteisiin perustuvan erottamiskyvyn arviointiin. Unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt katsoa, että tavaramerkki nimeäminen hakulomakkeessa värimerkiksi tehdään lähinnä EUIPO:n hallinnon helpottamiseksi eikä kyseessä ole oikeudellinen määrittely. Rekisteröitäväksi haetun merkin luonteen määrittämiseksi sen olisi näin ollen pitänyt huomioida paitsi tavaramerkin nimeäminen hakulomakkeessa myös koko hakulomakkeen sisältö ja erityisesti hakulomakkeen yhteydessä jätetyn merkin esitys. Merkin esityksestä hakulomakkeessa ilmenee, että kyseessä on kuviomerkki, jolla on siinä esitetyt erityisominaisuudet.

            3.

            Unionin yleisen tuomioistuimen olisi myös pitänyt huomioida merkin rekisteröity muoto ja erityisesti EUIPO:n rekisteröinnin vuoksi antamasta rekisteröintitodistuksesta ilmenevä muoto. Rekisteröintitodistus on asiakirja, jossa ilmoitetaan rekisteröidyn merkin muoto, ja tuomioistuimen olisi pitänyt pitää sitä ratkaisevana vahvistettaessa rekisteröidyn merkin luonnetta. Rekisteröintitodistuksen sisällöstä – asianmukaisesti ymmärrettynä – ilmenee selvästi, että merkki rekisteröidään kuviomerkkinä, jonka muoto on hakulomakkeen yhteydessä jätetty esitys. Koska tuomioistuin ei tehnyt näin, se teki oikeudellisen virheen.

            4.

            Toinen oikeudellinen virhe ja menettelymääräysten rikkominen oli se, että unionin yleinen tuomioistuin kieltäytyi ottamasta vastaan tietoja, jotka olivat tarpeen kyseessä olevan merkin rekisteröintitodistuksen sisällön ymmärtämiseksi. Kyseessä oleva asiakirja on Maailman henkisen omaisuuden järjestön julkaisu ST.60, jossa selitetään henkisen omaisuuden järjestöjen, joihin EUIPO kuuluu, antamissa rekisteröintitodistuksissa yleisesti käytettyjen INID-koodien merkitys niissä olevien merkintöjen luonteen ja merkityksen määrittämiseksi. INID-koodien merkitys voidaan määrittää yksinomaan viittaamalla julkaisuun ST.60 tai vastaavaan lähteeseen, ja rekisteröintitodistusten sisältö voidaan määrittää yksinomaan viittaamalla niissä olevien INID-koodien merkitykseen. Unionin yleinen tuomioistuin piti virheellisesti tällaisten tietojen lähdettä todisteena ja kieltäytyi näin ollen virheellisesti ottamasta vastaan kyseistä asiakirjaa tai sen sisältämiä tietoja, vaikka se on tosiasiassa oikeudellinen asiakirja, joka vastaa sanakirjaa. Jos unionin tuomioistuin olisi huomioinut sille esitetyt tulkintavälineet, se olisi ymmärtänyt, että rekisteröintitodistus koskee kuviomerkkiä, joka sisältää rekisteröintihakemuksessa olevan esityksen. EUIPO:n ensimmäinen valituslautakunta on aiemmin asianmukaisesti katsonut, että tällaisella merkillä on edellytetty erottamiskyky sen rekisteröimiseksi, minkä vuoksi unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt katsoa näin.

      (
         1
      )	Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL 2009, L 78, s. 1).


201711170141555622017/C 412/225122017CJC41220171204FI01FIINFO_JUDICIAL20170822141521Asia C-512/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Rejonowy Poznań – Stare Miasto w Poznaniu (Poznańin Poznań-Stare Miaston alioikeus, Puola) on esittänyt 22.8.2017 – HR
 ---documentbreak--- C4122017FI1410120170822FI0022141152Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Rejonowy Poznań – Stare Miasto w Poznaniu (Poznańin Poznań-Stare Miaston alioikeus, Puola) on esittänyt 22.8.2017 – HR
   (Asia C-512/17)2017/C 412/22Oikeudenkäyntikieli: puola
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sąd Rejonowy Poznań-Stare Miasto w Poznaniu (Poznańin Poznań-Stare Miaston alioikeus, Puola)

      Pääasian asianosaiset

      Hakija: HR

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 (
                  1
               ) kumoamisesta 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 (EUVL L 338, s. 1, sellaisena kuin se on muutettuna, jäljempänä asetus N:o 2201/2003) 8 artiklan 1 kohtaa tulkittava asian olosuhteissa siten, että 18 kuukauden ikäisen lapsen asuinpaikka on jäsenvaltio, jossa lapsen tiettyä integroitumista sosiaaliseen ympäristöön ja perheympäristöön ilmentävät seuraavat seikat: sen vanhemman kansalaisuus, joka vastaa lapsen päivittäisestä huollosta; se, että lapsi puhuu tämän jäsenvaltion virallista kieltä; lapsen kastaminen kyseisessä valtiossa ja lapsen enintään kolme kuukautta kestävät vierailut siellä kyseisen vanhemman vanhempainlomien ja tällä juhlapyhinä olevien muiden lomien aikana sekä yhteydenpito tämän vanhemman perheeseen, kun lapsi asuu tämän vanhemman kanssa muun ajan toisessa jäsenvaltiossa, kyseinen vanhempi työskentelee mainitussa valtiossa toistaiseksi voimassa olevan työsopimuksen nojalla ja lapsi on samassa valtiossa säännöllisesti mutta ajallisesti rajoitetusti yhteydessä toiseen vanhempaansa ja tämän perheeseen?

            2)

            Määritettäessä sellaisen 18 kuukauden ikäisen lapsen asuinpaikkaa asetuksen N:o 2201/2003 8 artiklan 1 kohdan nojalla, jonka päivittäisestä huollosta vastaa hänen ikänsä vuoksi ainoastaan hänen yksi vanhempansa ja joka on säännöllisesti mutta ajallisesti rajoitetusti yhteydessä toiseen vanhempaansa, onko siinä arvioinnissa, joka koskee lapsen integroitumista sosiaaliseen ympäristöön ja perheympäristöön, otettava yhtäläisesti huomioon lapsen kumpaankin vanhempaan yhdistävät siteet vai onko suuremmassa määrin otettava huomioon siteet siihen vanhempaan, joka vastaa päivittäisestä huollosta, kun vanhemmat eivät ole sopineet vanhempainvastuun käyttämisestä ja lapsen tapaamisoikeudesta?

      (
         1
      )	EYVL 2003, L 338, s. 1.


title: Asia C-573/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division – Yhdistynyt kuningaskunta) – Air Berlin plc v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (Ennakkoratkaisupyyntö — Välilliset verot — Pääoman hankinta — Liikkeeseen laskettujen uusien osakkeiden tai jäsenvaltion pörssiin listattavaksi tarkoitettujen osakkeiden siirrosta selvityspalvelujärjestelmään (clearance service) kannettava 1,5 prosentin vero)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/13

         Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division – Yhdistynyt kuningaskunta) – Air Berlin plc v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs
   (Asia C-573/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Välilliset verot - Pääoman hankinta - Liikkeeseen laskettujen uusien osakkeiden tai jäsenvaltion pörssiin listattavaksi tarkoitettujen osakkeiden siirrosta selvityspalvelujärjestelmään (clearance service) kannettava 1,5 prosentin vero))
   (2017/C 424/17)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Air Berlin plc

      Vastaaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

      Tuomiolauselma

               1)

               Pääoman hankinnasta suoritettavista välillisistä veroista 17.7.1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY 10 ja 11 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan osakkeiden siirron kaltaisen sellaisen liiketoimen verottamiselle, jolla tietyn yhtiön kaikkien osakkeiden juridinen omistusoikeus on siirretty selvityspalvelulle yksinomaan näiden osakkeiden pörssiin listaamista varten ilman, että tästä aiheutuisi muutoksia näiden osakkeiden tosiasialliseen omistusoikeuteen.

               2)

               Pääoman hankinnasta suoritettavista välillisistä veroista 12.2.2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/7/EY 5 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan osakkeiden siirron kaltaisen sellaisen liiketoimen verottamiselle, jolla pääoman korottamiseksi liikkeeseen laskettujen uusien osakkeiden juridinen omistusoikeus on siirretty selvityspalvelulle yksinomaan näiden uusien osakkeiden myytäväksi tarjoamista varten.

               3)

               Ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen ei ole vastattava eri tavalla siinä tapauksessa, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa jäsenvaltion lainsäädännössä annetaan selvityspalvelutoimijalle mahdollisuus valita veroviranomaisen luvan saatuaan järjestely, jossa minkäänlaista leimaveroa ei tule maksettavaksi osakkeita ensimmäistä kertaa selvityspalveluun siirrettäessä mutta jossa kustakin myöhemmästä osakkeiden myynnistä kannetaan leimaverosta erillinen lisävero.

      (1)  EUVL C 22, 23.1.2017.


title: Asia C-568/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 27.9.2017 – Staatssecretaris van Financiën v. L. W. Geelen

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/23

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 27.9.2017 – Staatssecretaris van Financiën v. L. W. Geelen
   (Asia C-568/17)
   (2017/C 424/33)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Staatssecretaris van Financiën

      Vastaaja: L. W. Geelen

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1.

                           a.

                           Onko kuudennen direktiivin (1) 9 artiklan 2 kohdan c alakohdan ensimmäistä luetelmakohtaa tai vastaavasti vuoden 2006 arvonlisäverodirektiivin (2) 52 artiklan a kohtaa (sanamuoto 1.1.2010 asti) tulkittava siten, että sen soveltamisalaan kuuluu myös suorana lähetyksenä toteutettavien eroottisten vuorovaikutteisten verkkokameraistuntojen vastikkeellinen tarjoaminen?

                           b.

                           Mikäli ensimmäisen kysymyksen a kohtaan vastataan myöntävästi, onko kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan c alakohtaan tai vastaavasti vuoden 2006 arvonlisäverodirektiivin 52 artiklan johdantolauseeseen sisältyvää ilmaisua ”paikka, jossa nämä suoritukset tosiasiallisesti tehdään” tai vastaavasti ”paikka, jossa palvelu tosiasiassa suoritetaan” tulkittava siten, että määräävä on paikka, jossa mallit esiintyvät verkkokameran edessä, vai onko määräävänä pidettävä paikkaa, jossa kävijät katselevat kuvia, vai mahdollisesti jotain muuta paikkaa?

               2.

               Onko kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan kahdennettatoista luetelmakohtaa tai vastaavasti vuoden 2006 arvonlisäverodirektiivin 56 artiklan 1 kohdan k alakohtaa (sanamuoto 1.1.2010 asti), luettuna yhdessä vuoden 2005 arvonlisäveroasetuksen (3) 11 artiklan kanssa, tulkittava siten, että suorana lähetyksenä toteutettavien interaktiivisten eroottisten verkkokameraistuntojen vastikkeellista tarjoamista voidaan pitää ”sähköisenä palveluna”?

               3.

               Mikäli ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen a kohtaan ja toiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi ja palvelun suorituspaikan määrittäminen kyseisten direktiivien säännösten perusteella johtaa erilaiseen lopputulokseen, miten palvelun suorituspaikka on sitten määritettävä?

      (1)  Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL 1977, L 145, s. 1).

      (2)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).

      (3)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun direktiivin 77/388/ETY täytäntöönpanotoimenpiteistä 17.10.2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1777/2005 (EUVL 2005, L 288, s. 1).


title: Asia C-598/16 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 19.10.2017 – Valittajana Viktor Fedorovych Yanukovych sekä muina osapuolina Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio ja Puolan tasavalta (Muutoksenhaku — Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet — Luettelo henkilöistä, yhteisöistä ja elimistä, joihin varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttämistä sovelletaan — Kantajan nimen sisällyttäminen luetteloon)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/13

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 19.10.2017 – Valittajana Viktor Fedorovych Yanukovych sekä muina osapuolina Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio ja Puolan tasavalta
   (Asia C-598/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet - Luettelo henkilöistä, yhteisöistä ja elimistä, joihin varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttämistä sovelletaan - Kantajan nimen sisällyttäminen luetteloon))
   (2017/C 424/18)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Viktor Fedorovych Yanukovych (edustaja: T. Beazley QC)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: P. Mahnič Bruni ja M. J.-P. Hix), Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi S. Bartelt ja J. Norris-Usher, sitten E. Paasivirta ja J. Norris-Usher) ja Puolan tasavalta

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Viktor Fedorovych Yanukovych vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 30, 30.1.2017.


title: Asia C-579/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Arbeits- und Sozialgericht Wien (Itävalta) on esittänyt 3.10.2017 – BUAK Bauarbeiter-, Urlaubs- u. Abfertigungskasse v. Gradbeništvo Korana d.o.o.

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/23

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Arbeits- und Sozialgericht Wien (Itävalta) on esittänyt 3.10.2017 – BUAK Bauarbeiter-, Urlaubs- u. Abfertigungskasse v. Gradbeništvo Korana d.o.o.
   (Asia C-579/17)
   (2017/C 424/34)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Arbeits- und Sozialgericht Wien

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: BUAK Bauarbeiter-, Urlaubs- u. Abfertigungskasse

      Vastaaja: Gradbeništvo Korana d.o.o.

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (1) 1 artiklaa tulkittava siten, että oikeudenkäynnit, jotka koskevat palkanlisää koskevia vaatimuksia, joita Bauarbeiter-Urlaubs- und Abfertigungskasse (BUAK) esittää työnantajaa kohtaan sen perusteella, että Itävaltaan on lähetetty työntekijöitä, joilla ei ole tavanomaista työskentelypaikkaa Itävallassa, tai vuokratyön yhteydessä, tai sellaista työnantajaa kohtaan, jonka kotipaikka on muualla kuin Itävallassa, sen perusteella, että tämä ottaa palvelukseen työntekijöitä, joilla on tavanomainen työskentelypaikka Itävallassa, ovat siviili- ja kauppaoikeudellisia asioita, joihin on sovellettava edellä mainittua asetusta, silloinkin kun nämä BUAK:n palkanlisiä koskevat vaatimukset kylläkin liittyvät yksityisoikeudellisiin työsuhteisiin ja niillä pyritään siihen, että työntekijöiden lomaa ja loma-ajan palkkaa koskevat yksityisoikeudelliset oikeudet, jotka perustuvat heidän ja työnantajan välisiin työsuhteisiin, täytetään, mutta

               —

               sekä loma-ajan palkan määrä, joka työntekijällä on oikeus vaatia BUAK:lta, että BUAK:n työnantajilta vaatimien palkanlisien määrä vahvistetaan liittovaltion ministerin asetuksella eikä sopimuksella tai työehtosopimuksella,

               —

               palkanlisiä, joita työnantajien on maksettava BUAK:lle, ei käytetä vain työntekijöille maksettavien loma-ajan palkkojen kattamiseen vaan myös BUAK:n hallintokulujen kattamiseen, ja

               —

               BUAK:lla on tällaisia palkanlisiä koskevien vaatimusten esittämisen ja täytäntöönpanon yhteydessä lainsäädännön nojalla laajemmat valtuudet kuin yksityishenkilöllä, koska

                           —

                           työnantaja on rahamääräisen seuraamuksen uhalla velvollinen tekemään BUAK:lle sekä tilannekohtaisia että kuukausittaisia kausi-ilmoituksia käyttämällä BUAK:n toteuttamia viestintäkanavia, edistämään BUAK:n valvontatoimenpiteitä ja sallimaan ne, myöntämään BUAK:lle oikeuden tutustua palkka-, liike- ja muihin asiakirjoihin ja antamaan sille tietoja, ja

                           —

                           jos työnantaja ei täytä ilmoitusvelvollisuuksiaan, BUAK:lla on oikeus arvioida omien selvitystensä perusteella palkanlisät, jotka työnantajan on maksettava, jolloin BUAK:n vaatimien palkanlisien määrä on työntekijöiden lähettämisen tai työskentelyn tosiasiallisista olosuhteista riippumatta BUAK:n arvion mukainen?

      (1)  EUVL 2012, L 351, s. 1.


title: Asia T-844/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.10.2017 – Alpirsbacher Klosterbräu Glauner v. EUIPO (Klosterstoff) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin Klosterstoff rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuvailevuus — Tavaramerkki, joka on omiaan johtamaan yleisöä harhaan — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b, c ja g alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b, c ja g alakohta) — EUIPO:n aikaisempi käytäntö)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/34

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.10.2017 – Alpirsbacher Klosterbräu Glauner v. EUIPO (Klosterstoff)
   (Asia T-844/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin Klosterstoff rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdottomat hylkäysperusteet - Kuvailevuus - Tavaramerkki, joka on omiaan johtamaan yleisöä harhaan - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b, c ja g alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b, c ja g alakohta) - EUIPO:n aikaisempi käytäntö))
   (2017/C 424/49)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Alpirsbacher Klosterbräu Glauner GmbH & Co. KG (Alpirsbach, Saksa) (edustajat: asianajajat W. Göpfert ja S. Hofmann)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Schifko)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 6.10.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2064/2015-5), joka koskee hakemusta sanamerkin Klosterstoff rekisteröimiseksi Euroopan unionin tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Alpirsbacher Klosterbräu Glauner GmbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 38, 6.2.2017.


title: Asia C-582/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 4.10.2017 – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie v. H

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/24

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 4.10.2017 – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie v. H
   (Asia C-582/17)
   (2017/C 424/35)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Raad van State

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Vastapuoli: H

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) N:o 604/2013 (1) tulkittava siten, että käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisestä vastaa ainoastaan se jäsenvaltio, jossa kansainvälistä suojelua koskeva hakemus on jätetty ensimmäisen kerran, minkä seurauksena ulkomaalainen voi Dublin-asetuksen 27 artiklan perusteella riitauttaa kyseisen asetuksen III luvussa esitettyjen vastuuperusteiden, muun muassa 9 artiklan, virheellisen soveltamisen vain kyseisessä jäsenvaltiossa?

      (1)  EUVL 2013, L 180, s. 31. Dublin-asetus.


title: Asia C-599/16 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 19.10.2017 – Valittajana Oleksandr Viktorovych Yanukovych sekä muina osapuolina Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet — Luettelo henkilöistä, yhteisöistä ja elimistä, joihin varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttämistä sovelletaan — Kantajan nimen sisällyttäminen luetteloon)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/14

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 19.10.2017 – Valittajana Oleksandr Viktorovych Yanukovych sekä muina osapuolina Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio
   (Asia C-599/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet - Luettelo henkilöistä, yhteisöistä ja elimistä, joihin varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttämistä sovelletaan - Kantajan nimen sisällyttäminen luetteloon))
   (2017/C 424/19)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Oleksandr Viktorovych Yanukovych (edustaja: T. Beazley QC)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: P. Mahnič Bruni ja M. J.-P. Hix) ja Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi S. Bartelt ja J. Norris-Usher, sitten E. Paasivirta ja J. Norris-Usher) ja Puolan tasavalta

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Oleksandr Viktorovych Yanukovych vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 30, 30.1.2017.


title: Asia T-857/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.10.2017 – Erdinger Weißbräu Werner Brombach v. EUIPO (Ison lasin muoto) (EU-tavaramerkki — Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Kolmiulotteinen tavaramerkki — Ison lasin muoto — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/35

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.10.2017 – Erdinger Weißbräu Werner Brombach v. EUIPO (Ison lasin muoto)
   (Asia T-857/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti - Kolmiulotteinen tavaramerkki - Ison lasin muoto - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2017/C 424/50)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Erdinger Weißbräu Werner Brombach GmbH & Co. KG (Erding, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Hayn)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: S. Hanne)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 20.9.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 659/2016-2), joka koskee ison lasin muotoisen kolmiulotteisen tavaramerkin Euroopan unionin nimeävää kansainvälistä rekisteröintiä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Erdinger Weißbräu Werner Brombach GmbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 38, 6.2.2017.


title: Asia C-583/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 4.10.2017 – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie v. R

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/25

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 4.10.2017 – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie v. R
   (Asia C-583/17)
   (2017/C 424/36)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Raad van State

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Vastapuoli: R

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) N:o 604/2013 (1) tulkittava siten, että käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisestä vastaa ainoastaan se jäsenvaltio, jossa kansainvälistä suojelua koskeva hakemus on jätetty ensimmäisen kerran, minkä seurauksena ulkomaalainen voi Dublin-asetuksen 27 artiklan perusteella riitauttaa kyseisen asetuksen III luvussa esitettyjen vastuuperusteiden, muun muassa 9 artiklan, virheellisen soveltamisen vain kyseisessä jäsenvaltiossa?

               2)

               Missä määrin ensimmäiseen kysymykseen vastattaessa on merkitystä sillä, että jäsenvaltiossa, jossa kansainvälistä suojelua koskeva hakemus on jätetty ensimmäisen kerran, on jo tehty päätös kyseisestä hakemuksesta tai ulkomaalainen on peruuttanut kyseisen hakemuksen ennenaikaisesti?

      (1)  EUVL 2013, L 180, s. 31. Dublin-asetus.