title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 20 päivänä toukokuuta 2003 asiassa T-179/02, Jan Pflugrandt vastaan Euroopan keskuspankki (Euroopan keskuspankin henkilöstö – Arviointikertomus – Kumoamiskanne)

text:
C 171/24                 FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                        19.7.2003
Euroopan parlamentti (asiamiehinään M. Gòmez Leal ja J. F. De                 YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
Wachter), jossa kantaja vaatii toisaalta kilpailun PE/90/A                              TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
valintalautakunnan 27.6.2001 tekemän päätöksen evätä kan-
tajalta osallistuminen kyseiseen kilpailuun kumoamista ja                                 7 päivänä toukokuuta 2003
toisaalta tätä kilpailua koskevan kilpailuilmoituksen peruutta-
mista, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto),          asiassa T-327/01, Luciano Lavagnoli vastaan Euroopan
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja N. J. Forwood                                   yhteisöjen komissio (1)
sekä tuomarit J. Pirrung ja A. W. H. Meij, kirjaaja: apulaiskirjaa-
ja B. Pastor, on antanut 22.5.2003 tuomion, jonka tuomiolau-
                                                                       (Henkilöstö – Arviointikertomuksen myöhästynyt vahvista-
selma on seuraava:
                                                                                minen – Vahingonkorvauskanne)
1)     Kanne hylätään.
                                                                                (2003/C 171/38)
2)     Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluis-
       taan.                                                                               (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
( 1) EYVL C 3, 5.1.2002.
                                                                       Asiassa T-327/01, Luciano Lavagnoli, Euroopan yhteisöjen
                                                                       komission virkamies, kotipaikka Berchem (Luxemburg), edus-
                                                                       tajanaan asianajajat G. Bouneou ja F. Frabetti, prosessiosoite
                                                                       Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asia-
                                                                       miehinään J. Currall ja L. Lozano Palacios), jossa kantaja vaatii
                                                                       vahingonkorvausta henkisestä kärsimyksestä, joka hänelle on
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                             aiheutunut siitä, että 1.7.1999 ja 30.6.1999 välistä ajanjaksoa
                 TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                 koskeva arviointikertomus vahvistettiin myöhässä, yhteisöjen
                                                                       ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (yhden tuomarin ko-
                   7 päivänä toukokuuta 2003                           koonpanossa: M. Pirrung), kirjaaja: johtava hallintovirkamies
                                                                       J. Palacio González, on 7.5.2003 antanut tuomion, jonka
                                                                       tuomiolauselma on seuraava:
asiassa T-278/01, Eric den Hamer vastaan Euroopan yhtei-
                         söjen komissio (1)
                                                                       1)     Komissio velvoitetaan maksamaan kantajalle 2 000 euroa.
(Henkilöstö – Arviointikertomus – Kumoamiskanne – Va-                  2)     Kanne hylätään muilta osin.
                       hingonkorvauskanne)
                                                                       3)     Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                          (2003/C 171/37)
                                                                       (1 ) EYVL C 56, 2.3.2002.
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Asiassa T-278/01, Eric den Hamer, Euroopan yhteisöjen
komission virkamies, kotipaikka Malines (Belgia), edustajanaan
asianajaja N. Lhoëst, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan                   YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään C. Berardis-                                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
Kayser ja M. A. Dal Ferro), jossa kantaja vaatii, että ensimmäi-
sen oikeusasteen tuomioistuin ensinnäkin kumoaa päätöksen,
                                                                                20 päivänä toukokuuta 2003
jolla tehtiin kantajaa koskeva arviointikertomus vuosilta 1995-
1997, ja toiseksi velvoittaa komission korvaamaan muun
muassa kyseisen kertomuksen viivästymisestä aiheutuneen                asiassa T-179/02, Jan Pflugrandt vastaan Euroopan keskus-
vahingon, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                                           pankki (1)
(yhden tuomarin kokoonpanossa: M. Pirrung), kirjaaja: hallin-
tovirkamies D. Christensen, on 7.5.2003 antanut tuomion,               (Euroopan keskuspankin henkilöstö – Arviointikertomus –
jonka tuomiolauselma on seuraava:                                                                Kumoamiskanne)
1)     Komissio velvoitetaan maksamaan kantajalle 3 000 euroa.                                   (2003/C 171/39)
2)     Kanne hylätään muilta osin.                                                          (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
3)     Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                       Asiassa T-179/02, Jan Pflugradt, kotipaikka Frankfurt Am
( 1) EYVL C 3, 5.1.2002.                                               Main (Saksa), edustajanaan asianajaja N. Pflüger, prosessiosoite
                                                                       Luxemburgissa, vastaan Euroopan keskuspankki (asiamiehi-
                                                                       nään V. Saintot, T. Gilliams ja B. Wägenbaur), jossa kantaja
 ---pagebreak--- 19.7.2003                FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                          C 171/25
vaatii, että häntä koskeva arviointikertomus vuodelta 2001                    YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
kumotaan, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                              TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
(viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja
R. García-Valdecasas sekä tuomarit P. Lindh ja J. D. Cooke,                                 8 päivänä huhtikuuta 2003
kirjaaja: hallintovirkamies D. Christensen, on 20.5.2003 anta-
nut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                         asiassa T-91/02, Klausner Nordic Timber GmbH & Co. KG
                                                                                vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)
1)     Kanne hylätään.
                                                                       (Kumoamiskanne – Kohdetta vaille jäänyt kanne – Lausun-
2)     Kumpikin osapuoli vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.                           non antamisen raukeaminen)
                                                                                (2003/C 171/41)
( 1) EYVL C 202, 24.8.2002.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                       Asiassa T-91/02, Klausner Nordic Timber GmbH & Co. KG,
                                                                       kotipaikka Wismar (Saksa), edustajanaan asianajaja D. Reich,
                                                                       prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                             komissio (asiamiehinään V. Kreuschitz et V. Di Bucci), jossa
                TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                                 kantaja vaatii yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
                                                                       tuinta kumoamaan valtiontuesta, jonka Saksa on myöntänyt
                                                                       Wismarissa Mecklenburg-Vorpommernin osavaltiossa toimi-
                     3 päivänä huhtikuuta 2003                         valle Klausner Nordic Timber GmbH & Co. KG:lle, 15 päivänä
                                                                       tammikuuta 2002 tehdyn komission päätöksen 2002/468/EY
                                                                       (EYVL L 165, p. 15), yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
asiassa T-18/02, Anita Jannice Österholm vastaan Euroo-
                     pan yhteisöjen komissio (1)                       tuomioistuin (laajennettu neljäs jaosto), toimien kokoonpa-
                                                                       nossa: jaoston puheenjohtaja V. Tiili sekä tuomarit J. Pirrung,
                                                                       P. Mengozzi, A. W. H. Meij ja M. Vilaras, kirjaaja: H. Jung, on
(Henkilöstö – Vahingonkorvauskanne – Tutkimatta jättämi-               8.4.2003 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
                                 nen)
                                                                       1)     Lausunnon antaminen käsiteltävänä olevassa asiassa raukeaa.
                           (2003/C 171/40)
                                                                       2)     Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan välitoimime-
                                                                              nettelystä aiheutuneet kulut mukaan lukien.
                      (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                       (1 ) EYVL C 156, 29.6.2002.
Asiassa T-18/02, Anita Jannice Österholm, kotipaikka Tukhol-
ma, edustajinaan asianajajat J. R. Iturriagagoitia ja K. Devolvé,
vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään J. Cur-
rall ja V. Joris), jossa kantaja vaatii korvausta hänen tekemänsä
valituksen käsittelyn kestosta aiheutuneesta aineellisesta vahin-             YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
gosta ja henkisestä kärsimyksestä, yhteisöjen ensimmäisen                               TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpa-
nossa: jaoston puheenjohtaja N. J. Forwood sekä tuomarit                                  27 päivänä maaliskuuta 2003
J. Pirrung ja A. W. H. Meij, kirjaaja: H. Jung, on 3.4.2003
antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:                      asiassa T-163/02, Montan Gesellschaft Voss mbH Stahl-
                                                                           handel ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio ( 1)
1)     Lausunnon antaminen kumoamiskanteesta raukeaa.
                                                                       (Kumoamiskanne – Lausunnon antamisen raukeaminen –
2)     Vahingonkorvauskanne jätetään tutkimatta.                       Vahingonkorvauskanne – Tutkittavaksi ottaminen – Oikeu-
                                                                             denkäyntiväitteen tutkiminen pääasian yhteydessä)
3)     Komissio velvoitetaan korvaamaan puolet kantajan oikeuden-
       käyntikuluista ja se vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.                              (2003/C 171/42)
       Kantaja vastaa puolesta omia oikeudenkäyntikulujaan.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
( 1) EYVL C 109, 4.5.2002.
                                                                       Asiassa T-163/02, Montan Gesellschaft Voss mbH Stahlhandel,
                                                                       kotipaikka Planegg (Saksa), Jepsen Stahl GmbH, kotipaikka


title: Asia T-225/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.2.2013 — Caventa v. SMHV — Anson’s Herrenhaus (BERG) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin BERG rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön sanamerkki Christian Berg — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               13.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 108/22

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.2.2013 — Caventa v. SMHV — Anson’s Herrenhaus (BERG)
   (Asia T-225/11) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin BERG rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön sanamerkki Christian Berg - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2013/C 108/59
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Caventa AG (Rekingen, Sveitsi) (edustajat: aluksi asianajaja J. Krenzel, sitten asianajajat T. Stein ja A. Segler)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: aluksi R. Manea, sitten D. Walicka)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Anson’s Herrenhaus KG (Düsseldorf, Saksa) (edustajat: asianajajat O. Löffel ja P. Lange)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 10.2.2011 (asia R 740/2010-1) tekemästä päätöksestä, joka koskee Anson’s Herrenhaus KG:n ja Caventa AG:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Caventa AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 194, 2.7.2011.


title: Asia C-8/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Frosinone (Italia) on esittänyt 5.1.2016 – Rikosoikeudenkäynti Paola Tonachellaa vastaan

text:
               7.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 90/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Frosinone (Italia) on esittänyt 5.1.2016 – Rikosoikeudenkäynti Paola Tonachellaa vastaan
   (Asia C-8/16)
   (2016/C 090/14)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Frosinone

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Paola Tonachella

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 49 artiklaa ja sitä seuraavia artikloja sekä 56 artiklaa ja sitä seuraavia artikloja, täydennettynä unionin tuomioistuimen 16.2.2012 antamassa tuomiossa [C-72/10] esittämillä periaatteilla, tulkittava siten, että ne ovat esteenä sellaiselle kansalliselle säännökselle, jossa velvoitetaan luovuttamaan vastikkeetta oikeus käyttää sellaisia aineelliseen tai aineettomaan omaisuuteen kuuluvia hyödykkeitä, jotka muodostavat pelin hallinnointi- ja keräysverkoston, siinä tapauksessa, että toiminta päättyy toimiluvan voimassaoloajan päätyttyä tai toimiluvan menettämistä tai peruuttamista koskevien päätösten vuoksi?


title: Asia C-256/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 31.5.2007 — Mitsui & Co. Deutschland GmbH v. Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               4.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 183/21

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 31.5.2007 — Mitsui & Co. Deutschland GmbH v. Hauptzollamt Düsseldorf
   (Asia C-256/07)
   (2007/C 183/36)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Finanzgericht Düsseldorf
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Mitsui & Co. Deutschland GmbH

      Vastaaja: Hauptzollamt Düsseldorf
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Alentavatko myyjän ja valmistajan ostajalle — kuten tässä asiassa — takuusopimuksen puitteissa suorittamat sellaiset maksut, joilla korvataan ostajan tavaran ostajien ostajalta laskuttamat korjauskustannukset, yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (1) 29 artiklan 1 kohdassa ja 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettua tullausarvoa, joka ilmoitettiin myyjän ja valmistajan sekä ostajan välillä sovitun hinnan perusteella?

               2)

               Katsotaanko ensimmäisessä kysymyksessä mainitut myyjän ja valmistajan ostajalle takuukustannusten takaisin maksamiseksi suorittamat maksut tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (2) 145 artiklan 2 kohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksen (EY) N:o 2454/93 sekä asetusten (EY) N:o 2787/2000 ja (EY) N:o 93/2001 muuttamisesta annetulla komission asetuksella (EY) N:o 444/2002 (3) (EYVL L 68, s. 11), tarkoitetuksi kauppa-arvon muutokseksi?

               3)

               Jos ensimmäiseen tai toiseen kysymykseen annetaan myöntävä vastaus: Onko tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 145 artiklan 2 ja 3 kohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksen (EY) N:o 2454/93 sekä asetusten (EY) N:o 2787/2000 ja (EY) N:o 993/2001 muuttamisesta annetulla komission asetuksella (EY) N:o 444/2002, sovellettava sellaisiin tuotuihin tavaroihin, joiden tulli-ilmoitukset on hyväksytty ennen tullikoodeksin soveltamisasetuksen sekä asetusten (EY) N:o 2787/2000 ja (EY) N:o 993/2001 muuttamisesta annetun komission asetuksen (EY) N:o 444/2002 voimaantuloa?

               4)

               Jos kolmanteen kysymykseen annetaan myöntävä vastaus: Onko tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 145 artiklan 2 ja 3 kohta, sellaisena kuin se on muutettuna tullikoodeksin soveltamisasetuksen sekä asetusten (EY) N:o 2787/2000 ja (EY) N:o 993/2001 muuttamisesta annetulla komission asetuksella (EY) N:o 444/2002, pätevä?

      (1)  EYVL L 302, s. 1.

      (2)  EYVL L 253, s. 1.

      (3)  EYVL L 68, s. 11.


title: Asia T-328/10: Kanne 10.8.2010 — Fraas v. SMHV (Ruutukuvio, jonka värit ovat tummanharmaa, vaaleanharmaa, beige ja tummanpunainen)

text:
               23.10.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 288/44

      Kanne 10.8.2010 — Fraas v. SMHV (Ruutukuvio, jonka värit ovat tummanharmaa, vaaleanharmaa, beige ja tummanpunainen)
      (Asia T-328/10)
      ()
      (2010/C 288/85)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Saksa) (edustajat: Rechtsanwalt G. Würtenberger ja Rechtsanwalt R. Kunze)

         Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

         Vaatimukset

                  —

                  Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston neljännen valituslautakunnan (tavaramerkit ja mallit) 7.6.2010 asiassa R 190/2010-4 tekemä päätös on kumottava

                  —

                  SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

         Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki, joka esittää ruutukuviota, jonka värit ovat tummanharmaa, vaaleanharmaa, beige ja tummanpunainen, luokkiin 18, 24 ja 25 kuuluvia tavaroita varten

         Tutkijan päätös: Hakemuksen hylkääminen

         Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

         Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan, luettuna yhdessä 7 artiklan 2 kohdan kanssa, rikkominen, koska kyseinen yhteisön tavaramerkki on erottamiskykyinen, sekä asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 ja 76 artiklan rikkominen, koska valituslautakunta ei ole arvioinut kantajan laajaa selvitystä tosiseikoista ja oikeudellisista seikoista.

         (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).


title: Asia C-550/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen Sad Varna (Bulgaria) on esittänyt 2.11.2011 — ET PIGI — P. Dimova v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” , Varna, pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

text:
               14.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 13/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen Sad Varna (Bulgaria) on esittänyt 2.11.2011 — ET PIGI — P. Dimova v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto”, Varna, pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite
   (Asia C-550/11)
   2012/C 13/15
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen Sad Varna

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: ET PIGI — P. Dimova

      Vastaaja: Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto”, Varna, pri Tsentralno Upravlenie na Natsionalnata Agentsia za Prihodite

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Missä tapauksissa on katsottava, että kyseessä on direktiivin 2006/112 (1) 185 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu asianmukaisesti toteen näytetty tai todettu varkaus, ja edellytetäänkö siinä yhteydessä, että tekijän henkilöllisyys on todettu ja tästä on jo annettu lainvoimainen tuomio?

               2)

               Ensimmäiseen kysymykseen annettavan vastauksen perusteella: Kattaako direktiivin 2006/112 185 artiklan 2 kohdan käsite ”asianmukaisesti toteen näytetty tai todettu varkaus” pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevan kaltaisen tapauksen, jossa on pantu vireille tuntematonta henkilöä vastaan oikeudenkäyntiä edeltävä menettely, joka koskee varkautta, jota veronkannosta toimivaltaiset viranomaiset eivät ole kiistäneet, ja tämän perusteella oletetaan, että hävikkiä on olemassa?

               3)

               Sallitaanko direktiivin 2006/112 185 artiklan 2 kohdassa arvonlisäverolain 79 §:n 3 momentin ja 80 §:n 2 momentin kaltainen kansallinen oikeussääntö sekä pääasian kohteena olevan kaltainen verotuskäytäntö, joiden mukaan tavaroiden, jotka on sittemmin varastettu, hankinnan yhteydessä tehty verovähennys on oikaistava, jos todetaan, että valtio ei ole käyttänyt sille annettua mahdollisuutta säätää nimenomaisesti verovähennyksen oikaisemisesta varkaustapauksessa?

      (1)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 112/2006/EY (EUVL L 347, s. 1).


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (neljäs jaosto) 2 päivänä joulukuuta 2004, asiassa C-398/03 (Helsingin hallinto-oikeuden esittämä ennakkoratkaisupyyntö): E. Gavrielides Oy (Direktiivi 90/642/ETY — Torjunta-ainejäämien enimmäismäärät — Viininlehdet)

text:
               22.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 19/5

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (neljäs jaosto)
   2 päivänä joulukuuta 2004,
   asiassa C-398/03 (Helsingin hallinto-oikeuden esittämä ennakkoratkaisupyyntö): E. Gavrielides Oy (1)

   (Direktiivi 90/642/ETY - Torjunta-ainejäämien enimmäismäärät - Viininlehdet)
   (2005/C 19/09)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi
   Asiassa C-398/03, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Helsingin hallinto-oikeus (Suomi) on esittänyt 22.9.2003 tekemällään välipäätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 24.9.2003, asiassa, jonka on pannut vireille E. Gavrielides Oy, yhteisöjen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts (esittelevä tuomari) ja tuomarit J. N. Cunha Rodrigues ja K. Schiemann, julkisasiamies: J. Kokott, kirjaaja: johtava hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut 2.12.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   Torjunta-ainejäämien enimmäismäärien vahvistamisesta tietyille kasvikunnasta peräisin oleville tuotteille, mukaan lukien hedelmät ja vihannekset, 27 päivänä marraskuuta 1990 annettua neuvoston direktiiviä 90/642/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.6.2000 annetulla komission direktiivillä 2000/42/EY, ei sovelleta viininlehtiin.

      (1)  EUVL C 275, 15.11.2003.


title: Asia C-21/14 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 16.1.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen laajennettu jaosto) asiassa T-512/09, Rusal Armenal ZAO v. Euroopan unionin neuvosto, 5.11.2013 antamasta tuomiosta

text:
               1.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 61/7

         Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 16.1.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen laajennettu jaosto) asiassa T-512/09, Rusal Armenal ZAO v. Euroopan unionin neuvosto, 5.11.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia C-21/14 P)
   2014/C 61/11
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Brakeland, M. França ja T. Maxian Rusche)

      Muut osapuolet: Rusal Armenal ZAO, Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               Unionin yleisen tuomioistuimen (toinen laajennettu jaosto) asiassa T-512/09, Rusal Armenal ZAO vastaan neuvosto, 5.11.2013 antama tuomio on kumottava

               —

               ensimmäisessä oikeusasteessa esitetty ensimmäinen kanneperuste on hylättävä perusteettomana

               —

               asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen asian ratkaisemiseksi uudelleen muiden kanneperusteiden osalta

               —

               on määrättävä, että oikeudenkäyntikuluista ensimmäisessä oikeusasteessa ja valitusmenettelyssä päätetään myöhemmin.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio väittää, että valituksenalainen tuomio on kumottava seuraavilla perusteilla:

               Ensimmäiseksi unionin yleinen tuomioistuin on ratkaissut asian ultra petita.

               Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1), sellaisena kuin se oli voimassa riitautetun asetuksen hyväksymishetkellä, 2 artiklan 7 kohtaa sekä asiassa Nakajima (2) annetussa tuomiossa tarkoitettua yhteisön lainsäätäjän tarkoitusta sen antaessa asetuksen.

               Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin on loukannut yhteisön oikeuden mukaista toimielinten välisen tasapainon periaatetta.

      (1)  EYVL L 56, s. 1.

      (2)  Asia C-69/89, Nakajima v. neuvosto, tuomio 7.5.1991 (Kok., s. I-2069, 28–32 kohta); mainittu uudelleen asiassa C-149/96, Portugal v. neuvosto, tuomio 23.11.1999 (Kok., s. I-8395, 49 kohta); ks. myös asia C-76/00 P, Petrotub ja Republica v. neuvosto, tuomio 9.1.2003 (Kok., s. I-79, 53–56 kohta).


title: Asia C-329/04: Euroopan yhteisöjen komission 29.7.2004 Saksan liittotasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               25.9.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 239/7

         Euroopan yhteisöjen komission 29.7.2004 Saksan liittotasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-329/04)
   (2004/C 239/13)
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 29.7.2004 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat komission oikeudellisen yksikön virkamies Denis Martin ja oikeudellisessa yksikössä kansallisten virkamiesten vaihdon puitteissa toimiva Arbeitsgerichtin tuomari Horstpeter Kreppel, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1.

               toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta 29 päivänä kesäkuuta 2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/43/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin täysimääräisen täytäntöönpanon edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ilmoittanut niistä komissiolle,

               2.

               velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin 2000/43/EY täytäntöönpanon määräaika päättyi 19.7.2003.

      (1)  EYVL L 180, s. 22.


title: Asia C-297/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Regensburg (Saksa) on esittänyt 21.6.2007 — Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Klaus Bourquain

text:
               8.9.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Regensburg (Saksa) on esittänyt 21.6.2007 — Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Klaus Bourquain
   (Asia C-297/07)
   (2007/C 211/37)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Landgericht Regensburg
   Pääasian asianosaiset

      Vastaaja: Klaus Bourquain
   Ennakkoratkaisukysymykset
   Kun otetaan huomioon tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14.6.1985 Benelux-talousliiton valtioiden, Saksan liittotasavallan ja Ranskan tasavallan hallitusten välillä tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen, joka allekirjoitettiin 19.6.1990 Schengenissä (1) 54 artiklan tulkinta, päteekö kielto, jonka mukaan sopimuspuoli ei saa syyttää sellaista henkilöä, jonka osalta toinen sopimuspuoli on ratkaissut asian lainvoimaisella tuomiolla, samasta teosta, jos hänelle tuomittua rangaistua ei voitaisi koskaan suorittaa tuomion antaneen sopimuspuolen lain mukaan?

      (1)  EYVL 2000, L 239, s. 19.


title: Asia C-550/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 17.6.2010 (Finanzgericht Münchenin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — British American Tobacco (Germany) GmbH v. Hauptzollamt Schweinfurt (Direktiivi 92/12/ETY — Valmisteveron alaiset tuotteet — Valmisteverottoman raakatupakan tuonti sisäisessä jalostusmenettelyssä — Leikatun tupakan valmistaminen tästä raakatupakasta — Liikkuminen jäsenvaltioiden välillä — Saateasiakirja)

text:
               14.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 17.6.2010 (Finanzgericht Münchenin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — British American Tobacco (Germany) GmbH v. Hauptzollamt Schweinfurt
   (Asia C-550/08) (1)

   (Direktiivi 92/12/ETY - Valmisteveron alaiset tuotteet - Valmisteverottoman raakatupakan tuonti sisäisessä jalostusmenettelyssä - Leikatun tupakan valmistaminen tästä raakatupakasta - Liikkuminen jäsenvaltioiden välillä - Saateasiakirja)
   2010/C 221/10
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Finanzgericht München

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: British American Tobacco (Germany) GmbH

      Vastaaja: Hauptzollamt Schweinfurt

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Finanzgericht München — Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25.2.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY (EYVL L 76, s. 1) 5 artiklan 2 kohdan ja 15 artiklan 4 kohdan tulkinta — Valmisteveron alainen leikattu tupakka, joka valmistetaan jäsenvaltiossa sisäisessä jalostusmenettelyssä suspensiojärjestelmää soveltaen raakatupakasta, joka ei ole valmisteveron alainen yhteisöön tuotaessa — Kysymys siitä, edellyttääkö tullimaksujen suspensiojärjestelmän soveltaminen yhteisön sisäisessä liikkumisessa tämän tupakkatuotteen osalta lähettäjän direktiivin 92/12/ETY 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti antamaa saateasiakirjaa

      Tuomiolauselma

   Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25.2.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY 5 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäistä luetelmakohtaa on tulkittava siten, että valmisteveron alaisia tuotteita (kuten valmistettua tupakkaa), jotka on valmistettu valmisteverottomista tuotteista (kuten raakatupakasta), jotka on tuotu yhteisöön sisäisessä jalostusmenettelyssä, pidetään tässä säännöksessä tarkoitetulla tavalla väliaikaisesti valmisteverottomina, kun niistä on tullut valmisteveron alaisia tuotteita ainoastaan siitä syystä, että ne on valmistettu yhteisön alueella, ja ne voivat täten liikkua jäsenvaltioiden välillä ilman, että viranomaiset voivat edellyttää tämän direktiivin 18 artiklan 1 kohdassa säädettyä hallinnollista tai kaupallista asiakirjaa.

      (1)  EUVL C 69, 21.3.2009.


title: Asia C-171/17: Kanne 5.4.2017 – komissio v. Unkari

text:
               17.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 231/5

         Kanne 5.4.2017 – komissio v. Unkari
   (Asia C-171/17)
   (2017/C 231/07)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: V. Bottka ja H. Tserepa-Lacombe)

      Vastaaja: Unkari

      Vaatimukset

   Komissio vaatii unionin tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että Unkarissa käyttöön otettu ja voimassa pidetty kansallinen mobiilimaksujärjestelmä, josta säädetään vuonna 2011 annetulla lailla CC ja siihen liittyvällä 13.12.2012 annetulla hallituksen täytäntöönpanoasetuksella nro 356/2012 ja jolla perustetaan monopoli antamalla Nemzeti Mobilfizetési Zrt:lle yksinoikeudet sekä estetään pääsy aikaisemmin kilpailulle avoimille mobiilimaksamisen tukkumarkkinoille, vaikka tämä ei ole välttämätöntä eikä oikeasuhteista, on

                           —

                           ensinnäkin direktiivin 2006/123/EY (1) 15 artiklan 2 kohdan d alakohdan ja 16 artiklan 1 kohdan vastainen ja

                           —

                           toiseksi SEUT 49 ja SEUT 56 artiklan vastainen

               —

               velvoittamaan Unkarin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kansallisesta mobiilimaksujärjestelmästä 1.4.2011 annetulla lailla CC (a nemzeti mobilfizetési rendszerről szóló, 2011. április 1-jei CC. törvény, jäljempänä laki) muutettiin mobiilimaksupalveluihin sovellettavaa oikeudellista järjestelmää 1.4.2013 alkaen, vaikkakin sen velvoittavat vaikutukset alkoivat vasta 2.7.2014. Laissa määritellään keskitetysti tarjottavat mobiilimaksupalvelut seuraavilla aloilla: a) julkiset pysäköintipalvelut, b) lupa käyttää yleisiä teitä niillä liikkumiseen, c) valtion omistaman yrityksen suorittamat henkilökuljetukset ja d) muiden valtion omistamien yhteisöjen suorittamat palvelut. Mainituista palveluista mobiilimaksu on Unkarissa käytännössä toistaiseksi mahdollinen vasta julkisista pysäköintipalveluista ja yleisillä teillä liikkumista koskevasta oikeudesta maksamiseen (sähköinen tienkäyttömaksutodistus ”e-matrica” ja ”HU-GO”-järjestelmä). Tämä oikeudenkäynti koskee kuitenkin kaikkia neljää laissa säänneltyä alaa.
   Komissio mainitsee julkisten pysäköintipalvelujen osalta, että Nemzeti Mobilfizetési Zrt. harjoittaa olennaisilta osin samaa toimintaa kuin mobiilimaksupalvelujen tarjoajat aikaisemmassa järjestelmässä kuitenkin sillä erotuksella, että sillä on yksinoikeus tehdä sopimuksia pysäköintialan toimijoiden kanssa ja että sen hinnat ovat säännellyt. Sama pätee lupaan liikkua yleisillä teillä, koska Nemzeti Mobilfizetési Zrt. on ainoa palvelujentarjoaja, joka on sopimussuhteessa kyseisen julkisen palvelun tarjoajan kanssa ja joka voi myydä suoraan tienkäyttölupia. Niinpä muut mobiilimaksu- ja matkapuhelinpalvelujen tuottajat voivat toimia kyseisillä kahdella alalla ainoastaan jälleenmyyjinä.
   Tästä syystä kansallisen mobiilimaksujärjestelmän perustaminen ja Nemzeti Mobilfizetési Zrt:lle myönnetyt yksinoikeudet estävät sekä unkarilaisten että ulkomaisten yritysten pääsyn mobiilimaksamisen tukkumarkkinoille – ja myös muille palveluntarjoajille, jotka jälleenmyyvät mobiilimaksupalveluja, tarjottavien palvelujen markkinoille, kun otetaan huomioon julkisten pysäköintipalvelujen tai muiden julkisten palvelujen tarjoajien sopimussuhteet –, jotka olivat aikaisemmin kilpailulle avoimet. Niinpä komissio katsoo, että kansallista mobiilimaksujärjestelmää koskevat säännökset kokonaisuutena tarkasteltuna aiheuttavat syrjintää ja ovat sijoittautumisvapauden vastaisia (direktiivin 2006/123 15 artiklan ja EUT-sopimuksen 49 artiklan rikkominen). Samalla kyseiset säännökset ovat myös palvelujen tarjoamisen vapauden vastaisia (direktiivin 2006/123 16 artiklan ja EUT-sopimuksen 56 artiklan rikkominen), sillä Nemzeti Mobilfizetési Zrt:lle annetut yksinoikeudet rajoittavat rajat ylittävien palvelujen tarjoamista. Laissa säädetään samasta Nemzeti Mobilfizetési Zrt:lle myönnettävästä yksinoikeudesta myös muiden keskitetysti tarjottavien mobiilimaksupalvelujen, joita ei tosin voida toistaiseksi maksaa Unkarissa mobiilimaksulla, osalta, ja edellä mainittu oikeudellinen arviointi pätee myös niihin.
   EUT-sopimuksen ja direktiivin 2006/123 mukaan sijoittautumisvapautta ja palvelujen tarjoamisen vapautta voidaan rajoittaa vain, jos rajoitukset eivät ole syrjiviä ja jos ne palvelevat yleistä etua sekä täyttävät lisäksi tarpeellisuutta ja oikeasuhteisuutta koskevat vaatimukset. Komission mukaan Unkarin esittämillä seikoilla ei voida oikeuttaa lailla käyttöön otettuja rajoituksia, koska ne eivät täytä tarpeellisuutta ja oikeasuhteisuutta koskevia vaatimuksia.

      (1)  Palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/123/EY (EUVL 2006, L 376, s. 36).


title: Asia C-491/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 8.5.2008 (Vestre Landsretin (Tanska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Danske Svineproducenter v. Justitsministeriet (Direktiivi 91/628/ETY — Eläinten suojelu kuljetuksen aikana — Direktiivin täytäntöönpano — Harkintavalta — Kotieläiminä pidettävät siat — Yli kahdeksan tuntia kestävä matka — Ajoneuvon kunkin tason vähimmäiskorkeus — Lastaustiheys)

text:
               21.6.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 158/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 8.5.2008 (Vestre Landsretin (Tanska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Danske Svineproducenter v. Justitsministeriet
   (Asia C-491/06) (1)

   (Direktiivi 91/628/ETY - Eläinten suojelu kuljetuksen aikana - Direktiivin täytäntöönpano - Harkintavalta - Kotieläiminä pidettävät siat - Yli kahdeksan tuntia kestävä matka - Ajoneuvon kunkin tason vähimmäiskorkeus - Lastaustiheys)
   (2008/C 158/06)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Vestre Landsret
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Danske Svineproducenter

      Vastaaja: Justitsministeriet

      Muu osapuoli: Den Europæiske Dyre- og Kødhandelsunion (UECBV)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Vestre Landsret — Eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana ja direktiivien 90/425/ETY ja 91/496/ETY muuttamisesta 19.11.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/628/ETY (EYVL L 340, s. 17), sellaisena kuin se on muutettuna 29.6.1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/29/EY (EYVL L 148, s. 52), liitteessä olevan 2 kohdan b alakohdan, 47 kohdan D jakson ja 48 kohdan 3 alakohdan kolmannen luetelmakohdan tulkinta — Vähimmäiskorkeus ja lastaustiheys kunkin kerroksen sisällä kulkuneuvossa yli kahdeksan tuntia kestävissä sikojen kuljetuksissa
   Tuomiolauselma

               1)

               Pääasiassa kyseessä olevan kaltainen säännöstö, johon sisältyy eläinten osastojen korkeuden osalta lukuja, jotta kuljettajat voivat käyttää eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana ja direktiivien 90/425/ETY ja 91/496/ETY muuttamisesta 19.11.1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/628/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 29.6.1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/29/EY, esitettyjä sääntöjä täsmällisempiä sääntöjä, voi kuulua jäsenvaltioille EY 249 artiklalla myönnetyn harkintavallan piiriin sillä edellytyksellä, että mainitulla säännöstöllä — joka on tällä direktiivillä, sellaisena kuin se on muutettuna, tavoitellun, eläinten suojelua kuljetuksen aikana koskevan päämäärän mukainen — ei suhteellisuusperiaatteen vastaisesti estetä elävien eläinten kaupan teknisten esteiden poistamista ja markkinajärjestelyjen moitteetonta toimintaa koskevien päämäärien toteutumista, joita mainitulla direktiivillä, sellaisena kuin se on muutettuna, niin ikään tavoitellaan. Kansallisen tuomioistuimen on selvitettävä, onko kyseinen säännöstö näiden periaatteiden mukainen.

               2)

               Direktiivin 91/628, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/29, liitteessä olevan VI luvun 47 kohdan D jaksoa on tulkittava siten, että jäsenvaltio voi ottaa käyttöön kansallisia sääntöjä, joiden mukaan yli kahdeksan tuntia kestävissä kuljetuksissa 100 kg painavien sikojen osalta eläintä kohden on oltava tilaa vähintään 0,50 m2.

      (1)  EUVL C 326, 30.12.2006.


title: Asia C-303/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 8.7.2008 — Metin Bozkurt v. Land Baden-Württemberg

text:
               27.9.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 8.7.2008 — Metin Bozkurt v. Land Baden-Württemberg
   (Asia C-303/08)
   (2008/C 247/09)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Bundesverwaltungsgericht
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Metin Bozkurt

      Vastaaja: Land Baden-Württemberg

      Muu osapuoli: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Säilyykö jäsenvaltion laillisilla työmarkkinoilla työskentelevän turkkilaisen työntekijän aviopuolison perheenjäsenenä saama ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 (ARB 1/80) 7 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan mukainen työskentely- ja oleskeluoikeus myös avioeron jälkeen?
               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:

               2)

               Onko ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 (ARB 1/80) 7 artiklan 1 kohdan toisesta luetelmakohdasta johdettuun ja entisen aviovaimon välityksellä saatuun oleskelulupaan vedottu väärin perustein, kun Turkin kansalainen on kyseisen oikeudellisen aseman saatuaan raiskannut entisen aviovaimonsa ja vahingoittanut tätä ja kun hänet on tuomittu kyseisestä teosta kahden vuoden vankeusrangaistukseen?


title: Asia T-224/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.2.2013 — Caventa v. SMHV — Anson’s Herrenhaus (BERG) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin BERG rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön sanamerkki Christian Berg — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               13.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 108/22

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.2.2013 — Caventa v. SMHV — Anson’s Herrenhaus (BERG)
   (Asia T-224/11) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin BERG rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön sanamerkki Christian Berg - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2013/C 108/58
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Caventa AG (Rekingen, Sveitsi) (edustajat: aluksi asianajaja J. Krenzel, sitten asianajajat T. Stein ja A. Segler)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: aluksi R. Manea, sitten D. Walicka)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Anson’s Herrenhaus KG (Düsseldorf, Saksa) (edustajat: asianajajat O. Löffel ja P. Lange)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 10.2.2011 (asia R 1494/2010-1) tekemästä päätöksestä, joka koskee Anson’s Herrenhaus KG:n ja Caventa AG:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Caventa AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 194, 2.7.2011.


title: Asia T-156/10: Kanne 6.4.2010 — Confederación de Cooperativas Agrarias de España ja CEPES v. komissio

text:
               5.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/46

         Kanne 6.4.2010 — Confederación de Cooperativas Agrarias de España ja CEPES v. komissio
   (Asia T-156/10)
   2010/C 148/75
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Confederación de Cooperativas Agrarias de España ja Confederación Empresarial Española de la Economía Social (CEPES) (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat M. Araujo Boyd ja M. Muñoz de Juan)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Nyt esillä olevat kumoamiskanteen perusteet on tutkittava ja hyväksyttävä

               —

               riidanalaisen päätöksen 1 artikla on kumottava

               —

               toissijaisesti riidanalaisen päätöksen 4 artikla on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Nyt esillä oleva kanne on nostettu polttoaineiden hinnannousuun perustuvista Espanjan toimenpiteistä maatalousalan hyväksi 15.12.2009 tehdystä komission päätöksestä (valtiontuki C 22/2001). Tässä päätöksessä todetaan, että maatalous-, kalastus- ja kuljetusalan kiireellisistä tukitoimenpiteistä 6.10.2000 annetussa asetuksessa (Real Decreto-Ley de medidas urgentes de apoyo a los sectores agrario, pesquero y del transporte) 10/2000 (1) säädetyt tietyt maatalousalan tukitoimenpiteet, jotka Espanja ilmoitti 29.9.2000, ovat yhteismarkkinoille soveltumatonta valtiontukea, ja siinä määrätään niiden takaisin perimisestä.
   Edellä mainituista toimenpiteistä on 11.11.2001 tehty komission ensimmäinen päätös (jäljempänä alkuperäinen päätös), jossa todetaan, että ”maatalousosuuskunnille tarkoitetut tukitoimenpiteet, joista on säädetty Real Decreto-Ley 10/2000 -nimisellä asetuksella —, eivät ole EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea”. Tämä alkuperäinen päätös kumottiin 12.12.2006 annetulla tuomiolla (2) perustelujen puuttumisen vuoksi, koska komissio ei ollut ottanut riittävästi huomioon päätöksessään niitä vaikutuksia, joita muilla kuin yhteisöveroilla olisi voinut olla osuuskuntien verotusjärjestelmään. Tämän jälkeen ja tekemättä uutta päätöstä menettelyn aloittamisesta komissio teki riidanalaisen päätöksen 15.12.2009.
   Kantajat esittävät seuraavat viisi kumoamisperustetta:

               —

               Ensimmäinen kumoamisperuste koskee sitä, että komissio on loukannut asianosaisten oikeutta tulla kuulluiksi, koska komissio on tehnyt riidanalaisen päätöksen aloittamatta uudelleen muodollista menettelyä tai antamatta niille, joita asia koskee, mahdollisuutta huomautusten esittämiseen, vaikka riidanalainen päätös sisältää täysin erilaiset päätelmät kuin alkuperäinen päätös.

               —

               Toisella kanneperusteella kantajat moittivat komissiota siitä, että se on poikennut asiassa T-146/03 annetussa tuomiossa annetusta toimeksiannosta; siinä sanktioidaan yksinomaan se, että alkuperäinen päätös ei tietyiltä osin ollut riittävän perusteltu. Sen sijaan, että komissio olisi korjannut nämä kohdat, se on tutkinut uudelleen alkuperäisen päätöksensä ne seikat, joita tuomioistuin ei ole kyseenalaistanut. Näin tehdessään komissio on loukannut asianosaisten oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatetta.

               —

               Kolmanneksi kantajat riitauttavat toimenpiteen luokittelun valtiontueksi, koska ne katsovat, ettei riitä, että todetaan, että maatalousosuuskunnat, jotka eivät suorita toimintaansa 100-prosenttisesti jäsentensä välityksellä (puhtaasti vastavuoroinen osuuskuntatoimintamalli), saavat ”etua”, koska niitä verotetaan eri tavoin kuin muita yhtiöitä, jolloin on jätetty ottamatta huomioon, että osuuskunnat ja pääomayhtiöt eivät ole tosiasiallisesti eivätkä oikeudellisesti samanlaisessa tilanteessa. Lisäksi vaikka katsottaisiin tilanteiden olevan vertailukelpoisia — mitä ne eivät ole — osuuskuntien verotusjärjestelmä ei johda etuun vaan eroihin, jotka ovat oikeutettuja Espanjan verotusjärjestelmän rakenteen ja luonteen vuoksi, kuten komissio on katsonut alkuperäisessä päätöksessään, mitä 12.12.2006 annetussa tuomiossa ei ole kyseenalaistettu.

               —

               Toissijaisesti esitetty neljäs kanneperuste perustuu siihen tosiseikkaan, että kantajat katsovat, että komissio ei ole perustellut riittävästi päätöstään eikä se ole analysoinut oikein toimenpiteen soveltuvuutta yhteismarkkinoille SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan valossa, ja että tämä toimenpide olisi pitänyt todeta yhteismarkkinoille soveltuvaksi.

               —

               Lopuksi kantajat riitauttavat riidanalaiseen päätökseen sisältyvän takaisinperintämääräyksen.

      (1)  Boletin Oficial del Estado nro 241/2000, 7.10.2000, s. 34614.

      (2)  Asia T-146/03, Asociación de Estaciones de Servicio de Madrid ja Federación Catalana de Estaciones de Servicio v. komissio, tuomio 12.12.2006 (Kok., s. II-98).


title: Asia C-399/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 22.6.2011 (Nejvyšší správní soudin (Tšekin tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Marie Landtová v. Česká správa socialního zabezpečení (Työntekijöiden vapaa liikkuvuus — Sosiaaliturva — Kahden jäsenvaltion ennen niiden liittymistä Euroopan unioniin tekemä sosiaaliturvaa koskeva sopimus — Jäsenvaltio, joka on toimivaltainen arvioimaan täyttyneitä vakuutuskausia — Vanhuuseläke — Täydentävä etuus, joka myönnetään ainoastaan jäsenvaltiossa asuville jäsenvaltion kansalaisille)

text:
               6.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 22.6.2011 (Nejvyšší správní soudin (Tšekin tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Marie Landtová v. Česká správa socialního zabezpečení
   (Asia C-399/09) (1)

   (Työntekijöiden vapaa liikkuvuus - Sosiaaliturva - Kahden jäsenvaltion ennen niiden liittymistä Euroopan unioniin tekemä sosiaaliturvaa koskeva sopimus - Jäsenvaltio, joka on toimivaltainen arvioimaan täyttyneitä vakuutuskausia - Vanhuuseläke - Täydentävä etuus, joka myönnetään ainoastaan jäsenvaltiossa asuville jäsenvaltion kansalaisille)
   2011/C 232/09
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Nejvyšší správní soud

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Marie Landtová

      Vastaaja: Česká správa socialního zabezpečení

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Nejvyšší správní soud — EY 12 artiklan sekä sosiaaliturvajärjestelmän soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2) 3 artiklan 1 kohdan, 7 artiklan 2 kohdan c alakohdan, 10 artiklan, 46 artiklan ja liitteessä III olevan A osan 6 kohdan tulkinta — Vanhuuseläke — Sen jäsenvaltion määrittäminen, joka on toimivaltainen arvioimaan täyttyneitä vakuutuskausia — Yhteisön säännöstön vaikutukset kahden jäsenvaltion ennen niiden liittymistä Euroopan unioniin tekemään sosiaaliturvaa koskevaan sopimukseen

      Tuomiolauselma

               1)

               Sosiaaliturvajärjestelmän soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 5.4.2006 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 629/2006, liitteessä III olevan A osan 6 kohdan säännökset, luettuna yhdessä 7 artiklan 2 kohdan c alakohdan kanssa, eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansallisen oikeuden säännölle, jossa määrätään täydentävän vanhuusetuuden maksamisesta tilanteessa, jossa 29.10.1992 Tšekin tasavallan ja Slovakian tasavallan välillä tehdyn kahdenvälisen sopimuksen, joka kuuluu 31.12.1992 tapahtuneen Tšekin ja Slovakian liittotasavallan jakautumisen jälkeisen tilanteen sääntelemiseksi toteutettuihin toimenpiteisiin, 20 artiklan nojalla myönnetyn vanhuusetuuden määrä on pienempi kuin se määrä, joka olisi saatu, jos eläke olisi laskettu Tšekin tasavallan kansallisen lainsäädännön perusteella.

               2)

               Asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 118/97, 3 artiklan 1 kohta ja 10 artikla ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansallisen oikeuden säännölle, jonka mukaan täydentävä vanhuusetuus voidaan maksaa ainoastaan Tšekin tasavallan alueella asuville Tšekin kansalaisille, mutta tästä ei välttämättä seuraa unionin oikeuden näkökulmasta se, että nämä kaksi edellytystä täyttävältä henkilöltä on otettava kyseinen täydennys pois.

      (1)  EUVL C 24, 30.1.2010.


title: Asia C-162/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 15.3.2012 (High Court of Irelandin (Irlanti) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Phonographic Performance (Ireland) Ltd v. Irlanti ja Attorney General (Tekijänoikeudet ja lähioikeudet — Direktiivi 2006/115/EY — 8 ja 10 artikla — Käsitteet ”käyttäjä” ja ”yleisölle välittäminen” — Äänitteiden levittäminen hotellihuoneisiin laitettujen televisio- ja radiovastaanottimien avulla)

text:
               5.5.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 133/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 15.3.2012 (High Court of Irelandin (Irlanti) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Phonographic Performance (Ireland) Ltd v. Irlanti ja Attorney General
   (Asia C-162/10) (1)

   (Tekijänoikeudet ja lähioikeudet - Direktiivi 2006/115/EY - 8 ja 10 artikla - Käsitteet ”käyttäjä” ja ”yleisölle välittäminen” - Äänitteiden levittäminen hotellihuoneisiin laitettujen televisio- ja radiovastaanottimien avulla)
   2012/C 133/05
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   High Court of Ireland

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Phonographic Performance (Ireland) Ltd

      Vastaajat: Irlanti ja Attorney General

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — High Court of Ireland — Vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/115/EY (EUVL L 376, s. 28) 8 artiklan 2 kohdan ja 10 artiklan 1 kohdan a alakohdan tulkinta — Äänitteiden yleisradiointi ja yleisölle välittäminen — Esittäjien ja tuottajien oikeus kohtuulliseen kertakorvaukseen — ”Käyttäjän” ja ”yleisölle välittämisen” käsite — Sellaisten televisio- ja/tai radiovastaanottimien asentaminen hotellihuoneisiin, joihin hotellitoimintaa harjoittava yhtiö jakelee lähetyssignaalia

      Tuomiolauselma

               1)

               Hotellitoiminnan harjoittajaa, joka laittaa hotellihuoneisiinsa televisio- ja/tai radiovastaanottimia, joihin se jakelee yleisradioitua lähetyssignaalia, on pidettävä ”käyttäjänä”, joka ”välittää yleisölle” yleisradioidun äänitteen vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/115/EY 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla.

               2)

               Hotellitoiminnan harjoittajan, joka on laittanut hotellihuoneisiinsa televisio- ja/tai radiovastaanottimia, joihin se jakelee yleisradioitua lähetyssignaalia, on maksettava yleisradioidun äänitteen levittämisestä direktiivin 2006/115 8 artiklan 2 kohdan nojalla kohtuullinen korvaus sen kohtuullisen korvauksen lisäksi, jonka lähetystoiminnan harjoittaja maksaa.

               3)

               Hotellitoiminnan harjoittajaa, joka laittaa hotellihuoneisiinsa laitteita, jotka eivät ole televisio- tai radiovastaanottimia, joihin se jakelee yleisradioitua lähetyssignaalia, ja fyysisessä tai digitaalisessa muodossa olevia äänitteitä, joita voidaan soittaa tai kuunnella näiden laitteiden avulla, on pidettävä direktiivin 2006/115 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna käyttäjänä, joka välittää yleisölle äänitteen. Kyseisen hotellitoiminnan harjoittajan on siten maksettava tässä säännöksessä tarkoitettu kohtuullinen korvaus näiden äänitteiden välittämisestä.

               4)

               Jäsenvaltiot eivät voi vapauttaa velvollisuudesta maksaa direktiivin 2006/115 8 artiklan 2 kohdassa säädettyä kohtuullista korvausta hotellitoiminnan harjoittajaa, joka välittää yleisölle äänitteen direktiivin 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla, direktiivin 10 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla, jossa säädetään rajoituksesta oikeuteen tästä korvauksesta, jos kyse on yksityisestä käytöstä.

      (1)  EUVL C 161, 19.6.2010.


title: Moccia Irme SpA:n 19.10.1996 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-164/96)

text:
8.2.97                   FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   N:o C 40 /21
— Henkilöstösääntöjen 25 artiklan toista kohtaa on ri                nan muita taloudellisia osa-alueita . Näiden säädösten mu
    kottu, koska kyseistä hakemuksen hylkäämistä koske               kaisesti tukea myönnettiin yrityksille, jotka vähensivät tuo
    vaa päätöstä ei ole lainkaan perusteltu .                         tantokapasiteettiaan sulkemalla tuotantolaitoksiaan . Ko
                                                                      missio hyväksyi 12.12.1994 tekemällään päätöksellä
— Edellä mainittu avointa virkaa koskeva ilmoitus on                  edellä mainitut säädökset. Edellä mainittujen säädösten
    lainvastainen, koska siinä ei ole mainittu täytettävän            mukaisesti Italian viranomaiset ilmoittivat syyskuussa
    viran edellyttämiä pätevyysvaatimuksia, minkä johdos             1995 13 509 miljoonan Italian liiran suuruisen tuen myön
    ta nimittävä viranomainen on riidanalaista nimitystä              tämisestä kantajalle tämän rauta - ja terästeollisuustuotan
    tehdessään voinut käyttää ratkaisevina perusteina sel            non lopullista lakkauttamista varten; tuki liittyi yrityksen
    laisia pätevyysvaatimuksia, joita ei ole täsmennetty              toiminnan lopettamiseen ja tuotantolaitosten sulkemiseen,
    mainitussa ilmoituksessa .                                        jolloin teräksen 288 000 tonnin ja kuumalaminaatin
                                                                      165 000 tonnin tuotantokapasiteetti poistui .
— Henkilöstösääntöjen 7 artiklan 1 kohtaa sekä 27 ja 45
    artiklaa on rikottu. Tällä kanneperusteella kantaja               Riidanalaisessa päätöksessä, joka annettiin terästeollisuu
    väittää, että nimittävä viranomainen ei tässä tapauk             den tukia koskevien sääntöjen perusteella , komissio julisti
     sessa ole toiminut pelkästään yksikön edun nimissä,              soveltumattomiksi muun muassa kantajalle myönnettäviksi
    että se ei ole pyrkinyt löytämään suurimman mahdolli             suunnitellut tuet, koska se katsoi, että toiminnan lopetta
     sen pätevyyden omaavaa henkilöä ja että se ei ole ver           mistukia voidaan myöntää ainoastaan yrityksille, jotka
    taillut hakijoiden ansioita ja heistä laadittuja kerto           tuottavat säännöllisesti tuotteita rauta - ja terästeollisuuden
     muksia . Tältä osin kantaja täsmentää , että jos                 markkinoille .
    vastaajan todetaan suorittaneen tällaisen vertailun, sil
     loin on katsottava, että on tapahtunut ilmeinen arvi            Kantaja katsoo ensinnäkin, että silloin kun yritys ei aino
     ointivirhe ja että luottamuksensuojan periaatetta on             astaan keskeytä väliaikaisesti tuotantoaan vaan lopettaa
     loukattu .
                                                                      tuotannon kokonaan, tämä yritys ei täytä enää perustamis
                                                                      sopimuksen 80 artiklan eikä myöskään 4 artiklan c koh
                                                                      dan edellytyksiä . Tästä seuraa , että komissio on antanut
                                                                      EHTY:n perustamissopimuksen alaan kuulumattoman
                                                                      säännöksen määrätessään tukia koskevissa säännöissä, että
                                                                      kansallista tukea myönnetään vain sellaisille yrityksille,
    Moccia Irme SpA:n 19.10.1996 Euroopan yhteisöjen                  joita tämä perustamissopimus ei enää velvoita . Tämän
                 komissiota vastaan nostama kanne                     vuoksi mainittujen sääntöjen 4 artiklan toinen kohta on
                          ( Asia T- 164/96 )                          lainvastainen .
                             97/C 40/50 )
                                                                      Kantaja katsoo myöskin, että yhdenvertaisen kohtelun pe
                    (Oikeudenkäyntikieli: italia)                      riaatetta on loukattu . Kantaja toteaa tämän osalta, että
                                                                       osittaisen sulkemisen ollessa kyseessä tukea voidaan myön
Moccia Irme SpA, kotipaikka Napoli (Italia ), on nostanut             tää vain tuotantolaitoksen sulkemista varten, mutta sellai
19.10.1 996 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas                  sen rauta- ja terästeollisuuden yrityksen osalta , jolla on
teen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen ko                  vain yksi tuotantolaitos, edellytetään, että tämä on tuotta
missiota vastaan . Kantajan edustajat ovat asianajajat Emi            nut säännöllisesti rauta- ja terästeollisuuden tuotteita sii
lio Cappelli, Paolo de Caterini ja Andrea Bandini , Rooma,             hen asti kunnes tuki on ilmoitettu . Toisaalta jos yritys
ja prosessiosoite Luxemburgissa on asianajotoimisto Char              muuntaa tuotantolaitoksensa teollisuusjätteiden käsittely
les Turk, 13 B Avenue Guillaume .                                      laitokseksi ja tästä on säädetty lainsäädännössä, sitä ei voi
                                                                       da moittia siitä, että se on keskeyttänyt tuotantotoimin
                                                                       tansa .
Kantaja vaatii , että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuin
                                                                       Normien julkisuuden ja taannehtimattomuuden periaattei
— kumoaa EHTY:n perustamissopimuksen 33 ja 36 ar                      den osalta kantaja katsoo, että komissio ei voi olla nou
      tiklan mukaisesti Euroopan komission 30 päivänä hei             dattamatta näitä olennaisia edellytyksiä ottamalla käyt
      näkuuta 1996 tekemän päätöksen KOM ( 96 ) 2385 lo               töön ja soveltamalla vuonna 19 96 , toisin sanoen
      pull .; ja                                                       jälkikäteen ja konkreettisissa tapauksissa, sellaisten teräs
                                                                       teollisuuden tukia koskevien sääntöjen tulkintaperusteita,
— velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku                    joilla pyritään sääntelemään näiden yritysten raudan ja te
      lut.                                                             räksen tuotantoa vuonna 1993 .
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                   Lopuksi kantaja toteaa, että komissio on laiminlyönyt sen
                                                                       harkintavaltaan jätettyjen päämäärien toteuttamisen ja
 Vuonna 1994 Italian hallitus ilmoitti komissiolle 3.8.1994             että se tämän vuoksi on syyllistynyt harkintavallan väärin
 annetun lain nro 481 ja 12.10.1994 annetun teollisuus-,                käyttöön, koska se on sulkemista koskevia tukia arvioides
 kauppa- ja käsityöläisministeriön asetuksen nro 683 , joilla           saan ottanut käyttöön perusteettomasti rajoittavia para
 kummallakin pyrittiin edistämään kansallisen rauta- ja te             metrejä ja torjunut samalla Italian viranomaisten
 rästeollisuusalan     rakenneuudistussuunnitelman      toteutta       ehdottaman " tuotantokelpoisuutta " koskevan vaihtoehtoi
 mista myöntämällä tukea tuotantoyksiköiden toiminnan                   sen perusteen .
 lakkauttamiseen ja näiden yksiköiden tuotantosuunnan
 muuttamiseen koskemaan rauta- ja terästeollisuustoimin


title: Asia C-192/12 PPU: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 28.6.2012 (korkeimman oikeuden (Suomi) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Sellaisen eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpano, jonka kohteena on Melvin West (Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa — Puitepäätös 2002/584/YOS — Eurooppalainen pidätysmääräys ja jäsenvaltioiden väliset luovuttamismenettelyt — Vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen täytäntöönpanoa varten annettu eurooppalainen pidätysmääräys — 28 artikla — Edelleen luovuttaminen — Eurooppalaisten pidätysmääräysten ketju — Samasta henkilöstä annetun kolmannen eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpano — Täytäntöönpanojäsenvaltion käsite — Suostumus luovuttamiseen — Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely)

text:
               25.8.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 258/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 28.6.2012 (korkeimman oikeuden (Suomi) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Sellaisen eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpano, jonka kohteena on Melvin West
   (Asia C-192/12 PPU) (1)

   (Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Puitepäätös 2002/584/YOS - Eurooppalainen pidätysmääräys ja jäsenvaltioiden väliset luovuttamismenettelyt - Vapaudenmenetyksen käsittävän rangaistuksen täytäntöönpanoa varten annettu eurooppalainen pidätysmääräys - 28 artikla - Edelleen luovuttaminen - Eurooppalaisten pidätysmääräysten ketju - Samasta henkilöstä annetun kolmannen eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpano - Täytäntöönpanojäsenvaltion käsite - Suostumus luovuttamiseen - Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely)
   2012/C 258/11
   Oikeudenkäyntikieli: suomi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Korkein oikeus

      Pääasian asianosainen

   Melvin West

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Korkein oikeus — Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn puitepäätöksen 2002/584/YOS 28 artiklan 2 kohdan tulkinta — Pidätysmääräys rangaistuksen täytäntöönpanemista varten — Täytäntöönpanojäsenvaltion käsite edelleen luovuttamisen tilanteessa — Jäsenvaltion A kansalainen, jonka kyseinen jäsenvaltio on luovuttanut jäsenvaltioon B vankeusrangaistuksen täytäntöönpanemista varten ja jonka jäsenvaltio B on rangaistuksen päätyttyä luovuttanut jäsenvaltioon C tässä jäsenvaltiossa tapahtuvaa vankeusrangaistuksen täytäntöönpanemista varten — Jäsenvaltion D jäsenvaltiolle C pidätysmääräyksen nojalla osoittama pyyntö asianomaisen henkilön luovuttamisesta jäsenvaltioon D vankeusrangaistuksen täytäntöönpanemista varten

      Tuomiolauselma

   Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS, 28 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että kun henkilö on luovutettu useammin kuin kerran jäsenvaltiosta toiseen peräkkäisten eurooppalaisten pidätysmääräysten nojalla, tämän henkilön luovuttaminen edelleen muuhun kuin hänet viimeksi luovuttaneeseen jäsenvaltioon edellyttää vain hänet viimeksi luovuttaneen jäsenvaltion suostumusta.

      (1)  EUVL C 184, 23.6.2012.


title: Asia C-117/03: Il Consiglio di Stato in sede giurisdizionalen (Sezione Sesta)17.12.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Società Italiana Dragaggi s.p.a ym. vastaan Ministero delle Infrastrutture e dei Transporti ja Regione Autonoma del Friuli Venezia Giulia

text:
24.5.2003                FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                            C 124/7
Euroopan yhteisöjen komission entisen virkamiehen, Au-                      b)    mikäli katsottaisiin, että valittaja on rikkonut edellä
gusto Fichtnerin 14.3.2003 tekemä valitus Euroopan yh-                            mainittua velvollisuutta, hänen ei voida katsoa toi-
teisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen nel-                             mineen ”tahallisesti tai tuottamuksellisesti”;
jännen jaoston asiassa T-75/00, Augusto Fichtner vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio, 16.1.2003 antamasta tuo-                2)    suhteellisuusperiaatetta (hallinnossa) seuraavista syistä:
                               miosta
                                                                            a)    harkintavallan väärinkäyttö: tehdessään riidanalai-
                         (Asia C-116/03 P)                                        sen päätöksen komissio on pyrkinyt muuhun pää-
                                                                                määrään kuin mihin sille on annettu toimivaltaa
                                                                                (julkishallinnon toiminnan turvaaminen) ja joka
                          (2003/C 124/11)                                         tapauksessa muihin kuin ilmoitettuihin päämääriin;
                                                                            b)    ilmeinen tosiseikkojen arviointia koskeva virhe: ko-
Augusto Fichtner on valittanut 14.3.2003 Euroopan yhteisöjen                      missio ei ole ottanut huomioon:
tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
teen tuomioistuimen neljännen jaoston asiassa T-75/00, Au-                        1)    valittajan vilpitöntä mieltä;
gusto Fichtner vastaan Euroopan yhteisöjen komissio,
16.1.2003 antamasta tuomiosta. Valittajan edustajina ovat                         2)    sitä, ettei edellä mainittua lupaa olisi voitu
asianajajat Michele Tamburini ja Franco Colussi, ja prosessi-                           evätä, koska valittajan harjoittama ulkopuoli-
osoite Luxemburgissa on asianajotoimisto Franco Colussi,                                nen toiminta ei ole vaarantanut hänen riippu-
36 rue de Wiltz.                                                                        mattomuuttaan tai haitannut yhteisöjen toi-
                                                                                mintaa.
Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
–     kumoaa valituksen kohteena olevan tuomion;
–     hyväksyy ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
      esitetyt vaatimukset, eli:
                                                                      Il Consiglio di Stato in sede giurisdizionalen (Sezione
      –     kumoaa nimittävän viranomaisen 30.9.1999 teke-            Sesta)17.12.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennak-
            män riidanalaisen päätöksen;                              koratkaisupyyntö asiassa Società Italiana Dragaggi s.p.a
                                                                      ym. vastaan Ministero delle Infrastrutture e dei Transporti
      –     velvoittaa komission suorittamaan valittajalle suorit-           ja Regione Autonoma del Friuli Venezia Giulia
            tamatta jääneet palkat ja korvaukset korotuksineen
            ja korkoineen päätöksen voimaantulopäivästä siihen
            saakka kun ne on suoritettu;                                                         (Asia C-117/03)
      –     velvoittaa komission suorittamaan 50 000 euron                                      (2003/C 124/12)
            suuruisen korvauksen valittajalle aiheutuneesta ai-
            neellisesta ja aineettomasta vahingosta, tai muun
            tuomioistuimen asianmukaiseksi arvioiman sum-
            man, joka voidaan tarvittaessa määrittää myös koh-
            tuullisuusperustein tai myöhemmässä oikeuden-             Il Consiglio di Stato in sede giurisdizionale (Sezione Sesta)
            käynnissä;                                                on pyytänyt 17.12.2002 tekemällään päätöksellä, joka on
                                                                      saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 18.3.2003, Euroopan
                                                                      yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Società
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                      Italiana Dragaggi s.p.a ym. vastaan Ministero delle Infrastruttu-
                                                                      re e dei Transporti ja Regione Autonoma del Friuli Venezia
                                                                      Giulia seuraavaan kysymykseen:
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                      Onko 21.5.1992 annetun direktiivin N:o 92/43/ETY (1) 4 artik-
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio on annettu             lan 5 kohtaa tulkittava siten, että kyseisen direktiivin 6 artik-
yhteisön oikeuden vastaisesti, ja sillä rikotaan erityisesti:         lassa ja erityisesti sen 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut
                                                                      toimenpiteet velvoittavat jäsenvaltioita vasta sen jälkeen, kun
1)    henkilöstösääntöjen 86 artiklan 1 kohtaa, koska:                yhteisön tasolla on hyväksytty lopullisesti alueiden luettelo
                                                                      21 artiklan mukaisesti, vai onko puolestaan sen lisäksi, että
      a)    valittaja ei ole jättänyt noudattamatta henkilöstö-       määritetään ajankohta, josta lähtien suojelutoimenpiteiden on
            sääntöjen 12 artiklan kolmannessa kohdassa mää-           tavallisesti oltava voimassa, tehtävä ero ilmoitusluonteisen ja
            rättyä velvollisuutta, koska on näytetty, että hän on     oikeutta perustavan luonteen omaavan merkitsemisen välillä
            pyytänyt lupaa voidakseen harjoittaa ulkopuolista         (ensisijaisesti suojeltavien alueiden merkitsemisen kuuluessa
            toimintaa;                                                ensimmäisen ryhmään), ja katsottava direktiivin, jolla pyritään
 ---pagebreak--- C 124/8                   FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                       24.5.2003
luontotyyppien suojeluun, tehokkaan vaikutuksen varmistami-              2b) Jos direktiivin 92/46/ETY 2 artiklan johdantokappale ja
seksi, että ainoastaan siinä tapauksessa, että jäsenvaltio on                   4 kohta koskevat myös puolivalmisteita: Minkä perustei-
osoittanut ensisijaisesti suojeltavia luontotyyppejä tai lajeja                 den nojalla on arvioitava, onko maito tai maitotuote
sisältävän yhteisön tärkeänä pitämän alueen, sen velvollisuute-                 direktiivin 92/46/ETY 2 artiklan johdantokappaleessa ja
na on sellaisten suunnitelmien ja hankkeiden arviointi, joilla                  4 kohdassa tarkoitettu tuotteen olennainen osa joko
on merkittäviä vaikutuksia alueeseen, myös ennen, kuin komis-                   määrän tai tuotteen ominaisuuden suhteen?
sio on laatinut alueiden alustavan luettelon, tai ennen, kuin
tämä luettelo on hyväksytty lopullisesti direktiivin 21 artiklan
mukaisesti, ja siis kansallisen luettelon laatimisesta lähtien?          (1 ) EYVL 1992, L 268, s. 1.
( 1) EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7.
                                                                         Euroopan yhteisöjen komission 20.3.2003 Saksan liittota-
                                                                                savaltaa vastaan nostama kanne
College van Beroep voor het bedrijfslevenin 11.3.2003                                              (Asia C-126/03)
tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
asiassa 1) Artrada (Freezone) N. V., 2) Videmecum B. V. ja                                         (2003/C 124/14)
3) Jac. Meisner Internationaal Expeditiebedrijf B. V. vas-
        taan Rijksdienst voor keuring van Vee en Vlees
                           (Asia C-124/03)                               Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 20.3.2003 Euroo-
                                                                         pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasaval-
                                                                         taa vastaan. Kantajan asiamiehenä on komission oikeudellisen
                           (2003/C 124/13)                               yksikön virkamies Klaus Wiedner, prosessiosoite Luxembur-
                                                                         gissa.
                                                                         Komissio vaatii yhteisöjen tuomioistuimen
College van Beroep voor het bedrijfsleven on pyytänyt
11.3.2003 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisö-
jen tuomioistuimeen 20.3.2003, Euroopan yhteisöjen tuo-                  –      toteavan, ettei Saksan liittotasavalta ole noudattanut
mioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa 1) Artrada (Freezone)                    direktiivin 92/50/ETY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska
                                                                                se on antanut Münchenin kaupungin päättämän jätekulje-
N. V., 2) Videmecum B. V. ja 3) Jac. Meisner Internationaal
Expeditiebedrijf B. V. vastaan Rijksdienst voor keuring van Vee                 tusurakan noudattamatta tämän direktiivin 8 artiklassa
                                                                                sekä 15 artiklan 2 kohdassa ja 16 artiklan 1 kohdassa
en Vlees seuraaviin kysymyksiin:
                                                                                säädettyjä tiedottamista koskevia säännöksiä, ja
1a) Onko direktiivin 92/46/ETY ( 1) 2 artiklan johdantokappa-            –      velvoittavan Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeu-
       leessa ja 2 kohdassa käytettyä käsitettä maitopohjaisten                 denkäyntikulut.
       tuotteiden valmistukseen tarkoitettu maito tulkittava
       siten, että sillä tarkoitetaan (myös) maitotuotteita, jotka
       ovat sellaisen tuotteen ainesosina, jossa on myös muitakin
       ainesosia, jotka eivät ole maitotuotteita, ja jonka ainesosi-
       na olevia maitotuotteita ei voida erottaa niistä ainesosista,     Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
       jotka eivät ole maitotuotteita?
                                                                         Mikäli julkisoikeudellisen järjestelyn edellytykset täyttyvät,
1b) Jos kysymykseen 1a vastataan myöntävästi: onko direktii-             kuten Münchenin kaupungin alueyhteisön tapauksessa, ei
       vin 92/46/ETY 22 artiklaa tulkittava siten, että tätä             direktiivin mukaan ole tarvetta jokaisen kyseisen palvelusuori-
       direktiiviä sovelletaan kolmansista maista tulevassa tuon-        tuksen yhteydessä eritellä, onko kyse yleisen edun toteuttami-
       nissa vain tuotteen ainesosana olevaan maitoon ja että            sesta ja ammattimaisuudesta. Sen vuoksi on merkityksetöntä,
       sitä ei näin ollen sovelleta tuotteeseen, jonka ainesosana        että Münchenin kaupunki esillä olevassa tapauksessa on palve-
       maito on?                                                         lusuorituksen yhteydessä polttanut laitoksessaan jätteitä kol-
                                                                         mannelle eikä ole huolehtinut sisäänkuljetuksesta itse, vaan
2a) Koskeeko direktiivin 92/46/ETY 2 artiklan johdantokap-               yksityisen yrittäjän avustuksella. Kun julkisoikeudellisella jär-
       paleessa ja 4 kohdassa käytetty käsite maitopohjainen             jestelyllä on sellainen luonne, että kokonaispalvelusuorituksen
       tuote yksinomaan lopputuotteita vai myös puolivalmis-             tuottamiseksi on otettava lukuun myös alasuoritukset, kaupun-
       teita, joita on jatkokäsiteltävä ennen kuin ne voidaan            ki on velvollinen soveltamaan direktiivissä 92/50/ETY säädet-
       myydä kuluttajille?                                               tyä menettelyä.


title: Asia T-402/10: Kanne 9.9.2010 — Villeroy & Boch — Belgium v. Euroopan komissio

text:
               6.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/53

         Kanne 9.9.2010 — Villeroy & Boch — Belgium v. Euroopan komissio
   (Asia T-402/10)
   ()
   2010/C 301/85
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Villeroy & Boch — Belgium (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat O. Brouwer ja J. Blockx)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               riidanalainen päätös on kumottava Villeroy & Boch — Belgium N.V./S.A:ta koskevin osin

               —

               toissijaisesti, kantajalle määrätyn sakon määrää on alennettava sekä

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii, että yleinen tuomioistuin kumoaa osittain asiassa COMP/39092 — Kylpyhuonekalusteet23.6.2010 tehdyn komission päätöksen nro K(2010) 4185 lopullinen, joka koskee SEUT 101 artiklan 1 kohdan rikkomista hana-, suihkukaappi- ja keramiikkatuotteiden markkinoilla.
   Se esittää kanteensa tueksi seuraavat seitsemän kanneperustetta:

               —

               SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan ja vakiintuneen oikeuskäytännön rikkominen, koska asiassa on virheellisesti lähdetty siitä, että kysymyksessä olisi yksi ja jatkuva kilpailusääntöjen rikkominen

               —

               SEUT 296 artiklan 2 kohdasta seuraavan perusteluvelvollisuuden loukkaaminen, koska yhtä ja jatkuvaa kilpailusääntöjen rikkomista koskeva oletus on perusteltu riittämättömästi ja virheellisesti

               —

               Perusteluvelvollisuuden loukkaaminen siltä osin kuin kysymys on kantajan oletetusta osallistumisesta syyksi luettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen Belgian markkinoilla ja todisteiden puuttuminen siitä, että kantaja on osallistunut tähän kilpailusääntöjen rikkomiseen Belgian markkinoilla

               —

               Euroopan unionin perusoikeuskirjan 49 artiklan 1 kohdan mukaista periaatetta nulla poena sine lege ja perusoikeuskirjan 49 artiklan 3 kohdan, kun se luetaan yhdessä perusoikeuskirjan 48 artiklan 1 kohdan kanssa, mukaista ”ei enempää rangaistusta kuin syyllisyyttä”-nimistä periaatetta on loukattu sillä, että kantaja on asetettu vastaamaan yhteisvastuullisesti emoyhtiönsä kanssa sakosta sekä asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan rikkominen

               —

               Virheellinen sakon määrän määrääminen, koska se liittyy sellaisiin liikevaihtoihin, joilla ei ole yhteyttä syyksi luettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen

               —

               Sakko on perusoikeuskirjan 41 artiklan vastaisesti jätetty erheellisesti alentamatta menettelyn kohtuuttoman keston takia

               —

               Asetuksen 1/2002 23 artiklan 3 kohdan rikkominen, koska sakko on määrätty virheellisesti rikkomisen vakavuuden osalta ja ”varoittavan tekijän” virheellinen määrittäminen sekä sakon määrän suhteettomuus absoluuttisessa mielessä.


title: Asia C-186/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 4.10.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ruotsin kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Alkoholijuomien kansallinen vähittäismyyntimonopoli — Yksityishenkilöitä koskeva maahantuontikielto)

text:
               8.12.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 297/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 4.10.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ruotsin kuningaskunta
   (Asia C-186/05) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Alkoholijuomien kansallinen vähittäismyyntimonopoli - Yksityishenkilöitä koskeva maahantuontikielto)
   (2007/C 297/05)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: L. Ström van Lier ja S. Pardo Quintillán)

      Vastaaja: Ruotsin kuningaskunta (asiamies: K. Wistrand)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Suomen tasavalta (asiamies: E. Bygglin)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 28 ja EY 30 artiklan rikkominen — Alkoholijuomien vähittäismyyntimonopolia koskeva kansallinen lainsäädäntö, jolla kielletään yksityishenkilöiltä tällaisten juomien suora maahantuonti
   Tuomiolauselma

               1)

               Ruotsin kuningaskunta ei ole noudattanut EY 28 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on kieltänyt yksityishenkilöiltä alkoholijuomien maahantuonnin, joka tapahtuu näiden henkilöiden valitsemien itsenäisten välittäjien tai ammattimaisten kuljetuspalvelujen välityksellä ja koska tätä kieltoa ei voida pitää perusteltuna EY 30 artiklan nojalla.

               2)

               Ruotsin kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 171, 9.7.2005.


title: Asia T-811/16: Kanne 18.11.2016 – Di Bernando v. komissio

text:
               30.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/49

         Kanne 18.11.2016 – Di Bernando v. komissio
   (Asia T-811/16)
   (2017/C 030/57)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Danilo Di Bernando (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 10.8.2016 tehdyn päätöksen, jolla kilpailun EPSO/AST-SC/03/15 valintalautakunta sulki kantajan pois kyseisestä kilpailusta

               —

               velvoittamaan komission joka tapauksessa korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu useisiin kilpailun valintalautakunnan tekemiin ilmeisiin arviointivirheisiin kantajan ammatillisen kokemuksen arvioinnissa.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka on esitetty toissijaisesti, perustuu riidanalaisen päätöksen riittämättömiin perusteluihin ja siihen, että kantajalle ei ilmoitettu valintalautakunnan käyttämiä valintaperusteita.


title: Asia T-405/13: Kanne 8.8.2013 — Comptoir d’Épicure v. SMHV — A-Rosa Akademie (da rosa)

text:
               28.9.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 284/4

         Kanne 8.8.2013 — Comptoir d’Épicure v. SMHV — A-Rosa Akademie (da rosa)
   (Asia T-405/13)
   2013/C 284/06
   Kannekirjelmän kieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Le Comptoir d’Épicure (Pariisi, Ranska) (edustaja: asianajaja S. Arnaud)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: A-Rosa Akademie GmbH (Rostock, Saksa)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) viidennen valituslautakunnan asiassa R 1195/2012-5 22.5.2013 tekemän päätöksen

               —

               velvoittamaan SMHV:n ja A-Rosa Akademie GmbH:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kansainvälinen rekisteröinti, jossa on nimetty Euroopan unioni, sanat ”da rosa” sisältävälle kuviomerkille luokkiin 29, 30 ja 43 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — Kansainvälinen tavaramerkkirekisteröinti nro 1 047 095, jossa on nimetty Euroopan unioni

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: A-Rosa Akademie GmbH

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Yhteisön tavaramerkiksi, kansalliseksi tavaramerkiksi ja kansainväliseksi tavaramerkiksi rekisteröidyt sanamerkit ”aROSA” sekä kansalliseksi ja kansainväliseksi tavaramerkiksi rekisteröidyt, sanat ”aROSA Lust auf Schiff” sisältävät kuviomerkit

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen osittainen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet:

               —

               ensimmäinen kanneperuste, joka koskee perustelujen ristiriitaisuutta tai päätöksen lainvastaisuutta

               —

               toinen kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 207/2009 5 artiklan, 34 artiklan 1 kohdan ja 35 artiklan rikkomista

               —

               kolmas kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 kohdan, asetuksen N:o 2868/95 22 säännön ja asetuksen N:o 207/2009 78 artiklan 1 kohdan rikkomista

               —

               neljäs kanneperuste, joka koskee yleisten oikeusperiaatteiden loukkaamista, normihierarkian noudattamatta jättämistä ja ilmeistä arviointivirhettä

               —

               viides kanneperuste, joka koskee asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkomista

               —

               kuudes kanneperuste, joka koskee Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan rikkomista sekä asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ja asetuksen N:o 2868/95 22 säännön 2 ja 3 kohdan rikkomista

               —

               seitsemäs kanneperuste, joka koskee kohdeyleisön ja merkkien arvioinnissa tapahtunutta ilmeistä virhettä

               —

               kahdeksas kanneperuste, joka koskee aikaisemman tavaramerkin erottamiskykyä luokissa 39, 43 ja 44.


title: Asia C-272/09 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 8.12.2011 — KME Germany AG, aiemmin KM Europa Metal AG, KME France SAS, aiemmin Tréfimétaux SA ja KME Italy SpA, aiemmin Europa Metalli SpA v. Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Kuparisten teollisuusputkien markkinat — Sakot — Markkinoiden koko, rikkomisen kesto ja yhteistyö, jotka voidaan ottaa huomioon — Tehokkaat oikeussuojakeinot)

text:
               4.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 8.12.2011 — KME Germany AG, aiemmin KM Europa Metal AG, KME France SAS, aiemmin Tréfimétaux SA ja KME Italy SpA, aiemmin Europa Metalli SpA v. Euroopan komissio
   (Asia C-272/09 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Kuparisten teollisuusputkien markkinat - Sakot - Markkinoiden koko, rikkomisen kesto ja yhteistyö, jotka voidaan ottaa huomioon - Tehokkaat oikeussuojakeinot)
   2012/C 32/06
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittajat: KME Germany AG, aiemmin KM Europa Metal AG, KME France SAS, aiemmin Tréfimétaux SA ja KME Italy SpA, aiemmin Europa Metalli SpA (edustajat: avvocato M. Siragusa, avocat A. Winckler, avvocato G. Rizza, advokat T. Graf ja avvocato M. Piergiovanni)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: E. Gippini Fournier ja J. Bourke, avustajanaan solicitor C. Thomas)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-127/04, KME Germany ym. vastaan komissio, 6.5.2009 antamasta tuomiosta, jolla kyseinen tuomioistuin hylkäsi kanteen, joka koski EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia COMP/E-1/38.240 — Teollisuusputket) 16.12.2003 tehdyllä komission päätöksellä 2004/421/EY (EUVL L 125, s. 50) valittajille määrätyn sakon alentamista — Hintojen vahvistaminen ja markkinoiden jakaminen — Todellinen vaikutus markkinoihin — Sakkojen määrän laskennasta annetut suuntaviivat

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               KME Germany AG, KME France SAS ja KME Italy SpA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 220, 12.9.2009.


title: Asia T-303/94: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 4.3.2010 — de Jong v. neuvosto ja komissio

text:
               22.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/50

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 4.3.2010 — de Jong v. neuvosto ja komissio
   (Asia T-303/94)
   2010/C 134/80

      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

   Kahdeksannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.


title: Asian C-86/04 poistaminen rekisteristä

text:
               22.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 19/17

         Asian C-86/04 poistaminen rekisteristä (1)

   (2005/C 19/39)

      (Oikeudenkäyntikieli: ranska)

   Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 14.10.2004 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia C-86/04, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Luxemburgin suurherttuakunta.

      (1)  EUVL C 85, 3.4.2004.


title: Asia C-453/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 15.3.2012 (Okresný súd Prešovin (Slovakia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Jana Pereničová ja Vladislav Perenič v. S.O.S. financ, spol. s r.o. (Kuluttajansuoja — Kulutusluottosopimus — Todellisen vuosikoron virheellinen ilmoittaminen — Sopimattomien kaupallisten menettelyjen ja kohtuuttomien ehtojen vaikutus sopimuksen pätevyyteen kokonaisuudessaan)

text:
               5.5.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 133/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 15.3.2012 (Okresný súd Prešovin (Slovakia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Jana Pereničová ja Vladislav Perenič v. S.O.S. financ, spol. s r.o.
   (Asia C-453/10) (1)

   (Kuluttajansuoja - Kulutusluottosopimus - Todellisen vuosikoron virheellinen ilmoittaminen - Sopimattomien kaupallisten menettelyjen ja kohtuuttomien ehtojen vaikutus sopimuksen pätevyyteen kokonaisuudessaan)
   2012/C 133/11
   Oikeudenkäyntikieli: slovakki

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Okresný súd Prešov

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Jana Pereničová ja Vladislav Perenič

      Vastaaja: S.O.S. financ, spol. s r.o.

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Okresný súd Prešov — Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (EYVL L 95, s. 29) 4 artiklan 1 kohdan ja 6 artiklan 1 kohdan sekä sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) (EUVL L 149, s. 22) tulkinta — Kulutusluottosopimus, jossa määrätään kiskurikorosta — Sopimattomien kaupallisten menettelyjen ja kohtuuttomien ehtojen vaikutus sopimuksen pätevyyteen kokonaisuudessaan

      Tuomiolauselma

               1)

               Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kun asiaa käsittelevä tuomioistuin arvioi sitä, voiko elinkeinonharjoittajan kuluttajan kanssa tekemä sopimus, jossa on yksi tai useampi kohtuuton ehto, olla voimassa ilman mainittuja ehtoja, se ei voi nojautua yksinomaan siihen, että kyseisen sopimuksen toteaminen kokonaisuudessaan pätemättömäksi on toisen osapuolen — tässä tapauksessa kuluttajan — kannalta mahdollisesti edullista. Mainittu direktiivi ei kuitenkaan estä jäsenvaltiota säätämästä unionin oikeutta noudattaen, että elinkeinonharjoittajan kuluttajan kanssa tekemä sopimus, jossa on yksi tai useampi kohtuuton ehto, on kokonaisuudessaan pätemätön, jos tällä voidaan varmistaa kuluttajan parempi suojeleminen.

               2)

               Pääasiassa kyseessä olevan kaltaista kaupallista menettelyä, jonka mukaan luottosopimuksessa mainitaan sellainen todellinen vuosikorko, joka on alempi kuin todellisuudessa peritty korko, on pidettävä sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla ”harhaanjohtavana”, jos se saa tai todennäköisesti saa keskivertokuluttajan tekemään kaupallisen ratkaisun, jota hän ei muuten olisi tehnyt. Kansallisen tuomioistuimen on tarkastettava, onko tilanne tämä pääasiassa. Tällaisen kaupallisen menettelyn sopimattomuuden toteaminen on yksi niistä seikoista, joihin toimivaltainen tuomioistuin voi nojautua arvioidessaan direktiivin 93/13 4 artiklan 1 kohdan nojalla kuluttajalle myönnetyn luoton kustannuksia koskevien sopimusehtojen kohtuuttomuutta. Tällaisella toteamuksella ei kuitenkaan ole suoria vaikutuksia tehdyn luottosopimuksen pätevyyden arviointiin direktiivin 93/13 6 artiklan 1 kohdan kannalta.

      (1)  EUVL C 328, 4.12.2010.