title: Asia C-481/11 P: Valitus, jonka Alcide Djédjé on tehnyt 21.9.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-351/11, Djédjé v. neuvosto, 13.7.2011 antamasta määräyksestä

text:
               7.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/5

         Valitus, jonka Alcide Djédjé on tehnyt 21.9.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-351/11, Djédjé v. neuvosto, 13.7.2011 antamasta määräyksestä
   (Asia C-481/11 P)
   2012/C 6/06
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Alcide Djédjé (edustajat: asianajajat L. Bourthoumieux, J. Vergès, R. Dumas ja M. Ceccaldi)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               Alcide Djédjén kanne on otettava tutkittavaksi.

               —

               On kumottava asiassa T-351/11 13.7.2011 annettu määräys, jolla kanne jätettiin tutkimatta.

               —

               On palautettava asia unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta valittaja voi vaatia oikeuksiaan.

               —

               Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 69 ja 73 artiklan nojalla

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja esittää valituksensa tueksi seuraavat perusteet:

               —

               Kysymyksessä on ylivoimainen este eli se, että sota katkaisee vanhentumisajan kulumisen. Tapahtumat, joita valittaja on joutunut kohtaamaan marraskuusta 2010 lähtien Norsunluurannikolla, merkitsevät Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 45 artiklassa tarkoitettua ylivoimaista estettä sen sotatilan vuoksi, joka katkaisee neuvoston valittajaa vastaan toteuttamien toimien vanhentumisajan kulumisen.

               —

               Ylivoimainen este eli sota estää valittajaa käyttämästä vapaasti kanneoikeuttaan sellaisia toimia vastaan, jotka ovat aivan ilmeisesti perusoikeuksien vastaisia.

               —

               Perusoikeuksilla ja perusvapauksilla on etusija oikeusvarmuuden periaatteeseen nähden. Kun unionin yleinen tuomioistuin vetosi oikeusvarmuuden periaatteeseen valittajan vaatimuksen tutkimatta jättämisen perusteeksi, se loukkasi perusoikeutta oikeudenmukaiseen tuomioistuimeen ja puolustautumisoikeuksia. Valittajalta riistettiin oikeus tulla kuulluksi toimivaltaisessa tuomioistuimessa.

               —

               Sotatilanteessa ei voida vedota pitkien etäisyyksien vuoksi annettavaan määräaikaan eikä kanteen nostamiselle varattuun määräaikaan. Pitkien etäisyyksien vuoksi annettavaan määräaikaan ja kanteen nostamiselle varattuun määräaikaan ei voida vedota sellaista henkilöä vastaan, joka asuu avoimessa sotatilassa olevassa valtiossa. Tällaiset määräajat ovat sovellettavissa vain rauhan aikana ja Euroopan mantereella. Valittajan sijainti on toisella mantereella, minkä vuoksi unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 102 artiklan tulkitseminen suppeasti käsiteltävässä asiassa on kiistatta vastoin ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 artiklan 1 kappaletta ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 263 artiklassa tarkoitettuja perusvapauksia.

               —

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 263 artiklan etusija. Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 102 artikla tekee tyhjäksi Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa asetetun tiedoksiantamista koskevan velvoitteen; kyseisessä sopimuksessa määrätään, että kanteen nostamiselle varattu määräaika alkaa kulua siitä, kun säädös on annettu kantajalle tiedoksi tai julkaistu taikka siitä, kun kantaja on saanut siitä tiedon. Työjärjestyksen 102 artiklassa ei oteta huomioon tiedoksiantamista koskevaa velvoitetta eikä siinä oteta huomioon ajankohtaa, jolloin valittaja on tosiasiallisesti saanut toimesta tiedon. Näin ollen siinä rajoitetaan SEUT 263 artiklan sanamuotoa ja tarkoitusta. Tämän vuoksi 102 artiklassa asetetaan kyseenalaiseksi perustamissopimuksessa määrätyt oikeudet. Perustamissopimuksella on normihierarkiassa ylempi asema ja se velvoittaa toimielimiä, joista Euroopan unionin koostuu. Näin ollen koska valituksenalaisia toimia ei ole annettu tiedoksi valittajalle, mikä on vastoin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 263 artiklan viidettä kohtaa, kanteen nostamiselle varattu määräaika voi alkaa kulua vasta siitä, kun valittaja sai tiedon häntä vastaan toteutetuista toimista.

               —

               Perusoikeuksia ja perusvapauksia on loukattu vakavasti. Oikeusvarmuuden periaate, sellaisena kuin unionin yleinen tuomioistuin sen esittää, kyseenalaistaa vakavasti oikeusvarmuuden kokonaisuudessaan, koska Euroopan unionin ulkopuolella asuviin yksityisiin, jotka asuvat sodassa olevassa maassa, kohdistuu seuraamuksia, joita vastaan he eivät voi tehokkaasti käyttää kanneoikeuttaan, koska heillä ei ole tietoa näistä seuraamuksista.

               —

               Valittaja vaatii toissijaisesti neuvoston häntä vastaan toteuttamien toimien kumoamista perusoikeuksien ja perusvapauksien loukkauksen vakavuuden vuoksi. Koska valituksenalaisilla toimilla loukataan eri kansainvälisillä sopimuksilla suojattuja perusvapauksia, unionin tuomioistuimen tehtävänä on kumota kyseiset toimet, koska niiden lainvastaisuus loukkaa vakiintunutta eurooppalaista oikeusjärjestystä, ja sen vuoksi, että vanhentumisaikaan ei voida vedota suojattujen perusoikeuksien ja perusvapauksien loukkauksen vakavuuden vuoksi.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 13 päivänä huhtikuuta 2000 asiassa C-274/98, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktiivi 91/676/ETY)

text:
24.6.2000                 FI                              Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 176/3
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                     Unión de Pequeños Agricultoresin 16.2.2000 tekemä
                                                                               valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                               tuomioistuimen kolmannen jaoston asiassa T-173/98,
                            (kuudes jaosto)                                    Unión de Pequeños Agricultores vastaan Euroopan unio-
                                                                                nin neuvosto, 23.11.1999 antamasta määräyksestä
                   13 päivänä huhtikuuta 2000
                                                                                (Asia C-50/00 P)
asiassa C-274/98, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                    Espanjan kuningaskunta (1)                                                           (2000/C 176/05)
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-                    Unión de Pequeños Agricultores on valittanut 16.2.2000
                            vi 91/676/ETY)                                     Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen
                                                                               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kolmannen jaos-
                                                                               ton asiassa T-173/98, Unión de Pequeños Agricultores vastaan
                           (2000/C 176/04)                                     Euroopan unionin neuvosto, 23.11.1999 antamasta määräyk-
                                                                               sestä. Valittajan edustajina ovat asianajajat Javier Ledesma
                                                                               Bartret ja José Maria Jiménez Laiglesia Oñate, prosessiosoite
                                                                               Luxemburgissa c/o Concepción Llaser Moyano, 22 rue Wenkel-
                     (Oikeudenkäyntikieli: espanja)                            hiel, L-56080 Dalheim.
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen               Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                               1. kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa
                                                                                T-173/98 23.11.1999 antaman määräyksen
Asiassa C-274/98, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamie-
hinään E. Gippini Fournier ja F. de Sousa Fialho) vastaan
Espanjan kuningaskunta (asiamiehenään M. López-Monı́s Gal-                    2. toteaa yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 55 artik-
lego), jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan,                   lan mukaisesti, että pääasian kanne, jonka kantaja nosti
että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut EY:n perusta-                       20.10.1998, on otettava tutkittavaksi, ja palauttaa asian
missopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole laatinut                    ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi.
vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraat-
tien aiheuttamalta pilaantumiselta 12 päivänä joulukuuta
1991 annetun neuvoston direktiivin 91/676/ETY (EYVL L 375,
s. 1; oikaisu EYVL 1993, L 92, s. 51) 5 artiklassa tarkoitettuja               Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
toimintaohjelmia, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto),
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. C. Moitinho
de Almeida sekä tuomarit R. Schintgen, G. Hirsch, V. Skouris                   Virheellinen menettely ja yhteisön oikeuden rikkominen
ja F. Macken (esittelevä tuomari), julkisasiamies: G. Cosmas,
kirjaaja: R. Grass, on antanut 13.4.2000 tuomion, jonka
tuomiolauselma on seuraava:                                                    –   ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on määräyk-
                                                                                sessään sekoittanut ja tulkinnut virheellisesti väitteitä, jotka
                                                                                kantaja esitti tehokasta oikeusturvaa koskevan perusoikeu-
1) Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut vesien suojelemisesta                 den osalta. Kantajan tehokasta oikeusturvaa koskevan
     maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaan-              perusoikeuden loukkaamista, joka seurasi siitä, että sen
     tumiselta 12 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston                        kannetta ei otettu tutkittavaksi, ei perusteltu sillä, ettei
     direktiivin 91/676/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole               sisäistä kannemenettelyä ”ollut olemassa”, vaan sillä, että
     laatinut kyseisen direktiivin 5 artiklassa tarkoitettuja toimintaoh-          toteamuksella tutkittavaksi ottamatta jättämisestä ei nou-
     jelmia.                                                                       datettu ”tehokkuutta” koskevaa edellytystä, joka liittyy
                                                                                kyseiseen perusoikeuteen
2) Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeuden-
     käyntikulut.                                                              –   määräyksen perustelut ovat puutteelliset niiltä osin kuin
                                                                                niissä viitataan niihin kanneperusteisiin, jotka koskevat
                                                                                kantajan oikeusturvaa koskevaa perusoikeutta, ja lisäksi
                                                                                perusteluissa sekoitetaan uudestaan kantajan esittämät
(1) EYVL L 278, 5.9.1998.                                                          väitteet
                                                                               –   määräyksen perustelut ovat ristiriitaiset niiltä osin kuin ne
                                                                                koskevat periaatetta, jonka mukaan asia on voitava saattaa
                                                                                tuomioistuimen käsiteltäväksi


title: Asia C-57/06 P: Elisabetta Righinin  2.2.2006  tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-145/04, Elisabetta Righini vastaan Euroopan yhteisöjen komissio,  15.11.2005  antamasta tuomiosta

text:
               25.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 74/11

         Elisabetta Righinin 2.2.2006 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-145/04, Elisabetta Righini vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 15.11.2005 antamasta tuomiosta
   (Asia C-57/06 P)
   (2006/C 74/20)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Elisabetta Righini, edustajanaan avocat Eric Boigelot, on tehnyt 2.2.2006 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa valituksen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-145/04, Elisabetta Righini vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 15.11.2005 antamasta tuomiosta.
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               ottaa valituksen tutkittavaksi ja toteaa sen perustelluksi ja näin ollen

               2)

               kumoaa Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-145/04, Righini vastaan komissio, 15.11.2005 antaman tuomion

               3)

               ratkaisee kyseisen asian itse ja hyväksyy valittajan asiassa T-145/04 nostaman alkuperäisen kanteen, jonka mukaan tuomioistuimen on

                           —

                           kumottava komission tekemät päätökset, joilla valittaja on hänen tullessaan palvelukseen sijoitettu palkkaluokkaan A*8/3 (entinen A 7/3) väliaikaisena toimenhaltijana ja sitten koeaikaisena virkamiehenä ja jotka on annettu valittajalle tiedoksi 27.5.2003 ja 30.6.2003

                           —

                           kumottava 21.1.2004 tehty nimenomainen päätös, joka on annettu tiedoksi 23.1.2004 ja jolla on hylätty valittajan hallinnollinen valitus, joka kirjattiin 14.8.2003 viitenumerolla R/485/03

                           —

                           velvoittaa joka tapauksessa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valitusperusteet koskevat Euroopan yhteisön tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan mukaisesti yhteisön oikeuden rikkomista ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydyssä oikeudenkäynnissä ilmenneitä, valittajan edun vastaisia sääntöjenvastaisuuksia.
   Valittaja riitauttaa annetun tuomion niiltä osin kuin siinä hylätään kanneperuste, joka koskee perussäännön 31 artiklan 2 kohdan ja vuoden 1983 päätöksen rikkomista, hallinnollisen oppaan noudattamatta jättämistä ja ilmeistä arviointivirhettä, ja väittää, että kyseiseen tuomioon sisältyy oikeudellisia virheitä, se on virheellisesti perusteltu ja ristiriitainen ja että asiakirja-aineistoon sisältyvä näyttö on otettu siinä vääristyneellä tavalla huomioon.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (toinen jaosto) 17 päivänä maaliskuuta 2005, asiassa C-91/03, Espanjan kuningaskunta vastaan Euroopan unionin neuvosto (Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttäminen ja hyödyntäminen — Asetus (EY) N:o 2371/2002)

text:
               28.5.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 132/4

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (toinen jaosto)
   17 päivänä maaliskuuta 2005,
   asiassa C-91/03, Espanjan kuningaskunta vastaan Euroopan unionin neuvosto (1)

   (Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttäminen ja hyödyntäminen - Asetus (EY) N:o 2371/2002)
   (2005/C 132/07)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asiassa C-91/03, jossa on kyse EY 230 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 28.2.2003, Espanjan kuningaskunta (asiamiehenään N. Díaz Abad), vastaan Euroopan unionin neuvosto (asiamiehinään J. Carbery, F. Florindo Gijón ja M. Balta), jota tukevat Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään T. van Rijn ja S. Pardo Quintillàn), ja Ranskan tasavalta (asiamiehinään G. de Bergues ja A. Colomb), väliintulijoina, yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit C. Gulmann, R. Schintgen, P. Kūris (esittelevä tuomari) ja J. Klučka, julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja: hallintovirkamies K. Sztranc, on 17.3.2005 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Espanjan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Ranskan tasavalta ja Euroopan yhteisöjen komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan

      (1)  EUVL C 135, 7.6.2003.


title: Asia C-150/99: Ruotsin hovioikeuden 26.3.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa valtio vastaan Stockholm Lindöpark Aktiebolag ja Stockholm Lindöpark Aktiebolag vastaan valtio

text:
3.7.1999                 FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 188/21
3. Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: onko EY:n             Euroopan yhteisöjen komission 23.4.1999 Irlantia vastaan
     perustamissopimuksen 73 b artiklan 1 kohdan mukainen                                          nostama kanne
     pääomanliikkeiden vapaus liitännäinen suhteessa muihin
     EY:n perustamissopimuksen vapauksiin (kuten esim. sijoit-
     tautumisvapaus ja palvelujen tarjoamisen vapaus) niin, että                                  (Asia C-151/99)
     kiinteän omaisuuden hankintaa, jota ei voida toteuttaa
     vetoamalla EY:n perustamissopimuksen mukaisiin muihin
     vapauksiin, ei voida myöskään pääomanliikkeiden vapau-                                       (1999/C 188/47)
     teen vetoamalla toteuttaa valtiossa, jonka kansalainen
     kyseessä oleva unionin kansalainen ei ole?
                                                                        Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 23.4.1999 Euroo-
                                                                        pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Irlantia vastaan.
(1) EYVL 1990 L 180, s. 26.                                             Kantajan asiamiehenä on oikeudellinen neuvonantaja Frank
(2) EYVL 1988 L 178, s. 5.                                              Benyon, ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o Carlos Gómez de
                                                                        la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
                                                                        Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                        1. toteaa, että Irlanti on jättänyt noudattamatta jäsenyysvel-
Ruotsin hovioikeuden 26.3.1999 tekemällään päätöksellä                       voitteensa, koska se ei ole antanut rautatieyritysten toimilu-
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa valtio vastaan                        vista 19 päivänä, kesäkuuta 1995 annetun neuvoston
Stockholm Lindöpark Aktiebolag ja Stockholm Lindöpark                        direktiivin 95/18/EY (1) noudattamisen edellyttämiä lakeja,
                    Aktiebolag vastaan valtio                                asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä,
                          (Asia C-150/99)                               2. velvoittaa Irlannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                          (1999/C 188/46)
Ruotsin hovioikeus on pyytänyt 26.3.1999 tekemällään                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perusteet
päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen
kirjaamoon 23.4.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
ennakkoratkaisua asiassa valtio vastaan Stockholms Lindöpark            EY:n perustamissopimuksen 189 artiklassa jäsenvaltiot, joille
Aktiebolag ja Stockholm Lindöpark Aktiebolag vastaan valtio             direktiivi on osoitettu, velvoitetaan direktiivissä säädetyssä
seuraaviin kysymyksiin:                                                 määräajassa toteuttamaan toimenpiteet, joita direktiivien nou-
                                                                        dattaminen edellyttää. Määräaika on päättynyt 27.6.1997 eikä
1. Kielletäänkö kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 artik-            Irlanti ole toteuttanut direktiivin täytäntöönpanon edellyttä-
     lan A kohdan 1 alakohdan m alakohdassa ja 13 artiklan B            miä, komission kanteessaan mainitsemia toimenpiteitä.
     kohdan b (1) alakohdassa sellaiset kansalliset säännökset,
     joissa säädetään sellaisesta urheilupaikkojen tarjoamisen
     yleisestä verottomuudesta, josta on säädetty mervärdesskat-        (1) EYVL L 143, 27.6.1995, s. 70.
     telagenin (1994:200) 3 luvun 2 §:n 2 momentissa, sellaisena
     kuin se oli voimassa ennen 1.1.1997?
2. Annetaanko kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 artik-
     lassa, tarkasteltuna yhdessä saman direktiivin 2, 6 ja 17
     artiklan kanssa, yksityisille oikeussubjekteille oikeuksia,
     joihin ne voivat vedota kansallisissa tuomioistuimissa
     jäsenvaltioita vastaan?
3. Jos kahteen         ensimmäiseen       kysymykseen   vastataan
     myöntävästi:                                                       Euroopan yhteisöjen komission 23.4.1999 Irlantia vastaan
                                                                                nostama kanne
     Onko mervärdesskattelagenin (1994:200) 3 luvun 2 §:n 2
     momentin toteuttamista ja soveltamista pidettävä sellaise-
     na vakavana (selvänä) yhteisön oikeuden rikkomisena, joka                                    (Asia C-152/99)
     voi olla peruste jäsenvaltion vahingonkorvausvelvollisuu-
     delle?
                                                                                (1999/C 188/48)
(1) Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistami-
    sesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen            Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 23.4.1999 Euroo-
    määräytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun
    kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, EYVL erityispainos      pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Irlantia vastaan.
    9 (1), s. 28.                                                       Kantajan asiamiehenä on oikeudellinen neuvonantaja Frank
                                                                        Benyon, prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yk-
                                                                        sikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner,
                                                                        Kirchberg.


title: Asiat C-138/01 ja C-139/01: Itävallan tasavallan Oberster Gerichtshofin 28.2.2001 ja 14.2.2001 tekemillään päätöksillä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asioissa Christa Neukomm vastaan Österreichischer Rundfunk ja Josef Lauermann vastaan Österreichischer Rundfunk

text:
16.6.2001               FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 173/25
           jätteitä, ainoastaan Euroopan yhteisön omaa lainsää-         Employment Tribunalin (Leeds) 12.1.2001 tekemällään
           däntöä? Vai voiko kansallinenkin lainsäädäntö,               päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa
           kuten Suomessa voimassa olevan kaivoslain ja jäte-           1) P. Breckon 2) M. Barrett vastaan Secretary of State for
           asetuksen eräät säännökset, olla jätedirektiivin tar-                                    Employment
           koittamaa ”muuta lainsäädäntöä?”
                                                                                (Asia C-137/01)
      b)   Jos ”muu lainsäädäntö” tarkoittaa myös kansallista
           lainsäädäntöä, tarkoitetaanko ainoastaan jätedirek-
           tiivin 91/156/ETY voimaantulohetkellä jo voimassa                                      (2001/C 173/42)
           ollutta vai myös vasta sen jälkeen annettua kansallis-
           ta lainsäädäntöä?
                                                                        Employment Tribunal (Leeds) on pyytänyt 12.1.2001 tekemäl-
      c)   Jos ”muu lainsäädäntö” tarkoittaa myös kansallista           lään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
           lainsäädäntöä, asettavatko Euroopan yhteisön ympä-           27.3.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
           ristönsuojeluun liittyvät perustavanlaatuiset sään-          ratkaisua asiassa 1) P. Breckon 2) M. Barrett vastaan Secretary
           nökset tai jätedirektiivin periaatteet ympäristönsuo-        of State for Employment, seuraavaan kysymykseen:
           jelun tasoa koskevia vaatimuksia kansalliselle lain-
           säädännölle ehtona jätedirektiivin määräysten syr-
           jäytymiselle? Minkälaisia nuo vaatimukset voisivat           Onko kansallinen laki, josta voi olla seurauksena, että palkka-
           olla?                                                        turvaviranomaiselle esitetty vaatimus lomakorvausten maksa-
                                                                        misesta hylätään sen vuoksi, että työnantajan maksukyvyttö-
                                                                        myyden alkaminen on työnantajasta johtuvasta syystä viivästy-
                                                                        nyt odottamattomasti, direktiivin 80/987/ETY (1) mukainen?
(1) EYVL, Erityispainos 1994, 15/Nide 01, s. 238
(2) EYVL, Erityispainos 1994, 15/Nide 10, s. 66
                                                                        (1) Työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa
                                                                            koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päi-
                                                                            vänä lokakuuta 1980 annettu neuvoston direktiivin 80/987/ETY
                                                                            (EYVL L 283, 28.10.1980, s. 23).
Tribunale di Bolognan 20.2.2001 tekemällään päätöksellä
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Condominio
      ”Facchinei Orsini” vastaan Kone Ascensori SpA
                         (Asia C-129/01)                                Itävallan tasavallan Oberster Gerichtshofin 28.2.2001 ja
                                                                        14.2.2001 tekemillään päätöksillä esittämä ennakkoratkai-
                         (2001/C 173/41)                                supyyntö asioissa Christa Neukomm vastaan Österreichi-
                                                                        scher Rundfunk ja Josef Lauermann vastaan Österreichi-
                                                                                scher Rundfunk
Tribunale di Bologna on pyytänyt 20.2.2001 tekemällään
päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen
kirjaamoon 21.3.2001 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta                                 (Asiat C-138/01 ja C-139/01)
ennakkoratkaisua asiassa Condominio ”Facchinei Orsini” vas-
taan Kone Ascensori SpA seuraavaan kysymykseen:
                                                                                (2001/C 173/43)
”Voidaanko codice civilen 1117-1139 §:ssä tarkoitettua kiin-
teistöjen yhteisomistajien kokonaisuutta pitää kuluttajasopi-           Itävallan tasavallan Oberster Gerichtshof on pyytänyt
musten kohtuuttomista ehdoista 5 päivänä huhtikuuta 1993                28.2.2001 ja 14.2.2001 tekemillään päätöksillä, jotka ovat
annetussa neuvoston direktiivissä 93/13/ETY (1) (EYVL L 95,             saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 27.3.2001,
21.4.1993) tarkoitettuna kuluttajana, kun kukin yksittäinen             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asi-
kiinteistönomistaja on luonnollinen henkilö eikä omistajan              oissa Christa Neukomm vastaan Österreichischer Rundfunk ja
asemassaan toimi elinkeinonharjoittajana?”                              Josef Lauermann vastaan Österreichischer Rundfunk seuraaviin
                                                                        kysymyksiin:
(1) EYVL L 95, 21.4.1993, s. 29.                                        1.    Onko yhteisön oikeuden säännöksiä ja erityisesti tietosuo-
                                                                              jaa koskevia säännöksiä (direktiivin 95/46/EY (1) 1, 2, 6,
                                                                              7 ja 22 artiklaa ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen
                                                                              6 artiklaa (aiempi F artikla) ja Euroopan unionin perusoi-
                                                                              keuskirjan 8 artiklaa) tulkittava siten, että niiden vastainen
 ---pagebreak--- C 173/26                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           16.6.2001
      on sellainen kansallinen sääntely, jossa velvoitetaan julki-               b)   joissa ei säädetä henkilöstön ja työsopimuksista
      soikeudellinen yleisradio oikeushenkilönä ilmoittamaan                          tai -suhteista johtuvien velvollisuuksien siirtymisestä
      ja valtiollinen elin keräämään ja luovuttamaan edelleen                         liiketoiminnan luovuttajalta sen saajalle niiden yri-
      tulotietoja julkisoikeudellisen yleisradion palveluksessa                       tysten osalta, jotka on julistettu ”kriisitilaan”.
      olevien työntekijöiden nimien ja tulojen julkaisemista
      varten?
                                                                          –     velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
2.    Siinä tapauksessa, että yhteisöjen tuomioistuin vastaa                    kulut.
      esitettyyn kysymykseen myöntävästi: Voidaanko niitä
      säännöksiä, joiden vastainen edellä kuvatun sisältöinen
      kansallinen sääntely on, soveltaa välittömästi sillä tavoin,
      että tietojen julkistamiseen velvoitettu laitos voi vedota
      niihin niiden vastaisten kansallisten säännösten sovelta-
                                                                          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      misen estämiseksi ja kansallisessa laissa olevaan velvolli-
      suuteen ei voida täten vedota niitä työntekijöitä vastaan,
      joita julkistaminen koskee?
                                                                          Lain nro 428/90 47 §:n 5 ja 6 momentissa säädetään siitä,
                                                                          ettei direktiivin 77/187/ETY säännöksiä sovelleta seuraavissa
(1) EYVL 1995, L 281, s. 31.                                              tilanteissa:
                                                                          a)    –     kun kyseessä oleva yritys tai tuotantoyksikkö on
                                                                                laissa nro 675/77 tarkoitetulla tavalla Comitato
                                                                                interministeriale per la politica industrialen (CIPI)
                                                                                toteamassa ”kriisitilanteessa”
                                                                                –    kun yritys on asetettu konkurssiin
Euroopan yhteisöjen komission 29.3.2001 Italian tasaval-
                   taa vastaan nostama kanne
                                                                                –    kun yrityksen osalta on vahvistettu akordi
                          (Asia C-145/01)
                                                                                –    kun yritys on asetettu selvitystilaan
                          (2001/C 173/44)
                                                                                –    kun yritys on asetettu maksukyvyttömyysmenette-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 29.3.2001 Euroo-                             lyssä nimettyjen selvittäjien hallinnoitavaksi
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa
vastaan. Kantajan asiamiehenä on Antonio Aresu.
                                                                          b)     kun työntekijöiden ja yrityksen omistajan välillä on
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                                     tehty sopimus työsuhteiden ehtojen muuttamisesta tai
                                                                                työsuhteiden osittaisesta säilyttämisestä.
–     toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut työntekijöi-
      den oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka
      liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan                 Komissio hyväksyy Italian väitteen, jonka mukaan direktiivin
      jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14 päivänä             77/187/ETY soveltamatta jättäminen on yhteisön oikeuden
      helmikuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin                       mukaista, kun kyse on konkurssiin tai selvitystilaan asetetuista
      77/187/ETY (1) ja erityisesti sen 3 ja 4 artiklan mukaisia          yrityksistä. Akordin, maksukyvyttömyysmenettelyssä nimetty-
      velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa 29.12.1990             jen selvittäjien hallinnon ja kriisitilaan julistamisen osalta
      annetun lain nro 428 47 §:n 5 ja 6 momentin säännökset,             komissio katsoo, että kyseinen kansallinen sääntely on selvästi
                                                                          yhteisön oikeuden ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytän-
      a)    joiden mukaan liiketoiminnan luovuttajan ja sen               nön vastainen.
            saajan välillä automaattisesti tapahtuvaa työsopi-
            musten ja työsuhteiden siirtymistä ei ole pakko
            noudattaa yrityksissä, joiden osalta on vahvistettu
            akordi tai jotka on asetettu maksukyvyttömyysme-              Komissio väittää Italian viranomaisten kannasta poiketen, että
            nettelyssä nimetyn selvittäjän hallinnoitavaksi, vaik-        akorditilanteen ja maksukyvyttömyysmenettelyssä nimettyjen
            ka nämä yritykset jatkavat toimintaansa luovutuksen           selvittäjien hallinnon osalta direktiivissä 77/187/ETY ei sallita
            jälkeen                                                       sitä, että sen säännöksiä ei sovellettaisi täysimääräisesti.


title: Asia T-283/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 17.1.2007 — Georgia-Pacific v. SMHV (Kohokuvio) (Yhteisön tavaramerkki — Kolmiulotteinen tavaramerkki — Kohokuvio — Rekisteröinnin esteet — Erottamiskyky — Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               10.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/26

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 17.1.2007 — Georgia-Pacific v. SMHV (Kohokuvio)
   (Asia T-283/04) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Kolmiulotteinen tavaramerkki - Kohokuvio - Rekisteröinnin esteet - Erottamiskyky - Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   (2007/C 56/51)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Georgia-Pacific Sàrl (edustaja: asianajaja R. Delorey)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies A. Rassat)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne SMHV:n ensimmäisen valitusjaoston 11.5.2004 tekemästä päätöksestä (asia R 493/2003-1), joka koskee kohokuviosta muodostuva kolmiulotteisen tavaramerkin rekisteröintiä
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantaja, Georgia-Pacific Sàrl, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 262, 23.10.2004.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys, (neljäs jaosto) 7 päivänä joulukuuta 2004, asiassa C-521/03 P: Internationaler Hilfsfonds eV vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Muutoksenhaku — Kanteen tutkittavaksi ottaminen — Määräajan ylittyminen — EY 230 artiklan viides kohta — Päätös, joka on pelkästään vahvistava — Määrittely)

text:
               30.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/11

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
   (neljäs jaosto)
   7 päivänä joulukuuta 2004,
   asiassa C-521/03 P: Internationaler Hilfsfonds eV vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Muutoksenhaku - Kanteen tutkittavaksi ottaminen - Määräajan ylittyminen - EY 230 artiklan viides kohta - Päätös, joka on pelkästään vahvistava - Määrittely)
   (2005/C 106/21)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asiassa C-521/03 P, jossa on kyse yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 56 artiklaan perustuvasta valituksesta, joka on pantu vireille 15.12.2003, Internationaler Hilfsfonds eV (edustajanaan avocat H. Kaltenecker), valittajana, ja jossa vastapuolena on Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään M. Wilderspin ja S. Fries), yhteisöjen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: J. N. Cunha Rodrigues, joka hoitaa neljännen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit N. Colneric ja K. Schiemann (esittelevä tuomari), julkisasiamies: L. A. Geelhoed, kirjaaja: R. Grass, on antanut 7.12.2004 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

               1

               Valitus hylätään.

               2

               Valittaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 59, 6.3.2004.


title: Asia T-474/07: Kanne 21.12.2007 — Komissio v. CAE Consulting

text:
               29.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 79/28

         Kanne 21.12.2007 — Komissio v. CAE Consulting
   (Asia T-474/07)
   (2008/C 79/56)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: A.-M. Rouchaud-Joët, S. Lejeune ja asianajaja O. Prost)

      Vastaaja: CAE Consulting GmbH (Sexau, Saksa)
   Vaatimukset

               —

               Komission nostama kanne on tutkittava ja se on hyväksyttävä

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan komissiolle 25 574 euron pääsumma, korotettuna 10 189,31 euron suuruisilla, 31.12.2007 asti lasketuilla viivästyskoroilla, ja 1.1.2008 lähtien koko summan maksamiseen asti laskettavilla 3,67 euron päivittäisillä viivästyskoroilla, ja korot on myös pääomitettava 31.5.2001 lähtien

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja vaatii nostamallaan kanteella, että vastaaja velvoitetaan palauttamaan yhteisön sille maksamat ennakot viivästyskorkoineen, koska se ei ole pannut täytäntöön osaa tukisopimuksesta (Cost reimbursement contract) EP N:o 26970, jonka on tehty konsortion kanssa, jonka jäsen se oli ja joka koski Neutral Archiving of EDA Data (ARCHIVE) -nimistä hanketta, joka kuului tietotekniikan alan tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen neljännen eurooppalaisen erityisohjelman (ESPRIT) (1994–1998) puitteisiin.


title: Asia T-125/13: Kanne 4.3.2013 — Italia v. komissio

text:
               20.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 114/44

         Kanne 4.3.2013 — Italia v. komissio
   (Asia T-125/13)
   2013/C 114/67
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamiehet: avvocati dello Stato G. Palmieri ja S. Fiorentino)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 19.12.2012 annetun Euroopan komission päätöksen C(2012) 9448 final, joka annettiin tiedoksi 20.12.2012 ja joka liittyy SEA S.p.A. -yhtiön SEA Handling SpA:ssa tekemiin pääomankorotuksiin

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajana oleva valtio riitauttaa Euroopan komission päätöksen, jolla todettiin, että SEA SpA:n, joka on Milanon Malpensan ja Milanon Linaten lentokenttien hoidosta vastaava konsessionsaaja, sen valvonnassa olevan ja näillä lentokentillä maahuolintapalveluja tarjoavan SEA Handling SpA:n hyväksi toteuttamat toimenpiteet — jotka muodostuvat pääasiallisesti toistuvista pääomansijoituksista, jotka tehtiin tilikauden tappioiden tasaamiseksi — ovat sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee hyvän hallinnon ja oikeusvarmuuden periaatteiden loukkaamiseen.

                           —

                           Kantaja väittää, että riidanalaista päätöstä annettaessa on loukattu hyvän hallinnon ja oikeusvarmuuden periaatteita — ja että päätöksestä on aiheutunut myös sen adressaattien perusteltu luottamus toimenpiteiden lainmukaisuuteen — joko siten, että menettely ja erityisesti edeltävä tutkinta kesti kokonaisuudessaan liian kauan, tai siten, että komission tuossa menettelyssä tekemät päätökset ja sen omaksuma asenne olivat epävarmoja.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan olennaisia menettelymääräyksiä on rikottu ja jonka mukaan erityisesti kontradiktorista periaatetta on loukattu eikä asiaa ole tutkittu.

                           —

                           Kantaja väittää, että riidanalaista päätöstä annettaessa on loukattu oikeutta kontradiktoriseen menettelyyn ja asianosaisten puolustautumisoikeuksia, koska komission tutkimusten kohdetta on laajennettu ajankohtaan, joka ei ollut virallisen tutkintamenettelyn aloittamispäätöksen kohteena.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan SEUT 107 artiklaa ja SEUT 108 artiklan 3 kohtaa on rikottu, tosiseikat on määritetty väärin ja jonka mukaan riidanalaisten toimenpiteiden lukemista viranomaisten syyksi ei ole perusteltu.

                           —

                           Kantaja katsoo, että riidanalaisessa päätöksessä on virhe, koska riidanalaiset toimenpiteet luetaan viranomaisten syyksi, esittämättä kuitenkaan tältä osin asianmukaisia todisteita ja riittäviä perusteluja.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan SEUT 107 artiklaa ja SEUT 108 artiklan 3 kohtaa on rikottu, tosiseikat on määritetty väärin ja jonka mukaan riidanalaisten toimenpiteiden lukemista viranomaisten syyksi ei ole perusteltu.

                           —

                           Kantaja väittää, että riidanalaisessa päätöksessä on virhe, koska siinä katsotaan, ettei SEA ollut menetellyt siten kuin valistuneen toimijan olisi pitänyt markkinataloudessa menetellä, esittämättä kuitenkaan tältä osin asianmukaisia todisteita ja riittäviä perusteluja.


title: Asian T-430/93 poistaminen rekisteristä

text:
 11.11.95            | H 1                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                               N:o C 299/ 19
Kantaja esittää , että neuvoston kieltäytyminen rikkoo                     Asian T-112/92 ( ) poistaminen rekisteristä
perustavaa laatua olevaa oikeutta tutustua Euroopan unio                                  ( 95/C 299/33 )
nin toimielinten asiakirjoihin, luottamuksensuojan periaa
tetta ja neuvoston päätöksen 93/731 /EY 4 artiklan 1 ja                           (Oikeudenkäyntikieli: englanti )
2 kohtaa , koska siinä sovelletaan väärin kyseisissä säännök
sissä määrättyjä hylkäyspäätöksen edellytyksiä . Lisäksi
                                                                   Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomio
kantaja väittää , että neuvoston tekemä hylkäyspäätös on
                                                                   istuimen neljännen jaoston puheenjohtajan 1 1 . 7.1995 anta
kumottava sen vuoksi, että siinä ei esitetä pyynnön hyl
käämisen syitä .                                                   malla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu
                                                                   asia T-l 12/92 , John Cooney vastaan Euroopan yhteisöjen
                                                                   komissio .
                                                                   (') EYVL N:o C 34 , 6.2.1993
    YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
              TUOMIOISTUIMEN TUOMIO ,
                                                                           Asian T-425/93 ( ) poistaminen rekisteristä
                  28 päivänä syyskuuta 1995 ,
                                                                                ( 95/C 299/34 )
asiassa T-95/94 , Chambre syndicale nationale des entre
prises de transport de fonds et valeurs ( Sytraval ) ja Brink's                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
  France SARL vastaan Euroopan yhteisöjen komissio ( 1 )
( Valtion tuki — Kilpailijan tekemä valitus — Tutkimisme          Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomio
nettelyn aloittamisen laiminlyöminen — Puolustautumis             istuimen ensimmäisen laajennetun jaoston puheenjohtajan
                  oikeus — Kumoamiskanne)                          9.8.1995 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste
                         ( 95/C 299/32 )                           ristä on poistettu asia T-425/93 , David Wilcox vastaan
                                                                   Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komis
                                                                   sio .
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                   (') EYVL N:o C 238 , 2.9.1993
Asiassa T-95/94 , Chambre syndicale nationale des entre
prises de transport de fonds et valeurs ( Sytraval ) ja Brink's
France SARL, edustajanaan asianajaja Jean-Michel Payre,
Pariisi , prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto
Aloyse May, 31 Grand-rue, vastaan Euroopan yhteisöjen                      Asian T-430/93 ( ) poistaminen rekisteristä
komissio ( asiamiehinään Michel Nolin ja Ben Smulders ),                                   ( 95 /C 299/35
jota tukee Ranskan tasavalta ( asiamiehinään Catherine de
Salins ja Jean-Marc Belorgey ), jossa vaaditaan kumotta                           (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
vaksi 31.12.1993 tehty komission päätös , jossa hylättiin
kantajien vaatimus sen toteamiseksi , että Ranskan tasavalta       Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomio
on rikkonut perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklaa                 istuimen ensimmäisen laajennetun jaoston puheenjohtajan
myöntäessään tukia Securipost SArlle , ensimmäisen oi             11.8.1995 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste
keusasteen tuomioistuin ( neljäs laajennettu jaosto ), toimien     ristä on poistettu asia T-430/93 , Jean Trelhu vastaan
kokoonpanossa jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts, tuoma            Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komis
rit R. Schintgen , C. P. Briët, R. García-Valdecasas ja P.         sio .
Lindh ; kirjaaja : H. Jung, on antanut 28 päivänä syyskuuta
1995 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :
                                                                   (•) EYVL N:o C 54 , 25.5.1993
1 ) Kumotaan 31.12.1993 tehty komission päätös, jolla on
     hylätty kantajien vaatimus siitä, että komissio toteaisi
     Ranskan tasavallan rikkoneen perustamissopimuksen
     92 ja 93 artiklaa myöntäessään tukia Securipostille.                Yhdistettyjen asioiden T-436/93 ja T-441 /93 ( )
                                                                                poistaminen rekisteristä
2 ) Komissio vastaa omista ja vastaajan oikeudenkäyntiku                                  ( 95/C 299/36 )
     luista .
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
3 ) Ranskan tasavalta vastaa omista oikeudenkäynti
     kuluistaan .                                                  Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomio
                                                                   istuimen neljännen laajennetun jaoston puheenjohtajan
(M EYVL N:o C 103 , 11.4.1994                                       12.7.1995 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste
                                                                   ristä on poistettu yhdistetyt asiat T-436/93 ja T-441 /93 ,
                                                                   British Petroleum Company plc, Barcleys Bank plc, Hanson
                                                                   plc , Lucas Industries Public Limited Company, Mars UK


title: Asia C-417/06 P: Valitus, jonka Italian tasavalta on tehnyt 12.10.2006 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-225/04, Italian tasavalta v. Euroopan yhteisöjen komissio, 13.7.2006 antamasta tuomiosta

text:
               16.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 310/7

         Valitus, jonka Italian tasavalta on tehnyt 12.10.2006 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-225/04, Italian tasavalta v. Euroopan yhteisöjen komissio, 13.7.2006 antamasta tuomiosta
   (Asia C-417/06 P)
   (2006/C 310/13)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Valittaja: Italian tasavalta (asiamiehet: I. M. Braguglia ja D. Del Gaizo, avvocato dello Stato)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-225/04, 13.7.2006 antaman tuomion kumoaminen; tällä tuomiolla hylättiin Italian tasavallan Euroopan komissiota vastaan nostama kanne, jolla se vaati yhteisön aloitteille ajanjaksolle 1994–1999 myönnettävien avustussitoumusten jakamisesta jäsenvaltioiden kesken 26.11.2003 tehdyn komission päätöksen K(2003)3971 lopull. kumoamista,

               —

               kaikkien ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitettyjen vaatimusten hyväksyminen 19.6.1991 annetun yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen, sellaisena kuin se on myöhemmin muutettuna, 113 artiklassa tarkoitetulla tavalla ja komission päätöksen kumoaminen,

               —

               komission velvoittaminen korvaamaan yhteisöjen tuomioistuimessa ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Oikeussäännösten rikkominen virheellisen oikeudellisen perustan, oikeussäännösten ristiriitaisen ja virheellisen soveltamisen ja puutteellisten perustelujen vuoksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetyn kanteen ensimmäisen kanneperusteen ensimmäisen osan osalta (valituksenalaisen tuomion 70, 71, 72, 73, 75, 76 ja 77 kohta).

               2.

               Oikeussäännösten rikkominen puutteellisten ja ristiriitaisten perustelujen vuoksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetyn kanteen ensimmäisen kanneperusteen toisen osan osalta (valituksenalaisen tuomion 91, 92, 93, 94 ja 95 kohta).

               3.

               Oikeussäännösten rikkominen oikeudellisen perustan puuttumisen ja puutteellisten ja ristiriitaisten perustelujen vuoksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetyn kanteen toisen kanneperusteen ensimmäisen osan osalta (valituksenalaisen tuomion 110–123 kohta).

               4.

               Oikeussäännösten rikkominen puutteellisten ja ristiriitaisten perustelujen vuoksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetyn kanteen toisen kanneperusteen toisen, kolmannen ja neljännen osan osalta (valituksenalaisen tuomion 147, 148, 149, 151, 154 ja 155 kohta).


title: Asia T-24/17: Kanne 17.1.2017 – LA Superquimica v. EUIPO – D-Tack (D-TACK)

text:
               20.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/30

         Kanne 17.1.2017 – LA Superquimica v. EUIPO – D-Tack (D-TACK)
   (Asia T-24/17)
   (2017/C 086/39)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: LA Superquimica, SA (Barcelona, Espanja) (edustaja: asianajaja A. Canela Giménez)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: D-Tack GmbH (Hüttlingen, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: Sanaosan ”D-TACK” sisältävä unionin tavaramerkki – Rekisteröintihakemus nro 9 650 847

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 15.11.2016 asiassa R 1983/2015-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa EUIPO:n 15.11.2016 tekemän päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n ja ne, jotka vastustavat tätä vaatimusta, korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Valituslautakunta ei ottanut huomioon kantajan toimittamia Sitadex-otteita, jotka koskevat Espanjan tavaramerkkirekisteröintejä nrot 2515958, 2516679, 2542249 ja 2668711

               —

               Valituslautakunta ei ottanut huomioon kantajan esittämää tosiasiallista käyttöä koskevaa näyttöä.


title: Asia C-523/15 P: Valitus, jonka Westfälische Drahtindustrie GmbH ym. on tehnyt 30.9.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-393/10, Westfälische Drahtindustrie ym. v. komissio, 15.7.2015 antamasta tuomiosta

text:
               23.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 389/21

         Valitus, jonka Westfälische Drahtindustrie GmbH ym. on tehnyt 30.9.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-393/10, Westfälische Drahtindustrie ym. v. komissio, 15.7.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-523/15 P)
   (2015/C 389/23)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittajat: Westfälische Drahtindustrie GmbH, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG ja Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG (edustaja: Rechtsanwalt C. Stadler)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittajat vaativat, että unionin tuomioistuin

               1.

               kumoaa valituksenalaisen tuomion siltä osin kuin se koskee valittajia

               2.

               toissijaisesti kumoaa valituksenalaisen tuomion kokonaisuudessaan ja kumoaa SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia COMP/38.344 – Jänneteräs) 30.6.2010 annetun komission päätöksen K(2010) 4387 lopullinen, sellaisena kuin se on muutettuna 30.9.2010 annetulla komission päätöksellä K(2010) 6676 lopullinen ja 4.4.2011 annetulla komission päätöksellä K(2011) 2269 lopullinen, 2 artiklan 8 kohdan ja kilpailun pääosaston pääjohtajan 14.2.2011 päivätyn kirjeen siltä osin kuin ne koskevat valittajia
               toissijaisesti alentaa valittajille edellä mainitun komission päätöksen 2 artiklan 8 kohdassa määrätyn sakon määrää

               3.

               toissijaisesti 1 ja 2 kohdassa esitettyihin vaatimuksiin nähden palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen

               4.

               velvoittaa vastapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valitus koskee unionin yleisen tuomioistuimen kuudennen jaoston 15.7.2015 antamaa tuomiota.
   Valituksensa tueksi Westfälische Drahtindustrie GmbH, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG ja Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG esittävät seuraavat valitusperusteet:
   Ensinnäkin unionin yleinen tuomioistuin on jättänyt noudattamatta SEUT 261 artiklaa ja asetuksen N:o 1/2003 (1) 31 artiklaa, toimivallan jakoa ja toimielinten välistä tasapainoa koskevaa järjestelmää ja tehokkaan oikeussuojan takaamista koskevaa vaatimusta, koska se on ymmärtänyt sille annetun täyden harkintavallan rajat väärin eikä ole tutkinut komission riidanalaista päätöstä aineellisesti vaan on tehnyt oman itsenäisen sakon määräämistä koskevan päätöksen. Se on siten korvannut hallinnon arvioinnin omalla arvioinnillaan ja vienyt valittajilta mahdollisuuden vastustaa aineellisesti paikkansapitämättömiä tosiseikkoja koskevia toteamuksia, sillä unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisuihin voidaan hakea muutosta vain oikeuskysymysten osalta.
   Toiseksi valituksenalaisella tuomiolla on rikottu SEUT 261 artiklaa ja asetuksen N:o 1/2003 31 artiklaa siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin on ymmärtänyt tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen arviointia koskevan merkityksellisen ajankohdan väärin ja on käyttäessään – kuten edellä on esitetty, lisäksi virheellisesti – täyttä harkintavaltaa ottanut huomioon tuomionsa antamishetkellä vallinneen oikeudellisen ja tosiasiallisen tilanteen tai vuosina 2011–2013 ja siten komission riidanalaisen päätöksen antamisen jälkeen tapahtuneet tosiseikat. Ratkaisut, jotka on unionin yleisen tuomioistuimen mukaan ymmärrettävä ”vastaavasti”, eivät tue unionin yleisen tuomioistuimen näkemystä, vaan unionin tuomioistuinten oikeuskäytännöstä käy pikemminkin ilmi, että lisätiedot voidaan ottaa huomioon yhtäältä vain kyseisten yritysten hyväksi ja toisaalta vain siinä tapauksessa, että nämä tiedot olivat saatavilla jo komission päätöksen tekemishetkellä.
   Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin on loukannut valittajien perusoikeuksia jättämällä noudattamatta suhteellisuusperiaatetta ja yhdenvertaista kohtelua koskevaa vaatimusta. Kun se ei ole ottanut huomioon sakkojen määrän laskennasta annettujen suuntaviivojen 35 kohdassa vahvistettua periaatetta, jonka mukaan yritysten, jotka on määrätty maksamaan sakko erissä, on voitava maksaa sakko yleensä 3–5 vuoden aikana, se on määrännyt valittajille kohtuuttoman sakon, jonka ne voivat maksaa erissä korkeintaan äärimmäisen pitkän ajanjakson aikana. Lisäksi se on arvioidessaan yhdenvertaista kohtelua koskevaa vaatimusta sakkojen määrän laskennasta annettujen suuntaviivojen 35 kohdassa vahvistettujen periaatteiden soveltamisen kannalta ja merkityksellisen ajankohdan määrittämisen osalta ymmärtänyt tilanteiden rinnastettavuuden väärin.
   Lopuksi unionin yleinen tuomioistuin on loukannut valituksenalaisella tuomiolla myös valittajien prosessuaalista perusoikeutta, joka koskee tehokkaan oikeussuojan takaamista, siltä osin kuin se on täyttä harkintavaltaansa käyttäessään tukeutunut komission tekemiin sakkoa koskeviin laskelmiin ja osapuolten esittämiin tosiseikkoihin. Tämä ei voi riittää täysimääräiseksi ja ilman rajoituksia suoritettavaksi valvonnaksi, joka neutraalin elimen on suoritettava sakon määräämistä koskevia komission päätöksiä koskevan tehokkaan oikeussuojan puitteissa.

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1).


title: Asia T-566/11: Kanne 31.10.2011 — Viejo Valle, SA v. SMHV — Etablissements Coquet (Kahviastiasto, jossa on uurteita)

text:
               4.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/26

         Kanne 31.10.2011 — Viejo Valle, SA v. SMHV — Etablissements Coquet (Kahviastiasto, jossa on uurteita)
   (Asia T-566/11)
   2012/C 32/55
   Kannekirjelmän kieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Viejo Valle, SA (L’Olleria, Espanja) (edustaja: asianajaja I. Temiño Ceniceros)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Etablissements Coquet SA (Saint Léonard de Noblat, Ranska)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan tämän kanteen ja sen liitteet tutkittavaksi

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) kolmannen valituslautakunnan 29.7.2011 asiassa R 1054/2010-3 tekemän päätöksen

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisömalli, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Malli nro 384.912-0001, jossa on kuvattu astiasto, jossa on koristelua; kahvikuppi sekä -lautanen

      Yhteisömallin haltija: Kantaja

      Yhteisömallin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: Etablissements Coquet SA

      Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: Asetuksen (EY) N:o 6/2002 25 artiklan 1 kohdan f alakohdan rikkominen sillä perusteella, että yhteisömallissa on luvatta käytetty erään jäsenvaltion tekijänoikeuslainsäädännöllä suojattua teosta.

      Mitättömyysosaston ratkaisu: Mitättömäksi julistamista koskeva hakemus hyväksyttiin.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin.

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 6/2002 25 artiklan 1 kohdan f alakohtaa ja asetuksen N:o 2245/2002 28 artiklan 1 kohdan b alakohdan iii alakohtaa on rikottu, koska vastaaja ei ole asianmukaisesti dokumentoinut suojattua teosta, johon mitättömäksi julistamista koskeva hakemus perustuu, sen haltijaa eikä sen kohdetta.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 4 päivänä joulukuuta 2003 asiassa C-92/02 (Arbeidsrechtbank van het Arrondissement Tongerenin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Nina Kristiansen vastaan Rĳksdienst voor Arbeidsvoorziening (Sosiaaliturva – Työttömyysetuuksia koskeva kansallinen järjestelmä, jossa säädetään tiettyihin tuloihin sovellettavasta päällekkäisyyden estävästä säännöstä – Euroopan yhteisöjen entisille väliaikaisille toimihenkilöille maksettava työttömyyskorvaus – Työntekĳöiden vapaa liikkuvuus – Kansallinen työttömyysvakuutusjärjestelmä – Tohtorintutkinnon jälkeisen työskentelyn luokittelu – Työskentely opiskelĳana, joka on opintotukea saava harjoittelĳa – Erilainen luokittelu muissa ETA:n jäsenvaltioissa – Syrjintä)

text:
C 21/6                    FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                             24.1.2004
yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kan-                     YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
sallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Zita Modes
Sàrl ja Administration de l’enregistrement et des domaines                                            (viides jaosto)
ennakkoratkaisun jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädän-
nön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestel-
mä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17 päivänä touko-                                      4 päivänä joulukuuta 2003
kuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/
388/ETY (EYVL L 145, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna              asiassa C-92/02 (Arbeidsrechtbank van het Arrondisse-
direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta ja uusista toimenpiteis-             ment Tongerenin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Nina
tä arvonlisäveron yksinkertaistamiseksi – tiettyjen vapautusten           Kristiansen vastaan Rijksdienst voor Arbeidsvoorzie-
soveltamisala ja niiden täytäntöönpanoa koskevat yksityiskoh-                                             ning (1)
taiset säännöt – 10 päivänä huhtikuuta 1995 annetulla neuvos-
ton direktiivillä 95/7/EY (EYVL L 102, s. 18), 5 artiklan                 (Sosiaaliturva – Työttömyysetuuksia koskeva kansallinen
8 kohdan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto),            järjestelmä, jossa säädetään tiettyihin tuloihin sovellettavas-
toimien kokoonpanossa: viidennen jaoston puheenjohtajan                   ta päällekkäisyyden estävästä säännöstä – Euroopan yhteisö-
tehtäviä hoitava P. Jann sekä tuomarit D. A. O. Edward ja                 jen entisille väliaikaisille toimihenkilöille maksettava työttö-
S. von Bahr (esittelevä tuomari), julkisasiamies: F. G. Jacobs,           myyskorvaus – Työntekijöiden vapaa liikkuvuus – Kansalli-
kirjaaja: R. Grass, on antanut 27.11.2003 tuomion, jonka                  nen työttömyysvakuutusjärjestelmä – Tohtorintutkinnon
tuomiolauselma on seuraava:                                               jälkeisen työskentelyn luokittelu – Työskentely opiskelijana,
                                                                          joka on opintotukea saava harjoittelija – Erilainen luokittelu
                                                                                muissa ETA:n jäsenvaltioissa – Syrjintä)
1)    Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaista-
      misesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen
      määräytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun                                        (2004/C 21/11)
      kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin
      se on muutettuna direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta ja                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
      uusista toimenpiteistä arvonlisäveron yksinkertaistamiseksi –
      tiettyjen vapautusten soveltamisala ja niiden täytäntöönpanoa       (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
      koskevat yksityiskohtaiset säännöt – 10 päivänä huhtikuuta                         tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
      1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/7/EY, 5 artiklan
      8 kohtaa on tulkittava niin, että kun jäsenvaltio on käyttänyt
      kohdan ensimmäisessä virkkeessä annettua mahdollisuuttaan
      katsoa, että arvonlisäverotuksessa tavaroiden luovutusta ei         Asiassa C-92/02, jonka Arbeidsrechtbank van het Arrondisse-
      tapahdu, kun kyseessä on varallisuuskokonaisuuden siirto, tämä      ment Tongeren (Belgia) on saattanut EY 234 artiklan nojalla
      sääntö, jonka mukaan kyseessä ei ole tavaroiden luovutus, pätee     yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kan-
      – jollei muuta johdu siitä, että on käytetty mahdollisuutta         sallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Nina Kris-
      rajoittaa soveltamista saman kohdan toisessa virkkeessä tarkoi-     tiansen ja Rijksdienst voor Arbeidsvoorziening ennakkoratkai-
      tetuissa tapauksissa – kaikkiin siirtoihin, jotka käsittävät        sun sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella
      liikkeen tai yrityksen itsenäisen osan, joka muodostuu aineelli-    liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinhar-
      sista ja mahdollisesti aineettomista osatekijöistä, jotka yhdessä   joittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta
      muodostavat yrityksen tai osan yrityksestä, joka voi harjoittaa     1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71,
      itsenäistä taloudellista toimintaa. Siirrossa luovutuksensaajana    sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna
      olevan tarkoituksena on kuitenkin oltava näin siirretyn liikkeen    2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella N:o 118/97 (EYVL
      tai yrityksen osan toiminnan harjoittaminen eikä pelkästään         1997, L 28, s. 1), ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta
      kyseisen toiminnan lopettaminen ja mahdollinen varaston             yhteisön alueella 15 päivänä lokakuuta 1968 annetun neuvos-
      myyminen.                                                           ton asetuksen (ETY) N:o 1612/68 (EYVL L 257, s. 2) tulkinnas-
                                                                          ta, yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpa-
                                                                          nossa: tuomarit C. W. A. Timmermans, joka hoitaa viidennen
2)    Kun jäsenvaltio on käyttänyt direktiivillä 95/7/EY muutetun
                                                                          jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä D. A. O. Edward ja A. La
      direktiivin 77/388/ETY 5 artiklan 8 kohdan ensimmäisessä
                                                                          Pergola (esittelevä tuomari), julkisasiamies: S. Alber, kirjaaja:
      virkkeessä annettua mahdollisuuttaan katsoa, että arvonlisäve-
                                                                          R. Grass, on antanut 4.12.2003 tuomion, jonka tuomiolausel-
      rotuksessa tavaroiden luovutusta ei tapahdu, kun kyseessä on
                                                                          ma on seuraava:
      varallisuuskokonaisuuden siirto, kyseisen säännöksen vastaista
      on, että jäsenvaltio rajoittaa mainitun säännön, jonka mukaan
      kyseessä ei ole tavaroiden luovutus, soveltamisen pelkästään        1)    Euroopan yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavien palve-
      sellaisiin varallisuuskokonaisuuden siirtoihin, joissa luovutuk-          lussuhteen ehtojen 28 a artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa
      sensaajalla on toimilupa sitä taloudellista toimintaa varten,             vahvistetaan yhteisön työttömyyskorvausjärjestelmän täydentä-
      jonka harjoittamisen tämä kokonaisuus mahdollistaa.                       vyys jäsenvaltioiden järjestelmiin nähden, ja tätä täydentävyyttä
                                                                                ei voida jättää ottamatta huomioon sovellettaessa jäsenvaltion
                                                                                työttömyyskorvausjärjestelmää ja erityisesti viimeksi mainitun
                                                                                järjestelmän mukaista päällekkäisyyden estävää säännöstä enti-
(1) EYVL C 44, 16.2.2002.                                                       seen väliaikaiseen toimihenkilöön, joka asuu mainitussa jäsen-
                                                                                valtiossa ja joka voi saada Euroopan yhteisöjen muuhun
                                                                                henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen nojalla
                                                                                maksettua työttömyyskorvausta.
 ---pagebreak--- 24.1.2004                 FI                              Euroopan unionin virallinen lehti                                                   C 21/7
2)    Työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella              pimuksella (EYVL L 285, s. 1) ja Itävallan tasavallan, Suomen
      15 päivänä lokakuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen                 tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen
      (ETY) N:o 1612/68 7 artiklan 4 kohdassa esitetyn syrjintäkiel-        yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 29 päivänä marraskuuta
      lon periaatteen vastaista ei ole se, että pääasiassa kyseessä         1996 tehdyllä yleissopimuksella (EYVL 1997, C 15, s. 1),
      olevan kaltaisena post doc –harjoittelijana toimivaa henkilöä         yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpanossa: presidentti
      pidetään jäsenvaltiossa opiskelijana, joka on opintotukea saava       V. Skouris, jaostojen puheenjohtajat P. Jann, C. W. A. Timmer-
      harjoittelija ja joka ei voi päästä kansallisen työttömyysvakuu-      mans, C. Gulmann, J. N. Cunha Rodrigues ja A. Rosas sekä
      tusjärjestelmän piiriin, vaikka toisissa jäsenvaltioissa samanlai-    tuomarit D. A. O. Edward, A. La Pergola, J.-P. Puissochet,
      sissa tehtävissä olevan henkilön katsotaan harjoittavan sellaista     R. Schintgen (esittelevä tuomari), F. Macken, N. Colneric
      ammattitoimintaa, joka voi kuulua työttömyysvakuutusjärjes-           ja S. von Bahr, julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: johtava
      telmän piiriin.                                                       hallintovirkamies M.-F. Contet, on antanut 9.12.2003 tuo-
                                                                            mion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
(1) EYVL C 118, 18.5.2002.
                                                                            1)    Kansallinen tuomioistuin voi tuomioistuimen toimivaltaa sekä
                                                                                tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan
                                                                                27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun yleissopimuksen
                                                                                tulkitsemisesta yhteisöjen tuomioistuimessa 3 päivänä kesäkuu-
                                                                                ta 1971 tehdyn pöytäkirjan, sellaisena kuin tämä yleissopimus
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                          on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-
                                                                                Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan
                     9 päivänä joulukuuta 2003                                    liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 9 päi-
                                                                                vänä lokakuuta 1978 tehdyllä yleissopimuksella, Helleenien
asiassa C-116/02 (Oberlandesgericht Innsbruckin esittämä                          tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkir-
ennakkoratkaisupyyntö): Erich Gasser GmbH vastaan                                 jaan 25 päivänä lokakuuta 1982 tehdyllä yleissopimuksella,
                              MISAT Srl (1)                                       Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymises-
                                                                                tä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 26 päivänä
                                                                                toukokuuta 1989 tehdyllä yleissopimuksella ja Itävallan tasa-
(Brysselin yleissopimus – 21 artikla – Vireilläolovaikutus –                      vallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymi-
17 artikla – Oikeuspaikkalauseke – Oikeuspaikkalausek-                            sestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 29 päivänä
keessa osoitetun muun tuomioistuimen kuin sen, jossa kanne                        marraskuuta 1996 tehdyllä yleissopimuksella, nojalla pyytää
on ensin nostettu, velvollisuus keskeyttää asian käsittely –                      yhteisöjen tuomioistuinta tulkitsemaan kyseistä yleissopimusta
Sen valtion tuomioistuimessa käytävän oikeudenkäynnin                             pääasian asianosaisen sellaistenkin väitteiden perusteella, joiden
kohtuuttomalla kestolla, jossa kanne on ensin nostettu, ei                        oikeellisuutta se ei vielä ole varmistanut, kun se asian erityispiir-
                             ole merkitystä)                                      teiden perusteella katsoo, että ennakkoratkaisu on tarpeen
                                                                                asian ratkaisemiseksi ja että sen yhteisöjen tuomioistuimelle
                            (2004/C 21/12)                                        esittämillä kysymyksillä on merkitystä asian kannalta. Kansalli-
                                                                                sen tuomioistuimen on kuitenkin ilmoitettava yhteisöjen tuo-
                      (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                                mioistuimelle sellaiset asiaa koskevat oikeussäännöt ja tosisei-
                                                                                kat, joiden perusteella yhteisöjen tuomioistuin voi esittää
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen                  kyseistä yleissopimusta koskevan hyödyllisen tulkinnan, ja
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                             ilmoitettava ne syyt, joiden perusteella se katsoo, että vastaus
                                                                                sen esittämiin kysymyksiin on tarpeellinen asian ratkaisemisen
                                                                                kannalta.
Asiassa C-116/02, jonka Oberlandesgericht Innsbruck (Itäval-
ta) on saattanut yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi tuo-              2)    Mainitun 27.9.1968 allekirjoitetun yleissopimuksen 21 artik-
mioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa                           laa on tulkittava siten, että sellaisen muun tuomioistuimen
yksityisoikeuden alalla koskevan 27 päivänä syyskuuta 1968                        kuin sen, jossa kanne on ensin nostettu, jonka toimivaltaan
allekirjoitetun yleissopimuksen tulkitsemisesta yhteisöjen tuo-                   vedotaan oikeuspaikkalausekkeen perusteella, on kuitenkin kes-
mioistuimessa 3 päivänä kesäkuuta 1971 tehdyn pöytäkirjan                         keytettävä asian käsittely, kunnes tuomioistuin, jossa kanne on
nojalla saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä                  ensin nostettu, on jättänyt asian tutkimatta.
olevassa asiassa Erich Gasser GmbH ja MISAT Srl ennakkorat-
kaisun edellä mainitun 27.9.1968 allekirjoitetun yleissopimuk-
                                                                            3)    Mainitun 27.9.1968 allekirjoitetun yleissopimuksen 21 artik-
sen (EYVL 1972, L 299, s. 32) 21 artiklan tulkinnasta, sellaisena
                                                                                laa on tulkittava siten, ettei sen määräyksistä voida poiketa
kuin yleissopimus on muutettuna Tanskan kuningaskunnan,
                                                                                silloin, kun oikeudenkäynnit sen sopimusvaltion tuomioistui-
Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen
                                                                                missa, jossa sijaitsee se tuomioistuin, jossa kanne on ensin
kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja
                                                                                nostettu, kestävät yleisesti kohtuuttoman kauan.
pöytäkirjaan 9 päivänä lokakuuta 1978 tehdyllä yleissopimuk-
sella (EYVL L 304, s. 1; yleissopimus muutoksineen s. 77),
Helleenien tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen
ja pöytäkirjaan 25 päivänä lokakuuta 1982 tehdyllä yleissopi-               (1) EYVL C 144, 15.6.2002.
muksella (EYVL L 388, s. 1), Espanjan kuningaskunnan ja
Portugalin tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen
ja pöytäkirjaan 26 päivänä toukokuuta 1989 tehdyllä yleisso-


title: Asia C-168/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 6.4.2011 — Manfred Beker ja Christa Beker v. Finanzamt Heilbronn

text:
               16.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 6.4.2011 — Manfred Beker ja Christa Beker v. Finanzamt Heilbronn
   (Asia C-168/11)
   2011/C 211/18
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Manfred Beker ja Christa Beker

      Vastapuoli: Finanzamt Heilbronn

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko jäsenvaltion säännös EY 56 artiklan vastainen, kun sen mukaan — kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyn valtioidenvälisen sopimuksen mukaisesti — silloin, kun kyseessä ovat yleisesti verovelvolliset, joiden ulkomaisista tuloista kannetaan valtiossa, josta tulot ovat peräisin, kotimaista tuloveroa vastaava vero, tämä ulkomainen vero vähennetään kotimaisesta tuloverosta, joka kohdistuu tästä valtiosta peräisin oleviin tuloihin, siten, että verotuksen yhteydessä verotettavasta tulosta — ulkomaiset tulot mukaan lukien — kannettava kotimainen tulovero jaetaan sen mukaan, mikä on näiden ulkomaisten tulojen osuus tulojen kokonaismäärästä, ja että erityisiä menoja ja epätavallisia rasitteita ei näin ollen oteta huomioon henkilökohtaisina elinkustannuksina sekä henkilöön ja perheeseen liittyvinä seikkoina?


title: Asia T-290/12: Kanne 29.6.2012 — Puola v. komissio

text:
               18.8.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 250/18

         Kanne 29.6.2012 — Puola v. komissio
   (Asia T-290/12)
   2012/C 250/34
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Puolan tasavalta (asiamiehet: B. Majczyna ja M. Szpunar)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan osalta annetun täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 543/2011 muuttamisesta 4.4.2012 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 302/2012 (EUVL L 99, s. 21) 1 artiklan 2–4, 6, 12 ja 13 kohdan, liitteet I-II ja 2 artiklan 1–3 kohdan yhdessä 3 artiklan kanssa

               —

               velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu

                           —

                           siihen, että oikeusvarmuuden periaatetta ja luottamuksensuojan periaatetta on loukattu.

               2)

               Toinen kanneperuste perustuu

                           —

                           siihen, että suhteellisuusperiaatetta on loukattu.

               3)

               Kolmas kanneperuste perustuu

                           —

                           siihen, että SEUT 296 artiklaa on rikottu sen vuoksi, ettei riidanalaisia säännöksiä ole perusteltu riittävästi.

               4)

               Neljäs kanneperuste perustuu

                           —

                           siihen, että yhteisvastuuperiaatetta ja vilpittömän yhteistyön periaatetta on loukattu.


title: Asia C-384/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hof van Cassatie van België (Belgia) on esittänyt 29.7.2010 — Jan Voogsgeerd v. Navimer SA

text:
               20.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 317/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hof van Cassatie van België (Belgia) on esittänyt 29.7.2010 — Jan Voogsgeerd v. Navimer SA
   (Asia C-384/10)
   ()
   2010/C 317/26
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hof van Cassatie van België

      Pääasian asianosaiset

      Kassaatiovalittaja: Jan Voogsgeerd

      Kassaatiovalittajan vastapuoli: Navimer SA

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Roomassa 19.6.1980 allekirjoittamista varten avatun sopimusvelvoitteisiin sovellettavaa lakia koskevan yleissopimuksen (1) 6 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuna työntekijän työhön ottaneen toimipaikan sijaintivaltiona pidettävä valtiota, jossa työntekijän työsopimuksen mukaisesti työhön ottanut työnantajan toimipaikka sijaitsee, vai valtiota, jossa sijaitsee se työnantajan toimipaikka, johon hän on sidoksissa tosiasiallista työtehtävien antamista varten, vaikka tämä ei tavallisesti työskentele ainoastaan yhdessä valtiossa?

               2)

               Onko paikkaa, jossa työntekijän, joka ei tavallisesti työskentele ainoastaan yhdessä valtiossa, on ilmoittauduttava ja jossa hän saa tehtäviensä suorittamiseen liittyvät ohjeet ja määräykset, pidettävä ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettuna tosiasiallisena työtehtävien antopaikkana?

               3)

               Onko toimipaikan, johon työntekijä on ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitetulla tavalla sidoksissa tosiasiallista työtehtävien antamista varten, täytettävä tietyt muodolliset edellytykset, kuten se, että sillä on oma oikeushenkilöllisyys, vai onko riittävää, että kyse on asiallisesti toimipaikasta?

               4)

               Voidaanko toisen yhtiön, johon työnantajayhtiöllä on sidoksia, toimipaikkaa pitää kolmannessa kysymyksessä tarkoitettuna toimipaikkana, vaikka työnjohtovaltaa ei ole siirretty tälle toiselle yhtiölle?

      (1)  EYVL L 266, s. 1.


title: Asia C-415/13 P: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 22.5.2014 – Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ja Impexmetal S.A.

text:
               11.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/19

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 22.5.2014 – Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ja Impexmetal S.A.
   (Asia C-415/13 P) (1)

   2014/C 261/32
   Oikeudenkäyntikieli: puola
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 274, 21.9.2013.


title: Asia C-573/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Belgia) on esittänyt 11.12.2014 – Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides v. Mostafa Lounani

text:
               9.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/36

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Belgia) on esittänyt 11.12.2014 – Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides v. Mostafa Lounani
   (Asia C-573/14)
   (2015/C 046/43)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides

      Vastapuoli: Mostafa Lounani

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29.4.2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/83/EY (1) 12 artiklan 2 kohdan c alakohtaa tulkittava siten, että jotta poissulkevaa lauseketta voidaan soveltaa, edellytetään välttämättä, että turvapaikanhakija on tuomittu jostakin terrorismin torjunnasta 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/475/YOS (2), joka on saatettu osaksi Belgian lainsäädäntöä terrorismirikoksista 19.12.2003 annetulla lailla, 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta terrorismirikoksesta?

               2)

               Mikäli näin ei ole, voidaanko Conseil du contentieux des étrangersin 12.2.2013 antaman valituksenalaisen tuomion nro 96.933 kohdassa 5.9.2 tarkoitettujen kaltaisia seikkoja, jotka on luettu vastapuolen syyksi tribunal correctionnel de Bruxellesin 16.2.2006 antamassa tuomiossa ja joiden perusteella vastapuoli on tuomittu osallistumisestaan terroristijärjestöön, pitää edellä mainitun direktiivin 2004/83/EY 12 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettuina Yhdistyneiden kansakuntien tarkoitusperien ja periaatteiden vastaisina tekoina?

               3)

               Tutkittaessa, voidaanko kansainvälistä suojelua hakeva henkilö sulkea tämän suojelun ulkopuolelle terroristijärjestöön kuulumisen perusteella, onko se, että hänet on tuomittu tämän terroristijärjestön johtavana jäsenenä, vaikka hän ei ole tuomion mukaan tehnyt, yrittänyt tehdä tai uhannut tehdä terrorismiin liittyvää tekoa, riittävä peruste todeta, että direktiivin 2004/83/EY 12 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu osallistumista tai yllyttämistä koskeva, hakijan syyksi luettava teko on olemassa, vai onko kyseiset seikat tutkittava erikseen ja osoitettava, että hakija on osallistunut terrorismin torjunnasta 13.6.2002 tehdyn puitepäätöksen 2002/475/YOS 1 artiklassa tarkoitetun terrorismirikoksen tekemiseen tai yllyttänyt sellaiseen?

               4)

               Tutkittaessa, voidaanko kansainvälistä suojelua hakeva henkilö sulkea tämän suojelun ulkopuolelle, koska hän kuuluu terrorismijärjestöön ja on mahdollisesti siinä johtavassa asemassa, onko direktiivin 2004/83/EY 12 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun yllyttämistä tai osallistumista koskevan teon liityttävä terrorismin torjunnasta 13.6.2002 tehdyn puitepäätöksen 2002/475/YOS 1 artiklassa määritetyn kaltaisen terrorismirikoksen tekemiseen vai voiko se liittyä saman puitepäätöksen 2 artiklassa tarkoitettuun osallistumiseen terroristiryhmään?

               5)

               Onko terrorismin alalla mahdollista sulkea henkilö kansainvälisen suojelun ulkopuolelle direktiivin 2004/83/EY 12 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti, vaikka hän ei ole tehnyt terrorismin torjunnasta 13.6.2002 annetun puitepäätöksen 2002/475/YOS 1 artiklassa tarkoitettua väkivaltaista tekoa, joka olisi luonteeltaan erityisen julma, eikä ole yllyttänyt tai osallistunut sellaiseen tekoon?

      (1)  EUVL L 304, s. 12.

      (2)  EYVL L 164, s. 3.


title: Asia T-75/12: Kanne 16.2.2012 — Nu Air Polska v. komissio

text:
               21.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/28

         Kanne 16.2.2012 — Nu Air Polska v. komissio
   (Asia T-75/12)
   2012/C 118/48
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Nu Air Polska sp. Z o.o.(Varsova, Puola) (edustaja: solicitor R. MacLean)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan kanteen tutkittavaksi

               —

               kumoamaan osittain komission päätöksen K(2011) 8826 1 artiklan, komission päätöksen K(2011) 8803 1 artiklan ja komission päätöksen K(2011) 8801 1 artiklan, jotka kaikki on päivätty 6.12.2011, sikäli kuin niissä taataan ainoastaan osittainen kantajan maksamien polkumyyntitullien takaisinmaksu ja pidätetään lainvastaisesti muut polkumyyntitullien takaisinmaksun määrät, joihin kantaja on oikeutettu

               —

               määräämään, että riidanalaiset päätökset pidetään voimassa, kunnes Euroopan komissio on toteuttanut toimenpiteet, jotka ovat tarpeen unionin tuomioistuimen tuomion noudattamiseksi ja

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja teki ilmeisen arviointivirheen, kun se sovelsi asianmukaista ja kohtuullista otokseen kuulumattoman EU-tuojan voittomarginaalia, jolloin se ei vahvistanut luotettavaa vientihintaa laskeakseen oikean polkumyyntimaksun palautuksen määrän, mikä johti neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (1) 2 artiklan 9 kohdan ja 18 artiklan 3 kohdan rikkomiseen

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja teki ilmeisen arviointivirheen, kun se vähensi polkumyyntitullit kustannuksena vientihinnan laskelmassa, jolloin se ei vahvistanut luotettavaa polkumyyntimarginaalia laskeakseen oikean polkumyyntimaksun palautuksen määrän, minkä vuoksi se rikkoi neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 2 artiklan 9 kohtaa, 2 artiklan 11 kohtaa ja 11 artiklan 10 kohtaa

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan vastaaja ei ilmoittanut kantajalle neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 11 artiklan 10 kohdan noudattamisen edellytyksistä täsmällisesti ja asianmukaisesti, jolloin se loukkasi EU:n yleisinä oikeusperiaatteina vahvistettuja puolustautumisoikeuksia ja hyvän hallinnon periaatetta sekä rikkoi Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklaa.

      (1)  Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30.11.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1225/2009, EUVL 2009 L 343, s. 51.


title: Asia C-408/12 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 4.9.2014 – Valittajina YKK Corporation, YKK Holding Europe BV ja YKK Stocko Fasteners GmbH sekä muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Vetoketjujen ja muuntyyppisten kiinnittimien sekä kiinnityskoneiden markkinat — Peräkkäiset vastuut — Sakon laillinen yläraja — Asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohta — Yrityksen käsite — Yksilöllinen vastuu — Suhteellisuusperiaate — Varoittavuuteen perustuva kerroin)

text:
               10.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 395/5

      Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 4.9.2014 – Valittajina YKK Corporation, YKK Holding Europe BV ja YKK Stocko Fasteners GmbH sekä muuna osapuolena Euroopan komissio
      (Asia C-408/12 P) (1)

      ((Muutoksenhaku - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Vetoketjujen ja muuntyyppisten kiinnittimien sekä kiinnityskoneiden markkinat - Peräkkäiset vastuut - Sakon laillinen yläraja - Asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohta - Yrityksen käsite - Yksilöllinen vastuu - Suhteellisuusperiaate - Varoittavuuteen perustuva kerroin))
      (2014/C 395/05)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittajat: YKK Corporation, YKK Holding Europe BV ja YKK Stocko Fasteners GmbH (edustajat: avocat D. Arts, avocat W. Devroe, avocat E. Winter ja avocat F. Miotto)

         Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Bouquet ja R. Sauer)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio YKK ym. vastaan komissio (EU:T:2012:322) kumotaan siltä osin kuin on kyse sakon enimmäismäärän määrittämiseksi metallisten ja muovisten kiinnittimien ja kiinnityskoneiden markkinoilla tehdyn baselilaiswuppertalilaisen ja amsterdamilaisen yhteistyön yhteydessä sovelletusta 10 prosentin ylärajasta, joka on laskettu YKK-konsernille sinä vuonna, joka edelsi [EY 81] artiklan mukaisesta menettelystä (Asia COMP/39.168 – PO/Kova lyhyttavara: kiinnittimet) 19.9.2007 tehtyä komission päätöstä K(2007) 4257 lopullinen, kertyneen liikevaihdon perusteella, sen rikkomisajanjakson osalta, josta YKK Stocko Fasteners GmbH:n on katsottu olevan yksin vastuussa.

                  2)

                  Valitus hylätään muilta osin.

                  3)

                  Mainitun päätöksen K(2007) 4257 lopullinen 2 artiklan 2 kohta kumotaan siltä osin kuin on kyse sen sakon laskemisesta, josta YKK Stocko Fasteners GmbH:n on katsottu olevan yksin vastuussa baselilaiswuppertalilaisen ja amsterdamilaisen yhteistyön yhteydessä.

                  4)

                  YKK Stocko Fasteners GmbH:lle siitä rikkomisesta, josta se on yksin vastuussa, baselilaiswuppertalilaisen ja amsterdamilaisen yhteistyön yhteydessä määrätyn sakon suuruudeksi vahvistetaan 2 792 800 euroa.

                  5)

                  YKK Corporation, YKK Holding Europe BV ja YKK Stocko Fasteners GmbH velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kolme neljäsosaa Euroopan komissiolle asian käsittelystä ensimmäisessä oikeusasteessa ja valitusmenettelyn yhteydessä aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.

                  6)

                  Euroopan komissio velvoitetaan vastaamaan yhdestä neljäsosasta sille asian käsittelystä ensimmäisessä oikeusasteessa ja valitusmenettelyn yhteydessä aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.

         (1)  EUVL C 343, 10.11.2012.