title: Asia T-890/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.12.2018 – Scandlines Danmark ja Scandlines Deutschland v. komissio (Kumoamiskanne — Valtiontuet — Fehmarninsalmen kiinteän rautatie-maantieyhteyden julkinen rahoitus — Yksittäiset tuet — Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena — Puhtaasti vahvistava toimi — Valmisteleva toimi — Tutkimatta jättäminen)

text:
               18.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 65/34

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.12.2018 – Scandlines Danmark ja Scandlines Deutschland v. komissio
      (Asia T-890/16) (1)

      ((Kumoamiskanne - Valtiontuet - Fehmarninsalmen kiinteän rautatie-maantieyhteyden julkinen rahoitus - Yksittäiset tuet - Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena - Puhtaasti vahvistava toimi - Valmisteleva toimi - Tutkimatta jättäminen))
      (2019/C 65/43)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Scandlines Danmark ApS (Kööpenhamina, Tanska) ja Scandlines Deutschland GmbH (Hampuri, Saksa) (edustaja: asianajaja L. Sandberg-Mørch)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Armati ja S. Noë)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Tanskan kuningaskunta (asiamiehet: aluksi C. Thorning, sitten J. Nymann Lindegren, avustajanaan asianajaja R. Holdgaard)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota komission 30.9.2016 päivätty kirje, joka koskee valtiontukea, jonka Tanska on myöntänyt Fehmarninsalmen kiinteän rautatie-maantieyhteyden rahoittamiseen.

         Määräysosa

                  1)

                  Kanne jätetään tutkimatta.

                  2)

                  Scandlines Danmark ApS ja Scandlines Deutschland GmbH vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Tanskan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 63, 27.2.2017.


title: Asia C-415/18 P: Valitus, jonka CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH on tehnyt 22.6.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-606/17, CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs v. komissio, 19.4.2018 antamasta määräyksestä

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/2

      Valitus, jonka CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH on tehnyt 22.6.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-606/17, CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs v. komissio, 19.4.2018 antamasta määräyksestä
      (Asia C-415/18 P)
      (2019/C 82/02)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Valittaja: CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH (edustaja: A. Schuster, Rechtsanwalt)

         Muu osapuoli: Euroopan komissio
      Unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) on 10.1.2019 antamallaan määräyksellä jättänyt valituksen tutkimatta, koska valituksen tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja koska se on osittain selvästi täysin perusteeton, ja määrännyt valittajan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.


title: Asia C-682/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 6.11.2018 – LF v. Google LLC, YouTube Inc., YouTube LLC ja Google Germany GmbH

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/2

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 6.11.2018 – LF v. Google LLC, YouTube Inc., YouTube LLC ja Google Germany GmbH
      (Asia C-682/18)
      (2019/C 82/03)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Bundesgerichtshof

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: LF

         Vastapuolet: Google LLC, YouTube Inc., YouTube LLC ja Google Germany GmbH

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko internetissä olevan videopalvelualustan, jolla käyttäjät saattavat ilman oikeudenhaltijoiden lupaa yleisön saataviin videoita, joiden sisältö on suojattu tekijänoikeudella, ylläpitäjän toiminta direktiivin 2001/29/EY (1) 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua teosten välittämistä yleisölle, kun

                              —

                              palvelun ylläpitäjä hankkii alustalla mainostuloja,

                              —

                              videoiden tallentamisprosessi on automaattinen eikä ylläpitäjä ennalta käsin tutki tai valvo sitä,

                              —

                              ylläpitäjällä on käyttöehtojen mukaan maailmanlaajuinen, ei-yksinomainen ja maksuton lisenssi käyttää videoita niin kauan kuin videot ovat palvelussa,

                              —

                              ylläpitäjä viittaa käyttöehdoissa ja videoiden tallentamisprosessin yhteydessä siihen, että palveluun ei saa tallentaa tekijänoikeuksia loukkaavaa sisältöä,

                              —

                              ylläpitäjä antaa käyttöön apuvälineitä, joiden avulla oikeudenhaltijat voivat pyrkiä estämään oikeuksia loukkaavien videoiden katsomisen palvelussa,

                              —

                              ylläpitäjä käsittelee hakutuloksia alustalla luettelemalla ne paremmuusjärjestyksessä ja sisältöä koskevien otsikoiden kanssa, ja näyttää rekisteröityneille käyttäjille käyttäjän jo katsomiin videoihin perustuvan katsauksen suositelluista videoista,

                        jos ylläpitäjällä ei ole konkreettista tietoa tekijänoikeutta loukkaavan sisällön saatavuudesta palvelussa tai kuin se kyseisen tiedon saatuaan välittömästi joko poistaa kyseisen sisällön tai estää pääsyn siihen?

                  2)

                  Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
                  Kuuluko internetissä olevan videopalvelualustan ylläpitäjän toiminta ensimmäisessä kysymyksessä kuvailluissa olosuhteissa direktiivin 2000/31/EY (2) 14 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan?

                  3)

                  Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
                  Onko direktiivin 2000/31/EY 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tosiasiallisen tiedon laittomasta toiminnasta tai tiedoista ja tietoisuuden tosiasioista tai olosuhteista, joiden perusteella toiminnan tai tietojen laittomuus on ilmeistä, liityttävä konkreettiseen laittomaan toimintaan tai tietoihin?

                  4)

                  Lisäkysymys siinä tapauksessa, että toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
                  Onko direktiivin 2001/29/EY 8 artiklan 3 kohdan mukaista, että oikeudenhaltija voi saada tuomioistuinmääräyksen sellaista palvelun tarjoajaa vastaan, jonka palvelu käsittää palvelun käyttäjän toimittamien tietojen tallentamisen ja jonka palvelua käyttäjä on käyttänyt tekijänoikeuden tai sen lähioikeuden loukkaamiseen, vain sen jälkeen, kun on ilmoitettu selvästä oikeudenloukkauksesta ja vastaavanlainen oikeudenloukkaus on tapahtunut uudestaan?

                  5)

                  Jos ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
                  Onko internetissä olevan videopalvelualustan ylläpitäjää pidettävä ensimmäisessä kysymyksessä kuvailluissa olosuhteissa direktiivin 2004/48/EY (3) 11 artiklan ensimmäisessä virkkeessä ja 13 artiklassa tarkoitettuna loukkaajana?

                  6)

                  Jos viidenteen kysymykseen vastataan myöntävästi:
                  Voidaanko sen, että tällainen loukkaaja velvoitetaan maksamaan vahingonkorvausta direktiivin 2004/48/EY 13 artiklan 1 kohdan nojalla, edellytykseksi asettaa se, että loukkaaja on toiminut tahallisesti niin oman kuin kolmannenkin henkilön loukkaavan toiminnan osalta ja että hän tiesi tai hänellä oli riittävät perusteet tietää, että käyttäjät käyttävät alustaa konkreettisiin oikeudenloukkauksiin?

         (1)  Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/29/EY (EYVL 2001, L 167, s. 10).

         (2)  Tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/31/EY (Direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä) (EYVL 2000, L 178, s. 1).

         (3)  Teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/48/EY (EUVL 2004, L 157, s. 45).


title: Asia C-683/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 6.11.2018 – Elsevier Inc. v. Cyando AG

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/4

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 6.11.2018 – Elsevier Inc. v. Cyando AG
      (Asia C-683/18)
      (2019/C 82/04)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Bundesgerichtshof

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Elsevier Inc.

         Vastapuoli: Cyando AG

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1.

                              a)

                              Onko Sharehosting-palvelun, jonka välityksellä käyttäjät saattavat tekijänoikeudella suojattuja sisältöjä sisältäviä tiedostoja ilman oikeudenhaltijoiden lupaa yleisön saataviin, ylläpitäjän toiminta direktiivin 2001/29/EY (1) 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua teosten välittämistä yleisölle, kun

                                          —

                                          tiedostojen tallentamisprosessi on automaattinen eikä ylläpitäjä ennalta käsin tutki tai valvo sitä,

                                          —

                                          ylläpitäjä ilmoittaa käyttöehdoissaan, että tekijänoikeutta loukkaavia sisältöjä ei saa tallentaa palveluun,

                                          —

                                          ylläpitäjä hankkii palvelulla tuloja,

                                          —

                                          palvelua käytetään laillisiin tarkoituksiin, mutta ylläpitäjä tietää, että palvelussa on saatavilla myös merkittävä määrä tekijänoikeuksia loukkaavia sisältöjä (yli 9 500 teosta),

                                          —

                                          ylläpitäjä ei tarjoa sisältöluetteloa eikä hakutoimintoa, mutta kolmannet henkilöt listaavat palvelun tarjoajan luomia rajoituksettomia latauslinkkejä (download-linkkejä) internetissä olevissa linkkikokoelmissa, joissa on tietoa tiedostojen sisällöstä ja joilla voidaan hakea tiettyjä sisältöjä,

                                          —

                                          ylläpitäjä on ottanut käyttöön järjestelyn, jossa se maksaa kysyntäperusteisen hyvityksen latauksista, ja siten luonut kannustimen tallentaa palveluun tekijänoikeudella suojattuja sisältöjä, joihin käyttäjillä on muuten pääsy vain maksua vastaan

                                    ja kun

                                          —

                                          on niin, että koska palvelu sallii tiedostojen tallentamisen anonyymisti, todennäköisyys, että käyttäjiä ei saateta vastuuseen tekijänoikeusloukkauksista, on korkeampi?

                              b)

                              Onko asiaa arvioitava toisin, jos Sharehosting-palvelun välityksellä tarjottavista tiedostoista 90–96 prosenttia on tekijänoikeuksia loukkaavaa tarjontaa?

                  2.

                  Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
                  Kuuluuko Sharehosting-palvelun ylläpitäjän toiminta ensimmäisessä kysymyksessä kuvailluissa olosuhteissa direktiivin 2000/31/EY (2) 14 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan?

                  3.

                  Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
                  Onko direktiivin 2000/31/EY 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tosiasiallisen tiedon laittomasta toiminnasta tai tiedoista ja tietoisuuden tosiasioista tai olosuhteista, joiden perusteella toiminnan tai tietojen laittomuus on ilmeistä, liityttävä konkreettiseen laittomaan toimintaan tai tietoihin?

                  4.

                  Lisäkysymys siinä tapauksessa, että toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
                  Onko direktiivin 2001/29/EY 8 artiklan 3 kohdan mukaista, että oikeudenhaltija voi saada tuomioistuinmääräyksen sellaista palvelun tarjoajaa vastaan, jonka palvelu käsittää palvelun käyttäjän toimittamien tietojen tallentamisen ja jonka palvelua käyttäjä on käyttänyt tekijänoikeuden tai sen lähioikeuden loukkaamiseen, vain jälkeen, kun on ilmoitettu selvästä oikeudenloukkauksesta ja vastaavanlainen oikeudenloukkaus on tapahtunut uudestaan?

                  5.

                  Jos ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
                  Onko Sharehosting-palvelun ylläpitäjää pidettävä ensimmäisessä kysymyksessä kuvailluissa olosuhteissa direktiivin 2004/48/EY (3) 11 artiklan ensimmäisessä virkkeessä ja 13 artiklassa tarkoitettuna loukkaajana?

                  6.

                  Jos viidenteen kysymykseen vastataan myöntävästi:
                  Voidaanko sen, että tällainen loukkaaja velvoitetaan maksamaan vahingonkorvausta direktiivin 2004/48/EY 13 artiklan 1 kohdan nojalla, edellytykseksi asettaa se, että loukkaaja on toiminut tahallisesti niin oman kuin kolmannenkin henkilön loukkaavan toiminnankin osalta ja että hän tiesi tai hänellä oli riittävät perusteet tietää, että käyttäjät käyttävät alustaa konkreettisiin oikeudenloukkauksiin?

         (1)  Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/29/EY (EYVL 2001, L 167, s. 10).

         (2)  Tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/31/EY (Direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä) (EYVL 2000, L 178, s. 1).

         (3)  Teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/48/EY (EUVL 2004, L 157, s. 45).


title: Asia C-702/18 P: Valitus, jonka Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe ”Primart” Marek Łukasiewicz on tehnyt 9.11.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-584/17, Primart v. EUIPO, 12.9.2018 antamasta tuomiosta

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/6

      Valitus, jonka Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe ”Primart” Marek Łukasiewicz on tehnyt 9.11.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-584/17, Primart v. EUIPO, 12.9.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-702/18 P)
      (2019/C 82/06)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe ”Primart” Marek Łukasiewicz (edustaja: J. Skołuda, radca prawny)

         Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii unionin tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan valituksenalaisen tuomion kokonaisuudessaan

                  —

                  kumoamaan neljännen valituslautakunnan 22.6.2017 tekemän päätöksen (R 1933/2016-4)

                  —

                  velvoittamaan EUIPO:n ja Bolton Cile España, SA:n korvaamaan unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituslautakunnassa käydyistä menettelyistä aiheutuneet kulut ja EUIPO:n korvaamaan unionin tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

                  1)

                  Yleinen tuomioistuin teki valituksenalaisessa tuomiossa virheen soveltaessaan asetuksen N:o 207/2009 (1) 76 artiklan 1 kohtaa (josta on tullut asetuksen 2017/1001 (2) 95 artiklan 1 kohta) ja asetuksen N:o 207/2009 65 artiklaa (josta on tullut asetuksen 2017/1001 72 artikla), kun se totesi, ettei valittajan argumentteja, jotka koskivat aikaisemman tavaramerkin heikkoa erottamiskykyä väitemenettelyssä, voinut ottaa tutkittavaksi, koska ne esitettiin ensimmäistä kertaa yleisessä tuomioistuimessa (valituksenalaisen tuomion 87–90 kohta).

                              a.

                              Yleisen tuomioistuimen on tutkittava tosiseikat ja argumentit, vaikka ne esitetään ensimmäistä kertaa yleisessä tuomioistuimessa, jos EUIPO:n valituslautakunnan olisi pitänyt ottaa ne huomioon viran puolesta.

                              b.

                              Tavaramerkin osa on tunnettu käsite EU-kielenkäytössä ja näin ollen viraston pitäisi tutkia se viran puolesta. Yleisen tuomioistuimen on näin ollen tutkittava sitä koskevat argumentit perusteellisesti ja tutkittava tältä osin myös ensimmäistä kertaa yleisessä tuomioistuimessa esitetyt argumentit.

                              c.

                              Kantajalla on yleisessä tuomioistuimessa käydyssä menettelyssä oikeus riitauttaa EUIPO:n valituslautakunnan tekemä arvio yleisesti tunnetuista tosiseikoista, myös esittämällä uusia argumentteja ja näyttöä näiden argumenttien tueksi yleisessä tuomioistuimessa.

                              d.

                              Koska yleinen tuomioistuin ei ole arvioinut niitä tosiseikkoja ja argumentteja, jotka viraston olisi pitänyt viran puolesta ottaa huomioon (mukaan lukien yleisesti tunnetut tosiseikat, jotka koskevat väitemenettelyn kohteena olevien tavaramerkkien merkitystä), se on rikkonut yleisiä menettelysääntöjä ja tullut virheelliseen johtopäätökseen arvioidessaan valituslautakunnassa vireillä olevaa asiaa.

                  2)

                  Jos yleinen tuomioistuin olisi ottanut huomioon sen yleisesti tunnetun tosiseikan, että sanalla ”PRIMA” on ylistävä merkitys (kuten väiteosasto ja valittaja ovat todenneet), eli merkitys ”ensimmäinen, ensisijainen/paras, johtava, pääasiallinen”, sen olisi pitänyt päätyä eri johtopäätökseen siltä osin kuin oli kyse sekaannusvaarasta yhtäältä tavaramerkin ES 2578815 ”PRIMA” ja toisaalta tavaramerkin EUTMA-013682299 ”PRIMART MAREK ŁUKASIEWICZ” välillä, eli sen olisi toisin sanoen pitänyt katsoa, ettei kyseisten tavaramerkkien välillä ole sekaannusvaaraa.

                              a.

                              Vertailtavilla tavaramerkeillä on yhteinen tekijä, joka on erottamiskyvyltään heikko ja jolla ei ole itsenäistä tehtävää väitteiden kohteena olevassa tavaramerkissä. Tämä seikka, yhdistettynä keskivahvaan visuaaliseen samankaltaisuuteen, käsitteellisen samankaltaisuuden puuttumiseen ja heikkoon (tai jopa olemattomaan) foneettiseen samankaltaisuuteen sulkee pois kyseisten tavaramerkkien välisen sekaannusvaaran.

         (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL 2009, L 78, s. 1).

         (2)  Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/1001 (EUVL 2017, L 154, s. 1).


title: Asia C-714/18 P: Valitus, jonka ACTC GmbH on tehnyt 14.11.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-94/17, ACTC v. EUIPO, 13.9.2018 antamasta tuomiosta

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/8

      Valitus, jonka ACTC GmbH on tehnyt 14.11.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-94/17, ACTC v. EUIPO, 13.9.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-714/18 P)
      (2019/C 82/07)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittajat: ACTC GmbH (edustajat: V. Hoene, D. Eickemeier ja S. Gantenbrink, Rechtsanwälte)

         Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO), Taiga AB

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

                  —

                  Kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-94/17 13.9.2018 antaman tuomion ja kumoaa EUIPO:n asiassa R 693/2015-4 tekemän päätöksen;

            vaihtoehtoisesti

                  —

                  kumoaa ensimmäisessä luetelmakappaleessa mainitun tuomion ja palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen

            ja

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut tavaramerkkiasetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 42 artiklan 2 kohtaa usein tavoin vahvistamalla, että merkit ja – käytöstä esitettyä näyttöä virheellisesti arvioituaan – tavarat ovat samankaltaisia. Kyseisten tavaramerkkien välillä ei ollut sekaannusvaaraa.

                  1)

                  Unionin yleinen tuomioistuin katsoi virheellisesti, että väliintulija oli täyttänyt käytölle asetetut edellytykset luokkaan 25, johon aikaisempi tavaramerkki on rekisteröity, kuuluvien tavaroiden osalta. Kyseiset edellytykset täyttyivät vain tavaroiden ”vaatteet; ulkoiluvaatteet, alusvaatteet, päähineet ja hatut, hansikkaat; vyöt ja sukat; kaikkia edellä mainittuja tavaroita käytetään pelkästään erityisinä tuulen- ja sateenpitävinä ulkoiluvaatteina suojana kylmältä, tuuliselta ja/tai sateiselta säältä; työhaalarit”. Päinvastoin kuin unionin yleinen tuomioistuin totesi, tämä on luokkaan 25 kuuluvien tavaroiden itsenäinen alaluokka, joten käyttöä koskeva näyttö oli esitetty vain näiden luokkaan 25 kuuluvien tavaroiden osalta.

                  2)

                  Unionin yleinen tuomioistuin teki käytölle asetettuja vaatimuksia koskevan virheellisen arvioinnin vuoksi virheellisen päätelmän, jonka mukaan molempien tavaramerkkien luetteloissa esiintyvät tavarat ”vaatteet” ja ”päähineet” olivat samanlaisia.

                  3)

                  Unionin yleinen tuomioistuin päätti virheellisesti, että valituslautakunta oli ollut oikeassa katsoessaan, että kyseiset merkit olivat ulkonäöltään samankaltaisia, koska ne olivat samanpituisia ja niillä oli neljä yhteistä kirjainta. Unionin yleinen tuomioistuin ei käsitellyt valittajan esille tuomia seikkoja, jotka liittyivät riidanalaisen tavaramerkin epätavalliseen koostumukseen (epäsymmetriset konsonantit ja epätavallinen tavu ”igh”) ja tämän vaikutukseen ulkonäön samankaltaisuuteen. Keskivertokuluttaja ymmärtää tavaramerkin tietysti yhtenä kokonaisuutena. Riidanalaisen tavaramerkin epätavallinen koostumus vaikuttaa kuitenkin huomattavasti siitä saatavaan kokonaisvaltaiseen vaikutelmaan, mitä unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon.

                  4)

                  Unionin yleinen tuomioistuin teki virheen myös päättäessään, että kyseiset tavaramerkit olivat lausuntatavoiltaan samanlaisia, koska valittaja ei ollut esittänyt näyttöä siitä, ettei englanninkielinen yleisö lausunut ensimmäisiä tavuja ”ti” ja ”TAI” samalla tavoin ja etteivät kyseisten merkkien lausuntatavat mitenkään eronneet toisistaan. Päinvastoin, unionin yleinen tuomioistuin totesi ilman mitään näyttöä ja virheellisesti, että kirjainyhdistelmä ”it” lausutaan aina ”tai”. Tämän toteamuksen tueksi ei ollut mitään näyttöä. Englannin kielessä ei ole sanaa ”ti”. Kirjainyhdistelmä lausutaan tämän vuoksi aina kyseiseen sanaan sovellettavien kielisääntöjen mukaisesti. Voimme olla varmoja siitä, että olemassa on lukemattomia sanoja, joissa kirjainyhdistelmä ”ti:tä” ei lausuta ”tai”, kuten ”trick”, ”ticket”, ”till”, ”timbal”, ”timberland”, ”tin”, ”tincture”, ”tinder”, ”tip”, ”trigger” ja monia muita, kuten myös riidanalainen tavaramerkki ”tigha”. Kuuluisassa englantilaisessa lastenkirjassa Nalle Puh yhtenä päähahmona esiintyy eläin, jonka nimi on ”Tigger”, lausutaan [tɪɡə]. Aina kun ”ti:n” jälkeinen vokaali lausutaan lyhyenä, [”ti:tä”] ei siis lausuta ”tai”. Valittaja on sanonut näin alusta alkaen. Kumpikaan, vastaaja eikä väliintulija, eivät ole esittäneet näyttöä siitä, ettei näin olisi. Tämän vuoksi ei ollut valittajan tehtävänä esittää todisteita ilmiselvästä asiasta.

                  5)

                  Unionin yleinen tuomioistuin totesi virheellisesti, ettei valittaja ollut onnistunut osoittamaan, että TAIGA:lla on selkeä ja erityinen merkitys merkitykselliselle yleisölle (kuluttajat EU:ssa), kun sitä tarkastellaan kokonaisuutena. Valittaja totesi olevan kiistatonta, että TAIGA on ranskan kielen sanastoon merkitty sana. Sen, että Ranska sijaitsee Etelä-Euroopassa, pitäisi olla kiistatonta ja tunnettua. Kiistattoman maisemallisen kokonsa ja sen merkityksen vuoksi, joka sillä kokonaisuudessaan on maailmalla, TAIGA (erityisesti yhdessä sanaan TUNDRA”) kuuluu yleissivistykseen kaikkialla Euroopassa ja kauempanakin.

                  6)

                  Unionin yleisen tuomioistuimen oikeuskäytännössä on muutoin todettu olevan riittävää, että sana ymmärretään jossakin osassa Euroopan unionia, kuten italiaa puhuvan yleisön keskuudessa. Unionin yleinen tuomioistuin on tällöin myöntänyt, että ”Granini” ja ”Panini” eroavat käsitteellisesti toisistaan, koska ”Granini” ei tarkoita mitään kun taas ”Panini” merkitsee italialaista voileipää.

                  7)

                  Asiassa T-292/01 14.10.2003 annetun tuomion BASS 54 kohdasta, jonka unionin yleinen tuomioistuin mainitsee, ei millään tavoin ilmene, että kyseisen sanan on tultava ymmärretyksi koko Euroopan unionissa. Tämän vuoksi on painotettava, ettei tuomiosta BASS ilmenevä oikeuskäytäntö tue unionin yleisen tuomioistuimen arviointia. Unionin yleinen tuomioistuin on asianmukaisesti todennut, että suuri osa merkityksellisestä yleisöstä Euroopassa tuntee ja ymmärtää sanan TAIGA.


title: Asia C-715/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof on esittänyt 15.11.2018 – Segler-Vereinigung Cuxhaven e.V. v. Finanzamt Cuxhaven

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/9

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof on esittänyt 15.11.2018 – Segler-Vereinigung Cuxhaven e.V. v. Finanzamt Cuxhaven
      (Asia C-715/18)
      (2019/C 82/08)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Bundesfinanzhof

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Segler-Vereinigung Cuxhaven e.V.

         Vastapuoli: Finanzamt Cuxhaven

         Ennakkoratkaisukysymys

      Sovelletaanko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) (jäljempänä arvonlisäverodirektiivi) 98 artiklan 2 kohdassa, luettuna yhdessä arvonlisäverodirektiivin liitteessä III olevan 12 kohdan kanssa, vahvistettua paikkojen vuokraukseen leirintäalueilla ja asuntovaunualueilla sovellettavaa alennettua verokantaa myös venepaikkoihin?

         (1)  EUVL 2006, L 347, s. 1.


title: Asia C-751/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugali) on esittänyt 3.12.2018 – Totalmédia – Marketing Directo e Publicidade SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/10

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugali) on esittänyt 3.12.2018 – Totalmédia – Marketing Directo e Publicidade SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Asia C-751/18)
      (2019/C 82/09)
      Oikeudenkäyntikieli: portugali

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Totalmédia – Marketing Directo e Publicidade SA

         Vastaaja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko yhteisöverokoodeksin 23 §:n 1 momentin c kohta, sellaisena kuin se oli voimassa vuonna 2013, kun sitä tulkitaan siten, että kyseessä olevan käänteisen sulautumisen jälkeen kolmansilta osapuolilta ja osakkailta saatujen lainojen, jotka on annettu vastaanottavan tytäryhtiön osakepääoman hankkimiseksi ja jotka ovat siirtyneet sulautumisen seurauksena, korkoja ja muita rahoituskustannuksia (jotka voitaisiin vähentää sulautuvassa yhtiössä, jos sulautumista ei toteutettaisi) ei enää voida vähentää verotuksessa vastaanottavan yhtiön voitoista, eurooppaoikeuden mukainen siltä osin kuin tämä rahoituskustannusten vähennyskelvottomuus voi merkitä neuvoston direktiivin 2009/133/EY (1) soveltamisalaan kuuluvien keskittymähankkeiden estämistä tai rajoittamista, jolloin loukataan sen periaatteita ja tavoitteita sekä rikotaan sen 4 artiklaa?

                  2)

                  Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan siten, että tällaisten rahoituskustannusten vähennyskelvottomuus sopii yhteen direktiivin kanssa, muuttaisiko tätä vastausta se, että tätä korjausta ei ole toteutettu direktiivin väärinkäytösten välttämiseksi annetun säännöksen (15 artikla) tai samansisältöisen kansallisen lainsäädännön (yhteisöverokoodeksin 73 §:n 10 momentti) nojalla vaan kansallisen lainsäädännön jonkin toisen säännöksen (yhteisöverokoodeksin 23 §) nojalla?

         (1)  Eri jäsenvaltioissa olevia yhtiöitä koskeviin sulautumisiin, jakautumisiin, osittaisjakautumisiin, varojensiirtoihin ja osakkeiden vaihtoihin sekä eurooppayhtiön (SE) tai eurooppaosuuskunnan (SCE) sääntömääräisen kotipaikan siirtoon jäsenvaltioiden välillä sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 19.10.2009 annettu neuvoston direktiivi 2009/133/EY (EUVL 2009, L 310, s. 34).


title: Asia C-761/18 P: Valitus, jonka Päivi Leino-Sandberg on tehnyt 3.12.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-421/17, Leino-Sandberg v. parlamentti, 20.9.2018 antamasta määräyksestä

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/10

      Valitus, jonka Päivi Leino-Sandberg on tehnyt 3.12.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-421/17, Leino-Sandberg v. parlamentti, 20.9.2018 antamasta määräyksestä
      (Asia C-761/18 P)
      (2019/C 82/10)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja Päivi Leino-Sandberg (edustajat: O. W. Brouwer, advocaat, ja S. Schubert, Rechtsanwalt)

         Muu osapuoli: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

                  —

                  unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-421/17 20.9.2018 antama määräys on kumottava

                  —

                  unionin tuomioistuimen on käytettävä perussääntönsä 61 artiklan ensimmäisen kohdan toisen virkkeen mukaista oikeuttaan ratkaista asia itse

                  —

                  Euroopan parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien mahdollisten väliintulijoiden kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Ensimmäinen valitusperuste: valituksenalaiseen määräykseen sisältyy oikeudellisia virheitä, koska siinä todetaan, että oikeussuojan tarvetta ei enää ole ja että tästä syystä lausunnon antaminen asiassa raukeaa. Valittaja esittää, että valituksenalaisessa määräyksessä jätetään virheellisesti soveltamatta asiassa C-57/16 P, ClientEarth v. komissio (EU:C:2018:660) vahvistettua oikeudellista arviointiperustetta, jonka perusteella siinä olisi valittajan mielestä pitänyt todeta, että oikeussuojan tarve säilyi, koska Euroopan parlamentti ei ollut perunut riidanalaista päätöstä.
      Toinen valitusperuste: valituksenalaiseen määräykseen sisältyy oikeudellisia virheitä ja muotovirheitä, koska siinä todetaan, ettei oikeussuojan tarvetta enää ole. Valittaja väittää, että riidanalaisessa määräyksessä sovellettiin virheellisesti oikeuskäytännössä, mukaan lukien asia C-57/16 P, vahvistettua oikeudellista arviointiperustetta, jonka perusteella siinä olisi valittajan mukaan pitänyt todeta, että lainvastaisuus uhkaa toistua tulevaisuudessa riippumatta asian erityisistä olosuhteista ja että oikeussuojan tarve säilyi tämän vuoksi.


title: Asia C-766/18 P: Valitus, jonka Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi on tehnyt 5.12.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-328/17, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO, 25.9.2018 antamasta tuomiosta

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/11

      Valitus, jonka Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi on tehnyt 5.12.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-328/17, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO, 25.9.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-766/18 P)
      (2019/C 82/11)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (edustajat: S. Malynicz, QC, S. Baran, barrister, ja V. Marsland, solicitor)

         Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja M. J. Dairies EOOD

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

                  —

                  ottaa tutkittavaksi valituksen unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-328/17, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO), 25.9.2018 antamasta tuomiosta, EU:T:2018:594, ja hyväksyy valittajan kumoamisvaatimuksen

                  —

                  velvoittaa viraston ja väliintulijan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja korvaamaan valittajalle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

                  1.

                  Unionin yleinen tuomioistuin teki virheen, kun se ei tavaramerkkiasetuksen 74 artiklan vastaisesti myöntänyt HALLOUMI-yhteisömerkille omaa asemaa ja suojaa, jota tällaisilla yhteisömerkeillä on tavaramerkkiasetuksen mukaan oltava.

                  2.

                  Unionin yleinen tuomioistuin erityisesti teki virheen soveltaessaan täysin muuttamatonta lähestymistapaa arvioidessaan HALLOUMI-yhteisömerkin erottamiskykyä tavaramerkkiasetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 74 artiklan vastaisesti.

                  3.

                  Unionin yleinen tuomioistuin tarkasteli ja sovelsi virheellisesti unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-673/15 P–C-676/15 P, The Tea Board v. EUIPO (”Thea Board”) antamaa tuomiota ja sen asiassa C-392/12 P, Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus Named Halloumi v. SMHV (”HELLIM”) antamaa perusteltua määräystä eikä pannut asianmukaisesti täytäntöön asiassa C-196/11 P, Formula One Licensing v. SMHV annettua tuomiota, EU:C:2012:314 (”F1”), ja

                  4.

                  Unionin yleinen tuomioistuin jätti virheellisesti palauttamatta asian valituslautakuntaan uudelleentarkastelua varten sen sen esittämän toteamuksen valossa, jonka mukaan neljäs valituslautakunta oli tehnyt ainakin – jopa unionin yleisen tuomioistuimen mielestä – kaksi virhettä arvioidessaan sekaantumisvaaran todennäköisyyttä. Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi näin tehdessään tavaramerkkiasetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja/tai 72 artiklan 2 kohtaa.


title: Asia C-767/18 P: Valitus, jonka Kyproksen tasavalta on tehnyt 5.12.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-384/17, Kypros v. EUIPO, 25.9.2018 antamasta tuomiosta

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/12

      Valitus, jonka Kyproksen tasavalta on tehnyt 5.12.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-384/17, Kypros v. EUIPO, 25.9.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-767/18 P)
      (2019/C 82/12)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: Kyproksen tasavalta (edustajat: S. Malynicz QC, S. Baran, barrister ja V. Marsland, solicitor)

         Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja M. J. Dairies EOOD

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

                  —

                  hyväksyy unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-384/17, Kypros v. EUIPO, EU:T:2018:593, antamasta tuomiosta tehdyn valituksen ja hyväksyy kumoamisvaatimuksen

                  —

                  velvoittaa viraston ja väliintulijan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan valittajan oikeudenkäyntikulut

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

                  1)

                  Unionin yleinen tuomioistuin katsoi virheellisesti, että valituslautakunta sovelsi perustellusti unionin yleisen tuomioistuimen aikaisemmissa HELLIM ja XAΛΛOYMI ja HALLOUMI–tuomioissa tekemiä toteamuksia käsiteltävään asian. Kyseiset asiat eivät koskeneet tarkastusmerkkejä vaan erityyppisiä merkkejä, nimittäin yhteisömerkkejä ja tavanomaisia EU-tavaramerkkejä. Tällaisten merkkien keskeisenä tehtävänä on toimia tavaroiden kaupallisen alkuperän merkintänä (silloin kun kyse on yhteisömerkeistä, suurin osa kauppiaista on sidoksissa toisiinsa yhteenliittymän jäsenyyden kautta). Sen sijaan tarkastusmerkkien keskeisenä tehtävänä ei ole alkuperän merkitseminen vaan tavaraluokan erottaminen, eli sellaisten tavaroiden erottaminen, joiden osalta on varmennettu, että ne ovat tosiasiassa HALLOUMI-tarkastusmerkin käyttömääräysten mukaisia ja kyseisille tavaroille on annettu lupa niiden valmistamiseen HALLOUMI-tarkastusmerkin käyttömääräysten mukaisesti. Lisäksi aikaisemmissa yleisen tuomioistuimen tuomioissa oli eri kohdeyleisö kuin nyt käsiteltävässä asiassa.

                  2)

                  Unionin yleinen tuomioistuin katsoi virheellisesti, että aikaisemmalta kansalliselta merkiltä – joka on tässä tapauksessa kansallinen tarkastusmerkki – puuttui kokonaan erottamiskyky sen erottaessa sellaiset tavarat, jotka on varmennettu, sellaisista tavaroista, joita ei ole varmennettu, ja että se katsoi virheellisesti, että merkki oli kuvaileva; unionin yleinen tuomioistuin heikensi virheellisesti kansallisen merkin kansallista suojaa ja kyseenalaisti virheellisesti kyseisen merkin pätevyyden EUIPO:n väitemenettelyssä.

                  3)

                  Unionin yleinen tuomioistuin teki virheen verratessaan merkkejä ja arvioidessaan sekaannusvaaraa. Se lähestyi virheellisesti näitä kysymyksiä ikään kuin aikaisempi merkki olisi ollut alkuperää merkitsevä tavaramerkki eikä tarkastusmerkki. Se ei katsonut aikaisemmalla merkillä olevan erottamiskykyä tarkastusmerkkinä, toisin sanoen sen erottaessa tavarat, jotka tosiasiassa olivat tarkastusmerkin vaatimusten mukaisia ja joiden tuottajat olivat saaneet luvan tarkastusmerkin haltijalta. Se ei ottanut siten huomioon sitä tapaa, jolla tarkastusmerkkiä tyypillisesti käytetään (toisin sanoen poikkeuksetta erottavan nimen, tavaramerkin tai logon kanssa). Se ei myöskään ottanut huomioon riidanalaisen EU-tavaramerkin tarkoitusta ja merkitystä, erityisesti jättäessään tutkimatta, oliko osalla HALLOUMI itsenäinen erottamiskyky myöhemmässä merkissä merkkinä, joka osoittaa tosiseikkojen vastaisesti, että riidanalaisen EU-tavaramerkin kattamat tavarat ovat varmennettuja.

                  4)

                  Unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon kansallisia säännöksiä ja oikeuskäytäntöä kansallisten tarkastusmerkkien ulottuvuuden ja vaikutuksen osalta. Jäsenvaltioiden tarkastusmerkkejä koskevan lainsäädännön edellytyksiä ja yksityiskohtaisia sääntöjä ei ollut yhdenmukaistettu tavaramerkkidirektiiveillä 89/104 (1) ja 2008/95 (2) mutta EU-tavaramerkkiasetuksessa säädetään, että sellaiset kansalliset merkit voivat muodostaa perustan aikaisemmille oikeuksille, jotka estävät EU-tavaramerkkien rekisteröinnin. Tällaiset oikeudet on tutkittava kansallisen oikeuskäytännön ja kansallisten säännösten valossa analogisesti EU-tavaramerkkiasetuksen 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen erilaisten kansallisten oikeuksien (joita ei siis ole yhdenmukaistettu ja jotka vaihtelevat suuresti niiden luonteen, ulottuvuuden ja vaikutuksen puolesta jäsenvaltiosta toiseen) kanssa.

         (1)  Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annettu neuvoston direktiivi 89/104/ETY (EYVL 1989, L 40, s. 1)

         (2)  Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/95/EY (EYVL 2008, L 299, s. 25).


title: Asia C-776/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Erding (Saksa) on esittänyt 10.12.2018 – U.B. ja T.V. v. Eurowings GmbH

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/13

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Erding (Saksa) on esittänyt 10.12.2018 – U.B. ja T.V. v. Eurowings GmbH
      (Asia C-776/18)
      (2019/C 82/13)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Amtsgericht Erding

         Pääasian asianosaiset

         Kantajat: U.B. ja T.V.

         Vastaaja: Eurowings GmbH

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 5 artiklassa tarkoitetussa lennon peruuttamistapauksessa katsottava, että kyseessä on sellaisen uudelleenreitityksen tarjoaminen, jonka mukaan lentomatkustaja saapuisi määräpaikkaan enintään kaksi tuntia aikataulun mukaista saapumisaikaa myöhemmin, myös silloin, kun korvaava kuljetus suoritetaan muulle kuin varausvahvistuksessa mainitulle lentoasemalle, kun tämä lentoasema sijaitsee samalla alueella?

         (1)  Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1).


title: Asia C-801/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil supérieur de la Sécurité sociale (Luxemburg) on esittänyt 19.12.2018 – EU v. Caisse pour l’avenir des enfants

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/14

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil supérieur de la Sécurité sociale (Luxemburg) on esittänyt 19.12.2018 – EU v. Caisse pour l’avenir des enfants
      (Asia C-801/18)
      (2019/C 82/14)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Conseil supérieur de la Sécurité sociale

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: EU

         Vastapuoli: Caisse pour l’avenir des enfants

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko jäsenvaltion toimivaltaisten sosiaaliturvaviranomaisten (nyt käsiteltävässä tapauksessa Caisse pour l’avenir des enfants – Luxemburg) SEUT 45 artiklaan, Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella 29.4.2004 annettuun direktiiviin 2004/38/EY (1) ja sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EY) N:o 883/2004, (2) ja etenkin sen 4 artiklaan, perustuvien yhteisön oikeuden mukaisten velvoitteidensa mukaisesti maksettava perhe-etuuksia toisen jäsenvaltion kansalaiselle, kun mainitut toimivaltaiset viranomaiset katsovat samojen kyseisten avustusten myöntämisedellytysten täyttyessä ensin mainitun jäsenvaltion (Luxemburg) ja kolmannen maan (Brasilia) välillä tehdyn kahdenvälisen kansainvälisen sopimuksen johdosta, että niiden oman maan kansalaisilla ja asukkailla on oikeus saada perhe-etuuksia?

                  2)

                  Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi ja siinä tapauksessa, että edellä mainitussa oikeuskäytännössä GOTTARDO (3) vahvistettu periaate ulotetaan koskemaan perhe-etuuksia, voisiko sosiaaliturvan ja erityisesti perhe-etuuksien alalla toimivaltainen viranomainen – nyt käsiteltävässä tapauksessa Caisse pour l’avenir des enfants, Luxemburgin suurherttuakunnan perhe-etuuksista vastaava valtion laitos – vedota objektiiviseen perusteluun sellaisten seikkojen perusteella, jotka liittyvät asianomaiselle hallinnolle aiheutuviin erittäin raskaisiin taloudellisiin ja hallinnollisiin rasitteisiin, oikeuttaakseen erilaisen kohtelun (kyseessä olevan kahdenvälisen sopimuksen) sopimusosapuolina olevien valtioiden kansalaisten ja muiden Euroopan unionin jäsenvaltioiden kansalaisten välillä?

         (1)  Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/38/EY /EUVL 2004, L 158, s. 77).

         (2)  EUVL 2004, L 166, s. 1.

         (3)  Tuomio 15.1.2002, Gottardo (C-55/00, EU:C:2002:16).


title: Asia C-802/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil supérieur de la Sécurité sociale (Luxemburg) on esittänyt 19.12.2018 – Caisse pour l’avenir des enfants v. FV ja GW

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/15

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil supérieur de la Sécurité sociale (Luxemburg) on esittänyt 19.12.2018 – Caisse pour l’avenir des enfants v. FV ja GW
      (Asia C-802/18)
      (2019/C 82/15)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Conseil supérieur de la Sécurité sociale

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Caisse pour l’avenir des enfants

         Vastapuolet: FV ja GW

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko sosiaaliturvalain 269 §:n ja 270 §:n nojalla myönnetty Luxemburgin perheavustus rinnastettava SEUT 45 artiklassa ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta unionin alueella annetun asetuksen N:o 492/2011 (1) 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun sosiaaliseen etuun?

                  2)

                  Jos kyseessä oleva perheavustus rinnastetaan sosiaaliseen etuun, onko asetuksen N:o 883/2004 (2) 1 artiklan i alakohdan nojalla sovellettava perheenjäsenen määritelmä esteenä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY (3) 2 artiklan 2 alakohdan laajemmalle perheenjäsenen määritelmälle, vaikka viimeksi mainitun direktiivin mukaan jäsenvaltio ei voi millään tavalla itsenäisesti määritellä perheenjäsentä toisin kuin yhteensovittamisasetuksessa on vahvistettu, ja siinä on toissijaisesti suljettu pois kaikenlainen pääasiallinen vastuu. Onko siis asetuksen N:o 883/2004 1 artiklan i alakohdassa tarkoitettu perheenjäsenen määritelmä asetettava etusijalle erityisyytensä vuoksi sosiaaliturvajärjestelmiä yhteensovitettaessa, ja varsinkin, säilyttääkö jäsenvaltio toimivallan määritellä perheenjäsenet, joilla on oikeus perheavustukseen?

                  3)

                  Sovellettaessa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 2 artiklan 2 alakohtaa perhe-etuuksiin ja erityisesti Luxemburgin perheavustukseen, voidaanko sitä, että puolison lapsi jätetään perheenjäsenen määritelmän ulkopuolelle, pitää välillisenä syrjintänä, joka on oikeutettu jäsenvaltion kansallisella tavoitteella vahvistaa lapsen henkilökohtainen oikeus ja tarpeella suojata jäsenvaltion työvoimahallintoa, silloin kun henkilöllisen soveltamisalan laajentaminen merkitsee kohtuutonta taakkaa Luxemburgin perhe-etuusjärjestelmälle, jonka perhe-etuuksista lähes 48 prosenttia suoritetaan ulkomaille?

         (1)  Työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta unionin alueella 5.4.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 492/2011 (EUVL 2011, L 141, s. 1).

         (2)  Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004 (EUVL 2004, L 166, s. 1).

         (3)  Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/38/EY (EUVL 2004, L 158, s. 77).


title: Asia C-803/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Liettua) on esittänyt 20.1.2018 – AAS ”BALTA” v. UAB ”GRIFS AG”

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/15

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Liettua) on esittänyt 20.1.2018 – AAS ”BALTA” v. UAB ”GRIFS AG”
      (Asia C-803/18)
      (2019/C 82/16)
      Oikeudenkäyntikieli: liettua

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: AAS ”BALTA”

         Vastapuoli: UAB ”GRIFS AG”

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (1) 15 artiklan 5 alakohtaa ja 16 artiklan 5 alakohtaa tulkittava siten, että jos kyseessä on suurten riskien vakuutus, vakuutuksenottajan ja vakuutuksenantajan väliseen vakuutussopimukseen sisältyvään oikeuspaikkasopimukseen voidaan vedota sellaista kyseisellä sopimuksella vakuutettua henkilöä vastaan, joka ei ole nimenomaisesti hyväksynyt tätä sopimusehtoa ja jonka kotipaikka tai sijoittautumispaikka on muussa jäsenvaltiossa kuin vakuutuksenottajalla ja vakuutuksenantajalla?

         (1)  EUVL 2012, L 351, s. 1.


title: Asia C-810/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Krajský súd v Trnave (Slovakia) on esittänyt 12.12.2018 – DHL Logistics (Slovakia), spol. s r.o. v. Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/16

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Krajský súd v Trnave (Slovakia) on esittänyt 12.12.2018 – DHL Logistics (Slovakia), spol. s r.o. v. Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky
      (Asia C-810/18)
      (2019/C 82/17)
      Oikeudenkäyntikieli: slovakki

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Krajský súd v Trnave

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: DHL Logistics (Slovakia), spol. s r.o.

         Vastaaja: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (1) liitteessä I olevan yhdistetyn nimikkeistön, luettuna yhdessä vuoden 2011 selittävien huomautusten (komission tiedonanto 2011/C 137/01) (2) kanssa, alanimikettä 8525 80 91 edellä mainitun asetuksen mukaisesti tulkittava siten, että digitaalisten videokameranauhureiden (josta on kyse pääasiassa) kaltaiset tavarat voidaan luokitella tähän alanimikkeeseen myös siinä tapauksessa, että sillä voidaan kuvata ja tallentaa vain sellaista videokuvaa, jonka laatu on heikompi kuin 800 × 600 pikseliä, tarkemmin sanottuna 720 x 576 pikseliä, ja kun tavaroiden muut toiminnot eli yksittäisten kuvien kuvaaminen ja tallennus rajoittuvat yksittäisten kuvien resoluution osalta 1 600 x 1 200 pikseliin (1,92 megapikseliä)?

         (1)  EYVL 1987, L 256, s. 1.

         (2)  EUVL 2011, C 137, s. 1.


title: Asia C-817/18 P: Valitus, jonka Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland ym. ovat tehneet 21.12.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-79/16, Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters ym. v. parlamentti, 15.10.2018 antamasta tuomiosta

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/17

      Valitus, jonka Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland ym. ovat tehneet 21.12.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-79/16, Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters ym. v. parlamentti, 15.10.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-817/18 P)
      (2019/C 82/18)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

         Asianosaiset

         Valittajat: Vereniging tot Behoud van Natuurmonumenten in Nederland, Stichting Het Groninger Landschap, It Fryske Gea, Stichting Het Drentse Landschap, Stichting Het Overijssels Landschap, Stichting Het Geldersch Landschap, Stichting Flevo-Landschap, Stichting Het Utrechts Landschap, Stichting Landschap Noord-Holland, Stichting Het Zuid-Hollands Landschap, Stichting Het Zeeuwse Landschap, Stichting Het Noordbrabants Landschap, Stichting Het Limburgs Landschap (edustajat: P. Kuypers ja M. de Wit, advocaten)

         Muut osapuolet: Euroopan komissio, Vereniging Gelijkberechtiging Grondbezitters, Exploitatiemaatschappij De Berghaaf BV, Stichting Het Nationale Park De Hoge Veluwe, BV Landgoed Den Alerdinck II, Landgoed Ampsen BV, Pallandt van Keppel Stichting, Landgoed Kasteel Keppel BV, Baron van Lynden, Stichting het Lijndensche Fonds voor Kerk en Zending, Landgoed Welna BV, Landgoed ”Huis te Maarn” BV, Vicariestichting De Vijf Capellarijen / Ambachtsheerlijkheid Kloetinge, Maatschappij tot Exploitatie van het Landgoed Tongeren onder Epe BV, Landgoed Anderstein NV, Landgoed Bekspring BV, Landgoed Nijenhuis en Westerflier BV, Landgoed Caprera BV, Landgoed Schapenduinen BV, Stichting Schapenduinen, Landgoed de Noetselenberg BV

         Vaatimukset

                  —

                  Valituksenalainen tuomio (asiassa T-79/16) on kumottava

                  —

                  VGG on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut ensimmäisessä oikeusasteessa ja muutoksenhakuasteessa

                  —

                  Toissijaisesti: mikäli asia palautetaan unionin yleiselle tuomioistuimelle, oikeudenkäyntikuluja koskevaa ratkaisua ensimmäisessä oikeusasteessa ja muutoksenhakuasteessa on lykättävä siihen asti, kunnes asia ratkaistaan lopullisesti.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

         Ensimmäinen valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että VGG:n kanne voitiin ottaa tutkittavaksi

      Unionin yleinen tuomioistuin on soveltanut virheellisesti edellytystä – VGG:n ja valittajien välinen kilpailusuhde; vaara siitä, että tuella on konkreettisia vaikutuksia VGG:n tilanteeseen ja että se voi vääristää kilpailusuhdetta – joka VGG:n on täytettävä, jotta voidaan katsoa, että se on asianosainen.
      Unionin yleinen tuomioistuin on johtanut VGG:n ja sen yksittäisten jäsenten asiavaltuuden Stichting Het Nationale Park De Hoge Veluwen, joka on ainoa vuodelta 2008 oleva kantelija, asiavaltuudesta.
      Unionin yleinen tuomioistuin ei ole kuitenkaan selostanut, tai on selostanut puutteellisesti, mistä toiminnoista valittajat ja Stichting Het Nationale Park De Hoge Veluwe kilpailevat konkreettisesti keskenään. Unionin yleinen tuomioistuin oletti näin ollen virheellisesti, että valittajien ja Stichting Het Nationale Park De Hoge Veluwen välillä oli kilpailusuhde.
      Katsottuaan, että kyseessä oli kilpailusuhde, unionin yleinen tuomioistuin päätyi tämän jälkeen virheellisesti katsomaan, että tuella oli ollut konkreettisia vaikutuksia VGG:n jäsenten kilpailuasemaan ja että se oli vääristänyt sitä.
      Unionin yleisen tuomioistuimen ei olisi pitänyt sillä perusteella, että se katsoi, että Stichting Het Nationale Park De Hoge Veluwella oli asiavaltuus, päätyä katsomaan, että VGG:n kanne voitiin ottaa tutkittavaksi.

         Toinen valitusperuste: Unionin yleinen tuomioistuin on virheellisesti katsonut, että kyseessä olivat ”vakavat vaikeudet”

      Unionin yleisen tuomioistuimen näkemys, että SEUT 108 artiklan 2 kohdassa vahvistettuja menettelyä koskevia oikeuksia on loukattu, on virheellinen. Katsoessaan, että komissiolla oli ”vakavia vaikeuksia” sen arvioidessa yksityisten maata omistavien luonnonsuojelujärjestöjen tuista annetun asetuksen (PNB-regeling) yhteensoveltuvuutta valtiontukia koskevan oikeuden kanssa, unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen.
      Se, että päätöksessä katsottiin, että yleistä taloudellista etua koskevat palvelut olivat epätyypillisiä ja globaaleja, ei osoita, että kyseessä olivat vakavat vaikeudet, erillisen kirjanpidon puuttuminen ei ole osoitus vakavista vaikeuksista eikä liiallisten korvausten torjumiseksi puuttunut keinoja.


title: Asia C-828/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de commerce de Paris (Ranska) on esittänyt 24.12.2018 – Trendsetteuse SARL v. DCA SARL

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/18

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de commerce de Paris (Ranska) on esittänyt 24.12.2018 – Trendsetteuse SARL v. DCA SARL
      (Asia C-828/18)
      (2019/C 82/19)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunal de commerce de Paris

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Trendsetteuse SARL

         Vastaaja: DCA SARL

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko kauppaedustajien asemasta 18.12.1986 annetun direktiivin 86/653/ETY (1) 1 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että siinä tarkoitetaan, ettei itsenäisellä välittäjällä, joka toimii päämiehensä edustajana tämän nimissä ja lukuun mutta jolla ei ole oikeutta muuttaa päämiehensä määrittämiä hintoja tai myyntisopimusten sopimusehtoja, ole valtuutusta neuvotella kyseisistä sopimuksista tässä artiklassa tarkoitetulla tavalla ja ettei häntä voida tästä syystä pitää kauppaedustajana, jolla on direktiivissä säädetty kauppaedustajan asema?

         (1)  Jäsenvaltioiden itsenäisiä kauppaedustajia koskevan lainsäädännön yhteensovittamisesta 18.12.1986 annettu neuvoston direktiivi 86/653/ETY (EYVL 1986, L 382, s. 17).


title: Asia C-829/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de grande instance de Paris (Ranska) on esittänyt 27.12.2018 – Crédit Logement SA v. OE

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/18

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de grande instance de Paris (Ranska) on esittänyt 27.12.2018 – Crédit Logement SA v. OE
      (Asia C-829/18)
      (2019/C 82/20)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunal de grande instance de Paris

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Crédit Logement SA

         Vastaaja: OE

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko 5.4.1993 annettua direktiiviä 93/13/ETY (1) ja [unionin] oikeuden tehokkuusperiaatetta tulkittava siten, että ne ovat esteenä sellaisen kansallisen oikeuden oikeussäännön soveltamiselle, jossa tuomioistuinta kielletään arvioimasta elinkeinonharjoittajan kanssa tehdyn sopimuksen sopimusehdon kohtuuttomuutta, jos sopimuksen täyttämisen takaava ammattimainen takaaja on ilmoittanut velallisena olevalle kuluttajalle siitä, että se aikoo suorittaa maksun, ja jos kyseinen kuluttaja ei ole ilmoittanut mainitulle takaajalle väitteistä, joihin voidaan vedota?

                  2)

                  Voiko varsinaisessa sopimuksessa oleva maininta, jonka mukaan lainanottaja kantaa valuuttariskin ja jota on täydennetty lyhennystaulukoilla, johtaa siihen, että ehto on direktiivissä tarkoitetulla tavalla ”selvä ja ymmärrettävä”, jos ei ole esitetty simulaatioita, joista vaihtokurssin kehittymisen eri skenaariot, myös kielteiset, käyvät ilmi?

                  3)

                  Kuuluuko todistustaakka siitä, että kuluttajalle on toimitettu kyseessä olevan ehdon selvyyden ja ymmärrettävyyden kannalta tarpeelliset tiedot ja siitä, että mainittu ehto on selvä ja ymmärrettävä, elinkeinonharjoittajalle vai kuluttajalle?

                  4)

                  Jos tuomioistuin katsoo, että sopimuksen sopimusehdot 1.2.1–1.2.9, 2.8 ovat kohtuuttomia, koska niitä ei ole laadittu riittävän selvällä ja ymmärrettävällä tavalla, onko kaikki taloudelliset ehdot, mukaan lukien korkoehto, todettava kirjoittamattomiksi, vai onko kirjoittamattomiksi todettava vain valuuttakurssin vaihtelua koskevat ehdot ja valuuttaehto siten, että kiinteä korko jätetään voimaan euromääräisenä, vai onko tarkasteltava vielä jotain muuta vaihtoehtoa?

                  5)

                  Onko tuomioistuimen varmistettava tutkiessaan edellä olevaa kysymystä, että määrätty seuraamus on tehokas, oikeasuhteinen ja varoittava?

         (1)  Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettu neuvoston direktiivi 93/13/ETY (EYVL 1993, L 95, s. 29).


title: Asia C-833/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de l’entreprise de Liège (Belgia) on esittänyt 31.12.2018 – SI ja Brompton Bicycle Ltd v. Chedech / Get2Get

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/19

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de l’entreprise de Liège (Belgia) on esittänyt 31.12.2018 – SI ja Brompton Bicycle Ltd v. Chedech / Get2Get
      (Asia C-833/18)
      (2019/C 82/21)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunal de l’entreprise de Liège

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: SI ja Brompton Bicycle Ltd

         Vastaaja: Chedech / Get2Get

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  —

                  Onko unionin oikeutta ja erityisesti tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2001/29/EY, (1) jossa säädetään muun muassa, että tekijänoikeuksien haltijoilla on sen 2–5 artiklassa tunnustetut erilaiset yksinoikeudet, tulkittava siten, että siinä suljetaan pois tekijänoikeussuojasta teokset, joiden muoto on välttämätön teknisen tuloksen saavuttamiseksi?

                  —

                  Onko sen arvioimisessa, onko muoto välttämätön teknisen tuloksen saavuttamiseksi, otettava huomioon seuraavat kriteerit:

                              —

                              muiden sellaisten muotojen olemassaolo, joiden avulla voidaan saavuttaa sama tekninen tulos

                              —

                              muodon tehokkuus kyseisen tuloksen saavuttamisessa

                              —

                              tekijänoikeuden väitetyn loukkaajan tahto saavuttaa kyseinen tulos

                              —

                              aiemmin myönnetty patentti, jonka voimassaolo on päättynyt, sellaiseen menettelyyn, jonka avulla tavoiteltu tekninen tulos voidaan saavuttaa?

         (1)  EYVL 2001, L 167, s. 10


title: Asia C-12/19 P: Valitus, jonka Mylène Troszczynski on tehnyt 7.1.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-550/17, Troszczynski v. parlamentti, 8.11.2018 antamasta tuomiosta

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/20

      Valitus, jonka Mylène Troszczynski on tehnyt 7.1.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-550/17, Troszczynski v. parlamentti, 8.11.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-12/19 P)
      (2019/C 82/22)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittaja: Mylène Troszczynski (edustaja: F. Wagner, avocat)

         Muu osapuoli: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

                  —

                  Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen kuudennen jaoston 8.1.2018 antama tuomio (T-550/17) on kumottava

            ja täten

                  —

                  Euroopan parlamentin 14.6.2017 tekemä päätös, jolla hyväksytään oikeudellisten asioiden valiokunnan mietintö nro A8-0218/2017, joka koskee Euroopan parlamentin jäsen Mylène Troszczynskin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä, on kumottava

                  —

                  on lausuttava sovellettavien oikeussääntöjen mukaisesti määrästä, joka valittajalle on myönnettävä korvaukseksi oikeudenkäyntikuluista

                  —

                  Euroopan parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

                  1.

                  Unionin yleisen tuomioistuimen toisesta kanneperusteesta tekemä arvio
                  Unionin yleinen tuomioistuin ei pidä Mylène Troszczynskin riidanalaista tviittiä hänen parlamentin jäsenen tehtäviensä yhteydessä ilmaisemana mielipiteenä, koska se liittyy täsmälliseen tapahtumaan, jonka on tarkoitus tapahtua Ranskassa ja koska sitä ei voida rinnastaa yleiseen kannanottoon ajankohtaisista tapahtumista tai parlamentin käsittelemistä asioista, jotka ovat välttämättömiä ominaisuuksia, jotta mielipiteeseen voidaan soveltaa pöytäkirjassa määrättyä suojaa.
                  Unionin yleinen tuomioistuin teki ilmeisen arviointivirheen, koska

                              —

                              jokainen parlamentin jäsen on oman maansa vaaleilla valittu henkilö, joka edustaa äänestäjiään, ja heidän on säilytettävä toimikautensa ajan välttämätön yhteys äänestäjiin tuomalla esiin muun muassa asioita, jotka kiinnostavat tai koskevat heitä,

                              —

                              parlamentin jäsenille tehdyssä tiedonannossa 11/2003 olevassa periaatteessa nro 2 ei tehdä tällaista erottelua,

                              —

                              vartalon kokonaan peittävän hunnun käyttäminen julkisella paikalla koskee äänestäjiä Ranskassa, mutta myös kaikissa Euroopan maissa, ja tämä islaminuskon ulkoinen tunnusmerkki on julkiseen elämään ja naisten oikeuksiin liittyvä yleinen aihe,

                              —

                              unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt soveltaa asiassa Patriciello esitettyjä periaatteita.

                  2.

                  Unionin yleisen tuomioistuimen kolmannesta kanneperusteesta tekemä arvio
                  Näkemystenvaihdossa oli selvää ja unionin yleinen tuomioistuin hyväksyi, että Mylène Troszczynski ei kirjoittanut riidanalaista tviittiä ja että hän poisti sen heti saatuaan siitä tiedon. Unionin yleinen tuomioistuin kuitenkin katsoi, että näitä kahta seikkaa ei tule ottaa huomioon sen määrittelemistä varten, täyttyvätkö parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämisen edellytykset.
                  Unionin yleinen tuomioistuin teki ilmeisen arviointivirheen

                              —

                              katsoessaan, että parlamentin tehtävänä ei ole tietää, onko tosiseikat, joista kyseessä olevaa parlamentin jäsentä arvostellaan, näytetty toteen, vaikka parlamentti tarkastelee tosiseikat ja myöntää ratkaisussaan, että Mylène Troszczynski ei kirjoittanut tviittiä,

                              —

                              siltä osin kuin se ei tee oikeudellisia johtopäätöksiä tietyistä oikeudellisten asioiden valiokunnan mietinnön liitteenä olleista asiakirjoista eli 29.7.1881 annetun lain otteista ja muun muassa sen 42 §:stä,

                              —

                              siltä osin kuin rikostuomioistuimeen 26.4.2018 toimitettu haastehakemus kuvastaa yhden tuomarin yhteen parlamentin jäseneen kohdistamaa vainoa eli aikomusta vahingoittaa tätä poliittisesti, mikä on fumus persecutionisin ominaispiirre.


title: Asia C-38/19 P: Valitus, jonka Marion Le Pen on tehnyt 21.1.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kymmenes jaosto) asiassa T-161/17, Le Pen v. parlamentti, 28.11.2018 antamasta tuomiosta

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/21

      Valitus, jonka Marion Le Pen on tehnyt 21.1.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kymmenes jaosto) asiassa T-161/17, Le Pen v. parlamentti, 28.11.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-38/19 P)
      (2019/C 82/23)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittaja: Marion Anne Perrine ”Marine” Le Pen (edustaja: R. Bosselut, avocat)

         Muu osapuoli: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

                  —

                  Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen kymmenennen jaoston 28.11.2018 antama tuomio (T-161/17) on kumottava

            ja täten

                  —

                  Euroopan parlamentin pääsihteerin 6.1.2017 tekemä päätös, joka tehtiin Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen soveltamisohjeista 19.5 ja 9.7.2008 tehdyn parlamentin puhemiehistön päätöksen 2009/C 159/01 68 artiklan nojalla ja jossa todetaan, että valittajaan kohdistuu 41 554 euron suuruinen saatava, on kumottava

                  —

                  veloitusilmoitus nro 2017-22, joka on päivätty 11.1.2017 ja jolla valittajalle ilmoitetaan, että häneen kohdistuva saatava on todettu pääsihteerin 6.1.2017 tekemällä päätöksellä, joka koskee parlamentin jäsenten avustajiin liittyvien aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperintää parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen soveltamisohjeiden 68 artiklan ja varainhoitoasetuksen 78, 79 ja 80 artiklan nojalla, on kumottava

                  —

                  parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

                  A –

                  Oikeusjärjestyksen perusteisiin kuuluva peruste: Unionin oikeuden rikkominen – Oikeudelliset virheet – Olennaisten menettelymääräysten rikkominen – Puolustautumisoikeuksien loukkaaminen -
                  Tämä valitusperuste koskee sitä, että valittajaa ei kuultu henkilökohtaisesti ja sitä, että pääsihteeri ei luovuttanut asiakirja-aineistoa ja erityisesti OLAFin kertomusta.
                  Unionin yleinen tuomioistuin loukkasi valittajan puolustautumisoikeuksia muun muassa unionin perusoikeuskirjan ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan osalta.

                  B –

                  Unionin oikeuden loukkaaminen – Oikeudelliset virheet – Luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteiden loukkaaminen – Tosiseikkojen oikeudellisessa luonnehtimisessa tapahtunut virhe, tosiseikkojen ja todisteiden vääristäminen
                  Unionin yleinen tuomioistuin vääristi asiakirjoja, jotka valittaja toimitti OLAFille 14.3.2016 osoittamansa kirjeen liitteenä.
                  On mahdotonta väittää, että ”keinotekoisen” työsopimuksen mukaisesti maksettuja summia ei ole käytetty parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen soveltamisohjeiden mukaisesti. Näiden varojen kohdetta tai luonnetta ei siis ole vääristetty eikä parlamentille ole aiheutunut vahinkoa.

                  C-

                  Harkintavallan väärinkäyttö – Fumus persecutionis

                  Syrjintä, todisteiden paljastamatta jättäminen, epälojaalisuus ja puolustautumisoikeuksien loukkaaminen, joihin parlamentin pääsihteeri syyllistyi valittajan osalta ovat – ja niiden olisi oltava unionin yleiselle tuomioistuimelle – ”objektiivisia, asiaankuuluvia ja yhtäpitäviä seikkoja, jotka on tehty yksinomaan tai ainakin olennaisilta osin muiden kuin esitettyjen päämäärien saavuttamiseksi tai perustamissopimuksessa asian käsittelyjärjestykseksi erityisesti määrätyn menettelyn välttämiseksi”, ja ne osoittavat, että kantajaan on kohdistettu fumus persecutionis.


title: Asia T-167/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Comune di Milano v. komissio (Valtiontuet — Maahuolintapalvelut — SEA:n SEA Handlingin hyväksi tekemät pääomanlisäykset — Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään sen takaisin perimisestä — Tuen käsite — Valtion toteuttamat toimenpiteet — Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste — Kontradiktorinen periaate — Puolustautumisoikeudet — Oikeus hyvään hallintoon — Luottamuksensuoja)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/23

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Comune di Milano v. komissio
      (Asia T-167/13) (1)

      ((Valtiontuet - Maahuolintapalvelut - SEA:n SEA Handlingin hyväksi tekemät pääomanlisäykset - Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään sen takaisin perimisestä - Tuen käsite - Valtion toteuttamat toimenpiteet - Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste - Kontradiktorinen periaate - Puolustautumisoikeudet - Oikeus hyvään hallintoon - Luottamuksensuoja))
      (2019/C 82/24)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: Comune di Milano (Italia) (edustajat: aluksi asianajajat S. Grassani ja A. Franchi, sitten S. Grassani

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Conte ja D. Grespan)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota SEA SpA:n tekemistä pääomanlisäyksistä SEA Handling SpA:n hyväksi 19.12.2012 annettu komission päätös (EU) 2015/1225 (asia SA.21420 (C 14/10) (ex NN 25/10) (ex CP 175/06)) (EUVL 2015, L 201, s. 1)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Comune di Milano velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, välitoimimenettelyyn liittyvät kulut mukaan lukien.

         (1)  EUVL C 129, 4.5.2013.


title: Asia T-498/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Deutsche Umwelthilfe v. komissio (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Komission ja autoalan yritysten tai autonvalmistajien väliseen kirjeenvaihtoon liittyvät asiakirjat, jotka koskevat moottoriajoneuvoissa käytettävää kylmäainetta R1234yf — Rekisteriin kirjaamattomat asiakirjat — Uuden perusteen esittäminen käsittelyn kuluessa — Tutkimatta jättäminen — Selvittämistoimi, jolla määrätään unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan mukaisesti esittämään riidanalaiset asiakirjat — Kontradiktorisesta periaatteesta poikkeaminen — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Taloudellisten etujen suojaa koskeva poikkeus — Tietojen ilmaisemiseen liittyvä yleinen etu — Intressivertailu — Asetus (EY) N:o 1367/2006 — 6 artiklan 1 kohta — Ylivoimainen yleinen etu ilmaista ympäristötiedot tai tiedot, jotka liittyvät ympäristöpäästöihin — Yleinen olettama — Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden epääminen osittain — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/23

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Deutsche Umwelthilfe v. komissio
      (Asia T-498/14) (1)

      ((Oikeus tutustua asiakirjoihin - Komission ja autoalan yritysten tai autonvalmistajien väliseen kirjeenvaihtoon liittyvät asiakirjat, jotka koskevat moottoriajoneuvoissa käytettävää kylmäainetta R1234yf - Rekisteriin kirjaamattomat asiakirjat - Uuden perusteen esittäminen käsittelyn kuluessa - Tutkimatta jättäminen - Selvittämistoimi, jolla määrätään unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 104 artiklan mukaisesti esittämään riidanalaiset asiakirjat - Kontradiktorisesta periaatteesta poikkeaminen - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Taloudellisten etujen suojaa koskeva poikkeus - Tietojen ilmaisemiseen liittyvä yleinen etu - Intressivertailu - Asetus (EY) N:o 1367/2006 - 6 artiklan 1 kohta - Ylivoimainen yleinen etu ilmaista ympäristötiedot tai tiedot, jotka liittyvät ympäristöpäästöihin - Yleinen olettama - Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden epääminen osittain - Lausunnon antamisen raukeaminen))
      (2019/C 82/25)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Deutsche Umwelthilfe eV (Radolfzell, Saksa) (edustajat: asianajajat R. Klinger ja R. Geulen)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi F. Clotuche-Duvieusart ja J. Vondung, sitten F. Clotuche-Duvieusart ja H. Krämer, avustajinaan aluksi asianajajat R. van der Hout ja A. Köhler, sitten asianajajat R. van der Hout ja C. Wagner)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota osittain 2.6.2014 annettu komission päätös GESTDEM 2014/547, jolla vahvistetaan päätös evätä kokonaisuudessaan oikeus tutustua yhtäältä komission ja toisaalta yritysten Honeywell ja DuPont tai autonvalmistajien väliseen kirjeenvaihtoon liittyviin moottoriajoneuvoissa käytettävää kylmäainetta R1234yf koskeviin asiakirjoihin syyskuun 2011 ja huhtikuun 2012 sekä syyskuun 2012 ja tammikuun lopun 2014 väliseltä ajalta.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Lausunnon antaminen vaatimuksesta kumota 2.6.2014 annettu komission päätös GESTDEM 2014/547 siltä osin kuin se koskee asiakirjassa nro 34 alun perin peitettyjä osapuolia, jotka on sittemmin julkistettu, raukeaa.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  Deutsche Umwelthilfe eV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 329, 22.9.2014.


title: Asia T-677/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Biogaran v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Sydän- ja verisuonitautien hoitoon tarkoitetun perindopriili-lääkkeen alkuperäis- ja rinnakkaisversion markkinat — Päätös, jolla SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan rikkominen todetaan — Sopimukset, joilla pyritään viivästyttämään tai jopa estämään perindopriilin rinnakkaisversioiden markkinoille tulo — Tytäryhtiön osallistuminen kilpailusääntöjen rikkomiseen, johon sen emoyhtiö on syyllistynyt — Rikkomisesta vastuuseen joutuminen — Yhteisvastuu — Sakon enimmäismäärä)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/24

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Biogaran v. komissio
      (Asia T-677/14) (1)

      ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Sydän- ja verisuonitautien hoitoon tarkoitetun perindopriili-lääkkeen alkuperäis- ja rinnakkaisversion markkinat - Päätös, jolla SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan rikkominen todetaan - Sopimukset, joilla pyritään viivästyttämään tai jopa estämään perindopriilin rinnakkaisversioiden markkinoille tulo - Tytäryhtiön osallistuminen kilpailusääntöjen rikkomiseen, johon sen emoyhtiö on syyllistynyt - Rikkomisesta vastuuseen joutuminen - Yhteisvastuu - Sakon enimmäismäärä))
      (2019/C 82/26)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Biogaran (Colombes, Ranska) (edustajat: asianajajat T. Reymond, O. de Juvigny ja J. Jourdan)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi F. Castilla Contreras, T. Vecchi ja B. Mongin, sitten F. Castilla Contreras, B. Mongin ja C. Vollrath

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, jolla pyritään ensisijaisesti SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan mukaisesta menettelystä 9.7.2014 annetun komission päätöksen C(2014) 4955 final (asia AT.39612 – Perindopriili (Servier)) kumoamiseen siltä osin kuin se koskee kantajaa ja toissijaisesti kantajalle kyseisellä päätöksellä määrätyn sakon määrän alentamiseen

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Biogaran velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 395, 10.11.2014.


title: Asia T-679/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Teva UK ym. v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Sydän- ja verisuonitautien hoitoon tarkoitetun perindopriili-lääkkeen alkuperäis- ja rinnakkaisversion markkinat — Päätös, jolla SEUT 101 artiklan rikkominen todetaan — Puolueettomuusperiaate — Neuvoa-antavan komitean kuuleminen kartellien ja määräävän markkina-aseman väärinkäytön alalla — Sopimus patentteja ja yksinostoja koskevien riitojen ratkaisemisesta sovintoteitse — Mahdollinen kilpailu — Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus — Kilpailuoikeuden ja patenttilainsäädännön yhteensovittaminen — SEUT 101 artiklan 3 kohdan mukaisen poikkeuksen edellytykset — Sakot)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/25

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Teva UK ym. v. komissio
      (Asia T-679/14) (1)

      ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Sydän- ja verisuonitautien hoitoon tarkoitetun perindopriili-lääkkeen alkuperäis- ja rinnakkaisversion markkinat - Päätös, jolla SEUT 101 artiklan rikkominen todetaan - Puolueettomuusperiaate - Neuvoa-antavan komitean kuuleminen kartellien ja määräävän markkina-aseman väärinkäytön alalla - Sopimus patentteja ja yksinostoja koskevien riitojen ratkaisemisesta sovintoteitse - Mahdollinen kilpailu - Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus - Kilpailuoikeuden ja patenttilainsäädännön yhteensovittaminen - SEUT 101 artiklan 3 kohdan mukaisen poikkeuksen edellytykset - Sakot))
      (2019/C 82/27)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Teva UK Ltd (West Yorkshire, Yhdistynyt kuningaskunta), Teva Pharmaceuticals Europe BV (Utrecht, Alankomaat), Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Jerusalem, Israel) (edustajat: asianajajat D. Tayar ja A. Richard)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi F. Castilla Contreras, T. Vecchi ja B. Mongin, sitten F. Castilla Contreras, B. Mongin ja C. Vollrath, avustajanaan barrister G. Peretz)

         Väliintulija, joka tukee kantajien vaatimuksia: European Generic medicines Association AISBL (EGA) (Bryssel, Belgia) (edustajat: solicitor S.-P. Brankin ja asianajaja E. Wijckmans)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus ensisijaisesti kumota SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan mukaisesta menettelystä 9.7.2014 annettu komission päätös C(2014) 4955 final (asia AT.39612 – Perindopriili (Servier)) siltä osin kuin se koskee kantajia, ja toissijaisesti alentaa kantajille kyseisellä päätöksellä määrätyn sakon määrää.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Teva UK Ltd, Teva Pharmaceuticals Europe BV ja Teva Pharmaceutical Industries Ltd vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  European Generic medicines Association AISBL (EGA) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 409, 17.11.2014.


title: Asia T-680/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Lupin v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Sydän- ja verisuonitautien hoitoon tarkoitetun perindopriili-lääkkeen alkuperäis- ja rinnakkaisversion markkinat — Päätös, jolla SEUT 101 artiklan rikkominen todetaan — Patenttialan riitojen sovintosopimus — Teknologianhankintasopimus — Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus — Kilpailuoikeuden ja patenttilainsäädännön yhteensovittaminen — Sakot)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/26

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Lupin v. komissio
      (Asia T-680/14) (1)

      ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Sydän- ja verisuonitautien hoitoon tarkoitetun perindopriili-lääkkeen alkuperäis- ja rinnakkaisversion markkinat - Päätös, jolla SEUT 101 artiklan rikkominen todetaan - Patenttialan riitojen sovintosopimus - Teknologianhankintasopimus - Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus - Kilpailuoikeuden ja patenttilainsäädännön yhteensovittaminen - Sakot))
      (2019/C 82/28)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Lupin Ltd (Mumbai, Maharashtra, Intia) (edustajat: aluksi solicitor M. Pullen ja solicitor R. Fawcett-Feuillette, M. Hoskins, QC, barrister V. Wakefield ja solicitor M. Boles, sitten M. Hoskins, V. Wakefield, M. Boles, sekä solicitor K. Vernon ja solicitor S. Smith, ja lopuksi M. Hoskins, V. Wakefield, S. Smith ja solicitor C. Wall)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi F. Castilla Contreras, B. Mongin ja T. Vecchi, sitten F. Castilla Contreras, B. Mongin ja C. Vollrath, avustajanaan barrister B. Rayment)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan mukaisesta menettelystä 9.7.2014 annettu komission päätös C(2014) 4955 final (asia AT.39612 – Perindopriili (Servier)) osittain siltä osin kuin se koskee kantajaa, ja toissijaisesti kumota kantajalle kyseisellä päätöksellä määrätty sakko tai alentaa sen määrää.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Lupin Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 439, 8.12.2014.


title: Asia T-682/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Mylan Laboratories ja Mylan v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Sydän- ja verisuonitautien hoitoon tarkoitetun perindopriili-lääkkeen alkuperäis- ja rinnakkaisversion markkinat — Päätös, jolla SEUT 101 artiklan rikkominen todetaan — Patenttialan riitojen sovintosopimus — Mahdollinen kilpailu — Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus — Kilpailuoikeuden ja patenttilainsäädännön yhteensovittaminen — Kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta vastuuseen joutuminen — Sakot)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/26

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Mylan Laboratories ja Mylan v. komissio
      (Asia T-682/14) (1)

      ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Sydän- ja verisuonitautien hoitoon tarkoitetun perindopriili-lääkkeen alkuperäis- ja rinnakkaisversion markkinat - Päätös, jolla SEUT 101 artiklan rikkominen todetaan - Patenttialan riitojen sovintosopimus - Mahdollinen kilpailu - Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus - Kilpailuoikeuden ja patenttilainsäädännön yhteensovittaminen - Kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta vastuuseen joutuminen - Sakot))
      (2019/C 82/29)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Mylan Laboratories Ltd (Hyderabad, Intia) ja Mylan, Inc. (Canonsburg, Pennsylvania, Yhdysvallat) (edustajat: solicitor S. Kon, solicitor C. Firth ja solicitor C. Humpe)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi F. Castilla Contreras, T. Vecchi ja B. Mongin, sitten F. Castilla Contreras, B. Mongin ja C. Vollrath, avustajanaan barrister S. Kingston)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus ensisijaisesti kumota SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan mukaisesta menettelystä 9.7.2014 annettu komission päätös C(2014) 4955 final (asia AT.39612 – Perindopriili (Servier)) siltä osin kuin se koskee kantajia, ja toissijaisesti kumota kantajille kyseisellä päätöksellä määrätty sakko tai alentaa sen määrää.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Mylan Laboratories Ltd ja Mylan, Inc. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 431, 1.12.2014.


title: Asia T-684/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Krka v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Sydän- ja verisuonitautien hoitoon tarkoitetun perindopriili-lääkkeen alkuperäis- ja rinnakkaisversion markkinat — Päätös, jolla SEUT 101 artiklan rikkominen todetaan — Patenttialan riitojen sovintosopimus — Lisenssisopimus — Teknologianhankintasopimus — Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus — Vaikutukseen perustuva kilpailunrajoitus — Kilpailuoikeuden ja patenttilainsäädännön yhteensovittaminen)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/27

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Krka v. komissio
      (Asia T-684/14) (1)

      ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Sydän- ja verisuonitautien hoitoon tarkoitetun perindopriili-lääkkeen alkuperäis- ja rinnakkaisversion markkinat - Päätös, jolla SEUT 101 artiklan rikkominen todetaan - Patenttialan riitojen sovintosopimus - Lisenssisopimus - Teknologianhankintasopimus - Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus - Vaikutukseen perustuva kilpailunrajoitus - Kilpailuoikeuden ja patenttilainsäädännön yhteensovittaminen))
      (2019/C 82/30)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Krka Tovarna Zdravil d.d. (Novo Mesto, Slovenia) (edustajat: asianajajat T. Ilešič ja M. Kocmut)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Castilla Contreras, B. Mongin ja C. Vollrath, avustajanaan barrister D. Bailey)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan mukaisesta menettelystä 9.7.2014 annettu komission päätös C(2014) 4955 final (asia AT.39612 – Perindopriili (Servier)) osittain siltä osin kuin se koskee kantajaa.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan mukaisesta menettelystä 9.7.2014 annetun komission päätöksen C(2014) 4955 final (asia AT.39612 – Perindopriili (Servier)) 4 artikla kumotaan siltä osin kuin siinä todetaan Krka Tovarna Zdravil d.d:n osallistuneen tässä artiklassa tarkoitettuihin sopimuksiin.

                  2)

                  Päätöksen C(2014) 4955 final 7 artiklan 4 kohdan a alakohta kumotaan.

                  3)

                  Päätöksen C(2014) 4955 final 8 ja 9 artikla kumotaan siltä osin kuin ne koskevat Krka Tovarna Zdraviliä.

                  4)

                  Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 431, 1.12.2014.


title: Asia T-691/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Servier ym. v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö — Sydän- ja verisuonitautien hoitoon tarkoitetun perindopriili-lääkkeen alkuperäis- ja rinnakkaisversion markkinat — Päätös, jolla SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan rikkominen todetaan — Puolueettomuuden periaate — Kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevän neuvoa-antavan komitean kuuleminen — Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin — Kanteen nostamisen määräajan lyhyys riidanalaisen päätöksen pituuteen nähden — Patenttialan riitojen sovintosopimukset — Lisenssisopimukset — Teknologianhankintasopimukset — Yksinostosopimus — Mahdollinen kilpailu — Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus — Vaikutukseen perustuva kilpailunrajoitus — Kilpailuoikeuden ja patenttilainsäädännön yhteensovittaminen — Erilliseksi tai yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi rikkomiseksi luokitteleminen — Kyseisen lääkkeen molekyylin mukaiset merkityksellisten markkinoiden määritysperusteet — Sakot — SEUT 101 ja SEUT 102 artiklaan perustuvien sakkojen yhdistäminen — Rikosten ja rangaistusten lakisidonnaisuutta koskeva periaate — Myynnin arvo — Laskentatapa samoilla markkinoilla tehtyjen useampien rikkomisten tapauksessa)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/28

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Servier ym. v. komissio
      (Asia T-691/14) (1)

      ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö - Sydän- ja verisuonitautien hoitoon tarkoitetun perindopriili-lääkkeen alkuperäis- ja rinnakkaisversion markkinat - Päätös, jolla SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan rikkominen todetaan - Puolueettomuuden periaate - Kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevän neuvoa-antavan komitean kuuleminen - Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin - Kanteen nostamisen määräajan lyhyys riidanalaisen päätöksen pituuteen nähden - Patenttialan riitojen sovintosopimukset - Lisenssisopimukset - Teknologianhankintasopimukset - Yksinostosopimus - Mahdollinen kilpailu - Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus - Vaikutukseen perustuva kilpailunrajoitus - Kilpailuoikeuden ja patenttilainsäädännön yhteensovittaminen - Erilliseksi tai yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi rikkomiseksi luokitteleminen - Kyseisen lääkkeen molekyylin mukaiset merkityksellisten markkinoiden määritysperusteet - Sakot - SEUT 101 ja SEUT 102 artiklaan perustuvien sakkojen yhdistäminen - Rikosten ja rangaistusten lakisidonnaisuutta koskeva periaate - Myynnin arvo - Laskentatapa samoilla markkinoilla tehtyjen useampien rikkomisten tapauksessa))
      (2019/C 82/31)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantajat: Servier SAS (Suresnes, Ranska), Servier Laboratories Ltd (Wexham, Yhdistynyt kuningaskunta), Les Laboratoires Servier SAS (Suresnes) (edustajat: aluksi I. S. Forrester, QC, barrister J. Killick, asianajaja O. de Juvigny ja solicitor M. Utges Manley, sitten J. Killick, O. de Juvigny, M. Utges Manley sekä asianajajat J. Jourdan ja T. Reymond)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi T. Christoforou, B. Mongin, C. Vollrath, F. Castilla Contreras ja T. Vecchi, sitten T. Christoforou, B. Mongin, C. Vollrath, F. Castilla Contreras ja J. Norris-Usher)

         Väliintulija, joka tukee kantajien vaatimuksia: Euroopan lääketeollisuuden yhdistysten liitto (EFPIA) (Geneve, Sveitsi) (edustajat: barrister F. Carlin sekä asianajajat N. Niejahr ja C. Paillard)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus ensisijaisesti kumota SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan mukaisesta menettelystä 9.7.2014 annettu komission päätös C(2014) 4955 final (asia AT.39612 – Perindopriili (Servier)) siltä osin kuin se koskee kantajia, ja toissijaisesti alentaa niille kyseisellä päätöksellä määrätyn sakon määrää.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan mukaisesta menettelystä 9.7.2014 annetun komission päätöksen C(2014) 4955 final (asia AT.39612 – Perindopriili (Servier)) 4 artikla kumotaan siltä osin kuin siinä todetaan Servier SAS:n ja Laboratoires Servier SAS:n osallistuneen tässä artiklassa tarkoitettuihin sopimuksiin.

                  2)

                  Päätöksen C(2014) 4955 final 6 artikla kumotaan.

                  3)

                  Päätöksen C(2014) 4955 final 7 artiklan 4 kohdan b alakohta ja 6 kohta kumotaan.

                  4)

                  Servierille ja Laboratoires Servierille päätöksen C(2014) 4955 final 2 artiklassa tarkoitetun rikkomisen perusteella määrätyn sakon määrä, joka ilmenee päätöksen 7 artiklan 2 kohdan b alakohdasta, määritetään 55 385 190 euroksi.

                  5)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  6)

                  Servier, Servier Laboratories Ltd ja Les Laboratoires Servier sekä Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

                  7)

                  Euroopan lääketeollisuuden yhdistysten liitto (EFPIA) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 462, 22.12.2014.


title: Asia T-705/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Unichem Laboratories v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Sydän- ja verisuonitautien hoitoon tarkoitetun perindopriili-lääkkeen alkuperäis- ja rinnakkaisversion markkinat — Päätös, jolla SEUT 101 artiklan rikkominen todetaan — Patenttialan riitojen sovintosopimus — Komission alueellinen toimivalta — Kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta vastuuseen joutuminen — Hallinnollinen menettely — Asianajajien ja asiakkaiden välisen yhteydenpidon luottamuksellisuuden suoja — Mahdollinen kilpailu — Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus — Rajoituksen objektiivinen välttämättömyys — Kilpailuoikeuden ja patenttilainsäädännön yhteensovittaminen — SEUT 101 artiklan 3 kohdan mukaiset poikkeusedellytykset — Sakot)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/30

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Unichem Laboratories v. komissio
      (Asia T-705/14) (1)

      ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Sydän- ja verisuonitautien hoitoon tarkoitetun perindopriili-lääkkeen alkuperäis- ja rinnakkaisversion markkinat - Päätös, jolla SEUT 101 artiklan rikkominen todetaan - Patenttialan riitojen sovintosopimus - Komission alueellinen toimivalta - Kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta vastuuseen joutuminen - Hallinnollinen menettely - Asianajajien ja asiakkaiden välisen yhteydenpidon luottamuksellisuuden suoja - Mahdollinen kilpailu - Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus - Rajoituksen objektiivinen välttämättömyys - Kilpailuoikeuden ja patenttilainsäädännön yhteensovittaminen - SEUT 101 artiklan 3 kohdan mukaiset poikkeusedellytykset - Sakot))
      (2019/C 82/33)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Unichem Laboratories Ltd (Mumbai, Intia) (edustajat: solicitor S. Mobley, solicitor K. Shaw, solicitor K. Cousins, solicitor M. Healy, solicitor H. Sheraton ja solicitor E. Batchelor)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi F. Castilla Contreras, T. Vecchi ja B. Mongin, sitten F. Castilla Contreras, B. Mongin ja C. Vollrath, avustajanaan barrister S. Kingston)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus ensisijaisesti kumota SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan mukaisesta menettelystä 9.7.2014 annettu komission päätös C(2014) 4955 final (asia AT.39612 – Perindopriili (Servier)) siltä osin kuin se koskee kantajaa, ja toissijaisesti kumota kantajalle kyseisellä päätöksellä määrätty sakko tai alentaa sen määrää.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Unichem Laboratories Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 448, 15.12.2014.