title: Asia C-440/00: Bundesarbeitsgerichtin 27.6.2000 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Gesamtbetriebsrat der Kühne & Nagel AG & Co. KG vastaan Kühne & Nagel AG & Co. KG

text:
10.2.2001              FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 45/7
Dioikitiko Protodikeio Rodoun 10.7.2000 tekemällään                            myös edellä mainitun asetuksen kanssa, koska kyseinen
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Geha                        kansallinen säännös merkitsee sellaisiin merikuljetuksiin
Naftiliaki EPE ym. vastaan NPDD Limeniko Tameio ja                             kohdistuvaa syrjintää, jotka suuntautuvat tiettyyn kol-
                      Helleenien tasavalta                                     manteen maahan (tai kolmansiin maihin), ja koska se
                                                                               näin ollen rajoittaa tähän kolmanteen maahan (näihin
                                                                               kolmansiin maihin) suuntautuvia merikuljetuksia?
                         (Asia C-435/00)
                          (2001/C 45/14)
Dioikiti Protodikeio Rodoun (Rodoksen ensimmäisen oikeus-                Regeringsrättenin 1.11.2000 tekemällään päätöksellä esit-
asteen hallintotuomioistuin) on pyytänyt 10.7.2000 tekemäl-              tämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa X ja Y vastaan Riks-
lään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen                                       skatteverket
27.11.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
ratkaisua asiassa Geha Naftiliaki EPE ym. vastaan NPDD
Limeniko Tameio ja Helleenien tasavalta tasavalta seuraaviin                                      (Asia C-436/00)
kysymyksiin:
                                                                                (2001/C 45/15)
a)   Onko Euroopan yhteisöjen neuvoston asetuksen
     N:o 4055/1986 1 artiklaa tulkittava siten, että sen                 Regeringsrätten on pyytänyt 1.11.2000 tekemällään päätöksel-
     vastaista on se, että jäsenvaltion kansallisessa oikeudessa         lä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 27.11.2000,
     asetetaan rajoituksia jäsenvaltioiden ja kolmansien mai-            Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asias-
     den välisille merikuljetuspalvelujen tarjonnalle yleensä,           sa X ja Y vastaan Riksskatteverket seuraavaan kysymykseen:
     vaikka nämä rajoitukset koskevat erotuksetta kaikkia
     aluksia, käyttävätpä niitä kotimaiset palvelujen tarjoajat          Estetäänkö EY 43, 46, 48, 56 ja 58 artiklalla nyt esillä
     tai muiden jäsenvaltioiden kansalaiset, ja kaikkia matkus-          olevassa asiassa kyseessä olevassa tilanteessa sellaisten Ruotsin
     tajia heidän kansalaisuudestaan riippumatta, vai onko               oikeudessa voimassa olevien kaltaisten jäsenvaltion säännösten
     kyseistä artiklaa tulkittava siten, että sen vastaista on           soveltaminen, joiden mukaan alihintaan tapahtuvalla luovutta-
     se, että jäsenvaltion kansallisessa oikeudessa asetetaan            misella suoritettua osakesijoitusta verotetaan epäedullisemmin
     rajoituksia, jotka koskevat ainoastaan palvelujen tarjontaa         tilanteessa, jossa sijoittamisen kohteena on toisessa jäsenval-
     jonkin toisen jäsenvaltion ja kolmannen maan välillä,               tiossa kotipaikan omaava oikeushenkilö, josta luovuttaja suo-
     jolloin suotuisa käsittely varataan kansallisille kuljetuksil-      raan tai välillisesti omistaa osuuden, tai sellainen kotimainen
     le, joissa kuljetetaan muiden jäsenvaltioiden kansalaisia           osakeyhtiö, josta kyseinen oikeushenkilö omistaa osuuden,
     meritse kolmansiin maihin?                                          kuin sitä verotettaisiin tilanteessa, jossa tällaista ulkomaalais-
                                                                         omistusta ei ole?
b)   Voiko jäsenvaltio kantaa erisuuruisen (korkeamman) sata-
     mamaksun matkustajilta, jotka matkustavat sellaisilla
     aluksilla, jotka poikkeavat (Euroopan unionin ulkopuoli-
     sen) kolmannen maan satamaan tai joiden lopullisena
     määränpäänä on tällainen oleva satama, kuin se kantaa
     niiltä matkustajilta, joiden määränpäänä oleva satama
     sijaitsee kotimaassa tai Euroopan unionin jäsenvaltioissa,
     vaikka nämä maksut kannetaan kummassakin edellä                     Bundesarbeitsgerichtin 27.6.2000 tekemällään päätöksellä
     mainitussa tilanteessa kaikilta matkustajilta riippumatta           esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Gesamtbetriebs-
     heidän kansalaisuudestaan tai siitä, minkä valtion lipun            rat der Kühne & Nagel AG & Co. KG vastaan Kühne &
     alla alus purjehtii, vai onko tällaisella säännöksellä katsot-                             Nagel AG & Co. KG
     tava rajoitettavan kolmansiin maihin suuntautuvaa mat-
     kustajien kuljettamista koskevaa vapautta, koska korke-
     ampi maksu mahdollisesti vaikuttaa matkareittien valin-                                      (Asia C-440/00)
     taan, jolloin kyseinen säännös olisi ristiriidassa asetuksen
     N:o 4055/1986 1 artiklan kanssa?                                                              (2001/C 45/16)
c)   Jos vastaus on kieltävä, onko mahdollista, että satama-             Bundesarbeitsgericht on pyytänyt 27.6.2000 tekemällään pää-
     maksut, jotka kannetaan matkustajilta, joiden määränpää-            töksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistui-
     nä on jokin kolmannen maan satama, ovat suuruudeltaan               meen 29.11.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
     vieläkin erilaisempia kolmansien maiden osalta kyseisten            asiassa Gesamtbetriebsrat der Kühne & Nagel AG & Co. KG
     satamien tai maantieteellisen alueen etäisyyden perusteel-          vastaan Kühne & Nagel AG & Co. KG ennakkoratkaisua
     la, vai onko tällainen kansallinen säännös ristiriidassa            seuraaviin kysymyksiin:
 ---pagebreak--- C 45/8                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        10.2.2001
1.    Edellytetäänkö eurooppalaisen yritysneuvoston perusta-            2.    velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
      misesta tai työntekijöiden tiedottamis- ja kuulemismenet-
      telyn käyttöönottamisesta yhteisönlaajuisissa yrityksissä
      tai yritysryhmissä 22 päivänä syyskuuta 1994 annetussa            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      neuvoston direktiivissä 94/45/EY (1) ja erityisesti sen 4 ja
      11 artiklassa, että yritykset, jotka kuuluvat sellaiseen          EY:n perustamissopimuksen 249 artiklan 3 kohdan ja 10 ar-
      yritysryhmään, jonka määräävässä asemassa olevan yri-             tiklan 1 kohdan pakottavat määräykset velvoittavat jäsenvaltiot
      tyksen kotipaikka on yhteisön ulkopuolella, ovat velvolli-        saattamaan direktiivin säännökset osaksi kansallista oikeusjär-
      sia antamaan direktiivin 4 artiklan 2 kohdan toisessa ja          jestystään siten, että ne ovat täytäntöönpanon määräajan
      kolmannessa alakohdassa tarkoitetulle keskushallinnolle           päättyessä täydellisesti voimassa. Direktiivin 32 artiklassa
      tietoja työntekijöiden keskimääräisestä lukumäärästä ja           säädetty määräaika on päättynyt 24.10.1998, eikä Saksa ole
      jakautumisesta jäsenvaltioiden kesken sekä yrityksen ja           tähänkään mennessä toteuttanut direktiivin alaan kuuluvia
      sen alaisuudessa toimivien yritysten sivuliikkeistä ja yri-       toimenpiteitä.
      tysrakenteesta?
                                                                        (1) EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31.
2.    Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
      Käsittääkö tiedotusvelvollisuus myös sellaisten työnteki-
      jäedustustojen nimi- ja osoitetietojen antamisen, jotka
      osallistuvat direktiivin 5 artiklassa tarkoitetun erityisen
      neuvotteluryhmän tai eurooppalaisen yritysneuvoston
      perustamiseen?                                                    High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench
                                                                        Divisionin, Administrative Court, 9.11.2000 tekemällään
                                                                        päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa The
                                                                        Queen vastaan 1) Environment Agency ja 2) Secretary of
(1) EYVL L 254, 30.9.1994, s. 64.                                       State for Environment, Transport and the Regions, jossa
                                                                        hakijana on Mayer Parry Ltd, väliintulijoina: 1), Corus
                                                                                (UK) Ltd ja 2) Allied Steel and Wire Ltd.
                                                                                (Asia C-444/00)
                                                                                (2001/C 45/18)
                                                                        High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench
Euroopan yhteisöjen komission 1.12.2000 Saksan liittota-                Division, Administrative Court, on pyytänyt 9.11.2000 teke-
                savaltaa vastaan nostama kanne                          mällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistui-
                                                                        men kirjaamoon 30.11.2000, Euroopan yhteisöjen tuomiois-
                         (Asia C-443/00)                                tuimelta ennakkoratkaisua asiassa The Queen vastaan
                                                                        1) Environment Agency ja 2) Secretary of State for Environ-
                                                                        ment, Transport and the Regions, jossa hakijana on Mayer
                          (2001/C 45/17)                                Parry Ltd, väliintulijoina: 1) Corus (UK) Ltd ja 2) Allied Steel
                                                                        and Wire Ltd. seuraavaan kysymykseen:
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 1.12.2000 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasaval-           Yritys käsittelee sellaista rautapitoisia metalleja sisältävää pak-
taa vastaan. Kantajan asiamiehet ovat oikeudellinen neuvonan-           kausmateriaalia, joka on (tämän yrityksen saadessa sen) jätteis-
taja Ulrich Wölker ja komission oikeudellisen yksikön virka-            tä annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY (1), sellaisena
mies Xavier Lewis ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o                kuin on muutettuna neuvoston direktiivillä 91/156/ETY (2) ja
komission oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de              komission päätöksellä 96/350/EY (3), 1 artiklan a alakohdassa
la Cruz, Centre Wagner C 254, Kirchberg, Luxemburg.                     tarkoitettua ”jätettä”, lajittelemalla, puhdistamalla, leikkaamal-
                                                                        la, murskaamalla, erottelemalla ja/tai paalittamalla siten, että
                                                                        näitä materiaaleja voidaan käyttää raaka-aineena sulatusuu-
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                            nissa teräksestä tehtyjen harkkojen, -levyjen tai -vyyhtien
                                                                        valmistamiseksi.
1.    toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut EY:n       1.    Onko nämä materiaalit kierrätetty ja lakkaavatko ne
      perustamissopimuksen ja yksilöiden suojelusta henkilö-                  olemasta neuvoston direktiivissä 75/442/ETY tarkoitettua
      tietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuu-            jätettä sen jälkeen kun
      desta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan
      parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (1) 32 ar-                a)    niitä voidaan käyttää raaka-aineena, tai kun
      tiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole määräajassa
      toteuttanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä                b)    teräksen valmistaja on käyttänyt ne teräksestä tehty-
      toimenpiteitä                                                                 jen harkkojen, levyjen tai -vyyhtien valmistamiseen?


title: Asia C-433/07: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 24.1.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Portugalin tasavalta

text:
               29.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 79/24

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 24.1.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Portugalin tasavalta
   (Asia C-433/07) (1)

   (2008/C 79/45)

      Oikeudenkäyntikieli: portugali

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 269, 10.11.2007.


title: Asia C-219/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 22.11.2012 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Brain Products GmbH v. BioSemi VOF, Antonius Pieter Kuiper, Robert Jan Gerard Honsbeek ja Alexander Coenraad Metting van Rijn (Ennakkoratkaisupyyntö — Lääkinnälliset laitteet — Direktiivi 93/42/ETY — Soveltamisala — Käsitteen ”lääkinnällinen laite” tulkinta — Tuote, jota markkinoidaan muuhun kuin lääkinnälliseen käyttöön — Fysiologisen toiminnon diagnosointi — Tavaroiden vapaa liikkuvuus)

text:
               26.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 22.11.2012 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Brain Products GmbH v. BioSemi VOF, Antonius Pieter Kuiper, Robert Jan Gerard Honsbeek ja Alexander Coenraad Metting van Rijn
   (Asia C-219/11) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Lääkinnälliset laitteet - Direktiivi 93/42/ETY - Soveltamisala - Käsitteen ”lääkinnällinen laite” tulkinta - Tuote, jota markkinoidaan muuhun kuin lääkinnälliseen käyttöön - Fysiologisen toiminnon diagnosointi - Tavaroiden vapaa liikkuvuus)
   2013/C 26/13
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Brain Products GmbH

      Vastapuolet: BioSemi VOF, Antonius Pieter Kuiper, Robert Jan Gerard Honsbeek ja Alexander Coenraad Metting van Rijn

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesgerichtshof — Lääkinnällisistä laitteista 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/42/ETY (EYVL L 169, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 5.9.2007 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2007/47/EY (EYVL L 247, s. 21), 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan kolmannen luetelmakohdan tulkinta — Lääkinnällisen laitteen käsitteen tulkinta — Direktiivin soveltaminen esineeseen, joka on tarkoitettu fysiologisen toiminnon tutkimiseen ja jota markkinoidaan muuhun kuin lääkinnälliseen käyttöön

      Tuomiolauselma

   Lääkinnällisistä laitteista 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/42/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston 5.9.2007 antamalla direktiivillä 2007/47/EY, 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan kolmatta luetelmakohtaa on tulkittava siten, että käsite ”lääkinnällinen laite” kattaa esineen, jonka sen valmistaja on suunnitellut käytettäväksi ihmisten fysiologisen toiminnon tutkimiseen, ainoastaan, jos se on tarkoitettu lääkinnälliseen tarkoitukseen.

      (1)  EUVL C 232, 6.8.2011.


title: Asia C-78/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 7.12.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2002/49/EY — Ympäristömelun arviointi ja hallinta — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/19

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 7.12.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-78/06) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2002/49/EY - Ympäristömelun arviointi ja hallinta - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2006/C 331/33)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: A. Alcover San Pedro ja F. Simonetti)

      Vastaaja: Luxemburgin suurherttuakunta (asiamies: S. Schreiner)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Laiminlyönti antaa säädetyssä määräajassa tarvittavat säännökset ympäristömelun arvioinnista ja hallinnasta 25.6.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/49/EY (EYVL L 189, s. 12) noudattamiseksi
   Tuomiolauselma

               1)

               Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut ympäristömelun arvioinnista ja hallinnasta 25.6.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/49/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole säädetyssä määräajassa antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Luxemburgin suurherttuakunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 74, 25.3.2006.


title: Asia C-486/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 11.12.2008 (Corte suprema di cassazionen (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) v. Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl (Yhteinen markkinajärjestely — Viljat — Maissi — Hintojen vahvistaminen — Sovellettavat alennukset)

text:
               7.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/9

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 11.12.2008 (Corte suprema di cassazionen (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) v. Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl
   (Asia C-486/07) (1)

   (Yhteinen markkinajärjestely - Viljat - Maissi - Hintojen vahvistaminen - Sovellettavat alennukset)
   (2009/C 32/14)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Corte suprema di cassazione
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

      Vastaaja: Consorzio Agrario di Ravenna Soc. Coop. arl
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Corte suprema di cassazione — Vilja-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 30.6.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1766/92 (EYVL L 181, s. 21) 4 ja 5 artiklan, interventioelinten suorittaman viljojen haltuunoton menettelyistä 19.3.1992 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 689/92 (EYVL L 74, s. 18) 4 a artiklan ja interventioelinten hallussaan pitämien viljojen myyntiin saattamisen menettelyistä ja edellytyksistä 28.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2131/93 (EYVL L 191, s. 76) 13 artiklan tulkinta — Vakiolaadun osalta hyväksyttyä kosteuspitoisuutta korkeamman kosteuspitoisuuden perusteella sovellettavat alennukset — Soveltaminen maissin myyntiin
   Tuomiolauselma
   Interventioelinten hallussaan pitämien viljojen myyntiin saattamisen menettelyistä ja edellytyksistä 28.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2131/93 13 artiklan 1 kohdan ja interventioelinten suorittaman viljojen haltuunoton menettelyistä 19.3.1992 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 689/92, sellaisena kuin se on 27.8.1992 annetulla komission asetuksella (ETY) N:o 2486/92 muutettuna, 4 a artiklan säännöksiä on tulkittava yhdessä siten, että jos interventioelinten hallussa olevan maissin myynti suoritetaan hankintamenettelyä noudattaen, asetuksen N:o 689/92, sellaisena kuin se on asetuksella N:o 2486/92 muutettuna, liitteessä II olevassa taulukossa II tarkoitettua durumvehnän hinnan alennusta kosteuspitoisuuden perusteella ei voida soveltaa.

      (1)  EUVL C 22, 26.1.2008.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (toinen jaosto), 20 päivänä helmikuuta 1997, asiassa C-114/94, Intelligente systemen, Database toepassingen, Elektronische diensten BV (IDE) vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Välityslauseke - Sopimus ohjelmiston kehittämisestä - Vaatimus jäännöserän maksamisesta ja vahingonkorvauksesta - Vastakanne maksettujen ennakkojen palauttamisesta)

text:
5.4.97                I  rl                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  N:o C 108/3
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                    YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                           ( toinen jaosto ),                                                 (viides jaosto ),
                   20 päivänä helmikuuta 1997,                                        20 päivänä helmikuuta 1997,
asiassa C-l 14/94 , Intelligente systemen, Database toepas          yhdistetyissä asioissa C-88/95 , C-102/95 ja C-103/95
singen, Elektronische diensten BV (IDE ) vastaan Euroopan            (Juzgado de lo Social de Santiago de Compostelan esittä
                       yhteisöjen komissio (')                       mät ennakkoratkaisupyynnöt), Bernardina Martínez Losa
                                                                     da, Manuel Fernández Balado ja José Paredes vastaan Ins
( Välityslauseke — Sopimus ohjelmiston kehittämisestä —              tituto Nacional de Empleo ( Inem ) ja Instituto Nacional de
Vaatimus jäännöserän maksamisesta ja vahingonkorvauk                                 la Seguridad Social ( INSS ) (')
sesta — Vastakanne maksettujen ennakkojen palauttami
                                  sesta)
                                                                     (EY:n perustamissopimuksen 48 ja 51 artikla — Asetuksen
                                                                     (ETY) N:o 1408/71 4, 48 ja 67 artikla — Työttömyys
                             ( 97/C 108/04                               korvauksen maksaminen yli 52-vuotiaille henkilöille)
                                                                                97/C 108 /05
                  (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
      (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan             (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
      yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                 yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                     Yhdistetyissä asioissa C-88/95 , C-102/95 ja C-103/95 , jot
Asiassa C-l 14/94, Intelligente systemen, Database toepas           ka Juzgado de lo Social de Santiago de Compostela ( Es
singen, Elektronische diensten BV ( IDE ), alankomaalainen           panja ) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artik
yhtiö, Maassluis ( Alankomaat ), edustajanaan asianajaja             lan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi
J. A. M. van de Sande, Rotterdam, 102 Wijnhaven , Rot               saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
terdam, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamiehi            olevissa asioissa Bernardina Martinez Losada, Manuel Fer
nään A. C. Jessen ja M. van der Woude ), jossa yhtäältä              nandez Balado ja Jose Paredes vastaan Instituto Nacional
kantaja vaatii kanteessaan osapuolten tekemän sopimuk               de Empleo ( Inem ) ja Instituto Nacional de la Seguridad
sen mukaisen tuen enimmäismäärän jäännöserän maksa                  Social ( INSS ) ennakkoratkaisun sosiaaliturvajärjestelmien
mista sekä vahingonkorvausta, ja jossa toisaalta komissio            soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin
vaatii vastakanteessaan maksamiensa ennakkojen palautta             työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän
mista korkoineen, yhteisöjen tuomioistuin ( toinen jaosto ),         perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun ase
toimien kokoonpanossa : jaoston puheenjohtaja G. F. Man             tuksen ( ETY ) N:o 1408/71 , sellaisena kuin se on muutet
cini sekä tuomarit G. Hirsch ja R. Schintgen ( esittelevä            tuna ja ajan tasalle saatettuna 2 päivänä kesäkuuta 1983
tuomari ), julkisasiamies : G. Cosmas, kirjaaja : johtava hal       annetulla neuvoston asetuksella ( ETY ) N:o 2001 /83
lintovirkamies H. A. Riihi , on 20.2.1997 antanut tuomion,           ( EYVL N:o L 230, 22.8.1983 , s . 6 ), sellaisena kuin se on
jonka tuomiolauselma on seuraava :                                   muutettuna 30 päivänä huhtikuuta 1992 annetulla neuvos
                                                                     ton asetuksella ( ETY ) N:o 1248/92 ( EYVL N:o L 136,
                                                                     19.5.1992, s . 7), 4, 48 ja 67 artiklan sekä EY:n perusta
                                                                     missopimuksen 48 ja 51 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen
1 ) Intelligente systemen, Database toepassingen, Elektro           tuomioistuin ( viides jaosto ), toimien kokoonpanossa : jaos
       nische diensten BV:n (IDE) nostama kanne hylätään.            ton puheenjohtaja J. C. Moitinho de Almeida sekä tuoma
                                                                     rit C. Gulmann, D. A. O. Edward ( esittelevä tuomari ), J.
                                                                     P. Puissochet ja M. Wathelet, julkisasiamies : C. O. Lenz,
                                                                     kirjaaja : apulaiskirjaaja H. von Holstein, on antanut
2 ) IDE velvoitetaan korvaaman komissiolle 533 456 ecua              20.2.1997 tuomion , jonka tuomiolauselma on seuraava :
       7,97 prosentin vuotuisine korkoineen 29.7.1994 al
       kaen .
                                                                     1 ) Espanjan Ley General de la Securidad Socialissa yli
                                                                          52-vuotiaille työttömille tarkoitetun korvauksen kaltai
3 ) IDE velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                      nen korvaus on sosiaaliturvajärjestelmien soveltamises
                                                                          ta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työnteki
                                                                          jöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän
( 1 ) EYVL N:o C 146 , 28.5.1994 .                                        perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun
                                                                          asetuksen (ETY) N:o 1408/71 , sellaisena kuin se on
                                                                          muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2 päivänä kesä
                                                                          kuuta 1983 annetulla neuvoston asetuksella (ETY)
                                                                          N:o 2001 /83 , sellaisena kuin se on muutettuna 30 päi


title: Asia C-62/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 13.2.2009 – Association of the British Pharmaceutical Industry v. Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

text:
               18.4.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 90/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 13.2.2009 – Association of the British Pharmaceutical Industry v. Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency
   (Asia C-62/09)
   2009/C 90/24
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Association of the British Pharmaceutical Industry

      Vastaaja: Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Estääkö direktiivin 2001/83/EY (1) 94 artiklan 1 kohta julkista elintä, joka on osa kansallista terveydenhuoltojärjestelmää, käyttämästä, kun se pyrkii vähentämään lääkkeisiin käytettäviä kokonaismenojaan, järjestelmää, jossa tarjotaan taloudellisia kannustimia lääkäreiden vastaanotoille (jotka puolestaan voivat antaa taloudellista hyötyä lääkkeen määräävälle lääkärille) kannustinjärjestelmän mukaisen sellaisen erikseen nimetyn lääkkeen määräämiseksi, joka on

               a)

               eri reseptilääke kuin lääkärin potilaalle aiemmin määräämä lääke tai

               b)

               eri reseptilääke kuin lääke, joka olisi muuten voitu määrätä potilaalle kannustinjärjestelmän puuttuessa,

         kun tällainen eri reseptilääke kuuluu potilaan tietyn sairauden hoitoon käytettävien lääkkeiden kanssa samaan terapeuttiseen luokkaan?

      (1)  Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/83/EY (EYVL L 311, s. 67).


title: Asia T-605/13: Kanne 21.11.2013 — Alma — The Soul of Italian Wine v. SMHV — Miguel Torres (SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE)

text:
               25.1.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/32

         Kanne 21.11.2013 — Alma — The Soul of Italian Wine v. SMHV — Miguel Torres (SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE)
   (Asia T-605/13)
   2014/C 24/59
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Alma — The Soul of Italian Wine LLLP (Bal Harbor, Florida, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja F. Terrano)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedès, Espanja)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 10.9.2013 tekemän päätöksen (asia R 18/2013-2) ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sanaosat ”SOTTO IL SOLE ITALIANO SOTTO il SOLE” sisältävä kuviomerkki — yhteisön tavaramerkiksi rekisteröimistä koskeva hakemus nro 9 784 539

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: yhteisön tavaramerkeiksi numeroilla 462 523 ja 6 373 971 rekisteröidyt tavaramerkit ja espanjalaisiksi tavaramerkeiksi numeroilla 152 231, 715 524 ja 2 796 505 rekisteröidyt tavaramerkit

      Väiteosaston ratkaisu: väitteen hyväksyminen kokonaisuudessaan

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen ja yhteisön tavaramerkiksi rekisteröimistä koskevan hakemuksen hylkääminen kokonaisuudessaan

      Kanneperusteet: yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 5 kohdan rikkominen.


title: Asia C-9/07: Kanne 16.1.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta

text:
               24.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/6

         Kanne 16.1.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-9/07)
   (2007/C 69/11)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: J. Enegren ja G. Rozet)

      Vastaaja: Ranskan tasavalta
   Vaatimukset

               —

               on todettava, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY muuttamisesta 23.9.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/74/EY (1) 2 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei joka tapauksessa ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle

               —

               Ranskan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin 2002/74/EY täytäntöönpanoa koskeva määräaika päättyi 8.10.2005.

      (1)  EYVL L 270, s. 10.


title: Asia C-468/09 P: Valitus, jonka Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación foral de Vizcaya on tehnyt 26.11.2009 yhdistetyissä asioissa T-30/01–T-32/01 ja T-86/02–T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava ym. v. komissio, 9.9.2009 annetusta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu viides jaosto) tuomiosta

text:
               13.2.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 37/7

         Valitus, jonka Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación foral de Vizcaya on tehnyt 26.11.2009 yhdistetyissä asioissa T-30/01–T-32/01 ja T-86/02–T-88/02, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava ym. v. komissio, 9.9.2009 annetusta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu viides jaosto) tuomiosta
   (Asia C-468/09 P)
   2010/C 37/10
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación foral de Vizcaya (edustajat: abogado I. Sáenz-Cortabarría Fernández ja abogado M. Morales Isasi)

      Muut osapuolet: Territorio Histórico de Álava — Diputación foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación foral de Guipúzcoa, Comunidad Autónoma del País Vasco — Baskimaan hallitus, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Euroopan yhteisöjen komissio ja Comunidad Autónoma de la Rioja

      Vaatimukset

               —

               Valitus on otettava tutkittavaksi ja todettava perustelluksi.

               —

               Valituksenalainen tuomio on kumottava.

               —

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetty vaatimus on hyväksyttävä ja riidanalaisen päätöksen 3 artikla on kumottava.

               —

               Asia on toissijaisesti palautettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi, joka on velvoitettava ottamaan vastaan todisteet, joiden vastaanottaminen oli evätty.

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan asian käsittelystä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa aiheutuneet ja valituksen käsittelystä aiheutuvat oikeudenkäyntikulut ja väliintulijana ollut Comunidad Autónoma de la Rioja korvaamaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa aiheutuneet kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on syyllistynyt oikeudelliseen virheeseen katsoessaan, että riidanalaisen verotoimenpiteen alustavan tutkinnan päättäminen ennen asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) voimaantuloa edellytti komission tästä tekemää (ja jäsenvaltiolle osoittamaa) nimenomaista päätöstä.

               2.

               Komission 28.11.2000 tekemälle päätökselle on annettu väärä merkitys katsomalla, että sillä päätettiin riidanalaisen verotoimenpiteen alustavaa tutkimista koskeva menettely, joka oli aloitettu huhtikuussa 1994 rekisteröidyn kantelun perusteella. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsomalla, ettei riidanalaisen verotoimenpiteen uutta tutkintaa vuonna 2000 ollut suoritettava olemassa oleviin tukiin sovellettavassa menettelyssä.

               3.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen jättäessään noudattamatta todistustaakkaa ja todisteiden arviointia koskevia prosessuaalisia säännöksiä erityisesti 28.11.2000 tehdyn päätöksen muodostaman asiakirjanäytön osalta (päätöksen uskottavuus ja todistusvoima). Oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin on loukattu.

               4.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen loukatessaan todisteiden arviointia ja todistustaakkaa koskevia prosessuaalisia sääntöjä niiden asioissa esitettyjen objektiivisten, merkityksellisten, yhtäpitävien ja ratkaisevien indisioiden osalta, jotka osoittavat, että komissio oli ennen 28.11.2000 tehtyä päätöstä tutkinut alustavasti riidanalaisen verotoimenpiteen ja päättänyt tutkinnan. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on syyllistynyt oikeudelliseen virheeseen katsoessaan, ettei riidanalaisen verotoimenpiteen uutta tutkintaa vuonna 2000 ollut suoritettava olemassa oleviin tukiin sovellettavassa menettelyssä.

               5.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen vahvistaessaan vuonna 1993 säädetyn riidanalaisen verotoimenpiteen toimintatueksi soveltamalla investointituen määritelmää alueellisia valtiontukia koskevien, vuoden 1998 suuntaviivojen mukaisesti. Oikeusvarmuuden periaatetta ja erityisesti taannehtivuuskiellon periaatetta on loukattu.

               6.

               Valituksenalaisessa tuomiossa on tehty oikeudellinen virhe sellaisen verosääntelyn alustavassa tutkinnassa valtiontukiasioissa merkityksellisinä pidettävien tietojen käsitteen osalta, ja virhe on johtanut siihen, että alustavan menettelyn kestoa ei ole katsottu kohtuuttoman pitkäksi.

               7.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että käsiteltävässä asiassa 79:ää kuukautta ei ole pidettävä kohtuuttoman pitkänä aikana riidanalaisen verotoimenpiteen alustavalle tutkinnalle ja tämän johdosta, ettei asiassa ole rikottu asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohtaa oikeusvarmuuden periaatteen osalta.

               8.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että käsiteltävässä asiassa 79:ää kuukautta ei ole pidettävä kohtuuttoman pitkänä aikana riidanalaisen verotoimenpiteen alustavalle tutkinnalle ja tämän johdosta, ettei asiassa ole rikottu asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohtaa hyvän hallinnon periaatteen osalta.

               9.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan kyseessä olevassa konkreettisessa tapauksessa, etteivät siinä vallitse sellaiset poikkeukselliset olosuhteet, jotka oikeuttavat perusteltuun luottamukseen riidanalaisen verotoimenpiteen sääntöjenmukaisuuteen ja jotka estävät tukien määräämisen takaisin perittäviksi asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Päätökselle on annettu väärä merkitys.

               10.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan kyseessä olevassa konkreettisessa tapauksessa, ettei kyseessä ole yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen, joka estää tukien määräämisen takaisin perittäviksi asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

               11.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen jättäessään noudattamatta todisteiden vastaanottamista koskevia prosessuaalisia sääntöjä ja päättäessään olla vastaanottamatta tiettyjen komission asiakirjojen avulla esitettävää todistelua, jota valittaja oli vaatinut ja jota on ensimmäisen oikeusasteen käyttämien niiden toteamusten, joilla valittajan vaatimus hylättiin, perusteella pidettävä olennaisen tärkeänä valittajan etujen puolustuksen kannalta. Oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja prosessuaalisen yhdenvertaisuuden ja puolustautumisoikeuksien periaatteita on loukattu.

      (1)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus, EYVL L 83, s. 1.


title: Asia C-416/05: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 14.7.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta

text:
               18.11.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/27

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 14.7.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-416/05) (1)

   (2006/C 281/44)

      Oikeudenkäyntikieli: ranska

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 10, 14.1.2006.


title: Asia T-500/12: Kanne 15.11.2012 — Ryanair v. komissio

text:
               26.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/60

         Kanne 15.11.2012 — Ryanair v. komissio
   (Asia T-500/12)
   2013/C 26/120
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Ryanair Ltd (Dublin, Irlanti) (edustajat: barrister B. Kennelly, asianajaja E. Vahida ja asianajaja I. Metaxas-Maragkidis)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan valtiontukiasiassa SA.29064 (2011/C ex 2011/NN) 25.7.2012 annetun komission päätöksen 1 artiklan, jossa todetaan, että Irlannin lentomatkustajaverossa 30.3.2009 ja 1.3.2011 välillä sovellettavat eriytetyt verokannat merkitsivät SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua sääntöjenvastaista valtiontukea

               —

               kumoamaan saman päätöksen 4, 5 ja 6 artiklan ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien kantajalle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että lentomatkustajaveron 10 euron verokanta oli ”normaali” tai asianmukainen ”yleinen” verokanta, vaikka kyseinen korkeampi verokanta oli koko merkityksellisen ajanjakson ajan unionin oikeuden mukaan lainvastainen.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio teki lentomatkustajaverolla annetun edun arviointiin liittyviä ilmeisiä arviointivirheitä, kun se katsoi, että Ryanair ja Aer Arann olivat samassa asemassa lentomatkustajaverolla annetun taloudellisen edun ja kilpailuedun osalta, jätti kokonaan ottamatta huomioon lentomatkustajaveron erityiset kilpailuvaikutukset Ryanairin ja Aer Linguksen välillä, arvioi virheellisesti Ryanairin muihin, Irlannin ulkopuolisiin lentoyhtiöihin nähden väitetysti saamaa etua ja jätti ottamatta huomioon Ryanairille niiden etujen, joita lentomatkustajaverosta aiheutuu Ryanairin kilpailijoille, vuoksi aiheutuneen vahingon.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio teki takaisinperintäpäätökseen liittyviä ilmeisiä arviointivirheitä, kun se vei Irlannilta tarpeellisen vallan arvioida, missä määrin valtiontuki vääristi kilpailua, ja näin ollen palauttaa aikaisempi tilanne, kun se ei arvioinut sen, että asianomaiset lentoyhtiöt voivat vyöryttää lentomatkustajaveron asiakkailleen, merkitystä ja kun se jätti ottamatta huomioon kilpailun vääristymisen, jota aiheutuu takaisinperintäpäätöksestä ja lentoyhtiöiden, jotka ovat väitetysti ”edunsaajia”, unionin oikeuden ja Irlannin oikeuden mukaisesta palauttamista koskevasta oikeudesta.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio ei antanut takaisinperintäpäätöstään tiedoksi Ryanairille neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) 6 artiklassa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklassa edellytetyllä tavalla.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio laiminlöi sille kuuluvan perusteluvelvollisuuden, kun se ei perustellut sitä, miksi 10 euron verokanta saattoi olla vakiintuneesta oikeuskäytännöstä poiketen unionin oikeuden vastainen ja samanaikaisesti ”normaali” ja ”legitiimi” mittapuu, ja kun se ei arvioinut kyseisen toimenpiteen taloudellisia vaikutuksia ja kilpailuvaikutuksia.

      (1)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1).


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 20 päivänä toukokuuta 2003 asiassa C-108/01 (House of Lordsin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Consorzio del Prosciutto di Parma ja Salumificio S. Rita SpA vastaan Asda Stores Ltd ja Hygrade Foods Ltd (Suojattu alkuperänimitys – Asetus N:o (ETY) 2081/92 – Asetus (EY) N:o 1107/96 – "Prosciutto di Parma" – Eritelmä – Edellytys, jonka mukaan kinkku on leikattava siivuiksi ja pakattava tuotantoalueella – EY 29 ja 30 artikla – Oikeuttaminen – Edellytys, johon voidaan vedota kolmatta vastaan – Oikeusvarmuus – Julkiseksi tekeminen)

text:
C 171/6                   FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                               19.7.2003
velvoitteitaan, koska se on asettanut yksittäisten osavaltioiden          mioistuimessa vireillä olevassa asiassa Consorzio del Prosciutto
säännöksissä lisävaatimuksia palomiesten henkilönsuojaimille,             di Parma ja Salumificio S. Rita SpA ja Asda Stores Ltd ja
vaikka nämä vastaavat tämän direktiivin vaatimuksia ja niissä             Hygrade Foods Ltd ennakkoratkaisun maataloustuotteiden ja
on CE-merkintä, yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toi-             elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperäni-
mien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Wathelet sekä                mitysten suojasta 14 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neu-
tuomarit D. A. O. Edward, A. La Pergola, P. Jann (esittelevä              voston asetuksen (ETY) N:o 2081/92 (EYVL L 208, s. 1),
tuomari) ja A. Rosas, julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer,             sellaisena kuin se on muutettuna Itävallan tasavallan, Suomen
kirjaaja: johtava hallintovirkamies H.-A. Rühl, on antanut                tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja
22.5.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                      niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni
                                                                          perustuu, tehdyllä asiakirjalla (EYVL 1994, C 241, s. 21 ja
                                                                          EYVL 1995, L 1, s. 1) ja asetuksen N:o 2081/92 17 artiklassa
1)     Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut henkilönsuojaimia        säädetyn menettelyn mukaisesta maantieteellisten merkintöjen
       koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päi-
                                                                          ja alkuperäisnimitysten rekisteröinnistä 12 päivänä kesäkuuta
       vänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/686/         1996 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1107/96 (EYVL
       ETY 1 ja 4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on           L 148, s. 1) tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin, toimien
       asettanut yksittäisten osavaltioiden säännöksissä lisävaatimuk-
                                                                          kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodríguez Iglesias, jaostojen
       sia palomiesten henkilönsuojaimille, vaikka nämä vastaavat         puheenjohtajat J.-P. Puissochet, M. Wathelet, R. Schintgen ja
       tämän direktiivin vaatimuksia ja niissä on CE-merkintä.            C. W. A. Timmermans sekä tuomarit C. Gulmann (esittelevä
                                                                          tuomari), D. A. O. Edward, P. Jann ja V. Skouris, F. Macken,
2)     Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti-     N. Colneric, S. von Bahr ja J. N. Cunha Rodrigues, julkisasia-
       kulut.                                                             mies: S. Alber, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M.-F. Contet,
                                                                          on antanut 20.5.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on
3)     Ranskan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.          seuraava:
( 1) EYVL C 118, 21.4.2001.
                                                                          1)     Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten mer-
                                                                                kintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 14 päivänä heinäkuuta
                                                                                1992 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 2081/92,
                                                                                sellaisena kuin se on muutettuna Itävallan tasavallan, Suomen
                                                                                tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja
                                                                                niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                        perustuu, tehdyllä asiakirjalla, on tulkittava siten, että sen
                                                                                vastaista ei ole asettaa suojatun alkuperänimityksen käytön
                                                                                edellytykseksi, että tuotteen siivuiksi leikkaamisen ja pakkaami-
                   20 päivänä toukokuuta 2003                                    sen kaltaiset toimenpiteet on toteutettava tuotantoalueella, jos
                                                                                sellaisesta edellytyksestä on määrätty eritelmässä.
asiassa C-108/01 (House of Lordsin esittämä ennakkorat-
kaisupyyntö), Consorzio del Prosciutto di Parma ja Salu-
mificio S. Rita SpA vastaan Asda Stores Ltd ja Hygrade                    2)     Sellaisen edellytyksen asettaminen, jonka mukaan suojattua
                             Foods Ltd ( 1)                                      alkuperänimitystä ”Prosciutto di Parma” saadaan käyttää
                                                                                siivuina myytävästä kinkusta, jos siivuiksi leikkaaminen ja
(Suojattu alkuperänimitys – Asetus N:o (ETY) 2081/92 –                           pakkaaminen suoritetaan tuotantoalueella, on EY 29 artiklassa
Asetus (EY) N:o 1107/96 – ”Prosciutto di Parma” – Eritelmä                       tarkoitettu viennin määrällisiä rajoituksia vaikutukseltaan vas-
– Edellytys, jonka mukaan kinkku on leikattava siivuiksi                         taava toimenpide, mutta sen voidaan katsoa olevan perusteltu
ja pakattava tuotantoalueella – EY 29 ja 30 artikla –                            ja siten viimeksi mainitun artiklan mukainen.
Oikeuttaminen – Edellytys, johon voidaan vedota kolmatta
       vastaan – Oikeusvarmuus – Julkiseksi tekeminen)
                                                                          3)     Kysymyksessä olevaan edellytykseen ei kuitenkaan voida vedota
                           (2003/C 171/07)                                       taloudellisia toimijoita vastaan, koska sitä ei ollut saatettu
                                                                                niiden tietoon yhteisön säädöksessä annettavalla asianmukaisel-
                                                                                la julkisuudella.
                     (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                          (1 ) EYVL C 134, 5.5.2001.
Asiassa C-108/01, jonka House of Lords (Yhdistynyt kuningas-
kunta) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuo-
mioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuo-


title: Asia C-30/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) on esittänyt 21.1.2013 — Global Trans Lodzhistik ООD v. Nachalnik na Mitnitsa Stolichna

text:
               13.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 108/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) on esittänyt 21.1.2013 — Global Trans Lodzhistik ООD v. Nachalnik na Mitnitsa Stolichna
   (Asia C-30/13)
   2013/C 108/33
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen sad Sofia-grad

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Global Trans Lodzhistik ООD

      Vastaaja: Nachalnik na Mitnitsa Stolichna (pääkaupungin tulliviraston johtaja)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Seuraako yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (1) 243 artiklan 1 kohdasta, kun sitä tulkitaan yhdessä saman asetuksen 245 artiklan sekä puolustautumisoikeuden ja oikeusvoiman periaatteiden kanssa, että se mahdollistaa tullilain (Zakon za mitnitsitedie) 220 ja 211a §:ssä säädetyn kaltaisen kansallisen sääntelyn, jonka mukaan useampaan kuin yhteen tulliviranomaisen päätökseen, jossa vahvistetaan myöhemmin perittävän tullivelan korotus, voidaan hakea muutosta, myös silloin, kun pääasian olosuhteissa tämän tullivelan vahvistamisesta voitaisiin tehdä tietyistä asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (2) 181 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettu lopullinen päätös?

               2)

               Onko asetuksen N:o 2913/92 243 artiklan 2 kohtaa, joka koskee muutoksenhakuoikeutta, tulkittava siten, ettei siinä säädetä, että asetuksen N:o 2454/93 181 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun lopulliseen päätökseen on haettava muutosta ensin hallintoviranomaiselta, jotta voidaan aloittaa tuomioistuinmenettely?

               3)

               Onko asetuksen N:o 2454/93 181 a artiklan 2 kohtaa tulkittava pääasian olosuhteissa siten, että jos siinä säädettyä menettelyä ei ole noudatettu kuulemista ja vastineen antamista koskevien oikeuksien osalta, näiden sääntöjen vastaisesti tehty tulliviranomaisen päätös ei ole edellä mainitussa säännöksessä tarkoitettu lopullinen päätös vaan ainoastaan osa lopullisen päätöksen tekemistä koskevaa menettelyä? Onko kyseistä säännöstä muussa tapauksessa tulkittava pääasian olosuhteissa siten, että päätös, jonka tekemisessä on syyllistytty mainittuihin menettelyvirheisiin, on suoraan tuomioistuinvalvonnan alainen ja että tuomioistuimen on ratkaistava pääasiassa päätöksestä nostettu kanne?

               4)

               Onko asetuksen 181 a artiklan 2 kohtaa pääasian olosuhteissa ja laillisuusperiaatteen perusteella tulkittava siten, että kun siinä säädettyä menettelyä ei ole noudatettu kuulemista ja vastineen antamista koskevien oikeuksien osalta, näiden sääntöjen vastaisesti tehty tulliviranomaisen päätös on pätemätön sellaisen olennaisen menettelyvirheen vuoksi, joka on rinnastettavissa sellaisen olennaisen menettelymääräyksen rikkomiseen, jonka noudattamatta jättäminen johtaa toimen pätemättömyyteen rikkomisen konkreettisista seurauksista riippumatta, ja että tuomioistuimen on tällöin ratkaistava päätöksestä nostettu kanne eikä se voi harkita asian palauttamista hallintoviranomaiselle asian laillista päätökseen saattamista varten?

      (1)  EYVL L 302, s. 1.

      (2)  EYVL L 253, s. 1.


title: Asia F-86/11: Kanne 8.9.2011 — ZZ v. alueiden komitea

text:
               19.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 340/42

         Kanne 8.9.2011 — ZZ v. alueiden komitea
   (Asia F-86/11)
   2011/C 340/89
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja L. Levi)

      Vastaaja: alueiden komitea

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Sen päätöksen kumoaminen, jossa kieltäydytään tunnustamasta, että kantajan työkyvyttömyys on henkilöstösääntöjen 78 artiklan viidennessä kohdassa tarkoitetulla tavalla työperäistä.

      Vaatimukset

               —

               Alueiden komitean työvaliokunnan 10.9.2010 tekemä päätös on kumottava siltä osin kuin työvaliokunta hyväksyi työkyvyttömyyslautakunnan päätelmät ja kieltäytyi tunnustamasta, että kantajan työkyvyttömyys on henkilöstösääntöjen 78 artiklan viidennessä kohdassa tarkoitetulla tavalla työperäistä

               —

               alueiden komitean 20.5.2011 tekemä päätös, joka on annettu tiedoksi 1.6.2011 ja jolla on hylätty kantajan tekemä valitus, on kumottava tarpeellisilta osin

               —

               alueiden komitea on velvoitettava maksamaan 10 000 euroa korvauksena henkisestä kärsimyksestä

               —

               alueiden komitea on velvoitettava korvaamaan kaikki kantajalle työkyvyttömyysmenettelystä aiheutuneet kulut kyseisen menettelyn aloittamisesta alkaen, mukaan lukien valituksesta aiheutuneet kulut

               —

               alueiden komitea on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-678/11: Kanne 22.12.2011 — Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta

text:
               10.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 73/20

         Kanne 22.12.2011 — Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-678/11)
   2012/C 73/35
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: W. Roels ja F. Jimeno Fernández)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta

      Vaatimukset

               —

               on todettava, ettei Espanjan kuningaskunta ole noudattanut SEUT 56 artiklan (aiempi EY 49 artikla) ja ETA-sopimuksen 36 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut ja pitänyt voimassa säännökset, jotka sisältyvät eläkejärjestelmien ja -rahastojen sääntelystä annetun kodifioidun lain 46 §:n c momenttiin, yksityisen vakuutustoiminnan järjestämisestä ja valvonnasta annetun lain muutosten hyväksymisestä 29.10.2004 annetun kuninkaan asetuksen nro 6/2004 86 §:ään, muihin kuin maassa asuviin sovellettavan tuloverolain muutosten hyväksymisestä annetun kuninkaan asetuksen nro 5/2004 10 §:ään ja 17.12.2003 annetun yleisen verolain nro 58/2003 47 §:ään ja joiden mukaan muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneet ulkomaiset eläkerahastot, jotka tarjoavat työeläkkeitä Espanjassa, ja eläkeyhtiöt, jotka toimivat Espanjassa palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella, ovat velvollisia muun muassa nimeämään Espanjassa asuvan verotuksellisen edustajan

               —

               Espanjan kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1)

               Espanjan verolainsäädännön kyseisissä säännöksissä asetetaan muille kuin maassa asuville verovelvollisille velvollisuus nimetä Espanjassa asuva verotuksellinen edustaja. Käytännössä tämä velvollisuus kohdistuu muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneisiin ulkomaisiin eläkerahastoihin, jotka tarjoavat työeläkkeitä Espanjassa, ja vakuutusyhtiöihin, jotka toimivat Espanjassa palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella.

               2)

               Komissio katsoo, että velvollisuus nimetä edellä mainituissa tapauksissa Espanjassa asuva verotuksellinen edustaja merkitsee palvelujen tarjoamisen vapauteen kohdistuvaa rajoitusta, koska se merkitsee asianomaisiin yhteisöihin ja luonnollisiin henkilöihin — joilla ei ole muuta vaihtoehtoa kuin turvautua edustajan palveluihin — kohdistuvaa ylimääräistä velvoitetta. Kyseessä on myös palvelujen tarjoamisen vapauteen kohdistuva rajoitus sellaisten henkilöiden ja yritysten kannalta, jotka ovat sijoittautuneet muihin jäsenvaltioihin ja jotka haluavat tarjota verotukselliseen edustamiseen liittyviä palveluja Espanjassa toimiville yhteisöille tai luonnollisille henkilöille.

               3)

               Kyseinen lainsäädäntö on SEUT 56 artiklan (aiemmin EY 49 artikla) ja ETA-sopimuksen 36 artiklan vastaista.


title: Asia T-391/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.3.2012 — Ellinika Nafpigeia v. komissio (Valtiontuki — Laivanrakennus — Kreikan viranomaisten telakalle myöntämät tuet — Päätös, jolla tuet todetaan soveltumattomiksi yhteismarkkinoille ja määrätään niiden takaisinperimisestä — Tuen väärinkäyttö)

text:
               28.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 126/12

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.3.2012 — Ellinika Nafpigeia v. komissio
   (Asia T-391/08) (1)

   (Valtiontuki - Laivanrakennus - Kreikan viranomaisten telakalle myöntämät tuet - Päätös, jolla tuet todetaan soveltumattomiksi yhteismarkkinoille ja määrätään niiden takaisinperimisestä - Tuen väärinkäyttö)
   2012/C 126/24
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Ellinika Nafpigeia AE (Skaramagka, Kreikka) (edustajat: asianajajat I. Drosos, K. Loukopoulos, A. Chiotellis, C. Panagoulea, P. Tzioumas, A. Balla, V. Voutsakis ja X. Gkousta)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Urraca Caviedes ja M. Konstantinidis)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus komission 2.7.2008 tekemän päätöksen 2009/610/EY — joka koskee tukia nro C 16/2004 (ex NN 29/2004, CP 71/2002 ja CP 133/2005), jotka Kreikka on myöntänyt Hellenic Shipyards SA:lle (EUVL 2009, L 225, s. 104) — 1 artiklan 2 kohdan, 2, 3, 5 ja 6 artiklan, 8 artiklan 2 kohdan, 9 artiklan, 11–16 artiklan sekä 18 ja 19 artiklan kumoamisesta.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Ellinika Nafpigeia AE vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 327, 20.12.2008.


title: Asia T-77/13: Kanne 31.1.2013 — Laboratoires Polive v. SMHV — Arbora & Ausonia (DODIE)

text:
               13.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 108/31

         Kanne 31.1.2013 — Laboratoires Polive v. SMHV — Arbora & Ausonia (DODIE)
   (Asia T-77/13)
   2013/C 108/78
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Laboratoires Polive (Levallois Perret, Ranska) (edustaja: lakimies A. Sion)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Arbora & Ausonia SL (Barcelona, Espanja)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               Kumoamaan toisen valituslautakunnan riidanalaisen päätöksen, jolla kumottiin väiteosaston päätös

               —

               Hylkäämään väitteen kokonaisuudessaan ja

               —

               Velvoittamaan SMHV:n maksamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”DODIE” luokkiin 3, 5 ja 10 kuuluville tavaroille — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 5 665 104

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Yhteisön tavaramerkit ja kansalliset tavaramerkit kuvio- ja sanamerkeistä, jotka sisältävät sanaosan ”DODIS”, ”DODIES” tai ”DODOT” luokkiin 3, 5, 10, 12, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 28, 35 ja 44 kuuluville tavaroille ja palveluille

      Väiteosaston ratkaisu: väite kumottiin kokonaisuudessaan

      Valituslautakunnan ratkaisu: valitus hyväksyttiin osittain ja riidanalainen päätös kumottiin tiettyjen luokkiin 3, 5 ja 10 kuuluvien tavaroiden osalta

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen


title: Asia C-365/14: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 12.9.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Rüsselsheim — Saksa) — Brunhilde Liebler ja Helmut Liebler v. Condor Flugdienst GmbH

text:
               1.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 431/17

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 12.9.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Rüsselsheim — Saksa) — Brunhilde Liebler ja Helmut Liebler v. Condor Flugdienst GmbH
   (Asia C-365/14) (1)

   (2014/C 431/30)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 329, 22.9.2014.


title: Asia T-343/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 3.5.2007 — Tsarnavas v. komissio (Henkilöstö — Arviointikertomus — Työkyvyttömyys — Kumoamiskanne — Oikeussuojan tarve — Vahingonkorvauskanne — Tutkimatta jättäminen)

text:
               23.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 140/21

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 3.5.2007 — Tsarnavas v. komissio
   (Asia T-343/04) (1)

   (Henkilöstö - Arviointikertomus - Työkyvyttömyys - Kumoamiskanne - Oikeussuojan tarve - Vahingonkorvauskanne - Tutkimatta jättäminen)
   (2007/C 140/34)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Vassilios Tsarnavas (Volos, Kreikka) (edustajat: asianajajat N. Lhoëst ja B. d'Orléans)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: C. Berardis-Kayser ja D. Martin)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhtäältä arvioinnin tarkastajan 4.8.2003 tekemän sen päätöksen kumoamista koskeva vaatimus, jossa vahvistettiin kantajan lopullinen arviointikertomus ajanjaksolle 1.7.1997 — 30.6.1999, ja toisaalta sen henkisen kärsimyksen korvaamista koskeva vaatimus, joka kantajalle oli aiheutunut häntä koskevan arviointikertomuksen viivästyneestä vahvistamisesta ja henkisestä ahdistelusta, jonka kohteeksi hän oli joutunut.
   Tuomiolauselma

               1)

               Arvioinnin tarkastajan 4.8.2003 tekemä päätös, jolla vahvistettiin kantajan lopullinen arviointikertomus ajanjaksolle 1.7.1997 — 30.6.1999, kumotaan.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Komission vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja puolesta kantajalle aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 262, 23.10.2004.


title: Asia T-418/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.1.2015 – Richter + Frenzel v. SMHV – Ferdinand Richter (Richter+Frenzel) (Yhteisön tavaramerkki — Väite — Väitteen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               16.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 89/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.1.2015 – Richter + Frenzel v. SMHV – Ferdinand Richter (Richter+Frenzel)
   (Asia T-418/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väite - Väitteen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2015/C 089/30)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Richter + Frenzel GmbH + Co. KG (Würzburg, Saksa) (edustaja: asianajaja D. Altenburg)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: aluksi A. Pohlmann, sitten D. Botis)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Ferdinand Richter GmbH (Pasching, Itävalta) (edustuja: asianajaja M. Grötschl)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 12.3.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 2001/2011-4), joka koskee Ferdinand Richter GmbH:n ja Richter + Frenzel GmbH + Co. KG:n välistä väitemenettelyä

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Kantaja ja väliintulija vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja kumpikin niistä velvoitetaan korvaamaan puolet vastaajan oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 325, 9.11.2013.


title: Asia T-143/07: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.12.2009 — UMG Recordings v. SMHV — Osman (MOTOWN)

text:
               13.2.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 37/48

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.12.2009 — UMG Recordings v. SMHV — Osman (MOTOWN)
   (Asia T-143/07) (1)

   2010/C 37/73

      Oikeudenkäyntikieli: englanti

   Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 140, 23.6.2007.


title: Asia C-523/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundessozialgericht (Saksa) on esittänyt 3.10.2013 — Walter Larcher v. Deutsche Rentenversicherung Bayern Süd

text:
               25.1.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/2

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundessozialgericht (Saksa) on esittänyt 3.10.2013 — Walter Larcher v. Deutsche Rentenversicherung Bayern Süd
   (Asia C-523/13)
   2014/C 24/02
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundessozialgericht

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja ja Revision-valittaja: Walter Larcher

      Vastaaja ja Revision-valittajan vastapuoli: Deutsche Rentenversicherung Bayern Süd

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko EY 39 artiklan 2 kohdassa (josta on tullut SEUT 45 artiklan 2 kohta) ja asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (1) 3 artiklan 1 kohdassa vahvistettu yhdenvertaisen kohtelun periaate esteenä kansalliselle säännökselle, jonka mukaan ikääntyneen henkilön osa-aikatyön jälkeinen vanhuuseläke edellyttää, että ikääntyneen henkilön osa-aikatyö tehtiin kyseisen jäsenvaltion, ei kuitenkaan toisen jäsenvaltion kansallisten oikeussääntöjen mukaan?

               2)

               Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, mitä vaatimuksia EY 39 artiklan 2 kohdan (josta on tullut SEUT 45 artiklan 2 kohta) ja asetuksen (ETY) N:o 1408/71 3 artiklan 1 kohdan mukainen yhdenvertaisen kohtelun periaate asettaa toisen jäsenvaltion oikeussääntöjen mukaan tehdyn ikääntyneen henkilön osa-aikatyön rinnastamiselle edellytyksenä kansalliselle vanhuuseläkeoikeudelle:

                           a)

                           Onko ikääntyneen henkilön osa-aikatyön edellytyksiä tarkasteltava vertailevasti?

                           b)

                           Mikäli vastaus edelliseen kysymykseen on myöntävä, riittääkö se, jos ikääntyneen henkilön osa-aikatyö on tarkoitukseltaan ja rakenteeltaan järjestetty pohjimmiltaan samankaltaisella tavoin kummassakin jäsenvaltiossa?

                           c)

                           Vai onko ikääntyneen henkilön osa-aikatyön edellytysten oltava järjestetty täysin samalla tavalla kummassakin jäsenvaltiossa?

      (1)  Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2).


title: Asia C-222/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 16.7.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Symvoulio tis Epikrateias – Kreikka) – Konstantinos Maïstrellis v. Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Direktiivi 96/34/EY — Vanhempainlomaa koskeva puitesopimus — 2 lausekkeen 1 kohta — Yksilöllinen oikeus vanhempainlomaan lapsen syntymän vuoksi — Kansallinen säännöstö, jossa oikeus tällaiseen lomaan evätään virkamieheltä, jonka aviovaimo ei työskentele — Direktiivi 2006/54/EY — Miesten ja naisten yhdenvertainen kohtelu työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa — 2 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 14 artiklan 1 kohdan c alakohta — Työsuhteen ehdot — Välitön syrjintä)

text:
               14.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 302/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 16.7.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Symvoulio tis Epikrateias – Kreikka) – Konstantinos Maïstrellis v. Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton
   (Asia C-222/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Direktiivi 96/34/EY - Vanhempainlomaa koskeva puitesopimus - 2 lausekkeen 1 kohta - Yksilöllinen oikeus vanhempainlomaan lapsen syntymän vuoksi - Kansallinen säännöstö, jossa oikeus tällaiseen lomaan evätään virkamieheltä, jonka aviovaimo ei työskentele - Direktiivi 2006/54/EY - Miesten ja naisten yhdenvertainen kohtelu työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa - 2 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 14 artiklan 1 kohdan c alakohta - Työsuhteen ehdot - Välitön syrjintä))
   (2015/C 302/12)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Symvoulio tis Epikrateias

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Konstantinos Maïstrellis

      Vastaaja: Ypourgos Dikaiosynis, Diafaneias kai Anthropinon Dikaiomaton

      Tuomiolauselma

   UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemästä vanhempainlomaa koskevasta puitesopimuksesta 3.6.1996 annetun neuvoston direktiivin 96/34/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 15.12.1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/75/EY, ja miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5.7.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/54/EY säännöksiä on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan virkamiehellä ei ole oikeutta vanhempainvapaaseen tilanteessa, jossa hänen aviovaimonsa ei ole töissä tai ei harjoita mitään ammattia paitsi jos aviovaimo katsotaan vakavan sairauden tai vamman vuoksi kykenemättömäksi vastaamaan lapsen hoidon tarpeeseen.

      (1)  EUVL C 235, 21.7.2014.


title: Asia T-14/05: Italian tasavallan 12.1.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               19.3.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/25

         Italian tasavallan 12.1.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-14/05)
   (2005/C 69/44)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Italian tasavalta, on nostanut 12.1.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan asiamiehenä on valtionasiamies Danilo Del Gaizo.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               —

               toteaa, että kanteen kohteena oleva asetus on mitätön

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kanne on nostettu asetuksen (EY) N:o 2848/98 muuttamisesta raakatupakka-alan kiintiöiden takaisinosto-ohjelman soveltamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen osalta 18 päivänä lokakuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1809/2004 (1) kumoamiseksi. Tällä asetuksella lisätään asetuksen N:o 2848/98 36 artiklan 1 kohtaan alakohta, jossa säädetään takaisinostohinnasta satovuoden 2004 tupakkakiintiöiden osalta siten, että sen määrä vastaa 40 % palkkiosta ja että se on suoritettava ennen 31.5.2005.
   Italian hallitus katsoo, että kanteen kohteena oleva asetus on neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2075/92 (2) vastainen (erityisesti sen 14 a artiklan vastainen) ja että sitä annettaessa on syyllistytty olennaisten menettelymuotojen rikkomiseen ja harkintavallan väärinkäyttöön.
   Erityisesti se, että takaisinostettaville kiintiöille on vuoden 2004 sadon osalta vahvistettu erityisen korkea takaisinostohinta, joka on sama kaikille tuottajille, ilman minkäänlaista erottelua niiden taikka eri tupakkalajien välillä, ja joka on maksettavissa välittömästi tilatukena, on neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2075/92 14 a artiklan, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1636/98, vastainen.
   Italian hallitus katsoo tämän lisäksi, että takaisinostohinnan vahvistamista ei voida pitää perusteltuna saati laillisena asetuksen N:o 1809/2004 kolmannessa perustelukappaleessa mainittujen syiden vuoksi: ”Satovuoden 2004 takaisinostoja varten olisi vahvistettava takaisinostohinta, joka on sen tuen vähimmäistason mukainen, jonka viljelijä voi saada suoran tuen järjestelmällä, joka määritellään – –29.9.2003 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1782/2003(3). Tilatukijärjestelmän täytäntöönpanoa varten olisi takaisinostohinnan maksamisaika lyhennettävä mahdollisimman lyhyeksi.” Asetuksen N:o 2075/92 säännöksiä ei ole muutettu kyseisen tuotantovuoden (eikä vuoden 2005) osalta, minkä vuoksi komissiolla ei ole oikeutta vahvistaa takaisinostohintaa täysin muulla oikeusperusteella kuin sillä, johon sen on pitäytynyt toimenpiteitä toteuttaessaan tukeutua ja täysin muita päämääriä seuraten tai jopa niiden päämäärien kanssa ristiriitaisia päämääriä tavoitellen, joilla neuvoston asetuksen N:o 2075/92 mukaan olisi pitänyt perustella sen vahvistaminen.
   Italian hallitus väittää lisäksi, että kanteen kohteena olevassa päätöksessä ei ole esitetty perusteluja sille, että takaisinostohinta vahvistettiin samaksi tuottajista tai tupakkalajeista riippumatta, eikä sille, että sen suuruus määriteltiin 40 %:ksi palkkiosta. Se katsoo, että kanteen kohteena olevan asetuksen 1 artikla on ristiriidassa asetuksen johdanto-osan kolmannen perustelukappaleen kanssa ja toisen perustelukappaleen perustelujen kanssa.

      (1)  EUVL L 318, 19.10.2004, s. 18.

      (2)  Raakatupakka-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 päivänä kesäkuuta 1992 annettu neuvoston asetus N:o 2075/92 (EYVL l 215, 30.7.1992, s. 70).


title: Yhdistetyt asiat T-440/03, T-121/04, T-171/04, T-208/04, T-365/04 ja T-484/04: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.12.2009 — Arizmendi ym. v. neuvosto ja komissio (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Tulliliitto — Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely — Perusteltu lausunto — Tulkkaustehtäviä hoitavien ja hallinnollisia ja kaupallisia tehtäviä hoitavien laivanselvittäjien ammattikunnan monopolin lakkauttaminen Ranskan lainsäädännössä — Riittävän ilmeinen rikkominen — Syy-yhteys)

text:
               13.2.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 37/32

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.12.2009 — Arizmendi ym. v. neuvosto ja komissio
   (Yhdistetyt asiat T-440/03, T-121/04, T-171/04, T-208/04, T-365/04 ja T-484/04) (1)

   (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Tulliliitto - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely - Perusteltu lausunto - Tulkkaustehtäviä hoitavien ja hallinnollisia ja kaupallisia tehtäviä hoitavien laivanselvittäjien ammattikunnan monopolin lakkauttaminen Ranskan lainsäädännössä - Riittävän ilmeinen rikkominen - Syy-yhteys)
   2010/C 37/40
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: Jean Arizmendi (Bayonne, Ranska) ja 60 muuta kantajaa, joiden nimet on lueteltu tuomion liitteessä (edustajat: asiassa T-440/03 asianajajat J.-F. Péricaud, P. Péricaud ja M. Tournois ja asioissa T-121/04, T-171/04, T-208/04, T-365/04 ja T-484/04 asianajajat J.-F. Péricaud ja M. Tournois)

      Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi J.-P. Jacqué ja M. Giorgi Fort, sittemmin F. Florindo Gijón ja M. Balta) ja Euroopan komissio (asiamiehet: X. Lewis ja asiassa T-121/04 X. Lewis ja B. Stromsky)

      Väliintulija, joka tukee kantajien vaatimuksia asiassa T-440/03: Chambre nationale des courtiers maritimes de France (Pariisi, Ranska) (edustaja: asianajaja J.-F. Péricaud)

      Oikeudenkäynnin kohde

   EY 235 artiklan ja EY 288 artiklan toiseen kohdan perusteella nostettu vahingonkorvauskanne, jossa yhteisöä vaaditaan korvaamaan vahinko, joka on aiheutunut ranskalaisen tulkkaustehtäviä hoitavien ja hallinnollisia ja kaupallisia tehtäviä hoitavien laivanselvittäjien ammattikunnan monopolin lakkauttamisesta.

      Tuomiolauselma

               1.

               Kanteet hylätään.

               2.

               Jean Arizmendi ja 60 muuta kantajaa, joiden nimet on lueteltu liitteessä, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan ja heidät velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 59, 6.3.2004.


title: Asia T-19/12: Kanne 10.1.2012 — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik v. SMHV — Impexmetal (KFŁT KRAŚNIK)

text:
               14.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 109/16

         Kanne 10.1.2012 — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik v. SMHV — Impexmetal (KFŁT KRAŚNIK)
   (Asia T-19/12)
   2012/C 109/36
   Kannekirjelmän kieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik (Kraśnik, Puola) (edustaja: asianajaja J. Sieklucki)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Impexmetal S.A. (Varsova, Puola)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 27.10.2011 tekemän päätöksen (asia R 2475/2010-1), jolla evättiin hakemus tavaramerkin KFŁT KRAŚNIK rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi luokkaan 7 kuuluvia tavaroita varten: koneet ja työstökoneet; pyörälaakerit ja niiden osat (kuulat, laakerirullat); tynnyrilaakerit ja suurlaakerit;

               —

               velvoittaa vastaajan ja IMPEXMETAL S.A:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan luettuna oikeudenkäyntikulut, joita kantajalle aiheutui menettelystä sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) valituslautakunnassa ja väiteosastossa

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: kantaja.

      Haettu yhteisön tavaramerkki: kuviomerkki, joka sisältää sanaosan KFŁT KRAŚNIK luokkaan 7 kuuluvia tavaroita varten: koneet ja työstökoneet; pyörälaakerit ja niiden osat (kuulat, laakerirullat); tynnyrilaakerit ja suurlaakerit.

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: vastapuoli valituslautakunnassa.

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: yhteisön tavaramerkit CTM-3415437 ja CTM-3415379 luokkaan 7 kuuluvia tavaroita varten ja kansalliset (Puola) tavaramerkit PL-45550, PL-45826 ja PL-112347 luokkaan 7 kuuluvia tavaroita varten.

      Väiteosaston ratkaisu: väite hyväksyttiin.

      Valituslautakunnan ratkaisu: valitus hylättiin.

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu siltä osin kuin asiassa katsottiin, että tavaramerkit ovat samankaltaisia ja että niiden välillä oli sekaannusvaara, ja lisäksi saman asetuksen 8 artiklan 3 kohtaa on rikottu.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).


title: Asia T-30/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.2.2016 – Infinite Cycle Works v. SMHV – Chance Good Ent. (INFINITY) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin INFINITY rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aiempi yhteisön sanamerkki INFINI — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               29.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 111/23

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.2.2016 – Infinite Cycle Works v. SMHV – Chance Good Ent. (INFINITY)
   (Asia T-30/15) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin INFINITY rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aiempi yhteisön sanamerkki INFINI - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2016/C 111/27)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Infinite Cycle Works Ltd (Delta, Kanada) (edustajat: asianajajat E. Manresa Medina ja J.M. Manresa Medina)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: M. Rajh)

      Muu osapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Chance Good Ent. Co. Ltd (Changhua, Taiwan) (edustajat: asianajajat P. Rath ja W. Festl-Wietek)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 30.10.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 2308/2013-2), joka koskee Chance Good Ent. Co. Ltd:n ja Infinite Cycle Works Ltd:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Infinite Cycle Works Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 89, 16.3.2015.


title: Asia C-258/06: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 22.11.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/26

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 22.11.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-258/06) (1)

   (2006/C 331/58)

      Oikeudenkäyntikieli: espanja

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 178, 29.7.2006.


title: Asia C-383/08: Kanne 25.8.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta

text:
               22.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/16

         Kanne 25.8.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-383/08)
   (2008/C 301/30)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: L. Pignataro)

      Vastaaja: Italian tasavalta
   Vaatimukset

               —

               on todettava, että Italian tasavalta ei ole noudattanut myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun direktiivin 200/13/EY (1) 3 artiklan 1 kohdan 8 alakohdan ja 18 artiklan 2 kohdan, kun ne luetaan yhdessä tietyistä siipikarjan kaupan pitämisen vaatimuksista annetun asetuksen (ETY) N:o 1906/90 (2) 5 artiklan 3 kohdan e alakohdan kanssa 30.6.2008 saakka ja komission asetuksen (EY) N:o 543/2008 (3) 5 artiklan 4 kohdan e alakohdan ja 5 artiklan 5 kohdan kanssa 1.7.2008 lukien, koska se on antanut 26.8.2005 ministerin päätöksen, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 17.12.2007 tehdyllä päätöksellä, jonka mukaan kyseisen päätöksen 3 §:n 1 momentissa mainitun siipikarjalihan alkuperämaan ilmoittaminen on pakollista

               —

               Italian tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komissio katsoo, että 26.8.2005 tehdyssä päätöksessä, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 17.12.2007 tehdyllä päätöksellä, asetettu velvollisuus ilmoittaa muista jäsenvaltiosta peräisin olevan siipikarjanlihan alkuperä on vastoin direktiivin 200/13/EY 3 artiklan 1 kohdan 8 alakohtaa ja 18 artiklan 2 kohtaa, kun ne luetaan yhdessä asetuksen N:o 1906/90 kanssa 30.6.2008 saakka ja 1.7.2008 lukien asetuksen N:o 543/2008 5 artiklan 4 kohdan 3 alakohdan ja 5 artiklan 5 kohdan kanssa. Italian hallitus väittää, että tämä velvollisuus luotiin lihan jäljitettävyyden takaamiseksi sen jälkeen, kun kolmansissa maissa esiintyi lintuinfluenssan taudinpurkauksia.
   Komission mukaan tämä velvollisuus on direktiivin 2000/13/EY 3 artiklan 1 kohdan 8 alakohdan vastainen. Tässä säännöksessä todetaan hyvin selvästi elintarvikkeiden osalta yleensä, että etiketissä on mainittava alkuperästä tai lähtöpaikka vain, jos sen ilmoittamatta jättäminen saattaisi johtaa kuluttajaa olennaisesti harhaan elintarvikkeen todellisesta alkuperästä tai lähtöpaikasta. Yhteisön lainsäätäjä ei siis pidä alkuperän ilmoittamista kuluttajalle yleisesti ja ehdottomasti välttämättömänä tietona vaan tarpeellisena ainoastaan silloin, kun sen puuttuminen saattaa johtaa kuluttajan harhaan.
   Italian hallituksen on osoitettava, että kysymyksessä olevassa päätöksessä säädetty velvollisuus ilmoittaa muista jäsenvaltioista peräisin olevan siipikarjan alkuperä on tosiasiallisesti tärkeä ja että sen puuttuminen saattaa johtaa kuluttajan harhaan. Komissio toteaa, että Italian hallitus ei tosiasiassa ole esittänyt ainuttakaan seikkaa, joka osoittaisi, että alkuperämerkinnän puuttuminen johtaisi italialaisen kuluttajan harhaan siipikarjalihan alkuperän tai lähtöpaikan osalta.
   Lintuinfluenssakriisiin liittyvä tilanne ei selitä niitä syitä, joiden vuoksi alkuperämerkinnän puuttuminen voisi johtaa kuluttajan harhaan ja saada hänet uskomaan, että siipikarjanlihalla on jokin tietty alkuperä. Pelkästään se, että keskivertokuluttaja panee painoa tuotteen alkuperälle, ei merkitse, että tiedon puuttuminen johtaisi hänet harhaan todellisen alkuperän osalta. Tällöin oletettaisiin, että kuluttaja olettaa automaattisesti siipikarjanlihalla olevan tietty alkuperä, mitä Italian hallitus ei missään tapauksessa ole näyttänyt toteen. Komissio katsoo lisäksi, että kuluttaja, jolla ei ole tarpeellisia tietoja arvioida riskejä alkuperämerkinnän perusteella, ei voi arvioida eläinten terveyttä koskevia kysymyksiä.
   Päätöksen edellä mainittuja säännöksiä ei myöskään voida perustella kansanterveyden suojelemisella direktiivin 2000/13/EY 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla, vaikka Italian hallitus vetoaa siihen tämän merkintöjä koskevan lisävelvollisuuden oikeuttamiseksi. Yhteisö on näet lintuinfluenssan vastaisessa taistelussa toteuttanut lukuisia eläinlääkintätoimenpiteitä, joiden tarkoituksena on sen takaaminen, että yhteisön alueelle voi tulla ja siellä voidaan pitää kaupan vain terveen siipikarjan lihaa.
   Italian hallituksen väite, jonka mukaan toteutetuilla yhteisön toimenpiteillä ei taata jäljitettävyyttä, on komission mukaan tehoton, koska näiden toimenpiteiden nimenomaisena tarkoituksena on estää se, että yhteisön alueelle tulee sellaisista kolmansista maista peräisin olevaa lihaa, jossa on ollut lintuinfluenssan taudinpurkauksia. Nämä toimenpiteet vaikuttavat siis ennen kaupan pitämisen vaihetta, jota Italian toimenpide koskee, nimenomaan sen estämiseksi, että sellaisista kolmansista maista, joissa on ollut lintuinfluenssan taudinpurkauksia, peräisin olevaa lihaa tuotaisiin yhteisöön. Yhteisön on lisäksi toteuttanut toimenpiteitä niiden lintuinfluenssan taudinpurkausten eristämiseksi, joita sen alueella voi esiintyä, poistaakseen mahdollisen tartuntariskin. Euroopan yhteisössä on toteutettu myös joukko eläinlääkintätoimenpiteitä sen estämiseksi, että virus siirtyy luonnonvaraisista linnuista siipikarjaan alueilla, joissa on todettu sairastuneita yksilöitä, ja mahdollisten lintuja koskevien epidemioiden hillitsemiseksi.
   Italian hallitus vetoaa tämän jälkeen nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden pakollisesta merkitsemisestä annettuun asetukseen N:o 1760/2000 (4) riidanalaisella päätöksellä asetetun velvollisuuden oikeuttamiseksi.
   Komissio toteaa kuitenkin, että tämä asetus — toisin kuin kysymyksessä oleva päätös — on annettu yhteisön tasolla ja että kysymys ei ole kansallisesta ja siis yksipuolisesta toimenpiteestä, joka voi luoda kaupan esteitä. Lisäksi asetuksella N:o 1760/2000 käyttöön otetun järjestelmän tehokkuus ei perustu ainoastaan järjestelmään, jossa yksinkertaisesti ilmoitetaan tuotteen alkuperä, kuten tilanne on siipikarjaa koskevan Italian päätöksen osalta, vaan siinä yhdistyy joukko elementtejä, joihin kuuluu eläinten tunnistamis- ja rekisteröintijärjestelmä.
   Italian hallituksen väitteestä, jonka mukaan toimenpide on oikeutettu varovaisuuden periaatteen nojalla sen vuoksi, että komissio ei ole osoittanut, että ei olisi tieteellistä epävarmuutta siitä, millä tavoin virus tarttuu ihmiseen, komissio toteaa, että yhteisön tuomioistuinten oikeuskäytännön mukaan ne tieteelliset tiedot, joihin Italian hallitus vetoaa perusteltuun lausuntoon antamassaan vastauksessa, eivät todista siitä, että alalla vallitsisi tosiasiallisesti tieteellinen epävarmuus. Yhteisön tuomioistuinten oikeuskäytännön mukaan Italian viranomaisten tehtävänä on näyttää toteen sellainen tieteellinen epävarmuus, jonka perusteella varovaisuuden periaatteen mukaisten kansallisten toimenpiteiden toteuttaminen on oikeutettua, eikä komission tehtävänä ole näyttää toteen, että tieteellistä epävarmuutta ei ole, kuten Italian tasavalta näyttää esittävän perusteltuun lausuntoon antamassaan vastauksessa.
   Vaikka myönnettäisiinkin, että siltä osin kuin kyse on siitä rajoitetusta olettamasta, että virus voi tarttua tartunnan saaneesta siipikarjasta kotieläimiin yleisesti ja kissoihin erityisesti, Italian hallitus olisi WHO:n ja Euroopan elintarvikeviranomaisen asiakirjojen perusteella näyttänyt toteen, että asiassa vallitsee tosiasiallinen tieteellinen epävarmuus, komissio katsoo kuitenkin, että päätöksen perustana olevaa varovaisuuden periaatetta on sovellettu liioitellen ja siis suhteettomasti eläinten terveyden suojelun tavoitteeseen nähden, koska yhteisön tasolla on toteutettu joukko toimenpiteitä, joilla on sama tavoite.
   Lopuksi tietyistä siipikarjan kaupan pitämisen vaatimuksista annetun asetuksen (ETY) N:o 1906/90 5 artiklan 3 kohdan 3 alakohdassa ja 5 artiklan 4 kohdassa 30.6.2008 saakka ja sen jälkeen 1.7.2008 lukien komission asetuksen N:o 543/2008 5 artiklan 4 kohdan 3 alakohdassa säädetään velvollisuudesta ilmiottaa vain kolmansista maista peräisin olevan siipikarjanlihan alkuperä. Italian hallitus ei ole kiistänyt tätä.

      (1)  EYVL L 109, s. 29.

      (2)  EYVL L 173, s. 1.

      (3)  EYVL L 157, s. 46.

      (4)  Nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden pakollisesta merkitsemisestä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/97 kumoamisesta 17.7.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1760/2000 (EYVL L 204, s. 10).