title: Asia C-312/00 P: Euroopan yhteisöjen komission 17.8.2000 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimäisen oikeusasteen tuomioistuimen neljännen jaoston 8.6.2000 antamasta tuomiosta yhdistetyissä asioissa T-79/96, T-260/97 ja T-117/98, Camar srl, joka on kantajana asioissa T-79/96, T-260/97 ja T-117/98, ja Tico srl, kantajana asiassa T-117/98, jota tukee väliintulĳana Italian tasavalta, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, vastaajana asioissa T-79/96, T-260/97 ja T-117/98, ja Euroopan unionin neuvosto, vastaajana asiassa T-260/97, joita tukee väliintulĳana asioissa T-79/96 ja T-260/97 väliintulĳana ollut Ranskan tasavalta

text:
21.10.2000                FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 302/17
      musten sääntöjenmukaisuutta, todetaan, että luovuttajalle             osalta tai käyttänyt kyseistä lajiketta – vähintäänkin – muuten
      alun perin myönnetty maitokiintiö oli vahvistettu virheel-            tilallaan?
      lisesti syistä, joista viranomaisten ei voida katsoa olevan
      vastuussa?
                                                                            (1) EYVL L 227, 1.9.1994, s. 1.
                                                                            (2) EYVL L 173, 25.7.1995, s. 14.
2.    Ovatko edellä mainitut yhteisön säännökset päteviä, kun
      otetaan huomioon EY 33 artikla (aiempi perustamissopi-
      muksen 39 artikla), siltä osin kuin niissä ei vahvisteta,
      että vuokrattuja tai ostettuja yksilöllisiä viitemääriä tarkas-
      tettaessa myöhemmin on mahdollista myöntää maito-
      kiintiö taannehtivasti ja korjata tiedonannoissa virheelli-
      sesti ilmoitetut määrät syistä, joista viranomaisten ei
      voida katsoa olevan vastuussa?
                                                                            Euroopan yhteisöjen komission 17.8.2000 tekemä valitus
                                                                            Euroopan yhteisöjen ensimäisen oikeusasteen tuomiois-
                                                                            tuimen neljännen jaoston 8.6.2000 antamasta tuomiosta
(1) EYVL L 405, 31.12.1992, s. 1.                                           yhdistetyissä asioissa T-79/96, T-260/97 ja T-117/98,
(2) EYVL L 57, 10.3.1993, s. 12.                                            Camar srl, joka on kantajana asioissa T-79/96, T-260/97 ja
                                                                            T-117/98, ja Tico srl, kantajana asiassa T-117/98, jota
                                                                            tukee väliintulijana Italian tasavalta, vastaan Euroopan
                                                                            yhteisöjen komissio, vastaajana asioissa T-79/96, T-260/97
                                                                            ja T-117/98, ja Euroopan unionin neuvosto, vastaajana
                                                                            asiassa T-260/97, joita tukee väliintulijana asioissa T-79/96
                                                                                ja T-260/97 väliintulijana ollut Ranskan tasavalta
                                                                                (Asia C-312/00 P)
                                                                                (2000/C 302/34)
Oberlandesgericht Frankfurt am Mainin 1.8.2000 tekemäl-
lään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa                     Euroopan komissio, asiamiehinään oikeudellisen osaston vir-
Christian Schulin vastaan Saatgut-Treuhandverwaltungs                       kamiehet Christopher Van der Hauwaert ja Luca Visaggio,
                                GmbH                                        avustajanaan asianajaja Alberto Dal Ferro, Vicenza, prosessi-
                                                                            osoite Luxemburgissa oikeudellisen osaston virkamies Carlos
                                                                            Gòmez de la Cruz, Wagner-rakennus, Kirchberg, on valittanut
                                                                            Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen
                           (Asia C-305/00)                                  ensimäisen oikeusasteen tuomioistuimen neljännen jaoston
                                                                            8.6.2000 antamasta tuomiosta yhdistetyissä asioissa T-79/96,
                                                                            T-260/97 ja T-117/98, Camar srl, joka on kantajana asioissa
                           (2000/C 302/33)                                  T-79/96, T-260/97 ja T-117/98, ja Tico srl, kantajana asiassa
                                                                            T-117/98, jota tukee väliintulijana Italian tasavalta, vastaan
                                                                            Euroopan yhteisöjen komissio, vastaajana asioissa T-79/96,
                                                                            T-260/97 ja T-117/98, ja Euroopan unionin neuvosto, vastaa-
Oberlandesgericht Frankfurt am Main on pyytänyt 1.8.2000                    jana asiassa T-260/97, joita tukee väliintulijana asioissa
tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo-                   T-79/96 ja T-260/97 väliintulijana ollut Ranskan tasavalta.
mioistuimen kirjaamoon 11.8.2000 Euroopan yhteisöjen tuo-
mioistuimelta asiassa Christian Schulin vastaan Saatgut-Treu-
handverwaltungs GmbH ennakkoratkaisua seuraavaan kysy-                      Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
mykseen:
                                                                            –      kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuo-
                                                                                mion
Onko 27.7.1994 annetun neuvoston asetuksen N:o
2100/94 (1) 14 artiklan 3 kohdan kuudetta luetelmakohtaa                    ja näin ollen
luettuna yhdessä 24.7.1995 annetun neuvoston asetuksen N:o
1768/95 (2) 8 artiklan kanssa tulkittava siten, että asetuksen
N:o 2100/94 mukaan suojatun Iajikkeen kasvinjalostajanoi-                   –      katsoo, että asiassa T-79/96 nostettu kanne on perus-
keuden haltija saa vaatia kaikilta maanviljelijöiltä edellä maini-                 teeton
tuissa säännöksissä olevat tiedot siitä riippumatta, onko ole-
massa mitään viitteitä, joiden mukaan maanviljelijä olisi ylipää-           –      katsoo, että asiassa T-260/97 nostettu kanne on perustee-
tään toteuttanut asetuksen N:o 2100/94 13 artiklan 2 kohdan                        ton myös siinä esitettyjen vahingonkorvausvaatimusten
mukaisen käyttötoimenpiteen kysymyksessä olevan lajikkeen                          osalta
 ---pagebreak--- C 302/18                 FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     21.10.2000
–     jättää asiassa T-117/98 nostetun kanteen perusteettoma-              Zino Davidoff SA:n ja Davidoff & Cie SA:n 18.8.2000
      na tutkittavaksi ottamatta                                           tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus-
                                                                           asteen tuomioistuimen (kolmannen jaoston) 27.6.2000
–     velvoittaa yhdistettyjen asioiden T-79/96, T-260/97 ja               antamasta tuomiosta yhdistetyissä asioissa T-172/98 ja
      T-117/98 kantajat korvaamaan tästä oikeudenkäynnistä                 T-175/98–T-177/98, Salamander AG, Una Film ”City
      ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa vireillä                Revue” GmbH, Alma Media Group Advertising Sa & Co.
      olleesta oikeudenkäynnistä aiheutuneet oikeudenkäynti-               Partnership ym., Zino Davidoff SA ja Davidoff & Cie
      kulut.                                                               SA, väliintulijoina kantajien puolella Markenverband eV,
                                                                           Manifattura Lane Gaetano Marzotto & Figli SpA ja Lancas-
                                                                           ter BV, vastaan Euroopan parlamentti ja Euroopan unio-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                        nin neuvosto, väliintulijoina vastaajien puolella Suomen
                                                                           hallitus, Euroopan yhteisöjen komissio, Ison-Britannian ja
                                                                           Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta sekä Ranskan
Ensimmäisen valitusperusteen mukaan ensimmäisen oikeusas-                                                tasavalta
teen tuomioistuin ei ole asiassa T-117/98 noudattanut kanteen
tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä. Toimenpide, joka komis-
sion olisi pitänyt toteuttaa ja jolla tarkoitettiin sellaista asetusta,
jolla kolmansista maista ja ei-perinteisistä AKT-maista peräisin                                    (Asia C-313/00 P)
olevien banaanien yhteisön tuontikiintiötä olisi lisätty, on
selvästi sellainen yleisesti sovellettava ja abstrakti toimenpide,
joka ei voi koskea kantajia suoraan.
                                                                                (2000/C 302/35)
Toisen valitusperusteen mukaan kahta asetuksen 404/93 (1)
30 artiklan soveltamisedellytystä ei ole noudatettu.
                                                                           Zino Davidoff SA ja Davidoff & Cie SA ovat valittaneet
      Ensimmäinen osa koskee 30 artiklan ensimmäistä sovel-                18.8.2000 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan
      tamisedellytystä, jonka mukaan toimijan vaikeuksien on               yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kol-
      pitänyt aiheutua siirtymisestä vanhasta kansallisesta jär-           mannen jaoston) 27.6.2000 antamasta tuomiosta yhdistetyissä
      jestelmästä uuteen yhteisön järjestelmään. Tuomiolla lou-            asioissa T-172/98 ja T-175/98–T-177/98, Salamander AG,
      kataan yhteisön oikeutta, koska siinä on jätetty tutkimat-           Una Film ”City Revue” GmbH, Alma Media Group Advertising
      ta, miten vanha järjestelmä on todellisuudessa vaikuttanut           Sa & Co. Partnership ym., Zino Davidoff SA ja Davidoff &
      kantajan asemaan sen selvittämiseksi, taattiinko kansalli-           Cie SA, väliintulijoina kantajien puolella Markenverband eV,
      sella järjestelmällä kantajan vaikeuksien ratkaiseminen.             Manifattura Lane Gaetano Marzotto & Figli SpA ja Lancaster
                                                                           BV, vastaan Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neu-
      Toinen osa koskee ”yrityksen toiminnan jatkumisen vaa-               vosto, väliintulijoina vastaajien puolella Suomen hallitus, Eu-
      rantamiseen” liittyvää edellytystä. Ensimmäisen oikeusas-            roopan yhteisöjen komissio, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlan-
      teen tuomioistuin on nimenomaisesti katsonut, ettei                  nin yhdistynyt kuningaskunta sekä Ranskan tasavalta. Valitta-
      tämän edellytyksen täyttyminen ole 30 artiklan sovelta-              jien edustaja on asianajaja ja professori Rolf Wägenbaur,
      misedellytys ja loukannut näin komission noudattamaa                 Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa on asianajajat Arendet
      yhteisöjen tuomioistuimen vakiintunutta oikeuskäy-                   & Medernach, 8-10 rue Mathias Hardt, B.P. 39, L-2010
      täntöä.                                                              Luxembourg.
Kolmannen valitusperusteen mukaan ensimmäisen oikeusas-
teen tuomioistuin ei ole noudattanut asetuksen 404/93 16 ar-               Valittajat vaativat, että yhteisöjen tuomioistuin
tiklan 3 kohdan sitä soveltamisedellytystä, jonka mukaan
yhteisön hankintojen on vaikeuduttava. Ensimmäisen oikeus-
asteen tuomioistuimen näkemys, jonka mukaan ei ole tarpeen,                1.    kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
että kantajien ei ole ollut mahdollista tosiasiallisesti tehdä                   27.6.2000 antaman tuomion – siltä osin kuin se koskee
hankintoja yhteisön markkinoilta, vaan riittää, että he osoitta-                 kantajia ja valittajia – ja hylkää oikeudenkäyntiväitteen;
vat, että on olemassa vaara, ettei näitä hankintoja voida tehdä,
on ristiriidassa kyseisen artiklan tekstin ja tarkoituksen kanssa,
sellaisena kuin sitä on näihin päiviin asti tulkittu yhteisöjen            2.    tämän seurauksena ottaa kantajien ja valittajien kanteen
tuomioistuimen oikeuskäytännössä. Ensimmäisen oikeusas-                          tutkittavaksi;
teen tuomioistuin on lisäksi tehnyt oikeudellisen virheen
katsoessaan ilman minkäänlaisia perusteluja, että pelkästään
Italian markkinoilla tapahtuviin hankintoihin kohdistuvat vai-             3.    hyväksyy pääasiana esitetyn kanteen ja näin ollen kumoaa
kutukset kohdistuvat automaattisesti yhteisön hankintoihin,                      tupakkatuotteiden mainonnasta ja niiden hyväksi tapah-
eristäen näin osan yhteisön markkinoista.                                        tuvasta sponsoroinnista 6.7.1998 annetun Euroopan
                                                                                parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/43/EY (EYVL
                                                                                L 213, 30.7.1998, s. 9) ainakin siltä osin kuin tässä
(1) EYVL L 47, 25.2.1993, s. 1.                                                  direktiivissä kielletään tai tehdään vaikeammaksi sellainen
                                                                                sponsorointi ja tavaramerkkiperusteinen mainonta, jota
                                                                                30.7.1998 mennessä oli käytetty myös muita kuin tupak-
                                                                                katuotteita koskeneessa mainonnassa;


title: Asia C-336/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Arbetsdomstolen (Ruotsi) on esittänyt 6.7.2015 – Unionen v. Almega Tjänsteförbunden ja ISS Facility Services AB

text:
               21.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/29

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Arbetsdomstolen (Ruotsi) on esittänyt 6.7.2015 – Unionen v. Almega Tjänsteförbunden ja ISS Facility Services AB
   (Asia C-336/15)
   (2015/C 311/34)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Arbetsdomstolen

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Unionen

      Vastaajat: Almega Tjänsteförbunden ja ISS Facility Services AB

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko liikkeenluovutusdirektiivin (1) mukaista, että luovutuksensaaja – sen jälkeen kun on kulunut vuosi liikkeenluovutuksesta – soveltaessaan työehtosopimuksen määräystä, joka merkitsee sitä, että tietty yhtenäinen palvelusaika saman työnantajan palveluksessa on pidennetyn irtisanomisajan edellytyksenä, ei ota huomioon palvelusaikaa luovuttajan palveluksessa, kun työntekijöillä olisi luovuttajaa sitoneen työehtosopimuksen samansisältöisen määräyksen mukaan ollut oikeus siihen, että tämä palvelusaika otetaan huomioon?

      (1)  Työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 12.3.2001 annettu neuvoston direktiivi 2001/23/EY (EYVL L 82, s. 16).


title: Asia T-487/07: Kanne 21.12.2007 — Imperial Chemical Industries v. SMHV

text:
               23.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 51/58

         Kanne 21.12.2007 — Imperial Chemical Industries v. SMHV
   (Asia T-487/07)
   (2008/C 51/106)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Imperial Chemical Industries (ICI) plc (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: barrister S. Malynicz)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)
   Vaatimukset

               —

               Neljännen valituslautakunnan 24.10.2007 asiassa R 668/2007-4 tekemä päätös on kumottava.

               —

               SMHV on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluista ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”FACTORY FINISH” luokkaan 2 kuuluville tavaroille — hakemus N:o 4 538 518

      Tutkijan päätös: Hakemuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan rikkominen, koska ”FACTORY FINISH” ei ole kuvaava, vaan siinä on kyse epätavallisesta sanojen rinnakkain asettelusta, joka perustuu sanastolliseen keksintöön, ja neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska kyseessä oleva merkki on erottamiskykyinen.


title: Asia T-157/10: Kanne 8.4.2010 — Barilla v. SMHV — Brauerei Schlösser (ALIXIR)

text:
               5.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/47

         Kanne 8.4.2010 — Barilla v. SMHV — Brauerei Schlösser (ALIXIR)
   (Asia T-157/10)
   2010/C 148/76
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Barilla G. e R. Fratelli SpA (Parma, Italia) (edustajat: asianajajat A. Colmano, G. Sironi ja A. Vanzetti)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Brauerei Schlösser GmbH (Düsseldorf, Saksa)

      Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 25.1.2010 asiassa R 820/2009-2 tekemä päätös on kumottava.

               —

               Valituslautakunnassa vastapuolena olleen esittämä asianomaisen yhteisön tavaramerkin rekisteröintiä koskeva väite on hylättävä.

               —

               Toissijaisesti asia on palautettava vastaajan käsiteltäväksi, jotta se voi hylätä väitteen, ja

               —

               vastaaja ja valituslautakunnassa vastapuolena ollut on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ALIXIR muun muassa luokkaan 32 kuuluvia tavaroita varten

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Saksalaisen sanamerkin Elixeer rekisteröinti luokkaan 32 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen kokonaisuudessaan

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska valituslautakunta katsoi virheellisesti, että kyseessä olevien tavaramerkkien välillä oli sekaannusvaara.


title: Asia C-127/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 14.6.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Sosiaalipolitiikka — Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu — Direktiivi 89/391/ETY — 5 artiklan 1 kohta — Työnantajan velvollisuus huolehtia työntekijöiden turvallisuudesta ja terveydestä kaikissa työhön liittyvissä tilanteissa — Työnantajan vastuu)

text:
               4.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 183/3

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 14.6.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
   (Asia C-127/05) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Sosiaalipolitiikka - Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu - Direktiivi 89/391/ETY - 5 artiklan 1 kohta - Työnantajan velvollisuus huolehtia työntekijöiden turvallisuudesta ja terveydestä kaikissa työhön liittyvissä tilanteissa - Työnantajan vastuu)
   (2007/C 183/03)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M.-J. Jonczy ja N. Yerrell)

      Vastaaja: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamies: C. Gibbs, avustajinaan D. Anderson, QC, ja barrister D. Barr)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY:n perustamissopimuksen ja toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12.6.1989 annetun direktiivin 89/391/ETY (EYVL L 183, s. 1) 5 artiklan 1 ja 4 kohdan rikkominen — Kansallinen lainsäädäntö, jolla rajoitetaan työnantajien velvollisuutta huolehtia työntekijöiden turvallisuudesta ja terveydestä kaikissa työhön liittyvissä tilanteissa
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 143, 11.6.2005.


title: Asia T-390/10 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.12.2012 — Füller-Tomlinson v. parlamentti (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Sosiaaliturva — Ammattitauti — Ammattitaudista johtuvan työkyvyttömyyden asteen vahvistaminen — Euroopan työkyvyttömyyskertoimia koskevan taulukon soveltaminen — Tosiseikkojen ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla — Kohtuullinen aika)

text:
               26.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/40

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.12.2012 — Füller-Tomlinson v. parlamentti
   (Asia T-390/10 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Henkilöstö - Väliaikaiset toimihenkilöt - Sosiaaliturva - Ammattitauti - Ammattitaudista johtuvan työkyvyttömyyden asteen vahvistaminen - Euroopan työkyvyttömyyskertoimia koskevan taulukon soveltaminen - Tosiseikkojen ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla - Kohtuullinen aika)
   2013/C 26/76
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Paulette Füller-Tomlinson (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja L. Levi)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan parlamentti (asiamiehet: K. Zejdová ja S. Seyr)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus, jossa vaaditaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa F-97/08, Füller-Tomlinson vastaan parlamentti, 1.7.2010 antaman tuomion (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) kumoamista

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Paulette Füller-Tomlinson vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan parlamentille tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 301, 6.11.2010.


title: Asia T-371/14: Kanne 23.5.2014 – Petropars ym. v. neuvosto

text:
               11.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/33

         Kanne 23.5.2014 – Petropars ym. v. neuvosto
   (Asia T-371/14)
   2014/C 261/58
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Petropars Ltd (Teheran, Iran); Petropars International FZE (Dubai, Yhdistyneet arabiemiraatit) ja Petropars UK Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: solicitor S. Zaiwalla, solicitor P. Reddy ja solicitor Z. Burbeza sekä barrister R. Blakeley)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan maaliskuussa 2014 tehdyn päätöksen

               —

               kumoamaan maaliskuussa 2014 tehdyn ilmoituksen kantajia koskevilta osiltaan ja

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan asetuksen N:o 267/2012 (1) 23 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tai päätöksen 2010/413 (2) 20 artiklan 1 kohdan c alakohdassa luetteloon ottamiselle säädetyt edellytykset eivät täyty ja jonka mukaan neuvosto teki ilmeisen arviointivirheen päättäessään, että kyseiset edellytykset täyttyivät ja pysyivät täytettyinä, koska National Iranian Oil Company (NIOC) ei omista kantajia eikä käytä niissä määräämisvaltaa.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan luetteloon ottamiselle säädetyt edellytykset eivät täyty, koska neuvosto ei näyttänyt toteen, että NIOC tukee taloudellisesti Iranin hallitusta.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan kantajien pysyttämisellä kyseisessä luettelossa loukataan joka tapauksessa niiden perusoikeuksia ja -vapauksia sekä niiden oikeutta käydä kauppaa, harjoittaa yritystoimintaa sekä hallita rauhassa omaisuuttaan, ja/tai sillä loukataan suhteellisuusperiaatetta. Lisäksi kantajat väittävät, että tällä pysyttämisellä loukataan ennalta varautumisen periaatetta ja ympäristönsuojeluun sekä ihmisten terveyden ja turvallisuuden suojeluun liittyviä periaatteita, koska sillä todennäköisesti aiheutetaan huomattavaa vahinkoa tavallisten iranilaisten työntekijöiden terveydelle ja turvallisuudelle sekä ympäristölle.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan neuvosto loukkasi kantajien puolustautumisoikeuksia, koska se ei täydellisesti ja asianmukaisesti tutkinut, pitikö kantajat merkitä kyseiseen luetteloon, eikä tutkinut kunnolla sille esitettyjä huomautuksia.

      (1)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EU) N:o 961/2010 kumoamisesta 23.3.2012 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 267/2012 (EUVL L 88, s. 1).

      (2)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 annettu neuvoston päätös 2010/413/YUTP (EUVL L 195, s. 39).


title: Asia T-342/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 17.6.2008 — Angiotech Pharmaceuticals v. SMHV (VASCULAR WRAP)

text:
               2.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 197/36

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 17.6.2008 — Angiotech Pharmaceuticals v. SMHV (VASCULAR WRAP)
   (Asia T-342/06) (1)

   (2008/C 197/68)

      Oikeudenkäyntikieli: englanti

   Kahdeksannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 326, 30.12.2006.


title: Asia C-610/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Okresný súd Prešov (Slovakia) on esittänyt 29.12.2014 – Helena Kolcunová v. Provident Financial s. r. o.

text:
               13.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Okresný súd Prešov (Slovakia) on esittänyt 29.12.2014 – Helena Kolcunová v. Provident Financial s. r. o.
   (Asia C-610/14)
   (2015/C 118/17)
   Oikeudenkäyntikieli: slovakki

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Okresný súd Prešov

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Helena Kolcunová

      Vastaaja: Provident Financial s. r. o.

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/13/ETY (1) (jäljempänä direktiivi 93/13) tulkittava siten, että palvelu, jolla taataan kulutusluoton takaisinmaksu vähittäiserissä ja jonka kohteena on kuluttajan suorittamien luoton vähittäiserien periminen käteismaksuna, on palvelun pääasiallinen kohde kulutusluotossa, vai onko kyseessä erillisen sopimuksen pääasiallinen kohde?

               2)

               Onko kulutusluottoja koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 22.12.1986 annettua direktiiviä 87/102/ETY (2), sellaisena kuin se on muutettuna 16.2.1998 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/7/EY (3), tulkittava siten, että todellinen vuosikorko sisältää myös palkkion luottoerien tai luoton osan perimisestä käteismaksuna, jos palkkion suuruus ylittää huomattavasti tämän liitännäispalvelun välttämättömät kustannukset, ja onko kyseisen direktiivin 14 artiklaa tulkittava siten, että todelliseen vuosikorkoon liittyviä säännöksiä kierretään, jos liitännäispalvelusta perittävän palkkion suuruus ylittää huomattavasti sen kustannukset eikä se sisälly todelliseen vuosikorkoon?

               3)

               Onko [direktiiviä 93/13] tulkittava siten, että jotta täytettäisiin liitännäispalvelun, josta maksetaan hallinnointikuluja, läpinäkyvyyttä koskeva vaatimus (jos kyseessä on tosiasiallisesti liitännäispalvelu eikä itse luotosta maksettava hinta/palkkio), riittää, että kyseisen hallinnointipalvelun hinta (hallinnointikulut) on selvä ja ymmärrettävä, vaikka kyseistä palvelua vastaavan suorituksen kohdetta ei ole yksilöity?

               4)

               Onko [direktiivin 93/13] 4 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että jo pelkästään se, että hallinnointikulut sisältyvät todellista vuosikorkoa koskevaan laskelmaan, merkitsee sitä, että kyseessä on luoton hinta/palkkio, ja estääkö tämä direktiivissä tarkoitetun niitä koskevan tuomioistuinten harjoittaman valvonnan?

               5)

               Jos kolmanteen kysymykseen vastataan siten, että sen hallinnointipalvelun kohde, josta on maksettava hallinnointikuluja, on riittävän läpinäkyvä, onko tällaisessa tapauksessa hallinnointipalvelu kaikkine hallinnollisine suorituksineen, joita se saattaa sisältää, kulutusluoton pääasiallinen kohde?

               6)

               Onko [direktiivin 93/13] 4 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että kyseistä direktiiviä sovellettaessa luoton hintaan/palkkioon sisältyvät paitsi korot myös velkojan perimät kulut (jotka on mainittu sopimuksessa, yleisissä sopimusehdoissa tai hinnastossa), ja onko siis katsottava, että nämä kulut, jotka ovat mahdollisesti osa luoton hintaa/palkkiota, eivät voi olla valvonnan kohteena siltä osin kuin kyseessä on niiden oikeasuhteisuus siihen palveluun nähden, josta niitä on maksettava?

      (1)  EYVL L 95, s. 29.

      (2)  EYVL 1987, L 42, s. 48.

      (3)  EYVL L 101, s. 17.


title: Asia C-203/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Kammarrätten i Stockholm (Ruotsi) on esittänyt 4.5.2015 – Tele2 Sverige AB v. Post- och telestyrelsen

text:
               6.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/5

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Kammarrätten i Stockholm (Ruotsi) on esittänyt 4.5.2015 – Tele2 Sverige AB v. Post- och telestyrelsen
   (Asia C-203/15)
   (2015/C 221/06)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Kammarrätten i Stockholm

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Tele2 Sverige AB

      Vastapuoli: Post- och telestyrelsen

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko sellainen yleinen velvollisuus liikennetietojen säilyttämiseen, joka kattaa kaikki henkilöt, kaikki sähköiset viestintävälineet ja kaikki liikennetiedot ilman, että tehtäisiin mitään erottelua, rajoituksia tai poikkeuksia rikollisuuden torjunnan tavoitteen perusteella (sellaisena kuin velvollisuus on kuvattu [ennakkoratkaisupyynnössä]), direktiivin 2002/58/EY (1) 15 artiklan 1 kohdan mukainen, kun huomioon otetaan perusoikeuskirjan 7 ja 8 artikla sekä 52 artiklan 1 kohta?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, voiko säilyttäminen kuitenkin olla sallittua

                           a)

                           jos kansallisten viranomaisten oikeudesta saada säilytettyjä tietoja on säädetty [ennakkoratkaisupyynnössä kuvatulla tavalla] ja

                           b)

                           jos turvallisuusvaatimuksesta on säädetty [ennakkoratkaisupyynnössä kuvatulla tavalla] ja

                           c)

                           jos kaikkia tällaisia tietoja on säilytettävä kuuden kuukauden ajan viestinnän päättymisestä ja ne on tämän jälkeen poistettava [ennakkoratkaisupyynnössä kuvatulla tavalla]?

      (1)  Henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi) 12.7.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/58/EY (EYVL 201, s. 37).


title: Asia C-492/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d'État (Ranska) on esittänyt 5.11.2012 — Conseil national de l'ordre des médecins v. Ministère des affaires sociales et de la santé

text:
               26.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/24

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d'État (Ranska) on esittänyt 5.11.2012 — Conseil national de l'ordre des médecins v. Ministère des affaires sociales et de la santé
   (Asia C-492/12)
   2013/C 26/47
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d'État

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Conseil national de l'ordre des médecins

      Vastapuoli: Ministère des affaires sociales et de la santé

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivillä 2005/36/EY (1) vahvistettu vaatimus erillisestä hammaslääkärin ammatista esteenä sellaisen pätevöittävän yliopistollisen jatkokoulutuksen käyttöön ottamiselle, joka on yhteinen lääketieteen ja hammaslääketieteen opiskelijoille?

               2)

               Onko lääkärin koulutukseen kuuluvia osa-alueita koskevia direktiivin säännöksiä tulkittava siten, että ne ovat esteenä tämän päätöksen 3 kohdassa (2) mainitun kaltaisten oppiaineiden sisällyttämiselle hammaslääkärin koulutukseen?

      (1)  Ammattipätevyyden tunnustamisesta 7.9.2005 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/36/EY (EUVL L 255, s. 22).

      (2)  Kyseessä on suukirurgian teoreettinen koulutus, joka käsittää muun muassa koulutuksen hampaan juuren ympäristöön ja leuan kystiin kohdistuvaan kirurgiaan, preproteettiseen kirurgiaan ja implantologiaan, suun ja leuan hyvänlaatuisten kasvainten kirurgiaan, syljen patologioihin ja ortodontiaan sekä leuan ja kasvojen luuston kirurgiaan, ja käytännön harjoittelu, jonka aikana työskennellään vähintään kolmen lukukauden ajan hammaslääketieteeseen erikoistuneessa yksikössä ja vähintään kolmen lukukauden ajan leuka- ja kasvokirurgiaan erikoistuneessa yksikössä.


title: Asia C-245/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italia) on esittänyt 28.4.2016 – X v. X

text:
               1.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 279/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italia) on esittänyt 28.4.2016 – X v. X
   (Asia C-245/16)
   (2016/C 279/18)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Nerea SpA

      Vastaaja: Regione Marche

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Koskeeko asetuksen N:o 800/2008 (1) 1 artiklan 7 kohdan c alakohta ensinnäkin ainoastaan sellaisia menettelyjä, jotka jäsenvaltioiden hallinto- ja lainkäyttöviranomaiset voivat aloittaa viran puolesta (Italiassa esimerkiksi konkurssimenettely), vai myös sellaisia menettelyjä, jotka voidaan aloittaa ainoastaan asianomaisen elinkeinonharjoittajan hakemuksesta (kuten kansallisessa oikeudessa akordimenettely)? Tätä kysytään, koska säännöksessä puhutaan ”yhtiön asettamisesta” yleistäytäntöönpanomenettelyyn maksukyvyttömyyden vuoksi.

               2)

               Siinä tapauksessa, että asetuksen N:o 800/2008 on katsottava koskevan kaikkia yleistäytäntöönpanomenettelyjä, onko erityisesti kuninkaan asetuksen nro 267/1942 186-bis §:ssä tarkoitetun akordimenettelyn osalta, jossa velallisen liiketoiminta jatkuu (concordato preventivo con continuità), asetuksen N:o 800/2008 1 artiklan 7 kohdan c alakohtaa tulkittava siten, että pelkästään se, että rakennerahastosta tukea hakevan elinkeinonharjoittajan tapauksessa yleistäytäntöönpanomenettelyn aloittamisen edellytykset täyttyvät, estää rahoituksen myöntämisen tai velvoittaa tukea hallinnoivan kansallisen viranomaisen peruuttamaan jo myönnetyn rahoituksen, vai onko päinvastoin yrityksen vaikeudet selvitettävä käytännössä ottaen huomioon esimerkiksi se, kauanko menettely on ollut vireillä ja onko elinkeinonharjoittaja noudattanut velvoitteitaan, sekä kaikki muut merkitykselliset seikat?

      (1)  Tiettyjen tukimuotojen toteamisesta yhteismarkkinoille soveltuviksi perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan mukaisesti (yleinen ryhmäpoikkeusasetus) 6.8.2008 annettu komission asetus (EY) N:o 800/2008 (EUVL 2008, L 214, s. 3).


title: Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 18 päivänä marraskuuta 2003 asiassa T-383/02, GD Searle LLC vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (Yhteisön tavaramerkki – Mitättömyysvaatimus – Suhteellinen mitättömyysperuste – Sovinto – Lausunnon antamisen raukeaminen )

text:
20.3.2004                FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                       C 71/29
  ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN                                      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                             MÄÄRÄYS                                          TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS
                                                                                28 päivänä marraskuuta 2003
                  18 päivänä marraskuuta 2003
                                                                        asiassa T-200/03 R, V vastaan Euroopan yhteisöjen komis-
                                                                                sio
asiassa T-383/02, GD Searle LLC vastaan sisämarkkinoiden
 harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (1)               (Välitoimimenettely – Täytäntöönpanon lykkäämistä koske-
                                                                        va hakemus – Epäpätevyydestä aiheutunut irtisanominen –
                                                                                Kiireellisyys)
(Yhteisön tavaramerkki – Mitättömyysvaatimus – Suhteelli-                                       (2004/C 71/55)
nen mitättömyysperuste – Sovinto – Lausunnon antamisen
                            raukeaminen )
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                           (2004/C 71/54)
                                                                        Asiassa T-200/03 R, V, virkamies, kotipaikka Overijse (Belgia),
                                                                        edustajanaan asianajaja C. Mourato, vastaan Euroopan yhteisö-
                                                                        jen komissio (asiamiehenään J. Currall), jossa kantaja vaatii
                    (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                     10.3.2003 tehdyn komission sen päätöksen täytäntöönpanon
                                                                        lykkäämistä, jolla kantaja päätettiin irtisanoa ammatillisen
                                                                        riittämättömyyden vuoksi, Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
                                                                        oikeusasteen tuomioistuimen presidentti, on 28.11.2003 anta-
                                                                        nut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
                                                                        1)    Välitoimihakemus hylätään.
Asiassa T-383/02, GD Searle LLC, kotipaikka Skokie, Illinois
(Yhdysvallat), edustajanaan asianajaja W. A. Hoyng vastaan
sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)          2)    Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
(SMHV), asiamiehinään G. Schneider ja T. Eichenberg, jossa
väliintulijana yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuimessa on Phyto-Esp, SL, kotipaikka Zaragoza (Espanja),
edustajanaan asianajaja S. H. Poelmann-Teijgeler, ja jossa
kantaja vaatii sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-
merkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 1.10.2002
antaman ratkaisun (asia R 627/2001 1), joka koski GD                           YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
Searle LLC:n ja Phyto-Esp, SL:n välistä mitättömyysmenettelyä,                TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS
kumoamista, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (ensim-
mäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: toimien kokoonpa-                                25 päivänä marraskuuta 2003
nossa: presidentti B. Vesterdorf sekä tuomarit P. Mengozzi ja
M. E. Martins Ribeiro, kirjaaja: H. Jung, on antanut 18.11.2003         asiassa T-339/03 R, Gabrielle Clotuche vastaan Euroopan
määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:                                                    yhteisöjen komissio
                                                                        (Välitoimimenettely – Henkilöstö – Kantajan siirtämistä
1)    Kanteesta ei ole tarpeen lausua.                                  johtavan neuvonantajan virkaan koskeva päätös – Kiireelli-
                                                                                syysedellytys ei täyty)
2)    Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä SMHV:n                                (2004/C 71/56)
      oikeudenkäyntikuluista.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
3)    Väliintulija vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                                                                        Asiassa T-339/03 R, Gabrielle Clotuche, Euroopan yhteisöjen
                                                                        komission virkamies, kotipaikka Bryssel (Belgia), edustajinaan
(1) EUVL C 44, 22.2.2003.                                               asianajajat P.-P. Van Gehuchten, G. Demez ja J. Sambon,
                                                                        prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen
                                                                        komissio (asiamiehinään J. Currall ja H. Kraemer), jossa
                                                                        kantaja vaatii yhtäältä 9.7.2003 tehdyn sellaisen päätöksen
                                                                        täytäntöönpanon lykkäämistä, jossa kantaja päätettiin siirtää


title: Asia T-66/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 9.9.2015 – Alsharghawi v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Libyan tilanteen johdosta määrättävät rajoittavat toimenpiteet — Laiminlyöntikanne — Neuvoston kannan määrittely — Kanteen kohteen häviäminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               16.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/41

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 9.9.2015 – Alsharghawi v. neuvosto
   (Asia T-66/15) (1)

   ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Libyan tilanteen johdosta määrättävät rajoittavat toimenpiteet - Laiminlyöntikanne - Neuvoston kannan määrittely - Kanteen kohteen häviäminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2015/C 381/49)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johannesburg, Etelä-Afrikka) (edustaja: asianajaja E. Moutet)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: V. Piessevaux ja A. Vitro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus todeta SEUT 256 artiklan perusteella, että neuvosto on sääntöjenvastaisesti jättänyt arvioimatta uudestaan päätöstään kirjata kantajan nimi niiden henkilöiden ja yhteisöjen luetteloon, joihin sovelletaan Libyan tilanteen johdosta määrättyjä rajoittavia toimenpiteitä

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Euroopan unionin neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 146, 4.5.2015.


title: Asia C-313/09: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 15.1.2010 — Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta

text:
               17.4.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 100/34

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 15.1.2010 — Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta
   (Asia C-313/09) (1)

   2010/C 100/50

      Oikeudenkäyntikieli: saksa

   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 256, 24.10.2009.


title: Asia T-301/07: Kanne 5.8.2007 — Lumenis v. SMHV (FACES)

text:
               20.10.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/35

         Kanne 5.8.2007 — Lumenis v. SMHV (FACES)
   (Asia T-301/07)
   (2007/C 247/58)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Lumenis Ltd (Yokneam, Israel) (edustajat: barrister S. Malynicz ja solicitor B. Gerber)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)
   Vaatimukset

               —

               Toisen valituslautakunnan 1.6.2007 asiassa R 1532/2006-2 tekemä päätös on kumottava.

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut ja vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: kansainvälinen sanamerkki ”FACES” luokkaan 10 kuuluville tavaroille — Kansainvälinen rekisteröinti N:o W0874799

      Tutkijan päätös: rekisteröinnin hylkääminen kokonaisuudessaan

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Kantaja esittää vaatimustensa tueksi seuraavat perusteet:
   Ensinnäkin kantaja väittää, että valituslautakunta ei arvioinut erottamiskykyä kaikkien niiden tavaroiden osalta, joita varten rekisteröintiä haettiin.
   Toiseksi kantajan mukaan valituslautakunnan näkemys, jonka mukaan kaupan alalla myynninedistämisessä ja markkinoinnissa käytetään yleisesti valokuvia kasvoista, ei ollut hyväksyttävissä, ja joka tapauksessa se liittyi asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b tai c alakohtaan, jos niihinkään.
   Kolmanneksi kantaja väittää, että valituslautakunta ei arvioinut sitä, onko ilmaisu FACES omiaan kuvaamaan asianomaisia tavaroita.
   Neljänneksi kantaja esittää, että valituslautakunta teki oikeudellisen virheen asettaessaan edellytyksen, jonka mukaan tavaramerkin on oltava iskevä, mielikuvituksellinen tai luova asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisten väitteiden välttämiseksi.


title: Asia T-308/03: Valérie Wiamen 8.9.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 264/38                 FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                      1.11.2003
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin              Valérie Wiamen 8.9.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                                vastaan nostama kanne
–     kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-                                       (Asia T-308/03)
      merkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan valitus-
      asiassa R 52/2002-4 12.5.2003 tekemän päätöksen siltä
      osin kuin valituksesta tehdyn päätöksen 2 kohdassa                                          (2003/C 264/67)
      hylätään tavaroita ”epäaidot korut” ja ”urheiluvälinelau-
      kut, jotka on mukautettu niihin tarkoitettuihin tavaroi-
      hin” koskevat valitukset,                                                             (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
–     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                        Valérie Wiame, kotipaikka Enghien (Belgia), on nostanut
                                                                        8.9.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
                                                                        mioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vas-
                                                                        taan. Kantajan edustajat ovat asianajajat Sébastien Orlandi,
                                                                        Albert Coolen, Jean-Noël Louis ja Étienne Marchal, prosessio-
                                                                        soite Luxemburgissa.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                        Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Yhteisön tavaramerkin           Kaufring AG                             –     kumoaa komission 22.7.2002 tekemän päätöksen, jossa
hakija:                                                                       vahvistettiin kantajan palvelukseen ottamisen yksityis-
                                                                              kohdat väliaikaisena toimihenkilönä, sikäli kuin sopimus
                                                                              perustuu lainvastaisesti muuhun henkilöstöön sovelletta-
Kyseessä oleva yhteisön         Kuvamerkki ”UNICA”, mm. luok-                 vien palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan b alakohtaan
tavaramerkki                    kiin 14, 22, 23, 24 ja 28 kuuluvil-           tietyn ajanjakson eli 1.7.2002–31.3.2003 osalta.
                                le tavaroille – hakemusnume-
                                ro 41244                                –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Tavaramerkin- tai mer-          Kantaja
kinhaltija, jonka oikeu-
teen väitemenettelyssä                                                  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
vedotaan:
                                                                        Kantaja on ollut komission palveluksessa väliaikaisena toimi-
Tavaramerkki tai merk-          Saksassa rekisteröity tavaramerkki      henkilönä 31.3.2002 asti. Kantaja toteaa, että hän on, ottaen
ki, johon väitemenette-         ”UNI CAT” (nro 2 070 215) luo-          huomioon ylemmältä taholta annetut täsmälliset vakuuttelut
lyssä vedotaan:                 kan 25 tavaroille (vaatteet, päähi-     sopimuksensa uusimisesta, jatkanut hänelle annettujen yhtei-
                                neet)                                   sön julkishallinnon pysyvien työtehtävien hoitamista
                                                                        1.4.2002–30.6.2002. Komissio teki 22.7.2002 uuden väliai-
                                                                        kaisen toimihenkilön sopimuksen 1.7.2002–31.3.2003 väli-
Väiteosaston päätös:            Väitteen osittainen hylkääminen         seksi ajaksi. Tämä sopimus perustuu muuhun henkilöstöön
                                                                        sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan b alakohtaan.
Valituslautakunnan pää-         Päätöksen kumoaminen seuraavin
tös:                            osin: ”raa’at tekstiilikuituaineet”     Komissio myönsi kantajan valituksen seurauksena kantajalle
                                (luokka 22) ja ”langat tekstiilikäyt-   kolmen kuukauden palkkaa vastaavan vahingonkorvauksen,
                                töön” (luokka 23). Muilta osin          mutta kieltäytyi myöntämästä kantajalle toistaiseksi voimassa
                                kantajan valituksen hylkääminen.        olevaa sopimusta muuhun henkilöstöön sovellettavien palve-
                                                                        lussuhteen ehtojen 2 artiklan a alakohdan perusteella.
Kanneperusteet:                 Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan
                                1 kohdan b alakohdan rikkomi-           Kanteensa tueksi kantaja vetoaa muuhun henkilöstöön sovel-
                                nen                                     lettavien palvelussuhteen ehtojen 2 ja 8 artiklan rikkomiseen,
                                                                        luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen sekä huolenpi-
                                                                        tovelvollisuuden laiminlyöntiin.


title: Asia T-254/13: Kanne 6.5.2013 — Stayer Ibérica v. SMHV — Korpraciya Masternet (STAYER)

text:
               20.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 207/40

         Kanne 6.5.2013 — Stayer Ibérica v. SMHV — Korpraciya ”Masternet” (STAYER)
   (Asia T-254/13)
   2013/C 207/68
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Stayer Ibérica (Pinto, Espanja) (edustaja: lakimies S. Rizzo)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: ZAO Korporaciya ”Masternet” (Moskova, Venäjä)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               Kumoamaan riidanalaisen päätöksen sikäli kuin siinä hyväksytään valitus osittain ja julistetaan yhteisön tavaramerkkirekisteröinti nro 4675881 mitättömäksi seuraavien tavaroiden osalta:

                           —

                           Luokka 7: Työvälineet ja työkalut; koneiden osina myytävät timanttikärkiset leikkuu-, jyrsintä- ja kiillotusterät; poranterät ja leikkuulaikat marmori-, graniitti-, kivi-, savi-, laatta-, kattotiili-, tiili-, betoni-, asfalttiteollisuuden käyttöön ja yleensä leikkuutyökalut koneiden osina luokassa 7.

                           —

                           Luokka 8: Käsikäyttöiset hiomavälineet (laikat ja tahkot).

               —

               Velvoittamaan SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Kuviomerkki STAYER — yhteisön tavaramerkkirekisteröinti nro 4 675 881

      Yhteisön tavaramerkin haltija: Kantaja

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: Neuvoston asetuksen No 207/2009 53 artiklan 1 kohdan a alakohdassa, luettuna yhdessä 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa, esitetyt mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut

      Mitättömyysosaston ratkaisu: Mitättömyyshakemus hylättiin kokonaisuudessaan

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hyväksyttiin osittain

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohdan, 15 artiklan ja 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia C-464/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 24.11.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Tributário de Lisboa – Portugali) – SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento SA v. Fazenda Pública (Ennakkoratkaisupyyntö — Pääomien vapaa liikkuvuus — SEUT 63–SEUT 65 artikla — EY–Tunisia-assosiaatiosopimus — 31, 34 ja 89 artikla — EY–Libanon-assosiaatiosopimus — 31, 33 ja 85 artikla — Yhteisövero — Osingot, jotka on saatu yhtiöltä, joka on sijoittautunut samaan jäsenvaltioon kuin osingot saava yhtiö — Osingot, jotka on saatu yhtiöltä, joka on sijoittautunut assosiaatiosopimuksen sopimuspuolena olevaan kolmanteen valtioon — Erilainen kohtelu — Rajoitus — Oikeuttaminen — Verovalvonnan tehokkuus — Mahdollisuus vedota SEUT 64 artiklaan EY–Tunisia-assosiaatiosopimuksen ja EY–Libanon-assosiaatiosopimuksen yhteydessä)

text:
               30.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 24.11.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Tributário de Lisboa – Portugali) – SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento SA v. Fazenda Pública
   (Asia C-464/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Pääomien vapaa liikkuvuus - SEUT 63–SEUT 65 artikla - EY–Tunisia-assosiaatiosopimus - 31, 34 ja 89 artikla - EY–Libanon-assosiaatiosopimus - 31, 33 ja 85 artikla - Yhteisövero - Osingot, jotka on saatu yhtiöltä, joka on sijoittautunut samaan jäsenvaltioon kuin osingot saava yhtiö - Osingot, jotka on saatu yhtiöltä, joka on sijoittautunut assosiaatiosopimuksen sopimuspuolena olevaan kolmanteen valtioon - Erilainen kohtelu - Rajoitus - Oikeuttaminen - Verovalvonnan tehokkuus - Mahdollisuus vedota SEUT 64 artiklaan EY–Tunisia-assosiaatiosopimuksen ja EY–Libanon-assosiaatiosopimuksen yhteydessä))
   (2017/C 030/05)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Tributário de Lisboa

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: SECIL – Companhia Geral de Cal e Cimento SA

      Vastaaja: Fazenda Pública

      Tuomiolauselma

               1)

               SEUT 63 ja SEUT 65 artiklaa on tulkittava siten, että

                           —

                           Portugaliin sijoittautunut yhtiö, joka saa osinkoja yhtiöiltä, jotka ovat sijoittautuneet Tunisiaan tai Libanoniin, voi vedota SEUT 63 artiklaan riitauttaakseen verokohtelun, jota kyseisessä jäsenvaltiossa sovelletaan mainittuihin osinkoihin ja joka perustuu lainsäädäntöön, jonka tarkoituksena ei ole, että sitä sovelletaan yksinomaan tilanteisiin, joissa osingot saava yhtiö käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa osingot jakavaan yhtiöön

                           —

                           sellainen lainsäädäntö, josta on kyse pääasiassa ja jonka mukaan jäsenvaltiossa asuva yhtiö voi vähentää saamansa osingot veronsa perusteesta joko täysimääräisesti tai osittain silloin, kun kyseiset osingot jakaa samassa jäsenvaltiossa asuva yhtiö, mutta ei voi tehdä tällaista vähennystä silloin, kun osingot jakavat yhtiöt asuvat kolmannessa valtiossa, merkitsee jäsenvaltioiden ja kolmansien valtioiden väliseen pääomien vapaaseen liikkuvuuteen kohdistuvaa rajoitusta, joka lähtökohtaisesti kielletään SEUT 63 artiklassa

                           —

                           kieltäytyminen soveltaa veron perusteesta tehtävää täysimääräistä tai osittaista vähennystä, joista säädetään yhteisöverokoodeksin (Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Coletivas), sellaisena kuin se oli voimassa vuonna 2009, 46 §:n 1 ja 8 momentissa, voidaan oikeuttaa yleistä etua koskevilla pakottavilla syillä, jotka liittyvät tarpeeseen varmistaa verovalvonnan tehokkuus, jos osingot saavan yhtiön asuinjäsenvaltion veroviranomaisten kannalta osoittautuu mahdottomaksi saada kolmannelta valtiolta, jossa kyseiset osingot jakava yhtiö asuu, tietoja, joiden avulla voidaan tarkistaa, että edellytys, joka koskee viimeksi mainitun yhtiön velvollisuutta maksaa veroa, täyttyy

                           —

                           kieltäytymistä soveltaa yhteisöverokoodeksin kyseisen version 46 §:n 11 momentin mukaista osittaista vähennystä ei voida oikeuttaa yleistä etua koskevilla pakottavilla syillä, jotka liittyvät tarpeeseen varmistaa verovalvonnan tehokkuus, silloin, kun kyseistä säännöstä voidaan soveltaa tilanteissa, joissa sitä, että osingot jakava yhtiö on velvollinen maksamaan veroa kotivaltiossa, ei voida tarkistaa, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on määritettävä.

               2)

               SEUT 64 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että

                           —

                           koska veroetuja koskevan säännöstön (Estatuto dos Benefícios Fiscais), sellaisena kuin se oli voimassa vuonna 2009, 41 §:n 5 momentin b kohdassa säädetyn sijoituksiin liittyvän sopimusperusteisten verotuksellisten etujen järjestelmän ja kyseisen lain 42 §:ssä säädetyn Afrikan maista, joiden virallinen kieli on portugali, tai Itä-Timorista peräisin olevia osinkoja koskevan järjestelmän käyttöönotolla ei muutettu oikeudellista sääntelyä, joka koskee Tunisiasta ja Libanonista peräisin olevia osinkoja, mainittujen järjestelmien käyttöönotto ei vaikuttanut siihen, että se, ettei kyseisiin kolmansiin valtioihin sijoittautuneiden yhtiöiden maksamiin osinkoihin sovelleta mahdollisuutta täysimääräiseen tai osittaiseen verovähennykseen, luokitellaan voimassa olevaksi rajoitukseksi

                           —

                           jäsenvaltio luopuu SEUT 64 artiklan 1 kohdassa määrätystä mahdollisuudesta silloin, kun se kumoamatta tai muuttamatta voimassa olevaa lainsäädäntöä muodollisesti tekee assosiaatiosopimuksen kaltaisen kansainvälisen sopimuksen, jonka sellaisessa määräyksessä, jolla on välitön oikeusvaikutus, määrätään tietyn SEUT 64 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun pääomien luokan vapauttamisesta; tällainen muutos sovellettavissa oikeussäännöissä on siltä osin kuin on kyse vaikutuksesta mahdollisuuteen vedota SEUT 64 artiklan 1 kohtaan näin ollen rinnastettava sellaisen uuden lainsäädännön antamiseen, joka perustuu voimassa olevasta lainsäädännöstä poikkeavaan ajatteluun.

               3)

               Brysselissä 17.7.1995 allekirjoitetun ja Euroopan yhteisön ja Euroopan hiili- ja teräsyhteisön puolesta 26.1.1998 tehdyllä neuvoston ja komission päätöksellä 98/238/EY, EHTY hyväksytyn Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Tunisian tasavallan välisestä assosioinnista tehdyn Euro–Välimeri-sopimuksen 34 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että

                           —

                           sillä on välitön oikeusvaikutus ja siihen voidaan vedota sellaisessa tilanteessa, josta on kyse pääasiassa ja jossa Portugalissa asuva yhtiö saa Tunisiassa asuvalta yhtiöltä osinkoja sellaisen suoran sijoituksen perusteella, jonka se on tehnyt osingot jakavaan yhtiöön, sellaisen verokohtelun riitauttamiseksi, jota kyseisiin osinkoihin sovelletaan Portugalissa

                           —

                           sellainen lainsäädäntö, josta on kyse pääasiassa ja jonka mukaan jäsenvaltiossa asuva yhtiö voi täysimääräisesti tai osittain vähentää veronsa perusteesta osingot, jotka se saa samassa jäsenvaltiossa asuvalta yhtiöltä, mutta ei voi vähentää osinkoja, jotka se saa Tunisiassa asuvalta yhtiöltä, merkitsee pääomien vapaaseen liikkuvuuteen kohdistuvaa rajoitusta, joka suorien sijoitusten ja erityisesti niistä saatujen voittojen kotiuttamisen yhteydessä on lähtökohtaisesti kielletty kyseisen sopimuksen 34 artiklan 1 kohdassa

                           —

                           mainitun sopimuksen 89 artikla ei rajoita saman sopimuksen 34 artiklan 1 kohdan vaikutusta sellaisessa tilanteessa, josta on kyse pääasiassa

                           —

                           kieltäytyminen soveltaa yhteisöverokoodeksin, sellaisena kuin se oli voimassa vuonna 2009, 46 §:n 1 ja 8 momentin mukaista saatujen osinkojen täysimääräistä tai osittaista vähennystä osingot saavan yhtiön veron perusteesta voidaan oikeuttaa yleistä etua koskevilla pakottavilla syillä, jotka liittyvät tarpeeseen varmistaa verovalvonnan tehokkuus, jos osingot saavan yhtiön asuinjäsenvaltion viranomaisten kannalta osoittautuu mahdottomaksi saada Tunisian tasavallalta, jossa kyseiset osingot jakava yhtiö asuu, tietoja, joiden avulla voidaan tarkistaa, että edellytys, joka koskee osingot jakavan yhtiön velvollisuutta maksaa veroa, täyttyy

                           —

                           kieltäytymistä soveltaa yhteisöverokoodeksin kyseisen version 46 §:n 11 momentin mukaista osittaista vähennystä ei voida oikeuttaa yleistä etua koskevilla pakottavilla syillä, jotka liittyvät tarpeeseen varmistaa verovalvonnan tehokkuus, silloin, kun kyseistä säännöstä voidaan soveltaa tilanteissa, joissa sitä, että osingot jakava yhtiö on velvollinen maksamaan veroa asuinvaltiossaan Tunisiassa, ei voida tarkistaa, minkä määrittäminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana.

               4)

               Luxemburgissa 17.6.2002 allekirjoitetun ja Euroopan yhteisön puolesta 14.2.2006 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2006/356/EY hyväksytyn Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Libanonin tasavallan välisestä assosiaatiosta tehdyn Euro–Välimeri-sopimuksen 31 artiklaa on tulkittava siten, että

                           —

                           sillä on välitön oikeusvaikutus

                           —

                           sellainen tilanne, josta on kyse pääasiassa ja joka koskee sellaisten osinkojen verokohtelua, jotka perustuvat Portugalissa asuvan henkilön Libanoniin tekemiin suoriin sijoituksiin, on mainitun sopimuksen 33 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu tilanne; näin ollen kyseisen sopimuksen 33 artiklan 1 kohta ei ole esteenä sille, että sopimuksen 31 artiklaan vedotaan tässä tapauksessa

                           —

                           sellainen lainsäädäntö, josta on kyse pääasiassa ja jonka mukaan jäsenvaltiossa asuva yhtiö voi täysimääräisesti tai osittain vähentää veronsa perusteesta osingot, jotka se saa samassa jäsenvaltiossa asuvalta yhtiöltä, mutta ei voi vähentää osinkoja, jotka se saa Libanonissa asuvalta yhtiöltä, merkitsee pääomien vapaaseen liikkuvuuteen kohdistuvaa rajoitusta, joka on lähtökohtaisesti kielletty kyseisen sopimuksen 31 artiklassa

                           —

                           mainitun sopimuksen 85 artikla ei rajoita mainitun 31 artiklan vaikutusta sellaisessa tilanteessa, josta on kyse pääasiassa

                           —

                           kieltäytyminen soveltaa yhteisöverokoodeksin, sellaisena kuin se oli voimassa vuonna 2009, 46 §:n 1 ja 8 momentin mukaista saatujen osinkojen täysimääräistä tai osittaista vähennystä osingot saavan yhtiön veron perusteesta voidaan oikeuttaa yleistä etua koskevilla pakottavilla syillä, jotka liittyvät tarpeeseen varmistaa verovalvonnan tehokkuus, jos osingot saavan yhtiön asuinjäsenvaltion veroviranomaisten kannalta osoittautuu mahdottomaksi saada Libanonin tasavallalta, jossa kyseiset osingot jakava yhtiö asuu, tietoja, joiden avulla voidaan tarkistaa, että edellytys, joka koskee viimeksi mainitun yhtiön velvollisuutta maksaa veroa, täyttyy

                           —

                           kieltäytymistä soveltaa yhteisöverokoodeksin kyseisen version 46 §:n 11 momentin mukaista osittaista vähennystä ei voida oikeuttaa yleistä etua koskevilla pakottavilla syillä, jotka liittyvät tarpeeseen varmistaa verovalvonnan tehokkuus, silloin, kun kyseistä säännöstä voidaan soveltaa tilanteissa, joissa sitä, että osingot jakava yhtiö on velvollinen maksamaan veroa asuinvaltiossaan Libanonissa, ei voida tarkistaa, minkä määrittäminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana.

               5)

               Siltä osin kuin on kyse seurauksista, joita SEUT 63–SEUT 65 artiklan ja Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Tunisian tasavallan välisestä assosioinnista tehdyn Euro–Välimeri-sopimuksen ja Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Libanonin tasavallan välisestä assosiaatiosta tehdyn Euro–Välimeri-sopimuksen tulkinnalla on pääasian kannalta,

                           —

                           silloin, kun sen jäsenvaltion viranomaiset, jossa osingot saava yhtiö asuu, voivat saada Tunisian tasavallan, jossa osingot jakava yhtiö asuu, viranomaisilta tietoja, joiden avulla ne voivat tarkistaa, että edellytys, joka koskee osingot jakavan yhtiön velvollisuutta maksaa veroa, täyttyy, SEUT 63 ja SEUT 65 artikla ja Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Tunisian tasavallan välisestä assosioinnista tehdyn Euro–Välimeri-sopimuksen 34 artiklan 1 kohta ovat esteenä kieltäytymiselle soveltaa yhteisöverokoodeksin, sellaisena kuin se oli voimassa vuonna 2009, 46 §:n 1 momentin tai 46 §:n 8 momentin mukaista saatujen osinkojen täysimääräistä tai osittaista vähentämistä osingot saavan yhtiön veron perusteesta ilman, että Portugalin tasavalta voi tältä osin vedota SEUT 64 artiklan 1 kohtaan

                           —

                           SEUT 63 ja SEUT 65 artikla ja Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Tunisian tasavallan välisestä assosioinnista tehdyn Euro–Välimeri-sopimuksen 34 artiklan 1 kohta ja Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Libanonin tasavallan välisestä assosiaatiosta tehdyn Euro–Välimeri-sopimuksen 31 artikla ovat esteenä kieltäytymiselle soveltaa yhteisöverokoodeksin kyseisen version 46 §:n 11 momentin mukaista saatujen osinkojen osittaista vähentämistä osingot saavan yhtiön veron perusteesta silloin, kun kyseistä säännöstä voidaan soveltaa tilanteissa, joissa sitä, että osingot jakavat yhtiöt ovat velvollisia maksamaan veroa asuinvaltioissaan Tunisiassa tai Libanonissa, ei voida tarkistaa – mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on määritettävä – ilman, että Portugalin tasavalta voi tältä osin vedota SEUT 64 artiklan 1 kohtaan

                           —

                           unionin oikeuden vastaisesti kannetut rahamäärät on palautettava korkoineen verovelvolliselle.

      (1)  EUVL C 34, 2.2.2015.


title: Asia C-561/08 P: Valitus, jonka Euroopan yhteisöjen komissio on tehnyt 19.12.2008 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-160/04, Potamianos v. komissio, 15.10.2008 antamasta tuomiosta

text:
               21.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/37

         Valitus, jonka Euroopan yhteisöjen komissio on tehnyt 19.12.2008 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-160/04, Potamianos v. komissio, 15.10.2008 antamasta tuomiosta
   (Asia C-561/08 P)
   (2009/C 44/62)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Valittaja Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: J. Currall ja D. Martin)

      Muu osapuoli: Gerasimos Potamianos
   Vaatimukset

               —

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 15.10.2008 antama tuomio asiassa T-160/04 on kumottava

               —

               Potamianoksen kanne on jätettävä tutkimatta

               —

               On todettava, että kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valituksellaan komissio riitauttaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tekemän luonnehdinnan ilmoituksesta, joka lähetettiin vastapuolelle ja jolla ilmoitettiin tälle, että tämän palvelukseen ottamista väliaikaisena toimihenkilönä koskevaa sopimusta ei uudisteta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on nimittäin tulkinnut tämän ilmoituksen viranomaisen, jolla on oikeus tehdä palvelukseenottoa koskeva sopimus, erilliseksi päätökseksi. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ja erityisesti asiassa C-417/05 P, Fernández Gómez, 14.9.2006 annetusta tuomiosta ilmenee kuitenkin selvästi, että tällaisella ilmoituksella on ainoastaan tiedonvälityksellinen arvo, koska vain sopimusmääräys, jossa mainitaan, että sopimusta ei uusita sen päättyessä, on asianomaiselle vastainen toimi. Koska tätä sopimusta ei ollut riitautettu henkilöstösääntöjen mukaisessa määräajassa, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt jättää kanne tutkimatta.
   Jättämällä huomioimatta tämän oikeuskäytännön ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin synnyttää siis oikeudellisen epävarmuustilan, joka vaikuttaa sekä virkamiestuomioistuimeen että komissioon ja muihin toimielimiin, jotka ovat tehneet esillä olevassa sopimuksessa kyseessä olevan kaltaisia sopimuksia.


title: Asia C-416/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia (Italia) on esittänyt 3.9.2014 — Fratelli De Pra SpA ja SAIV SpA v. Agenzia Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno ja Agenzia Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza

text:
               1.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 431/12

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia (Italia) on esittänyt 3.9.2014 — Fratelli De Pra SpA ja SAIV SpA v. Agenzia Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno ja Agenzia Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza
   (Asia C-416/14)
   (2014/C 431/19)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Commissione Tributaria Regionale di Mestre-Venezia

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Fratelli De Pra SpA ja SAIV SpA

      Vastapuolet: Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Belluno ja Agenzia Entrate – Direzione Provinciale Ufficio Controlli Vicenza

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko kansallinen lainsäädäntö maanpäällisen radioviestintäpalvelun päätelaitteiden osalta yhteisön oikeuden (direktiivi 1999/5 (1) sekä direktiivit 2002/19, (2) 2002/20, (3) 2002/21, (4) 2002/22 (5)) mukainen, kun siinä eli

                           —

                           asetuksen (decreto legge) nro 4/2014, joka on muutettu myöhemmin laiksi nro 50/2014, 2 §:n 4 momentissa,

                           —

                           asetuksen (decreto legislativo) nro 259/2003 160 §:ssä ja

                           —

                           tasavallan presidentin asetuksen nro 641/1972 liitteessä olevan tariffin 21 §:ssä

                     rinnastetaan päätelaitteet radioasemiin ja säädetään, yhdessä luettuina, että käyttäjän on hankittava yleisvaltuutus ja asianmukainen radioaseman lupa, mikä on maksun perusteena?
               Onko Italian valtion vaatimus erityisesti päätelaitteiden käytön osalta näin ollen yhteisön oikeuden mukainen, kun käyttäjän on sen mukaan saatava yleisvaltuutus ja radioaseman lupa, vaikka päätelaitteiden pääsystä markkinoille, vapaasta liikkuvuudesta ja käyttöönotosta säädetään jo kaikilta osin yhteisön lähteissä (direktiivi 1999/5), eikä niissä säädetä yleisvaltuutuksesta ja/tai luvasta?
               Yleisvaltuutuksesta ja luvasta säädetään kansallisessa lainsäädännössä:

                           —

                           vaikka yleisvaltuutus on toimenpide, joka ei koske päätelaitteiden käyttäjää vaan ainoastaan yrityksiä, jotka ovat kiinnostuneita toimittamaan sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja (valtuutusdirektiivin 2002/20 1, 2 ja 3 artikla);

                           —

                           vaikka toimiluvasta on säädetty radiotaajuuksien käyttöä koskevien erillisten oikeuksien ja numeroiden käyttöoikeuksien osalta, eivätkä nämä tilanteet varmasti liity päätelaitteiden käyttöön;

                           —

                           vaikka yhteisön lainsäädäntöön ei sisälly minkäänlaista velvoitetta, joka koskisi yleisvaltuutuksen hankkimista tai päätelaitteiden käyttöä koskevan luvan myöntämistä;

                           —

                           vaikka direktiivin 1999/5 8 artiklassa säädetään, että jäsenvaltiot ”eivät saa kieltää, rajoittaa tai estää sellaisten laitteistojen markkinoille saattamista tai käyttöönottoa alueellaan, joissa on – – CE-merkintä”;

                           —

                           vaikka aineelliset seikat ja sääntely ovat erilaisia eivätkä radioasema ja maanpäällisen radioviestintäpalvelun päätelaitteet ole samankaltaisia.

               2)

               Onko kansallinen lainsäädäntö yhteisön oikeuden (direktiivin 1999/5 ja direktiivin 2002/20, erityisesti sen 20 artiklan) mukainen, kun siinä eli:

                           —

                           asetuksen nro 4/2014, joka on sittemmin muutettu laiksi nro 50/2014, 2 §:n 4 momentissa;

                           —

                           asetuksen nro 259/2003 160 §:ssä;

                           —

                           tasavallan presidentin asetuksen nro 641/1972 liitteenä olevan tariffin 21 §:ssä sekä

                           —

                           ministeriön päätöksen nro 33/1990 3 §:ssä,

                     säädetään, yhdessä luettuina, että

                           —

                           direktiivin 2002/22 20 artiklassa tarkoitettuun sopimukseen – joka on tehty operaattorin ja käyttäjän välillä ja jolla pyritään sääntelemään kuluttajien ja loppukäyttäjien sekä liittymän ja siihen liittyviä palveluja tarjoavan yhden tai useamman yrityksen välisiä suhteita – voidaan vedota ”sellaisenaan” myös asiakirjana, joka korvaa yleisvaltuutuksen ja/tai radioaseman luvan, ilman minkäänlaista viranomaisen päätöstä, toimenpidettä tai valvontaa, ja

                           —

                           sopimuksen on sisällettävä myös päätelaitteen tyyppiä ja vastaavaa tyyppihyväksyntää (josta ei säädetä direktiivin 1999/5 8 artiklassa) koskevat tiedot?

               3)

               Ovatko edellä mainitut asetuksen nro 4/2014, joka on muutettu sittemmin laiksi nro 50/2014, 2 §:n 4 momentin sekä asetuksen nro 259/2003 160 §:n ja tasavallan presidentin asetuksen nro 641/1972 liitteenä olevan tariffin 21 §:n säännökset yhdessä luettuina yhteisön oikeuden mukaisina, kun niissä säädetään yleisvaltuutuksen ja tämän perusteella radioaseman luvan hankkimista koskevasta velvoitteesta, jota sovelletaan ainoastaan yhteen erityiseen käyttäjäryhmään, johon kuuluvat muodollisesti tilaukseksi nimetyn sopimuksen haltijat, kun taas sähköisten viestintäpalvelujen käyttäjien osalta ei säädetä minkäänlaisesta yleisvaltuutuksesta eikä luvasta vain siitä syystä, että sopimus on nimetty eri tavalla (= prepaid-palvelu tai ladattava palvelu).

               4)

               Onko unionin direktiivin 1999/5 8 artikla asetuksen nro 4/2014, joka on muutettu sittemmin laiksi nro 50/2014, 2 §:n 4 momentin sekä asetuksen nro 259/2003 160 §:n ja tasavallan presidentin asetuksen nro 641/1972 liitteenä olevan tariffin 21 §:n kaltaisen kansallisen lainsäädännön esteenä, kun tässä kansallisessa lainsäädännössä säädetään

                           —

                           hallinnollisesta toiminnasta, joka koskee yleisvaltuutuksen ja radioaseman luvan antamista,

                           —

                           tästä toiminnasta perittävän hallituksen asettaman lupamaksun suorittamisesta,

                     sillä perusteella, että tällainen toiminta voi merkitä päätelaitteiden käyttöönoton, käytön ja vapaan liikkuvuuden rajoitusta?

      (1)  Radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta 9.3.1999 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/5/EY (EYVL L 91, s. 10).

      (2)  Sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä (käyttöoikeusdirektiivi) 7.3.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/19/EY (EYVL L 108, s. 7).

      (3)  Sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista (valtuutusdirektiivi) 7.3.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/20/EY (EYVL L 108, s. 21).

      (4)  Sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä (puitedirektiivi) 7.3.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/21/EY (EYVL L 108, s. 33).

      (5)  Yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla (yleispalveludirektiivi) 7.3.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/22/EY (EYVL L 108, s. 51).


title: Asia T-581/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.10.2013 — Dimian v. SMHV — Bayer Design Fritz Bayer (Baby Bambolina) (Yhteisön tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki Baby Bambolina — Aikaisempi kansallinen rekisteröimätön tavaramerkki — Suhteellinen hylkäysperuste — Merkkiä, jonka vaikutusalue on laajempi kuin paikallinen, ei käytetä liike-elämässä — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta ja 53 artiklan 1 kohdan c alakohta)

text:
               7.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 359/9

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.10.2013 — Dimian v. SMHV — Bayer Design Fritz Bayer (Baby Bambolina)
   (Asia T-581/11) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki Baby Bambolina - Aikaisempi kansallinen rekisteröimätön tavaramerkki - Suhteellinen hylkäysperuste - Merkkiä, jonka vaikutusalue on laajempi kuin paikallinen, ei käytetä liike-elämässä - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta ja 53 artiklan 1 kohdan c alakohta)
   2013/C 359/14
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Dimian AG (Nürnberg, Saksa) (edustajat: asianajajat P. Pozzi ja G. Ghisletti)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: P. Bullock)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Bayer Design Fritz Bayer GmbH & Co. KG (Michelau, Saksa) (edustaja: asianajaja J. Pröll)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 31.8.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 1822/2010-2), joka koskee mitättömyysmenettelyä Dimian AG:n ja Bayer Design Fritz Bayer GmbH & Co. KG:n välillä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Dimian AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 25, 28.1.2012.


title: Asia C-205/06: Kanne  5.5.2006  — Euroopan yhteisöjen komissio v. Itävallan tasavalta

text:
               15.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 165/17

         Kanne 5.5.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Itävallan tasavalta
   (Asia C-205/06)
   (2006/C 165/30)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: H. Støvlbæk ja B. Martenczuk)

      Vastaaja: Itävallan tasavalta
   Vaatimukset

               —

               Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa Itävallan tasavallan jättäneen noudattamatta EY 307 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä poistaakseen ristiriidat, jotka liittyvät rahansiirtoja koskeviin määräyksiin Korean, Kap Verden, Kiinan, Malesian, Venäjän federaation ja Turkin kanssa tehdyissä investointeja koskevissa kahdenvälisissä sopimuksissa.

               —

               Itävallan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   EY 307 artiklassa velvoitetaan jäsenvaltiot käyttämään kaikkia aiheellisia keinoja poistaakseen ristiriidat, joita on todettu kyseisen valtion ennen 1.1.1958 tai ennen Euroopan yhteisöihin liittymistä tekemien sopimusten ja EY:n perustamissopimuksen välillä.
   Komissio katsoo, että Itävallan tasavallan ennen Euroopan yhteisöihin liittymistä Korean, Kap Verden, Kiinan, Malesian, Venäjän federaation ja Turkin kanssa tekemissä investointeja koskevissa kahdenvälisissä sopimuksissa olevat määräykset, jotka koskevat ilmaisia rahansiirtoja investointeihin liittyvien maksujen yhteydessä, ovat ristiriidassa EY:n perustamissopimuksen kanssa. Näissä määräyksissä ei nimittäin sallita Itävallan tasavallan toteuttavan pääomien tai maksujen liikkuvuuden rajoituksia, joita Euroopan unionin neuvosto voi EY 57 artiklan 2 kohdan, EY 59 artiklan ja EY 60 artiklan 1 kohdan nojalla päättää toteutettavan.
   Itävallan hallituksen väite, jonka mukaan edellä mainituilla sopimuksilla ei ohjata sen äänestyskäyttäytymistä neuvostossa, on komission mukaan vailla merkitystä. Ainoa asiassa merkityksellinen kysymys on se, voiko Itävallan tasavalta toteuttaa tietyissä tilanteissa kansainvälisoikeudellisten sitoumustensa puitteissa edellä mainittuja rajoittavia toimenpiteitä. Kyseessä olevien investointeja koskevien sopimusten määräysten perusteella tilanne ei ole näin. Samoilla perusteilla ratkaisevaa merkitystä ei ole väitteellä, jonka mukaan Itävalta ei voi yksin estää neuvostoa tekemästä päätöstä määräenemmistöllä.
   Koska edellä kuvattu tilanne on ristiriidassa EY:n perustamissopimuksen kanssa, Itävallan tasavallan on toteutettava asian korjaamisen edellyttämät toimenpiteet. Mikäli käytettävissä ei ole muita keinoja, Itävallan tasavalta voidaan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti velvoittaa irtisanomaan edellä mainitut sopimukset.


title: Asia C-38/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 23.4.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Espanja) – Subdelegación del Gobierno en Gipuzkoa – Extranjería v. Samir Zaizoune (Ennakkoratkaisupyyntö — Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue — Direktiivi 2008/115/EY — Yhteiset vaatimukset ja menettelyt laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi — 6 artiklan 1 kohta ja 8 artiklan 1 kohta — Kansallinen lainsäädäntö, jonka nojalla laittomasta oleskelusta on määrättävä olosuhteista riippuen joko sakko tai maastapoistaminen)

text:
               22.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 23.4.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco – Espanja) – Subdelegación del Gobierno en Gipuzkoa – Extranjería v. Samir Zaizoune
   (Asia C-38/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue - Direktiivi 2008/115/EY - Yhteiset vaatimukset ja menettelyt laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi - 6 artiklan 1 kohta ja 8 artiklan 1 kohta - Kansallinen lainsäädäntö, jonka nojalla laittomasta oleskelusta on määrättävä olosuhteista riippuen joko sakko tai maastapoistaminen))
   (2015/C 205/11)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Subdelegación del Gobierno en Gipuzkoa – Extranjería

      Vastapuoli: Samir Zaizoune

      Tuomiolauselma

   Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2008/115/EY ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohtaa ja 8 artiklan 1 kohtaa, luettuina yhdessä 4 artiklan 2 ja 3 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion säännöstölle, jonka nojalla kolmansien maiden kansalaisten laittomasta oleskelusta kyseisen valtion alueella on määrättävä olosuhteista riippuen joko sakko tai maastapoistaminen ja jossa nämä kaksi toimenpidettä ovat toisensa pois sulkevia.

      (1)  EUVL C 93, 29.3.2014.


title: Asia C-278/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 25.1.2007 (High Court of Justicen (Chancery Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Carol Marilyn Robins ja John Burnett v. Secretary of State for Work and Pensions (Työntekijöiden suoja työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa — Direktiivi 80/987/ETY — Direktiivin täytäntöönpano — 8 artikla — Yhtiön tai yhtä useamman yhtiön yhteiset lisäeläkejärjestelmät — Vanhuusetuudet — Saavutettujen oikeuksien suojaaminen — Suojaamisen laajuus — Jäsenvaltion vastuu direktiivin virheellisestä täytäntöönpanosta — Vastuun syntymisen edellytykset)

text:
               10.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/6

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 25.1.2007 (High Court of Justicen (Chancery Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Carol Marilyn Robins ja John Burnett v. Secretary of State for Work and Pensions
   (Asia C-278/05) (1)

   (Työntekijöiden suoja työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa - Direktiivi 80/987/ETY - Direktiivin täytäntöönpano - 8 artikla - Yhtiön tai yhtä useamman yhtiön yhteiset lisäeläkejärjestelmät - Vanhuusetuudet - Saavutettujen oikeuksien suojaaminen - Suojaamisen laajuus - Jäsenvaltion vastuu direktiivin virheellisestä täytäntöönpanosta - Vastuun syntymisen edellytykset)
   (2007/C 56/09)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Carol Marilyn Robins ja John Burnett

      Vastaaja: Secretary of State for Work and Pensions
   Oikeudenkäynnin kohde
   Työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.10.1980 annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY (EYVL L 283, s. 23) 8 artiklan tulkinta — Työntekijöiden välittömien tai tulevaisuuteen kohdistuvien vanhuusetuuksia koskevien oikeuksien turvaamista koskevan velvollisuuden laajuus
   Tuomiolauselma

               1)

               Työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.10.1980 annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY 8 artiklaa on tulkittava siten, että jos työnantaja on maksukyvytön ja jos yhtiön tai useamman yhtiön yhteisen lisäeläkejärjestelmän varat eivät ole riittävät, jäsenvaltioilla ei ole velvollisuutta itse taata saavutettujen vanhuusetuuksia koskevien oikeuksien rahoitusta eikä näitä etuuksia ole maksettava kokonaisuudessaan.

               2)

               Pääasian oikeudenkäynnissä kyseessä olevan kaltainen suojajärjestelmä on ristiriidassa direktiivin 80/987 8 artiklan kanssa.

               3)

               Siinä tapauksessa, että direktiivin 80/987 8 artiklaa ei ole saatettu asianmukaisesti osaksi kansallista oikeusjärjestystä, kyseessä olevan jäsenvaltion vastuun syntymisen edellytyksenä on, että todetaan, että kyseinen valtio on rikkonut ilmeisellä ja vakavalla tavalla sen harkintavallalle asetettuja rajoja.

      (1)  EUVL C 243, 1.10.2005.


title: Asia C-129/14 PPU: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 27.5.2014 (Oberlandesgericht Nürnbergin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Rikosoikeudenkäynti Zoran Spasicia vastaan (Ennakkoratkaisupyyntö — Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely — Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 50 ja 52 artikla — Ne bis in idem -periaate — Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehty yleissopimus — 54 artikla — Rangaistuksen, jonka henkilö ”on suorittanut” tai jota hän ”parhaillaan suorittaa” , käsitteet)

text:
               4.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 253/13

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 27.5.2014 (Oberlandesgericht Nürnbergin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Rikosoikeudenkäynti Zoran Spasicia vastaan
   (Asia C-129/14 PPU) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely - Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 50 ja 52 artikla - Ne bis in idem -periaate - Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehty yleissopimus - 54 artikla - Rangaistuksen, jonka henkilö ”on suorittanut” tai jota hän ”parhaillaan suorittaa”, käsitteet))
   2014/C 253/17
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberlandesgericht Nürnberg

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Zoran Spasic

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Oberlandesgericht Nürnberg – Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 54 artiklan tulkinta yhdessä perusoikeuskirjan 50 artiklan kanssa – Ne bis in idem -periaate – Edellytys siitä, että henkilö on suorittanut rangaistuksensa tai parhaillaan suorittaa sitä taikka että sitä ei voida tuomion antaneen sopimuspuolen lain mukaan enää suorittaa – Henkilö, joka on tuomittu toisessa jäsenvaltiossa sekä vapausrangaistukseen että sakkoon samasta teosta, muttei ole suorittanut vankeusrangaistustaan

      Tuomiolauselma

               1)

               Tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14.6.1985 Benelux-talousliiton valtioiden, Saksan liittotasavallan ja Ranskan tasavallan hallitusten välillä tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen, joka allekirjoitettiin Schengenissä 19.6.1990 ja joka tuli voimaan 26.3.1995, 54 artikla – jonka mukaan ne bis in idem -periaatteen soveltaminen edellyttää sitä, että henkilö on tuomion saatuaan ”suorittanut” rangaistuksensa tai ”parhaillaan suorittaa” sitä – sopii yhteen kyseisen periaatteen takaavan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 50 artiklan kanssa.

               2)

               Kyseisen yleissopimuksen 54 artiklaa on tulkittava siten, että pelkän sakon, joka on määrätty henkilölle, joka on samalla toisen jäsenvaltion tuomioistuimen ratkaisulla tuomittu vielä täytäntöön panematta olevaan vapausrangaistukseen, maksamisen perusteella ei voida katsoa, että henkilö on suorittanut rangaistuksensa tai parhaillaan suorittaa sitä mainitussa määräyksessä tarkoitetulla tavalla.

      (1)  EUVL C 151, 19.5.2014.


title: Asia T-107/06: Kanne 5.4.2006 — INET HELLAS — ELEKTRONIKI IPIRESIA PLIROFORION E.P.E. v. Euroopan yhteisöjen komissio

text:
               12.8.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/22

         Kanne 5.4.2006 — INET HELLAS — ELEKTRONIKI IPIRESIA PLIROFORION E.P.E. v. Euroopan yhteisöjen komissio
   (Asia T-107/06)
   (2006/C 190/40)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asianosaiset

      Kantaja: INET HELLAS — ELEKTRONIKI IPIRESIA PLIROFORION E.P.E. (Ateena, Kreikka) (edustaja: asianajaja B. Khatzopoulos)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Komission toimi N:o INFSO/A3/VS D(2006)703641/31.1.2006 on kumottava

               —

               Vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantajan mukaan riidanalainen toimi on lainvastainen, koska siinä todetaan virheellisesti, että co.eu-nimisen verkkotunnuksen rekisteröinti Internetiä varten kielletään yhteisön oikeussäännöissä. Itse asiassa missään yhteisön oikeuden säännössä ei kielletä co.eu-nimisen verkkotunnuksen rekisteröintiä. Päinvastoin, asetuksessa 40/94 edellytetään tällaista rekisteröintiä.


title: Asia T-323/14: Kanne 7.5.2014 – Bankia v. SMHV – Banco ActivoBank (Portugal) (Bankia)

text:
               11.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/25

         Kanne 7.5.2014 – Bankia v. SMHV – Banco ActivoBank (Portugal) (Bankia)
   (Asia T-323/14)
   2014/C 261/48
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Bankia, SA (Valencia, Espanja) (edustaja: asianajaja F. De Barba)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Banco ActivoBank (Portugal), SA (Lissabon, Portugali)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan toisen valituslautakunnan 14.2.2014 asioissa R 649/2013-2 ja R 744/2013-2 tekemän päätöksen siten, että yhteisön tavaramerkkihakemus nro 1 0 1 25  284”BANKIA” hyväksytään kaikkia tavaroita ja palveluja varten

               —

               velvoittamaan vastapuolen ja/tai SMHV:n korvaamaan kantajalle/valittajalle tästä valituksesta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki, joka sisältää sanaosan Bankia, luokkiin 9, 16, 35, 36, 38, 41 ja 45 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten – yhteisön tavaramerkkihakemus nro 1 0 1 25  284

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Banco ActivoBank (Portugal), SA

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansallinen sanamerkki BANKY luokkaan 36 kuuluvia palveluja varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen osittainen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: BANKIA S.A:n valituksen hylkääminen ja Banco ActivoBank (Portugal), SA:n valituksen osittainen hyväksyminen eväten riidanalainen tavaramerkki laajemmalta palvelujoukolta

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia T-330/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 24.6.2014 – Hut.com v. SMHV – Intersport France (THE HUT) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin THE HUT rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen sanamerkki LA HUTTE — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               4.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 253/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 24.6.2014 – Hut.com v. SMHV – Intersport France (THE HUT)
   (Asia T-330/12) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin THE HUT rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen sanamerkki LA HUTTE - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   2014/C 253/36
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: The Hut.com Ltd (Northwich, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: barrister S. Malynicz)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: V. Melgar)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Intersport France (Longjumeau, Ranska)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 27.4.2012 (asia R 814/2011-2) tekemästä päätöksestä, joka liittyy Intersport Francen ja The Hut.com Ltd:n väliseen väitemenettelyyn.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               The Hut.com Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 295, 29.9.2012.