title: asia C-138/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesverwaltungsgericht Steiermark (Itävalta) on esittänyt 20.2.2019 — DY

text:
               3.6.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 187/33

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesverwaltungsgericht Steiermark (Itävalta) on esittänyt 20.2.2019 — DY
      (asia C-138/19)
      (2019/C 187/38)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Landesverwaltungsgericht Steiermark

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: DY

         Vastapuolena oleva viranomainen: Bezirkshauptmannschaft Hartberg-Fürstenfeld

         Muu osapuoli: Finanzpolizei

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko SEUT 56 artiklaa, palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16.12.1996 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 96/71/EY (1) sekä direktiivin 96/71/EY täytäntöönpanosta 15.5.2014 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2014/67/EU (2) tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännökselle, jossa säädetään rajat ylittävään työvoiman käyttöön liittyvien muodollisten velvoitteiden — kuten palkkatositteiden saatavilla pitämisen tai niiden ilmoittamisen keskitetylle koordinointiyksikölle (ZKO-ilmoitus) — laiminlyönnistä ankarat sakot, erityisesti korkeat vähimmäisseuraamukset, jotka määrätään kumulatiivisesti kunkin kyseessä olevan työntekijän osalta?

                  2)

                  Mikäli jo ensimmäiseen kysymykseen ei vastata myöntävästi:
                  Onko SEUT 56 artiklaa, direktiiviä 96/71/EY sekä direktiiviä 2014/67/EU tulkittava siten, että ne ovat esteenä kumulatiivisten sakkojen määräämiselle ilman absoluuttisia ylärajoja rajat ylittävään työvoiman käyttöön liittyvien muodollisten velvoitteiden rikkomisesta?

                  3)

                  Onko SEUT 56 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa velvoitetaan tekemään muutosilmoitus keskitetylle koordinointiyksikölle tilanteessa, jossa väliaikainen työskentely vastaanottajavaltiossa lopetetaan ennenaikaisesti ja/tai keskeytetään?

                  4)

                  Mikäli kolmanteen kysymykseen vastataan kieltävästi:
                  Onko SEUT 56 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa ei aseteta kohtuullista määräaikaa muutosilmoituksen tekemiselle?

                  5)

                  Onko SEUT 56 artiklaa ja direktiivin 2014/67/EU 9 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan asianmukaisten ja relevanttien asiakirjojen toimittaminen kohtuullisessa ajassa ei täytä asiakirjojen saataville asettamista koskevaa vaatimusta?

                  6)

                  Onko SEUT 56 artiklaa ja direktiivin 2014/67/EU 9 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan ulkomaiselta palveluntarjoajalta edellytetään direktiivin 2014/67/EU 9 artiklassa edellytettyä useampien asiakirjojen toimittamista ja nämä asiakirjat eivät ole relevantteja eivätkä tarpeen eikä niitä määritellä tarkemmin kansallisessa lainsäädännössä, kuten palkkatallenteet, palkkalaskelmat, palkkaluettelot, palkkaverokortit, rekisteröinnit ja rekisteristä poistamiset, sairausvakuutukset, ilmoitus- ja lisämaksulaskelmien luettelot, palkkaluokittelua koskevat asiakirjat, todistukset?

         (1)  EYVL 1997, L 18. S. 1.

         (2)  Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon annetun direktiivin 96/71/EY täytäntöönpanosta sekä hallinnollisesta yhteistyöstä sisämarkkinoiden tietojenvaihtojärjestelmässä annetun asetuksen (EU) N:o 1024/2012 (IMI-asetus) muuttamisesta 15.5.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/67/EU (EUVL 2014, L 159, s. 11).


title: asia T-558/18: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.4.2019 — Lupu v. EUIPO — Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Djili DS) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin Djili DS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki DJILI — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaaran puuttuminen — Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta)

text:
               24.6.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 213/34

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.4.2019 — Lupu v. EUIPO — Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Djili DS)
      (asia T-558/18) (1)

      (EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin Djili DS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi EU-sanamerkki DJILI - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaaran puuttuminen - Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta)
      (2019/C 213/35)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Victor Lupu (Bukarest, Romania) (edustaja: asianajaja P. Acsinte)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: D. Gája ja H. O’Neill)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Dulovo, Bulgaria) (edustaja: asianajaja C.-R. Romițan)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 5.6.2018 tekemästä päätöksestä (asia R 2391/2017-5), joka koskee osapuolten Victor Lupu ja Djili Soy Dzhihangir Ibryam välistä väitemenettelyä

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Victor Lupu velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 408, 12.11.2018.


title: asia C-224/18: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 2.5.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Naczelny Sąd Administracyjny — Puola) — Budimex S.A. v. Minister Finansów (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Direktiivi 2006/112/EY — 66 artikla — Verotettava tapahtuma ja verosaatavan syntyminen — Palvelun suorittamisen ajankohta — Rakennus- ja asennuspalvelut — Palvelusopimuksessa määrätyn töiden vastaanottoajankohdan huomioon ottaminen)

text:
               1.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/7

      Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 2.5.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Naczelny Sąd Administracyjny — Puola) — Budimex S.A. v. Minister Finansów
      (asia C-224/18) (1)

      (Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - 66 artikla - Verotettava tapahtuma ja verosaatavan syntyminen - Palvelun suorittamisen ajankohta - Rakennus- ja asennuspalvelut - Palvelusopimuksessa määrätyn töiden vastaanottoajankohdan huomioon ottaminen)
      (2019/C 220/09)
      Oikeudenkäyntikieli: puola

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Budimex S.A.

         Vastapuoli: Minister Finansów

         Tuomiolauselma

      Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 13.7.2010 annetulla neuvoston direktiivillä 2010/45/EU, 66 artiklan ensimmäisen kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että se ei ole, kun toimitetusta palvelujen suorituksesta ei laadita laskua tai jos se laaditaan myöhässä, esteenä sille, että palvelujen muodollinen vastaanotto katsotaan suoritusajankohdaksi, kun jäsenvaltio on pääasiassa kyseessä olevalla tavalla säätänyt, että verosaatava syntyy suoritusajankohdasta alkavan määräajan päättyessä, jos yhtäältä osapuolet ovat sopineet vastaanottomuodollisuudesta sopimuksessa, joka sitoo niitä palvelujen alan taloudellista ja kaupallista todellisuutta heijastavien sopimusmääräysten mukaisesti, ja jos toisaalta muodollisuus vastaa palvelujen aineellista valmistumista ja sen yhteydessä vahvistetaan suoritettavan vastikkeen lopullinen määrä, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava.

         (1)  EUVL C 231, 2.7.2018.


title: asia T-553/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.5.2019 — Export Development Bank of Iran v. neuvosto (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Iraniin kohdistetut rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Korvaus vahingosta, jota kantaja väittää kärsineensä nimensä sisällyttämisestä henkilöiden ja yhteisöjen, joihin kyseessä olevien varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttäminen kohdistuu, luetteloon ja pysyttämisestä siinä — Unionin yleisen tuomioistuimen toimivalta — Oikeussäännön, jolla annetaan yksityisille oikeuksia, riittävän ilmeinen rikkominen)

text:
               1.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/31

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.5.2019 — Export Development Bank of Iran v. neuvosto
      (asia T-553/15) (1)

      (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Iraniin kohdistetut rajoittavat toimenpiteet - Varojen jäädyttäminen - Korvaus vahingosta, jota kantaja väittää kärsineensä nimensä sisällyttämisestä henkilöiden ja yhteisöjen, joihin kyseessä olevien varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttäminen kohdistuu, luetteloon ja pysyttämisestä siinä - Unionin yleisen tuomioistuimen toimivalta - Oikeussäännön, jolla annetaan yksityisille oikeuksia, riittävän ilmeinen rikkominen)
      (2019/C 220/39)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Export Development Bank of Iran (Teheran, Iran) (edustaja: asianajaja J.-M. Thouvenin)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: V. Piessevaux ja M. Bishop)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Aresu ja R. Tricot)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 268 artiklaan perustuva vaatimus saada korvaus vahingosta, jota kantaja väittää kärsineensä siitä, että häneen on kohdistettu rajoittavia toimenpiteitä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Export Development Bank of Iran vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 398, 30.11.2015.


title: asiat T-516/16 ja T-536/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.4.2019 — Alvarez y Bejarano ym. v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Sopimussuhteiset toimihenkilöt — Henkilöstösääntöjen uudistus — Epäedullisempi järjestelmä, joka koskee matkakulujen kiinteämääräistä korvausta ja matkapäivien muodossa olevien ylimääräisten lomapäivien lisäämistä vuosilomaan — Näiden etujen myöntämisen yhteys henkilön asemaan ulkomailla työskentelevänä tai ulkomaille töihin lähetettynä — Vuotuisten matkakulujen korvaamisen ja matkapäivien lakkauttaminen)

text:
               1.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/31

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.4.2019 — Alvarez y Bejarano ym. v. komissio
      (asiat T-516/16 ja T-536/16) (1)

      (Henkilöstö - Virkamiehet - Sopimussuhteiset toimihenkilöt - Henkilöstösääntöjen uudistus - Epäedullisempi järjestelmä, joka koskee matkakulujen kiinteämääräistä korvausta ja matkapäivien muodossa olevien ylimääräisten lomapäivien lisäämistä vuosilomaan - Näiden etujen myöntämisen yhteys henkilön asemaan ulkomailla työskentelevänä tai ulkomaille töihin lähetettynä - Vuotuisten matkakulujen korvaamisen ja matkapäivien lakkauttaminen)
      (2019/C 220/40)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantajat: Maria Alvarez y Bejarano (Namur, Belgia) ja 11 muuta kantajaa, joiden nimet luetellaan tuomion liitteessä (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi J. Currall ja G. Gattinara, sitten G. Gattinara ja F. Simonetti)

         Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Euroopan parlamentti (asiamiehet: E. Taneva ja M. Ecker) ja Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi M. Bauer ja M. Veiga, sitten M. Bauer ja R. Meyer)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuvat kanteet, joilla vaaditaan kumottavaksi päätöksiä, joiden mukaan kantajille ei enää 1.1.2014 lähtien myönnetä matkapäiviä eikä korvata heidän vuotuisia kulujaan, joita aiheutuu matkasta, jotta he voivat säilyttää suhteen lähtöpaikkakuntaansa

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Asiat T-516/16 ja T-536/16 yhdistetään tuomion antamista varten.

                  2)

                  Kanteet hylätään.

                  3)

                  Maria Alvarez y Bejarano ja muut Euroopan komission virkamiehet ja toimihenkilöt, joiden nimet luetellaan liitteessä, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

                  4)

                  Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan parlamentti vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 421, 24.11.2014 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-85/14, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: asiat T-523/16 ja T-542/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.4.2019 — Ardalic ym. v. neuvosto (Henkilöstö — Virkamiehet — Sopimussuhteiset toimihenkilöt — Henkilöstösääntöjen uudistus — Epäedullisempi järjestelmä, joka koskee matkakulujen kiinteämääräistä korvausta ja matkapäivien muodossa olevien ylimääräisten lomapäivien lisäämistä vuosilomaan — Näiden etujen myöntämisen yhteys henkilön asemaan ulkomailla työskentelevänä tai ulkomaille töihin lähetettynä — Vuotuisten matkakulujen korvaamisen ja matkapäivien lakkauttaminen)

text:
               1.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/32

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.4.2019 — Ardalic ym. v. neuvosto
      (asiat T-523/16 ja T-542/16) (1)

      (Henkilöstö - Virkamiehet - Sopimussuhteiset toimihenkilöt - Henkilöstösääntöjen uudistus - Epäedullisempi järjestelmä, joka koskee matkakulujen kiinteämääräistä korvausta ja matkapäivien muodossa olevien ylimääräisten lomapäivien lisäämistä vuosilomaan - Näiden etujen myöntämisen yhteys henkilön asemaan ulkomailla työskentelevänä tai ulkomaille töihin lähetettynä - Vuotuisten matkakulujen korvaamisen ja matkapäivien lakkauttaminen)
      (2019/C 220/41)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantajat: Jakov Ardalic (Bryssel, Belgia) ja 11 muuta kantajaa, joiden nimet luetellaan tuomion liitteessä (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi M. Bauer ja M. Veiga, sitten M. Bauer ja R. Meyer)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan parlamentti (asiamiehet: E. Taneva ja M. Ecker)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuvat kanteet, joilla vaaditaan kumottavaksi päätöksiä, joiden mukaan kantajille ei enää 1.1.2014 lähtien myönnetä matkapäiviä eikä korvata heidän vuotuisia kulujaan, joita aiheutuu matkasta, jotta he voivat säilyttää suhteen lähtöpaikkakuntaansa

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Asiat T-523/16 ja T-542/16 yhdistetään tuomion antamista varten.

                  2)

                  Kanteet hylätään.

                  3)

                  Jakov Ardalic ja muut Euroopan unionin neuvoston virkamiehet ja toimihenkilöt, joiden nimet luetellaan liitteessä, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

                  4)

                  Euroopan parlamentti vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 448, 15.12.2014 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-100/14, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: asia C-566/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 8.5.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Puola) — Związek Gmin Zagłębia Miedziowego w Polkowicach v. Szef Krajowej Administracji Skarbowej (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Direktiivi 2006/112/EY — 168 artiklan a alakohta — Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen — Arvonlisäverotuksen neutraalisuuden periaate — Verovelvollinen, joka harjoittaa sekä liiketoimintaa että muuta kuin liiketoimintaa — Tavarat ja palvelut, jotka on hankittu sekä arvonlisäveronalaisten liiketoimien että arvonlisäverotuksen ulkopuolelle jäävien toimien toteuttamiseksi — Jakoperusteiden puuttuminen kansallisesta lainsäädännöstä — Verotuksen laillisuuden periaate)

text:
               8.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 230/6

      Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 8.5.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu — Puola) — Związek Gmin Zagłębia Miedziowego w Polkowicach v. Szef Krajowej Administracji Skarbowej
      (asia C-566/17) (1)

      (Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - 168 artiklan a alakohta - Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen - Arvonlisäverotuksen neutraalisuuden periaate - Verovelvollinen, joka harjoittaa sekä liiketoimintaa että muuta kuin liiketoimintaa - Tavarat ja palvelut, jotka on hankittu sekä arvonlisäveronalaisten liiketoimien että arvonlisäverotuksen ulkopuolelle jäävien toimien toteuttamiseksi - Jakoperusteiden puuttuminen kansallisesta lainsäädännöstä - Verotuksen laillisuuden periaate)
      (2019/C 230/07)
      Oikeudenkäyntikieli: puola

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Wojewódzki Sąd Administracyjny we Wrocławiu

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Związek Gmin Zagłębia Miedziowego w Polkowicach

         Vastapuoli: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

         Tuomiolauselma

      Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 168 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle käytännölle, jossa verovelvollisen sallitaan vähentää sellaisten tavaroiden ja palveluiden, joita verovelvollinen käyttää sekä arvonlisäveronalaiseen liiketoimintaan että arvonlisäveron soveltamisalan ulkopuolelle jäävään muuhun kuin liiketoimintaan, hankintaan sisältyvä arvonlisävero kokonaisuudessaan siksi, että sovellettavassa verolainsäädännössä ei ole erityisiä sääntöjä jakoperusteista ja -menetelmistä, joiden nojalla verovelvollinen voisi määrittää tämän ostoihin sisältyvän arvonlisäveron osuudet, joista toisen on katsottava liittyvän verovelvollisen liiketoimintaan ja toisen tämän muuhun kuin liiketoimintaan.

         (1)  EUVL C 13, 15.1.2018.


title: asia T-324/18: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.5.2019 — VI.TO. v. EUIPO — Bottega (Kullatun pullon muoto) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Kolmiulotteinen EU-tavaramerkki — Kullatun pullon muoto — Ehdottomat hylkäysperusteet — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Erottamiskyky — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan i — iii alakohta (joista on tullut asetuksen 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan i — iii alakohta))

text:
               8.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 230/41

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.5.2019 — VI.TO. v. EUIPO — Bottega (Kullatun pullon muoto)
      (asia T-324/18) (1)

      (EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - Kolmiulotteinen EU-tavaramerkki - Kullatun pullon muoto - Ehdottomat hylkäysperusteet - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Erottamiskyky - Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan i - iii alakohta (joista on tullut asetuksen 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan i - iii alakohta))
      (2019/C 230/51)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: Vinicola Tombacco (VI.TO.) Srl (Trebaseleghe, Italia) (edustaja: asianajaja L. Giove)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: S. Scardocchia et A. Folliard-Monguiral)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Sandro Bottega (Colle Umberto, Italia) (edustaja: asianajaja R. Galli)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 14.3.2018 tekemästä päätöksestä (asia R 1036/2017-1), joka koskee osapuolten VI.TO. ja Sandro Bottega välistä mitättömyysmenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Vinicola Tombacco (VI.TO.) Srl velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 259, 23.7.2018.


               11.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 233/7

      Aust-Agderin läänin 28 päivänä maaliskuuta 2019 Konkurrenten.no AS:ää vastaan nostama kanne
      (Asia E-1/17, COSTS 2)
      (2019/C 233/06)
      Aust-Agderin lääni, asiamiehenään Bjørnar Alterskjær ja Amie Eliassen, Advokatfirmaet Schjødt AS, Bryggegata 6, Postboks 1548 Vika, 0117 Oslo, Norja, on nostanut 28 päivänä maaliskuuta 2019 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Konkurrenten.no AS:ää vastaan.
      Kantaja vaatii, että tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti:

                  1.

                  Niiden kulujen kokonaismäärä, jotka Konkurrenten.no AS:n on korvattava Aust-Agderin läänille, on 403 430,92 Norjan kruunua muutettuna euroiksi noudattaen Euroopan keskuspankin viitekurssia määräyksen tiedoksiantopäivänä.

                  2.

                  Mainittuun määrään lisätään viivästyskorko, joka lasketaan tämän määräyksen tiedoksiantopäivästä maksupäivään saakka. Viivästyskorkona käytetään Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa soveltaman korkokannan mukaista, erääntymiskuukauden ensimmäisenä päivänä voimassa olevaa korkoa korotettuna kolmella ja puolella prosenttiyksiköllä.

         Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

                  —

                  Konkurrenten.no AS nosti 11 päivänä tammikuuta 2017 EFTAn tuomioistuimessa kanteen EFTAn valvontaviranomaisen 7 päivänä toukokuuta 2015 tekemää päätöstä N:o 179/15/KOL vastaan. Kantaja pyysi tuomioistuinta hyväksymään sen väliintulijaksi asiassa E-1/17, Konkurrenten.no AS vastaan EFTAn valvontaviranomainen. Pyyntö hyväksyttiin puheenjohtajan 12 päivänä heinäkuuta 2017 antamalla määräyksellä.

                  —

                  EFTAn tuomioistuimen työjärjestyksen 70 artiklan 1 kohdassa sanotaan näin:

                        ”Jos oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta syntyy riita, tuomioistuin ratkaisee sen antamalla määräyksen asianosaisen pyynnöstä ja vastapuolen huomautukset kuultuaan.”

                  —

                  EFTAn tuomioistuin määräsi asiassa E-1/17 Konkurrenten.no AS:n korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.


title: asia C-770/18 P: Valitus, jonka Anikó Pint on tehnyt 8.12.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-634/17, Pint v. komissio, 9.10.2018 antamasta tuomiosta

text:
               15.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 238/3

      Valitus, jonka Anikó Pint on tehnyt 8.12.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-634/17, Pint v. komissio, 9.10.2018 antamasta tuomiosta
      (asia C-770/18 P)
      (2019/C 238/04)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Valittaja: Anikó Pint (edustaja: D. Lázár, Rechtsanwalt)

         Muut osapuolet: Euroopan komissio, Unkari
      Unionin tuomioistuin (kymmenes jaosto) on 21.5.2019 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen täysin perusteettomana ja määrännyt valittajan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.


title: asia T-631/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.5.2019 — Remag Metallhandel ja Jaschinsky v. komissio (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Polkumyynti — OLAFin jäsenvaltioille esittämä vaatimus kantaa polkumyyntitullit kaikesta Taiwanista peräisin olevan piimetallin tuonnista ilman näyttöä siitä, että kyseinen piimetalli oli peräisin Kiinasta — Asetus (EY) N:o 398/2004 ja täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 467/2010 — Syy-yhteys)

text:
               15.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 238/15

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.5.2019 — Remag Metallhandel ja Jaschinsky v. komissio
      (asia T-631/16) (1)

      (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Polkumyynti - OLAFin jäsenvaltioille esittämä vaatimus kantaa polkumyyntitullit kaikesta Taiwanista peräisin olevan piimetallin tuonnista ilman näyttöä siitä, että kyseinen piimetalli oli peräisin Kiinasta - Asetus (EY) N:o 398/2004 ja täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 467/2010 - Syy-yhteys)
      (2019/C 238/18)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Remag Metallhandel GmbH (Steyr, Itävalta) ja Werner Jaschinsky (St. Ulrich bei Steyr, Itävalta) (edustaja: asianajaja M. Lux)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Caeiros ja A. Lewis)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 268 artiklaan perustuva vaatimus saada korvaus vahingosta, jota kantajat väittävät kärsineensä siitä, että Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF) on vaatinut jäsenvaltioiden tulliviranomaisia kantamaan polkumyyntitullit piieristä, jotka on viety Taiwanista Euroopan unioniin.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Remag Metallhandel GmbH ja Werner Jaschinsky velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 392, 24.10.2016.


title: asia T-837/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.5.2019 — Negru v. EUIPO — Sky (SkyPrivate) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin SkyPrivate rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi kansalliseksi tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki SKY — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               15.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 238/15

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.5.2019 — Negru v. EUIPO — Sky (SkyPrivate)
      (asia T-837/17) (1)

      (EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin SkyPrivate rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi kansalliseksi tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki SKY - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
      (2019/C 238/19)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Alexandru Negru (Iași, Romania) (edustajat: aluksi asianajaja I.-M. Iliescu, sitten asianajaja T. Protopopescu)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: J. Ivanauskas ja H. O’Neill)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Sky Ltd, aiemmin Sky plc (Isleworth, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: solicitor K. Saliger ja P. Roberts, QC)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 12.10.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 349/2017-2), joka koskee osapuolten Sky ja Negru välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Alexandru Negru velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien Sky Ltd:lle Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) valituslautakunnassa pidetystä menettelystä aiheutuneet kulut.

         (1)  EUVL C 72, 26.2.2018.


title: asia T-312/18: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.5.2019 — Dentsply De Trey v. EUIPO — IDS (AQUAPRINT) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin AQUAPRINT rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiemmat kansalliset tavaramerkeiksi rekisteröidyt sanamerkit AQUACEM ja aiemmat kansalliset tavaramerkeiksi rekisteröimättömät sanamerkit AQUACEM ja AQUASIL — Suhteelliset hylkäysperusteet — Sekaannusvaaran puuttuminen — Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Sellaisen merkin käyttäminen liike-elämässä, jonka ulottuvuus ei ole vain paikallinen — Asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohta — Merkkioikeuden loukkauskanne (action for passing off) — Harhaanjohtavan esityksen puuttuminen)

text:
               15.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 238/16

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.5.2019 — Dentsply De Trey v. EUIPO — IDS (AQUAPRINT)
      (asia T-312/18) (1)

      (EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin AQUAPRINT rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiemmat kansalliset tavaramerkeiksi rekisteröidyt sanamerkit AQUACEM ja aiemmat kansalliset tavaramerkeiksi rekisteröimättömät sanamerkit AQUACEM ja AQUASIL - Suhteelliset hylkäysperusteet - Sekaannusvaaran puuttuminen - Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Sellaisen merkin käyttäminen liike-elämässä, jonka ulottuvuus ei ole vain paikallinen - Asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohta - Merkkioikeuden loukkauskanne (action for passing off) - Harhaanjohtavan esityksen puuttuminen)
      (2019/C 238/20)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Dentsply De Trey GmbH (Konstanz, Saksa) (edustaja: solicitor S. Clark)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: G. Sakalaite-Orlovskiene, J. Ivanauskas ja H. O’Neill)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: IDS SpA (Savona, Italia) (edustajat: asianajajat M. Andreolini ja F. Andreolini)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 26.2.2018 tekemästä päätöksestä (asia R 1438/2017-2), joka koskee osapuolten Dentsply De Trey ja IDS välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Dentsply De Trey GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 240, 9.7.2018.


title: asia C-420/18: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.6.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Gerechtshof ’s-Hertogenbosch — Alankomaat) — IO v. Inspecteur van de rijksbelastingdienst (Ennakkoratkaisupyyntö — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 9 ja 10 artikla — Verovelvollinen — Itsenäisesti harjoitettava liiketoiminta — Käsite — Säätiön hallintoneuvoston jäsenen toiminta)

text:
               5.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 263/19

      Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.6.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Gerechtshof ’s-Hertogenbosch — Alankomaat) — IO v. Inspecteur van de rijksbelastingdienst
      (asia C-420/18) (1)

      (Ennakkoratkaisupyyntö - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 9 ja 10 artikla - Verovelvollinen - Itsenäisesti harjoitettava liiketoiminta - Käsite - Säätiön hallintoneuvoston jäsenen toiminta)
      (2019/C 263/23)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Gerechtshof ’s-Hertogenbosch

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: IO

         Vastapuoli: Inspecteur van de rijksbelastingdienst

         Tuomiolauselma

      Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 9 ja 10 artiklaa on tulkittava siten, että itsenäistä liiketoimintaa ei harjoita sellainen pääasian kantajan kaltainen säätiön hallintoneuvoston jäsen, joka ei tosin ole hierarkkisessa alisteisuussuhteessa tämän säätiön johtoelimeen eikä säätiön hallintoneuvostoon, siltä osin kuin on kyse hänen hallintoneuvoston jäsenen tehtäviensä täyttämisestä, mutta joka ei kuitenkaan toimi omissa nimissään eikä omaan lukuunsa eikä omalla vastuullaan vaan toimii tämän hallintoneuvoston lukuun ja vastuulla eikä myöskään kanna toiminnastaan aiheutuvaa taloudellista riskiä, koska hän saa kiinteän palkkion, joka ei riipu hänen osallistumisestaan kokouksiin eikä hänen tosiasiallisesti suorittamiensa työtuntien määrästä.

         (1)  EUVL C 319, 10.9.2018.


title: asia C-505/18: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 13.6.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État — Ranska) — Copebi SCA v. Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer) (Ennakkoratkaisupyyntö — Valtiontuki — Päätös 2009/402/EY — Ranskan tasavallan toteuttamat hedelmä- ja vihannesalan kampanjasuunnitelmat — Tuen toteaminen yhteismarkkinoille soveltumattomaksi — Takaisinperimismääräys — Päätöksen soveltamisala — Maatalousalan talouskomiteat)

text:
               5.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 263/20

      Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 13.6.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État — Ranska) — Copebi SCA v. Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
      (asia C-505/18) (1)

      (Ennakkoratkaisupyyntö - Valtiontuki - Päätös 2009/402/EY - Ranskan tasavallan toteuttamat hedelmä- ja vihannesalan kampanjasuunnitelmat - Tuen toteaminen yhteismarkkinoille soveltumattomaksi - Takaisinperimismääräys - Päätöksen soveltamisala - Maatalousalan talouskomiteat)
      (2019/C 263/25)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Conseil d’État

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Copebi SCA

         Vastapuoli: Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

         Muu osapuoli: Ministre de l’Agriculture et de l’Alimentation

         Tuomiolauselma

      Ranskan toteuttamista hedelmä- ja vihannesalan kampanjasuunnitelmista 28.1.2009 tehtyä komission päätöstä 2009/402/EY on tulkittava siten, että se kattaa Office national interprofessionnel des fruits, des légumes et de l’horticulturen (Oniflhor) comité économique bigarreaux industrielle (CEBI) maksamat ja kyseisen komitean jäseninä olevien tuottajaryhmien teolliseen käyttöön tarkoitettujen Bigarreau-kirsikoiden tuottajille jakamat tuet, vaikka yhtäältä kyseistä komiteaa ei mainita kyseisessä päätöksessä lueteltujen kahdeksan maatalousalan talouskomitean joukossa ja vaikka toisaalta kyseiset tuet, toisin kuin päätöksessä kuvatussa rahoitusmekanismissa, oli rahoitettu ainoastaan Oniflhorin tuilla eikä myös tuottajien maksamilla vapaaehtoisilla maksuilla.

         (1)  EUVL C 364, 8.10.2018.


title: yhdistetyt asiat C-508/18 ja C-82/19 PPU: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 27.5.2019 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Supreme Court ja High Court — Irlanti) — Eurooppalaisten pidätysmääräysten täytäntöönpano, joiden kohteena ovat OG (C-508/18) ja PI (C-82/19 PPU) (Ennakkoratkaisupyyntö — Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely — Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa — Eurooppalainen pidätysmääräys — Puitepäätös 2002/584/YOS — 6 artiklan 1 kohta — Pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen käsite — Jäsenvaltion syyttäjäviranomaisen antama eurooppalainen pidätysmääräys — Asema — Alistussuhde täytäntöönpanovaltaa käyttävään elimeen — Oikeusministeriön ohjausvalta yksittäisissä tapauksissa — Riippumattomuuden takeita ei ole)

text:
               5.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 263/21

      Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 27.5.2019 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Supreme Court ja High Court — Irlanti) — Eurooppalaisten pidätysmääräysten täytäntöönpano, joiden kohteena ovat OG (C-508/18) ja PI (C-82/19 PPU)
      (yhdistetyt asiat C-508/18 ja C-82/19 PPU) (1)

      (Ennakkoratkaisupyyntö - Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely - Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Eurooppalainen pidätysmääräys - Puitepäätös 2002/584/YOS - 6 artiklan 1 kohta - Pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen käsite - Jäsenvaltion syyttäjäviranomaisen antama eurooppalainen pidätysmääräys - Asema - Alistussuhde täytäntöönpanovaltaa käyttävään elimeen - Oikeusministeriön ohjausvalta yksittäisissä tapauksissa - Riippumattomuuden takeita ei ole)
      (2019/C 263/26)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Ennakkoratkaisua pyytäneet tuomioistuimet

      Supreme Court ja High Court

         Pääasian asianosaiset

      OG (C-508/18) ja PI (C-82/19 PPU)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Asiat C-508/18 ja C-82/19 PPU on yhdistetty tuomion antamista varten.

                  2)

                  Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS, 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua oikeusviranomaisen käsitettä on tulkittava siten, etteivät sen alaan kuulu jäsenvaltion syyttäjäviranomaiset, joiden osalta on vaara siitä, että oikeusministerin kaltainen täytäntöönpanovaltaa käyttävä elin kohdistaa niihin suoraan tai välillisesti määräyksiä tai käskyjä tietyssä yksittäistapauksessa, kun ne tekevät päätöstä eurooppalaisen pidätysmääräyksen antamisesta.

         (1)  EUVL C 364, 8.10.2018. EUVL C 122, 1.4.2019.


title: asia C-509/18: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 27.5.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supreme Court — Irlanti) — Eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpano, jonka kohteena on PF (Ennakkoratkaisupyyntö — Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa — Eurooppalainen pidätysmääräys — Puitepäätös 2002/584/YOS — 6 artiklan 1 kohta — Pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen käsite — Jäsenvaltion yleisen syyttäjän antama eurooppalainen pidätysmääräys — Asema — Riippumattomuuden takeet)

text:
               5.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 263/22

      Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 27.5.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supreme Court — Irlanti) — Eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpano, jonka kohteena on PF
      (asia C-509/18) (1)

      (Ennakkoratkaisupyyntö - Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Eurooppalainen pidätysmääräys - Puitepäätös 2002/584/YOS - 6 artiklan 1 kohta - Pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen käsite - Jäsenvaltion yleisen syyttäjän antama eurooppalainen pidätysmääräys - Asema - Riippumattomuuden takeet)
      (2019/C 263/27)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Supreme Court

         Pääasian asianosainen

      PF

         Tuomiolauselma

      Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS, 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua pidätysmääräyksen antaneen oikeusviranomaisen käsitettä on tulkittava siten, että sen alaan kuuluu jäsenvaltion yleinen syyttäjä, joka kyllä on tuomiovallasta rakenteellisesti riippumaton mutta jolla on toimivalta syytetoimien suorittamiseen ja jonka asema takaa sille tässä jäsenvaltiossa riippumattomuuden suhteessa täytäntöönpanovaltaan eurooppalaista pidätysmääräystä annettaessa.

         (1)  EUVL C 364, 8.10.2018.


title: asia C-10/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul București (Romania) on esittänyt 3.1.2019 — Wilo Salmson France SAS v. Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București ja Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabilii Nerezidenți

text:
               5.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 263/23

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul București (Romania) on esittänyt 3.1.2019 — Wilo Salmson France SAS v. Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București ja Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabilii Nerezidenți
      (asia C-10/19)
      (2019/C 263/28)
      Oikeudenkäyntikieli: romania

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunalul București

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Wilo Salmson France SAS

         Vastapuolet: Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București ja Agenția Națională de Administrare Fiscală — Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București — Administrația Fiscală pentru Contribuabilii Nerezidenți
      Unionin tuomioistuin (kymmenes jaosto) on 5.6.2019 antamallaan määräyksellä jättänyt ennakkoratkaisupyynnön tutkimatta.


title: asia C-142/19 P: Valitus, jonka Dovgan GmbH on tehnyt 19.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-830/16, Monolith Frost v. EUIPO, 13.12.2018 antamasta tuomiosta

text:
               5.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 263/23

      Valitus, jonka Dovgan GmbH on tehnyt 19.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-830/16, Monolith Frost v. EUIPO, 13.12.2018 antamasta tuomiosta
      (asia C-142/19 P)
      (2019/C 263/29)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Valittaja: Dovgan GmbH (edustaja: C. Rohnke, Rechtsanwalt)

         Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii unionin tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen ensimmäisen jaoston 13.12.2018 antaman tuomion (T-830/16)

                  —

                  ja sen jälkeen hylkäämään kanteen.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valittaja vetoaa oikeudellisina virheinä unionin oikeuden rikkomiseen ja todisteiden ottamiseen huomioon vääristyneellä tavalla.

                     1.

                     Todisteiden ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla

                  Toisin kuin unionin yleinen tuomioistuin toteaa valituksenalaisen tuomion 55 kohdassa, Amtsgericht Köln (Kölnin alioikeus, Saksa) ei vahvistanut, että merkittävä osa saksalaisesta väestöstä puhuu venäjää.
                  Toisin kuin unionin yleinen tuomioistuin toteaa valituksenalaisen tuomion 64 kohdassa, valituslautakunta kyseenalaisti EUIPO:n mitättömyysosaston päätöksen, jonka mukaan nimitystä ”пломбир” [plombir] käytettiin entisen Neuvostoliiton aikana tarkoittamaan eräänlaista jäätelöä.

                     2.

                     Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 85 artiklan 3 kohdan rikkominen

                  Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi työjärjestyksensä 85 artiklan 3 kohtaa, koska se virheellisesti jätti huomiotta väliintulijan esittämän Bundesgerichtshofin (liittovaltion ylin tuomioistuin, Saksa) 6.7.2017 antaman ratkaisun. Tämän asiakirjan esittäminen vasta suullisessa käsittelyssä oli perusteltua ratkaisun antamisen ajankohdan johdosta. Lisäksi kyse oli unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 92 artiklan 7 kohdan mukaisesta vastanäytöstä.

                     3.

                     Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 85 artiklan 1 kohdan rikkominen

                  Unionin yleinen tuomioistuin tukeutui virheellisesti tuomion 69 kohdassa kantajan toimittamiin liitteisiin K 16 ja K 17. Kantaja esitti nämä asiakirjat myöhässä ja niitä ei siksi olisi saatu enää ottaa huomioon työjärjestyksen 85 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

                     4.

                     Perusteluvelvollisuuden loukkaaminen

                  Valituksenalaiseen tuomioon ei sisälly riittäviä perusteluja unionin yleisen tuomioistuimen toteamukselle siitä, että Baltian maissa huomattava osa kansalaisista tietää venäjänkielisen sanan ”пломбир” merkityksen. Etenkään ei voida todeta, että siltä osin kuin on kyse perussanastoon kuuluvasta sanasta, sen ymmärtävät myös henkilöt, joiden äidinkieli ei ole venäjä.
                  Tuomiossa (etenkin sen 64 ja 65 kohdassa) ei ole riittävästi perusteluja sille, miksi nimityksen ”пломбир” osalta kyse ei voinut olla mielikuvitusnimityksestä tai tuotemerkistä entisessä Neuvostoliitossa.
                  Viimein tuomiossa (66 kohta) ei perustella sitä, miten GOST-standardiin sisältyvän nimityksen pelkkä maininta johtaa siihen, että kyseessä on venäjänkielinen ”yleinen sana”, ja miksi Euroopan unionissa sijaitsevan kohdeyleisön oli tunnettava tämä standardi.


title: asia C-267/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Trgovački sud u Zagrebu (Kroatia) on esittänyt 28.3.2019 — PARKING d.o.o. v. SAWAL d.o.o.

text:
               5.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 263/25

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Trgovački sud u Zagrebu (Kroatia) on esittänyt 28.3.2019 — PARKING d.o.o. v. SAWAL d.o.o.
      (asia C-267/19)
      (2019/C 263/30)
      Oikeudenkäyntikieli: kroaatti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Trgovački sud u Zagrebu

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: PARKING d.o.o.

         Vastaaja: SAWAL d.o.o.

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko kansallisen lainsäädännön säännös, eli täytäntöönpanolain (Ovršni zakon, Narodne novine, nro 112/12, 25/13, 93/14, 55/16 ja 73/17) 1 §, jossa julkisille notaareille annetaan toimivalta suorittaa saatavien pakkoperintää todistusvoimaisen asiakirjan perusteella antamalla täytäntöönpanokelpoinen täytäntöönpanomääräys ilman vastapuolena olevan Kroatiaan sijoittautuneen oikeushenkilön nimenomaista suostumusta, yhteensopiva Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaleen ja SEUT 18 artiklan kanssa, kun otetaan huomioon unionin tuomioistuimen asioissa C-484/15 ja C-551/15 antamat tuomiot?

                  2)

                  Voidaanko tulkintaa, joka on esitetty asioissa C-484/15 ja C-551/15 annetuissa unionin tuomioistuimen tuomioissa, soveltaa ennakkoratkaisua pyytävässä tuomioistuimessa vireillä olevaan, edellä esiteltyyn asiaan Povrv-1614/2018, ja täsmällisemmin, onko asetusta N:o 1215/2012 tulkittava siten, että Kroatiassa julkiset notaarit, jotka toimivat käyttäen toimivaltaa, joka heille on kansallisessa oikeudessa annettu ”todistusvoimaiseen asiakirjaan” perustuvien sellaisten pakkotäytäntöönpanomenettelyjen osalta, joissa menettelyn vastapuolina ovat Kroatiaan sijoittautuneet oikeushenkilöt, eivät kuulu mainitussa asetuksessa tarkoitetun tuomioistuimen käsitteen alaan?


title: asia C-453/19 P: Valitus, jonka Deutsche Lufthansa AG on tehnyt 13.6.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu neljäs jaosto) asiassa T-492/15, Deutsche Lufthansa v. komissio, 12.4.2019 antamasta tuomiosta

text:
               5.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 263/33

      Valitus, jonka Deutsche Lufthansa AG on tehnyt 13.6.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu neljäs jaosto) asiassa T-492/15, Deutsche Lufthansa v. komissio, 12.4.2019 antamasta tuomiosta
      (asia C-453/19 P)
      (2019/C 263/39)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Valittaja: Deutsche Lufthansa AG (edustaja: A. Martin-Ehlers, Rechtsanwalt)

         Muut osapuolet: Euroopan komissio, Land Rheinland-Pfalz ja Ryanair DAC

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

                  —

                  toteaa, että kanne oli otettava tutkittavaksi ja että se oli perusteltu siltä osin kuin valittaja oli siinä riitauttanut toimenpiteen nro 12 (maksu FFHG:n pääomarahastoon (1)) sillä perusteella, että tällä toimenpiteellä rahoitettiin toimintatukea FFHG:n eduksi;

                  —

                  muutoin kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen 12.4.2019 asiassa T-492/15 antaman tuomion

                  —

                  hyväksyy ensimmäisessä oikeusasteessa nostetun kanteen ja kumoaa sen taustalla olevan 1.10.2014 annetun komission päätöksen SA.21121 (2) (lukuun ottamatta toimenpidettä nro 12, siltä osin kuin sitä käytettiin FFHG:n toimintatuen maksamiseen);

                  —

                  toissijaisesti palauttaa asian unionin yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi, ja

                  —

                  velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valittaja esittää valituksessaan ennen kaikkea seuraavat valitusperusteet:
      Yksittäistuet, joista aloitettiin tutkintamenettely

                  —

                  Jo tuomion COFAZ (3) antamisen jälkeen asia koski valittajaa erikseen ja sillä on näin ollen asiavaltuus. Tämä johtuu siitä, että komissio on jättänyt huomiotta olennaisia tosiseikkoja ja lisäetuja, vaikka nämä valittajan toimenpiteet oli saatettu sen tietoon. Komissio on siten loukannut valittajan puolustautumisoikeuksia.

                  —

                  Jos olisi sovellettava ns. Mory-oikeuskäytäntöä, (4) olisi toissijaisesti ollut sovellettava ensimmäistä vaihtoehtoa. Koska valittajan puolustautumisoikeuksia on loukattu, ei voida katsoa, että komissio olisi suorittanut sääntöjenmukaisen tutkintamenettelyn. Myös tässä tapauksessa asia koski valittajaa erikseen ja sillä oli asiavaltuus.

                  —

                  Toissijaisesti kanne olisi ollut otettava tutkittavaksi myös, jos ns. Mory-oikeuskäytännön toista vaihtoehtoa olisi sovellettu; sen mukaan valittajan olisi ollut näytettävä, että tuet heikentävät selvästi sen markkina-asemaa. Tässä tapauksessa todistustaakka kääntyisi tai ainakin lieventyisi valittajan eduksi, koska komissio on mielivaltaisesti jättänyt huomiotta tiedossaan olevat, päätöksen teon kannalta merkitykselliset tosiseikat. Pelkästään toissijaisesti on katsottava, että valittaja on tosiasiallisesti myös näyttänyt toteen tällaisen selvän heikentämisen. Unionin yleisen tuomioistuimen suorittama toissijainen oikeudellinen arviointi poikkeaa unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ja perustuu merkityksellisten markkinoiden oikeudellisesti virheelliseen tulkintaan. Tässä yhteydessä unionin yleinen tuomioistuin ottaa vääristyneellä ja suppealla tavalla huomioon sekä valittajan että komission esittämät tosiseikat, muuttaa riidanalaisen päätöksen sisältöä ja rikkoo todistustaakkaa koskevia sääntöjä.

            Tukisäännöstöt

                  —

                  Valittaja katsoo, että kanne olisi ollut otettava tutkittavaksi myös tukisäännöstön osalta Montessori-tuomion (5) perusteella.

            Yksittäiset tuet ilman tutkintamenettelyä

                  —

                  Siltä osin kuin kyse on yksittäisistä tuista ilman tutkintamenettelyä, kanne olisi ollut otettava tutkittavaksi Mory-oikeuskäytännön ensimmäisen vaihtoehdon mukaan, koska komissio ei ollut aloittanut tältä osin perusteellista tutkintamenettelyä.

         (1)  Flughafen Frankfurt-Hahn GmbH.

         (2)  Valtiontuesta SA.21121 (C29/08) (ex NN 54/07), jonka Saksa on toteuttanut Frankfurt-Hahnin lentoaseman rahoituksen sekä lentoaseman ja Ryanairin välisten rahoitussuhteiden osalta 1.10.02014 annettu päätös (EU) 2016/789 (EUVL 2016, L 134, s. 46).

         (3)  Tuomio 12.7.1990, COFAZ v. komissio (C-169/84, EU:C:1990:301).

         (4)  Tuomio 17.9.2015, Mory ym. v. komissio (C-33/14 P, EU:C:2015:609).

         (5)  Tuomio 6.11.2018, Scuola Elementare Maria Montessori v. komissio (C-622/16 P–C-624/16 P, EU:C:2018:873).


title: asia T-347/19: Kanne 10.6.2019 — Falqui v. parlamentti

text:
               5.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 263/54

      Kanne 10.6.2019 — Falqui v. parlamentti
      (asia T-347/19)
      (2019/C 263/61)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: Enrico Falqui (Firenze, Italia) (edustajat: asianajajat F. Sorrentino ja A. Sandulli)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että yleisen tuomioistuimen on kumottava kanteen kohteena oleva ilmoitus ja velvoitettava Euroopan parlamentti korvaamaan hänelle määrät, jotka on perusteettomasti pidätetty menettelyn kuluessa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteessa vaaditaan kumoamaan Euroopan parlamentin finanssiasioista vastaavan pääosaston 11.4.2019 antama ilmoitus nro D (2019) 14406, joka koskee sellaisen eläkkeen uutta määritystapaa, jota kantaja nauttii entisenä Euroopan parlamentin jäsenenä.
      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen soveltamisohjeista 19.5. ja 9.7.2008 tehdyn Euroopan parlamentin puhemiehistön päätöstä (EUVL C 159, 13.7.2009, s. 1) on rikottu

                              —

                              Kantajat väittävät tältä osin, että koska Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen soveltamisohjeista 19.5. ja 9.7.2008 tehdyn Euroopan parlamentin puhemiehistön päätöksen 75 artiklan 2 kohdan mukaan ennen jäsenten asemaa koskevien sääntöjen voimaantulopäivää saadut vanhuuseläkeoikeudet ”säilyvät”, aikaisemmin voimassa olleen sellaisen viittauksen kansalliseen lainsäädäntöön, josta säädettiin Euroopan parlamentin jäsenille korvattavista kuluista ja heille suoritettavista korvauksista annetussa säännöstössä, on katsottava merkitsevän ristiinviittauksiin perustuvaa järjestelmää (suhteessa kyseisenä ajankohtana voimassa olleeseen säännöstöön), koska eläkeoikeuksia, joita Euroopan parlamentin entiset jäsenet ovat saaneet ennen jäsenten asemaa koskevien sääntöjen voimaantuloa, ei voida muuttaa myöhemmillä säännöstöillä.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei Euroopan parlamentti ole jättänyt soveltamatta pätemätöntä kansallista lainsäädäntöä

                              —

                              Kantajat väittävät tältä osin, että säännöstö, joka on otettu käyttöön Italian edustajainhuoneen puhemiehen toimiston päätöksellä nro 14/2018 on — jopa Italian omaan oikeusjärjestykseen nähden — pätemätön.

                              —

                              Edustajainhuone on nimittäin päättänyt laskea entisille jäsenille maksettavat eläkkeet soveltamalla maksuperusteista järjestelmää myös vuotta 2012 edeltävien ajanjaksojen osalta saadun etuuden osalta, joka sekä julkisen sektorin että yksityissektorin työntekijöiden osalta maksetaan pro rata -järjestelmän mukaisesti, ja jopa vuotta 1996 edeltävien jaksojen ja kaikkien julkisen sektorin ja yksityissektorin työntekijöiden osalta etuusperusteisen järjestelmän mukaisesti. Voidakseen soveltaa maksuperusteista järjestelmää myös sellaisten ajanjaksojen osalta, jolloin tällaista järjestelmää ei Italiassa ollut olemassa, edustajainhuone on ottanut käyttöön laskentamenetelmän, joka on vääristynyt, kohtuuton ja vailla aktuaarista perustetta.

                              —

                              Kyseinen uudistus on myös lainvastainen, koska parlamentin jäsenten eläkkeeseen liittyvistä seikoista — ainakin perustavanlaatuisista tekijöistä — on säädettävä lailla eikä sisäisellä säännöstöllä (perustuslain 69 §).

                              —

                              Mainitulla uudistuksella loukataan lisäksi entisten parlamentin jäsenten perusteltua luottamusta heidän eläkkeidensä vakauteen, mikä on ristiriidassa luottamuksensuojan periaatteen — joka on yleinen oikeusperiaate myös Italian oikeusjärjestyksessä — kanssa.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että Euroopan parlamentti on lainvastaisesti soveltanut kansallista lainsäädäntöä, joka on unionin oikeusjärjestykseen kuuluvien perusperiaatteiden vastaista ja erityisesti luottamuksensuojan periaatteen vastaista. Unionin oikeuden ensisijaisuuden periaatteen loukkaaminen.

                              —

                              Kantajat väittävät tältä osin, että parlamentin entisten italialaisjäsenten eläkeuudistuksella on uudelleen määritetty kyseisten eläkkeiden määrä jälkikäteen tavalla, joka on ollut täysin ennakoimaton, sekä äkillisesti ja ilman suojalausekkeita, joten kyseisellä uudistuksella loukataan hyvin vakavasti luottamuksensuojan periaatetta, joka kuuluu unionin oikeusjärjestyksen perusperiaatteisiin.

                              —

                              Tästä syystä Euroopan parlamentti ei voinut panna mainittua uudistusta täytäntöön: oikeussuhteiden osalta sovellettavien yleisten periaatteiden mukaan tietyn oikeusjärjestyksen normien paneminen täytäntöön toisessa oikeusjärjestyksessä viittauksen perusteella (olipa kyse dynaamisesta viittauksesta tai ristiinviittauksiin perustuvasta järjestelmästä) törmää täsmälliseen rajaan: viittausta ei voida tehdä silloin, kun lähtöoikeusjärjestyksen normi on ristiriidassa määränpääoikeusjärjestyksen perusperiaatteiden kanssa. Kantajat toteavat lisäksi, että unionin oikeuden ensisijaisuus — joka on yksi unionin perusperiaatteista — merkitsee sitä, että jos kansallinen säännöstö on ristiriidassa unionin säännöksen kanssa, sitä ei voida soveltaa, jotta voidaan varmistaa se, että kansalaiset nauttivat unionin oikeuden tarjoamaa suojaa yhdenmukaisesti koko Euroopan unionin alueella.


title: asia T-348/19: Kanne 10.6.2019 — Poggiolini v. parlamentti

text:
               5.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 263/56

      Kanne 10.6.2019 — Poggiolini v. parlamentti
      (asia T-348/19)
      (2019/C 263/62)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: Danilo Poggiolini (Rooma, Italia) (edustajat: asianajajat F. Sorrentino ja A. Sandulli)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että yleisen tuomioistuimen on kumottava kanteen kohteena oleva ilmoitus ja velvoitettava Euroopan parlamentti korvaamaan hänelle määrät, jotka on perusteettomasti pidätetty menettelyn kuluessa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteessa vaaditaan kumoamaan Euroopan parlamentin finanssiasioista vastaavan pääosaston 11.4.2019 antama ilmoitus nro D (2019) 14406, joka koskee sellaisen eläkkeen uutta määritystapaa, jota kantaja nauttii entisenä Euroopan parlamentin jäsenenä.
      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samankaltaiset kuin asiassa T-347/19, Falqui vastaan parlamentti, esitetyt.


title: asia T-360/19: Kanne 14.6.2019 — Jalkh v. parlamentti

text:
               5.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 263/60

      Kanne 14.6.2019 — Jalkh v. parlamentti
      (asia T-360/19)
      (2019/C 263/66)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvilliers, Ranska) (edustaja: asianajaja F. Wagner)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Euroopan parlamentin lausuman sen 16.4.2019 lainsäädäntöpäätöslauselmaan ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 muuttamisesta Euroopan syyttäjänviraston kanssa tehtävän yhteistyön ja OLAFin tutkimusten vaikuttavuuden osalta (COM(2018)0338 — C8-0214/2018 — 2018J0170(COD))

                  —

                  velvoittamaan Euroopan parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklan rikkomiseen siltä osin kuin riidanalaisella toimella sallitaan, että Euroopan petostentorjuntavirastolla on mahdollisuus tutustua henkilötietoihin, mikä on ristiriidassa yksityisyyttä koskevan oikeuden ja henkilötietojen suojaa koskevan oikeuden kanssa.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan (N:o 7) 8 ja 9 artiklan rikkomiseen siltä osin kuin riidanalaisella lausumalla sallitaan OLAFille parlamentin jäsenten parlamentaarisen koskemattomuuden kiertäminen.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, joka perustuu Euroopan parlamentin työjärjestyksen 5 artiklan rikkomiseen ja Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen 4 artiklan rikkomiseen. Kantaja väittää, että riidanalaisella lausumalla sallitaan OLAFille yhtäältä parlamentin jäsenten parlamentaarisen koskemattomuuden kiertäminen ja toisaalta mahdollisuus tutustua asiakirjoihin, jotka eivät ole Euroopan parlamentin asiakirjoja.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, joka perustuu ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 artiklan rikkomiseen siltä osin kuin riidanalaisella lauselmalla rikotaan parlamentin jäsenten puolustautumisoikeuksia.


title: asia T-361/19: Kanne 16.6.2019 — CF v. parlamentti

text:
               5.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 263/61

      Kanne 16.6.2019 — CF v. parlamentti
      (asia T-361/19)
      (2019/C 263/67)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: CF (edustaja: asianajaja A. Daoût)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan riidanalaiset päätökset

                  —

                  määräämään korvauksen riidanalaisista päätöksistä seuranneista taloudellisesta vahingosta ja henkisestä kärsimyksestä eli myöntämään kantajalle alustavasti 50 000 euroa

                  —

                  velvoittamaan Euroopan parlamentin korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Sen kanteensa tueksi, jolla vaaditaan kumoamaan Euroopan parlamentin puhemiehen 16.4.2019 tekemät kaksi päätöstä, joissa todetaan kantajan syyllistyneen työpaikkakiusaamiseen tämän entistä parlamentin jäsenen valtuutettua avustajaa kohtaan ja joilla kantajalle annettiin varoitus, kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

                  1.

                  Ensimmäinen kanneperuste koskee ahdistelun lainmukaisen määritelmän, sellaisena kuin se sisältyy Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 12 a artiklaan, rikkomista, koska parlamentin puhemies ei ottanut huomioon lainsäädännössä ja oikeuskäytännössä vahvistettuja työpaikkakiusaamisen käsitteen muodostavia tekijöitä.

                  2.

                  Toinen kanneperuste koskee riidanalaisen toimen perustelujen puutteellisuutta. Kantaja väittää, että parlamentin puhemies perusteli ensimmäisen päätöksensä tukeutuen neuvoa-antavan komitean puutteelliseen kertomukseen ja ettei puhemiehen toinen päätös vastaa Euroopan parlamentin työjärjestyksen 166 artiklassa vahvistettuja edellytyksiä.

                  3.

                  Kolmas kanneperuste koskee hyvää hallintoa koskevan oikeuden sekä puolustautumisoikeuksien loukkausta. Kantajan mukaan hallinto ei noudattanut huolenpitovelvollisuuttaan, kohtuullisen ajan periaatetta, tutkinnan luottamuksellisuutta koskevia sääntöjä, puolustautumisoikeuksia, syyttömyysolettamaa ja oikeutta saada tutustua kurinpitomenettelyn asiakirja-aineistoon.

                  4.

                  Neljäs kanneperuste koskee oikeusvarmuuden periaatteen ja täytäntöönpanosääntöjen taannehtivuuden kiellon loukkaamista siltä osin kuin parlamentin puhemies ja neuvoa-antava komitea sovelsivat täytäntöönpanosäännöstöä ennen kyseisen säännöstön antamista tapahtuneisiin tosiseikkoihin.
                  Kantaja vaatii lisäksi korvausta hänelle aiheutuneista henkisestä kärsimyksestä ja taloudellisesta vahingosta. Hän väittää, että sen johdosta, miten tutkinta suoritettiin, hänen maineensa tahrautui ja hän menetti mahdollisuuden olla mukana Euroopan parlamentin vaaleissa.


title: asia T-363/19: Kanne 12.6.2019 — Yhdistynyt kuningaskunta v. komissio

text:
               5.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 263/62

      Kanne 12.6.2019 — Yhdistynyt kuningaskunta v. komissio
      (asia T-363/19)
      (2019/C 263/68)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: S. Brandon, P. Baker QC ja barrister T. Johnston)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Euroopan komission valtiontuesta SA.44896, jonka Yhdistynyt kuningaskunta on täytäntöönpannut ulkomaisten väliyhtiöiden konsernirahoitukseen sovellettavan vapautuksen (jäljempänä CFC-vapautus) osalta, 2.4.2019 antaman päätöksen C(2019) 2526

                  —

                  velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen: väärän viitejärjestelmän yksilöinti.

                              —

                              Kantaja väittää, että komissio erehtyi, kun se katsoi, että ulkomaisia väliyhtiöitä (Controlled Foreign Company) koskevat säännöt (jäljempänä CFC-säännöt) ovat asianmukainen kehys rinnastettavuuden tutkimiseksi (riidanalaisen päätöksen 107 perustelukappale).

                              —

                              Yhdistyneessä kuningaskunnassa on käytössä pääosin alueellinen yhteisöverojärjestelmä: lähtökohtaisesti yksinomaan Yhdistyneestä kuningaskunnasta saadut tulot ovat veronalaisia. Asian kannalta merkityksellinen lähtökohta on näin ollen se, että veroa ei makseta ulkomaisten tytäryhtiöiden saamista tuloista. CFC-lainsäädäntö poikkeaa tästä ja siinä vahvistetaan useita poikkeustilanteita, joissa CFC-vero voidaan joutua maksamaan. Asianmukainen viitejärjestelmä on näin ollen koko yhteisöverokehys. Kantaja väittää, että komissio teki virheen, kun se valitsi keinotekoisesti suppean viitekehyksen.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2010 verolain (kansainväliset ja muut säännökset) (Taxation (International and Other Provisions Act 2010) 9 lukuun sisältyvät vapautukset eivät ole poikkeuksia.

                              —

                              CFC-sääntöjen tavoitteena on CFC-veron määrääminen ainoastaan niiden järjestelyjen osalta, joihin liittyy suuri väärinkäytön/keinotekoisen ohjaamisen riski. Yhdistynyt kuningaskunta valitsi lainsäädäntötekniikan, jolla se (i) otti käyttöön laajan ja inklusiivisen ulkomaisia väliyhtiöitä koskevan määritelmän ja (ii) sulki pois suurimman osan näistä saduista tuloista ja yksilöi vain suppean tulojen ryhmän, johon liittyy suuri väärinkäytön/keinotekoisen ohjaamisen riski. Vuoden 2010 verolain 5 ja 9 luku toimivat yhdessä niiden järjestelyjen yksilöimiseksi, joihin liittyy suuri väärinkäytön/keinotekoisen ohjaamisen riski.

                              —

                              Kantaja väittää edelleen, että komissio teki ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että mainitut 9 luvun vapautukset ovat poikkeus, koska se keskittyi käytettyyn lainsäädäntötekniikkaan eikö toimenpiteen taustalla oleviin tavoitteisiin.

                              —

                              Kantajan mukaan komissio katsoi niin ikään virheellisesti, että ehdollisten lainasuhteiden (Qualifying Loan Relationships, jäljempänä QLR) ja muiden kuin ehdollisten lainsuhteiden (non-QLRs) välillä ei ole asian kannalta merkityksellistä eroa. Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksella on ainutlaatuinen mahdollisuus määrittää, minkälaisiin järjestelyihin liittyy suuri väärinkäytön/keinotekoisen ohjaamisen riski. Se väittää, että komissio

                                          a.

                                          teki oikeudellisen virheen, kun se jätti myöntämättä Yhdistyneen kuningaskunnan hallitukselle asianmukaisen harkintavallan kyseisen asian arvioinnissa, ja

                                          b.

                                          teki ilmeisen arviointivirheen asianomaisten järjestelyjen arvioinnissaan.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, joka perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen valikoivuuden osalta.

                              —

                              Komissio katsoi virheellisesti, että Yhdistyneen kuningaskunnan olisi pitänyt vedota yksinomaan avainhenkilötoimintatestiin (significant people functions test eli SPF-testi) eikä mainittuihin 5 ja 9 lukuun yhdessä. Komissio hylkäsi niin ikään virheellisesti arvioinnin, jonka mukaan SPF-perusteinen näkökulma oli yksinään yhtä monitahoinen hallita kuin Yhdistyneestä kuningaskunnasta peräisin oleviin pääomainvestointeihin perustuva näkökulma.

                              —

                              Kantaja väittää edelleen, että komissio teki niin ikään virheen, kun se hylkäsi Yhdistyneen kuningaskunnan kannan siitä, että mainitut 9 luvun vapautukset olivat asianmukainen, oikeasuhteinen ja hallinnollisesti toimiva vastaus suuren jaoston tuomioon asiassa Cadbury Schweppes plc ja Cadbury Schweppes Overseas Ltd. v. Commissioners of Inland Revenue (asia C-196/04, EU:C:2006:544).

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, jonka mukaan unionin sisäiseen kauppaan ei vaikuteta.

                              —

                              Kantajat väittävät lopuksi, että komissio teki virheen, kun se katsoi, että mainituilla 9 luvun vapautuksilla annetaan mille tahansa yhtiölle ”etu”, jolla vaikutetaan unionin sisäiseen kauppaan. Kantajan mukaan ne ovat pikemminkin järjestely, jolla CFC-vero asetetaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa asuville yhtiöille joissakin tapauksissa. Asian kannalta merkityksellisenä aikana (2013) ei ollut olemassa unionin laajuista velvollisuutta kantaa veroa ulkomaisten väliyhtiöiden tuloista, eikä komissio ole osoittanut, että mainituilla 9 luvun vapautuksilla olisi saatu minkäänlaista hyötyä, jolla vaikutettaisiin unionin sisäiseen kauppaan, kun niitä verrataan muissa jäsenvaltioissa asetettuihin velvoitteisiin.


title: asia T-364/19: Kanne 17.6.2019 — Moretti v. parlamentti

text:
               5.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 263/64

      Kanne 17.6.2019 — Moretti v. parlamentti
      (asia T-364/19)
      (2019/C 263/69)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: Nembro Moretti (Nembro, Italia) (edustaja: asianajaja M. Paniz)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Euroopan parlamentin finanssiasioista vastaavan pääosaston tiedonannon, johon sisältyy Italian edustajainhuoneen puhemiehen toimiston 12.7.2018 päivätty mietintö nro 14/2018 ja/tai Italian senaatin puhemiesneuvoston mietintö nro 6/2018 ja joka tapauksessa

                  —

                  kumoamaan Euroopan parlamentin myöntämän eläkkeen uuden määrityksen ja laskentatavan

                  —

                  lausumaan, että kantajalla on oikeus säilyttää kyseinen eläke sellaisten määrien suuruisena, jotka on ansaittu ja jotka erääntyvät sen säännöstön mukaisesti, joka oli voimassa ennen Italian edustajainhuoneen puhemiehen toimiston 12.7.2018 päivätyn mietinnön nro 14/2018 ja/tai Italian senaatin puhemiesneuvoston mietinnön nro 6/2018 voimaantuloa, ja velvoittamaan Euroopan parlamentin maksamaan hänelle kaikki perusteettomasti pidätetyt määrät inflaatiokorotuksineen ja laillisine korkoineen tehdystä pidätyksestä alkaen

                  —

                  määräämään Euroopan parlamentin panemaan annettavan tuomion täytäntöön ja palauttamaan välittömästi ja täysimääräisesti eläkkeen sen alkuperäiseen määrään sekä korvaamaan kaikki sellaiset mahdolliset vahingot, joiden perusteella kantajalle syntyy oikeus korvaukseen

                  —

                  velvoittamaan Euroopan parlamentin korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien asianajopalkkiot arvonlisäveroineen ja kiinteämääräiset maksut ja kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samankaltaiset kuin asiassa T-345/19, Santini vastaan parlamentti, esitetyt.


title: asia T-365/19: Kanne 17.6.2019 — Capraro v. parlamentti

text:
               5.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 263/65

      Kanne 17.6.2019 — Capraro v. parlamentti
      (asia T-365/19)
      (2019/C 263/70)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: Patrizia Capraro (Rooma, Italia) (edustaja: asianajaja M. Paniz)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Euroopan parlamentin finanssiasioista vastaavan pääosaston tiedonannon, johon sisältyy Italian edustajainhuoneen puhemiehen toimiston 12.7.2018 päivätty mietintö nro 14/2018 ja/tai Italian senaatin puhemiesneuvoston mietintö nro 6/2018 ja joka tapauksessa

                  —

                  kumoamaan Euroopan parlamentin myöntämän eläkkeen uuden määrityksen ja laskentatavan

                  —

                  lausumaan, että kantajalla on oikeus säilyttää kyseinen eläke sellaisten määrien suuruisena, jotka on ansaittu ja jotka erääntyvät sen säännöstön mukaisesti, joka oli voimassa ennen Italian edustajainhuoneen puhemiehen toimiston 12.7.2018 päivätyn mietinnön nro 14/2018 ja/tai Italian senaatin puhemiesneuvoston mietinnön nro 6/2018 voimaantuloa, ja velvoittamaan Euroopan parlamentin maksamaan hänelle kaikki perusteettomasti pidätetyt määrät inflaatiokorotuksineen ja laillisine korkoineen tehdystä pidätyksestä alkaen

                  —

                  määräämään Euroopan parlamentin panemaan annettavan tuomion täytäntöön ja palauttamaan välittömästi ja täysimääräisesti eläkkeen sen alkuperäiseen määrään sekä korvaamaan kaikki sellaiset mahdolliset vahingot, joiden perusteella kantajalle syntyy oikeus korvaukseen

                  —

                  velvoittamaan Euroopan parlamentin korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien asianajopalkkiot arvonlisäveroineen ja kiinteämääräiset maksut ja kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samankaltaiset kuin asiassa T-345/19, Santini vastaan parlamentti, esitetyt.


title: asia T-366/19: Kanne 18.6.2019 — Sboarina v. parlamentti

text:
               5.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 263/66

      Kanne 18.6.2019 — Sboarina v. parlamentti
      (asia T-366/19)
      (2019/C 263/71)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: Gabriele Sboarina (Verona, Italia) (edustaja: asianajaja M. Paniz)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Euroopan parlamentin finanssiasioista vastaavan pääosaston tiedonannon, johon sisältyy Italian edustajainhuoneen puhemiehen toimiston 12.7.2018 päivätty mietintö nro 14/2018 ja/tai Italian senaatin puhemiesneuvoston mietintö nro 6/2018 ja joka tapauksessa

                  —

                  kumoamaan Euroopan parlamentin myöntämän eläkkeen uuden määrityksen ja laskentatavan

                  —

                  lausumaan, että kantajalla on oikeus säilyttää kyseinen eläke sellaisten määrien suuruisena, jotka on ansaittu ja jotka erääntyvät sen säännöstön mukaisesti, joka oli voimassa ennen Italian edustajainhuoneen puhemiehen toimiston 12.7.2018 päivätyn mietinnön nro 14/2018 ja/tai Italian senaatin puhemiesneuvoston mietinnön nro 6/2018 voimaantuloa, ja velvoittamaan Euroopan parlamentin maksamaan hänelle kaikki perusteettomasti pidätetyt määrät inflaatiokorotuksineen ja laillisine korkoineen tehdystä pidätyksestä alkaen

                  —

                  määräämään Euroopan parlamentin panemaan annettavan tuomion täytäntöön ja palauttamaan välittömästi ja täysimääräisesti eläkkeen sen alkuperäiseen määrään sekä korvaamaan kaikki sellaiset mahdolliset vahingot, joiden perusteella kantajalle syntyy oikeus korvaukseen

                  —

                  velvoittamaan Euroopan parlamentin korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien asianajopalkkiot arvonlisäveroineen ja kiinteämääräiset maksut ja kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samankaltaiset kuin asiassa T-345/19, Santini vastaan parlamentti, esitetyt.


title: asia T-370/19: Kanne 19.6.2019 — Espanja v. komissio

text:
               5.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 263/67

      Kanne 19.6.2019 — Espanja v. komissio
      (asia T-370/19)
      (2019/C 263/72)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset

         Kantaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: asianajaja M. García-Valdecasas Dorrego)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan 18.3.2019 annetun Euroopan komission päätöksen

                  —

                  velvoittamaan vastaajana olevan toimielimen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Nyt esillä oleva kanne koskee Kosovon kansallisen sääntelyviranomaisen osallistumisesta Euroopan sähköisen viestinnän sääntelyviranomaisten yhteistyöelimen toimintaan 18.3.2019 annettua komission päätöstä. (1)

      Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kolmeen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu Euroopan sähköisen viestinnän sääntelyviranomaisten yhteistyöelimen (BEREC) ja BERECin tukiviraston (BEREC-virasto) perustamisesta, asetuksen (EU) 2015/2120 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1211/2009 kumoamisesta 11.12.2018 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 2018/1971 (2) 35 artiklan rikkomiseen siltä osin kuin kyseisen artiklan mukaan kolmansien maiden sääntelyviranomaiset voivat osallistua ainoastaan sääntelyneuvoston, työryhmien ja hallintoneuvoston toimintaan.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen (EU) N:o 2018/1971 35 artiklan rikkomiseen siltä osin kuin Kosovon sääntelyviranomaisen osallistumisesta BERECiin ei ole tehty sopimusta.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, joka perustuu asetuksen (EU) N:o 2018/1971 35 artiklan rikkomiseen siltä osin kuin Euroopan komissio ei ole noudattanut menettelyä, joka koskee kolmansien maiden sääntelyviranomaisten osallistumista BERECiin. Se on lisäksi päättänyt sellaisen säädöksen antamisesta ilman mitään oikeusperustaa, jolla luodaan oikeudellisia velvoitteita kolmansiin nähden, ilman, että sille olisi tähän annettu erityistä toimivaltaa.

         (1)  EUVL 2019, C 115, s. 26.

         (2)  EUVL 2018, L 321, s. 1.


title: asia T-371/19: Kanne 18.6.2019 — Itinerant Show Room v. EUIPO — Forest (FAKE DUCK)

text:
               5.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 263/68

      Kanne 18.6.2019 — Itinerant Show Room v. EUIPO — Forest (FAKE DUCK)
      (asia T-371/19)
      (2019/C 263/73)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Itinerant Show Room Srl (San Giorgio in Bosco, Italia) (edustajat: asianajajat A. Visentin, M. Cartella ja B. Cartella)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Forest Srl (Milano, Italia)

         Menettely EUIPO:ssa

         Hakija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin FAKE DUCK rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Rekisteröintihakemus nro 15 912 496

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 5.4.2019 asiassa R 1117/2018-1 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  hyväksyy kanteen kannekirjelmässä esitetyillä perusteilla, jos se pitää niitä perusteluina ja vaikuttavina

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n myöntämään EU-tavaramerkin 015912496 myös luokkia 18 ja 25 varten

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.

                  —

                  Tavaroiden hankkimiseen liittyvien yksityiskohtien arvioiminen puutteellisesti.


title: asia T-372/19: Kanne T-372/19 — Cellai v. parlamentti

text:
               5.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 263/69

      Kanne T-372/19 — Cellai v. parlamentti
      (asia T-372/19)
      (2019/C 263/74)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: Marco Cellai (Firenze, Italia) (edustaja: asianajaja M. Paniz)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Euroopan parlamentin finanssiasioista vastaavan pääosaston tiedonannon, johon sisältyy Italian edustajainhuoneen puhemiehen toimiston 12.7.2018 päivätty mietintö nro 14/2018 ja/tai Italian senaatin puhemiesneuvoston mietintö nro 6/2018 ja joka tapauksessa

                  —

                  kumoamaan Euroopan parlamentin myöntämän eläkkeen uuden määrityksen ja laskentatavan

                  —

                  lausumaan, että kantajalla on oikeus säilyttää kyseinen eläke sellaisten määrien suuruisena, jotka on ansaittu ja jotka erääntyvät sen säännöstön mukaisesti, joka oli voimassa ennen Italian edustajainhuoneen puhemiehen toimiston 12.7.2018 päivätyn mietinnön nro 14/2018 ja/tai Italian senaatin puhemiesneuvoston mietinnön nro 6/2018 voimaantuloa, ja velvoittamaan Euroopan parlamentin maksamaan hänelle kaikki perusteettomasti pidätetyt määrät inflaatiokorotuksineen ja laillisine korkoineen tehdystä pidätyksestä alkaen

                  —

                  määräämään Euroopan parlamentin panemaan annettavan tuomion täytäntöön ja palauttamaan välittömästi ja täysimääräisesti eläkkeen sen alkuperäiseen määrään sekä korvaamaan kaikki sellaiset mahdolliset vahingot, joiden perusteella kantajalle syntyy oikeus korvaukseen

                  —

                  velvoittamaan Euroopan parlamentin korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien asianajopalkkiot arvonlisäveroineen ja kiinteämääräiset maksut ja kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samankaltaiset kuin asiassa T-345/19, Santini vastaan parlamentti, esitetyt.


title: asia T-385/19: Kanne 25.6.2019 — Mazzone v. parlamentti

text:
               12.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 270/46

      Kanne 25.6.2019 — Mazzone v. parlamentti
      (asia T-385/19)
      (2019/C 270/48)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: Antonio Mazzone (Napoli, Italia) (edustaja: asianajaja M. Paniz)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Euroopan parlamentin finanssiasioista vastaavan pääosaston tiedonannon, johon sisältyy Italian edustajainhuoneen puhemiehen toimiston 12.7.2018 päivätty mietintö nro 14/2018 ja/tai Italian senaatin puhemiesneuvoston mietintö nro 6/2018 ja joka tapauksessa

                  —

                  kumoamaan Euroopan parlamentin myöntämän eläkkeen uuden määrityksen ja laskentatavan

                  —

                  lausumaan, että kantajalla on oikeus säilyttää kyseinen eläke sellaisten määrien suuruisena, jotka on ansaittu ja jotka erääntyvät sen säännöstön mukaisesti, joka oli voimassa ennen Italian edustajainhuoneen puhemiehen toimiston 12.7.2018 päivätyn mietinnön nro 14/2018 ja/tai Italian senaatin puhemiesneuvoston mietinnön nro 6/2018 voimaantuloa, ja velvoittamaan Euroopan parlamentin maksamaan hänelle kaikki perusteettomasti pidätetyt määrät inflaatiokorotuksineen ja laillisine korkoineen tehdystä pidätyksestä alkaen

                  —

                  määräämään Euroopan parlamentin panemaan annettavan tuomion täytäntöön ja palauttamaan välittömästi ja täysimääräisesti eläkkeen sen alkuperäiseen määrään sekä korvaamaan kaikki sellaiset mahdolliset vahingot, joiden perusteella kantajalle syntyy oikeus korvaukseen

                  —

                  velvoittamaan Euroopan parlamentin korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien asianajopalkkiot arvonlisäveroineen ja kiinteämääräiset maksut ja kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samankaltaiset kuin asiassa T-345/19, Santini vastaan parlamentti, esitetyt.


title: asia T-388/19: Kanne 28.6.2019 Puigdemont i Casamajó ja Comín i Oliveres v. parlamentti

text:
               12.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 270/47

      Kanne 28.6.2019 Puigdemont i Casamajó ja Comín i Oliveres v. parlamentti
      (asia T-388/19)
      (2019/C 270/49)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Carles Puigdemont i Casamajó (Waterloo, Belgia) ja Antoni Comín i Oliveres (Waterloo) (edustajat: asianajaja P. Bekaert, B. Emmerson QC, ja asianajajat G. Boye ja S. Bekaert

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

      Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan parlamentin päätöksen, jolla on evätty kantajien pääsy Euroopan parlamentin jäsenille varattuun vastaanottopalveluun ja Euroopan parlamentin puhemiehen 29.5.2019 antama ohje, mikä on estänyt kantajia antamasta työjärjestyksen 3 artiklan 2 kohdassa vaaditun kirjallisen ilmoituksen

                  —

                  kumoamaan parlamentin päätöksen, sellaisena kuin se on vahvistettu ilman oikeudellista perustaa Euroopan parlamentin puhemiehen 27.6.2019 päivätyllä kirjeellä, olla ottamatta huomioon 26.5.2019 pidettyjen Europarlamenttivaalien Espanjassa virallisesti julistettuja tuloksia, ja tämän jälkeen tehdyn päätöksen, jonka mukaan on otettu huomioon valituista Euroopan parlamentin jäsenistä laadittu erilainen ja epätäydellinen luettelo, jonka Espanjan viranomaiset ovat toimittaneet 17.6.2019 ja joka ei sisällä kantajia

                  —

                  kumoamaan Euroopan parlamentin päätöksen, jolla se on katsonut, että Espanjan vaalilautakunnan 20.6.2019 päivätty tiedonanto poistaa kantajien valitsemista Euroopan parlamentin jäseniksi koskevan tiedonannon vaikutuksen, mikä merkitsee laitonta edustajantoimen vapautumisen julistamista ja sitä, että parlamentti on rikkonut vuoden 1976 vaalisäädöksen 13 artiklaa

                  —

                  kumoamaan Euroopan parlamentin päätöksen, sellaisena kuin se on vahvistettu ilman oikeudellista perustaa Euroopan puhemiehen 27.6.2019 päivätyllä kirjeellä, jolla on kieltäydytty takaamasta Euroopan parlamentin työjärjestyksen 3 artiklan 2 kohdan mukainen kantajien oikes hoitaa edustajantointaan ensimmäisen vaalien jälkeisen istunnon alusta alkaen ja siihen asti kunnes Euroopan parlamentin ja Espanjan oikeusviranomaisten käsiteltäväksi saatetut oikeusriidat on ratkaistu

                  —

                  kumoamaan Euroopan parlamentin puheenjohtajan päätöksen, sellaisena kuin se on vahvistettu ilman oikeudellista perustaa Euroopan puhemiehen 27.6.2019 päivätyllä kirjeellä, jolla on kieltäydytty vahvistamasta kantajien vapaudet ja erioikeudet Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan (N:o 7) 9 artiklan nojalla työjärjestyksen 8 artiklan mukaisesti.

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut ja velvoittamaan SEUT 340 artiklan toisen kohdan mukaisesti vastaajan korvaamaan kantajille aiheutuneet vahingot seuraavasti: Euroopan parlamentin jäsenille maksettava kuukausipalkka ja yhden euron symbolinen korvaus aineettomasta vahingosta.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan parlamentin päätös 1 evätä kantajien pääsy Euroopan parlamentin jäsenille varattuun vastaanottopalveluun ja Euroopan parlamentin puhemiehen 29.5.2019 antama ohje rikkovat Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 20 ja 21 artiklaa sekä 39 artiklan 2 kohtaa.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan parlamentin päätös olla ottamatta huomioon 26.5.2019 pidettyjen Europarlamenttivaalien Espanjassa virallisesti julistettuja tuloksia, ja tämän jälkeen tehdyn päätöksen, jonka mukaan on otettu huomioon valituista Euroopan parlamentin jäsenistä laadittu erilainen ja epätäydellinen luettelo, jonka Espanjan viranomaiset ovat toimittaneet 17.6.2019 ja joka ei sisällä kantajia, rikkovat vuoden 1976 vaalisäädöksen 12 artiklaa ja Eurooppa-neuvoston päätöksen 2018/937 (1) 3 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 39 artiklan 2 kohdan, SEU 10 artiklan 1 ja 2 kohdan, SEU 14 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä vuoden 1976 vaalisäädöksen 1 artiklan 3 kohdan kanssa.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, jonka mukaan parlamentin päätös siitä, että Espanjan vaalilautakunnan 20.6.2019 päivätty tiedonanto poistaa kantajien valitsemista Euroopan parlamentin jäseniksi koskevan tiedonannon vaikutuksen, mikä merkitsee laitonta edustajantoimen vapautumisen julistamista ja sitä, että parlamentti on rikkonut vuoden 1976 vaalisäädöksen 13 artiklaa, rikkoo vuoden 1976 vaalisäädöksen 6 artiklan 2 kohtaa, 8 artiklaa ja 13 artiklaa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 39 artiklan 2 kohdan, SEU 10 artiklan 1 ja 2 kohdan, SEU 14 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä vuoden 1976 vaalisäädöksen 1 artiklan 3 kohdan kanssa.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, jonka mukaan parlamentin päätös, jolla on kieltäydytty takaamasta Euroopan parlamentin työjärjestyksen 3 artiklan 2 kohdan mukainen kantajien oikeus hoitaa edustajantointaan ensimmäisen vaalien jälkeisen istunnon alusta alkaen ja siihen asti kunnes Euroopan parlamentin ja Espanjan oikeusviranomaisten käsiteltäväksi saatetut oikeusriidat on ratkaistu, rikkoo Euroopan parlamentin työjärjestyksen 3 artiklan 2 kohtaa ja vuoden 1976 vaalisäädöksen 5 artiklan 1 kohtaa ja 12 artiklaa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 39 artiklan 2 kohdan, SEU 10 artiklan 1 ja 2 kohdan, SEU 14 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä vuoden 1976 vaalisäädöksen 1 artiklan 3 kohdan kanssa.

                  5)

                  Viides kanneperuste, jonka mukaan Euroopan parlamentin puhemiehen päätös, jolla on kieltäydytty vahvistamasta kantajien vapaudet ja erioikeudet Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan (N:o 7) 9 artiklan nojalla työjärjestyksen 8 artiklan mukaisesti, rikkoo Euroopan parlamentin työjärjestyksen 5 artiklan 2 kohtaa, vuoden 1976 vaalisäädöksen 6 artiklan 2 kohtaa ja mainitun pöytäkirjan 9 artiklaa luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 39 artiklan 2 kohdan, SEU 10 artiklan 1 ja 2 kohdan, SEU 14 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä vuoden 1976 vaalisäädöksen 1 artiklan 3 kohdan kanssa.

         (1)  Euroopan parlamentin kokoonpanosta 28.6.2018 annettu Eurooppa-neuvoston päätös (EU) 2018/937 (EUVL 2018, L 165I, s. 1).


title: asia T-389/19: Kanne 27.6.2019 — Coppo Gavazzi v. parlamentti

text:
               12.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 270/48

      Kanne 27.6.2019 — Coppo Gavazzi v. parlamentti
      (asia T-389/19)
      (2019/C 270/50)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: Maria Teresa Coppo Gavazzi (Milano, Italia) (edustaja: asianajaja M. Merola)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  julistamaan mitättömäksi tai kumoamaan kokonaisuudessaan toimen, joka on annettu kantajalle tiedoksi Euroopan parlamentin sellaisen riidanalaisen tiedonannon muodossa, jolla kantajan edustajantoimen päättymiseen liittyvät eläkeoikeudet määritetään uudelleen ja jolla määrätään perittäväksi takaisin määrä, joka perustuu kyseisen eläkkeen aiemmin sovellettuun laskentatapaan

                  —

                  määräämään Euroopan parlamentin palauttamaan kaikki perusteettomasti pidätetyt määrät lisättyinä laillisine korkoineen sovelletusta pidätyksestä alkaen sekä velvoittamaan Euroopan parlamentin panemaan annettavan tuomion täytäntöön ja toteuttamaan kaikki tarvittavat aloitteet, toimet tai toimenpiteet, jotta kyseinen eläkesuoritus palautetaan välittömästi ja täysimääräisesti alkuperäiseen laajuuteensa

                  —

                  velvoittamaan parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteessa vaaditaan kumoamaan toimi, jolla Euroopan parlamentti on määrittänyt uudelleen kantajan edustajantoimen päättymiseen liittyvät eläkeoikeudet sen jälkeen, kun 1.1.2019 tuli voimaan Italian edustajainhuoneen puhemiehen toimiston mietintö nro 14/2018, ja määrännyt maksetun, alkuperäisen laskentatavan perusteella suoritetun määrän palautettavaksi.
      Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu toimen toteuttajan toimivallan puuttumiseen, olennaisten muotomääräysten rikkomiseen ja siitä seuraavaan perusoikeuskirjan 41 artiklan rikkomiseen

                              —

                              Kantaja väittää tältä osin, että Euroopan parlamentin tiedonanto on lainvastainen, koska sen osalta on tehty vakavia virheitä ja ilmeisiä laiminlyöntejä pääasiassa menettelyllisissä kysymyksissä, ja erityisesti, että kyseisen päätöksen on tehnyt finanssiasioista vastaava pääosasto eikä Euroopan parlamentin puhemiehistö, kuten Euroopan parlamentin työjärjestyksen 11 a artiklan 6 kohdassa ja 25 artiklan 3 kohdassa edellytetään. Kantaja toteaa, ettei kyseistä tiedonantoa ole lainkaan perusteltu siltä osin kuin on kyse niistä syistä, joiden vuoksi se on annettu ja joiden mukaan italialaista mietintöä olisi sovellettava automaattisesti.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu kanteen kohteena olevan toimen oikeusperustan puuttumiseen ja oikeudelliseen virheeseen Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen täytäntöönpanotoimenpiteiden 75 artiklan tulkinnassa

                              —

                              Kantaja väittää tältä osin, että kanteen kohteena olevassa toimessa ilmoitetaan virheellisesti Euroopan parlamentin jäsenille korvattavia kuluja ja heille maksettavia korvauksia koskevan säännöstön liite III ja Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen 75 artikla. Ensi mainittuun säännöstöön perustuva eläke-etuuksia koskevan järjestelmän voimassaolo päättyi 14.7.2009, kun toiseksi mainitut säännöt tulivat voimaan. Siltä osin kuin on kyse sääntöjen 75 artiklasta, jossa viitataan edellä mainitun säännöstön liitteeseen III, kantaja toteaa, ettei siinä anneta Euroopan parlamentille lupaa toteuttaa kanteen kohteena olevan toimenpiteen kaltaisia toimenpiteitä.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että kyseisellä tiedonannolla rikotaan selvästi Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen täytäntöönpanotoimenpiteiden 75 artiklan toisessa kohdassa vahvistettua oikeudellista edellytystä, koska kyseisessä säännöksessä viitataan nimenomaisesti kansallisessa lainsäädännössä säädettyihin edellytyksiin, mikä sulkee pois jäsenvaltion edustajainhuoneen sisäisten mietintöjen relevanssin

                              —

                              Kantaja väittää tältä osin, ettei edustajainhuoneen puhemiehen toimiston mietintöön nro 14/2018 sisältyviä muutoksia ole vahvistettu lailla, vaan pelkällä edustajainhuoneen puhemiehen toimiston mietinnöllä.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, joka perustuu unionin oikeuden yleisten periaatteiden, kuten oikeusvarmuuden periaatteen, luottamuksensuojan periaatteen, saatujen oikeuksien suojaa koskevan periaatteen ja yhdenvertaisuusperiaatteen ilmeiseen loukkaamiseen

                              —

                              Kantaja väittää tältä osin, että riidanalaisella mietinnöllä loukataan vakavasti sitä luottamusta, joka entisillä parlamentin jäsenillä on voinut olla siihen, että heidän saamansa oikeudet säilyvät muuttumattomina, ja niitä odotuksia, joita kyseisten jäsenten edustajakautena voimassa ollut oikeudellinen tilanne on synnyttänyt. Kantajan mukaan on lisäksi ilmeistä, ettei sellaisten tulojen huomattavaa alentamista, joita entisille jäsenille maksettiin aiemmin voimassa olleen säännöstön perusteella, voida tukea minkäänlaisella asianmukaisella normatiivisella perusteella eikä minkäänlaisella unionin tuomioistuimen tai Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitetulla pakottavalla vaatimuksella.