title: Asia C-148/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hof van Beroep te Brussel (Belgia) on esittänyt 29.3.2010 — Express Line NV v. Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie

text:
               19.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/20

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hof van Beroep te Brussel (Belgia) on esittänyt 29.3.2010 — Express Line NV v. Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie
      (Asia C-148/10)
      (2010/C 161/29)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Hof van Beroep te Brussel

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Express Line NV

         Vastapuoli: Belgisch Instituut voor Postdiensten en Telecommunicatie

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä 14.12.1997 annetun direktiivin 97/67/EY (1), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2002/39/EY (2), säännökset, ja erityisesti, tähän kuitenkaan rajoittumatta, sen 19 artikla, etenkin direktiivillä 2008/6/EY (3) toteutettujen muutosten, jotka on saatettava kansallisen lainsäädännön osaksi 31.12.2010 mennessä, valossa, ymmärrettävä ja tulkittava siten, että jäsenvaltioilla ei ole oikeutta säätää ulkoista valitusmenettelyä pakolliseksi yleispalveluun kuulumattomien postipalvelujen tarjoajille, koska:

                              i)

                              direktiivissä yhdenmukaistetaan postipalvelujen käyttäjien suojaamiseksi tarkoitetut valitusmenettelyt täydellisesti; tai

                              ii)

                              tämä velvoite asetettiin direktiivissä 2002/39/EY ainoastaan yleispalvelun tarjoajalle ja direktiivistä 2008/6/EY lähtien kaikille yleispalvelujen tarjoajille, ja direktiivin 2008/6/EY 19 artiklan 1 kohdan [kolmannen] alakohdan sanamuodon nojalla jäsenvaltiot saavat ainoastaan rohkaista riippumattomien ratkaisumenetelmien kehittämistä yleispalveluun kuulumattomien postipalvelujen tarjoajien ja loppukäyttäjien välisissä riidoissa mutta eivät säätää näitä menetelmiä pakollisiksi?

                  2)

                  Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on, että postidirektiivi ei sinänsä estä jäsenvaltioita säätämästä ulkoista valitusmenettelyä, josta on postin yleispalvelujen tarjoajien osalta säädetty 19 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa, yleispalveluun kuulumattomien postipalvelujen tarjoajille pakolliseksi, onko palvelujen vapaan liikkuvuuden periaatteita (EY:n perustamissopimuksen 49 artikla ja sitä seuraavat artiklat; uusi SEUT 56 artikla ja sitä seuraavat artiklat) tulkittava siten, että palvelujen vapaan liikkuvuuden rajoitukset, joita jäsenvaltio ottaa käyttöön kuluttajansuojaa koskevaan yleiseen etuun liittyvistä pakottavista syistä ja joissa säädetään yleispalveluun kuulumattomien postipalvelujen tarjoajille pakolliseksi ulkoinen valitusmenettely sellaisena kuin siitä on säädetty postin yleispalvelun tarjoajien osalta 19 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa, ovat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisia silloinkin, jos kyseisen valitusmenettelyn soveltamisessa ei erotella, ovatko valitukset kuluttajien vai muiden loppukäyttäjien tekemiä, ja jos valtaosa näiden palvelujen (käsillä olevassa tapauksessa pikalähetys- ja kuriiripalvelujen) käyttäjistä on elinkeinotoiminnan harjoittajia?

         (1)  Yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EYVL L 15, s. 14).

         (2)  Direktiivin 97/67/EY muuttamisesta yhteisön postipalvelujen kilpailulle avaamisen jatkamiseksi annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EYVL L 176, s. 21).

         (3)  Direktiivin 97/67/EY muuttamisesta yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden täysimääräisen toteuttamisen osalta annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi/EYVL L 52, s. 3).


title: Asia T-383/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.4.2013 — Continental Bulldog Club Deutschland v. SMHV (CONTINENTAL) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin CONTINENTAL rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

text:
               1.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/38

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.4.2013 — Continental Bulldog Club Deutschland v. SMHV (CONTINENTAL)
   (Asia T-383/10) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin CONTINENTAL rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)
   2013/C 156/68
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Continental Bulldog Club Deutschland eV (Berliini, Saksa) (edustajat: aluksi asianajaja S. Vollmer, sitten asianajaja U. Rühl)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: aluksi S. Schäffner, sitten D. Walicka)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 23.6.2010 tekemän päätöksen (R 300/2010 1), joka koskee hakemusta sanamerkin CONTINENTAL rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi, kumoamisvaatimuksesta.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Continental Bulldog Club Deutschland eV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 301, 6.11.2010.


title: Asia T-457/17: Kanne 19.7.2017 – Medisana v. EUIPO (happy life)

text:
               11.9.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 300/37

         Kanne 19.7.2017 – Medisana v. EUIPO (happy life)
   (Asia T-457/17)
   (2017/C 300/46)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Medisana AG (Neuss, Saksa) (edustajat: asianajajat J. Bühling ja D. Graetsch)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-sanamerkki happy life – Rekisteröintihakemus nro 15 164 023

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 3.5.2017 asiassa R 1965/2016-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 2 kohdan rikkominen.


title: Asia C-148/05: Euroopan yhteisöjen komission 1.4.2005 Irlantia vastaan nostama kanne

text:
               25.6.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 155/2

         Euroopan yhteisöjen komission 1.4.2005 Irlantia vastaan nostama kanne
   (Asia C-148/05)
   (2005/C 155/04)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 1.4.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Irlantia vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Barry Doherty ja Donatella Recchia, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, että Irlanti ei ole noudattanut simpukkavesiltä vaadittavasta laadusta annetun neuvoston direktiivin 79/923/ETY (1) 4, 3 ja 5 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole

                           a)

                           4 artiklan mukaisesti nimennyt kaikki nimettäväksi vaadittuja simpukkavesiä,

                           b)

                           3 artiklan mukaisesti vahvistanut arvoja 4 artiklan mukaan nimettyjä tai nimettäväksi vaadittuja vesiä varten,

                           c)

                           5 artiklan mukaisesti ryhtynyt kaikkiin tarpeellisiin toimenpiteisiin pilaantumisen vähentämistä koskevien ohjelmien laatimiseksi niitä vesiä varten, jotka olisi pitänyt nimetä 4 artiklan mukaan mutta joita ei ole nimetty.

               2)

               velvoittaa Irlannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komissio väittää, että Irlanti on rikkonut simpukkavesiltä vaadittavasta laadusta annettua neuvoston direktiiviä 79/923/ETY, koska se ei ole

               a)

               direktiivin 4 artiklan mukaisesti nimennyt kaikki nimettäväksi vaadittuja simpukkavesiä,

               b)

               direktiivin 3 artiklan mukaisesti vahvistanut arvoja 4 artiklan mukaan nimettyjä tai nimettäväksi vaadittuja vesiä varten, ja

               c)

               direktiivin 5 artiklan mukaisesti ryhtynyt kaikkiin tarpeellisiin toimenpiteisiin pilaantumisen vähentämistä koskevien ohjelmien laatimiseksi niitä vesiä varten, jotka olisi pitänyt nimetä 4 artiklan mukaan mutta joita ei ole nimetty.

      (1)  Simpukkavesiltä vaadittavasta laadusta 30 päivänä lokakuuta 1979 annettu neuvoston direktiivi 79/923/ETY (EYVL L 281, 10.11.1979, s. 47).


title: Asia C-445/07 P: Valitus, jonka Euroopan yhteisöjen komissio on tehnyt 28.9.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-189/02, Ente per le Ville vesuviane v. Euroopan yhteisöjen komissio, 18.7.2007 antamasta tuomiosta

text:
               8.12.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 297/25

         Valitus, jonka Euroopan yhteisöjen komissio on tehnyt 28.9.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-189/02, Ente per le Ville vesuviane v. Euroopan yhteisöjen komissio, 18.7.2007 antamasta tuomiosta
   (Asia C-445/07 P)
   (2007/C 297/40)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: L. Flynn, avustajanaan asianajaja A. Dal Ferro)

      Muu osapuoli: Ente per le Ville vesuviane
   Vaatimukset

               —

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-189/02 antama tuomio on kumottava siltä osin kuin siinä todetaan, että Ente per le Ville vesuvianen nostama kumoamiskanne voidaan tutkia

               —

               Ente per le Ville vesuvianen 13.3.2002 tehdystä komission päätöksestä D (2002) 810111 nostama kumoamiskanne on jätettävä tutkimatta

               —

               Ente per le Ville vesuviane on velvoitettava korvaamaan tässä oikeusasteessa ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komissio katsoo, että sen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antamasta tuomiosta tekemä valitus, jonka se on tehnyt siitä huolimatta, että se voitti pääasian, voidaan ottaa tutkittavaksi, koska tuossa tuomiossa hylätään komission Ente per le Ville vesuvianea vastaan esittämä oikeudenkäyntiväite.
   Valittajan mukaan riidanalaiseen tuomioon liittyy seuraavia virheellisyyksiä: yhteisön oikeuden rikkominen siltä osin kuin siinä todetaan, että Ente per le Ville vesuvianen nostama kanne voidaan tutkia, koska asia koskee sitä suoraan EY 230 artiklan neljännessä kohdassa tarkoitetulla tavalla. Valittaja väittää, että yhteisöjen tuomioistuinten voimassa olevan oikeuskäytännön mukaan jos, kuten esillä olevassa asiassa, on kyseessä toimi, joka on osoitettu jäsenvaltiolle, jolla on harkintavaltaa sen osalta, saattaako se toimen vaikutukset kantajan vastattaviksi vaiko ei, ei voida katsoa, että kyseinen päätös koskisi viimeksi mainittua suoraan ja siis riippumatta siitä, onko se yhteisön varojen ”tuensaaja”.


title: Asia C-675/13 P: Valitus, jonka Zoo Sport Ltd on tehnyt 16.12.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-455/12, Zoo Sport Ltd v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), väliintulijana unionin yleisessä tuomioistuimessa K-2 Corp., 16.10.2013 antamasta tuomiosta

text:
               8.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/2

         Valitus, jonka Zoo Sport Ltd on tehnyt 16.12.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-455/12, Zoo Sport Ltd v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), väliintulijana unionin yleisessä tuomioistuimessa K-2 Corp., 16.10.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia C-675/13 P)
   2014/C 303/02
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Zoo Sport Ltd (edustaja: asianajaja I. Rungg)

      Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja K-2 Corp.
   Unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) totesi 15.7.2014 antamassaan määräyksessä, että valitus jätetään tutkimatta.


title: Asia T-461/04: Imagination Technologies Ltd:n 1.12.2004 nostama kanne sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan

text:
               5.3.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 57/26

         Imagination Technologies Ltd:n 1.12.2004 nostama kanne sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan
   (Asia T-461/04)
   (2005/C 57/44)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Imagination Technologies Ltd, kotipaikka Hertfordshire (Yhdistynyt kuningaskunta), on nostanut 1.12.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan. Kantajan edustajina ovat barrister M. Edenborough ja solicitorit P. Brownlow ja N. Jenkins.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               —

               kumoaa toisen valituslautakunnan päätöksen valitusasiassa nro 108/2004-2;

               —

               kumoaa tutkimusosaston 12.9.2003 päivätyn päätöksen;

               —

               palauttaa yhteisön tavaramerkkihakemuksen nro 2 396 075 viraston käsiteltäväksi tai vaihtoehtoisesti valituslautakunnan käsiteltäväksi

               —

               velvoittaa viraston korvaamaan kulut, jotka kantajalle ovat aiheutuneet tästä kanteesta, valituksesta valituslautakuntaan sekä asian käsittelystä tutkimusosastolla.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               Yhteisön tavaramerkki, jota asia koskee:

               Luokkiin 9 ja 38 (sähkölaitteet ja elektroniset laitteet multimediaviihdejärjestelmissä käytettäväksi, videolaitteet, tietokoneet, etäyhteyden toimittaminen tietokantoihin ja internetiin) kuuluvia tavaroita ja palveluita varten rekisteröity sanamerkki PURE DIGITAL - hakemusnro 2 396 075

               Tutkijan päätös:

               Hakemuksen hylkääminen.

               Valituslautakunnan ratkaisu:

               Kantajan valitus on hylätty

               Kanneperusteet:

               Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan rikkominen.


title: Asia C-563/08: Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 6.10.2010 (Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n o 2 de Granadan (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Carlos Sáez Sánchez ja Patricia Rueda Vargas v. Junta de Andalucía ja Manuel Jalón Morente ym. (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta — SEUT 49 artikla — Sijoittautumisvapaus — Kansanterveys — Apteekit — Läheinen sijainti — Lääkkeiden toimittaminen väestölle — Toimilupa — Apteekkien maantieteellinen jakautuminen — Väestöntiheyttä koskevaan kriteeriin perustuvien edellytysten asettaminen — Apteekkiliikkeiden välinen vähimmäisetäisyys)

text:
               29.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/10

         Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 6.10.2010 (Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Granadan (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Carlos Sáez Sánchez ja Patricia Rueda Vargas v. Junta de Andalucía ja Manuel Jalón Morente ym.
   (Asia C-563/08) (1)

   (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta - SEUT 49 artikla - Sijoittautumisvapaus - Kansanterveys - Apteekit - Läheinen sijainti - Lääkkeiden toimittaminen väestölle - Toimilupa - Apteekkien maantieteellinen jakautuminen - Väestöntiheyttä koskevaan kriteeriin perustuvien edellytysten asettaminen - Apteekkiliikkeiden välinen vähimmäisetäisyys)
   2011/C 30/16
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 2 de Granada

      Asianosaiset

      Kantajat: Carlos Sáez Sánchez ja Patricia Rueda Vargas

      Vastaajat: Junta de Andalucía ja Manuel Jalón Morente ym.

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Juzgado Contencioso-Administrativo de Granada — EY 43 artiklan tulkinta — Sääntely, jossa uusien apteekkiliikkeiden perustamiselle on asetettu edellytyksiä — Asukasmäärään ja apteekkien väliseen vähimmäisetäisyyteen perustuvat rajoitukset

      Määräysosa

   SEUT 49 artiklaa on tulkittava siten, että se ei lähtökohtaisesti ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kansallisen sääntelyn kaltaiselle sääntelylle, jolla rajoitetaan uusien apteekkien toimilupien myöntämistä säätämällä, että:

               —

               kullekin apteekkialueelle voidaan perustaa yksi apteekkiliike 2 800 henkilön asukasmäärää kohden

               —

               ylimääräinen apteekkiliike voidaan perustaa ainoastaan mainitun asukasmäärää koskevan rajan ylittyessä; ylimääräinen apteekkiliike voidaan perustaa kutakin 2 000 henkilön määrän ylittävää asukasmäärää varten ja

               —

               kunkin apteekkiliikkeen on noudatettava vähimmäisetäisyyttä suhteessa olemassaoleviin apteekkiliikkeisiin; tämä vähimmäisetäisyys on lähtökohtaisesti 250 metriä.

         SEUT 49 artikla on kuitenkin esteenä tällaiselle kansalliselle sääntelylle siltä osin kuin näillä 2 800 henkilön asukasmäärää ja 250 metrin etäisyyttä koskevilla perussäännöillä estetään se, että kullekin väestöä koskevia erityispiirteitä omaavalle maantieteelliselle alueelle voidaan perustaa riittävä määrä apteekkiliikkeitä, jotta voidaan taata asianmukaisten apteekkipalvelujen saatavuus, mikä kansallisen tuomioistuimen on varmistettava.

      (1)  EUVL C 69, 21.3.2009.


title: Asia C-507/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 3.6.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Asetus (EY) N:o 6/2002 — Teollisoikeudet ja kaupalliset oikeudet — Yhteisömalli — 80 artiklan 2 kohta — Tuomioistuimia koskevan luettelon ilmoittamatta jättäminen)

text:
               19.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 183/6

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 3.6.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-507/07) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Asetus (EY) N:o 6/2002 - Teollisoikeudet ja kaupalliset oikeudet - Yhteisömalli - 80 artiklan 2 kohta - Tuomioistuimia koskevan luettelon ilmoittamatta jättäminen)
   (2008/C 183/09)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: H. Krämer)

      Vastaaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: G. de Bergues ja A. Hare)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Yhteisömallista 12.12.2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 6/2002 (EYVL L 3, s. 1) — Edellä mainitun asetuksen 80 artiklan 2 kohdassa säädetyn yhteisömalleja käsitteleviä tuomioistuimia, mukaan lukien niiden nimet ja alueellinen toimivalta, koskevan luettelon ilmoittamatta jättäminen
   Tuomiolauselma

               1)

               Ranskan tasavalta ei ole noudattanut yhteisömallista 12.12.2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 6/2002 80 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole ilmoittanut Euroopan yhteisöjen komissiolle yhteisömalleja käsitteleviä tuomioistuimia.

               2)

               Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 8, 12.1.2008.


title: Asia C-240/11 P: Valitus, jonka World Wide Tobacco España, S.A. on tehnyt 19.5.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-37/05, World Wide Tobacco España v. komissio, 8.3.2011 antamasta tuomiosta

text:
               16.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/18

         Valitus, jonka World Wide Tobacco España, S.A. on tehnyt 19.5.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-37/05, World Wide Tobacco España v. komissio, 8.3.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia C-240/11 P)
   2011/C 211/35
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: World Wide Tobacco España, S.A. (edustajat: asianajajat M. Odriozola ja A. Vide)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-37/05 antama tuomio on kumottava osittain

               —

               valittajalle määrätyn sakon määrää on alennettava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kummassakin oikeusasteessa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja katsoo ensiksi, että komissio loukkasi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta asettamalla WWTE:lle (World Wide Tobacco España, S.A.) ankaramman kertoimen, jonka tarkoituksena on varoittavan vaikutuksen aikaansaaminen, kuin muille jalostusyrityksille. Komissio asetti WWTE:lle tällaisen kertoimen, koska se kuuluu monikansalliseen konserniin, jolla on huomattava taloudellinen valta. Sitä, että WWTE mahdollisesti toimi, quod non, emoyhtiöidensä ratkaisevan vaikutuksen alaisena, pidettiin yksinomaan lisätekijänä.
   Toiseksi ja toissijaisesti unionin tuomioistuimen on laskettava korotuskerroin uudelleen sikäli kuin se katsoo, että jokin emoyhtiöistä ei ole vastuussa WWTE:n toiminnasta. Unionin yleisen tuomioistuimen ei olisi pitänyt hylätä WWTE:n väitteitä siksi, että tämä ei ollut sisällyttänyt kannekirjelmäänsä emoyhtiöidensä väitteitä, koska on niiden — eikä niiden tytäryhtiön — tehtävä osoittaa vääräksi se, että niiden katsotaan olevan vastuussa rikkomisesta. Emoyhtiöiden toiminnasta annetuilla ja annettavilla tuomioilla, mukaan lukien tuomio asiassa T-24/05, on joka tapauksessa oikeusvoima yhteisvastuussa olevien osapuolten välillä.
   Kolmanneksi unionin yleisen tuomioistuimen ei olisi pitänyt jättää selvyyden puuttumisen vuoksi tutkimatta valittajan väitettä, jonka mukaan komissio oli määrännyt sakon, jolla rikottiin 10 prosentin enimmäismäärää liikevaihdosta, koska emoyhtiöt eivät olleet vastuussa rikkomisesta. Syyt ovat samat kuin edellisessä kohdassa esitetyt: yksinomaan emoyhtiöt voivat puolustautua sitä vastaan, että niiden katsotaan olevan vastuussa rikkomisesta, ja tuomiolla on joka tapauksessa oikeusvoima yhteisvastuussa olevien osapuolten välillä.
   Valittaja väittää lopuksi, että komissio rikkoi sakkojen laskennasta annettuja suuntaviivoja, koska se ei ottanut huomioon sitä, että vuosina 1996 ja 1997 WWTE ei noudattanut sopimuksia. Valittaja katsoo myös, että koska komissio ei viitannut nimenomaisesti tähän lieventävään asianhaaraan riidanalaisessa päätöksessä, se ei voi väittää ottaneensa sen huomioon.


title: Asia T-779/16: Kanne 7.11.2016 – Rühland v. EUIPO – 8 seasons design (Leuchten)

text:
               16.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 14/46

         Kanne 7.11.2016 – Rühland v. EUIPO – 8 seasons design (Leuchten)
   (Asia T-779/16)
   (2017/C 014/56)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Lothar Rühland (Wendeburg, Saksa) (edustajat: asianajajat H.-P. Schrammek, C. Drzymalla, S. Risthaus ja J. Engberding)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: 8 seasons design GmbH (Eschweiler, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: yhteisömalli ”Leuchten” nro 1 402 341-0006

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n kolmannen valituslautakunnan 8.7.2016 asiassa R 878/2015-3 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               hylkää yhteisömallin nro 001042341-0006 mitättömäksi julistamista koskevan hakemuksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan luettuna valituslautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 6/2002 25 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 6 artiklaa on rikottu.


title: Asia C-351/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 27.2.2014 (Krajský soud v Plznin (Tšekin tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním o. s. (OSA) v. Léčebné lázně Mariánské Lázně a.s. (Direktiivi 2001/29/EY — Tekijänoikeus ja lähioikeudet tietoyhteiskunnassa — Käsite ”välittäminen yleisölle”  — Teosten levittäminen terveyskylpylälaitoksen huoneissa — Direktiivin säännösten välitön oikeusvaikutus — SEUT 56 ja SEUT 102 artikla — Direktiivi 2006/123/EY — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Kilpailu — Tekijänoikeuksien yhteishallinnointia koskeva yksinoikeus)

text:
               14.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 27.2.2014 (Krajský soud v Plznin (Tšekin tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním o. s. (OSA) v. Léčebné lázně Mariánské Lázně a.s.
   (Asia C-351/12) (1)

   ((Direktiivi 2001/29/EY - Tekijänoikeus ja lähioikeudet tietoyhteiskunnassa - Käsite ”välittäminen yleisölle” - Teosten levittäminen terveyskylpylälaitoksen huoneissa - Direktiivin säännösten välitön oikeusvaikutus - SEUT 56 ja SEUT 102 artikla - Direktiivi 2006/123/EY - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Kilpailu - Tekijänoikeuksien yhteishallinnointia koskeva yksinoikeus))
   2014/C 112/06
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Krajský soud v Plzni

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Ochranný svaz autorský pro práva k dílům hudebním o. s. (OSA)

      Vastaaja: Léčebné lázně Mariánské Lázně a.s.

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Krajský soud v Plzni – Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY (EYVL L 167, s. 10) 3 ja 5 artiklan, SEUT 56, 101 ja 102 artiklan sekä palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123/EY (EUVL L 376, s. 36) 14 ja 16 artiklan tulkinta – Poikkeukset ja rajoitukset kappaleen valmistamista ja välittämistä koskeviin oikeuksiin – Terveyskylpylälaitoksen potilaiden huoneisiin asennettujen televisio- ja radiovastaanottimien avulla välitetyt teokset – Direktiiviin säännösten välitön oikeusvaikutus – Kansallinen lainsäädäntö, jossa kantajalle annetaan yksinoikeus tekijänoikeuksien yhteishallinnointiin kansallisella alueella

      Tuomiolauselma

               1)

               Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle jäsenvaltion säännöstölle, jonka mukaan tekijöillä ei ole oikeutta sallia tai kieltää sitä, että terveyskylpylälaitos, joka toimii liikeyrityksenä, välittää heidän teoksiaan lähettämällä tarkoituksellisesti televisio- tai radiovastaanottimien avulla signaalin kyseisessä laitoksessa oleviin potilaiden huoneisiin. Kyseisen direktiivin 5 artiklan 2 kohdan e alakohdalla, 3 kohdan b alakohdalla ja 5 kohdalla ei ole vaikutusta tähän tulkintaan.

               2)

               Direktiivin 2001/29 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei tekijänoikeuksien yhteisvalvontajärjestö voi vedota siihen yksityisten oikeussubjektien välisessä riita-asiassa, jotta kyseisen säännöksen vastaista jäsenvaltion säännöstöä ei sovellettaisi. Tuomioistuimella, jonka käsiteltäväksi tällainen riita-asia on saatettu, on kuitenkin velvollisuus tulkita mainittua säännöstöä mahdollisimman pitkälle tuon saman säännöksen sanamuodon ja tarkoituksen mukaisesti säännöksellä tavoitellun päämäärän kanssa yhdenmukaisen ratkaisun aikaansaamiseksi.

               3)

               Palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123/EY 16 artiklaa sekä SEUT 56 ja SEUT 102 artiklaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion säännöstölle, jossa varataan tiettyjä suojattuja teoksia koskevien tekijänoikeuksien yhteishallinnointi kyseisen jäsenvaltion alueella vain yhdelle tekijänoikeuksien yhteisvalvontajärjestölle ja estetään siten pääasiassa kyseessä olevan terveyskylpylälaitoksen kaltaista tällaisten teosten käyttäjää turvautumasta toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen valvontajärjestön tarjoamiin palveluihin.

         SEUT 102 artiklaa on kuitenkin tulkittava siten, että indisiona määräävän markkina-aseman väärinkäytöstä on pidettävä sitä, että kyseinen ensin mainittu tekijänoikeuksien yhteisvalvontajärjestö perii palveluistaan maksuja, jotka ovat huomattavasti suurempia kuin muissa jäsenvaltioissa perityt maksut, jos maksujen tasoa on vertailtu yhdenmukaisin perustein, tai sitä, että se asettaa liian korkeat hinnat, jotka eivät ole kohtuullisessa suhteessa suorituksen taloudelliseen arvoon nähden.

      (1)  EUVL C 295, 29.9.2012.


title: Asia T-347/02: Aunacable, S.A. Unipersonalin, Retecal Sociedad Operadora de Telecomunicaciones de Castilla y León, S.A:n, Euskatel, S.A:n, Telecable de Avilés, S.A. Unipersonalin, Telecable de Oviedo, S.A. Unipersonalin, Telecable de Gĳón, S.A. Unipersonalin, R Cable y Telecomunicationes Galicia, S.A:n ja Tenaria S.A:n 22.11.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 19/40                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        25.1.2003
Kantaja toteaa lisäksi vastaajan tehneen vakavia menettelyä             (Vía Digital) yhdistämiseksi osakkeita vaihtamalla. Ilmoituksen
koskevia rikkeitä. Vastaaja ei noudattanut hyvän hallintotavan          mukaan edellä mainitun toimenpiteen seurauksena syntyvä
periaatetta, osapuolten kuulemista koskevaa periaatetta eikä            yritys kuuluu Prisan ja Groupe Canal+:n yhteiseen määräysval-
myöskään perusteluvelvollisuutta.                                       taan.
                                                                        Vaatimustensa tueksi kantajat vetoavat seuraaviin seikkoihin:
                                                                        –      Komission toimivallan puuttuminen, koska sillä ei ole
                                                                               oikeutta siirtää asiaa jäsenvaltion viranomaisten käsiteltä-
                                                                               väksi silloin, kun relevantit markkinat vaikuttavat yhtei-
Cableuropa, S.A:n, Región de Murcia de Cable, S.A:n,                           sön sisäiseen kauppaan ja useampaan kuin yhteen jäsen-
Valencia de Cable, S.A:n, Mediterránea Sur Sistemas de                         valtioon.
Cable, S.A:n ja Mediterránea Norte Sistemas de Cable,
S.A:n 22.11.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan                 –      Edellä mainitun yrityskeskittymäasetuksen 9 artiklan rik-
                           nostama kanne                                       kominen siltä osin kuin riidanalaisella päätöksellä anne-
                                                                               taan ”avoin valtakirja” kansallisille viranomaisille
                          (Asia T-346/02)
                                                                        –      Perusteluvelvollisuuden laiminlyönti erityisesti siinä suh-
                                                                               teessa, että asian käsittelyn siirtäminen on poikkeuksellis-
                           (2003/C 19/75)                                      ta tapauksissa, joissa relevantit markkinat vaikuttavat
                                                                               huomattavaan osaan yhteismarkkinoita.
                   (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
                                                                        (1 ) EYVL L 395, 30.12.1989, s. 1.
Cableuropa, S.A. (kotipaikka Aravaca, Madrid), Región de
Murcia de Cable, S.A. (kotipaikka Murcia, Espanja), Valencia
de Cable, S.A. (kotipaikka Madrid), Mediterránea Sur Sistemas
de Cable, S.A. (kotipaikka Alicante, Espanja) ja Mediterránea
Norte Sistemas de Cable, S.A. (kotipaikka Castellón, Espanja),
ovat nostaneet 22.11.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen               Aunacable, S.A. Unipersonalin, Retecal Sociedad Opera-
komissiota vastaan. Kantajien edustajina ovat asianajajat Luis          dora de Telecomunicaciones de Castilla y León, S.A:n,
Felipe Castresana Sánchez ja Gonzalo Samaniego Bordiu.                  Euskatel, S.A:n, Telecable de Avilés, S.A. Unipersonalin,
                                                                        Telecable de Oviedo, S.A. Unipersonalin, Telecable de
                                                                        Gijón, S.A. Unipersonalin, R Cable y Telecomunicationes
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin           Galicia, S.A:n ja Tenaria S.A:n 22.11.2002 Euroopan yhtei-
                                                                                söjen komissiota vastaan nostama kanne
–    kumoaa 14.8.2002 tehdyn komission päätöksen, jolla
     asia nro COMP/m.2845 – Sogecable/Canalsatélite Digital/
     Vía Digital on siirretty Espanjan kuningaskunnan toimi-                                       (Asia T-347/02)
     valtaisten viranomaisten käsiteltäväksi neuvoston asetuk-
     sen N:o 4064/89 9 artiklan mukaisesti                                                         (2003/C 19/76)
–    toteaa, että kukin asianosainen vastaa omista oikeuden-
     käyntikuluistaan.                                                                       (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                     Aunacable, S.A. Unipersonal (kotipaikka Madrid), Retecal
                                                                        Sociedad Operadora de Telecomunicaciones de Castilla y León,
                                                                        S.A. (kotipaikka Boecilli, Valladolid, Espanja), Euskatel, S.A.
Kanteen kohteena oleva päätös koskee yrityskeskittymien                 (kotipaikka Zamudio-Bizkaia), Telecable de Avilés, S.A. Uniper-
valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston                sonal (kotipaikka Avilés), Telecable de Oviedo, S.A. Uniperso-
asetuksen (ETY) N:o 4064/89 ( 1) 4 artiklan mukaisesti tehtyä           nal (kotipaikka Oviedo), Telecable de Gijón, S.A. Unipersonal
ilmoitusta yrityskeskittymää koskevasta suunnitelmasta, jonka           (kotipaikka Gijón), R Cable y Telecomunicationes Galicia,
mukaan Promotora de Informaciones SA:n (Prisa) ja Groupe                S.A. (kotipaikka Coruña, Espanja) ja Tenaria S.A (kotipaikka
Canal+ S.A:n – joka puolestaan kuuluu Vivendi Universal                 Cordovilla, Navarra, Espanja), ovat nostaneet 22.11.2002
-konserniin – määräysvallassa oleva yritys Sogecable S.A. tekee         Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
Telefónica S.A. -konserniin kuuluvan Grupo Admira Media                 messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-
S.A:n kanssa sopimuksen Sogecablen ja Admiran määräysval-               jien edustajina ovat asianajajat Antonio Creus Carreras, Natalia
lassa olevan DTS Distribuidora de Televisión Digital S:A:n              Lacalle Mangas ja José M a Jiménez Laiglesia.
 ---pagebreak--- 25.1.2003                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 19/41
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin           Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
–     kumoaa 14.8.2002 tehdyn komission päätöksen, jolla
      asia nro COMP/m.2845 – Sogecable/Canalsatélite Digital/           Yhteisön     tavaramerkin      INTER SERVICE S.r.l.
      Vía Digital on siirretty Espanjan kuningaskunnan toimi-           hakija:
      valtaisten viranomaisten käsiteltäväksi neuvoston asetuk-
      sen N:o 4064/89 9 artiklan mukaisesti                             Haettu tavaramerkki:           SEPHORA (rekisteröintihakemus
                                                                                nro 593806 luokkiin 9, 18 ja
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                                             25 kuuluvia tavaroita varten)
                                                                        Sen tavaramerkki- tai          Kantaja.
                                                                        merkkioikeuden haltija,
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                     johon väitemenettelyssä
                                                                        on vedottu:
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat olennai-
silta osin samat kuin asiassa T-346/02, Cableuropa ym. vastaan          Tavaramerkki- tai merk-        Nimityksen sisältävä ranskalainen
komissio.                                                               kioikeus, johon väiteme-       tavaramerkki SEPHORA luokkiin
                                                                        nettelyssä on vedottu:         35 ja 42 kuuluvia tavaroita varten.
Kantajat väittävät erityisesti, että hyvän hallintotavan periaatet-     Väiteosaston ratkaisu:         Väitteen hylkääminen.
ta on loukattu, koska komissio on paitsi jättänyt noudattamatta
käytäntöä ja politiikkaa, jotka on jo vahvistettu päätöksissä,          Valituslautakunnan rat-        Valituksen hylkääminen.
jotka koskevat markkinoita, joihin kyseinen keskittymä vaikut-          kaisu:
taa, myös jättänyt ottamatta huomioon asian, joka liittyy
kiinteästi tähän yrityskeskittymään ja koskee samoja osapuolia.         Kanneperusteet:                Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan
Komissiolla on joka tapauksessa kansallisia viranomaisia pa-                                           4 kohdan virheellinen soveltami-
remmat mahdollisuudet tutkia kyseistä keskittymää, muun
                                                                                nen.
muassa yhteisön etua koskettavien esille tulevien merkittävien
kysymysten vuoksi.
Société Sephoran 22.11.2002 sisämarkkinoiden harmoni-                   Ikegami Electronics (Europe) GmbH:n 26.11.2002 Euroo-
sointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama                        pan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne
                                kanne
                                                                                (Asia T-350/02)
                          (Asia T-349/02)
                           (2003/C 19/77)                                                        (2003/C 19/78)
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                                          (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Société Sephora, kotipaikka Levallois-Perret (Ranska), on nos-
tanut 22.11.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-              Ikegami Electronics (Europe) GmbH, Neuss, Saksa, on nostanut
teen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmoni-                 26.11.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
sointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan. Kantajan edusta-       tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
jana on avocat Michel-Paul Escande.                                     vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Laurent Ruessman,
                                                                        prosessisoite Luxemburgissa.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
mioistuin
                                                                        Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–     kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-
      merkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 9.9.2002              –     kumoaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 1696/2002 2 ar-
      tekemän päätöksen (asia R 425/2000-2), ja                               tiklan, ja
–     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.              –     velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-536/10: Kanne 23.11.2010 — Kessel v. SMHV

text:
               29.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/46

         Kanne 23.11.2010 — Kessel v. SMHV
   (Asia T-536/10)
   ()
   2011/C 30/83
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Kessel Marketing & Vertriebs GmbH (Mörfelden-Walldorf, Saksa) (edustaja: asianajaja S. Bund)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Janssen-Cilag GmbH (Neuss, Saksa)

      Vaatimukset

               —

               On kumottava sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 21.9.2010 asiassa R 708/2010-4 tekemä päätös

               —

               vastaaja ja väliintulija on tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 ja 5 kohdan nojalla velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”Premeno” luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Janssen-Cilag GmbH

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Saksalainen tavaramerkki ”Pramino” luokkaan 5 kuuluvia tavarota varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 42 artiklan 2 ja 3 kohdan rikkominen sillä perusteella, että väitteen perustana olevan tavaramerkin käytöstä ei ole esitetty asianmukaisia todisteita, asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen sillä perusteella, ettei riidanalaisten tavaramerkkien välillä ole sekaantumisvaaraa.
   Lisäksi kantaja katsoo, että asiassa tehtiin virhe siltä osin kuin tavaroiden ja palvelujen luettelon muuttaminen evättiin.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL 2009 L 78, s. 1).


title: Asia T-58/01: Solvay S.A:n 12.3.2001 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 161/22                FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          2.6.2001
Komissio teki 13.12.2000 päätöksen (4), jossa se totesi, että          Asiaratkaisun osalta kantaja vetoaa siihen, että komissio
kantaja oli rikkonut EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan             rikkoi EY:n perustamissopimuksen 82 artiklaa määritellessään
määräyksiä kilpailun poissulkemista tai sen erittäin voimakasta        maantieteelliset markkinat ottamatta huomioon todellisia kil-
rajoittamista koskevalla käyttäytymisellään tekemällä mm.              pailuolosuhteita ja siihen, että se ei ole tämän artiklan mukai-
sellaisia sopimuksia, jotka velvoittivat asiakkaat tekemään            sessa määräävässä markkina-asemassa soodakarbonaattimark-
hankintansa kantajalta. Komissio määräsi kantajalle päätökses-         kinoilla.
sään 20 000 000 euroa sakkoa.
                                                                       Kantaja vetoaa siihen, että tosiseikat eivät tue komission
                                                                       väitettä, jonka mukaan kantaja olisi toteuttanut erilaisia kilpai-
                                                                       lun poissulkemiseen tähtääviä menettelyjä ja että väite on
Kantaja vaatii tämän päätöksen kumoamista.                             oikeudellisesti virheellinen. Kantaja väittää lisäksi, että komis-
                                                                       sio ei perustellut päätöstään asianmukaisesti.
                                                                       Kantaja vaatii toissijaisesti maksettaviksi määrättyjen sakkojen
                                                                       mitätöimistä tai niiden vähentämistä. Se vetoaa siihen, että
Kantaja vetoaa väitteidensä tueksi siihen, että komissio ei            koska komission oikeus määrätä kantajalle sakkoja oli vanhen-
ole ottanut huomioon kulunutta ajanjaksoa. Viiden vuoden               tunut riitautettua päätöstä tehtäessä, komissio on rikkonut
vanhentumisaika, joka oletettavasti keskeytyi ensimmäisen              asetuksen N:o 17 15 artiklaa. Komission väitetään myös
oikeusasteen tuomioistuimen käsittelemän kumoamismenette-              arvioineen väärin rikkomuksen vakavuuden ja keston ja jättä-
lyn aikana, olisi päättynyt tammikuussa 2000. Komission                neet huomioimatta lieventävät asianhaarat. Kantaja väittää
väitetään näin ollen tehneen päätöksensä useita kuukausia sen          lopuksi, että sakko on kohtuuton ja suhteeton ja että se ei ota
jälkeen, kun oikeus määrätä sakkoja oli jo vanhentunut.                huomioon kulunutta ajanjaksoa.
Kantaja vetoaa myös siihen, että komissio on loukannut
oikeutta tulla tuomituksi kohtuullisessa ajassa, koska kantajaa
syytetään sellaisista seikoista, joiden väitetään tapahtuneen
vuoden 1983 ja loppuvuoden 1990 välillä.
                                                                       (1) Komission 19.12.1990 tekemä päätös 91/299/ETY (asia
                                                                           IV/33.133-C: Soodakarbonaatti – Solvay), EYVL L 152, s. 21.
                                                                       (2) Asia T-32/91, Solvay v. komissio, Kok. 1995, s. II-1825.
                                                                       (3) Yhdistetyt asiat C-287/95 P ja C-288/95 P, komissio v. Solvay,
                                                                           tuomio 6.4.2000, Kok. 2000, s. I-2391.
                                                                       (4) Komission 13.12.2000 tekemä päätös, joka koskee EY:n perusta-
Kantajan mukaan päätös annettiin ennen komissaarien kolle-
                                                                           missopimuksen 82 artiklan soveltamista koskevaa menettelyä
gion kokousta. Kantaja vetoaa kollegiaalisen periaatteen ja                (COMP/33.133-C: Soodakarbonaatti – Solvay).
oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamiseen.
Riitautetun päätöksen väitetään myös rikkovan päätöksen
antamista edeltäviä olennaisia muotomääräyksiä ja loukkaavan
kantajan puolustautumisoikeuksia ja oikeutta tulla kuulluksi.
Kantajan mukaan komissio ei voi vedota 19.12.1990 tehtyä
päätöstä edeltävään hallinnolliseen menettelyyn, koska tällä
menettelyllä rikottiin useita menettelymääräyksiä ja koska             Solvay S.A:n 12.3.2001 Euroopan yhteisöjen komissiota
kantajaa olisi pitänyt kuulla, jotta se olisi voinut esittää                                 vastaan nostama kanne
huomautuksensa.
                                                                                (Asia T-58/01)
                                                                                (2001/C 161/46)
Kantajan mukaan komissio ei ole aloittanut uudelleen päätöstä
91/299/ETY edeltävää hallinnollista menettelyä ja se ei ole
saanut uutta väitetiedoksiantoa eikä se näin ollen ole voinut
vastata näihin väitteisiin. Komission väitetään loukanneen                                  (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
hyvän hallintotavan ja riippumattoman tutkinnan periaatetta
sekä suhteellisuusperiaatetta, koska se teki päätöksen, joka
vastaa lähes sanatarkasti vuonna 1990 tehtyä päätöstä, otta-           Solvay S.A., kotipaikka Bryssel, on nostanut 12.3.2001 Euroo-
matta huomioon muun muassa kulunutta ajanjaksoa, komis-                pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
sion ristiriitaisia kantoja asiaa koskevien olennaisten seikkojen      kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan
arvioinnissa ja kantajan tällä välin esittämää puolustusai-            edustajina ovat asianajajat Lucien Simont, Paul Alain Foriers,
neistoa.                                                               Guy Block, Frédéric Louis ja Anne Vallery.
 ---pagebreak--- 2.6.2001                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 161/23
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin               Kantaja vetoaa väitetyn rikkomuksen, joka komission mukaan
                                                                         alkoi vuonna 1987 ja jatkui ainakin vuoden 1990 loppuun
                                                                         asti, osalta siihen, että komissio ei perustellut eikä osoittanut,
–     toteaa, että menettelyt ovat rauenneet kuluneen ajanjak-           että väitetty sopimus olisi ollut luonteeltaan sellainen, että se
      son takia                                                          olisi vaikuttanut merkittävästi jäsenvaltioiden väliseen kaup-
                                                                         paan ja että EY 81 artiklan rikkomista ei näytetty toteen.
–     kumoaa joka tapauksessa komission 13.12.2000 teke-
      män päätöksen, joka koskee EY:n perustamissopimuksen
      81 artiklan soveltamista koskevaa menettelyä                       (1) Komission 19.12.1990 antama päätös 91/298/ETY (asia
      (COMP/33.133-B: Soodakarbonaatti – Solvay, CFK)                        IV/33.133-B: Soodakarbonaatti – Solvay, CFK), EYVL L 152, s. 16.
                                                                         (2) Asia T-31/91, Solvay v. komissio, Kok. 1995, s. II-1821.
                                                                         (3) Yhdistetyt asiat C-287/95 P ja C-288/95 P, komissio v. Solvay,
–     toteaa, että oikeus määrätä sakkoja on vanhentunut                     tuomio 6.4.2000, Kok. 2000, s. I-2391.
                                                                         (4) Komission 13.12.2000 tekemä päätös, joka koskee EY:n perusta-
                                                                             missopimuksen 81 artiklan mukaisen menettelyn soveltamista
                                                                             (COMP/33.133-B: Soodakarbonaatti – Solvay, CFK).
–     kumoaa joka tapauksessa riitautetun päätöksen 2 artiklan
      siltä    osin,     kuin     siinä määrätään         kantajalle
      3 000 000 euroa sakkoa
–     toteaa, että kantajalle ei ole määrättävä sakkoja tai ainakin,
      että niitä on huomattavasti vähennettävä
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                         Spyridon de Athanassios Pappaksen 22.3.2001 Euroopan
                                                                              unionin alueiden komiteaa vastaan nostama kanne
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                                 (Asia T-73/01)
                                                                                (2001/C 161/47)
Kantaja on yhtiö, johon sovelletaan Belgian oikeutta ja joka
toimii soodakarbonaattisektorilla yhdeksässä Euroopan val-
tiossa markkinointiyksikköjensä välityksellä.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Komissio teki 19.12.1990 päätöksen 91/298/ETY (1), jossa se              Spyridon de Athanassios Pappas, kotipaikka Bryssel, on nosta-
totesi, että kantaja oli osallistunut sellaiseen markkinoiden            nut 22.3.2001 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
jakamista koskevaan sopimukseen, joka takasi CFK:lle vähin-              tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin alueiden komite-
tään tietyn määräisen soodan vuosittaisen myynnin Saksassa               aa vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Marc-Albert
ja tasasi kaiken CFK:lle aiheutuneen vajeen siten, että siltä            Lucas.
ostettiin tarvittavat vähimmäismäärät, jotta sen myynti saatiin
taatulle vähimmäistasolle; komissio määräsi kantajalle lisäksi
3 000 000 ecua sakkoa. Ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-                Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
tuimessa nostettiin tätä päätöstä koskeva kumoamiskanne.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi tämän pää-
töksen 29.6.1995 annetulla tuomiolla (2). Yhteisöjen tuomiois-           –     kumoaa Euroopan unionin alueiden komitean työvalio-
tuin hylkäsi komission tätä tuomiota koskevan valituksen (3).                  kunnan 13.6.2000 tekemän päätöksen nimittää kolmas
                                                                               henkilö alueiden komitean pääsihteeriksi
Komissio teki 13.12.2000 päätöksen (4), jossa kantajaa syyte-            –     kumoaa vastaavasti Euroopan unionin alueiden komitean
tään samoista rikkomuksista kuin alkuperäisessä päätöksessä.                   työvaliokunnan 13.6.2000 tekemän päätöksen hylätä
Komissio määräsi päätöksessä kantajalle 3 000 000 euroa                        kantajan tätä tehtävää koskeva hakemus, mistä kantajalle
sakkoa.                                                                        ilmoitettiin 22.6.2000 päivätyllä työvaliokunnan puheen-
                                                                               johtajan kirjeellä
Kantaja vaatii tämän päätöksen kumoamista vetoamalla erityi-             –     velvoittaa alueiden komitean korvaamaan oikeudenkäyn-
sesti asiassa T-57/01 esitettyihin oikeudellisiin perusteisiin.                tikulut.


title: Asia C-242/08: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 22.10.2009 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Swiss Re Germany Holding GmbH v. Finanzamt München für Körperschaften (Kuudes arvonlisäverodirektiivi — 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan viides luetelmakohta sekä 13 artiklan B kohdan a ja c alakohta ja d alakohdan 2 ja 3 alakohta — Vakuutus- ja jälleenvakuutustoimintojen käsite — Vastiketta vastaan tapahtuva henkijälleenvakuutussopimuskannan luovutus henkilölle, jonka kotipaikka on kolmannessa valtiossa — Tämän luovutuksen paikan määrittäminen — Vapautukset arvonlisäverosta)

text:
               5.12.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 297/10

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 22.10.2009 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Swiss Re Germany Holding GmbH v. Finanzamt München für Körperschaften
   (Asia C-242/08) (1)

   (Kuudes arvonlisäverodirektiivi - 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan viides luetelmakohta sekä 13 artiklan B kohdan a ja c alakohta ja d alakohdan 2 ja 3 alakohta - Vakuutus- ja jälleenvakuutustoimintojen käsite - Vastiketta vastaan tapahtuva henkijälleenvakuutussopimuskannan luovutus henkilölle, jonka kotipaikka on kolmannessa valtiossa - Tämän luovutuksen paikan määrittäminen - Vapautukset arvonlisäverosta)
   2009/C 297/09
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Swiss Re Germany Holding GmbH

      Vastaaja: Finanzamt München für Körperschaften

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesfinanzhof — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan viidennen luetelmakohdan ja 13 artiklan B kohdan a alakohdan, c alakohdan ja d alakohdan 2 ja 3 alakohdan tulkinta — Kolmanteen valtioon sijoittautuneen hankkijan maksamaa kauppahintaa vastaan tapahtunut useiden henkijälleenvakuutussopimusten vastattavaksi ottaminen vakuutuksenottajan suostumuksella, jossa luovutetaan kaikki vastattavaksi otetuista sopimuksesta johtuvat oikeudet ja velvoitteet, mutta ei siirretä muita varoja — Verotuksellisen liittymäkohdan määrääminen — Soveltuuko joku edellä mainituista direktiivin 13 artiklan B kohdan säännöksissä olevista verovapautuksista tähän liiketoimeen

      Tuomiolauselma

               1)

               Jäsenvaltioon sijoittautuneen yhtiön vastiketta vastaan suorittama henkijälleenvakuutussopimuksista koostuvan sopimuskannan luovuttaminen kolmanteen valtioon sijoittautuneelle vakuutusyhtiölle niin, että luovutuksen seurauksena viimeksi mainitulle yhtiölle siirtyvät vakuutettujen suostumuksella kaikki näistä sopimuksista seuraavat oikeudet ja velvoitteet, ei ole jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan viidennen luetelmakohdan, tämän direktiivin 13 artiklan B kohdan a alakohdan, eikä 13 artiklan B kohdan d alakohdan 2 ja 3 alakohdan, kun nämä alakohdat luetaan yhdessä, soveltamisalaan kuuluva toimi.

               2)

               Vastiketta vastaan tapahtuvan 195:stä henkijälleenvakuutussopimuksesta koostuvan sopimuskannan luovutuksen yhteydessä se, että näistä sopimuksista 18:n sopimuksen vastattavaksi ottamisesta maksettavaa vastiketta — joka on tässä tapauksessa sopimusten negatiivinen arvo — ei suorita luovutuksensaaja vaan luovuttaja, ei vaikuta ensimmäiseen kysymykseen annettavaan vastaukseen.

               3)

               Kuudennen direktiivin 77/388 13 artiklan B kohdan c alakohtaa tulkittava siten, että sitä ei sovelleta pääasiassa kysymyksessä olevan kaltaiseen vastiketta vastaan tapahtuvaan henkijälleenvakuutussopimuskannan luovutukseen.

      (1)  EUVL C 223, 30.8.2008.


title: Asia T-522/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.1.2012 — Hell Energy Magyarország v. SMHV — Hansa Mineralbrunnen (HELL) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin HELL rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki HELLA — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Tavaroiden ja merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               25.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 58/9

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.1.2012 — Hell Energy Magyarország v. SMHV — Hansa Mineralbrunnen (HELL)
   (Asia T-522/10) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin HELL rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki HELLA - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Tavaroiden ja merkkien samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2012/C 58/15
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Hell Energy Magyarország kft (Budapest, Unkari) (edustaja: asianajaja M. Treis)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: D. Botis)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Hansa Mineralbrunnen GmbH (Rellingen, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Renck, V. von Bomhard, E. Nicolás Gómez ja T. Dolde)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 5.8.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1517/2009-1), joka koskee Hansa Mineralbrunnen GmbH:n ja Hell Energy Magyarországin välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Hell Energy Magyarország kft velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 13, 15.1.2011.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 4 päivänä toukokuuta 2005, asiassa T-398/03, Jean-Pierre Castets vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Virkamiehet — Henkilöstösääntöjen 78 artikla — Työkyvyttömyyseläke — Eläkkeen määrän laskeminen — Viitepalkka)

text:
               9.7.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/18

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   4 päivänä toukokuuta 2005,
   asiassa T-398/03, Jean-Pierre Castets vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Virkamiehet - Henkilöstösääntöjen 78 artikla - Työkyvyttömyyseläke - Eläkkeen määrän laskeminen - Viitepalkka)
   (2005/C 171/32)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa T-398/03, Euroopan yhteisöjen komission entinen virkamies Jean-Pierre Castets, kotipaikka Saint-Victor-des-Oules (Ranska), edustajanaan asianajaja G. Crétin, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään J. Currall, avustajanaan asianajaja B. Wägenbaur, prosessiosoite Luxemburgissa), jossa vaaditaan kumottavaksi komission päätös, jolla vahvistetaan kantajan oikeudet työkyvyttömyyseläkkeeseen, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja H. Legal sekä tuomarit P. Mengozzi ja I. Wiszniewska-Białecka, kirjaaja: hallintovirkamies C. Kristensen, on 4.5.2005 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1

               Kanne hylätään.

               2

               Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan komissiolle sen osallistumisesta suulliseen käsittelyyn aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

               3

               Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan lukuun ottamatta niitä kuluja, jotka sille ovat aiheutuneet sen osallistumisesta suulliseen käsittelyyn.

      (1)  EUVL C 35, 7.2.2004.


title: Asia T-139/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.9.2016 – PT Wilmar Bioenergi Indonesia ja PT Wilmar Nabati Indonesia v. neuvosto (Polkumyynti — Indonesiasta peräisin olevan biodieselin tuonti — Lopulliset polkumyyntitullit — Asetuksen (EY) N:o 1225/2009 2 artiklan 3 ja 5 kohta — Normaaliarvo — Tuotantokustannukset)

text:
               31.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 402/33

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.9.2016 – PT Wilmar Bioenergi Indonesia ja PT Wilmar Nabati Indonesia v. neuvosto
   (Asia T-139/14) (1)

   ((Polkumyynti - Indonesiasta peräisin olevan biodieselin tuonti - Lopulliset polkumyyntitullit - Asetuksen (EY) N:o 1225/2009 2 artiklan 3 ja 5 kohta - Normaaliarvo - Tuotantokustannukset))
   (2016/C 402/36)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: PT Wilmar Bioenergi Indonesia (Medan, Indonesia) ja PT Wilmar Nabati Indonesia (Medan) (edustaja: asianajaja P. Vander Schueren)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi S. Boelaert, sitten H. Marcos Fraile, avustajinaan asianajajat R. Bierwagen ja C. Hipp)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: J.-F. Brakeland, M. França ja A. Stobiecka-Kuik) ja European Biodiesel Board (EBB) (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat O. Prost ja M.-S. Dibling)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Argentiinasta ja Indonesiasta peräisin olevan biodieselin tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta 19.11.2013 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1194/2013 (EUVL 2013, L 315, s. 2) siltä osin kuin se koskee kantajia

      Tuomiolauselma

               1)

               Lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Argentiinasta ja Indonesiasta peräisin olevan biodieselin tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1194/2013 1 ja 2 artikla kumotaan siltä osin kuin ne koskevat PT Wilmar Bioenergi Indonesiaa ja PT Wilmar Nabati Indonesiaa.

               2)

               Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan PT Wilmar Bioenergi Indonesian ja PT Wilmar Nabati Indonesian oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Euroopan komissio ja European Biodiesel Board (EBB) vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 151, 19.5.2014.


title: Asia T-239/09 P: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 4.4.2011 — Marcuccio v. komissio (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Toimielimen kieltäytyminen aloittamasta tutkintaa — Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely — Vahingonkorvauskanne — Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton)

text:
               21.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 4.4.2011 — Marcuccio v. komissio
   (Asia T-239/09 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Henkilöstö - Virkamiehet - Toimielimen kieltäytyminen aloittamasta tutkintaa - Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely - Vahingonkorvauskanne - Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton)
   2011/C 152/35
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: asianajaja G. Cipressa)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja C. Berardis Kayser, avustajinaan asianajaja A. dal Ferro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus, joka on tehty Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa F-146/07, Marcuccio v. komissio, 31.3.2011 antamasta määräyksestä (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) ja jolla vaaditaan kyseisen määräyksen kumoamista

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Luigi Marcuccio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komissiolle tässä oikeudenkäyntiasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 193, 15.8.2009.


title: Asia C-306/10: Unionin tuomioistuimen viidennen jaoston puheenjohtajan määräys 10.3.2011 — Euroopan komissio v. Viron tasavalta

text:
               16.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/21

         Unionin tuomioistuimen viidennen jaoston puheenjohtajan määräys 10.3.2011 — Euroopan komissio v. Viron tasavalta
   (Asia C-306/10) (1)

   2011/C 211/42
   Oikeudenkäyntikieli: viro
   Unionin tuomioistuimen viidennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 221, 14.8.2010.


title: Asia T-257/04: Puolan tasavallan 28.6.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               9.10.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 251/20

         Puolan tasavallan 28.6.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-257/04)
   (2004/C 251/38)
   Oikeudenkäyntikieli: puola
   Puolan tasavalta on nostanut 28.6.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan asiamies on Jarosław Pietras.
   Puolan tasavalta vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa maataloustuotteiden kaupan osalta toteutettavista siirtymätoimenpiteistä Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian liittymisen vuoksi 10 päivänä marraskuuta 2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1972/2003 (EUVL L 293, s. 3), sellaisena kuin se on muutettuna 10.2.2004 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 230/2004 (EUVL L 39, s. 13) ja 20.4.2004 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 735/2004 (EUVL L 114, s. 13), 3 artiklan ja 4 artiklan 3 kohdan ja 5 kohdan kahdeksannen luetelmakohdan

               —

               velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja esittää asetuksen N:o 1972/2003 3 artiklan osalta seuraavat kanneperusteet:

               —

               tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteen loukkaaminen ottamalla käyttöön erga omnes -tuontitulli, joka ylittää ennen Puolan liittymistä Euroopan unioniin sovellettujen tullien määrän

               —

               komission puuttuva toimivalta sekä Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan liittymisehtoja ja niiden sopimusten mukautuksia, joihin Euroopan unioni perustuu, koskevan asiakirjan (1) 22 artiklan, 41 artiklan ensimmäisen kohdan ja liitteessä IV olevan 5 osan rikkominen toteuttamalla toimenpiteitä, joilla muutetaan tässä asiakirjassa asetettuja ehtoja, jotka koskevat tulliliiton sääntöjen soveltamista Puolan tasavaltaan

               —

               kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltoa koskevan periaatteen loukkaaminen toteuttamalla toimenpiteitä, joiden mukaan Puolan kansalaisia kohdellaan eri tavalla kuin vastaavassa tilanteessa olevia 15 jäsenvaltion yhteisön kansalaisia

               —

               olennaisten menettelymääräysten rikkominen toteuttamalla toimenpiteitä, joita ei ole riittävästi perusteltu

               —

               luottamuksensuojan periaatteen loukkaaminen ottamalla käyttöön edellä mainitussa liittymisasiakirjassa määrättyjen ehtojen vastainen menettelytapa sellaisten tuotteiden osalta, jotka 1.5.2004 olivat väliaikaisessa varastossa, tullimenettelyn kohteena taikka passituksessa laajentuneen yhteisön alueella, ja erityisesti ottamalla käyttöön tullit, jotka ylittävät ennen Puolan liittymistä Euroopan unioniin sovellettujen tullien määrän.

         Kantaja esittää asetuksen N:o 1972/2003 4 artiklan 3 kohdan osalta kanneperusteen, joka koskee komission puuttuvaa toimivaltaa, edellä mainitun liittymisasiakirjan 41 artiklan ensimmäisen kohdan rikkomista, suhteellisuusperiaatteen loukkaamista ja kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kieltoa koskevan periaatteen loukkaamista siltä osin kuin riidanalaisella säännöksellä ylitetään yhteisön tullin ja puolalaisen tullin välillä 30.4.2004 voimassa ollut ero.
   Kantaja esittää asetuksen N:o 1972/2003 4 artiklan 5 kohdan kahdeksannen luetelmakohdan osalta kanneperusteen, joka koskee komission puuttuvaa toimivaltaa, edellä mainitun liittymisasiakirjan 41 artiklan ensimmäisen kohdan rikkomista ja suhteellisuusperiaatteen loukkaamista siltä osin kuin riidanalainen säännös koskee tuotteita, joiden osalta Puolan tuontitulli oli 30.4.2004 korkeampi tai sama kuin yhteisön tulli, mukaan lukien tuotteet, joiden osalta 1.5.2004 ei ollut todettu ylijäämävarastojen olemassaoloa kansallisella tasolla.
   Kaikkien asetuksen N:o 1972/2003 riitautettujen säännösten osalta kantaja esittää kanneperusteen, jonka mukaan komissio on käyttänyt toimivaltaansa väärin toteuttaessaan toimenpiteitä, joiden tosiasiallisena päämääränä ei ollut helpottaa yhteisen maatalouspolitiikan sääntöjen tulemista voimaan Puolassa, vaan 15 jäsenvaltion yhteisön markkinoiden suojaaminen puolalaisten maataloustuottajien kilpailulta.

      (1)  EUVL L 236, 23.9.2003, s. 33.


title: Asia C-440/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 18.3.2010 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — F. Gielen v. Staatssecretaris van Financiën (Välitön verotus — EY 43 artikla — Ulkomailla asuva verovelvollinen — Yrittäjä — Itsenäisten ammatinharjoittajien verovähennysoikeus — Tuntiehto — Syrjintä maassa asuvien ja ulkomailla asuvien verovelvollisten välillä — Rinnastusoptio)

text:
               22.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 18.3.2010 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — F. Gielen v. Staatssecretaris van Financiën
   (Asia C-440/08) (1)

   (Välitön verotus - EY 43 artikla - Ulkomailla asuva verovelvollinen - Yrittäjä - Itsenäisten ammatinharjoittajien verovähennysoikeus - Tuntiehto - Syrjintä maassa asuvien ja ulkomailla asuvien verovelvollisten välillä - Rinnastusoptio)
   2010/C 134/09
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: F. Gielen

      Vastaaja: Staatssecretaris van Financiën

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — EY 43 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa myönnetään itsenäisille ammatinharjoittajille oikeus vähentää verotuksessa voitostaan kiinteämääräinen summa, mikäli nämä ovat käyttäneet kalenterivuonna alle 1 225 työtuntia yrityksen toimintaan — Toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen yrityksen toimintaan käytettyjen työtuntien huomiotta jättäminen vain tapauksessa, joka koskee ulkomailla asuvaa verovelvollista

      Tuomiolauselma

   SEUT 49 artikla on esteenä sellaiselle kansalliselle säännöstölle, jolla syrjitään pääasiassa kyseessä olevan itsenäisen ammatinharjoittajan vähennysoikeuden kaltaisen verotuksellisen edun myöntämisen osalta ulkomailla asuvia verovelvollisia, vaikka nämä verovelvolliset voivat kyseisen edun osalta valita maassa asuviin verovelvollisiin sovellettavan järjestelmän.

      (1)  EUVL C 327, 20.12.2008.


title: Asia C-266/07: Kanne 5.6.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Portugalin tasavalta

text:
               4.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 183/24

         Kanne 5.6.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Portugalin tasavalta
   (Asia C-266/07)
   (2007/C 183/41)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies (asiamiehet): A. Caeiros ja J.-B. Laignelot)

      Vastaaja: Portugalin tasavalta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, ettei Portugalin tasavalta ole noudattanut jätteenpoltosta 4.12.2000 annetun direktiivin 2000/76/EY (1) 4 artiklan eikä, toissijaisesti, jätteistä 5.4.2006 annetun direktiivin 2006/12/EY (2) 9 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on sallinut sen, että sairaalajätteet poltetaan polttolaitoksissa, joilla ei ole tähän pätevää toimilupaa

               —

               Portugalin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kun edellä mainitun direktiivin 2000/76/EY 3 artiklaa ja saman direktiivin 20 artiklan 2 kohtaa tulkitaan yhdessä, kyse on direktiivissä 2000/76/EY tarkoitetusta uudesta polttolaitoksesta, joten viimeksi mainittua sovelletaan Parque da Saúde em Lisboan polttolaitokseen. Polttolaitos saa aloittaa toimintansa vasta sen jälkeen, kun sille on myönnetty kyseisen direktiivin 4 artiklassa säädetyt edellytykset täyttävä toimilupa. Portugalin viranomaiset eivät noudattaneet tätä velvollisuutta.
   Quod non, jos kuitenkin katsottaisiin, että kyseistä polttolaitosta on pidettävä direktiivissä 2000/76/EY tarkoitettuna ”jo käytössä olevana polttolaitoksena” ja ettei tätä direktiiviä näin ollen sovellettaisi siihen, se toiminnalle on joka tapauksessa saatava direktiivin 2006/12/EY 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ennakkolupa.

      (1)  EYVL L 332, s. 91.

      (2)  EYVL L 114, s. 9.


title: Asia C-690/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 16.4.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Monomeles Efeteio Thrakis – Kreikka) – Trapeza Eurobank Ergasias AE v. Agrotiki Trapeza tis Ellados AE (ATE) ja Pavlos Sidiropoulos (Ennakkoratkaisupyyntö — Valtiontuki — Käsite — EY 87 artiklan 1 kohta — Pankille annetut etuoikeudet — Julkisen palvelun velvoitteita täyttävä yhtiö — Voimassa olevat tuet ja uudet tuet — EY 88 artiklan 3 kohta — Kansallisen tuomioistuimen toimivalta)

text:
               15.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 198/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 16.4.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Monomeles Efeteio Thrakis – Kreikka) – Trapeza Eurobank Ergasias AE v. Agrotiki Trapeza tis Ellados AE (ATE) ja Pavlos Sidiropoulos
   (Asia C-690/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Valtiontuki - Käsite - EY 87 artiklan 1 kohta - Pankille annetut etuoikeudet - Julkisen palvelun velvoitteita täyttävä yhtiö - Voimassa olevat tuet ja uudet tuet - EY 88 artiklan 3 kohta - Kansallisen tuomioistuimen toimivalta))
   (2015/C 198/12)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Monomeles Efeteio Thrakis

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Trapeza Eurobank Ergasias AE

      Vastapuolet: Agrotiki Trapeza tis Ellados AE (ATE) ja Pavlos Sidiropoulos

      Tuomiolauselma

               1)

               EY 87 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että sen soveltamisalaan saattavat kuulua pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset etuoikeudet, joiden nojalla pankilla on oikeus kirjata yksipuolisesti kiinnitys maanviljelijöiden tai muiden maataloustoimintaan liittyvää toimintaa harjoittavien henkilöiden kiinteistöön, oikeus hakea pakkotäytäntöönpanoa pelkän yksityisten välisen asiakirjan perusteella sekä oikeus saada vapautus kuluista ja maksuista, jotka liittyvät tällaisen kiinnityksen kirjaamiseen. On kuitenkin kansallisen tuomioistuimen asiana arvioida, onko tästä kyse pääasiassa.

               2)

               Ensimmäisen kysymyksen a kohtaan annettavan vastauksen kannalta vaikutusta voi olla sillä, että pääasiassa kyseessä olevien kaltaiset etuoikeudet, jotka kansallisessa lainsäädännössä on annettu itsenäiselle yleishyödylliselle pankille sen perustamisen yhteydessä kyseiselle pankille osoitetun maatalousluottotoiminnan ja erityistehtävien perusteella, ovat yhä voimassa sen jälkeen, kun kyseisen pankin toimintaa on laajennettu kaikkeen pankkitoimintaan ja kun mainitusta pankista on tullut osakeyhtiö. Kansallisen tuomioistuimen asiana on tutkia kaikkien asian kannalta merkityksellisten tosiseikkojen ja oikeudellisten seikkojen valossa, täyttyvätkö ne neljä kumulatiivista edellytystä, joiden nojalla unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti on mahdollista katsoa, että mainitut etuoikeudet ovat korvaus, joka on vastike palveluista, joita kyseinen pankki suorittaa julkisen palvelun velvoitteiden täyttämiseksi, ja että ne eivät näin ollen ole luokiteltavissa valtiontueksi.

               3)

               EY 87 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että silloin kun pääasiassa kyseessä olevien kaltaiset etuoikeudet kuuluvat kyseisen määräyksen soveltamisalaan, jäsenvaltio, joka on ottanut ne käyttöön, on velvollinen noudattamaan EY 88 artiklan 3 kohdassa määrättyä ennakkovalvontamenettelyä sillä edellytyksellä, että kyseisistä etuoikeuksista on tullut uusi tuki sen jälkeen, kun perustamissopimus on tullut voimaan kyseisessä jäsenvaltiossa, ja että [EY 88] artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 15 artiklan 3 kohdassa säädetty vanhentumisaika ei ole päättynyt, mikä kansallisen tuomioistuimen on tarkistettava.

               4)

               EY 87 artiklan 1 kohtaa ja EY 88 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että jos kansallinen tuomioistuin katsoo, että kyseiset etuoikeudet ovat toiseen kysymykseen annettu vastaus huomioon ottaen uusia valtiontukia, se on velvollinen jättämään soveltamatta kansallisia säännöksiä, joilla tällaiset etuoikeudet otetaan käyttöön, koska ne ovat yhteensopimattomia kyseisten määräysten kanssa.

      (1)  EUVL C 78, 15.3.2014.


title: Asia T-613/14: Kanne 14.8.2014 – Industrias Tomás Morcillo v. SMHV – Aucar Trailer (Polycart A Whole Cart Full of Benefits)

text:
               29.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 339/27

         Kanne 14.8.2014 – Industrias Tomás Morcillo v. SMHV – Aucar Trailer (Polycart A Whole Cart Full of Benefits)
   (Asia T-613/14)
   2014/C 339/33
   Kannekirjelmän kieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Industrias Tomás Morcillo, SL (Albuixech, Espanja) (edustaja: asianajaja A. Sanz-Bermell y Martínez)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Aucar Trailer, SL (Premia de Mar, Espanja)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 7.5.2014 asiassa R 1735/2012-1 tekemän päätöksen ja näin ollen hylkäämään Aucar Trauler S.L:n esittämän väitteen, jatkamaan yhteisön tavaramerkin nro 9 6 90  314 Polycart A Whole Cart Full of Benefits rekisteröintiä hakemuksessa mainittuja tavaroita varten siten kuin niitä on rajoitettu 16.11.2012 ja hylkäämään tätä vastaan esitetyn väitteen

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki, joka sisältää sanaosat Polycart A Whole Cart Full of Benefits, luokkiin 12, 17 ja 20 kuuluvia tavaroita varten – yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus nro 9 6 90  314

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kuviomerkki, joka sisältää sanaosan POLICAR, luokkiin 12, 35 ja 37 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan rikkominen.


title: Asia C-607/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (Chancery Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 28.11.2011 — ITV Broadcasting Limited ym. v. TV Catch Up Limited

text:
               3.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 65/3

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (Chancery Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 28.11.2011 — ITV Broadcasting Limited ym. v. TV Catch Up Limited
   (Asia C-607/11)
   2012/C 65/06
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: ITV Broadcasting Limited ym.

      Vastaaja: TV Catch Up Limited

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY (1) tulkintaa koskeva kysymys:

               1)

               Koskeeko direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu oikeus sallia tai kieltää ”teosten langallinen tai langaton välittäminen yleisölle” tapausta, jossa

                           i)

                           tekijät sallivat teostensa sisällyttämisen vapaasti vastaanotettavissa olevaan maanpäälliseen televisiolähetykseen, joka on tarkoitettu vastaanotettavaksi joko jäsenvaltion koko alueella tai tietyllä maantieteellisellä alueella jäsenvaltion sisällä

                           ii)

                           kolmas osapuoli (eli muu yhteisö kuin alkuperäinen lähetystoiminnan harjoittaja) tarjoaa palvelua, jossa lähetyksen aiotun vastaanottoalueen yksittäiset tilaajat, jotka voivat laillisesti vastaanottaa lähetyksen televisiovastaanottimelle omissa kodeissaan, voivat kirjautua sisään kolmannen osapuolen palvelimelle ja vastaanottaa lähetyksen sisällön internetin välityksellä?

         Onko edellä esitettyyn kysymykseen annettavaan vastaukseen vaikutusta sillä, että

               a)

               kolmannen osapuolen palvelin tarjoaa tilaajille vain kahdenvälisen (one-to-one) yhteyden, jonka avulla jokainen yksittäinen tilaaja muodostaa palvelimelle oman internetyhteytensä ja jokainen palvelimen internetiin lähettämä tiedosto osoitetaan vain yhdelle yksittäiselle tilaajalle?

               b)

               kolmannen osapuolen palvelu rahoitetaan mainostuloilla, jotka saadaan ”pre-roll”-mainoksista (jotka esitetään tilaajan sisäänkirjautumisen jälkeen mutta ennen lähetyksen sisällön vastaanottamista) tai ”in-skin”-mainoksista (jotka ilmestyvät näkyville tilaajan katselulaitteella vastaanotettavaa ohjelmaa esittävän katseluohjelmiston ikkunaan, mutta ohjelmakuvan ulkopuolelle), mutta lähetykseen sisältyvät alkuperäiset mainokset esitetään tilaajalle siinä lähetyksen vaiheessa, johon lähetystoiminnan harjoittaja on ne sijoittanut?

               c)

               välittävä organisaatio

                           i)

                           tarjoaa palvelua, joka on alkuperäisen lähetystoiminnan harjoittajan palveluun nähden vaihtoehtoinen, ja kilpailee täten suoraan alkuperäisen lähetystoiminnan harjoittajan kanssa katselijoista, tai

                           ii)

                           kilpailee suoraan alkuperäisen lähetystoiminnan harjoittajan kanssa mainostuloista?

      (1)  EYVL L 167, s. 10.


title: Asia C-353/03: Court of Appeal (Civil Division) 25.7.2003 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Societé des Produits Nestlé SA vastaan Mars UK Ltd

text:
C 251/6                 FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                            18.10.2003
yksiköiden väliseen kokoukseen. Koska kyseistä kokousta ei              tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Optigen Ltd
järjestetty, valittaja ei voinut kertoa komission edustajien            vastaan Commissioners of Customs and Excise, seuraaviin
ryhmälle tilanteestaan asianmukaisella tavalla eikä hän voinut          kysymyksiin:
tietää, mitkä olivat ne todistusvoimaiset asiakirjat, jotka komis-
sion mukaan puuttuivat.
                                                                        A.     Onko yhteisessä arvonlisäverojärjestelmässä, kun otetaan
                                                                               huomioon neuvoston direktiivit 67/227/ETY (1) ja
                                                                               77/388/ETY (2), kauppiaan oikeutta saada tiettyä liike-
                                                                               tointa koskeva arvonlisävero palautettua arvioitava
Court of Appeal (Civil Division) 25.7.2003 tekemällään
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa                            1.   ainoastaan sen tietyn liiketoimen perusteella, jonka
    Societé des Produits Nestlé SA vastaan Mars UK Ltd                             osapuolena kauppias oli ja johon kuuluu kauppiaan
                                                                                aikomukset hänen ryhtyessään tähän liiketoimeen, vai
                          (Asia C-353/03)
                          (2003/C 251/11)
                                                                              2.   kaikkien liiketointen perusteella, jolloin huomioon
                                                                                otetaan peräkkäiset liiketoimet, jotka muodostavat
Court of Appeal (Civil Division), on pyytänyt 25.7.2003                            tavaroiden luovutusta tai palvelujen suorittamista
tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo-                          koskevan ketjun, jonka osan edellä mainittu liiketoimi
mioistuimeen 18.8.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistui-                           muodostaa ja johon kuuluu ketjun muiden osallistu-
melta ennakkoratkaisua asiassa Societé des Produits Nestlé                         jien aikomukset, joista kauppias ei ole tietoinen ja/tai
SA vastaan Mars UK Ltd, seuraavaan kysymykseen:                                    ei voi olla tietoinen, ja/tai
Voiko tavaramerkki tulla neuvoston direktiivin 89/104/ETY (1)
3 artiklan 3 kohdassa ja neuvoston asetuksen N:o 40/94 (2)                    3.   ketjun muiden osallistujien, joiden osallisuudesta
7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla erottamiskykyiseksi                    kauppias ei ole tietoinen ja joiden teoista ja aikomuk-
sen seurauksena tai sen johdosta, että kyseessä olevaa                             sista kauppias ei ole ja/tai ei voi olla tietoinen, vilpil-
tavaramerkkiä käytetään osana toista merkkiä tai yhdessä toi-                      listen tekojen ja aikomusten perusteella, esiintyipä
sen tavaramerkin kanssa?                                                           niitä ennen edellä mainittua tiettyä liiketointa tai sen
                                                                                jälkeen, vai
(1) Ensimmäinen neuvoston direktiivi 89/104/ETY, annettu
    21 päivänä joulukuuta 1988, jäsenvaltioiden tavaramerk-
    kilainsäädännön lähentämisestä. EYVL, erityispainos 1989,
                                                                              4.   jonkin muun arviointiperusteen perusteella, ja jos on,
    13/nide 17, s. 178.                                                            niin minkä arviointiperusteen perusteella?
(2) Neuvoston asetus (EY) N:o 40/94, annettu 20 päivänä joulukuuta
    1993, yhteisön tavaramerkistä. EYVL, erityispainos 1994, 17/nide
    2, s. 3.
                                                                        B.    Loukkaako se, että arvonlisäverojärjestelmän ulkopuolelle
                                                                              jätetään liiketoimet, joissa vilpittömässä mielessä oleva
                                                                              osapuoli on osallisena mutta jotka muodostavat lenkkejä
                                                                              muiden suorittamassa karusellipetoksessa, suhteellisuutta,
                                                                              yhdenvertaista kohtelua ja oikeusvarmuutta koskevia
                                                                              yleisiä periaatteita?
High Court of Justice, Chancery Division 28.7.2003
tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
asiassa Optigen Ltd vastaan Commissioners of Customs                    (1) Ensimmäinen neuvoston direktiivi 67/227/ETY, annettu
                             and Excise                                     11 päivänä huhtikuuta 1967, jäsenvaltioiden liikevaihtovero-
                                                                            lainsäädännön yhdenmukaistamisesta. EYVL, erityispainos 1967,
                          (Asia C-354/03)                                   9/nide 1, s. 3.
                                                                        (2) Kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY, annettu 17 päivänä
                          (2003/C 251/12)                                   toukokuuta 1977, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön
                                                                            yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä:
                                                                            yhdenmukainen määräytymisperuste. EYVL, erityispainos 1977,
High Court of Justice, Chancery Division, on pyytänyt                       9/nide 1, s. 28.
28.7.2003 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut
yhteisöjen tuomioistuimeen 18.8.2003, Euroopan yhteisöjen


title: Asia T-33/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.2.2015 – Türkiye Garanti Bankasi v. SMHV – Card & Finance Consulting (bonus & more) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin bonus & more rekisteröimisestä yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansainvälinen kuviomerkki bonus net — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               23.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 96/14

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.2.2015 – Türkiye Garanti Bankasi v. SMHV – Card & Finance Consulting (bonus & more)
   (Asia T-33/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin bonus & more rekisteröimisestä yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansainvälinen kuviomerkki bonus net - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2015/C 096/17)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Türkiye Garanti Bankasi AS (Istanbul, Turkki) (edustaja: asianajaja J. Güell Serra)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: aluksi A. Pohlmann, sitten A. Schifko)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: Card & Finance Consulting GmbH (Nürnberg, Saksa)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota SMHV:n neljännen valituslautakunnan 12.11.2012 tekemä päätös (asia R 1890/2011-4), joka koskee Türkiye Garanti Bankasi AS:n ja Card & Finance Consulting GmbH:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) 12.11.2012 tekemä päätös (asia R 1890/2011-4) kumotaan.

               2)

               SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Türkiye Garanti Bankasi AS:n oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 86, 23.3.2013.


title: Asia C-243/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Halle (Saksa) on esittänyt 3.7.2009 — Günter Fuß v. Stadt Halle (Saale)

text:
               26.9.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 233/4

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Halle (Saksa) on esittänyt 3.7.2009 — Günter Fuß v. Stadt Halle (Saale)
   (Asia C-243/09)
   2009/C 233/06
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgericht Halle

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Günter Fuß

      Vastaaja: Stadt Halle (Saale)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY (1) 22 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu haitta ymmärrettävä objektiiviseksi vai subjektiiviseksi?

               2)

               Onko tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY 22 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu haitta kyseessä silloin, kun kenttätehtävissä oleva virkamies pyydettyään enimmäistyöajan noudattamista siirretään vastoin tahtoaan toiseen virkaan, joka edellyttää enimmäkseen työskentelyä laitoksen sisällä?

               3)

               Onko palkan pienentyminen katsottava tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY 22 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuksi haitaksi, jos epäsuotuisina aikoina (öisin, sunnuntaisin tai pyhäpäivinä) työskennellään siirtymisen vuoksi aiempaa vähemmän ja näin ollen myös tällaisesta työstä maksettavan erityiskorvauksen määrä vähenee?

               4)

               Mikäli toiseen tai kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi: voidaanko siirrosta johtuva haitta hyvittää uuden viran eduilla, kuten lyhyemmillä työajoilla tai jatkokoulutuksella?

      (1)  EUVL L 299, s. 9.