title: Asia C-729/17: Kanne 22.12.2017 – Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/14

         Kanne 22.12.2017 – Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-729/17)
   (2018/C 083/22)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: H. Τserepa-Lacombe and H. Støvlbæk)

      Vastaaja: Helleenien tasavalta

      Vaatimukset

   Euroopan komissio vaatii unionin tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että Helleenien tasavalta on jättänyt noudattamatta SEUT 49 artiklan ja direktiivin 2006/123/EY (1) 15 artiklan 2 kohdan b ja c alakohdan ja 3 kohdan mukaisia velvollisuuksiaan, koska se on rajannut sovittelukoulutuksen tarjoajien oikeudellisen muodon voittoa tavoittelemattomiin yhtiöihin, joiden perustajina on oltava ainakin yksi kreikkalainen asianajajayhteisö ja ammattielin laissa 3898/2010 ja presidentin asetuksessa 123/2011 säädetyllä tavalla

               —

               toteamaan, että Helleenien tasavalta on jättänyt noudattamatta SEUT 49 artiklan ja direktiivin 2005/36/EY (2) 13 ja 14 artiklan, 50 artiklan 1 kohdan ja liitteen VII mukaisia velvollisuuksiaan, koska se on asettanut ammattitutkintojen tunnustamiselle ehtoja, kuten pätevyystodistusten sisältöä koskevia lisävaatimuksia, edellyttämällä täydentäviä toimenpiteitä ilman todellisten erojen ennakollista arviointia ja pitämällä voimassa säännöksiä, jotka johtavat syrjintään, koska henkilöiltä, jotka hakevat toimilupaa voidakseen toimia ammattisovittelijoina ja joilla on muualla kuin Kreikassa saatu toimilupa tai toimilupa, jonka Kreikassa annetun koulutuksen jälkeen on myöntänyt muualla kuin Kreikassa toimiva hyväksytty koulutuksen tarjoaja, on oltava kokemusta osallistumisesta ainakin kolmeen sovittelumenettelyyn

               —

               velvoittamaan Helleenien tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

                  SEUT 49 artiklassa ja palveluista sisämarkkinoilla annetun direktiivin 2006/123/EY 15 artiklan 2 kohdan b ja c alakohdassa vahvistetun sijoittautumisvapauden loukkaaminen

               Lain 3898/2010 5 §:n 1 momentissa yhdessä presidentin asetuksen D.123/2011 kanssa säädetään, että sovittelukoulutusta tarjoavien yhtiöiden on oikeudelliselta muodoltaan oltava voittoa tavoittelemattomia yhtiöitä, joiden perustajina on oltava ainakin yksi kreikkalainen asianajajayhteisö ja ammattielin, ja että niiden toiminnan edellytyksenä on mainitun lain 7 §:ssä tarkoitetun viranomaisen antama lupa.
               Kyseiset rajoitukset koskevat sekä sellaisia palveluntarjoajia, jotka pyrkivät sijoittautumaan Kreikkaan ensimmäistä kertaa, että sellaisia palveluntarjoajia, jotka haluavat sijoittautua Kreikkaan sivutoimipaikan muodossa.
               Muilla luonnollisilla henkilöillä tai oikeushenkilöillä kuin asianajajayhteisöillä tai ammattielimillä ei ole lupaa perustaa koulutuspalvelujen tarjoajia kouluttamaan sovittelijoita, jotka tällaisen koulutuksen perusteella voivat osallistua kokeisiin saadakseen luvan toimia ammattisovittelijoina Kreikassa, ellei kyseisellä henkilöllä ole kreikkalaisen asianajajayhteisön tai ammattielimen tukea.
               Lisäksi on huomautettava, että sellainen palveluntarjoaja, joka ei oikeudelliselta muodoltaan ole voittoa tavoittelematon, ei tosiasiassa saa tilaisuutta tarjota maksullisesti koulutusta mahdollisille sovittelijaehdokkaille, jotka tällaisen koulutuksen perusteella voivat osallistua kokeisiin saadakseen luvan toimia ammattisovittelijoina Kreikassa.
               Lopuksi on todettava, että sellainen toisen jäsenvaltion koulutuspalvelujen tarjoaja, joka haluaa tarjota kyseistä palvelua maksulliseen sovittelijakoulutukseen ilmoittautuville opiskelijoille, on tosiasiassa suljettu Kreikan markkinoiden ulkopuolelle, eikä se voi sijoittautua Kreikkaan sivutoimipaikan muodossa, jos sen oikeudellinen muoto ei ole voittoa tavoittelematon ja se ei valitse sivutoimipaikkansa muodoksi voittoa tavoittelematonta yksikköä.
               Komissio katsoo, että edellä mainituilla säännöksillä luodaan rajoitus, joka kohdistuu SEUT 49 artiklassa ja palveluista sisämarkkinoilla annetun direktiivin 2006/123/EY 15 artiklan 2 kohdan b ja c alakohdassa vahvistettuun sijoittautumisvapauteen.
               Kyseinen rajoitus ei kuulu SEUT 51 artiklan 1 kohdassa määrätyn poikkeuksen alaan, koska sovittelijakoulutuspalvelujen tarjoaminen ei ole toimintaa, joka olisi kytköksissä valtioon, julkisen vallan käyttöön tai oikeudenkäyttöön. Ei myöskään ole olemassa oikeudellista perustetta, joka liittyisi palvelujen laadun turvaamiseen, koska sillä ei ole suoraa yhteyttä koulutuspalvelujen tarjoajien oikeudellista muotoa koskevaan rajoitukseen and osakepääoman omistajuuteen.

               2.

                  Sijoittautumisvapautta koskevien direktiivin 2005/36/EY ja SEUT artiklan rikkominen

               Komissio katsoo, että vaatimukset, joista säädetään ministerin asetuksen N:o 109088/12.12.2011 ainoan pykälän A jakson 2 kohdassa ja joiden mukaan sovittelukoulutuksesta annettavassa todistuksessa on vahvistettava opetusmenetelmät, osallistujamäärä, kouluttajien lukumäärä ja kelpoisuudet, ehdokkaiden koe- ja arviointimenettely ja tapa, jolla menettelyn luotettavuus varmistetaan, menevät pitemmälle kuin mitä tutkinnonhaltijan ammatillisen osaamisen ja kelpoisuuden arviointi edellyttää, eikä niiden avulla voida asianmukaisesti arvioida sitä, kattaako asianomaisen henkilön saama koulutus seikkoja, jotka poikkeavat vaatimuksista, jotka toimiluvan saamiseksi Kreikassa on täytettävä. Näistä syistä mainittu säännös on direktiivin 2005/36/EY 13, 15 ja 50 artiklan ja liitteen VII vastainen.
               Komissio toteaa lisäksi, että mainitun ministerin asetuksen A jakson 5 kohdassa edellytetään, että täyden kelpoisuuden omaavat ulkomaiset sovittelijat kykenevät lisäksi osoittamaan osallistuneensa ainakin kolmeen sovittelumenettelyyn ennen kuin heidän pätevyytensä tunnustetaan Kreikassa, huolimatta siitä, ettei tällaista vaatimusta aseteta sellaisten sovittelijoiden osalta, jotka saavat ammatillisen koulutuksensa Kreikassa. Edellä mainittu säännös on näin ollen direktiivin 2005/36/EY 13 artiklan – jossa säädetään, että vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen antaa luvan ryhtyä harjoittamaan kyseistä ammattia ja harjoittaa sitä samoin edellytyksin kuin jäsenvaltion omat kansalaiset niille hakijoille, joilla on toisen jäsenvaltion alueellaan saman ammatin harjoittamisen aloittamiseksi tai sen harjoittamiseksi edellyttämä pätevyystodistus – vastainen ja SEUT 49 artiklassa vahvistetun syrjintäkiellon periaatteen vastainen.

      (1)  Palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/123/EY (EUVL 2006, L 376, s. 36).

      (2)  Ammattipätevyyden tunnustamisesta 7.9.2005 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/36/EY (EUVL 2005, L 253, s. 22).


title: Asia T-639/16 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.1.2018 – FV v. neuvosto (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Arviointi — Urakehitystä koskeva kertomus — Vuoden 2013 arviointikierros — Kanteen hylkääminen ensimmäisessä oikeusasteessa — Ensimmäisessä oikeusasteessa tuomion antaneen tuomioistuimen ratkaisukokoonpano — Virkamiestuomioistuimen tuomarin nimitystä koskeva menettely — Lailla perustettu tuomioistuin — Laillisesti perustetun tuomioistuimen periaate)

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/20

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.1.2018 – FV v. neuvosto
   (Asia T-639/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Henkilöstö - Virkamiehet - Arviointi - Urakehitystä koskeva kertomus - Vuoden 2013 arviointikierros - Kanteen hylkääminen ensimmäisessä oikeusasteessa - Ensimmäisessä oikeusasteessa tuomion antaneen tuomioistuimen ratkaisukokoonpano - Virkamiestuomioistuimen tuomarin nimitystä koskeva menettely - Lailla perustettu tuomioistuin - Laillisesti perustetun tuomioistuimen periaate))
   (2018/C 083/30)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: FV (edustaja: asianajaja L. Levi)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: J.-B. Laignelot ja M. Bauer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) 28.6.2016 antamasta tuomiosta FV v. neuvosto (F-40/15, EU:F:2016:137) tehty valitus kyseisen tuomion kumoamiseksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) 28.6.2016 antama tuomio FV v. neuvosto (F-40/15) kumotaan.

               2)

               Asia palautetaan unionin yleisen tuomioistuimen muulle kuin tämän valituksen käsitelleelle jaostolle.

               3)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.

      (1)  EUVL C 419, 14.11.2016.


title: Asia C-668/17 P: Valitus, jonka Viridis Pharmaceutical Ltd. on tehnyt 28.11.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-276/16, Viridis Pharmaceutical v. EUIPO, 15.9.2017 antamasta tuomiosta

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/10

         Valitus, jonka Viridis Pharmaceutical Ltd. on tehnyt 28.11.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-276/16, Viridis Pharmaceutical v. EUIPO, 15.9.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-668/17 P)
   (2018/C 083/16)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Viridis Pharmaceutical Ltd. (edustajat: C. Spintig, Rechtsanwalt, S. Pietzcker, Rechtsanwalt, ja M. Prasse, Rechtsanwältin)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Hecht-Pharma GmbH

      Vaatimukset

               —

               Unionin yleisen tuomioistuimen toisen jaoston valituksenalainen tuomio on kumottava

               —

               Asia on palautettava unionin yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi

               —

               EUIPO on velvoitettava korvaamaan valittajan oikeudenkäyntikulut. Toissijaisesti: oikeudenkäyntikuluista on päätettävä myöhemmin.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittajan esittämän valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisessa tuomiossa monta kertaa rikkonut Euroopan unionin tavaramerkistä annettua asetusta. (1)

   Valittaja vetoaa ensinnäkin tavaramerkkiasetuksen 58 artiklan 1 kohdan a alakohdan ensimmäisen virkkeen ensimmäisen vaihtoehdon rikkomiseen. Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että lääkkeen osalta rekisteröidyn EU-tavaramerkin käyttö oikeuksien säilymisen mahdollistavalla tavalla voi olla kyseessä vain silloin, kun on myönnetty vaadittava lääkesäännösten mukainen lupa. Unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut samaa säännöstä myös sillä, että se on luokitellut EU-tavaramerkin käytön direktiivin 2001/83/EY (2) 8 artiklan 3 kohdan i alakohdan mukaisesti toteutetun kliinisen tutkimuksen yhteydessä välttämättä sisäiseksi eikä siis tosiasialliseksi käytöksi.
   Lisäksi valittaja väittää, että EU-tavaramerkkiasetuksen 58 artiklan 1 kohdan a alakohdan ensimmäisen virkkeen toista vaihtoehtoa on rikottu. Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että lääkesäännösten mukaisen lupahakemuksen valmistelemiseksi toteutetulla kliinisellä tutkimuksella ei voida perustella tavaramerkin käyttämättä jättämistä, kun kliininen tutkimus on teetetty selvästi vasta tavaramerkin rekisteröinnin jälkeen ja/tai kun kliinisen tutkimuksen mahdollisimman nopean loppuun saattamisen kannalta tarpeellisia rahoitusresursseja ei ole käytetty.

      (1)  Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/1001 (EUVL 2017, L 154, s. 1).

      (2)  Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/83/EY (EYVL 2001, L 311, s. 67).


title: Asia C-19/18 P: Valitus, jonka MS on tehnyt 5.1.2018 unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-17/16, MS v. komissio, 31.5.2017 antamasta tuomiosta

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/16

         Valitus, jonka MS on tehnyt 5.1.2018 unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-17/16, MS v. komissio, 31.5.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-19/18 P)
   (2018/C 083/23)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: MS (edustaja: asianajaja L. Levi)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-17/16 31.5.2017 antama tuomio on kumottava

               —

               asia on näin palautettava unionin yleiseen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta tämä ratkaisee aineellisesti asian, joka sen käsiteltäväksi on saatettu, tai, jos unionin tuomioistuin katsoo, että asia on valmis ratkaistavaksi, hyväksyy valittajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset ja näin ollen

               —

               on todettava, että komissio on SEUT 268 artiklan ja SEUT 340 artiklan toisen kohdan nojalla sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa

               —

               komissio on määrättävä esittämään luottamuksellisiksi ilmoittamansa asiakirjat, jotka ovat ulkopuolelle jättämistä koskevan päätöksen perustana

               —

               komission virheellisestä toiminnasta aiheutuneen henkisen kärsimyksen perusteella on määrättävä maksettavaksi kohtuulliseksi arvioitu 20 000 euron määrä

               —

               komissio on velvoitettava julkaisemaan valittajalle osoitettu anteeksipyyntökirje ja sisällytettävä hänet uudelleen Team Europeen

               —

               vastapuoli on näin ollen velvoitettava korvaamaan molemmissa oikeusasteissa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksenalainen tuomio on oikeudellisesti virheellinen, koska siinä luokitellaan virheellisesti ensimmäisessä oikeusasteessa nostetun vahingonkorvauskanteen perusta, minkä lisäksi unionin yleinen tuomioistuin on laiminlyönyt perusteluvelvollisuutensa.
   Valituksenalainen tuomio on oikeudellisesti virheellinen myös siltä osin kuin on kyse ryhmään liittymistä koskevan kirjeen oikeudellisesta luokittelusta, minkä lisäksi unionin yleinen tuomioistuin on laiminlyönyt perusteluvelvollisuutensa. Unionin yleinen tuomioistuin on ottanut aineiston huomioon vääristyneellä tavalla.


title: Asia C-695/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Helsingin käräjäoikeus (Suomi) on esittänyt 12.12.2017 – Metirato Oy:n konkurssipesä v. Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Helsingin käräjäoikeus (Suomi) on esittänyt 12.12.2017 – Metirato Oy:n konkurssipesä v. Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet
   (Asia C-695/17)
   (2018/C 083/17)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Helsingin käräjäoikeus

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Metirato Oy:n konkurssipesä

      Vastaaja: Suomen valtio/Verohallinto, Eesti Vabariik/Maksu- ja Tolliamet

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Tuleeko direktiivin (1) 13 artiklan 1 kohdan määräystä siitä, että perintäpyynnön nojalla perittäviä saatavia on pyynnön vastaanottavassa jäsenvaltiossa kohdeltava kuin ne olisivat vastaanottavan jäsenvaltion omia saatavia, tulkita siten,

                           a)

                           että pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio on asianosaisena myös oikeudenkäynnissä, joka koskee perinnän tuloksena maksettujen määrien palauttamista takaisin konkurssipesän varallisuuteen vai

                           b)

                           että pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio toimii vain saatavan perijänä ulosotossa ja valvoo saatavan itse konkurssimenettelyssä, mutta konkurssiin luovutetun varallisuuden laajuutta koskevassa takaisinsaantiasiassa vastaajana on avunantoa pyytänyt jäsenvaltio?

               2)

               Tuleeko direktiiviä tulkita siten, että perintäpyynnön nojalla toisen valtion saatavia peritään käyttäen samoja keinoja, mutta kuitenkin niin, että perityt varat säilyvät erillisinä eivätkä ne sekoitu perintäpyynnön vastaanottaneen valtion varallisuuteen, vai siten, että niitä peritään omien saatavien rinnalla, jolloin ne sekaantuvan perintäpyynnön vastaanottavan valtion varoihin? Toisin sanoen: onko direktiivissä vain tarkoitettu kieltää toisen valtion saatavien syrjiminen?

               3)

               Voidaanko takaisinsaantia konkurssipesään koskevan riita-asian katsoa rinnastuvan 14 artiklan 2 kohdan tarkoittamaan täytäntöönpanotoimia koskevaan riitaan ja voidaanko tästä päätellä direktiivissä tarkoitetun, että pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio toimii vastaajana myös tässä riita-asiassa?

      (1)  Neuvoston direktiivi 2010/24/EU, annettu 16 päivänä maaliskuuta 2010, keskinäisestä avunannosta veroihin, maksuihin ja muihin toimenpiteisiin liittyvien saatavien perinnässä (EUVL 2010, L 84, s. 1)


title: Yhdistetyt asiat C-654/16, C-657/16 ja C-658/16: Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 11.1.2018 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italia) – Amber Capital Italia Sgr SpA ja Amber Capital Uk Llp (C-654/16), Bluebell Partners Limited (C-657/16), Elliot International LP, The Liverpool Limited Partnership ja Elliot Associates LP (C-658/16) v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteisöoikeus — Direktiivi 2004/25/EY — Julkiset ostotarjoukset — 5 artiklan 4 kohdan toinen alakohta — Mahdollisuus tarjouksen hinnan muuttamiseen selkeästi määriteltyjen olosuhteiden vallitessa ja selkeästi määriteltyjen arviointiperusteiden mukaisesti — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan tilanteissa, joissa tarjouksen tekijä tai sen kanssa yhdessä toimineet henkilöt ovat olleet salaisessa yhteistyössä yhden tai useamman myyjän kanssa, tarjouksen hinta vahvistetaan todetun hinnan mukaiseksi — Käsite ”selkeästi määritelty arviointiperuste”)

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/8

         Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 11.1.2018 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio – Italia) – Amber Capital Italia Sgr SpA ja Amber Capital Uk Llp (C-654/16), Bluebell Partners Limited (C-657/16), Elliot International LP, The Liverpool Limited Partnership ja Elliot Associates LP (C-658/16) v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Yhdistetyt asiat C-654/16, C-657/16 ja C-658/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteisöoikeus - Direktiivi 2004/25/EY - Julkiset ostotarjoukset - 5 artiklan 4 kohdan toinen alakohta - Mahdollisuus tarjouksen hinnan muuttamiseen selkeästi määriteltyjen olosuhteiden vallitessa ja selkeästi määriteltyjen arviointiperusteiden mukaisesti - Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan tilanteissa, joissa tarjouksen tekijä tai sen kanssa yhdessä toimineet henkilöt ovat olleet salaisessa yhteistyössä yhden tai useamman myyjän kanssa, tarjouksen hinta vahvistetaan todetun hinnan mukaiseksi - Käsite ”selkeästi määritelty arviointiperuste”))
   (2018/C 083/10)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale amministrativo regionale per il Lazio

      Asianosaiset

      Kantajat: Amber Capital Italia Sgr SpA ja Amber Capital Uk Llp (C-654/16), Bluebell Partners Limited (C-657/16), Elliot International LP, The Liverpool Limited Partnership ja Elliot Associates LP (C-658/16)

      Vastaaja: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Muut osapuolet: Hitachi Rail ltaly Investments Srl, Hitachi Rail ltaly SpA ja Ansaldo STS SpA (C-654/16) sekä Finmeccanica SpA

      Määräysosa

   Julkisista ostotarjouksista 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/25/EY 5 artiklan 4 kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka perusteella kansallinen valvontaviranomainen voi korottaa julkisen ostotarjouksen hintaa tilanteessa, jossa tarjouksen tekijä tai sen kanssa yhdessä toimineet henkilöt ja yksi tai useampi myyjä ovat olleet salaisessa yhteistyössä, ja jossa säädetään, kun kyse on siitä, mihin hintaan tarjouksen hinta voidaan näin korottaa, vain että korotetun hinnan on vastattava kyseisen viranomaisen toteamaa hintaa, kunhan tämä hinta on johdettavissa ja ennakoitavissa riittävän selvästi ja yksityiskohtaisesti kansallisesta säännöstöstä kansallisessa oikeudessa tunnustettujen tulkintamenetelmien avulla.

      (1)  EUVL C 121, 18.4.2017.


title: Asia C-269/17: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 14.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Hamburg – Saksa) – Andreas Niemeyer v. Brussels Airlines SA/NV

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/18

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 14.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Hamburg – Saksa) – Andreas Niemeyer v. Brussels Airlines SA/NV
   (Asia C-269/17) (1)

   (2018/C 083/26)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 318, 25.9.2017.


title: Asia C-678/16 P: Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 18.1.2018 – Valittajana Monster Energy Company ja muuna osapuolena Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (Muutoksenhaku — Työjärjestys — Artikla 181 — EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Kuviomerkki, joka sisältää sanaosat HotoGo self-heating can technology — Moniosainen tavaramerkki — Rekisteröintihakemus — Väite — Hylkääminen — Selvästi täysin perusteeton valitus)

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/8

         Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 18.1.2018 – Valittajana Monster Energy Company ja muuna osapuolena Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
   (Asia C-678/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Työjärjestys - Artikla 181 - EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Kuviomerkki, joka sisältää sanaosat HotoGo self-heating can technology - Moniosainen tavaramerkki - Rekisteröintihakemus - Väite - Hylkääminen - Selvästi täysin perusteeton valitus))
   (2018/C 083/11)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Monster Energy Company (edustaja: P. Brownlow, solicitor)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Monster Energy Company velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 144, 8.5.2017.


title: Asia C-705/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Svea hovrätt (Ruotsi) on esittänyt 15.12.2017 – Patent- och registreringsverket v. Mats Hansson

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/12

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Svea hovrätt (Ruotsi) on esittänyt 15.12.2017 – Patent- och registreringsverket v. Mats Hansson
   (Asia C-705/17)
   (2018/C 083/19)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Svea hovrätt

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Patent- och registreringsverket

      Vastapuoli: Mats Hansson

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko tavaramerkkidirektiivin (1) 4 artiklan 1 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että sekaannusvaaraa arvioitaessa kaikista merkityksellisistä tekijöistä tehtävään kokonaisarviointiin voi vaikuttaa se, että tavaramerkin osatekijä on nimenomaisesti jätetty suojan ulkopuolelle rekisteröinnin yhteydessä, eli rekisteriin on merkitty erottamislausuma rekisteröinnin yhteydessä?

               2)

               Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, voiko erottamislausuma siinä tapauksessa vaikuttaa kokonaisarviointiin siten, että toimivaltainen viranomainen ottaa huomioon kyseisen osatekijän mutta antaa sille rajatumman merkityksen siten, että osatekijän ei katsota olevan erottamiskykyinen, vaikka se tosiasiallisesti olisi erottava ja hallitseva aiemmassa tavaramerkissä?

               3)

               Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä ja vastaus toiseen kysymykseen on kieltävä, voiko erottamislausuma kuitenkin vaikuttaa kokonaisarviointiin jollain muulla tavalla?

      (1)  Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/95/EY (EUVL 2008, L 299, s. 25).


title: Asia C-101/17 P: Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 14.12.2017 – Valittajana Verus Eood sekä muina osapuolina Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Maquet GmbH (Muutoksenhaku — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla — EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki LUCEO — Mitättömäksi julistaminen)

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/9

         Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 14.12.2017 – Valittajana Verus Eood sekä muina osapuolina Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Maquet GmbH
   (Asia C-101/17 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla - EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - EU-sanamerkki LUCEO - Mitättömäksi julistaminen))
   (2018/C 083/12)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Verus Eood (edustaja: C. Pfitzer, Rechtsanwalt)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Schifko) ja Maquet GmbH (edustaja: N. Hebeis, Rechtsanwalt)

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Verus Eood velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 195, 19.6.2017.


title: Asia C-499/17 P: Valitus, jonka Miguel Torres, SA on tehnyt 17.8.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-637/15, Alma-The Soul of Italian Wine v. EUIPO – Miguel Torres, 31.5.2017 antamasta tuomiosta

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/9

         Valitus, jonka Miguel Torres, SA on tehnyt 17.8.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-637/15, Alma-The Soul of Italian Wine v. EUIPO – Miguel Torres, 31.5.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-499/17 P)
   (2018/C 083/13)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Miguel Torres SA (edustajat: A. von Mühlendahl, Rechtsanwalt ja J. Güell Serra, abogado)

      Muut osapuolet: Alma-The Soul of Italian Wine LLLP ja Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
   Unionin tuomioistuin (seitsemäs jaosto) jätti 14.12.2017 antamallaan määräyksellä valituksen tutkimatta.


title: Asia C-420/17: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 8.12.2017 – Euroopan komissio v. Ranskan tasavalta

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/18

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 8.12.2017 – Euroopan komissio v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-420/17) (1)

   (2018/C 083/28)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 300, 11.9.2017.


title: Asia C-249/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 18.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Østre Landsret – Tanska) – Wind 1014 GmbH ja Kurt Daell v. Skatteministeriet (Ennakkoratkaisupyyntö — SEUT 56 artikla — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Rajoitukset — Jäsenvaltiossa asuvan henkilön toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelta leasingyhtiöltä leasingvuokraama moottoriajoneuvo — Rekisteröintivero, joka lasketaan suhteutettuna ajoneuvon käyttöaikaan — Kansallisten veroviranomaisten myöntämän ennakkoluvan tarve käyttöönottamista varten — Oikeuttaminen — Sen estäminen, että verosäännöksiä kierretään, sovelletaan vilpillisesti tai käytetään väärin — Valtion verotusvallan turvaaminen — Oikeasuhteisuus)

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 18.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Østre Landsret – Tanska) – Wind 1014 GmbH ja Kurt Daell v. Skatteministeriet
   (Asia C-249/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 56 artikla - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Rajoitukset - Jäsenvaltiossa asuvan henkilön toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelta leasingyhtiöltä leasingvuokraama moottoriajoneuvo - Rekisteröintivero, joka lasketaan suhteutettuna ajoneuvon käyttöaikaan - Kansallisten veroviranomaisten myöntämän ennakkoluvan tarve käyttöönottamista varten - Oikeuttaminen - Sen estäminen, että verosäännöksiä kierretään, sovelletaan vilpillisesti tai käytetään väärin - Valtion verotusvallan turvaaminen - Oikeasuhteisuus))
   (2018/C 083/02)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Østre Landsret

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Wind 1014 GmbH ja Kurt Daell

      Vastaaja: Skatteministeriet

      Tuomiolauselma

   SEUT 56 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaisille jäsenvaltion lainsäädännölle ja hallinnolliselle käytännölle, joissa

               —

               edellytetään, jotta tässä jäsenvaltiossa asuva henkilö, joka on vuokrannut leasingajoneuvon toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelta leasingyhtiöltä, voi ottaa tämän ajoneuvon tilapäiseen käyttöön ensiksi mainitussa jäsenvaltiossa maksamalla rekisteröintiveron ajoneuvon käyttöaikaan suhteutettuna, kyseisen maksun osalta, että ensin mainitun jäsenvaltion veroviranomaiset myöntävät ennakkoluvan, jonka puuttuessa mainittua ajoneuvoa ei lähtökohtaisesti voida ottaa käyttöön sen alueella, ja

               —

               edellytetään, jotta tällainen ajoneuvo voidaan ottaa välittömästi käyttöön ensin mainitussa jäsenvaltiossa sinä aikana, kun veroviranomaiset käsittelevät verovelvollisen jättämää hakemusta kyseiseen ajoneuvoon liittyvän rekisteröintiveron maksamiseksi suhteutettuna sen käyttöaikaan tässä ensin mainitussa jäsenvaltiossa, että rekisteröintivero maksetaan täysimääräisesti etukäteen, vaikka mahdollisesti liikaa peritty vero palautetaankin korkoineen, jos ja kun mainitut veroviranomaiset myöntävät verovelvolliselle luvan maksaa rekisteröintiveron tällä tavoin käyttöaikaan suhteutettuna.

      (1)  EUVL C 245, 27.7.2015.


title: Asia T-250/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.1.2018 – avanti v. EUIPO (avanti) (EU-tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin avanti rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.1.2018 – avanti v. EUIPO (avanti)
   (Asia T-250/17) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus kuviomerkin avanti rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2018/C 083/32)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: avanti GmbH (Hampuri, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Bahmann)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Schifko)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 14.2.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 801/2016-5), joka koskee hakemusta kuviomerkin avanti rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               avanti GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 195, 19.6.2017.


title: Asia C-536/17 P: Valitus, jonka Josel, SL on tehnyt 11.9.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-333/15, Josel v. EUIPO – Nationale-Nederlanden Nederland, 28.6.2017 antamasta tuomiosta

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/10

         Valitus, jonka Josel, SL on tehnyt 11.9.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-333/15, Josel v. EUIPO – Nationale-Nederlanden Nederland, 28.6.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-536/17 P)
   (2018/C 083/14)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Josel, SL (edustaja: J. Güell Serra, abogado)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Nationale-Nederlanden Nederland BV
   Unionin tuomioistuin (yhdeksäs jaosto) on 17.1.2018 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen.


title: Asia C-724/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Korkein oikeus (Suomi) on esittänyt 22.12.2017 – Vantaan kaupunki v. Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Korkein oikeus (Suomi) on esittänyt 22.12.2017 – Vantaan kaupunki v. Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy
   (Asia C-724/17)
   (2018/C 083/21)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Korkein oikeus

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Vantaan kaupunki

      Vastaajat: Skanska Industrial Solutions Oy, NCC Industry Oy, Asfaltmix Oy

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Määritetäänkö se, mitkä tahot ovat vastuussa SEUT 101 artiklan vastaisen menettelyn aiheuttaman vahingon korvaamisesta, suoraan kyseistä artiklaa soveltamalla vai kansallisten sääntöjen perusteella?

               2)

               Jos vastuutahot määritetään suoraan SEUT 101 artiklan perusteella, ovatko korvausvastuussa ne tahot, jotka kuuluvat artiklassa mainitun yrityksen käsitteen piiriin? Sovelletaanko korvausvastuussa olevia tahoja määritettäessä samoja periaatteita, joita unionin tuomioistuin on soveltanut vastuussa olevien tahojen määrittämiseen seuraamusmaksua koskevissa asioissa ja joiden mukaan vastuu voi erityisesti perustua samaan taloudelliseen kokonaisuuteen kuulumiseen tai taloudelliseen jatkuvuuteen?

               3)

               Jos vastuutahot määritetään jäsenvaltion kansallisten sääntöjen perusteella, onko unionin oikeuden tehokkuusvaatimuksen kanssa ristiriidassa sellainen kansallinen säännöstö, jonka mukaan yhtiö, joka hankittuaan SEUT 101 artiklan vastaiseen kartelliin osallistuneen yhtiön koko osakekannan on purkanut kyseisen yhtiön ja jatkanut sen liiketoimintaa, ei ole vastuussa kyseisen yhtiön kilpailua rajoittavasta menettelystä aiheutuneen vahingon korvaamisesta, vaikka korvauksen saaminen puretulta yhtiöltä olisi käytännössä mahdotonta tai suhteettoman vaikeaa? Muodostaako tehokkuusvaatimus esteen jäsenvaltion sisäisen oikeuden sellaiselle tulkinnalle, joka asettaa korvausvastuun edellytykseksi sen, että kuvatun kaltainen yritysjärjestely on toteutettu lainvastaisesti tai keinotekoisesti kilpailuoikeudellisen vahingonkorvausvastuun välttämiseksi taikka muutoin vilpillisesti, tai ainakin sen, että yhtiö on tiennyt tai sen olisi pitänyt tietää kilpailurikkomuksesta toteuttaessaan yritysjärjestelyn?


title: Asia T-15/18: Kanne 17.1.2018 – OCU v. EKP

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/22

         Kanne 17.1.2018 – OCU v. EKP
   (Asia T-15/18)
   (2018/C 083/33)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Organización de Consumidores y Usuarios (OCU) (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat E. Martínez Martínez ja C. López-Mélida de Ramón)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittamaan EKP:n toimittamaan pyydettyjen asiakirjojen täysimääräiset tai luottamukselliset versiot

               —

               velvoittamaan Euroopan keskuspankin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Nyt käsiteltävä asia koskee vaatimusta kumota 17.11.2017 tehty päätös, jonka rekisteröintitunnus on LS/MD/17/428 ja jolla hylättiin kantajan 14.9.2017 esittämä ”Uudistettu pyyntö saada tutustua EKP:n asiakirjoihin”, ja velvoittaa EKP toimittamaan pyydetyt Banco Popular Español S.A:n päätökseen liittyvät asiakirjat välittömästi.
   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi yhteen ainoaan kanneperusteeseen, joka perustuu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun perusoikeuden eli hyvää hallintoa koskevan oikeuden loukkaamiseen siten, että kantajan ei annettu tutustua asiakirjoihin, joita se olisi tarvinnut käyttääkseen lainmukaisia puolustautumisoikeuksiaan.


title: Asia C-270/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 18.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Social n° 1 de Cuenca – Espanja) – Carlos Enrique Ruiz Conejero v. Ferroser Servicios Auxiliares SA ja Ministerio Fiscal (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Direktiivi 2000/78/EY — Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa — 2 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohta — Vammaisuuteen perustuvan syrjinnän kielto — Kansallinen lainsäädäntö, jossa sallitaan tietyin edellytyksin työntekijän irtisanominen ajoittaisten, vaikkakin perusteltujen, työstä poissaolojen vuoksi — Työntekijän poissaolot, jotka johtuvat hänen vammansa aiheuttamista sairauksista — Vammaisuuteen perustuva erilainen kohtelu — Välillinen syrjintä — Perustelut — Työstä poissaolojen torjuminen — Asianmukaisuus — Oikeasuhteisuus)

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 18.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Social no 1 de Cuenca – Espanja) – Carlos Enrique Ruiz Conejero v. Ferroser Servicios Auxiliares SA ja Ministerio Fiscal
   (Asia C-270/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Direktiivi 2000/78/EY - Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa - 2 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohta - Vammaisuuteen perustuvan syrjinnän kielto - Kansallinen lainsäädäntö, jossa sallitaan tietyin edellytyksin työntekijän irtisanominen ajoittaisten, vaikkakin perusteltujen, työstä poissaolojen vuoksi - Työntekijän poissaolot, jotka johtuvat hänen vammansa aiheuttamista sairauksista - Vammaisuuteen perustuva erilainen kohtelu - Välillinen syrjintä - Perustelut - Työstä poissaolojen torjuminen - Asianmukaisuus - Oikeasuhteisuus))
   (2018/C 083/03)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de lo Social no 1 de Cuenca

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Carlos Enrique Ruiz Conejero

      Vastaajat: Ferroser Servicios Auxiliares SA ja Ministerio Fiscal

      Tuomiolauselma

   Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY 2 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään, että työnantaja voi irtisanoa työntekijän ajoittaisten, vaikkakin perusteltujen, työstä poissaolojen vuoksi tilanteessa, jossa nämä poissaolot johtuvat työntekijän vammaisuuden aiheuttamista sairauksista, paitsi jos tällä lainsäädännöllä työstä poissaolojen torjumisen oikeutettuun tavoitteeseen pyrkien ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on varmistettava.

      (1)  EUVL C 279, 1.8.2016.


title: Asia T-16/18: Kanne 17.1.2018 – Activos e Inversiones Monterroso v. SRB

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/22

         Kanne 17.1.2018 – Activos e Inversiones Monterroso v. SRB
   (Asia T-16/18)
   (2018/C 083/34)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Activos e Inversiones Monterroso, S.L. (Pantoja, Espanja) (edustaja: asianajaja S. Rodríguez Bajón)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SRB:n 8.11.2017 tekemän päätöksen;

               —

               myöntämään kantajalle oikeuden saada tutustua asiakirja-aineistoon kanteessa vaadituin tavoin.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               SRB selvästi sekoittaa 8.11.2017 tekemässään päätöksessä keskenään yleisen oikeuden saada tietoja asiakirjoista, johon voivat vedota kaikki Euroopan unionin kansalaiset, ja konkreettisemman oikeuden saada tutustua tiettyyn asiakirja-aineistoon, johon voivat vedota vain ne henkilöt, jotka ovat olleet asianosaisina siinä menettelyssä, jota kyseinen asiakirja-aineisto koskee. SRB on kuitenkin katsonut, että luettelo niistä asiakirjoista, joista kantaja voi edellä mainittujen oikeuksien perusteella saada tietoja, on molemmissa tapauksissa sama, mikä on sääntöjenvastaista.
               Oikeus saada tutustua asiakirja-aineistoon on oikeus, joka eroaa selvästi oikeudesta saada tutustua asiakirjoihin. Kun ensin mainittu on yksi niistä oikeuksista, jotka sisältyvät Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistettuun periaatteeseen ”oikeus hyvään hallintoon”, toinen puolestaan on luonteeltaan paljon yleisempi, itsenäinen oikeus, joka liittyy julkisen toiminnan avoimuutta koskevaan periaatteeseen.

               2)

               Näiden kahden oikeuden välinen ero perustuu siihen, että ne liittyvät eri oikeussubjekteihin ja että näitä suojellaan eri tavoin, joten ainoastaan ne henkilöt, jotka ovat olleet asianosaisina kyseisessä menettelyssä, voivat vedota oikeuteen saada tutustua siihen liittyvään asiakirja-aineistoon, kun taas oikeus saada tutustua asiakirjoihin on jokaisella Euroopan unionin kansalaisella oleva oikeus saada tutustua kaikkiin unionin toimielinten hallussa oleviin asiakirjoihin.

               3)

               Näiden oikeuksien erilainen suojelu aiheuttaa välttämättä sen, että kumpaankin sovellettavat poikkeukset ovat nekin kokonaisuutena tarkastellen erilaisia. Näin siis kun jokin poikkeus tutustumisoikeudesta asiakirjoihin perustuu siihen, että kyseinen oikeus ei vaikuta asianomaisten yritysten ”kaupallisiin intresseihin”, tutustumisoikeutta asiakirja-aineistoon rajoitetaan puolestaan siten, ettei sen käyttäminen vaikuta niihin ”liikesalaisuuksiin”, joita menettelyyn osallistuneilla yrityksillä on. Tämä on ollut perusteena sille, että käsite ”kaupallinen intressi”, joka on varmaankin laajempi, on erotettu käsitteestä ”liikesalaisuus”, joka on paljon rajoittavampi, koska se käsittää kaiken sellaisen tiedon, joka jollakin konkreettisella henkilöryhmällä on tietystä yrityksestä ja jonka paljastuminen saattaa vahingoittaa sitä. Liikesalaisuuksia on tältä osin punnittava suhteessa muihin merkityksellisiin intresseihin kuten puolustautumisoikeuteen.

               4.

               Luottamuksellisuutta, joka on yksi asiakirja-aineistoon tutustumisoikeudesta tehtävistä poikkeuksista, on sitäkin perusteltava, ja siihen liittyy useita sellaisia rajoituksia, jotka on otettava huomioon siten, ettei siihen voida vedota automaattisesti, kun kyseinen oikeus evätään. Tämän rajoituksen soveltaminen on perusteltava, mitä ei tässä tapauksessa ole tehty.

               5.

               Tässä asiassa tehtävän ratkaisun kannalta merkityksellisintä on se, että kyseisen ratkaisun on perustuttava Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan b alakohtaan. SRB:n on näin ollen sovellettava asetuksen N:o 806/2014 90 artiklan 4 kohtaa eikä sen 90 artiklan 1 kohtaa.


title: Asia C-363/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 17.1.2018 – Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Valtiontuet — Sääntöjenvastaiseksi ja sisämarkkinoille soveltumattomaksi todettu tuki — Takaisinperimisvelvollisuus — SEUT 108 artiklan 2 kohdan toinen alakohta — Asetus N:o (EY) 659/1999 — 14 artiklan 3 kohta — Tuensaajayritys on julistettu konkurssiin — Maksukyvyttömyysmenettelyt — Saatavien merkitseminen velkojien luetteloon — Toiminnan lopettaminen — Konkurssimenettelyn lykkääminen toiminnan uudelleen käynnistämistä koskevan mahdollisuuden tutkimiseksi — Ilmoitusvelvollisuus — Täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 17.1.2018 – Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-363/16) (1)

   ((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Valtiontuet - Sääntöjenvastaiseksi ja sisämarkkinoille soveltumattomaksi todettu tuki - Takaisinperimisvelvollisuus - SEUT 108 artiklan 2 kohdan toinen alakohta - Asetus N:o (EY) 659/1999 - 14 artiklan 3 kohta - Tuensaajayritys on julistettu konkurssiin - Maksukyvyttömyysmenettelyt - Saatavien merkitseminen velkojien luetteloon - Toiminnan lopettaminen - Konkurssimenettelyn lykkääminen toiminnan uudelleen käynnistämistä koskevan mahdollisuuden tutkimiseksi - Ilmoitusvelvollisuus - Täytäntöönpanon laiminlyönti))
   (2018/C 083/04)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: Bouchagiar ja B. Stromsky)

      Vastaaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: K. Boskovits ja V. Karra)

      Tuomiolauselma

               1)

               Helleenien tasavalta ei ole noudattanut Kreikan Enomeni Klostoyfantourgia A.E:lle myöntämästä valtiontuesta SA.26534 – C 27/10 (ex NN 6/09) 22.2.2012 annetun komission päätöksen 2012/541/EU 2–4 artiklan eikä EUT-sopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut asetetussa määräajassa kaikkia kyseisen päätöksen noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä ja koska se ei ole ilmoittanut Euroopan komissiolle riittävällä tavalla mainitun päätöksen mukaisesti toteuttamistaan toimenpiteistä.

               2)

               Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 305, 22.8.2016.


title: Asia C-676/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 17.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Nejvyšší správní soud – Tšekki) – CORPORATE COMPANIES s.r.o. v. Ministerstvo financí ČR (Ennakkoratkaisupyyntö — Rahoitusjärjestelmän käytön estäminen rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen — Direktiivi 2005/60/EY — Soveltamisala — 2 artiklan 1 kohdan 3 alakohdan c alakohta ja 3 artiklan 7 alakohdan a alakohta — Yrityksen toiminta, jonka tarkoituksena on sellaisten kaupallisten yhtiöiden myynti, jotka on merkitty kaupparekisteriin ja jotka on perustettu ainoastaan myyntitarkoituksessa — Myynti, joka toteutetaan luovuttamalla valmisyhtiön osakkuuksia)

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 17.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Nejvyšší správní soud – Tšekki) – CORPORATE COMPANIES s.r.o. v. Ministerstvo financí ČR
   (Asia C-676/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Rahoitusjärjestelmän käytön estäminen rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen - Direktiivi 2005/60/EY - Soveltamisala - 2 artiklan 1 kohdan 3 alakohdan c alakohta ja 3 artiklan 7 alakohdan a alakohta - Yrityksen toiminta, jonka tarkoituksena on sellaisten kaupallisten yhtiöiden myynti, jotka on merkitty kaupparekisteriin ja jotka on perustettu ainoastaan myyntitarkoituksessa - Myynti, joka toteutetaan luovuttamalla valmisyhtiön osakkuuksia))
   (2018/C 083/06)
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Nejvyšší správní soud

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: CORPORATE COMPANIES s.r.o.

      Vastapuoli: Ministerstvo financí ČR

      Tuomiolauselma

   Rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen 26.10.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY 2 artiklan 1 kohdan 3 alakohdan c alakohtaa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 3 artiklan 7 alakohdan a alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että kyseisiä säännöksiä sovelletaan sellaiseen henkilöön, josta on kyse pääasiassa ja jonka liiketoiminta perustuu sellaisten yhtiöiden myyntiin, jotka se on sen mahdollisten asiakkaiden tätä ennakkoon pyytämättä perustanut tarkoituksena myydä ne asiakkailleen siten, että se luovuttaa osakkuutensa kaupan kohteena olevassa yhtiössä.

      (1)  EUVL C 86, 20.3.2017.


title: Asia C-45/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 18.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Frédéric Jahin v. Ministre de l’Économie et des Finances ja Ministre des Affaires sociales et de la Santé (Ennakkoratkaisupyyntö — Pääomien vapaa liikkuvuus — SEUT 63 ja SEUT 65 artikla — Asetus (EY) N:o 883/2004 — 11 artikla — Jäsenvaltion sosiaaliturvan rahoittamiseen käytettävät pääomatuloista kannettavat maksut — Jonkin toisen jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmään kuuluvien Euroopan unionin kansalaisten vapauttaminen maksuista — Kolmannen valtion sosiaaliturvajärjestelmään kuuluvat luonnolliset henkilöt — Kohtelun erilaisuus — Rajoitus — Oikeuttaminen)

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 18.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Frédéric Jahin v. Ministre de l’Économie et des Finances ja Ministre des Affaires sociales et de la Santé
   (Asia C-45/17) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Pääomien vapaa liikkuvuus - SEUT 63 ja SEUT 65 artikla - Asetus (EY) N:o 883/2004 - 11 artikla - Jäsenvaltion sosiaaliturvan rahoittamiseen käytettävät pääomatuloista kannettavat maksut - Jonkin toisen jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmään kuuluvien Euroopan unionin kansalaisten vapauttaminen maksuista - Kolmannen valtion sosiaaliturvajärjestelmään kuuluvat luonnolliset henkilöt - Kohtelun erilaisuus - Rajoitus - Oikeuttaminen))
   (2018/C 083/07)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Frédéric Jahin

      Vastaajat: Ministre de l’Économie et des Finances ja Ministre des Affaires sociales et de la Santé

      Tuomiolauselma

   SEUT 63 ja SEUT 65 artiklaa on tulkittava niin, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan kyseisen jäsenvaltion kansalainen, joka asuu muussa kolmannessa valtiossa kuin Euroopan talousalueen (ETA) jäsenvaltiossa tai Sveitsin valaliitossa ja joka kuuluu kyseisessä kolmannessa valtiossa sosiaaliturvajärjestelmään, on mainitussa jäsenvaltiossa velvollinen maksamaan kyseisen jäsenvaltion käyttöön ottamaa sosiaaliturvamaksua, joka kannetaan pääomatuloista, kun taas unionin kansalainen, joka kuuluu jonkin toisen jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmään, on vapautettu kyseisestä maksusta yhden ainoan lainsäädännön soveltamista sosiaaliturvaan koskevan periaatteen nojalla, sellaisena kuin siitä säädetään sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 11 artiklassa.

      (1)  EUVL C 121, 18.4.2017.


title: Asia T-35/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 31.1.2018 – Weber-Stephen Products v. EUIPO (iGrill) (EU-tavaramerkki — Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Sanamerkki iGrill — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta))

text:
               12.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 31.1.2018 – Weber-Stephen Products v. EUIPO (iGrill)
   (Asia T-35/17) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti - Sanamerkki iGrill - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)))
   (2018/C 094/31)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Weber-Stephen Products LLC (Palatine, Illinois, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat R. Niebel ja A. Jauch)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: M. Rajh)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 4.11.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 538/2016-2), joka koskee sanamerkin iGrill Euroopan unionin nimeävää kansainvälistä rekisteröintiä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Weber-Stephen Products LLC velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 70, 6.3.2017.


title: Asia C-553/17 P: Valitus, jonka Windfinder R & L Co. KG on tehnyt 21.9.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-395/16, Windfinder R & L v. EUIPO, 20.7.2017 antamasta tuomiosta

text:
               12.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/2

         Valitus, jonka Windfinder R & L Co. KG on tehnyt 21.9.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-395/16, Windfinder R & L v. EUIPO, 20.7.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-553/17 P)
   (2018/C 094/02)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Windfinder R & L Co. KG (edustaja: B. Schneider, Rechtsanwalt)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
   Euroopan unionin tuomioistuin (kymmenes jaosto) on 24.1.2018 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen ja velvoittanut valittajan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.


title: Asia T-69/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 24.1.2018 – Constantin Film Produktion v. EUIPO (Fack Ju Göhte) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin Fack Ju Göhte rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Yleisen järjestyksen tai hyvän tavan vastainen tavaramerkki — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan f alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan f alakohta))

text:
               12.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 24.1.2018 – Constantin Film Produktion v. EUIPO (Fack Ju Göhte)
   (Asia T-69/17) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin Fack Ju Göhte rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Yleisen järjestyksen tai hyvän tavan vastainen tavaramerkki - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan f alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan f alakohta)))
   (2018/C 094/32)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Constantin Film Produktion GmbH (München, Saksa) (edustajat: asianajajat E. Saarmann ja P. Baronikians)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: M. Fischer ja D. Walicka)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 1.12.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2205/2015-5), joka koskee hakemusta sanamerkin Fack Ju Göhte rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Constantin Film Produktion GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 104, 3.4.2017.


title: Asia T-44/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 31.1.2018 – Novartis v. EUIPO – SK Chemicals (lääkelaastarin kuva) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-kuviomerkki, joka esittää lääkelaastaria — Ehdoton hylkäysperuste — Merkki, joka muodostuu teknisen tuloksen saavuttamiseksi välttämättömästä tavaran muodosta — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohta))

text:
               12.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/17

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 31.1.2018 – Novartis v. EUIPO – SK Chemicals (lääkelaastarin kuva)
   (Asia T-44/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - EU-kuviomerkki, joka esittää lääkelaastaria - Ehdoton hylkäysperuste - Merkki, joka muodostuu teknisen tuloksen saavuttamiseksi välttämättömästä tavaran muodosta - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohta)))
   (2018/C 094/21)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Novartis AG (Basel, Sveitsi) (edustajat: aluksi asianajaja M. R. Douglas, sitten asianajaja A. Nordemann-Schiffel)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: H. Kunz)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: SK Chemicals GmbH (Eschborn, Saksa) (edustajat: asianajajat R. Dissmann, J. Bogatz ja C. Lindenthal)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 27.11.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 2342/2014-5), joka koskee asian osapuolten SK Chemicals ja Novartis välistä mitättömyysmenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Novartis AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 111, 29.3.2016.


title: Asia T-18/18: Kanne 17.1.2018 – Lillelam v. EUIPO – Pfaff (LITTLE LAMB)

text:
               12.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/31

         Kanne 17.1.2018 – Lillelam v. EUIPO – Pfaff (LITTLE LAMB)
   (Asia T-18/18)
   (2018/C 094/41)
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Lillelam A/S (Oslo, Norja) (edustaja: asianajaja N. Köster)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Nick Pfaff (Ammanford, Yhdistynyt kuningaskunta)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki LITTLE LAMB – EU-tavaramerkki nro 8 121 675

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 7.11.2017 asiassa R 536/2017-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               kumoaa EU-tavaramerkin nro 8 121 675 LITTLE LAMB ainakin luokkien ”Vaatteet” ja ”Vaatteiden varusteet” osalta

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperuste

               —

               Asetuksen N:o 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 18 artiklan 1 kohtaa on rikottu.


title: Asia C-706/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Liettua) on esittänyt 18.12.2017 – ”Achema” AB, ”Orlen Lietuva” AB ja ”Lifosa” AB v. Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)

text:
               12.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Liettua) on esittänyt 18.12.2017 – ”Achema” AB, ”Orlen Lietuva” AB ja ”Lifosa” AB v. Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)
   (Asia C-706/17)
   (2018/C 094/11)
   Oikeudenkäyntikieli:

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat:”Achema” AB, ”Orlen Lietuva” AB ja ”Lifosa” AB

      Vastapuoli: Valstybinė kainų ir energetikos kontrolės komisija (VKEKK)

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko julkisen edun mukaisten palvelujen tarjoamista sähköalalla ja niiden rahoittamista (korvaamista) koskevaa lainsäädäntökehystä (jäljempänä julkisen edun mukaisia palveluja koskeva järjestelmä) – jonka muodostavat Liettuan sähkölaki, uusiutuvista lähteistä saatavasta energiasta annettu Liettuan laki, sähköjärjestelmän integroimisesta eurooppalaisiin sähköjärjestelmiin annettu Liettuan laki, uusiutuvista lähteistä saatavasta energiasta annetun lain 2, 11, 13, 14, 16, 20 ja 21 §:n muuttamisesta ja täydentämisestä annetun lain täytäntöönpanosta annettu Liettuan laki sekä näiden lakien täytäntöönpanotoimet, muun muassa Liettuan tasavallan hallituksen 18.7.2012 tehdyllä päätöksellä nro 916 hyväksytty menettely julkisen edun mukaisten palvelujen tarjoamiseksi sähköalalla ja Liettuan tasavallan hallituksen 19.9.2012 tehdyllä päätöksellä nro 1157 hyväksytty menettely varojen osoittamiseksi sähköalalla tarjottaviin julkisen edun mukaisiin palveluihin –, sellaisena kuin se oli voimassa vuonna 2014, tai sen osaa pidettävä SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena (valtiontukijärjestelmänä), ja erityisesti kysytään seuraavaa:

               —

               Onko käsiteltävässä asiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa SEUT 107 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että julkisen edun mukaisiin palveluihin osoitettavia varoja on tai ei ole pidettävä valtion varoina?

               —

               Onko SEUT 107 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että tapausta, jossa verkko-operaattoreille (yrityksille) asetetaan velvoite ostaa sähköä sähköntuottajilta kiinteään hintaan (tariffi) ja/tai tasapainottaa sähköntuotantoa ja jossa verkko-operaattoreille tästä velvoitteesta aiheutuvat tappiot korvataan varoilla, joita voidaan mahdollisesti pitää valtion varoina, ei ole pidettävä valtion varoista sähkötuottajille myönnettynä valtiontukena?

               —

               Onko SEUT 107 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että käsiteltävässä asiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa seuraavaa tukea on tai ei ole pidettävä valikoivana ja/tai sellaisena, joka on omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan: yritykselle, joka toteuttaa strategisesti tärkeän hankkeen, kuten NordBalt-hankkeen, myönnetty tuki; yrityksille, joiden tehtävänä on turvata sähkön toimitusvarmuus tiettynä ajanjaksona, myönnetty tuki; tuki, jolla korvataan tappioita, jotka kuvastavat markkinaolosuhteita ja joita aiheutuu tosiasiallisesti henkilöille, kuten nyt kyseessä oleville aurinkosähkövoimaloiden rakennuttajille, siitä, että valtio kieltäytyy täyttämästä annettuja sitoumuksia (kansallisten sääntelymuutosten vuoksi); yrityksille (verkko-operaattoreille) myönnetty tuki, jonka tavoitteena on korvata tosiasiallisia tappioita, joita tällaisille yrityksille on aiheutunut velvoitteesta ostaa sähköä kiinteään hintaan julkisen edun mukaisia palveluja tarjoavilta sähköntuottajilta ja tasapainottaa sähköntuotantoa?

               —

               Onko SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, sovellettuna yhdessä SEUT 106 artiklan 2 kohdan kanssa, tulkittava siten, että käsiteltävässä asiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa asianomaisen julkisen edun mukaisia palveluja koskevan järjestelmän (tai sen osan) on tai ei ole katsottava täyttävän tuomion 24.7.2003, Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg (C 280/00, EU:C:2003:415), 88–93 kohdassa asetetut edellytykset?

               —

               Onko SEUT 107 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että käsiteltävässä asiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa julkisen edun mukaisia palveluja koskevan järjestelmän (tai sen osan) on tai ei ole katsottava vääristävän tai uhkaavan vääristää kilpailua?


title: Asia C-653/17 P: Valitus, jonka VM Vermögens-Management GmbH on tehnyt 21.11.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-374/15, VM Vermögens-Management v. EUIPO, 7.9.2017 antamasta tuomiosta

text:
               12.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/3

         Valitus, jonka VM Vermögens-Management GmbH on tehnyt 21.11.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-374/15, VM Vermögens-Management v. EUIPO, 7.9.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-653/17 P)
   (2018/C 094/04)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: VM Vermögens-Management GmbH (edustajat: T. Dolde ja P. Homann, Rechtsanwälte)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO), DAT Vermögensmanagement GmbH

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että

               —

               Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen 7.9.2017 asiassa T-374/15 antama tuomio kumotaan

               —

               asia palautetaan unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Ensimmäisellä valitusperusteella valittaja väittää, että unionin tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/2009 (1) 65 artiklan 2 kohtaa, tarkasteltuna yhdessä oikeutta tulla kuulluksi koskevan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan ja omistusoikeutta koskevan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklan kanssa, on rikottu. Tämä johtuu sen mukaan siitä, että unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon asetuksen N:o 207/2009 28 artiklan 8 kohdan mukaiseen ilmoitukseen perustuneen EU-tavaramerkin Vermögensmanufaktur palveluluettelon muutoksen taannehtivaa vaikutusta eikä siitä, että riidanalaisessa päätöksessä julistettiin EU-tavaramerkki mitättömäksi myös luetteloon lisättyjen palvelujen osalta tutkimatta sitä, voitiinko EU-tavaramerkki rekisteröidä tältä osin. Unionin yleisen tuomioistuimen ei siis olisi pitänyt jättää tutkimatta valittajan vaatimuksia riidanalaisen päätöksen muuttamisesta.
   Toisen valitusperusteen mukaan Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 36 artiklaa on rikottu, koska unionin yleinen tuomioistuin jätti kokonaan tutkimatta valittajan vaatimukset riidanalaisen päätöksen muuttamisesta lausumatta asetuksen N:o 207/2009 28 artiklan 8 kohdan mukaiseen ilmoitukseen perustuneen EU-tavaramerkin Vermögensmanufaktur palveluluettelon muutoksen taannehtivaa vaikutusta koskevasta asiakysymyksestä.
   Kolmannen valitusperusteen mukaan asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu, koska unionin yleisen tuomioistuimen kuvailevuutta koskeneet toteamukset perustuivat virheellisiin näkemyksiin, jotka koskivat sitä, miten kohdeyleisö käsittää merkinnän Vermögensmanufaktur, ja koska EU-tavaramerkin ja tarkoitettujen palvelujen välillä ei ole riittävän suoraa ja konkreettista yhteyttä, jotta EU-tavaramerkkiä voitaisiin pitää kuvailevana.
   Neljännen valitusperusteen mukaan asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska unionin yleinen tuomioistuin perusteli EU-tavaramerkin erottamiskyvyn puuttumisen yksinomaan toteamalla, että kohdeyleisö käsittää tavaramerkin Vermögensmanufaktur mainoslauseeksi ja myynninedistämistä koskevaksi tiedoksi, selittämättä, miksi EU-tavaramerkki ei voi samanaikaisesti olla erottamiskykyinen alkuperän osoittaja.
   Viidennen valitusperusteen mukaan asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan toista virkettä on rikottu, koska unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi argumentin siitä, että oikeutta tuolla kuulluksi oli loukattu, yksinomaan sillä perusteella, että EUIPO:ssa käydyssä menettelyssä myöhässä toimitettuja asiakirjoja ei ollut otettu huomioon valituslautakunnan arvioinnissa ja että riidanalainen päätös ei perustunut kyseisiin asiakirjoihin, vaikka asiakirja-aineistosta ilmenee selvästi, että valituslautakunta toisti arvioinnissaan sana sanalta otteita kyseisistä todisteista ja että valittajalla ei ollut missään vaiheessa mahdollisuutta ottaa niihin kantaa.
   Kuudes valitusperuste, jonka mukaan asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohtaa on rikottu, koska riidanalainen päätös perustui todisteisiin, jotka oli toimitettu myöhässä ensimmäisessä asteessa EUIPO:ssa, joten myös valituslautakunnan olisi pitänyt katsoa, että kyseiset todisteet oli esitetty myöhässä. Valituksenalaisessa tuomiossa unionin yleinen tuomioistuin päätteli tästä virheellisesti, että valituslautakunta ei ollut ottanut kyseisiä todisteita huomioon ja että ne eivät olleet olleet ratkaisevia riidanalaisen päätöksen kannalta.

      (1)  Euroopan unionin tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL 2009, L 78, s. 1)


title: Asia C-707/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rayonen sad Svilengrad (Bulgaria) on esittänyt 19.12.2017 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat Daniela Pinzaru ja Robert-Andrei Cirstinoiu

text:
               12.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rayonen sad Svilengrad (Bulgaria) on esittänyt 19.12.2017 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat Daniela Pinzaru ja Robert-Andrei Cirstinoiu
   (Asia C-707/17)
   (2018/C 094/12)
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rayonen sad Svilengrad

      Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

   Daniela Pinzaru ja Robert-Andrei Cirstinoiu

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko SEUT 65 artiklan 3 kohtaa ja yhteisön alueelle tuotavan tai sieltä vietävän käteisrahan valvonnasta 26.10.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1889/2005 (1) 9 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä sellaiselle kansalliselle säännökselle, jossa määrätään Bulgarian rikoslain (Nakazatelen kodeks) 251 §:ssä – jonka 1 momentissa säädetään mainitun asetuksen 3 artiklassa tarkoitetun ilmoittamisvelvollisuuden laiminlyömisen johdosta vaihtoehtoisesti joko enintään kuuden vuoden pituisesta vapausrangaistuksesta, joka voidaan panna välittömästi täytäntöön, vaikka kyse olisikin ensimmäisestä laiminlyönnistä, tai sakosta, jonka suuruus on kaksi kertaa rikoksen kohteen arvo, ja jonka 2 momentissa säädetään tämän lisäksi kumulatiivisesti lisäseuraamuksena kaikkien ilmoittamatta jätettyjen rahasummien menettämisestä valtiolle ilman, että olisi tarpeen tarkastaa niiden alkuperää ja niiden määränpäätä – säädetyn kaltaisia ja suuruisia seuraamuksia, sillä kyseinen kansallinen säännös on osa sellaisten seuraamusten kokonaisuutta, joilla ylitetään se, mikä on tarpeen asetuksella tavoiteltujen päämäärien saavuttamiseksi, siitä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 49 artiklan 3 kohdassa vahvistetusta periaatteesta poiketen, jonka mukaan seuraamuksen on oltava oikeassa suhteessa rikokseen, ja se merkitsee pääomien vapaan liikkuvuuden peiteltyä rajoitusta?

               2)

               Onko näitä unionin oikeuden määräyksiä ja säännöksiä (SEUT 65 artiklan 3 kohta, asetuksen N:o 1889/2005 9 artiklan 1 kohta, kyseisen asetuksen 3 artikla ja perusoikeuskirjan 49 artiklan 3 kohta) tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansallisen oikeuden säännökselle eli Bulgarian rikoslain 251 §:n 2 momentille, jossa säädetään asetuksen N:o 1889/2005 3 artiklassa tarkoitetun ilmoittamisvelvollisuuden laiminlyömisen johdosta määrättävien pääseuraamusten lisäksi täydentävästi ilmoittamatta jätetyn rahasumman menettämisestä kokonaisuudessaan valtiolle siitä riippumatta, mikä on kyseisen rahasumman alkuperä ja määränpää?

               3)

               Onko perusoikeuskirjan 17 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että Bulgarian rikoslain 251 §:n 2 momenttiin sisältyvällä kansallisella säännöksellä ei pelkän ilmoittamisvelvollisuuden laiminlyömisen johdosta määrättävänä menettämistoimenpiteenä oteta huomioon perusoikeuskirjan 17 artiklassa vahvistettua yleisen edun ja omistusoikeuden suojelun vaatimuksen välistä järkkymätöntä tasapainoa?

      (1)  Yhteisön alueelle tuotavan tai sieltä vietävän käteisrahan valvonnasta 26.10.2005 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1889/2005 (EUVL 2005, L 309, s. 9).


title: Asia T-715/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.1.2018 – Pebagua v. komissio (Kumoamiskanne — Ympäristö — Haitallisilta vieraslajeilta suojautuminen — Haitallisten vieraslajien tuonnin ja leviämisen ennalta ehkäiseminen ja hallinta — Asetus (EU) N:o 1143/2014 — Täytäntöönpanoasetus (EU) 2016/1141 — Unionin kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien luettelon hyväksyminen — Lajin Procambarus clarkii sisällyttäminen luetteloon — Toimi ei koske kantajaa erikseen — Täytäntöönpanotoimenpiteitä sisältävä toimi — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               12.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.1.2018 – Pebagua v. komissio
   (Asia T-715/16) (1)

   ((Kumoamiskanne - Ympäristö - Haitallisilta vieraslajeilta suojautuminen - Haitallisten vieraslajien tuonnin ja leviämisen ennalta ehkäiseminen ja hallinta - Asetus (EU) N:o 1143/2014 - Täytäntöönpanoasetus (EU) 2016/1141 - Unionin kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien luettelon hyväksyminen - Lajin Procambarus clarkii sisällyttäminen luetteloon - Toimi ei koske kantajaa erikseen - Täytäntöönpanotoimenpiteitä sisältävä toimi - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen))
   (2018/C 094/33)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua) (Isla Mayor, Espanja) (edustaja: asianajaja A. Uceda Sosa)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Hermes ja E. Sanfrutos Cano)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota unionin kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien luettelon hyväksymisestä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1143/2014 nojalla 13.7.2016 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 2016/1141 (EUVL 2016, L 189, s. 4.)

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 441, 28.11.2016.


title: Asia C-708/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rayonen sad Asenovgrad (Bulgaria) on esittänyt 19.12.2017 – EVN Bulgaria Toplofiskatsia EAD v. Nikolina Stefanova Dimitrova

text:
               12.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rayonen sad Asenovgrad (Bulgaria) on esittänyt 19.12.2017 – EVN Bulgaria Toplofiskatsia EAD v. Nikolina Stefanova Dimitrova
   (Asia C-708/17)
   (2018/C 094/13)
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rayonen sad Asenovgrad

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: EVN Bulgaria Toplofiskatsia EAD

      Vastaaja: Nikolina Stefanova Dimitrova

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko 5.4.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/32/EY (1) 13 artiklan 2 [kohta] esteenä kaukolämpöyhtiön mahdollisuudelle vaatia korvausta rakennuksen, joka on yhteisomistuksessa oleva asuinkiinteistö, kaukolämpöön liitetystä järjestelmästä käytetystä ja toimitetusta lämpöenergiasta suhteessa omistusasuntojen pohjapiirroksen mukaiseen lämmitettävään tilavuuteen, ilman että otetaan huomioon yksittäisessä omistusasunnossa tosiasiallisesti toimitettua lämpöenergian määrää?

               2)

               Onko direktiivin 2011/83/EU (2) 27 artiklan kanssa yhteensopiva sellainen kansallinen säännöstö, jonka mukaan kuluttajat, jotka omistavat asuntoja rakennuksissa, joihin sovelletaan yhteisomistuksessa olevaa asuinkiinteistöä koskevia sääntöjä, ovat velvollisia maksamaan rakennuksen kaukolämpöön liitetystä järjestelmästä toimitetusta lämpöenergiasta, jota he eivät ole käyttäneet, koska he ovat lopettaneet lämpöenergian käytön poistamalla asuntojensa lämmityslaitteet tai kaukolämpöyhtiön työntekijät ovat heidän pyynnöstään teknisesti estäneet lämpöpatteria lämmittämästä?

               3)

               Muodostaako tällainen kansallinen säännöstö sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2005/29/EY (3) tarkoitetun sopimattoman kaupallisen menettelyn?

      (1)  Energian loppukäytön tehokkuudesta ja energiapalveluista sekä neuvoston direktiivin 93/76/ETY kumoamisesta 5.4.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/32/EY (EUVL 2006, L 114, s. 64).

      (2)  Kuluttajan oikeuksista, neuvoston direktiivin 93/13/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 85/577/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY kumoamisesta 25.10.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/83/EU (EUVL 2011, L 304, s. 64).

      (3)  Sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi (EUVL 2005, L 149, s. 22).


title: Asia C-654/17 P: Valitus, jonka Bayerische Motoren Werke AG on tehnyt 22.11.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-671/14, Bayerische Motoren Werke v. komissio, 12.9.2017 antamasta tuomiosta

text:
               12.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/4

         Valitus, jonka Bayerische Motoren Werke AG on tehnyt 22.11.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-671/14, Bayerische Motoren Werke v. komissio, 12.9.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-654/17 P)
   (2018/C 094/05)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Bayerische Motoren Werke AG (edustajat: M. Rosenthal, G. Drauz ja M. Schütte, Rechtsanwälte)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio ja Freistaat Sachsen

      Vaatimukset

   Unionin tuomioistuimen on

               —

               kumottava Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) 12.9.2017 antama tuomio T-671/14

               —

               kumottava SEUT 263 artiklan neljännen kohdan nojalla komission asiassa SA.32009 (2011/C) 9.7.2014 tekemä päätös, joka riitautetaan siltä osin kuin siinä katsotaan, että 45 257 273 euron suuruisesta haetusta tuesta 17 miljoonaa euroa ylittävä osa eli 28 257 273 euroa ei sovellu sisämarkkinoille; mikäli unionin tuomioistuin katsoo, ettei se voi antaa lopullista ratkaisua asiassa, sen on vaihtoehtoisesti palautettava asia unionin yleiseen tuomioistuimeen

               —

               vaihtoehtoisesti kumottava SEUT 263 artiklan neljännen kohdan nojalla komission asiassa SA.32009 (2011/C) 9.7.2014 tekemä päätös siltä osin kuin siinä kielletään ja todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen, sellaisena kuin sitä sovellettiin 6.8.2008, 6 artiklan 2 kohdan nojalla kaikkien ilmoitusvelvollisuudesta vapaiden tukien myöntäminen kantajien investointihankkeille sikäli kuin tuen määrä ylittää 17 miljoonaa euroa

               —

               velvoitettava unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan 1 kohdan ja 184 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti vastapuoli korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja esittää seuraavat valitusperusteet:

               1.

                  Ensimmäinen valitusperuste: SEUT 107 artiklan 3 kohtaa on rikottu

               Valituksenalaisella tuomiolla rikotaan SEUT 107 artiklan 3 kohtaa, koska unionin yleisen tuomioistuimen olisi päätöstä arvioidessaan pitänyt – mikäli se ei olisi tehnyt oikeudellista virhettä – katsoa, että koska sitä, aiheuttaako tuen myöntäminen kilpailun vääristymistä, ei arvioitu erikseen siitä, missä määrin se aiheuttaa tätä, SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohtaa on rikottu.
               Valituksenalaisessa tuomiossa ei myönnetä, että vastapuoli ei voinut rajoittaa tutkimustaan pelkästään etukäteisarvioon epäedullisella alueella sijaitsevan hankkeen kustannuksista ja olettaa, että kaikista tämän määrän ylittävistä tuista aiheutuu kilpailun vääristymistä, jättäen samalla täysin huomiotta valittajan erityisen aseman markkinoilla.

               2.

                  Toinen valitusperuste: SEUT 288 artiklaa ja vuoden 2008 yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 3 artiklaa ja 13 artiklan 1 kohtaa on rikottu

               Valituksenalaisella tuomiolla rikotaan SEUT 288 artiklaa ja yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 3 artiklaa ja 13 artiklan 1 kohtaa, koska unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt – mikäli se ei olisi tehnyt oikeudellista virhettä – katsoa, että komissiolla ei ollut uudistettua toimivaltaa tutkia tukea ja todeta sitä yhteismarkkinoille soveltumattomaksi riidanalaisessa päätöksessä, siltä osin kuin kyseinen tuki oli jo todettu yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 6 artiklan 2 kohdan rajoissa pääosiltaan soveltuvaksi yhteismarkkinoille ylemmän tasoisen unionin johdetun oikeuden säännöksen perusteella.
               Valittaja väittää lisäksi, että valituksenalaisen tuomion seurauksena kiellolla saada tukea yli 17 miljoonaa euroa syrjitään sitä suhteessa sen kilpailijoihin, koska kaikki vastaavanlaisessa tilanteessa olleet kilpailijat – jopa määräävässä markkina-asemassa olevat – olisivat voineet saada tukea mainitun 6 artiklan 2 kohdan rajoissa huomattavasti suurempaan investointiin Saksan investointitukilain nojalla.


title: Asia C-725/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) on esittänyt 27.12.2017 – Toplofikatsia Sofia EAD v. Mitko Simeonov Dimitrov

text:
               12.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) on esittänyt 27.12.2017 – Toplofikatsia Sofia EAD v. Mitko Simeonov Dimitrov
   (Asia C-725/17)
   (2018/C 094/14)
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sofiyski rayonen sad

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Toplofikatsia Sofia EAD

      Vastaaja: Mitko Simeonov Dimitrov

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Direktiivin (1) soveltamisalan ulkopuolelle on rajattu perinteisen sopimusoikeuden sopimusten tekemistä koskevat oikeussäännökset, mutta rajataanko sen ulkopuolelle myös sopimussuhteiden syntymistä koskevan hyvin epätavallisen, laissa säädetyn rakenteen sääntely?

               2)

               Jos direktiivissä ei suljeta pois tätä tapausta koskevaa omaa sääntelyä: onko kyse direktiivin 5 artiklassa tarkoitetusta sopimuksesta vai jostain muusta? Jos on kyse sopimuksesta tai jos ei ole kyse sopimuksesta: voidaanko direktiiviä soveltaa käsiteltävässä asiassa?

               3)

               Sovelletaanko direktiiviä tällaisiin todellisiin sopimustyyppeihin riippumatta siitä, milloin ne ovat syntyneet, vai sovelletaanko direktiiviä ainoastaan uusina hankittuihin asuntoihin tai – vielä tiukemmin – ainoastaan uusiin valmistuviin asuntoihin (eli käyttäjäjärjestelmiin, jotka pyytävät liittämistä kaukolämpöverkkoon)?

               4)

               Jos direktiiviä voidaan soveltaa: rikotaanko kansallisella säännöstöllä direktiivin 5 artiklan 1 kohdan f alakohtaa, luettuna yhdessä 2 kohdan kanssa, joissa säädetään oikeudesta tai lähtökohtaisesta mahdollisuudesta päättää oikeussuhde?

               5)

               Jos sopimus on tehtävä: Onko sitä varten olemassa lomake, ja minkälainen on oltava niiden tietojen sisältö, jotka kuluttajalle (tässä: yksittäiselle asunnon omistajalle, ei asunnonomistajien yhteisölle) on annettava? Vaikuttaako oikea-aikaisten ja käytettävissä olevien tietojen puuttuminen oikeussuhteen syntymiseen?

               6)

               Tarvitaanko siihen, että kuluttajasta tulee oikeussuhteen osapuoli, hänen nimenomainen hakemuksensa, siis muodollisesti ilmaistu tahto?

               7)

               Kun sopimus on tehty, olipa se määrämuotoinen tai ei, onko rakennuksen yhteisten osien (erityisesti rappukäytävän) lämmitys osa sopimuksen kohdetta ja onko kuluttaja tilannut palvelun sitä koskevan osan, jos hän tai peräti koko asunnonomistajien yhteisö ei ole nimenomaisesti pyytänyt sitä (esimerkiksi jos patterit on poistettu, mikä useimmiten lienee lähtökohta – asiantuntijat eivät nimittäin mainitse rakennuksen yhteisissä osissa olevia lämmityslaitteita)?

               8)

               Onko asunnon omistajan aseman kuluttajana, joka on pyytänyt rakennuksen yhteisten osien lämmitystä, kannalta merkityksellistä (tai vaikuttaako se), jos lämmön toimitus omistusasuntoon on lopetettu?

      (1)  Kuluttajan oikeuksista, neuvoston direktiivin 93/13/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 85/577/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY kumoamisesta 25.10.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/83/EU (EUVL 2011, L 304, s. 64).


title: Asia C-677/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Centrale Raad van Beroep (Alankomaat) on esittänyt 4.12.2017 – M. Çoban v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

text:
               12.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/5

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Centrale Raad van Beroep (Alankomaat) on esittänyt 4.12.2017 – M. Çoban v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Asia C-677/17)
   (2018/C 094/06)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Centrale Raad van Beroep

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: M. Çoban

      Vastapuoli: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko päätöksen 3/80 (1) 6 artiklan 1 kohtaa, kun huomioon otetaan lisäpöytäkirjan 59 artikla, tulkittava siten, että se on esteenä TW:n 4a §:n kaltaiselle jäsenvaltion säännöstölle, jonka perusteella myönnetty täydentävä etuus peruutetaan, jos edunsaaja muuttaa Turkkiin, myös jos kyseinen edunsaaja on poistunut kyseisen jäsenvaltion alueelta omasta aloitteestaan? Onko tässä yhteydessä merkityksellistä, että asianomaisella ei ole lähtöajankohtana enää assosiaatio-oikeuteen perustuvaa oleskeluoikeutta, mutta hänellä on pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskelulupa? Onko tässä yhteydessä merkityksellistä, että asianomaisella on kansallisen lainsäädännön perusteella lähdön jälkeen vuoden ajan mahdollisuus palata ja saada kyseinen etuus uudelleen ja että kyseinen mahdollisuus on lisäksi olemassa niin kauan kuin hänellä on pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskelulupa?

      (1)  Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmien soveltamista turkkilaisiin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 19.9.1980 tehty assosiaationeuvoston päätös N:o 3/80 (EYVL 1983, C 110, s. 60)


title: Asia T-91/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.1.2018 – Italia v. komissio (Euroopan sosiaalirahasto — Tavoite 1-alueen toimintaohjelma Sisilian alueella — Alun perin myönnetyn rahoitustuen alentaminen — Ekstrapolaatioon perustuva laskumenetelmä — Oikeasuhteisuus — Asetuksen (EY) N:o 1260/1999 39 artiklan 2 ja 3 kohta — Perusteluvelvollisuus)

text:
               12.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/18

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.1.2018 – Italia v. komissio
   (Asia T-91/16) (1)

   ((Euroopan sosiaalirahasto - Tavoite 1-alueen toimintaohjelma Sisilian alueella - Alun perin myönnetyn rahoitustuen alentaminen - Ekstrapolaatioon perustuva laskumenetelmä - Oikeasuhteisuus - Asetuksen (EY) N:o 1260/1999 39 artiklan 2 ja 3 kohta - Perusteluvelvollisuus))
   (2018/C 094/22)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamies: G. Palmieri, avustajanaan valtionasiamies P. Gentili)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Arenas ja F. Tomat)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus Euroopan sosiaalirahastosta (ESR) Regione Siciliaa koskevalle toimintaohjelmalle, joka kuuluu yhteisön tukikehykseen rakenteellisten tukitoimien toteuttamiseksi tavoitteeseen nro 1 (CCI 1999IT 161PO011) kuuluvilla Italian alueilla, myönnetyn rahoitustuen määrän alentamisesta 17.12.2015 annetun komission päätöksen C(2015) 9413 kumoamiseksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 136, 18.4.2016.


title: Asia C-679/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hof van beroep te Antwerpen (Belgia) on esittänyt 4.12.2017 – Vlaamse Gewest, jota edustaa Flanderin hallitus asiamiehenään Flanderin talousarviosta, rahataloudesta ja energia-asioista vastaava ministeri ja Vlaamse Gewest, jota edustaa Flanderin hallitus asiamiehenään Flanderin ympäristöstä, luonnosta ja maataloudesta vastaava ministeri v. Johannes Huijbrechts

text:
               12.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hof van beroep te Antwerpen (Belgia) on esittänyt 4.12.2017 – Vlaamse Gewest, jota edustaa Flanderin hallitus asiamiehenään Flanderin talousarviosta, rahataloudesta ja energia-asioista vastaava ministeri ja Vlaamse Gewest, jota edustaa Flanderin hallitus asiamiehenään Flanderin ympäristöstä, luonnosta ja maataloudesta vastaava ministeri v. Johannes Huijbrechts
   (Asia C-679/17)
   (2018/C 094/07)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hof van beroep te Antwerpen

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Vlaamse Gewest, jota edustaa Flanderin hallitus asiamiehenään Flanderin talousarviosta, rahataloudesta ja energia-asioista vastaava ministeri ja Vlaamse Gewest, jota edustaa Flanderin hallitus asiamiehenään Flanderin ympäristöstä, luonnosta ja maataloudesta vastaava ministeri

      Vastapuoli: Johannes Huijbrechts

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Rikkooko tilanne, jossa perijän perimää ulkomailla sijaitsevaa metsäaluetta, jota hoidetaan kestävällä tavalla, ei ole vapautettu perintöverosta Flanderin perintöverolain 55quater §:n (nykyisin Flanderin verokoodeksin 2.7.6.0.3 §) perusteella, samalla kun perijän perimä kotimaassa sijaitseva metsäalue, jota hoidetaan kestävällä tavalla, on vapautettu perintöverosta Flanderin perintöverolain 55quater §:n (nykyisin Flanderin verokoodeksin 2.7.6.0.3 §) perusteella, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 63 artiklassa tarkoitettua pääoman vapaata liikkuvuutta?

               2)

               Muodostaako Flanderin metsäalan Flanderin perintöverolain 55quater §:ssä (nykyisin Flanderin verokoodeksin 2.7.6.0.3 §) tarkoitettu etu yleistä etua koskevan pakottavan syyn, joka oikeuttaa sellaisen järjestelmän, jossa perintöverosta vapautuksen soveltaminen rajoitetaan Flanderissa sijaitseviin metsäalueisiin, joita hoidetaan kestävällä tavalla?


title: Asia T-762/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.1.2018 – ArcelorMittal Belval & Differdange ja ThyssenKrupp Steel Europe v. ECHA (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — ECHA:n hallussa olevat asiakirjat — Pyyntö saada tutustua asiakirjoihin ja saada tieto sellaisen hakijan henkilöllisyydestä, joka on alun perin esittänyt pyynnön saada tutustua asetuksen (EY) N:o 1907/2006 nojalla aineiden rekisteröijän tietoihin — Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden epääminen osittain — Sen päätöksen peruuttaminen, jolla oikeus tutustua asiakirjoihin on evätty — Lausunnon antamisen raukeaminen –

text:
               12.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.1.2018 – ArcelorMittal Belval & Differdange ja ThyssenKrupp Steel Europe v. ECHA
   (Asia T-762/16) (1)

   ((Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - ECHA:n hallussa olevat asiakirjat - Pyyntö saada tutustua asiakirjoihin ja saada tieto sellaisen hakijan henkilöllisyydestä, joka on alun perin esittänyt pyynnön saada tutustua asetuksen (EY) N:o 1907/2006 nojalla aineiden rekisteröijän tietoihin - Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden epääminen osittain - Sen päätöksen peruuttaminen, jolla oikeus tutustua asiakirjoihin on evätty - Lausunnon antamisen raukeaminen –)
   (2018/C 094/34)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: ArcelorMittal Belval & Differdange SA (Esch-sur-Alzette, Luxemburg) ja ThyssenKrupp Steel Europe AG (Duisburg, Saksa) (edustajat: asianajajat H. Scheidmann and M. Kottmann)

      Vastaaja: Euroopan kemikaalivirasto (ECHA) (asiamiehet: aluksi M. Heikkilä, C. Buchanan ja E. Maurage, sitten M. Heikkilä, C. Buchanan ja W. Broere, avustajanaan G. Gilmore, barrister)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota ECHA:n 26.9.2016 tekemä päätös ATD/52/2016, joka oli annettu tiedoksi vastaajille 28.9.2016 ja jolla oli myönnetty osittainen oikeus tutustua asiakirjoihin, jotka koskivat aiempaa pyyntöä saada tutustua ECHA:n hallussa oleviin asiakirjoihin.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Lausunnon antaminen Euroopan lääkeviraston (EMA) väliintulohakemuksesta raukeaa.

               3)

               Euroopan kemikaalivirasto (ECHA) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan ArcelorMittal Belval & Differdange SA:n ja ThyssenKrupp Steel Europe AG:n oikeudenkäyntikulut.

               4)

               EMA vastaa väliintulohakemuksesta aiheutuneista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 14, 16.1.2017.


title: Asia T-28/18: Kanne 22.1.2018 – Marriott Worldwide v. EUIPO – AC Milan (AC MILAN)

text:
               12.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/33

         Kanne 22.1.2018 – Marriott Worldwide v. EUIPO – AC Milan (AC MILAN)
   (Asia T-28/18)
   (2018/C 094/44)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Marriott Worldwide Corp. (Bethesda, Maryland, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja A. Reid)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: AC Milan SpA (Milano, Italia)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: Sanaosat AC MILAN sisältävän kuviomerkin Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti – Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti nro 1 182 615

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 16.11.2017 asiassa R 356/2017-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen ja hylkää EU-tavaramerkkiä koskevan hakemuksen riitautettujen palvelujen osalta, ja

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan kantajan tästä kanteesta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-157/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 22.1.2018 – Cristalfarma v. EUIPO – Novartis (ILLUMINA) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin ILLUMINA rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Riidanalaisen päätöksen peruuttaminen — Oikeusriita menettää kohteensa — Lausunnon antaminen raukeaminen)

text:
               12.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 22.1.2018 – Cristalfarma v. EUIPO – Novartis (ILLUMINA)
   (Asia T-157/17) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin ILLUMINA rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Riidanalaisen päätöksen peruuttaminen - Oikeusriita menettää kohteensa - Lausunnon antaminen raukeaminen))
   (2018/C 094/35)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Cristalfarma Srl (Milano, Italia) (edustaja: asianajaja R. Almaraz Palmero)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: M. King ja D. Gája)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Novartis AG (Basel, Sveitsi)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 11.1.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1187/2016-4), joka koskee asian osapuolten Novartis ja Cristalfarma välistä väitemenettelyä.

      Määräysosa

               1)

               Cristalfarma Srl:n vaatimus asian käsittelyn lykkäämisestä hylätään.

               2)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               3)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Cristalfarman oikeudenkäyntikulut.

               4)

               Novartis AG vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 129, 24.4.2017.