title: Asia T-85/02: Pedro Diaz, S.A:n 23.3.2002 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (SMVH) vastaan nostama kanne

text:
15.6.2002                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 144/51
Tässä asiassa esitetyt perusteet ja perustelut ovat hyvin saman-         valtuus tehdä päätöksiä Conditions of Employmentin 43 artik-
kaltaiset kuin ne, jotka esitettiin asiassa T-45/02, DOW                 lan (i) kohdassa tarkoitetuista kirjallisista varoituksista.
AgroSciences v. Euroopan parlamentti ja Euroopan Unionin
neuvosto (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).
(1) Yhteisön vesipolitiikan puitteista 23 päivänä lokakuuta 2000
    annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/
    EY (EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1).                                   Pedro Diaz, S.A:n 23.3.2002 sisämarkkinoiden harmoni-
                                                                                sointivirastoa (SMVH) vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-85/02)
                                                                                (2002/C 144/103)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
Stephan-Harald Voigtin 19.3.2002 Euroopan keskuspank-
                   kia vastaan nostama kanne
                                                                         Pedro Diaz, S.A., kotipaikka Carretera de Cartagena- La
                                                                         Palma, Km 2,400 Cartagena (Espanja), on nostanut 23.3.2002
                            (Asia T-78/02)                               Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
                                                                         messa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa vas-
                                                                         taan. Kantajan edustajana on Patricia Koch Moreno.
                         (2002/C 144/102)
                                                                         Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                         –     kumoaa SMHV:n (tavaramerkit, piirustukset ja mallit)
                                                                               kolmannen valituslautakunnan 16.1.2002 tekemän pää-
                                                                               töksen, jolla on hylätty yhteisön tavaramerkin nro
                                                                               199.265 CASTILLO rekisteröintiä koskeva hakemus
Stephan-Harald Voigt, Langenselbold (Saksan liittotasavalta)                   luokkaan 29 kuuluvien ”juustojen” erottamiseksi
on nostanut 19.3.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan keskuspank-               –     hyväksyy yhteisön tavaramerkin nro 199.265 CASTILLO
kia vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja N. Pflüger.                     rekisteröinnin luokkaan 29 kuuluvien ”juustojen” erotta-
                                                                               miseksi.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin               –     velvoittaa vastaajan ja tarpeen vaatiessa väliintulijan mak-
                                                                               samaan oikeudenkäyntikulut.
–     kumoaa vastaajan Conditions of Employmentin 41 artik-
      lan (i) kohdan nojalla kantajalle 1.3.2002 päivätyllä
      kirjeellä antaman kirjallisen varoituksen,                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
–     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.               Yhteisön     tavaramerkin       Pedro Dı́az S.A.
                                                                         hakijat:
                                                                         Hakemuksen kohteena             Sanamerkki ”CASTILLO” – Hake-
                                                                         oleva tavaramerkki:             mus tavaramerkiksi nro 199.265
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                                      luokkiin 29 ja 30 kuuluville tuot-
                                                                                teille
                                                                         Sen tavaramerkin tai            Granjas Castillo, S.A.
Kantaja esittää kanteensa tueksi, että kirjallinen varoitus on
                                                                         tunnuksen haltija, johon
menettelyä koskevien yleisten sääntöjen rikkomisen takia
                                                                         väitemenettelyssä        ve-
pätemätön. Kirjallinen varoitus on annettu virheellisten väittei-
                                                                         dotaan:
den perusteella ja kantajalle ei mm. ole annettu riittävää
mahdollisuutta tulla kuulluksi. Lisäksi vastaajan menettelyllä           Tavaramerkki tai tun-           Espanjalainen yhdistelmämerkki
rikotaan eurooppalaisia tietosuojasäännöksiä.                            nus, johon vedotaan:            ”EL CASTILLO” luokkaan 29 kuu-
                                                                                luville tuotteille ja espanjalainen
                                                                                yhdistelmämerkki ”EL CASTILLO
Lisäksi kantaja kiistää sen, että vastaajan varapääjohtajalla olisi                                      NADO 1” luokkaan 30 kuuluville
johtokunnan vaikutuksellisen päätöksen vuoksi ollut yleensä                                              tuotteille
 ---pagebreak--- C 144/52                  FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         15.6.2002
Väiteosaston päätös:              Hakemuksen hylkääminen tietty-            18/1993 (Boletı́n Oficial del Territorio Histórico de Alava nro
                                  jen tuotteiden osalta                     79, 16.7.1993) 14 §:n mukainen yhtiöverosta vapauttaminen
                                                                            on todettu yhteismarkkinoille soveltumattomaksi valtiontuek-
Valituslautakunnan pää-           Väiteosaston päätöksen osittainen         si. Kyseisen säännöksen mukaan yhtiöverosta vapautetaan
tös:                              hylkääminen ja hakemuksen hyl-            yritykset, jotka perustetaan lain voimaantulon ja 31.12.1994
                                  kääminen ylimääräisen tuotteen            välisenä aikana, jos ne investoivat aineellisiin hyödykkeisiin yli
                                  (”juustot”) osalta                        80 miljoonaa pesetaa (480 810 euroa), jos perustettujen
                                                                            työpaikkojen määrä on yli kymmenen ja jos maksettu pääoma
Kanneperusteet:                   –     asetuksen N:o 40/94 8 artik-        toiminnan alkaessa on vähintään 20 miljoonaa pesetaa (120
                                        lan 1 kohdan b alakohdan            202 euroa).
                                        rikkominen
                                  –     sekaannusvaaran käsitteen
                                        virheellinen tulkinta
                                                                            Kantaja on esittänyt kanteensa tueksi seuraavat viisi perustetta:
                                                                            a)    EY 87 artiklan 1 kohdan rikkominen. Komissio on tehnyt
                                                                                ilmeisen arviointivirheen katsoessaan, että riidanalainen
                                                                                verotuksellinen toimenpide on kyseisessä artiklassa tar-
Territorio Histórico de Alava – Diputación Foral de                             koitettua valtiontukea. Kantajan mielestä tässä tapauk-
Alavan 26.3.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vas-                              sessa ei ole kyse kyseisen määräyksen mukaisesta kaikille
                         taan nostama kanne                                       valtiontuille ominaisesta valikoivasta edusta, vaan se
                                                                                on objektiivisille kriteereille perustuva toimenpide, joka
                             (Asia T-86/02)                                       vaikuttaa samalla tavoin kaikkiin taloudellisiin toimijoi-
                                                                                hin (luonnollisiin henkilöihin ja oikeushenkilöihin).
                           (2002/C 144/104)
                                                                            b)    Toissijaisesti ensimmäiseen kanneperusteeseen nähden:
                      (Oikeudenkäyntikieli: espanja)                              komissio on tulkinnut virheellisesti voimassa olevan
                                                                                tuen käsitettä. Kantaja väittää, että vaikka ensimmäisen
                                                                                oikeusasteen tuomioistuin katsoisi esillä olevan toimenpi-
                                                                                teen merkitsevän tosiasiallisesti valtiontukea, kyse olisi
Territorio Histórico de Alava – Diputación Foral de Alava,                      joka tapauksessa voimassa olevasta tukijärjestelmästä
kotipaikka Alava (Espanja), on nostanut 26.3.2002 Euroopan                        asetuksen N:o 659/1999 1 artiklan b kohdan v alakoh-
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kan-                         dassa tarkoitetulla tavalla, sillä kyseisen asetuksen 1 artik-
teen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edusta-                     lan b kohdan ii alakohdan mukaisesti toimenpide ei ollut
jina ovat asianajajat Ignacio Saenz-Cortabarria ja Marta Morales                  voimaantuloajankohtanaan tukea, vaan kyse on tuesta,
Isasi.                                                                            jonka komissio oli tuolloin konkludenttisesti hyväksynyt.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                            c)    Niin ikään toissijaisesti ensimmäiseen kanneperusteeseen
–      kumoaa Espanjan tietyille Alavan alueella äskettäin perus-                 nähden: laillisesti vahvistettua menettelyä ei ole noudatet-
       tetuille yrityksille vuonna 1993 myöntämästä valtiontues-                  tu. EY 88 artiklan 1 kohdan ja asetuksen N:o 659/
       ta 20.12.2001 tehdyn komission päätöksen                                   1999 mukaisesti voimassa olevien tukijärjestelmien osalta
                                                                                asianmukainen uudelleentarkastelumenettely on kyseisen
–      toissijaisesti kumoaa kyseisen päätöksen 3 artiklan ensim-                 asetuksen 17–19 artiklassa säädetty menettely eikä laitto-
       mäisen virkkeen                                                            miin tukiin sovellettava menettely, jota komissio on
                                                                                soveltanut esillä olevassa asiassa.
–      velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                            d)    Toissijaisesti kolmeen ensimmäiseen kanneperusteeseen
                                                                                nähden: komissio on käyttänyt väärin EY 87 artiklan
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                               3 kohdan c alakohdan mukaista valtaansa hyväksyä
                                                                                tuet, kun se on katsonut riidanalaisen verotuksellisen
                                                                                toimenpiteen toimintatueksi ja todennut näin ollen, että
Kantaja riitauttaa 20.12.2001 tehdyn komission päätöksen C                        kyse on yhteismarkkinoille soveltumattomasta tuesta.
(2001) 4475 lopullinen, jossa kiireellisistä verotuksellisista                    Komissio rinnastaa epäasianmukaisesti pelkän tukea kos-
toimenpiteistä investointien tukemiseksi ja taloudellisen toi-                    kevan arviointimenetelmän investointitukeen tai työpai-
minnan kannustamiseksi 5.7.1993 annetun Norma Foralin                             kan perustamiseen myönnettävään tukeen. Se, että ensi


title: Asia T-429/11: Kanne 4.8.2011 — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA v. komissio

text:
               24.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/46

         Kanne 4.8.2011 — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA v. komissio
   (Asia T-429/11)
   2011/C 282/85
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA (Bilbao, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Ruiz Calzado, M. Núñez-Müller ja J. Domínguez Pérez)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan päätöksen 1 artiklan 1 kohdan

               —

               toissijaisesti kumoamaan päätöksen 1 artiklan 4 ja 5 kohdan

               —

               toissijaisesti kumoamaan päätöksen 4 artiklan tai muuttamaan sen laajuutta esitetyllä tavalla

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Käsiteltävänä oleva kanne on nostettu komission 12.1.2011 tekemästä päätöksestä K(2010) 9566 lopull. (nro 45/07, ex NN 51/2007, ex CP 9/2007), joka koskee Espanjan soveltamaa omistusosuuden hankkimisesta ulkomaisissa kohteissa johtuvan rahallisen liikearvon kirjaamista kuluksi (jäljempänä päätös).
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seitsemään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan rikkomiseen, koska riidanalaisen päätöksen mukaan Espanjan kodifioidun yhtiöverolain 12 §:n 5 momentti merkitsee valtiontukea sillä perusteella, että siinä sallitaan omistusosuuden hankkimisesta ulkomaisissa kohteissa johtuvan rahallisen liikearvon kirjaaminen kuluksi, kun on kyse yhteisön ulkopuolisista hankinnoista.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen ja menettelytapavirheeseen sillä perusteella, että riidanalaisessa päätöksessä todetaan, että jotta voidaan katsoa, että tietty toimenpide merkitsee kokonaisuudessaan kiellettyä valtiontukea, on riittävää, että kyseisen toimenpiteen täytäntöönpano luo sellaisia tilanteita, joissa voidaan katsoa olevan kyse tuista.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen sillä perusteella, että päätöksessä todetaan, että i) toimenpide merkitsee kokonaisuudessaan lainvastaista tukea, mukaan lukien suhteessa sellaisiin maihin kuin Kiina tai Intia tai muihin maihin, joiden osalta on todettu tai voidaan todeta ilmeisiä oikeudellisia esteitä rajat ylittäville yritysjärjestelyille ja että ii) toimenpide merkitsee yhteismarkkinoille soveltumatonta valtiontukea kokonaisuudessaan, myös siltä osin kuin siinä sallitaan omistusosuuden hankkimisesta johtuvan rahallisen liikearvon kirjaaminen kuluksi, kun on kyse on enemmistöosakkuuden hankkiminen unionin ulkopuolella sijaitsevista ulkomaisista yhtiöistä.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu luottamuksensuojan ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteiden loukkaamiseen sillä perusteella, että komissio on poikennut välitöntä verotusta koskevan tiedonannon suosituksista ja hallinnollisesta käytännöstään.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen sillä perusteella, ettei komissio ole tarkistanut yhteisön rajat ylittävien yrityssulautumisten käytännön esteiden täsmällistä laajuutta.

               6)

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen ja arviointivirheeseen siltä osin kuin on kyse sen luottamuksensuojan laajuudesta, joka päätöksessä hyväksytään.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste, joka perustuu päätöksen puutteellisiin perusteluihin.


title: Asia T-489/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 28.3.2017 – LG Electronics v. EUIPO – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY SNAP) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Rekisteröintihakemuksen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               6.6.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 178/16

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 28.3.2017 – LG Electronics v. EUIPO – Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY SNAP)
   (Asia T-489/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Rekisteröintihakemuksen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2017/C 178/20)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: LG Electronics Inc. (Soul, Etelä-Korea) (edustaja: asianajaja M. Graf)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: L. Rampini)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berliini, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Wulff ja U. Hildebrandt)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 12.6.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 1938/2014-2), joka koskee Cyrus Wellness Consulting GmbH:n ja LG Electronics Inc:n välistä väitemenettelyä

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               LG Electronics Inc. vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) ja Cyrus Wellness Consulting GmbH:n oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 337, 12.10.2015.


title: Asia C-375/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal administratif de Grenoble (Ranska) on esittänyt 6.8.2012 — Margaretha Bouanich v. Direction départementale des finances publiques de la Drôme

text:
               20.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/3

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal administratif de Grenoble (Ranska) on esittänyt 6.8.2012 — Margaretha Bouanich v. Direction départementale des finances publiques de la Drôme
   (Asia C-375/12)
   2012/C 319/03
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal administratif de Grenoble

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Margaretha Bouanich

      Vastaaja: Direction départementale des finances publiques de la Drôme

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Ovatko Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 43, 56 ja 58 artikla (joista on tullut Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 49, 63 ja 64 artikla) esteenä [yleisen verolain (code général des impôts) 1 §:n ja 1649-0 A §:n] kaltaiselle lainsäädännölle, jonka mukaan tilanteessa, jossa Euroopan unionin jäsenvaltiossa asuva henkilö, joka on toiseen Euroopan unionin jäsenvaltioon sijoittautuneen yhtiön osakkeenomistaja, saa osinkoja, joista verotetaan kummassakin jäsenvaltiossa, ja jossa kaksinkertaista verotusta on säännelty hyvittämällä hänen asuinvaltiossaan vero, jonka hän on maksanut osingot jakaneen yhtiön jäsenvaltiossa, vuoden aikana saatujen tulojen 60:n tai 50:n prosentin veron enimmäismäärän mekanismissa ei oteta huomioon toisessa jäsenvaltiossa maksettua veroa tai se otetaan huomioon vain osittain?

               2)

               Voidaanko tällainen rajoitus perustella tarpeella varmistaa verojärjestelmän johdonmukaisuus tai tarpeella suojata tasapainoista verotusvallan jakoa jäsenvaltioiden välillä tai muulla yleisen edun mukaisella pakottavalla syyllä?


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 28 päivänä helmikuuta 2002 asiassa T-308/94, Cascades SA vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Kilpailu – EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohta (josta on tullut EY 81 artiklan 1 kohta) – Kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta vastuuseen joutuminen – Sakko – Muutoksenhaku – Asian palauttaminen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen – Yhdenvertainen kohtelu – Oikeusvoima)

text:
15.6.2002                FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 144/33
                                              ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-                                 YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
                     MIOISTUIMEN TUOMIO                                                       MIOISTUIMEN TUOMIO,
                   28 päivänä helmikuuta 2002
                                                                                28 päivänä helmikuuta 2002,
asiassa T-308/94, Cascades SA vastaan Euroopan yhteisö-
                            jen komissio (1)
                                                                           asiassa T-395/94, Atlantic Container Line AB ym. vastaan
                                                                                Euroopan yhteisöjen komissio (1)
(Kilpailu – EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohta
(josta on tullut EY 81 artiklan 1 kohta) – Kilpailusääntöjen
rikkomista merkitsevästä toiminnasta vastuuseen joutumi-
nen – Sakko – Muutoksenhaku – Asian palauttaminen                          (Kilpailu – Linjakonferenssit – Asetus N:o 4056/86 –
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen – Yhdenvertai-                    Soveltamisala – Ryhmäpoikkeus – Asetus N:o 1017/68 –
                    nen kohtelu – Oikeusvoima)                                                    Yksittäispoikkeus)
                           (2002/C 144/71)
                                                                                (2002/C 144/72)
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Asiassa T-308/94, Cascades SA, kotipaikka Bagnolet (Ranska),
edustajanaan asianajaja J.-Y. Art, prosessiosoite Luxemburgissa,
vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään R. Lyal
ja É. Gippini Fournier), jossa kantaja vaatii EY:n perustamisso-
                                                                           Asiassa T-395/94, Atlantic Container Line AB, kotipaikka
pimuksen 85 artiklan soveltamisesta (IV/C/33.833 – Kartonki)
                                                                           Göteborg (Ruotsi), Cho Yang Shipping Co. Ltd, kotipaikka Soul
13 päivänä heinäkuuta 1994 tehdyn komission päätöksen 94/
                                                                           (Etelä-Korea), DSR-Senator Lines GmbH, kotipaikka Bremen
601/EY (EYVL L 243, s. 1) kumoamista, yhteisöjen ensimmäi-
                                                                           (Saksa), Hapag Lloyd AG, kotipaikka Hampuri (Saksa), Mediter-
sen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu ensimmäinen jaos-
                                                                           ranean Shipping Company SA, kotipaikka Geneve (Sveitsi),
to), toimien kokoonpanossa: presidentti B. Vesterdorf sekä
                                                                           A. P. Møller-Mærsk Line, kotipaikka Kööpenhamina (Tanska),
tuomarit K. Lenaerts, J. Pirrung, M. Vilaras ja N. J. Forwood,
                                                                           Nedlloyd Lijnen BV, kotipaikka Rotterdam (Alankomaat),
kirjaaja: hallintovirkamies D. Christensen, on antanut
                                                                           Neptune Orient Lines Ltd, kotipaikka Singapore (Singapore),
28.2.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                           Nippon Yusen Kaisha (NYK Line), kotipaikka Tokio (Japani),
                                                                           Orient Overseas Container Line (UK) Ltd, kotipaikka Levington
1)     EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan soveltamisesta (IV/C/         (Yhdistynyt kuningaskunta), P & O Containers Ltd, kotipaikka
       33.833 – Kartonki) 13 päivänä heinäkuuta 1994 tehdyn                Lontoo (Yhdistynyt kuningaskunta), Polish Ocean Lines (POL),
       komission päätöksen 94/601/EY 3 artiklassa kantajalle mää-          kotipaikka Gdynia (Puola), Sea-Land Service Inc., kotipaikka
       rätty sakko vahvistetaan 13 538 000 euroksi.                        Jersey City, New Jersey (Amerikan yhdysvallat), Tecomar SA
                                                                           de CV, kotipaikka México (Meksiko), Transportación Marı́tima
2)     Kantajan on vastattava viidestä kuudesosasta omia oikeuden-         Mexicana SA de CV, kotipaikka México, edustajinaan solicitor
       käyntikulujaan ja korvattava viisi kuudesosaa komission oikeu-      J. Pheasant, solicitor N. Bromfield sekä aluksi solicitor S. Kim,
       denkäyntikuluista sekä yhteisöjen tuomioistuimessa että ensim-      sittemmin solicitor M. Levitt, prosessiosoite Luxemburgissa,
       mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa aiheutuneiden oikeuden-        joita tukevat The European Community Shipowners’ Associa-
       käyntikulujen osalta, välitoimimenettelystä aiheutuneet oikeu-      tions ASBL, kotipaikka Bryssel, edustajanaan asianajaja
       denkäyntikulut mukaan lukien.                                       D. Waelbroeck, ja The Japanese Shipowners’ Association,
                                                                           kotipaikka Tokio, edustajinaan aluksi N. Forwood, QC, sekä
3)     Komission on korvattava yksi kuudesosa kantajan oikeuden-           solicitor P. Rutley, sittemmin asianajaja F. Murphy, prosessi-
       käyntikuluista ja vastattava yhdestä kuudesosasta omia oikeu-       osoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
       denkäyntikulujaan sekä yhteisöjen tuomioistuimessa että ensim-      (asiamiehinään B. Langeheine ja R. Lyal), jota tukevat The
       mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa aiheutuneiden oikeuden-        Freight Transport Association Ltd, kotipaikka Tunbridge Wells
       käyntikulujen osalta, välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut       (Yhdistynyt kuningaskunta), johon kuuluu The British Ship-
       mukaan lukien.                                                      ping Council, Association des utilisateurs de transport de fret,
                                                                           kotipaikka Pariisi, johon kuuluu Conseil des chargeurs français,
                                                                           ja The European Council of Transport Users ASBL, kotipaikka
(1) EYVL C 351, 10.12.1994.                                                Bryssel, johon kuuluu The European Shippers Council, edusta-
                                                                           jinaan solicitor-advocate M. Clough, QC, prosessiosoite Lu-
                                                                           xemburgissa, ja jossa kantajat vaativat ensimmäisen oikeusas-


title: Asia T-22/07: Kanne 1.2.2007 — US Steel Košice v. komissio

text:
               10.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/38

         Kanne 1.2.2007 — US Steel Košice v. komissio
   (Asia T-22/07)
   (2007/C 56/71)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: US Steel Košice s.r.o. (Košice, Slovakian tasavalta) (edustajat: asianajajat E. Vermulst ja S. Van Cutsem)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Komission 22.11.2006 tekemä päätös D/59829, joka koskee myynnin enimmäistason soveltamista Bulgariaan ja Romaniaan, on kumottava, ja

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja vaatii kanteellaan komission 22.11.2006 tekemä päätöksen D/59829, jolla liittymisasiakirjan liitteessä XIV olevan 4 osaston 2 kohdan a alakohdan i alakohdassa määrätyn myynnin enimmäistason soveltaminen laajennettiin Bulgariaan ja Romaniaan. Riidanalaisella päätöksellä määrättiin, että myynnin enimmäistaso vuodelle 2007 ja sitä seuraaville vuosille oli laskettava uudestaan Romanian ja Bulgarian vuoden 2001 myyntitiedot. Tässä tarkoituksessa se kehotti Slovakian tasavaltaa toimittamaan kantajan vuoden 2001 myyntitiedot näiden maiden osalta.
   Kantaja saa valtiontukea verovapautuksena sellaisten valtiontukien alalla toteutettavien siirtymätoimenpiteiden perusteella, joita Slovakia saa soveltaa yhdelle terästeollisuuden edunsaajalle.
   Vaatimustensa tueksi kantaja esittää, että riidanalainen päätös on lainvastainen sikäli kuin siinä edellytetään kantajan muuttavan myynnissä noudattamiaan menettelytapojaan ja asettamaan enimmäismäärän tiettyjen terästuotteiden myynnille Bulgariaan ja Romaniaan voidakseen hyötyä yhteisön oikeuden mukaan sallitusta valtiontuesta.
   Kantaja väittää, että riidanalaisella päätöksellä asetetaan lisäehto, jota ei ollut liittymisasiakirjan tullessa voimaan, ja siten se on ristiriidassa liittymisasiakirjan sanamuodon, hengen ja yleisen rakenteen kanssa. Kantajan mukaan ilmaisu ”laajentunut EU”, johon viitataan liitteessä XIV olevan 4 osaston 2 kohdan a alakohdan i alakohdassa, ei sisällä Romaniaa ja Bulgariaa.
   Lisäksi kantaja väittää, että riidanalainen päätös on kumottava, koska komissiolta puuttui toimivalta, se loukkasi kantajan perusteltua luottamusta eikä noudattanut suhteellisuusperiaatetta.


title: Asia C-419/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 30.7.2015 – Thomas Philipps GmbH & Co. KG v. Grüne Welle Vertriebs GmbH

text:
               19.10.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 346/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 30.7.2015 – Thomas Philipps GmbH & Co. KG v. Grüne Welle Vertriebs GmbH
   (Asia C-419/15)
   (2015/C 346/09)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Thomas Philipps GmbH & Co. KG

      Vastapuoli: Grüne Welle Vertriebs GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhteisömallista 12.12.2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 6/2002 (1) 33 artiklan 2 kohdan 1 kohta esteenä sille, että lisenssinhaltija, jota ei ole rekisteröity yhteisön mallirekisteriin, nostaa rekisteröidyn yhteisömallin loukkaamiseen perustuvia kanteita?

               2)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: voiko yhteisömallin lisenssinhaltija, jolla on yksinoikeus, vaatia oman vahinkonsa korvaamista sen yhteisömallista 12.12.2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 6/2002 32 artiklan 3 kohdan mukaisesti oikeudenhaltijan valtuutuksella yksin vireille panemassa oikeusriidassa vai voiko se pelkästään yhtyä oikeudenhaltijan itsensä yhteisömallinsa loukkaamisen vuoksi vireille panemaan oikeusriitaan tämän säännöksen 4 kohdan mukaisesti?

      (1)  EYVL L 3, s. 1.


title: Asia C-307/06: Kanne 14.7.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta

text:
               16.9.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 224/24

         Kanne 14.7.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-307/06)
   (2006/C 224/45)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet): V. Kreuschitz ja I. Kaufmann-Bühler)

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta
   Vaatimukset
   Yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan,

               —

               että kun Saksan liittotasavalta myöntää Bundeserziehungsgeldgesetzin (liittovaltion laki kotihoidon tuesta) nojalla työntekijöille, joiden asuinpaikka on toisessa jäsenvaltiossa, kotihoidontukea vain, jos nämä työskentelevät vähäistä suuremmassa määrin, ja tämän edellytyksen täyttymistä vaaditaan vain rajatyöntekijöiltä, se rikkoo EY 39 artiklaa ja asetuksen N:o 1612/68 (1) 7 artiklan 2 kohtaa ja

               —

               Saksan liittotasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Asetuksen (ETY) N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdan mukaan työntekijän, joka on jäsenvaltion kansalainen, on saatava samat sosiaaliset ja verotukseen liittyvät edut kuin kotimaisten työntekijöiden.
   Bundeserziehungsgeldgesetzin 1 §:n 7 momentin mukaan kotihoidontukea myönnetään Saksassa työntekijöille, joiden kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, vain, jos heidän työsuhteensa on vähäistä suurempi. Vain rajatyöntekijöiden on täytettävä tämä edellytys. Tämä sääntö ei koske työntekijöitä, joiden kotipaikka on Saksassa; heillä on oikeus kotihoidontukeen viikoittaisten työtuntien määrästä taikka palkan suuruudesta riippumatta. Saksan lainsäätäjä lähtee siis komission mukaan siitä, että Saksassa asuvien henkilöiden osalta heidän työskentelynsä vähäisyys ei ole ristiriidassa sen kanssa, että heidät luokitellaan työntekijöiksi.
   Tämä vaatimus on komission mielestä ristiriidassa EY 39 artiklan ja asetuksen (ETY) N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdan kanssa.
   Silloinkaan, jos vähäisessä määrin työskentelevät työntekijät eivät kuuluisi asetuksen (ETY) N:o 1708/81 henkilölliseen soveltamisalaan, jos heidän tapauksessaan liitteessä I C (nykyään D) mainitut Saksaa koskevat edellytykset eivät täyty, ei voida mitenkään tehdä sitä päätelmää, että asetusta (ETY) N:o 1612/68 ei sovellettaisi. Yhteisöjen tuomioistuin on korostanut oikeuskäytännössään, että asetuksen (ETY) N:o 1408/71 soveltamisalaan kuuluvien etuuksien poissulkeminen ei vapauta jäsenvaltioita velvollisuudesta varmistaa, ettei mikään muu yhteisön oikeuden säännös, erityisesti asetuksen (ETY) N:o 1612/68 ole ristiriidassa asuinpaikkaa koskevan edellytyksen asettamisen kanssa. Kotihoidontuen osalta yhteisöjen tuomioistuin on todennut jopa nimenomaisesti, että se on asetuksen (ETY) N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu sosiaalinen etu.
   Henkilö, joka työskentelee vain vähäisessä määrin, voi kuulua EY 39 artiklassa tarkoitetun työntekijän käsitteen soveltamisalaan. Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EY 39 artiklan ja asetuksen (ETY) N:o 1612/68 mukaisella työntekijän käsitteellä on yhteisön oikeuden mukainen merkitys eikä sitä voida tulkita suppeasti. Työsuhteen objektiivinen tunnusmerkki on, että henkilö tekee työsuorituksia tietyn ajan toiselle henkilölle tämän ohjeiden mukaisesti vastiketta vastaan. Yhteisöjen tuomioistuin tulee komission mukaan siihen lopputulokseen, että osa-aikaista työskentelyä ei voida sulkea työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevien säännösten ulkopuolelle.
   Kansallisen lainsäädännön säännös, joka ei ole objektiivisesti oikeutettu ja joka ei ole asianmukaisessa suhteessa sillä tavoiteltuun päämäärään nähden, on välillistä syrjintää, jos sillä on suurempi vaikutus siirtotyöntekijöihin kuin kotimaisiin työntekijöihin ja näin ollen on olemassa vaara, että se on erityisen epäedullinen siirtotyöntekijöitä kohtaan. Komission mielestä edellytys siitä, että Saksan kotihoidontuen maksaminen vähäisessä määrin työskenteleville siirtotyöntekijöille riippuu siitä, että he asuvat Saksassa, ei ole objektiivisesti oikeutettu eikä oikeasuhtainen, ja sillä rikotaan näin ollen EY 39 artiklaa ja asetuksen (ETY )N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohtaa.

      (1)  EYVL L 257, s. 2.


title: Asia T-581/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.3.2015 – Royal County of Berkshire Polo Club v. SMHV – Lifestyle Equities (Royal County of Berkshire POLO CLUB) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin Royal County of Berkshire POLO CLUB rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat yhteisön tavaramerkeiksi rekisteröidyt kuviomerkit BEVERLY HILLS POLO CLUB — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artikla — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               11.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 155/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.3.2015 – Royal County of Berkshire Polo Club v. SMHV – Lifestyle Equities (Royal County of Berkshire POLO CLUB)
   (Asia T-581/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin Royal County of Berkshire POLO CLUB rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat yhteisön tavaramerkeiksi rekisteröidyt kuviomerkit BEVERLY HILLS POLO CLUB - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Perusteluvelvollisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artikla - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2015/C 155/29)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: The Royal County of Berkshire Polo Club Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: solicitor J. Maitland-Walker)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: P. Bullock ja N. Bambara)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Lifestyle Equities CV (Amsterdam, Alankomaat) (edustaja: asianajaja D. Russo)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 25.7.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 1374/2012-2), joka koskee Lifestyle Equities CV:n ja Royal County of Berkshire Polo Club Ltd:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) toisen valituslautakunnan 25.7.2013 tekemä päätös (asia R 1374/2012-2) kumotaan siltä osin kuin sillä hylättiin yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus nro 9642621 tavaroita ”raipat, valjaat, satulat” varten.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Osapuolet vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 24, 25.1.2014.


title: Asia C-470/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Gerechtshof te Arnhem (Alankomaat) on esittänyt 3.11.2008 — K. van Dijk v. Gemeente Kampen

text:
               10.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Gerechtshof te Arnhem (Alankomaat) on esittänyt 3.11.2008 — K. van Dijk v. Gemeente Kampen
   (Asia C-470/08)
   (2009/C 6/24)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Gerechtshof te Arnhem
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: K. van Dijk

      Vastaaja: Gemeente Kampen
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko vuokralainen asetuksen N:o 1782/2003 (1) ja asetuksen N:o 795/2004 (2) mukaan tai yhteisön yleisten oikeusperiaatteiden — erityisesti sen periaatteen, että perusteettoman edun saaminen on kiellettyä — mukaan asiaa koskevien kansallisten säännösten puuttuessa velvollinen luovuttamaan vuokrasopimuksen päättyessä vuokratun maa-alueen ja siihen syntyneet tai liittyvät tukioikeudet vuokranantajalle?

               2)

               Jos vastaus kysymykseen a on myöntävä, onko vuokranantaja asetuksen N:o 1782/2003 ja asetuksen N:o 795/2004 mukaan tai yhteisön yleisten oikeusperiaatteiden — erityisesti sen periaatteen, että perusteettoman edun saaminen on kiellettyä — mukaan asiaa koskevien kansallisten säännösten puuttuessa velvollinen maksamaan vuokralaiselle korvauksen vuokranantajalle luovutetuista tukioikeuksista ja jos hän on tähän velvollinen, onko vuokranantajan korvattava oikeuksien koko arvo vai ainoastaan osa arvosta, ja jälkimmäisessä tapauksessa mikä osa arvosta?

               3)

               Jos vastaus kysymykseen a on kieltävä, onko vuokralainen asetuksen N:o 1782/2003 ja asetuksen N:o 795/2004 mukaan tai yhteisön yleisten oikeusperiaatteiden — erityisesti sen periaatteen, että perusteettoman edun saaminen on kiellettyä — mukaan asiaa koskevien kansallisten säännösten puuttuessa velvollinen maksamaan vuokranantajalle korvauksen vuokralaiselle jäävistä tukioikeuksista, ja jos hän on tähän velvollinen, onko vuokralaisen korvattava oikeuksien koko arvo vai ainoastaan osa arvosta, ja jälkimmäisessä tapauksessa mikä osa arvosta?

      (1)  Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71, (EY) N:o 1254/1999 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1782/2003 (EUVL L 270, s. 1).

      (2)  Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädetyn tilatukijärjestelmän täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21.4.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 795/2004 (EUVL L 141, s. 1).


title: Asia C-38/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Budai Központi Kerületi Bíróság (Unkari) on esittänyt 24.1.2017 – GT v. HS

text:
               6.6.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 178/2

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Budai Központi Kerületi Bíróság (Unkari) on esittänyt 24.1.2017 – GT v. HS
   (Asia C-38/17)
   (2017/C 178/02)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: GT

      Vastaaja: HS

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko kuluttajansuojan korkean tason varmistamiseen liittyvien Euroopan unionin tehtävien,
   ja yhdenvertaisuutta lain edessä koskevan oikeuden ja Euroopan unionin tehokkaita oikeussuojakeinoja ja oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevien perusoikeuksien, ja
   direktiivin 93/13/ETY (1) johdanto-osan eräiden kappaleiden (”– – katsoo, että – – kahdessa yhteisön kuluttajansuojaa ja kuluttajavalistusta koskevassa ohjelmassa korostettiin kuluttajansuojan tärkeyttä kohtuuttomien sopimusehtojen suhteen; tämä suoja on varmistettava laeilla ja asetuksilla, jotka joko yhdenmukaistetaan yhteisön tasolla tai annetaan suoraan tällä tasolla, näiden kahden tarkoitetun ohjelman kohdassa ’kuluttajien taloudellisten etujen suojaaminen’ ilmaistun periaatteen mukaisesti tavaroiden tai palvelujen hankkijoita on suojeltava myyjän tai palvelun suorittajan vallan väärinkäytöltä, erityisesti yksipuolisilta vakiosopimuksilta ja kohtuuttomalta olennaisten oikeuksien poisjättämiseltä sopimuksista, tehokkaampi kuluttajansuoja voidaan saavuttaa ottamalla käyttöön yhdenmukaiset kohtuuttomia ehtoja koskevat säännöt; näitä sääntöjä on sovellettava kaikkiin elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välisiin sopimuksiin; tämän vuoksi tämän direktiivin ulkopuolelle jätetään erityisesti työsopimukset, perintöoikeuksia koskevat sopimukset, perhelainsäädännön oikeuksia koskevat sopimukset sekä yhtiöiden perustamista ja yhtiöjärjestystä koskevat sopimukset, kuluttajan on saatava sama suoja niin suullisesti kuin kirjallisesti tehtyjen sopimusten osalta, ja jälkimmäisessä tapauksessa riippumatta siitä, sisältyvätkö sopimusehdot yhteen vai useampaan asiakirjaan, kansallisten lainsäädäntöjen nykytilassa voidaan suunnitella kuitenkin ainoastaan osittaista yhdenmukaistamista; tämä direktiivi kattaa erityisesti ainoastaan ne sopimusehdot, joista ei ole neuvoteltu erikseen; on tarpeen jättää jäsenvaltioille mahdollisuus perustamissopimusta asianmukaisesti noudattaen varmistaa kuluttajalle suojelun korkeampi taso tämän direktiivin säännöksiä tiukemmilla kansallisilla säännöksillä, – – sopimukset on laadittava selvin ja ymmärrettävin ilmaisuin; kuluttajalle on tosiasiallisesti annettava tilaisuus tutkia kaikki ehdot, ja epäselvässä tapauksessa on kuluttajalle suotuisimman tulkinnan oltava etusijalla – –”) ja lopuksi
   direktiivin 93/13/ETY 4 artiklan 2 kohdan ja 5 artiklan mukainen
   sellainen kansallinen, normatiivinen [sitova] oikeuskäytäntö, jossa (a ja/tai b)

               a.)

               ei velvoiteta – sopimuksen pätevyyden edellytyksenä – kuluttajan kanssa sopimuksen tekevää osapuolta antamaan kuluttajalle tiedoksi ennen sopimuksen tekemistä selkeästi ja ymmärrettävästi laadittuja sopimusehtoja, jotka ovat sopimuksen pääasiallinen kohde – mukaanlukien valuuttaluoton maksamiseen sovellettava valuuttakurssi –, jotta vältetään sopimuksen pätemättömyys

               b.)

               mahdollistetaan se, että kuluttajan kanssa sopimuksen tekevä osapuoli pelkästään ilmoittaa (esimerkiksi erillisellä asiakirjalla) selkeästi ja ymmärrettävästi laaditut sopimusehdot, jotka ovat sopimuksen pääasiallinen kohde – mukaanlukien valuuttaluoton maksamiseen sovellettava valuuttakurssi –, vasta sen jälkeen, kun kuluttaja on jo peruuttamattomasti sitoutunut noudattamaan sopimusta, eikä tätä seikkaa katsota sopimuksen pätemättömyysperusteeksi?

      (1)  Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettu neuvoston direktiivi 93/13/ETY (EYVL 1993, L 95, s. 29).


title: Asia C-427/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) on esittänyt 1.8.2016 – ”Chez Elektro Balgaria” AD v. Yordan Kotsev

text:
               10.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 371/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sofiyski rayonen sad (Bulgaria) on esittänyt 1.8.2016 – ”Chez Elektro Balgaria” AD v. Yordan Kotsev
   (Asia C-427/16)
   (2016/C 371/07)
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sofiyski rayonen sad

      Pääasian asianosaiset

      Hakija maksamismääräysmenettelyssä:”Chez Elektro Balgaria” AD

      Velallinen: Yordan Kotsev

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko SEUT 101 artiklan 1 kohta (kilpailun estymisen, rajoittumisen tai vääristymisen kielto) esteenä asianajajakunnasta annetun lain 36 §:n 2 momentille, jonka mukaan vapaita ammatteja harjoittavien yritysten yhteenliittymällä (ylin asianajajaneuvosto) on harkintavaltaa vahvistaessaan valtion sille siirtämän toimivallan perusteella etukäteen näiden yritysten tarjoamien palvelujen hintojen (asianajopalkkioiden) vähimmäismäärän?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: onko siviiliprosessilain 78 §:n 5 momentin loppuosa (jossa ei mahdollisteta asianajopalkkion määrittämistä vahvistettua vähimmäismäärää alhaisemmaksi) ristiriidassa SEUT 101 artiklan 1 kohdan kanssa?

               3)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: onko asianajajakunnasta annetun lain 132 §:n 5 kohta (kyseisen lain 136 §:n 1 kohdan soveltamiseksi) ristiriidassa SEUT 101 artiklan 1 kohdan kanssa?

               4)

               Onko SEUT 56 artiklan ensimmäinen kohta (palvelujen tarjoamisen vapauden rajoittamisen kielto) esteenä asianajajakunnasta annetun lain 36 §:n 2 momentille?

               5)

               Onko siviiliprosessilain 78 §:n 8 momentti ristiriidassa SEUT 101 artiklan 1 kohdan kanssa?

               6)

               Onko siviiliprosessilain 78 §:n 8 momentti ristiriidassa direktiivin 77/249/ETY (1) kanssa (kun kyse on oikeudellisten neuvonantajien edustamien henkilöiden oikeudesta vaatia korvausta asianajopalkkioista)?

               7)

               Onko direktiivin 2006/112/EY (2) kanssa ristiriidassa asetuksen nro 1 lisäsäännösten 2 a §, jonka mukaan arvonlisäveroa voidaan pitää osana vapaan ammatin harjoittamisen yhteydessä tarjotun palvelun hintaa (siltä osin kuin arvonlisävero sisällytetään osaksi maksettavaksi tulevaa asianajopalkkiota)?

      (1)  Asianajajien palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamisesta 22.3.1977 annettu neuvoston direktiivi 77/249/ETY (EYVL 1977, L 78, s. 17).

      (2)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 29 päivänä huhtikuuta 2004 asiassa C-341/01 (Landesgericht Korneuburgin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Plato Plastik Robert Frank GmbH vastaan Caropack Handelsgesellschaft mbH (Direktiivi 94/62/EY — Pakkaukset ja pakkausjätteet — Muoviset kantokassit — Käytettyjen pakkausten ja pakkausjätteiden keräämistä ja hyödyntämistä koskeva kansallinen lainsäädäntö — Käytettyjen pakkausten ja pakkausjätteiden keruu ja hyödyntäminen — Velvollisuus käyttää valtuutettua yritystä tai järjestää keruujärjestelmä — Tutkittavaksi ottaminen)

text:
               30.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/12

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO

   (viides jaosto)
   29 päivänä huhtikuuta 2004
   asiassa C-341/01 (Landesgericht Korneuburgin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Plato Plastik Robert Frank GmbH vastaan Caropack Handelsgesellschaft mbH (1)

   (Direktiivi 94/62/EY - Pakkaukset ja pakkausjätteet - Muoviset kantokassit - Käytettyjen pakkausten ja pakkausjätteiden keräämistä ja hyödyntämistä koskeva kansallinen lainsäädäntö - Käytettyjen pakkausten ja pakkausjätteiden keruu ja hyödyntäminen - Velvollisuus käyttää valtuutettua yritystä tai järjestää keruujärjestelmä - Tutkittavaksi ottaminen)
   (2004/C 118/22)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa C-341/01, jonka Landesgericht Korneuburg (Itävalta) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Plato Plastik Robert Frank GmbH vastaan Caropack Handelsgesellschaft mbH, ennakkoratkaisun pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY (EYVL L 365, s. 10) 3 artiklan 1 kohdan ja muiden yhteisön säännösten tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: viidennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä hoitava C. W. A. Timmermans sekä tuomarit A. Rosas (esittelevä tuomari) ja S. von Bahr, julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M. Múgica Arzamendi, on antanut 29.4.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että asiakkaalle liikkeessä vastikkeetta tai vastikkeellisesti annetut muoviset kantokassit ovat kyseisessä direktiivissä tarkoitettuja pakkauksia.

               2)

               Direktiivin 94/62 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan asiayhteydessä tuottajan käsitteellä tarkoitetaan tavaroiden tuottajaa eikä pakkaustuotteiden valmistajaa.

      (1)  EYVL C 331, 24.11.2001.


title: Asia C-449/03: Euroopan yhteisöjen komission 24.10.2003 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 289/18                 FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                     29.11.2003
Euroopan yhteisöjen komission 24.10.2003 Ranskan tasa-                   Euroopan yhteisöjen komission 27.10.2003 Luxemburgin
                 valtaa vastaan nostama kanne                                     suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne
                          (Asia C-449/03)                                                          (Asia C-450/03)
                          (2003/C 289/35)                                                          (2003/C 289/36)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 24.10.2003 Euroo-               Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 27.10.2003 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa
                                                                         pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxemburgin suur-
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat M. Konstantinidis ja
                                                                         herttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on K. Banks,
B. Stromsky.
                                                                         prosessiosoite Luxemburgissa.
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
tuin                                                                     Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
1.    toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut jätteistä        1.    toteaa, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudat-
      annetun direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on                    tanut bioteknologian keksintöjen oikeudellisesta suojasta
      muutettuna direktiivillä 91/156/ETY (1), 9 artiklan mukai-               6 päivänä heinäkuuta 1998 annetun Euroopan parlamen-
      sia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut Saint-Laurent                tin ja neuvoston direktiivin 98/44/EY (1) 15 artiklan
      du Maronin kunnan alueella sijaitsevalle kaatopaikalle                   mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen
      toimintalupaa;                                                           direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja
                                                                               hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ainakaan ole
                                                                               ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle
2.    toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut jätteistä
      annetun direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on
      muutettuna direktiivillä 91/156/ETY, 4 artiklan mukaisia           2.    velvoittaa Luxemburgin suurherttuakunnan korvaamaan
      velvoitteitaan jättäessään ryhtymättä toimiin, jotka ovat                oikeudenkäyntikulut.
      tarpeen sen takaamiseksi, että kyseisellä kaatopaikalla
      sijaitsevat jätteet hyödynnetään tai että niistä huolehdi-
      taan vaarantamatta ihmisen terveyttä ja ilman, että käytet-
      täisiin menettelyjä tai menetelmiä, jotka voisivat vahin-          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      goittaa ympäristöä;
3.    toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut jätteistä        Direktiivin täytäntöönpanolle vahvistettu määräaika päättyi
      annetun direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on              30.7.2000.
      muutettuna direktiivillä 91/156/ETY, 8 artiklan mukaisia
      velvoitteitaan, koska se ei ole ryhtynyt toimiin, jotka
      ovat tarpeen, jotta kyseisen kaatopaikan ylläpitäjä itse           (1) EYVL L 213, 30.7.1998, s. 13.
      hyödyntäisi jätteet tai huolehtisi niistä tai antaisi ne
      yksityiselle tai julkiselle jätteidenkerääjälle;
4.    velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-
      tikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      Euroopan yhteisöjen komission 28.10.2003 Belgian ku-
                                                                                ningaskuntaa vastaan nostama kanne
Saint-Laurent du Maronin kunnan ylläpitämän valvomattoman                                          (Asia C-454/03)
kaatopaikan olemassaolo on aiheuttanut ympäristön pilaantu-
mista pitkän ajan. Ranskan tasavalta ei ole ryhtynyt toimiin
laittoman kaatopaikan sulkemiseksi ja sen kunnostamiseksi.                                         (2003/C 289/37)
Ranskan tasavalta ei ole huolehtinut jätteiden siirtämisestä
jollekin toiselle hyväksytylle kaatopaikalle.
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 28.10.2003 Euroo-
(1) EYVL L 78, 26.3.1991, s. 32.
                                                                         pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian kuningas-
                                                                         kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on K. Banks, prosessio-
                                                                         soite Luxemburgissa.


title: Regione Toscanan 1.4.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-81/97)

text:
31.5.97                FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   N:o C 166/21
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois            Kantaja muistuttaa tämän osalta, että alueen maataloudes
tuin                                                               ta vastaava viranomainen, Assessore regionale alPAgricol
                                                                   tura , esitti lopullisen maksupyynnön 31.3.1995 päivätyllä
— kumoaa komission 18.6.1996 tekemän päätöksen, jol               kirjeellään, mutta komissio ei vastannut tähän pyyntöön .
     la se kantajan vaatimuksen vastaisesti päätti olla arvi      Koska kantaja ei ollut saanut vaadittua maksua, se lähetti
     oimatta henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdan              marraskuussa 1996 komissiolle maksuvaatimuksen, johon
     mahdollista soveltuvuutta,                                    komissio vastasi, että koska lopullinen maksupyyntö olisi
                                                                   pitänyt tehdä ennen 31.3.1995 , mutta se tosiasiassa saapui
— kumoaa tarpeellisilta osin komission 27.12.1996 kan             vasta neljä päivää sen jälkeen, yhteisön tuki oli vapautetta
     tajan valituksen perusteella tekemän nimenomaisen             va asetuksen ( ETY) N:o 4256/88 (') 10 artiklan nojalla .
     hylkäävän päätöksen,
— velvoittaa vastaajan korvaamaan asian käsittelystä               Kantaja väittää ensinnäkin, että edellä mainitun asetuksen
     tässä tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäyntiku           ( ETY ) N:o 4256/88 10 artiklaa on rikottu, koska siinä ei
     lut.                                                          säädetä, että maksupyyntöjen on saavuttava komissiolle
                                                                   ennen 31.3 ., vaan se koskee ainoastaan tapauksia, joissa
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                komissiolle " ei ole esitetty lopullista maksupyyntöä " en
                                                                   nen tämän ajan päättymistä . Tästä seuraa, että Regione
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa       Toscanan lähettämä kirje on kyseisen asetuksen säännös
mansisältöiset kuin asiassa T-16/97 ( 1 ).                         ten mukainen, koska tässä asetuksessa säädetään ajasta,
                                                                   jonka kuluessa pyyntö on lähetettävä , eikä siitä, milloin
(') EYVL N:o C 74 , 8.3.1997, s . 27 .                             pyynnön on saavuttava perille .
                                                                   Kantaja vetoaa kanteessa myös siihen, että suhteellisuuspe
                                                                   riaatetta on loukattu. Kantaja väittää , että vaikka katsot
                                                                   taisiinkin, ettei Regione Toscana ole täyttänyt velvollisuuk
                                                                   siaan, minkä se itse kiistää, tästä aiheutuva taloudellinen
Regione Toscanan 1.4.1997 Euroopan yhteisöjen komis               seuraamus on kohtuuton verrattuna tavoiteltuun päämää
                 siota vastaan nostama kanne                       rään, koska vakuus menetetään automaattisesti seuraa
                        ( Asia T-81/97                             muksena tapauksessa, jossa on kyseessä huomattavasti vä
                                                                   hemmän vakava säännösten rikkominen kuin siinä tapauk
                         ( 97/C 166/43 )                           sessa, ettei sitä pääasiallista velvoitetta täytettäisi, jonka
                                                                   takeeksi vakuus on tarkoitettu .
                 (Oikeudenkäyntikieli: italia)
Regione Toscana, Firenze, on nostanut Euroopan yhteisö            Lopuksi kantaja vetoaa vielä siihen, että yhteisön oikeutta
jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa 1.4.1997             on rikottu, koska luottamuksensuojan periaatetta ei ole
kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan . Kantajan          noudatettu . Kantaja korostaa, ettei komissio ole miten
edustajina ovat asianajajat Vito Vacchi ja Lucia Bora, Fi         kään reagoinut asiaan toukokuun 1995 ja marraskuun
                                                                   1996 välisenä aikana . Tämä vaikeneminen on luonut Tos
renze, ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o Paolo Benocci,
50 rue de Vianden .                                                canan alueelle perustellun luottamuksen siihen , että sille,
                                                                   maksetaan kyseistä hanketta varten jo varattu tuki, koska
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen           se oli näyttänyt, että hanke oli toteutettu sääntöjenmukai
                                                                   sesti .
tuomioistuin
— kumoaa 21.11.1994 päivätyn komission maataloudes                (') Asetuksen ( ETY ) N:o 2052/88 soveltamisesta Euroopan maa
     ta vastaavan pääosaston kirjeen VI/040551 ;                       talouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR ) ohjausosaston
                                                                       osalta 19 päivänä joulukuuta 1988 annettu neuvoston asetus
— kumoaa toimen, jota ei ole koskaan annettu tiedoksi                  ( ETY ) N:o 4256/88 ( EYVL N:o L 374, s . 25 ), sellaisena kuin
                                                                       tämä asetus on muutettuna 20 päivänä heinäkuuta 1993 anne
     kantajalle ja jolla Euroopan yhteisöjen komissio va              tulla asetuksella ( ETY ) N:o 2085/93 ( EYVL N:o L 193 , s . 44 ).
     pautti Välimeren alueen yhdentämistä koskevalle
     hankkeelle ( Programma integrato mediterraneo, PIM )
     N:o 88.20.IT.006.0 ( juomakelpoisen veden toimittami
     nen Toscanassa ) varatun yhteisön tuen;
— kumoaa 31.1.1997 päivätyn komission kirjeen, jonka
     kantaja sai tiedoksi 7.2.1997 ja jossa komissio ilmoitti      Patrick Rousseaux'n 28.3.1997 Euroopan yhteisöjen ko
     kyseisen tuen vapauttamisesta .                                               missiota vastaan nostama kanne
                                                                                ( Asia T-82/97)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                                ( 97/C 166/44 )
Regione Toscana riitauttaa esillä olevassa asiassa vastaajan
toteuttaman toimen, jolla se vapautti juomakelpoisen ve                             (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
den toimittamista varten Toscanan alueella perustetulle
Välimeren alueen yhdentämistä koskevalle hankkeelle                Patrick Rousseaux, kotipaikka Bryssel, on nostanut
( Programma integrato mediterraneo, PIM ) varatun rahoi           28.3.1 997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tustuen, jonka kokonaismäärä oli noin 900 000 ecua .               tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota


title: Asia C-170/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 5.4.2013 — Huawei Techologies Co. Ltd v. ZTE Corp. ja ZTE Deutschland GmbH

text:
               27.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 215/5

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 5.4.2013 — Huawei Techologies Co. Ltd v. ZTE Corp. ja ZTE Deutschland GmbH
   (Asia C-170/13)
   2013/C 215/04
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landgericht Düsseldorf

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Huawei Techologies Co. Ltd

      Vastaajat: ZTE Corp. ja ZTE Deutschland GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Käyttääkö standardin kannalta olennaisen patentin haltija, joka on ilmoittanut standardointijärjestölle olevansa valmis myöntämään kaikille kolmansille osapuolille lisenssin oikeudenmukaisin, kohtuullisin ja ketään syrjimättömin ehdoin, määräävää markkina-asemaansa väärin, jos se vetoaa tuomioistuimessa patentinloukkaajaa vastaan kieltokannetta koskevaan oikeuteen, vaikka patentinloukkaaja on ilmoittanut olevansa valmis neuvottelemaan tällaisesta lisenssistä,
               vai
               onko määräävän markkina-aseman väärinkäytöstä katsottava olevan kyse vasta sitten, kun patentinloukkaaja on tehnyt standardin kannalta olennaisen patentin haltijalle lisenssisopimuksen tekemistä koskevan hyväksyttävän ja ehdottoman tarjouksen, jota patentinhaltija ei voi hylätä estämättä patentinloukkaajaa kohtuuttomasti tai loukkaamatta syrjintäkiellon periaatetta, ja kun patentinloukkaaja täyttää sitä koskevat sopimusvelvoitteet jo toteutettuja käyttöä merkitsevien toimien osalta ennen lisenssin myöntämistä?

               2)

               Mikäli määräävää markkina-asemaa on katsottava käytetyn väärin jo patentinloukkaajan neuvotteluvalmiuden vuoksi:
               Asetetaanko SEUT 102 artiklassa erityisiä laadullisia ja/tai ajallisia vaatimuksia neuvotteluvalmiudelle? Voidaanko tällaisesta valmiudesta puhua jo silloin, kun patentinloukkaaja on ainoastaan yleisesti ilmoittanut (suullisesti) olevansa valmis aloittamaan neuvottelut, vai onko patentinloukkaajan jo täytynyt ryhtyä neuvottelemaan esimerkiksi mainitsemalla konkreettisia ehtoja, joiden mukaisesti se on valmis tekemään lisenssisopimuksen?

               3)

               Mikäli määräävän markkina-aseman väärinkäyttö edellyttää hyväksyttävän ja ehdottoman tarjouksen tekemistä lisenssisopimuksen tekemiseksi:
               Asetetaanko SEUT 102 artiklassa erityisiä laadullisia ja/tai ajallisia vaatimuksia tälle tarjoukselle? Onko tarjouksen sisällettävä kaikki ehdot, jotka kyseessä olevaa tekniikan alaa koskeviin lisenssisopimuksiin tavallisesti sisältyvät? Voidaanko tarjous tehdä erityisesti sillä edellytyksellä, että standardin kannalta olennaista patenttia tosiasiallisesti käytetään ja/tai se osoittautuu oikeudellisesti päteväksi?

               4)

               Mikäli määräävän markkina-aseman väärinkäyttö edellyttää, että patentinloukkaaja täyttää myönnettävästä lisenssistä aiheutuvat velvollisuudet:
               Asetetaanko SEUT 102 artiklassa erityisiä vaatimuksia näille velvollisuuksien täyttämistä koskeville toimille? Onko patentinloukkaajan nimenomaisesti annettava tiedot toteutetuista käyttöä merkitsevistä toimista ja/tai maksettava lisenssimaksuja? Voidaanko lisenssimaksujen maksamista koskeva velvollisuus tarvittaessa täyttää myös asettamalla vakuus?

               5)

               Pätevätkö edellytykset, joiden täyttyessä standardin kannalta olennaisen patentin haltijan katsotaan käyttäneen valtaa väärin, myös muihin patentin loukkaamisesta johdettavien vaatimusten esittämiseen kanteiden muodossa (tietojen antaminen, tavaroiden poistaminen markkinoilta, vahingonkorvaus)?


title: Asia C-411/09, Asia C-412/09, Asia C-413/09, Asia C-414/09, Asia C-415/09, Asia C-416/09, Asia C-417/09, Asia C-418/09, Asia C-419/09, Asia C-420/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de grande instance de Nanterre (Ranska) on esittänyt 28.10.2009 asioissa — Tereos v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers — Vermandoise Industries SA v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers — Sucreries de Toury et Usines annexes SA v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers — Roquette Frères SA v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers — Sucreries & Distilleries de Souppes-Ouvré Fils SA v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers — Cristal Union, jolle Sucreries et Raffineries d'Ersteinin ja Sucrerie de Bourgognen oikeudet ovat siirtyneet, v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers — Lesaffre Frères SA v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers — Sucrerie Bourdon v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers — SAFBA Fontaine-le-Dun SA v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers — Sucreries du Marquenterre v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers

text:
               19.12.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 312/26

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de grande instance de Nanterre (Ranska) on esittänyt 28.10.2009 asioissa — Tereos v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers — Vermandoise Industries SA v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers — Sucreries de Toury et Usines annexes SA v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers — Roquette Frères SA v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers — Sucreries & Distilleries de Souppes-Ouvré Fils SA v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers — Cristal Union, jolle Sucreries et Raffineries d'Ersteinin ja Sucrerie de Bourgognen oikeudet ovat siirtyneet, v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers — Lesaffre Frères SA v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers — Sucrerie Bourdon v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers — SAFBA Fontaine-le-Dun SA v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers — Sucreries du Marquenterre v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers
   ((Asia C-411/09) - (Asia C-412/09) - (Asia C-413/09) - (Asia C-414/09) - (Asia C-415/09) - (Asia C-416/09) - (Asia C-417/09) - (Asia C-418/09) - (Asia C-419/09) - (Asia C-420/09))
   2009/C 312/42
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal de grande instance de Nanterre

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Tereos (C-411/09), Vermandoise Industries SA (C-412/09), Sucreries de Toury et Usines annexes SA (C-413/09), Roquette Frères SA (C-414/09), Sucreries & Distilleries de Souppes-Ouvré Fils SA (C-415/09), Cristal Union, jolle Sucreries et Raffineries d'Ersteinin ja Sucrerie de Bourgognen oikeudet ovat siirtyneet (C-416/09), Lesaffre Frères SA (C-417/09), Sucrerie Bourdon (C-418/09), SAFBA Fontaine-le-Dun SA (C-419/09) ja Sucreries du Marquenterre (C-420/09)

      Vastaajat: Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko asetus 164/2007 (1) pätemätön, kun sitä tarkastellaan neuvoston asetuksen N:o 1260/2001 (2) 15 artiklan kannalta, siltä osin kuin siinä vahvistetaan sokerin tuotantomaksu, joka on laskettu sen perusteella, mikä on ”keskimääräinen tappio” jokaiselta viedyltä tonnilta ja jossa ei oteta huomioon niitä määriä, jotka on viety ilman vientitukea, vaikka nämä samat määrät on laskettu mukaan kokonaismäärään, joka otetaan huomioon rahoitettavan kokonaistappion arvioimista varten?

      (1)  Sokerialan tuotantomaksumäärien vahvistamisesta markkinointivuodeksi 2005/2006 19.2.2007 annettu komission asetus (EY) N:o 164/2007 (EUVL L 51, s. 17).

      (2)  Sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 19.6.2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1260/2001 (EYVL L 178, s. 1).


title: Sari Kristiina Jouhkin 14.7.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-215/97)

text:
 C 357/28            I FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     22.11.97
Manseau, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
 Ernest Arendt, 8—10 rue Mathias Hardt, vastaan Euroo
pan yhteisöjen komissio ( asiamiehenään Hendrik van
                                                                  Euroopan komission pääosaston IX ( Henkilöstö ja hal
 Lier ), jossa kantaja vaatii yhteisöjen ensimmäisen oikeus
 asteen tuomioistuinta kumoamaan kantajalle 20.1.1997             linto ) nimittämä valintalautakunta on evännyt Jouhkilta
                                                                  tilaisuuden osallistua avoimeen kilpailuun KOM/8/973 .
 kirjeitse tiedoksi annetun päätöksen lopettaa tämän
 Societe nationale des chemins de fer belgesistä ( SNCB )
 tekemän valituksen käsittely; valitus koski sitä, että SNCB      Koska Jouhki on täyttänyt kilpailuilmoituksen mukaiset
ei ole noudattanut yhteisön oikeutta erikoispikajunalin          vaatimukset kilpailuun osallistumisesta ja koska hänen
joille tarkoitettujen betoniratapölkkyjen hankinnassa ,           osallistumisensa on tästä huolimatta asiallisitta perusteitta
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ( ensim         evätty, valintalautakunnan epäävä ratkaisu on perusteetto
mäinen jaosto ), toimien kokoonpanossa : jaoston puheen          mana virheellinen. Päätös, joka on tehty Jouhkin vaati
johtaja A. Saggio sekä tuomarit V. Tiili ja R. M. Moura           mukseen hänen hakemuksensa uudelleen käsittelystä valin
Ramos, kirjaaja: H. Jung, on 29.9.1997 antanut määräyk           talautakunnassa , on niin ikään virheellinen, koska aiem
sen, jonka määräysosa on seuraava :                               paa virheellistä päätöstä ei ole oikaistu .
 1 ) Kanne jätetään tutkimatta.                                   Henkilöstösääntöjen 90 artiklan mukainen määräaika
                                                                 Jouhkin valitukseen vastaamiselle on täyttynyt 17.4.1997.
2 ) Lausunnon antaminen väliintulohakemuksesta rau
      keaa.                                                      Jouhkin valitukseen ei ole määräajassa vastattu. Euroopan
                                                                  unionin hallinto on kuitenkin ilmoittanut Jouhkille, että
3 ) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku             vastausta hänen valitukseensa valmistellaan edelleen ja
     lut.                                                         että valitusta käsitellään 17.7.1997 eli samana päivänä,
                                                                  jona päättyy määräaika Jouhkin valitukselle ensimmäisen
                                                                  oikeusasteen tuomioistuimeen .
(') EYVL C 166 , 31.5.1997 .
                                                                  Edellä sanotuilla perusteilla Jouhkilla on intressiä valittaa
                                                                  asiassaan sen varalta, että hänen valitukseensa annetaan
                                                                  hylkäävä päätös tai sitä ei ratkaista viimeistään 17.7.1997.
Sari Kristiina Jouhkin 14.7.1997 Euroopan yhteisöjen
               komissiota vastaan nostama kanne
                        (Asia T-2 15/97)
                         ( 97 IC 357/54)                         New Europe Consulting Ltd:n ja P. Brownin 5.8.1997
                                                                    Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                 (Oikeudenkäyntikieli: suomi)                                            ( Asia T-231/97 )
                                                                                ( 97/C 357/55 )
Sari Krisiina Jouhki, kotipaikka Pyhäjärvi, on nostanut
14.7.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota                          (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
vastaan. Kantajan edustajana on asianaja Harri Ojala,
Oulu .
                                                                 New Europe Consulting Ltd. ja P. Brown, Dublin, ovat
                                                                 nostaneet 5.8.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
Kantaja vaatii , että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois         oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisö
tuin                                                             jen komissiota vastaan. Kantajien edustajina ovat asianaja
                                                                 jat A. De Roeck ja B. De Roeck, Antwerpen.
— vahvistaa , että Jouhkilla on ollut kelpoisuus ja siten
     oikeus osallistua avoimeen kilpailuun ( KOM/8/973 ja        Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
     tulla siinä hyväksytyksi haettavaksi ilmoitettuun toi      tuin
     meen ,
                                                                 — ottaa molempien kantajien vaatimukset tutkittaviksi ja
— julistaa edellisessä kohdassa mainitun kilpailun mität             toteaa ne perustelluiksi,
     tömäksi ja asettaa kilpailuun osallistumiselle uuden
     määräajan, sekä
                                                                 — velvoittaa vastaajana olevan Euroopan yhteisöjen
                                                                      komission maksamaan tältä osin vahingonkorvausta
— velvoittaa Euroopan yhteisön korvaamaan Jouhkin                     yhteensä 1 400 000 ecua korvausluonteisine korkoi
     oikeudenkäyntikulut asiassa täysimääräisesti Suomen              neen siitä päivästä lähtien, jona vahingon aiheuttanut
     korkolain 4 |:n 3 momentin mukaisine viivästyskor               seikka tapahtui, eli 12 4.1995 lähtien sekä laillissine
     koineen siitä lähtien, kun kuukausi on kulunut valituk          korkoineen annettavan tuomion julistamispäivästä läh
     sen ratkaisupäivästä .                                           tien,


title: Asia T-283/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 28.4.2009 — Tailor v. SMHV (oikea takatasku) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus oikeaa takataskua esittävän kuviomerkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta — Selvästi täysin perusteeton kanne)

text:
               4.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 153/39

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 28.4.2009 — Tailor v. SMHV (oikea takatasku)
   (Asia T-283/07) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus oikeaa takataskua esittävän kuviomerkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta - Selvästi täysin perusteeton kanne)
   2009/C 153/76
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Tom Tailor GmbH (Hampuri, Saksa) (edustajat: asianajajat S. O. Gillert, K. Vanden Bossche ja F. Schiwek)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: G. Schneider)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kumoamiskanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 15.5.2007 tekemästä päätöksestä (asia R 668/2006-1), joka koskee oikeaa takataskua esittävän kuviomerkin rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään selvästi täysin perusteettomana.

               2)

               Tom Tailor GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 235, 6.10.2007.


title: Asia C-122/04: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto)  23.2.2006  — Euroopan yhteisöjen komissio v. Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto (Komission toimivalta — Menettelytavat täytäntöönpanovaltaa käytettäessä — Forest Focus -ohjelman toteuttaminen)

text:
               3.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/9

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 23.2.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-122/04) (1)

   (Komission toimivalta - Menettelytavat täytäntöönpanovaltaa käytettäessä - Forest Focus -ohjelman toteuttaminen)
   (2006/C 131/16)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: C. F. Durand ja M. van Beek)

      Vastaajat: Euroopan parlamentti (asiamiehet: K. Bradley ja M. Gómez-Leal) ja Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: I. Díez Parra ja M. Balta)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajien vaatimuksia: Espanjan kuningaskunta (asiamies: M. Muñoz Pérez) ja Suomen tasavalta (asiamies: T. Pynnä)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Metsien ja ympäristövuorovaikutusten seurannasta yhteisössä (Forest Focus) 17 päivänä marraskuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2152/2003 (EUVL L 324, s. 1) 17 artiklan 2 kohdan kumoaminen siltä osin kuin siinä alistetaan Forest Focus -ohjelman täytäntöönpanotoimenpiteiden toteuttaminen menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (EYVL L 184, s. 23) 5 artiklassa säädettyyn sääntelymenettelyyn — Rajoitukset, jotka koskevat neuvoston mahdollisuutta valita päätöksellä 1999/468/EY säädetyistä täytäntöönpanomenettelyistä
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Espanjan kuningaskunta ja Suomen tasavalta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 94, 17.4.2004.


title: Asia T-134/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.10.2015 – Al-Faqih v. komissio (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Perusoikeudet — Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan)

text:
               21.12.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 429/14

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.10.2015 – Al-Faqih v. komissio
   (Asia T-134/11) (1)

   ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet - Varojen jäädyttäminen - Perusoikeudet - Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan))
   (2015/C 429/18)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Al-Bashir Mohammed Al-Faqih (Birmingham, Yhdistynyt kuningaskunta), Ghunia Abdrabbah (Birmingham), Taher Nasuf (Manchester, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Sanabel Relief Agency Ltd (Birmingham) (edustajat: barrister E. Grieves ja solicitor N. Garcia-Lora)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi S. Boelaert, M. Konstantinidis, E. Paasivirta ja T. Scharf, sitten M. Konstantinidis, E. Paasivirta ja T. Scharf)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi E. Finnegan, R. Szostak ja G. Étienne, sitten E. Finnegan ja G. Étienne) sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: aluksi E. Jenkinson, sitten L. Christie)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 881/2002 muuttamisesta 140. kerran 7.12.2010 annetun komission asetuksen (EU) N:o 1138/2010 (EUVL L 322, s. 4) ja tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 881/2002 muuttamisesta 141. kerran 7.12.2010 annetun komission asetuksen (EU) N:o 1139/2010 (EUVL L 322, s. 6) kumoamisesta siltä osin kuin kyseiset asetukset koskevat kantajia.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Al-Bashir Mohammed Al-Faqih, Ghunia Abdrabbah ja Taher Nasuf vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Euroopan unionin neuvosto sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 130, 30.4.2011.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (toinen jaosto)  12 päivänä tammikuuta 2006 , asiassa C-132/04: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu — Direktiivi 89/391/ETY — Soveltamisala — Julkishallinnon muu kuin siviiliin kuuluva henkilöstö — Ase- ja poliisivoimien kuuluminen direktiivin soveltamisalaan)

text:
               11.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 60/4

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (toinen jaosto)
   12 päivänä tammikuuta 2006,
   asiassa C-132/04: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Espanjan kuningaskunta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu - Direktiivi 89/391/ETY - Soveltamisala - Julkishallinnon muu kuin siviiliin kuuluva henkilöstö - Ase- ja poliisivoimien kuuluminen direktiivin soveltamisalaan)
   (2006/C 60/07)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asiassa C-132/04, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 11.3.2004, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään L. Escobar Guerrero ja H. Kreppel) vastaan Espanjan kuningaskunta (asiamiehenään M. Muñoz Pérez), yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit J. Makarczyk, R. Schintgen (esittelevä tuomari), R. Silva de Lapuerta ja P. Kūris, julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: R. Grass, on antanut 12.1.2006 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/391/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole saattanut tämän direktiivin 2 artiklan 1 ja 2 kohtaa ja 4 artiklaa kokonaan osaksi kansallista oikeusjärjestystä siltä osin kuin on kyse julkishallinnon muusta kuin siviiliin kuuluvasta henkilöstöstä.

               2)

               Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 106, 30.4.2004.


title: Asia C-223/09: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 11.3.2010 — Euroopan komissio v. Puolan tasavalta

text:
               5.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/23

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 11.3.2010 — Euroopan komissio v. Puolan tasavalta
   (Asia C-223/09) (1)

   2010/C 148/38

      Oikeudenkäyntikieli: puola

   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 233, 26.9.2009.


title: Asia C-238/16: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 18.1.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Münster – Saksa) – X v. Finanzamt I

text:
               24.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/13

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 18.1.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Münster – Saksa) – X v. Finanzamt I
   (Asia C-238/16) (1)

   (2017/C 129/19)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 343, 19.9.2016.


title: Asia F-119/11: Kanne 11.11.2011 — ZZ v. komissio

text:
               28.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/71

      Kanne 11.11.2011 — ZZ v. komissio
      (Asia F-119/11)
      (2012/C 25/138)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja G. Cipressa)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Oikeusriidan kohde ja kuvaus

      Kanne, jossa vaaditaan kumottavaksi komission implisiittinen päätös, jolla hylättiin kantajan vaatimus, joka koskee yhtäältä sen vahingon korvaamista, joka on aiheutunut siitä, että komission virkamiehet tulivat sisään kantajan virka-asuntoon Luandassa 14, 16 ja 19.3.2002, ja toisaalta kyseisessä tilanteessa otettujen valokuvien jäljennösten luovuttamista ja kaikkien kyseistä tilannetta koskevien asiakirjojen tuhoamista.

         Vaatimukset

                  —

                  Komission päätös, jolla hylättiin kantajan 6.9.2010 komission nimittävälle viranomaiselle osoittama vaatimus, on todettava lain mukaan mitättömäksi tai toissijaisesti kumottava, riippumatta siitä, missä muodossa tämä päätös tehtiin

                  —

                  Komission päätös, jolla hylättiin kantajan 20.3.2011 tekemä valitus päätöksestä, jolla hylättiin 6.9.2010 esitetty vaatimus, ja jossa vaadittiin kyseisen päätöksen kumoamista, on todettava tarpeellisilta osin lain mukaan mitättömäksi tai toissijaisesti kumottava tarpeellisilta osin, riippumatta siitä, missä muodossa tämä päätös tehtiin

                  —

                  On vahvistettava ne tosiseikat, että komission virkamiehet tai heidän edustajansa ovat 14.3.2002, 16.3.2002 ja 19.3.2002 vasten kantajan tahtoa, (a) tullet useita kertoja salakavalasti sisälle virka-asuntoon, jonka komissio oli aikaisemmin kantajalle osoittanut ja joka sijaitsi Luandassa (Angola), Bairro Azulin kaupunginosassa osoitteessa Rua Americo Julio de Carvalho 101-103, joko murtautumalla sisään tai heidän hallussaan laittomasti olleiden tai heidän laittomasti käyttämiensä avainten avulla, ja (b) ottaneet kyseisessä asunnossa valokuvia; kantaja ei ole missään vaiheessa antanut tähän suostumustaan eikä hänelle annettu näistä toimista minkäänlaista tietoa, ja todellisuudessa hän oli näistä toimista täysin tietämätön

                  —

                  On katsottava, että kaikki nämä vahinkotapahtumat olivat laittomia

                  —

                  On todettava, että kaikki kyseessä olevat vahinkotapahtumat olivat laittomia

                  —

                  Komissio on velvoitettava hävittämään valokuvat aineellisesti

                  —

                  Komissio on velvoitettava ilmoittamaan kantajalle kirjallisesti siitä, että aineellinen hävittäminen on toteutettu, ja esittämään samanaikaisesti kantajalle runsaasti yksityiskohtia tästä hävittämisestä, ja erityisesti päivä, jolloin se toteutettiin, paikka, jossa se toteutettiin, ja hävittämisen toteuttaneen virkamiehen henkilöllisyys

                  —

                  Komissio on velvoitettava maksamaan kantajalle korvauksena kyseessä olevasta vahingosta 20 000 euroa — tai minkä hyvänsä virkamiestuomioistuimen oikeudenmukaisena ja kohtuullisena pitämän summan — toisin sanoen, (a) 10 000 euroa korvauksena vahingoista, jotka aiheutuivat 14.3.2002, 16.3.2002 ja 19.3.2002 tapahtuneista laittomista sisääntuloista virka-asuntoon, (b) 10 000 euroa korvauksena vahingoista, jotka aiheutuivat laittomasta valokuvauksesta

                  —

                  Komissio on velvoitettava maksamaan kantajalle 10 prosentin vuotuinen pääomitettu korko kyseiselle 20 000 euron summalle sitä päivää seuranneesta päivästä alkaen, kun komissio vastaanotti 6.9.2010 päivätyn vaatimuksen, siihen päivään asti, kun 20 000 euroa tosiasiallisesti maksetaan

                  —

                  Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia F-20/14: Kanne 10.3.2014 – ZZ v. ETSK

text:
               10.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 175/55

         Kanne 10.3.2014 – ZZ v. ETSK
   (Asia F-20/14)
   2014/C 175/78
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja N. Nikolajsen)

      Vastaaja: Euroopan talous- ja sosiaalikomitea

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   ETSK:n sen päätöksen kumoaminen, jolla hylättiin kantajan vaatimus varhaiseläkkeelle siirtämisestä ilman eläkeoikeuksien alenemista henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

      Vaatimukset

               —

               ETSK:n se päätös on kumottava, jolla kantajalta evättiin vuoden 2013 osalta oikeus henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 9 artiklan 2 kohdan soveltamiseen sellaisena kuin tätä säännöstä sovellettiin 31.12.2013 asti

               —

               ETSK on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-384/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.5.2016 – Italia v. komissio (EMOTR — Tukiosasto — Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto — Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot — Naudanliha- ja lampaanliha-alat — Kiinteämääräinen rahoitusoikaisu — Kertaluonteinen oikaisu — Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 48 ja 69 artikla — Erityisoikeudet — Perusteluvelvollisuus)

text:
               27.6.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/9

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.5.2016 – Italia v. komissio
   (Asia T-384/14) (1)

   ((EMOTR - Tukiosasto - Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto - Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot - Naudanliha- ja lampaanliha-alat - Kiinteämääräinen rahoitusoikaisu - Kertaluonteinen oikaisu - Asetuksen (EY) N:o 1782/2003 48 ja 69 artikla - Erityisoikeudet - Perusteluvelvollisuus))
   (2016/C 232/11)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamiehet: G. Palmieri ja B. Tidore)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Rossi ja D. Bianchi)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa kantaja vaatii Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta, Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 4.4.2014 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen 2014/191/EU (EUVL L 104, s. 43) osittaista kumoamista siltä osin kuin siinä jätetään rahoituksen ulkopuolelle tietyt Italian tasavallan menot

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 235, 21.7.2014.


title: Asia T-45/13: Kanne 29.1.2013 — Rose Vision ja Seseña v. komissio

text:
               22.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 178/10

         Kanne 29.1.2013 — Rose Vision ja Seseña v. komissio
   (Asia T-45/13)
   2013/C 178/19
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Rose Vision, SL (Seseña, Espanja) ja Julián Seseña (Pozuelo de Alarcón, Espanja) (edustajat: asianajaja M. Muñiz Bernuy ja asianajaja Á. Alonso Villa)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan päätökset sovittujen maksujen keskeyttämisestä

               —

               poistamaan Rose Visión, S.L:n poissulkemisia koskevasta keskustietokannasta ja ennakkovaroitusjärjestelmästä (EWS)

               —

               velvoittamaan vastaajan maksamaan vahingonkorvausta 5 000 624 euroa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Toinen kantajista — yritys, joka toimii pääasiallisesti televiestinnän, tutkimuksen ja kehityksen (T&K) sekä televiestintää, tutkimusta ja innovaatiota koskevien neuvontapalvelujen alalla — on työskennellyt lukuisissa hankkeissa komission kanssa vuodesta 2002.
   Nyt kyseessä olevan kanteen taustalla on kaksi tilintarkastusta, jotka toteutettiin kantajayrityksessä helmi-huhtikuussa vuonna 2011. Tilintarkastuskertomusten mukaan kantajayritys on syyllistynyt lukuisiin laiminlyönteihin ja sääntöjenvastaisuuksiin, jotka ovat suoritettavien maksujen keskeyttämisen perusteena.
   Kantajien mielestä tällaiset väitteet eivät vastaa todellisuutta. Kantajien mukaan on nimittäin niin, että kun toista edellä mainituista tilintarkastuskertomuksista tarkastellaan huolellisesti, on mahdollista huomata, että sen tarkoituksena on perusteeton hyökkäys kantajia kohtaan niiden maineen pilaamiseksi. Niinpä kyseinen tilintarkastuskertomus perustuu enimmäkseen varmentamattomiin tietoihin. Tällaisessa komission toiminnassa on kyse tutkinnasta, finanssivalvonnasta tai verotarkastuksesta pikemminkin kuin tilintarkastuksesta, jossa tiedot on varmennettava ja lähteiden luotettavuus varmistettava.
   Tämä kaikki on aiheuttanut kantajayritykselle vakavaa vahinkoa, joka ei ole luonteeltaan pelkästään taloudellista vaan kyse on myös vahingosta sen ammatilliselle maineelle ja uskottavuudelle.