title: Asia C-252/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 2.6.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Högsta förvaltningsdomstolen – Ruotsi) – Pensioenfonds Metaal en Techniek v. Skatteverket (Ennakkoratkaisupyyntö — Pääomien vapaa liikkuvuus — SEUT 63 artikla — Eläkerahastojen tulojen verottaminen — Kotimaisten eläkerahastojen ja ulkomaisten eläkerahastojen erilainen kohtelu — Fiktiivisen tuoton perusteella kiinteämääräisesti laskettu kotimaisten eläkerahastojen vero — Lähdeverotuksen soveltaminen ulkomaisten eläkerahastojen osinkotuloihin — Toisiinsa rinnastettavuus)

text:
               8.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 287/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 2.6.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Högsta förvaltningsdomstolen – Ruotsi) – Pensioenfonds Metaal en Techniek v. Skatteverket
   (Asia C-252/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Pääomien vapaa liikkuvuus - SEUT 63 artikla - Eläkerahastojen tulojen verottaminen - Kotimaisten eläkerahastojen ja ulkomaisten eläkerahastojen erilainen kohtelu - Fiktiivisen tuoton perusteella kiinteämääräisesti laskettu kotimaisten eläkerahastojen vero - Lähdeverotuksen soveltaminen ulkomaisten eläkerahastojen osinkotuloihin - Toisiinsa rinnastettavuus))
   (2016/C 287/05)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Pensioenfonds Metaal en Techniek

      Vastaaja: Skatteverket

      Tuomiolauselma

   SEUT 63 artiklaa on tulkittava siten, että

               —

               se ei ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan kotimaisen yhtiön jakamia osinkoja verotetaan lähdeverolla silloin, kun osingot on maksettu ulkomaiselle eläkerahastolle, kun taas tilanteessa, jossa osingot on maksettu kotimaiselle eläkerahastolle, osinkoihin kohdistuu kiinteämääräisesti määritettävä fiktiivisen tuoton perusteella laskettu vero, jonka tarkoituksena on ajan kuluessa vastata kaikkien pääomatulojen tavanomaista verotusta;

               —

               se on kuitenkin esteenä sille, että ulkomaiset eläkerahastot eivät voi vähentää mahdollisia osinkojen saamiseen suoraan liittyviä tulonhankkimismenoja, jos kotimaisten eläkerahastojen veron perusteen laskentatapa mahdollistaa tällaisen huomioon ottamisen, mistä varmistuminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävänä.

      (1)  EUVL C 235, 21.7.2014.


title: Asia C-396/10: Kanne 4.8.2010 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta

text:
               9.10.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 274/18

         Kanne 4.8.2010 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-396/10)
   ()
   2010/C 274/28
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: A. Alcover San Pedro ja V. Peere)

      Vastaaja: Luxemburgin suurherttuakunta

      Vaatimukset

               —

               on todettava, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut Euroopan yhteisön paikkatietoinfrastruktuurin (INSPIRE) perustamisesta 14.3.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/2/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai, joka tapauksessa, koska se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle

               —

               Luxemburgin suurherttuakunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Määräaika direktiivin 2007/2/EY saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä päättyi 14.5.2009. Tämän kanteen nostamispäivänä vastaaja ei kuitenkaan ollut vielä toteuttanut tarpeellisia toimenpiteitä direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä tai, joka tapauksessa, se ei ollut ilmoittanut niistä komissiolle.

      (1)  EUVL L 108, s. 1.


title: Asia C-402/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Sibiu (Romania) on esittänyt 16.10.2009 — Ioan Tatu v. Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu ja Ministerul Mediului

text:
               30.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Sibiu (Romania) on esittänyt 16.10.2009 — Ioan Tatu v. Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu ja Ministerul Mediului
   (Asia C-402/09)
   2010/C 24/32
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunalul Sibiu

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Ioan Tatu

      Vastapuolet: Statul român prin Ministerul Finanțelor și Economiei, Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Finanțelor Publice Sibiu, Administrația Fondului pentru Mediu ja Ministerul Mediului

      Ennakkoratkaisukysymys

   Ovatko OUG nro 50/2008:n [moottoriajoneuvoista kannettavaa ympäristömaksua koskeva asetus] (1) säännökset, myöhempine muutoksineen [OUG N:o 208/2008 (2) ja OUG nro 218/2008 (3)], ristiriidassa EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan kanssa? Otetaanko niillä tosiasiallisesti käyttöön selvästi syrjivä toimenpide?

      (1)  Moottoriajoneuvoista kannettavaa ympäristömaksua koskeva asetus nro 50/2008 (virallinen lehti N:o 327, 25.4.2008).

      (2)  Moottoriajoneuvoista kannettavaa ympäristömaksua koskevista tietyistä toimenpiteistä annettu asetus nro 208/2008 (virallinen lehti, 8.12.2008).

      (3)  Moottoriajoneuvoista kannettavaa ympäristömaksua koskevan asetuksen nro 50/2008 muuttamisesta annettu asetus nro 218/2008.


title: Asia T-285/08: Kanne 21.7.2008 — Securvita v. SMHV (Natur-Aktien-Index)

text:
               27.9.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/17

         Kanne 21.7.2008 — Securvita v. SMHV (Natur-Aktien-Index)
   (Asia T-285/08)
   (2008/C 247/32)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Securvita Gesellschaft zur Entwicklung alternativer Versicherungskonzepte mbH (Hampuri, Saksa) (edustaja: asianajaja M. van Eendenburg)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
   Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston neljännen valituslautakunnan 26.5.2008 tekemää päätöstä asiassa R 525/2007-4 on muutettava siten, että määrätään, että sanamerkki ”Natur-Aktien-Index” on rekisteröitävä yhteisön tavaramerkkinä sisämarkkinoiden harmonisointivirastossa (SMHV).

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”Natur-Aktien-Index” luokkiin 16, 36 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten (hakemus N:o 4 861 175).

      Tutkijan päätös: hakemuksen hylkääminen.

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen.

      Kanneperusteet: asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska haettu tavaramerkki on erottamiskykyinen.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).


title: Asia T-260/15: Kanne 22.5.2015 – Iberdrola v. komissio

text:
               3.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 254/16

         Kanne 22.5.2015 – Iberdrola v. komissio
   (Asia T-260/15)
   (2015/C 254/19)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Iberdrola, SA (Bilbao, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Ruiz Calzado ja J. Domínguez Pérez)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan päätöksen 1 artiklan

               —

               kumoamaan päätöksen 4 artiklan 1 kohdan siltä osin kuin siinä velvoitetaan Espanjan kuningaskunta päättämään sen 1 artiklassa tarkoitettu tukiohjelma

               —

               kumoamaan päätöksen 4 artiklan 2–5 kohdan siltä osin kuin siinä velvoitetaan perimään komission toteama valtiontuki takaisin

               —

               toissijaisesti rajoittamaan päätöksen 4 artiklan 2 kohdan mukainen takaisinperintävelvollisuus samalla tavalla kuin ensimmäisessä ja toisessa päätöksessä

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Nyt käsiteltävässä asiassa riidanalainen päätös on sama kuin asioissa T-12/15, Banco de Santander ja Santusa v. komissio, ja T-252/15, Ferrovial, SA ym. v. komissio.
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samankaltaiset kuin ne, joihin on vedottu kyseisissä asioissa.


title: Asia C-420/04 P: Georgios Gouvrasin 29.9.2004 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kolmannen jaoston yhdistetyissä asioissa T-180/02 ja T-113/03, Georgios Gouvras vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 15.7.2004 antamasta tuomiosta

text:
               20.11.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 284/12

         Georgios Gouvrasin 29.9.2004 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kolmannen jaoston yhdistetyissä asioissa T-180/02 ja T-113/03, Georgios Gouvras vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 15.7.2004 antamasta tuomiosta
   (Asia C-420/04 P)
   (2004/C 284/24)
   Georgios Gouvras on valittanut 29.9.2004 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kolmannen jaoston yhdistetyissä asioissa T-180/02 ja T-113/03, Georgios Gouvras vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 15.7.2004 antamasta tuomiosta. Kantajan edustajat ovat asianajajat A. Coolen, J. N. Louis, E. Marchal ja S. Orlandi.
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               Toteaa, että

                           —

                           ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-180/02 ja T-113/03 (Georgios Gouvras vastaan Euroopan yhteisöjen komissio) 15.7.2004 antama tuomio kumotaan siltä osin kuin siinä hylätään asiassa T-180/02 esitetyt kumoamisvaatimukset ja vaatimukset, jotka koskevat komission 30.4.2002 tekemää päätöstä, jolla rajoitetaan sitä palkan osaa 35 prosenttiin, jonka valittaja voi siirtonsa ajan siirtää Luxemburgiin,

               —

               Ratkaisee asian uusien säännösten nojalla

                           —

                           ja sallii valittajan mukauttaa perusteitaan ja vaatimuksiaan,

               —

               Toissijaisesti,

                           —

                           kumoaa kaikki komission 14.6.2001 tekemän päätöksen säännökset ja komission 30.4.2002 tekemän päätöksen siltä osin kuin siinä rajoitetaan sitä palkan osaa 35 prosenttiin, jonka valittaja voi siirtää Luxemburgiin, joka on hänen tavanomainen asemapaikkansa,

                           —

                           velvoittaa vastapuolen korvaamaan kummastakin oikeudenkäynnistä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että komissio oli toimittanut valittajalle tarpeelliset tiedot, jotta hän voi vedota etuihinsa ennen kuin hän hyväksyi yksikön edun mukaisesti tehtyä siirtoa toisiin tehtäviin. Komissio ei nimittäin ilmoittanut valittajalle päätöksestä, jolla hänen asemapaikakseen vahvistettiin Ateena, ja tästä päätöksestä johtuneista taloudellisista seurauksista, kuten siitä, että häneltä poistettiin oikeus ulkomaankorvaukseen ja vuosittaiseen matkakulujen korvaukseen ja siitä, että hänen palkkaukseensa sovellettiin Kreikkaan sovellettavaa korjauskerrointa.
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki myös oikeudellisen virheen katsoessaan, että henkilöstösääntöjen 85 artiklassa asetetut edellytykset täyttyivät käsiteltävänä olevassa asiassa. Henkilöstösääntöjen 85 artiklan mukainen perusteettoman edun palautus nimittäin edellyttää sellaista virheellistä maksusuoritusta, joka oli maksun saajan tiedossa tai jonka virheellinen luonne on niin ilmeinen, että maksun saaja ei voinut olla sitä huomaamatta. Koska henkilöstösäännöissä ei nimenomaisesti säädetä asemapaikan vahvistamisesta, asiassa ei voi olla kyseessä sääntöjenvastaisuus ja, joka tapauksessa, kun otetaan huomioon komission itsensä epäröinti valittajan oikeuksien osalta, ei voida olettaa, että valittajalla olisi ollut niistä tietoa.
   Lopuksi valittaja katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että sellaisen valittajan poikkeuksellisesta tilanteesta huolimatta, jonka asemapaikka muutettiin yli 9 kuukauden kuluttua siitä, kun hänet määrättiin siirrettäväksi muihin tehtäviin, komissio saattoi laillisesti hylätä valittajan henkilöstösääntöjen 38 artiklan d kohdan mukaisesti esittämän vaatimuksen, joka koski mahdollisuutta siirtää henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevassa 17 artiklassa säädettyjen edellytysten mukaisesti summat, jotka olivat välttämättömät niiden kulujen hoitamisessa, joista hänen oli vastattava tavanomaisessa asemapaikassaan Luxemburgissa.


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS, 8 päivänä lokakuuta 1997, asiassa T-229/97 R, Comité Européen des Fabricants de Sucre (CEFS) vastaan Euroopan unionin neuvosto (Sokeri - Yhteinen markkinajärjestely - Interventiohinnan vahvistaminen - Välitoimimenettely - Täytäntöönpanon lykkääminen)

text:
10.1.98                FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     C 7/15
asianajotoimisto ReneÂ Faltz, 6 rue Heinrich Heine, vastaan              YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään Blanca VilaÂ                TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN M¾¾R¾YS,
Costa ja Hubert van Vliet), jossa kantaja vaatii Armenian                             8 päivänä lokakuuta 1997,
ja AzerbaidzÏanin väestölle veloituksetta toimitettavaksi
tarkoitetun hedelmämehun ja hedelmähillon kuljetusten               asiassa T-229/97 R, ComiteÂ EuropeÂen des Fabricants de
koko hinnan maksamista, yhteisöjen ensimmäisen oikeus-                   Sucre (CEFS) vastaan Euroopan unionin neuvosto
asteen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpa-              (Sokeri Ð Yhteinen markkinajärjestely Ð Interventiohin-
nossa: jaoston puheenjohtaja B. Vesterdorf sekä tuomarit            nan vahvistaminen Ð Välitoimimenettely Ð Täytäntöön-
C. P. BrieÈt ja A. Potocki, kirjaaja: H. Jung, on antanut                                panon lykkääminen)
3.10.1997 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
                                                                                (98/C 7/50)
1) Kanne jätetään tutkimatta, koska sen tutkittavaksi
     ottamisen edellytykset puuttuvat selvästi.                                    (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
2) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku-                Asiassa T-229/97 R, ComiteÂ EuropeÂen des Fabricants de
     lut.                                                           Sucre (CEFS), kotipaikka Bryssel, edustajinaan solicitor
                                                                    Bernard O'Connor, ja asianajaja Bonifacio García Porras,
(1) EYVL C 26, 25.1.1997.
                                                                    Salamanca, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto
                                                                    ArseÁne Kronshagen, 12 boulevard de la Foire, vastaan
                                                                    Euroopan unionin neuvosto (asiamiehinään Jan-Peter Hix
                                                                    ja Ignacio Díez Parra), jota tukee Euroopan yhteisöjen
                                                                    komissio (asiamiehinään James Macdonald Flett ja Xavier
                                                                    Lewis), jossa kantaja vaatii EY:n perustamissopimuksen
                                                                    185 ja 186 artiklan nojalla valkoisen sokerin johdettujen
     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN                            interventiohintojen, raakasokerin interventiohinnan, A-
     TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN M¾¾R¾YS,                            juurikkaan ja B-juurikkaan vähimmäishintojen sekä varas-
                  26 päivänä syyskuuta 1997,                        tointikustannusten tasaamiseksi suoritettavan korvauksen
                                                                    määrän vahvistamisesta markkinointivuodeksi 1997/1998
asiassa T-183/97 R, Carla Micheli ym. vastaan Euroopan              25 päivänä kesäkuuta 1997 annetun asetuksen (EY)
                      yhteisöjen komissio                           N:o 1188/97 (EYVL L 170, 28.6.1997, s. 3) 1 artiklan
(Tutkimusta ja teknistä kehitystä koskeva yhteisön poli-            f kohdan täytäntöönpanon lykkäämistä, siltä osin kuin
tiikka Ð MAST III -ohjelma Ð Päätös, jolla laadittiin               kyseisellä säännöksellä on vaikutuksia Euroopan sokerin-
luettelo toimenpide-ehdotuksista, joille voidaan myöntää            tuottajiin tai erga omnes, sekä muita tarpeellisiksi katsot-
yhteisön tukea Ð Välitoimimenettely Ð Täytäntöönpanon               tuja väliaikaisia toimenpiteitä, yhteisöjen ensimmäisen
                lykkäämistä koskeva hakemus)                        oikeusasteen tuomioistuimen presidentti on antanut
                                                                    8.10.1997 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
                          (98/C 7/49)
                                                                    1) Komissio hyväksytään väliintulijaksi tukemaan neu-
                  (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                        voston vaatimuksia.
Asiassa T-183/97 R, Ente per le tecnologie, l'energia e
l'ambienten (ENEA, uuden teknologian, energian ja ympä-             2) Välitoimihakemus hylätään.
ristön tutkimuskeskus) tutkijat Carla Micheli, Andrea Pei-
rano, Carlo Nike Bianchi ja Marinella Abbate, kotipaikka            3) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
Rooma, edustajinaan asianajajat Wilma Viscardini DonaÁ,
Mariano Paolin ja Simonetta DonaÁ, Padova, prosessiosoite
Luxemburgissa asianajotoimisto Ernest Arendt, 39 rue
Mathias Hardt, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
(asiamiehinään Eugenio de March ja Alberto Dal Ferro),
jossa kantajat vaativat, että sen komission 26.3.1997 teke-
                                                                    MichaeÈl Tavernier'n 2.6.1997 Euroopan tilintarkastustuo-
män päätöksen täytäntöönpano lykätään kokonaan tai
                                                                                mioistuinta vastaan nostama kanne
osittain, jolla komissio laati ensisijaisen luettelon ja vara-
luettelon toimenpide-ehdotuksista, joille voidaan myöntää                                  (Asia T-170/97)
yhteisön tukea MAST III -ohjelmasta, ja näin ollen, että                                     (98/C 7/51)
sen päätöksen täytäntöönpano lykätään, jolla hylättiin
Posible-ehdotus, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
mioistuimen presidentti on antanut 26.9.1997 määräyk-                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
sen, jonka määräysosa on seuraava:
                                                                    MichaeÈl Tavernier, kotipaikka Lintgen (Luxemburg), on
1) Välitoimihakemus hylätään.                                       nostanut 2.6.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
                                                                    oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan tilintar-
                                                                    kastustuomioistuinta vastaan. Kantajan edustajina ovat
2) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.                      asianajajat Jean-NoeÈl Louis, Thierry Demaseure ja Ariane
                                                                    Tornel, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa on Fidu-
                                                                    ciaire Myson SARL, 30 rue de Cessange.


title: Asia C-159/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on esittänyt 7.4.2015 – Franz Lesar v. Telekom Austria AG

text:
               3.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 254/2

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on esittänyt 7.4.2015 – Franz Lesar v. Telekom Austria AG
   (Asia C-159/15)
   (2015/C 254/02)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Franz Lesar

      Vastapuoli: Telekom Austria AG

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY (1) (jäljempänä direktiivi) 2 artiklan 1 kohtaa, 2 kohdan a alakohtaa ja 6 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jonka mukaan oppisopimusjaksot ja sopimussuhteiset kaudet liittovaltion palveluksessa, joista oli maksettava pakolliset eläkevakuutusmaksut, on virkamieseläkkeen saamiseen liittyvinä palvelukseentuloa edeltävinä kausina

               a)

               otettava huomioon, mikäli ne täyttyvät sen jälkeen, kun virkamies on täyttänyt 18 vuotta, jolloin sosiaaliturvalaitos suorittaa liittovaltiolle siirtosumman sosiaaliturvalainsäädännön säännösten mukaisesti kausien huomioon ottamiseksi; sitä vastoin

               b)

               jätettävä huomiotta, mikäli ne täyttyvät ennen kuin virkamies on täyttänyt 18 vuotta, jolloin liittovaltiolle ei suoriteta näiltä kausilta mitään siirtosummaa ja vakuutetulle korvataan eläkevakuutusmaksut, kun erityisesti otetaan huomioon, että jos unionin oikeudessa edellytetään näiden kausien jälkikäteen huomioon ottamista, on mahdollista, että sosiaaliturvalaitos perii korvaussumman takaisin virkamieheltä ja että sosiaaliturvalaitokselle syntyy jälkikäteen velvoite suorittaa siirtosumma liittovaltiolle.

      (1)  EYVL L 303, s. 16.


title: Asia C-294/04: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto)  16.2.2006  (Juzgado de lo Social de Madridin esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Carmen Sarkatzis Herrero v. Instituto Madrileño de la Salud (Imsalud) (Direktiivi 76/207/ETY — Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu — Äitiysloma — Virkamiesuralle pääsy — Äitiyslomalla oleva määräaikainen työntekijä pääsee vakituiseen virkaan tultuaan hyväksytyksi valintamenettelyssä — Virkaiän laskeminen)

text:
               3.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/16

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16.2.2006 (Juzgado de lo Social de Madridin esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Carmen Sarkatzis Herrero v. Instituto Madrileño de la Salud (Imsalud)
   (Asia C-294/04) (1)

   (Direktiivi 76/207/ETY - Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu - Äitiysloma - Virkamiesuralle pääsy - Äitiyslomalla oleva määräaikainen työntekijä pääsee vakituiseen virkaan tultuaan hyväksytyksi valintamenettelyssä - Virkaiän laskeminen)
   (2006/C 131/28)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Juzgado de lo Social de Madrid
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Carmen Sarkatzis Herrero

      Vastaaja: Instituto Madrileño de la Salud (Imsalud)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Juzgado de lo Social de Madrid — Äitiyslomaa ja miesten ja naisten yhdenvertaista kohtelua mahdollisuuksissa työhön koskeva yhteisön lainsäädäntö — Naisten oikeudet äitiysloman aikana — Virkamiehen aseman saaminen ja kyseiseen asemaan liittyvät oikeudet — Tilapäinen työntekijä, joka oli äitiyslomalla saadessaan vakituisen viran
   Tuomiolauselma
   Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9 päivänä helmikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/ETY vastainen on sellainen kansallinen lainsäädäntö, jossa ei tunnusteta äitiyslomalla olevalle naispuoliselle työntekijälle virkamiesasemaan pääsyn kannalta samoja oikeuksia kuin on tunnustettu muille samassa valintamenettelyssä hyväksytyille henkilöille, ja jossa hänen viranhoidon aloittamistaan on lykätty äitiysloman päättymiseen saakka, ottamatta huomioon äitiysloman kestoa kyseisen työntekijän virkaikää laskettaessa.

      (1)  EUVL C 106, 30.4.2004.


title: Asia C-321/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 8.3.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Cour constitutionnelle – Luxemburg) – ArcelorMittal Rodange et Schifflange SA v. Luxemburgin valtio (Ennakkoratkaisupyyntö — Ympäristö — Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä Euroopan unionissa — Direktiivi 2003/87/EY — 3 artiklan a alakohta — 11 ja 12 artikla — Laitoksen toiminnan lakkauttaminen — Käyttämättä jääneiden päästöoikeuksien palauttaminen — Kausi 2008–2012 — Korvauksen puuttuminen — Päästöoikeuksien kaupan järjestelmän rakenne)

text:
               8.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 144/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 8.3.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Cour constitutionnelle – Luxemburg) – ArcelorMittal Rodange et Schifflange SA v. Luxemburgin valtio
   (Asia C-321/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Ympäristö - Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä Euroopan unionissa - Direktiivi 2003/87/EY - 3 artiklan a alakohta - 11 ja 12 artikla - Laitoksen toiminnan lakkauttaminen - Käyttämättä jääneiden päästöoikeuksien palauttaminen - Kausi 2008–2012 - Korvauksen puuttuminen - Päästöoikeuksien kaupan järjestelmän rakenne))
   (2017/C 144/04)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour constitutionnelle

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: ArcelorMittal Rodange et Schifflange SA

      Vastapuoli: Luxemburgin valtio

      Tuomiolauselma

   Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2003/87/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 11.3.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 219/2009, on tulkittava siten, ettei se ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan toimivaltainen viranomainen voi vaatia, että käyttämättä jääneet päästöoikeudet, jotka on myönnetty toiminnanharjoittajalle perusteettomasti, palautetaan korvauksetta kokonaan tai osittain sen johdosta, että toiminnanharjoittaja ei ole noudattanut velvollisuutta ilmoittaa hyvissä ajoin toimivaltaiselle viranomaiselle laitoksen toiminnan lopettamisesta.
   Päästöoikeuksia, jotka on myönnetty sen jälkeen, kun toiminnanharjoittaja on lopettanut siinä laitoksessa harjoitetun toiminnan, joita kyseiset päästöoikeudet koskevat, ilmoittamatta siitä ensin toimivaltaiselle viranomaiselle, ei voida luonnehtia direktiivin 2003/87, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 219/2009, 3 artiklan a alakohdassa tarkoitetuiksi ”päästöoikeuksiksi”.

      (1)  EUVL C 294, 7.9.2015.


title: Asia C-98/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Højesteret (Tanska) on esittänyt 21.2.2007 — Nordania Finans A/S ja BG Factoring A/S v. Skatteministeriet

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/25

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Højesteret (Tanska) on esittänyt 21.2.2007 — Nordania Finans A/S ja BG Factoring A/S v. Skatteministeriet
   (Asia C-98/07)
   (2007/C 95/45)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Højesteret
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Nordania Finans A/S ja BG Factoring A/S

      Vastaaja: Skatteministeriet
   Ennakkoratkaisukysymys
   ”Onko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 19 artiklan 2 kohtaan (1) sisältyvää ilmaisua ’investointitavarat —, [joita] verovelvollinen käyttää — yrityksessään’, tulkittava siten, että se kattaa tavarat, jotka leasingyritys ostaa osin vuokraustarkoituksessa ja osin siinä tarkoituksessa, että ne myydään edelleen leasingsopimusten päätyttyä?”

      (1)  EYVL L 145, s. 1.


title: Asia C-371/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 23.1.2014 (Tribunale di Tivolin (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Enrico Petillo ja Carlo Petillo v. Unipol (Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettava pakollinen vakuutus — Direktiivit 72/166/ETY, 84/5/ETY, 90/232/ETY ja 2009/103/ETY — Liikenneonnettomuus — Aineeton vahinko — Korvaus — Kansalliset säännökset, joissa säädetään liikenneonnettomuuksien osalta erityisistä laskutavoista, jotka ovat vahinkoa kärsineille vähemmän edullisia kuin yleisessä vahingonkorvausjärjestelmässä säädetyt laskutavat — Yhteensopivuus näiden direktiivien kanssa)

text:
               22.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 85/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 23.1.2014 (Tribunale di Tivolin (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Enrico Petillo ja Carlo Petillo v. Unipol
   (Asia C-371/12) (1)

   (Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettava pakollinen vakuutus - Direktiivit 72/166/ETY, 84/5/ETY, 90/232/ETY ja 2009/103/ETY - Liikenneonnettomuus - Aineeton vahinko - Korvaus - Kansalliset säännökset, joissa säädetään liikenneonnettomuuksien osalta erityisistä laskutavoista, jotka ovat vahinkoa kärsineille vähemmän edullisia kuin yleisessä vahingonkorvausjärjestelmässä säädetyt laskutavat - Yhteensopivuus näiden direktiivien kanssa)
   2014/C 85/09
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Tivoli

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Enrico Petillo ja Carlo Petillo

      Vastaaja: Unipol

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunale di Tivoli — Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 24.4.1972 annetun neuvoston direktiivin 72/166/ETY (EYVL L 103, s. 1), moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 30.12.1983 annetun toisen neuvoston direktiivin 84/5/ETY (EYVL 1984, L 8, s. 17), moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14.5.1990 annetun kolmannen neuvoston direktiivin 90/232/ETY (EYVL L 129, s. 33) ja moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavasta vakuutuksesta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamisesta 16.9.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/103/EY (EUVL L 263, s. 11) tulkinta — Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettava vakuutus — Vakuutuksella pakollisesti katettavien vahinkojen määrittäminen — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään moottoriajoneuvoilla aiheutettujen liikennevahinkojen osalta yleisessä siviilioikeudellisessa vahingonkorvausjärjestelmässä säädettyä korvausta pienemmästä korvauksesta aineettomasta vahingosta

      Tuomiolauselma

   Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 24.4.1972 annetun neuvoston direktiivin 72/166/ETY 3 artiklan 1 kohtaa ja moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 30.12.1983 annetun toisen neuvoston direktiivin 84/5/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 11.5.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2005/14/EY, 1 artiklan 1 ja 2 kohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään lievistä terveyteen kohdistuvista henkilövahingoista, jotka ovat aiheutuneet moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvistä tieliikenneonnettomuuksista, johtuvien aineettomien vahinkojen korvaamista koskevasta erityisestä järjestelmästä ja rajoitetaan näiden vahinkojen korvaamista verrattuna muista syistä kuin tieliikenneonnettomuuksista aiheutuneiden samanlaisten vahinkojen korvaamiseen.

      (1)  EUVL C 295, 29.9.2012.


title: Asia C-260/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Bacău (Romania) on esittänyt 30.5.2014 – Județul Neamț v. Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice

text:
               1.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 292/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Bacău (Romania) on esittänyt 30.5.2014 – Județul Neamț v. Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice
   (Asia C-260/14)
   2014/C 292/19
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel Bacău

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Județul Neamț

      Vastaaja: Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Merkitseekö se, että rakennerahastoista tukea saava hankintaviranomainen ei tehdessään hankintasopimusta, jonka kohteena on tuettujen toimenpiteiden toteuttaminen, noudata sääntöjä, jotka koskevat sellaisen julkisen hankintasopimuksen tekemistä, jonka ennakoitu arvo ei ylitä direktiivin [2004/18/ETY] (1) 7 artiklan a alakohdassa vahvistettua kynnysarvoa, asetuksen (EY) N:o 2988/1995 (2) 1 artiklassa tarkoitettua ”väärinkäytöstä” tai asetuksen (EY) N:o 1083/2006 (3) [2] artiklan 7 alakohdassa tarkoitettua ”sääntöjenvastaisuutta” (romaniaksi ”neregularitate”).

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, on selvitettävä, onko asetuksen (EY) N:o 1083/2006 98 artiklan 2 kohdan toista virkettä tulkittava siten, että jäsenvaltioiden tekemät rahoitusoikaisut ovat silloin, kun niitä sovelletaan rakennerahastoista yhteisrahoitettuihin menoihin julkisia hankintasopimuksia koskevien oikeussääntöjen noudattamatta jättämisen vuoksi, asetuksen (EY) N:o 2988/1995 4 artiklassa tarkoitettuja hallinnollisia toimenpiteitä, vai ovatko ne saman asetuksen 5 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja hallinnollisia seuraamuksia.

               3)

               Jos toiseen kysymykseen vastataan siten, että jäsenvaltioiden tekemät rahoitusoikaisut ovat hallinnollisia seuraamuksia, on selvitettävä, sovelletaanko asetuksen (EY) N:o 2988/1995 2 artiklan 2 kohdan toisessa virkkeessä vahvistettua periaatetta, jonka mukaan lievempiä seuraamuksia sovelletaan taannehtivasti.

               4)

               Onko tilanteessa, jossa rahoitusoikaisuja on sovellettu rakennerahastoista osarahoitettuihin menoihin julkisia hankintasopimuksia koskevien oikeussääntöjen noudattamatta jättämisen vuoksi, asetuksen (EY) N:o 2988/1995 2 artiklan 2 alakohta, luettuna yhdessä asetuksen (EY) N:o 1083/2006 98 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen kanssa ja ottamalla huomioon myös oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteet, esteenä sille, että jäsenvaltio soveltaa rahoitusoikaisuja, jotka kuuluvat sellaisen kansallisen lainsäädännön soveltamisalaan, joka on tullut voimaan sen ajankohdan jälkeen, jolloin julkisia hankintasopimuksia koskevien oikeussääntöjen väitetty rikkominen on tapahtunut.

      (1)  Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan Parlamentin ja Neuvoston direktiivi 2004/18/EY (EUVL L 134, s. 114).

      (2)  Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95 (EYVL L 312, s. 1).

      (3)  Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11.7.2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1083/2006 (EUVL L 210, s. 25).


title: Asia T-490/08: Kanne 17.11.2008 — CM Capital Markets Holding S A v. SMHV — Carbon capital Markets (CARBON CAPITAL MARKETS Emissions Compliance Solutions & Carbon Finance)

text:
               10.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/42

         Kanne 17.11.2008 — CM Capital Markets Holding S A v. SMHV — Carbon capital Markets (CARBON CAPITAL MARKETS Emissions Compliance Solutions & Carbon Finance)
   (Asia T-490/08)
   (2009/C 6/82)
   Kannekirjelmän kieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: CM Capital Markets Holding S A (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajaja J. Calderón Chavero ja asianajaja T. Villate Consonni)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Carbon Capital Markets Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta)
   Vaatimukset

               —

               SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 3.9.2008 tekemä päätös asiassa R 16/2008-1 on kumottava ja näin ollen riidanalainen tavaramerkki on hylättävä kokonaan,

               —

               Kantajan vaatimukset on hyväksyttävä,

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos se häviää asian ja sen vaatimukset hylätään.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Carbon Capital Markets Ltd.

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki ”CARBON CAPITAL MARKETS (Emissions Compliance Solutions & Carbon Finance)” (rekisteröintihakemus nro 4 480 349) luokkaan 36 kuuluvia palveluja varten.

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja.

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Yhteisön kuviomerkki ”Capital Markets” luokkiin 35, 36 ja 42 kuuluvia palveluja varten ja Espanjan kuviomerkki ”Capital Markets” luokkaan 36 kuuluvia palveluja varten.

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen.

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia T-15/11: Kanne 6.1.2011 — Sina Bank v. neuvosto

text:
               5.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 72/26

         Kanne 6.1.2011 — Sina Bank v. neuvosto
   (Asia T-15/11)
   2011/C 72/43
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Sina Bank (Teheran, Iran) (edustajat: asianajajat B. Mettetal ja C. Wucher-North)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               asetuksen N:o 961/2010 (1) liitteessä VIII olevan B osan 8 kohta on kumottava kantajaa koskevilta osin

               —

               neuvoston 28.10.2010 tekemän päätöksen sisältävä kirje on kumottava

               —

               on todettava, ettei Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä tehdyn neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP (2) liitteessä II olevaa B osan 8 kohtaa voida soveltaa siltä osin kuin se koskee kantajaa

               —

               on todettava, ettei neuvoston asetuksen N:o 961/2010 16 artiklan 2 kohtaa voida soveltaa kantajaan

               —

               on todettava, ettei neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP 20 artiklan 1 kohdan b alakohtaa voida soveltaa kantajaan

               —

               neuvosto on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja tämän lisäksi korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja esittää kanteensa tueksi neljä kanneperustetta:

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisissa vuoden 2010 asetuksessa ja päätöksessä nimeämiselle asetetut olennaiset edellytykset eivät täyty kantajan osalta ja/tai neuvosto teki ilmeisen arviointivirheen arvioidessaan sitä, täyttyivätkö edellytykset vai eivät. Näin ollen kantajan nimeäminen ei ole perusteltua.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan kantajan nimeäminen on vastoin yhdenvertaisen kohtelun periaatetta

                           —

                           kantajaa kohdeltiin epäyhdenvertaisesti, kun otetaan huomioon muiden iranilaisten pankkien tilanne

                           —

                           kantajaa kohdeltiin sekä vuoden 2010 asetuksessa että päätöksessä epäyhdenvertaisesti, kun otetaan huomioon muiden luetteloon sisällytettyjen iranilaisten pankkien tilanne

                           —

                           kantajaa kohdeltiin epäyhdenvertaisesti, kun otetaan huomioon ”Daftarin” ja Mostaz’afan -säätiön tilanne.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan puolustautumisoikeuksia ei ole kunnioitettu ja vaatimusta siitä, että seuraamukset on perusteltava, ei ole täytetty, koska

                           —

                           kantaja ei saanut neuvostolta mitään tietoa, jotta se voisi puolustaa kantaansa, lukuun ottamatta suppeaa kahden rivin pituista yleisluonteista ja epätarkkaa perustelua

                           —

                           neuvosto ei vastannut kantajalle tai tämän asianajajien kirjeisiin, vaikka kantaja oli esittänyt yksityiskohtaisia nimeämistään koskevia tietojensaantipyyntöjä neuvostolle

                           —

                           tässä tilanteessa ei ole mahdollista arvioida, onko toimenpide asianmukainen vai onko siinä virhe;

                           —

                           kaikki kantajaa vastaan puhuvat seikat olisi pitänyt antaa niin pitkälle kuin mahdollista kantajalle tiedoksi joko samalla hetkellä, kun varojen jäädyttämistä koskeva alkuperäinen päätös tehdään, tai mahdollisimman pian sen jälkeen.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan rajoittavat toimenpiteet loukkaavat kantajan omistusoikeuden suojaa ja eivät ole päätöksen oikeasuhteisuutta koskevan Euroopan unionin periaatteen vastaisesti oikeasuhteisia, koska:

                           —

                           neuvoston tavoitteleman päämäärän ja kantajaan kohdistetun rajoittavan toimenpiteen välillä ei ole yhteyttä

                           —

                           neuvosto ei ole tunnistanut yhtään liiketointa, jossa kantaja olisi osallisena

                           —

                           on olemassa muita mahdollisia oikeasuhteisempia toimenpiteitä, joita voidaan toteuttaa väitettyihin iranilaisiin ”ydinvoimatoimiin” ja näiden toimien rahoittamiseen liittyvän vaaran varalta.

      (1)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta 25.10.2010 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 961/2010 (EUVL L 281, s. 1).

      (2)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 tehty neuvoston päätös 2010/413/YUTP (EUVL L 195, s. 39).


title: Asia T-168/16: Kanne 18.4.2016 – Grizzly Tools v. komissio

text:
               25.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 270/45

         Kanne 18.4.2016 – Grizzly Tools v. komissio
   (Asia T-168/16)
   (2016/C 270/52)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Grizzly Tools GmbH & Co. KG (Großostheim, Saksa) (edustaja: asianajaja H. Fischer)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Espanjan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/42/EY mukaisesti toteuttamasta toimenpiteestä painepesurityypin markkinoille saattamisen kieltämiseksi 8.2.2016 annetun Euroopan komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2016/175 (EUVL 2016, L 33, s. 12)

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee olennaisten muotomääräysten rikkomista
               Kantaja väittää, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan SEUT 296 artiklan toisen kohdan mukaista perusteluvelvollisuutta, koska johdanto-osan perustelukappaleet ovat ristiriitaisia ja epäselviä.
               Riidanalaisella päätöksellä rikotaan lisäksi periaatetta, jonka mukaan komission on osoitettava asianmukaisesti tosiseikat. Johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa komissio totesi virheellisesti kantajan viitanneen EY-vaatimustenmukaisuusvakuutuksessa standardiin EN-60335-2-67-2009, mikä ei pidä paikkansa.

               2.

               Toinen kanneperuste, joka koskee direktiivin 2006/42/EY (1) 11 artiklan rikkomista

         Komission väitetään tässä yhteydessä katsoneen virheellisesti, että Espanjan toteuttama toimenpide markkinoille saattamisen kieltämiseksi oli perusteltu.
   Espanjan viranomaiset ja komissio olivat nimittäin luokitelleet painepesurin laitteeksi, jolla on kaksi käyttötapaa, eli paitsi siirrettäväksi laitteeksi myös kädessä pidettäväksi laitteeksi. Ne pitivät täten korkeampia suojastandardeja välttämättöminä, vaikka painepesuri ei sen käyttötarkoituksen mukaisesti ole kädessä pidettävä laite eikä sen käyttöä kädessä pidettävänä painepesurina voida kohtuudella ennustettavissa olevissa olosuhteissa käyttää väärin direktiivin 2006/42/EY 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.

      (1)  Koneista ja direktiivin 95/16/EY muuttamisesta 17.5.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/42/EY (EUVL 2006, L 157, s. 24).


title: Asia T-198/09: Kanne 20.5.2009 — UOP v. komissio

text:
               18.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 167/19

         Kanne 20.5.2009 — UOP v. komissio
   (Asia T-198/09)
   2009/C 167/38
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: UOP Ltd (Brimsdown, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: barrister B. Hartnett ja asianajaja O.Geiss)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

               —

               komission 16.7.2009 tekemä päätös Ranskan IFP-konsernin hyväksi toteuttamasta tuesta (C 51/05 (ex NN 84/05)) (1) on kumottava sen 2 artiklan 2 kohdan osalta;

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii, että komission 16.7.2008 tekemä päätös Ranskan Institute Français du Petrol -konsernin (IFP) hyväksi toteuttamasta tuesta (C 51/05 (ex NN 84/05)) (tiedoksiannettu numerolla K(2008) 1330) on kumottava osittain siltä osin kuin kyseisessä päätöksessä tuki todettiin tietyin edellytyksin yhteismarkkinoille soveltuvaksi EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti. Kantaja on valtiontuen saajan ja sen Axens- ja Prosernat-tytäryhtiöiden kilpailija.
   Kantaja vetoaa vaatimustensa tueksi neljään kanneperusteeseen.
   Kantaja väittää ensiksi, että komissio on sekä tosiseikkojen että oikeudellisten seikkojen valossa toiminut selvästi EY 87 artiklan 3 kohdan ja vuoden 1996 tutkimus- ja kehitystyöpuitteiden vastaisesti, kun se määritteli virheellisesti IFP:n harjoittaman tutkimus- ja kehitystoiminnan vuoden 1996 tutkimus- ja kehitystyöpuitteiden liitteen I mukaiseksi toiminnaksi, ja siten se on määrittänyt tuki-intensiteetin painotetun enimmäismäärän väärin. Kantaja perustaa väitteensä seuraaville näkökohdille: Axensin ja Prosernatin prosesseihin liittyvä toiminta ei ole luonteeltaan tutkimus- ja kehitystyötä, ja lisäksi IFP vastaa kokonaan kilpailua edeltävästä kehitystoiminnasta. IFP toteutti ainakin sellaiset osat kilpailua edeltävästä kehitystyöstä, jotka liittyvät prosessiteknologiaan ja pilottilaitosten käyttöä edellyttäviin katalyytteihin sekä sen patenttien piirin kuuluvaan kilpailua edeltävään kehitystoimintaan.
   Toiseksi kantaja esittää, että komissio on sekä tosiseikkojen että oikeudellisten seikkojen valossa toiminut selvästi EY 87 artiklan 3 kohdan ja vuoden 1996 tutkimus- ja kehitystyöpuitteiden vastaisesti jättäessään huomioimatta IFP:n Axens- ja Prosernat-tytäryhtiöille myönnetyn toimintatuen. Kantaja esittää väitteensä tueksi kolme perustetta: komissio ei ole ottanut huomioon IFP:n Axensille myöntämiä suoria tukia, jotka koostuvat pilottilaitosten käytöstä, eikä epäsuoria tukia, joita IFP on myöntänyt Axensille koulutusavustusten ja kansainvälisen tutkimusyhteistyön muodossa.
   Kolmanneksi kantaja väittää, että komissio on tehnyt ilmeisen oikeudellisen ja tosiseikkoja koskevan virheen arvioidessaan, että IFP:n Axens- ja Prosernat-tytäryhtiöilleen myöntämillä tuilla on kannustava vaikutus.
   Neljäntenä väitteenään kantaja esittää, että komissio on sekä tosiseikkojen että oikeudellisten seikkojen valossa toiminut selvästi virheellisesti, koska se ei ole perustellut päätöstään riittävästi ja/tai koska se ei ole ottanut täysimääräisesti huomioon sen käytössä olevaa todistusaineistoa.

      (1)  EUVL 2009 L 53, s. 13.


title: Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys, 21 päivänä tammikuuta 2004, asiassa T-252/03 R, Fédération nationale de l'industrie et des commerces en gros des viandes (FNICGV) vastaan Euroopan yhteisöjen komissio

text:
               17.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/43

      ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,

   21 päivänä tammikuuta 2004,
   asiassa T-252/03 R, Fédération nationale de l'industrie et des commerces en gros des viandes (FNICGV) vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
   (Välitoimimenettely - Kilpailu - Sakon maksaminen - Pankkitakaus - Tutkittavaksi ottaminen - Kiireellisyyden puuttuminen)
   (2004/C 94/122)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa T-252/03 R, Fédération nationale de l'industrie et des commerces en gros des viandes (FNICGV), kotipaikka Pariisi (Ranska), edustajanaan asianajaja P. Abegg, prosessiosoite Luxemburgissa, jota tukee Ranskan tasavalta, asiamiehinään G. de Bergues ja F. Million, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään P. Oliver ja F. Lelièvre, prosessiosoite Luxemburgissa, jossa hakija vaatii yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta yhtäältä lykkäämään EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia COMP/C.38.279/F3 — ranskalainen naudanliha) 2 päivänä huhtikuuta 2003 tehdyn komission päätöksen 2003/600/EY (EUVL L 209, s. 12) täytäntöönpanoa sikäli, kuin siinä määrätään kantajalle 720 000 euron suuruinen sakko, ja toisaalta lykkäämään pankkitakauksen asettamisvelvollisuutta, jonka täyttäminen on edellytyksenä sille, ettei sakkoa peritä, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin presidentti on antanut 21.1.2004 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia T-45/14: Kanne 20.1.2014 — HTTS ja Bateni v. neuvosto

text:
               8.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 71/27

      Kanne 20.1.2014 — HTTS ja Bateni v. neuvosto
      (Asia T-45/14)
      (2014/C 71/50)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantajat: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hampuri, Saksa) ja Naser Bateni (Hampuri) (edustajat: asianajajat M. Schlingmann ja F. Lautenschlager)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

         Vaatimukset

      Kantaja 1 vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 15.11.2013 annetun neuvoston päätöksen 2013/661/YUTP siltä osin kuin se koskee kantajaa 1

                  —

                  kumoamaan Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 267/2012 täytäntöönpanosta 15.11.2013 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1154/2013 siltä osin kuin se koskee kantajaa 1

                  —

                  velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut, erityisesti korvaamaan kantajalle 1 aiheutuneet kulut

            Kantaja 2 vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 15.11.2013 annetun neuvoston päätöksen 2013/661/YUTP siltä osin kuin se koskee kantajaa 2

                  —

                  kumoamaan Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 267/2012 täytäntöönpanosta 15.11.2013 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1154/2013 siltä osin kuin se koskee kantajaa 2

                  —

                  velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut, erityisesti korvaamaan kantajalle 2 aiheutuneet kulut

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantajat vetoavat neljään kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste: Päätös 2010/413/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna, ja asetus (EU) N:o 267/2012 (1) ovat lainvastaisia ja ne on jätettävä SEUT 277 artiklan nojalla soveltamatta
                  Kantajat esittävät tästä muun muassa, että neuvosto on muuttanut oikeudellista perustaa kantajien pakoteluetteloihin ottamisen osalta, jotta kantajiin voidaan kohdistaa pakotteita. Neuvosto on ilmeisesti käyttänyt sen takia oikeudellisen perustan muuttamisen yhteydessä väärin harkintavaltaansa.

                  2)

                  Toinen kanneperuste: Oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan ja perusteluvaatimusta ei ole noudatettu
                  Kantajat esittävät tästä pääpiirteissään, että neuvosto ei ole esittänyt riittäviä perusteluita niiden ottamiselle pakoteluetteloihin. Erityisesti ei ole esitetty ollenkaan perusteita niiden olennaisten kriteereiden osalta, joihin neuvosto perustaa päätöksensä.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste: Peruste kantajien ottamiselle pakoteluetteloihin puuttuu
                  Kantajat esittävät tämän kanneperusteen yhteydessä, että neuvoston perustelu kantajien uudelleen ottamiselle pakoluetteloihin ei ole sisällöllisesti pitävä.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste: Omaisuudensuojan, elinkeinovapautta koskevan oikeuden, perhe-elämän kunnioittamista koskevan oikeuden ja suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen
                  Lopuksi kantajat esittävät, että niiden uudelleen ottamisella pakoteluetteloihin loukataan niiden omaisuudensuojaa ja elinkeinovapautta koskevaa oikeutta ja kantaja 2 oikeutta perhe-elämän kunnioittamiseen. Kantajat katsovat, että niiden ottaminen pakoteluetteloihin on suhteeton rajoitus, joka ei ilmeisesti sovellu käytettäväksi riidanalaisilla säädöksillä tavoiteltavien tavoitteiden saavuttamiseen ja joka tapauksessa sillä ylitetään se, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

         (1)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EU) N:o 961/2010 kumoamisesta 23.3.2012 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 267/2012 (EUVL L 88, s. 1).


title: Asia F-57/12: Kanne 28.5.2012 — ZZ v. komissio

text:
               28.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 227/37

         Kanne 28.5.2012 — ZZ v. komissio
   (Asia F-57/12)
   2012/C 227/63
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja G. Cipresa)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Komission päätösten, joilla kantajan työkyvyttömyyskorvausta alennetaan vuoden 2011 kesäkuun ja syyskuun väliseltä ajalta, kumoaminen.

      Vaatimukset

               —

               Komission päätös, jolla 19.10.2011 päivätty hakemus on hylätty, on kumottava siltä osin kuin se on olemassa.

               —

               Komission päätös, jolla 20.10.2011 päivätty valitus on hylätty, on kumottava siltä osin kuin se on olemassa.

               —

               Kaikki päätökset, jos ja siinä määrin kuin ne ovat olemassa, joiden perusteella komissio on lainvastaisesti vähentänyt kantajalle maksettavista kuukausittaisista työkyvyttömyyskorvauksen maksueristä vuoden 2011 kesäkuun ja syyskuun väliseltä ajalta yhteensä 1 660 euroa on kumottava ja päätökset suorittaa kyseiset vähennykset, on kumottava, jos ja siinä määrin kuin ne ovat olemassa.

               —

               Komissio on velvoitettava maksamaan kantajalle 1 661 euroa ja lisäksi kyseiselle summalle 15 prosenttia vuotuista korkoa, joka lisätään pääomaan vuosittain 27.10.2011 lukien siihen saakka, kunnes mainitut summat on maksettu.

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-298/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad Varna (Bulgaria) on esittänyt 14.6.2011 — Dobrudzhanska petrolna kompania AD v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” , grad Varna, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               6.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad Varna (Bulgaria) on esittänyt 14.6.2011 — Dobrudzhanska petrolna kompania AD v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto”, grad Varna, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Asia C-298/11)
   2011/C 232/35
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen sad Varna

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Dobrudzhanska petrolna kompania AD

      Vastapuoli: Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto”, grad Varna, pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (kansallisen veroviraston keskushallinnon Varnan osaston valitus- ja täytäntöönpanoasioiden johtaja)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 80 artiklan 1 kohdan a ja b alakohtaa tulkittava siten, että kun kyseessä ovat toisiinsa sidoksissa olevien henkilöiden väliset tavaroiden luovutukset ja vastike on käypää markkina-arvoa alempi, veron perusteena on kaupan käypä markkina-arvo vain silloin, jos luovuttajalla tai luovutuksensaajalla ei ole oikeutta sen ostoihin sisältyvän veron täyteen vähennykseen, joka kohdistuu luovutuksen kohteena olevien tavaroiden ostoon tai valmistamiseen?

               2)

               Onko direktiivin 2006/112 80 artiklan 1 kohdan a ja b alakohtaa tulkittava siten, että jos luovuttaja on käyttänyt oikeuttaan sellaisiin tavaroihin ja palveluihin sisältyvän veron täyteen vähennykseen, jotka myöhemmin luovutetaan toisiinsa sidoksissa olevien henkilöiden välillä käypää markkina-arvoa alempaan arvoon, eikä tätä oikeutta ostoihin sisältyvän veron vähentämiseen ole oikaistu direktiivin 173–177 artiklan mukaisesti eikä luovutukseen sovelleta direktiivin 132, 135, 136, 371, 375, 376, 377 artiklassa, 378 artiklan 2 kohdassa tai 380–390 artiklassa säädettyjä vapautuksia, jäsenvaltio ei saa toteuttaa toimenpiteitä, joiden mukaan veron perusteeksi vahvistetaan yksinomaan käypä markkina-arvo?

               3)

               Onko direktiivin 2006/112 80 artiklan 1 kohdan a ja b alakohtaa tulkittava siten, että jos luovuttaja on käyttänyt oikeuttaan sellaisiin tavaroihin ja palveluihin sisältyvän veron täyteen vähennykseen, jotka myöhemmin luovutetaan toisiinsa sidoksissa olevien henkilöiden välillä käypää markkina-arvoa alempaan arvoon, eikä tätä oikeutta ostoihin sisältyvän veron vähentämiseen ole oikaistu direktiivin 173–177 artiklan mukaisesti, jäsenvaltio ei saa toteuttaa toimenpiteitä, joiden mukaan veron perusteeksi vahvistetaan yksinomaan käypä markkina-arvo?

               4)

               Luetellaanko direktiivin 2006/112 80 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tyhjentävästi tapaukset, jotka muodostavat edellytykset, joiden täyttyessä jäsenvaltio saa toteuttaa toimenpiteitä, joiden mukaan veron perusteena luovutuksissa käytetään kaupan käypää markkina-arvoa?

               5)

               Onko kansallisen arvonlisäverolain (Zakon za danak varhu dobavenata stoynost) 27 §:n 3 momentin 1 kohdan kaltainen kansallinen oikeussääntö sallittu muissa kuin direktiivin 2006/112 80 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdassa luetelluissa olosuhteissa?

               6)

               Onko direktiivin 2006/112 80 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan säännöksellä nyt käsiteltävän kaltaisessa asiassa välitön vaikutus ja saako kansallinen tuomioistuin soveltaa sitä välittömästi?

      (1)  EUVL L 347, s. 1.


title: Asia C-288/11 P: Valitus, jonka Mitteldeutsche Flughafen AG, Flughafen Leipzig/Halle GmbH on tehnyt 8.6.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) yhdistetyissä asioissa T-443/08 ja T-455/08, Freistaat Sachsen ym. v. Euroopan komissio, 24.3.2011 antamasta tuomiosta

text:
               27.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 252/16

         Valitus, jonka Mitteldeutsche Flughafen AG, Flughafen Leipzig/Halle GmbH on tehnyt 8.6.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) yhdistetyissä asioissa T-443/08 ja T-455/08, Freistaat Sachsen ym. v. Euroopan komissio, 24.3.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia C-288/11 P)
   2011/C 252/30
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittajat: Mitteldeutsche Flughafen AG, Flughafen Leipzig/Halle GmbH (edustajat: Rechtsanwalt M. Núñez-Müller ja Rechtsanwalt J. Dammann)

      Muut osapuolet: Freistaat Sacshen, Land Sachsen-Anhalt, Saksan liittotasavalta, Arbeitsgemeinschaft Deutscher Verkehrsflughäfen e.V. (ADV), Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 4 kohta, jonka mukaan asiassa T-455/08 nostettu kanne hylättiin muilta osin, ja siihen liittyvä 6 kohdan oikeudenkäyntikuluja koskeva ratkaisu on kumottava.

               —

               Asia on ratkaistava lopullisesti ja asiassa T-455/08 nostettu kanne on hyväksyttävä myös siltä osin kuin se koskee riidanalaista päätöstä siltä osin kuin Euroopan komissio toteaa siinä, että Saksan liittotasavallan toteuttamat toimenpiteet pääomasijoituksen tekemiseksi Leipzig/Hallen lentoasemalle uuden eteläisen kiitoradan ja siihen liittyvien lentoaseman infrastruktuurien rakentamista varten ovat SEUT 107 artiklan 1 kohdassa (aiempi EY 87 artiklan 1 kohta) tarkoitettua valtiontukea.

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan sekä valituksesta aiheutuvat oikeudenkäyntikulut että — toisin kuin valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 7 kohdassa todetaan — asiassa T-455/08 ensimmäisessä oikeusasteessa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valitus koskee unionin yleisen tuomioistuimen tuomiota, jolla se hylkäsi valittajan kanteen Saksan toimenpiteistä DHL:n ja Leipzig/Hallen lentoaseman hyväksi 23.7.2008 tehdyn komission päätöksen 2008/948/EY osittaisesta kumoamisesta.
   Valituksen sisältö on rajattu. Valitus ei koske tuomion tuomiolauselman 3 kohtaa, jolla riidanalaisen päätöksen 1 artikla kumottiin osittain; se koskee vain 4 kohtaa, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kanteen ”muilta osin”. Se ei siis koske riidanalaisen päätöksen 1 artiklan toisessa virkkeessä ilmaistua hyväksymistä SEUT 107 artiklan 3 kohdan mukaisesti; se koskee pikemminkin vain riidanalaisten rahoitustoimen luokittelemista SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi tueksi.
   Valittajat esittävät valituksensa tueksi seuraavat perusteet:

               Valituksenalainen tuomio on SEUT 107 artiklan 1 kohdan vastainen. Toisin kuin unionin yleinen tuomioistuin katsoo, Flughafen Leipzig/Halle GmbH ei riidanalaisten infrastruktuuriin liittyviin toimenpiteisiin ja niiden rahoitukseen liittyen ole SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu yritys. Alueellisen lentokentän infrastruktuurin rakentaminen ei ole taloudellista toimintaa. Näin ollen tukia koskevia säännöksiä ei voida soveltaa kyseessä olevaan tilanteeseen.

               Valituksenalaisella tuomiolla loukataan myös taannehtivuuskieltoa, oikeusvarmuuden periaatetta ja luottamuksensuojan periaatetta. Komissio sovelsi riidanalaisessa päätöksessä yhteisön suuntaviivoista lentoasemien rahoittamisesta ja alueellisilta lentoasemilta liikennöivien lentoyhtiöiden toiminnan aloittamista koskevasta valtiontuesta 9.12.2005 annettua komission tiedonantoa infrastruktuuria koskeviin toimenpiteisiin, joista oli päätetty jo 4.11.2004. Unionin yleinen tuomioistuin ei huomioi tätä niin sanottujen vuoden 2005 suuntaviivojen taannehtivaa vaikutusta ja pysyttää täten sellaisen komission aikaansaaman ristiriitaisen ja aineellisesti väärän oikeustilan, joka loukkaa edellä mainittuja periaatteita. Se jättää lisäksi huomiotta sen, että niin sanotut lentoliikenteen vuoden 1994 suuntaviivat, joiden perusteella sitä, että valtio rahoittaa lentoasemien infrastruktuuria, pidetään yleisenä toimenpiteenä, joka ei siis kuulu tukien valvonnan piiriin.

               Valituksenalainen tuomio on myös ristiriidassa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) 1 artiklan b alakohdan v alakohdan tai 17 ja 18 artiklan kanssa, koska unionin yleinen tuomioistuin ei soveltanut edellä mainitun asetuksen voimassa olevia tukia koskevia säännöksiä tueksi luokittelemaansa 4.11.2004 tapahtuneeseen pääomasijoitukseen.

               Valituksenalainen tuomiossa loukataan lopuksi SEUT:in mukaista toimivallan jakoa. Unionin yleinen tuomioistuin loukkaa SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yrityksen käsitteen tulkinnallaan primäärioikeutta, kun se asettaa sellaiset jäsenvaltion toimenpiteet tukien valvonnan alaisuuteen, jotka eivät tosiasiallisesti kuulu tukia koskevan lainsäädännön alaan.

               Valittajat katsovat lopuksi, että valituksenalaisella tuomiolla rikotaan myös unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 81 artiklassa tarkoitettua tuomioiden perusteluvelvollisuutta, koska tuomion perustelut ovat puutteelliset.

      (1)  EYVL L 83, s. 1


title: Asia T-559/10: Kanne 7.12.2010 — Laboratoire Garnier v. SMHV (natural beauty)

text:
               5.2.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/16

         Kanne 7.12.2010 — Laboratoire Garnier v. SMHV (natural beauty)
   (Asia T-559/10)
   2011/C 38/30
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Laboratoire Garnier et Cie (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajaja R. Dissmann ja asianajaja A. Steegmann)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 971/2010-1 23.9.2010 tekemä päätös on kumottava,

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki ”natural beauty” luokkaan 3 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus nro 8294233

      Tutkijan päätös: Yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on rikottu asetuksen (EY) N:o 207/2009 65 artiklan 2 kohdan perusteella, koska valituslautakunta katsoi virheellisesti, että ehdottomia hylkäysperusteita sovelletaan riidanalaiseen tavaramerkkiin.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (kuudes jaosto)  15 päivänä joulukuuta 2005 , asiassa C-67/05: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Saksan liittotasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2000/60/EY — Yhteisön vesipolitiikka — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               11.2.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 36/17

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (kuudes jaosto)
   15 päivänä joulukuuta 2005,
   asiassa C-67/05: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Saksan liittotasavalta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2000/60/EY - Yhteisön vesipolitiikka - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2006/C 36/32)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa C-67/05, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 11.2.2005, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään U. Wölker ja S. Pardo Quintillán) vastaan Saksan liittotasavalta (asiamiehenään U. Forsthoff), yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Malenovský sekä tuomarit J.-P. Puissochet ja A. Ó Caoimh (esittelevä tuomari), julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: R. Grass, on antanut 15.12.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1.

               Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut yhteisön vesipolitiikan puitteista 23 päivänä lokakuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2.

               Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 82, 2.4.2005.


title: Asia C-383/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 5.7.2013 — M. G. ja N. R. v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               7.9.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 260/34

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 5.7.2013 — M. G. ja N. R. v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Asia C-383/13)
   2013/C 260/62
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Raad van State

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: M. G. ja N. R.

      Vastapuoli: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Seuraako siitä, että kansallinen hallintoviranomainen on loukannut yleistä puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen periaatetta, joka ilmaistaan myös Euroopan unionin perusoikeuskirjan (1) 41 artiklan 2 kohdassa, tehdessään jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY (2) 15 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun jatkamispäätöksen, ehdottomasti ja kaikissa tapauksissa, että säilöönotto on kumottava?

               2)

               Salliiko tämä yleinen puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen periaate intressivertailun, jonka yhteydessä otetaan huomioon kyseisen periaatteen loukkauksen vakavuuden ja tällöin loukattujen ulkomaalaisen etujen lisäksi myös säilöönoton jatkamiseen liittyvät jäsenvaltion edut?

      (1)  EYVL 2000, C 364, s. 1.

      (2)  EUVL L 348, s. 98.


title: Asia T-436/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.7.2015 – Deutsche Rockwool Mineralwoll v. SMHV – Ceramicas del Foix (Rock & Rock) (Yhteisön tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki Rock & Rock — Aikaisemmat kansalliset sanamerkit MASTERROCK, FIXROCK, FLEXIROCK, COVERROCK ja CEILROCK — Suhteellinen hylkäysperuste — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 53 artiklan 1 kohdan a alakohta)

text:
               24.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 279/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.7.2015 – Deutsche Rockwool Mineralwoll v. SMHV – Ceramicas del Foix (Rock & Rock)
   (Asia T-436/12) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki Rock & Rock - Aikaisemmat kansalliset sanamerkit MASTERROCK, FIXROCK, FLEXIROCK, COVERROCK ja CEILROCK - Suhteellinen hylkäysperuste - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 53 artiklan 1 kohdan a alakohta))
   (2015/C 279/37)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Saksa) (edustaja: asianajaja J. Krenzel)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: L. Rampini)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Ceramicas del Foix, SA (Barcelona, Espanja) (edustajat: asianajajat M. Pérez Serrres ja R. Guerras Mazón)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 10.7.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 495/2011-2), joka koskee Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG:n ja Ceramicas del Foix, SA:n välistä mitättömyysmenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 379, 8.12.2012.


title: Asia F-132/14: Kanne 17.11.2014 – ZZ v. Euroopan parlamentti

text:
               2.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 34/52

         Kanne 17.11.2014 – ZZ v. Euroopan parlamentti
   (Asia F-132/14)
   (2015/C 034/64)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja L. Levi)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Niiden päätösten kumoaminen, jotka Euroopan parlamentti teki virkamiestuomioistuimen asiassa F-129/12, CH vastaan parlamentti, 12.12.2013 antaman tuomion täytäntöönpanoa varten, ja joissa kieltäydyttiin aloittamasta hallinnollista tutkimusta liittyen kantajan kiusaamista koskevaan kanteluun; ylimääräisen taloudellisen korvauksen maksaminen kantajalle ja kaikkien niiden etujen ja lisien myöntäminen kantajalle, jotka liittyvät hänen parlamentin jäsenen valtuutetun avustajan työsopimukseensa, jonka irtisanomisen virkamiestuomioistuin kumosi edellä mainitussa tuomiossaan, ja vahingonkorvausvaatimus väitetystä aineellisesta vahingosta ja henkisestä kärsimyksestä.

      Vaatimukset

               —

               on kumottava Euroopan parlamentin 3.3.2014 tekemä päätös siltä osin kuin siinä kieltäydytään aloittamasta hallinnollista tutkimusta liittyen kantajan työpaikkakiusaamista koskevaan kanteluun, ja Euroopan parlamentin 2.4.2014 tekemä päätös siltä osin kuin siinä kieltäydytään maksamasta kantajalle 5  686 euron suuruista summaa; näistä päätöksistä käyvät ilmi toimielimen toteuttamat toimenpiteet, joilla sen mukaan pyritään panemaan täytäntöön virkamiestuomioistuimen asiassa F-129/12, CH vastaan parlamentti, 12.12.2013 antama tuomio

               —

               on kumottava Euroopan parlamentin 4.8.2014 päivätty päätös, jonka kantaja vastaanotti 7.8.2014 ja jossa hylätään kantajan 16.4.2014 tekemä valitus, siltä osin kuin siinä kieltäydytään maksamasta kantajalle 5  686 euron summaa, korvaamasta kantajan vahinkoa, joka kantajalle on aiheutunut siitä, että hän sai myöhässä parlamentin jäsenen valtuutetun avustajan virkakortin, työsähköpostiosoitteen ja pääsyn Euroopan parlamentin intranet-sivuille; on aloitettava hallinnollinen tutkimus, joka koskee kantajan työpaikkakiusaamisen vuoksi tekemää kantelua ja korvattava kantajalle tästä viimeksi mainitusta epäävästä päätöksestä aiheutunut henkinen kärsimys

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan korvausta, jonka määräksi on vahvistettu 1 44  000 euroa, kantajalle aiheutuneesta aineellisesta vahingosta

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan korvausta, jonka kohtuulliseksi ja oikeudenmukaiseksi määräksi on vahvistettu 60  000 euroa, kantajalle aiheutuneesta aineellisesta vahingosta

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan viivästyskorkoja, joiden määrä on vahvistettava Euroopan keskuspankin korkokannan mukaan, korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-441/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 9.12.2014 – Peftiev v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Valko-Venäjään kohdistetut rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Perusteluvelvollisuus — Puolustautumisoikeudet — Oikeus tulla kuulluksi — Arviointivirhe)

text:
               2.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 34/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 9.12.2014 – Peftiev v. neuvosto
   (Asia T-441/11) (1)

   ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Valko-Venäjään kohdistetut rajoittavat toimenpiteet - Varojen jäädyttäminen - Perusteluvelvollisuus - Puolustautumisoikeudet - Oikeus tulla kuulluksi - Arviointivirhe))
   (2015/C 034/34)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Vladimir Peftiev (Minsk, Valko-Venäjä) (edustajat: asianajajat V. Vaitkutė Pavan, A. Smaliukas, E. Matulionyte ja T. Milašauskas sekä solicitor M. Shenk)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Bishop ja F. Naert)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: T. Scharf ja E. Paasivirta)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus Valko-Venäjään kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/639/YUTP muuttamisesta 20.6.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/357/YUTP (EUVL L 161, s. 25), siltä osin kuin se koskee kantajaa, presidentti Lukašenkaan ja tiettyihin Valko-Venäjän virkamiehiin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 765/2006 muuttamisesta 20.6.2011 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 588/2011 (EUVL L 161, p. 1), siltä osin kuin se koskee kantajaa, Valko-Venäjään kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/639/YUTP muuttamisesta 10.10.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/666/YUTP (EUVL L 265, s. 17), siltä osin kuin se koskee kantajaa, Valko-Venäjää koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 765/2006 8 a artiklan 1 kohdan täytäntöönpanosta 10.10.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1000/2011 (EUVL L 265, p. 8), siltä osin kuin se koskee kantajaa, Valko-Venäjään kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 15.10.2012 annetun neuvoston päätöksen 2012/642/YUTP (EUVL L 285, s. 1) ja Valko-Venäjää koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 765/2006 8 a artiklan 1 kohdan täytäntöönpanosta 6.11.2012 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1017/2012 (EUVL L 307, s. 7) kumoamiseksi, siltä osin kuin se koskee kantajaa, päätöksen 2012/642 muuttamisesta 29.10.2013 annetun neuvoston päätöksen 2013/534/YUTP (EUVL L 288, s. 69), siltä osin kuin se koskee kantajaa, ja Valko-Venäjää koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 765/2006 8 a artiklan 1 kohdan täytäntöönpanosta 29.10.2013 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1054/2013 (EUVL L 288, s. 1) kumoamiseksi, siltä osin kuin se koskee kantajaa.

      Tuomiolauselma

               1)

               Valko-Venäjään kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/639/YUTP muuttamisesta 20.6.2011 annettu neuvoston päätös 2011/357/YUTP, presidentti Lukašenkaan ja tiettyihin Valko-Venäjän virkamiehiin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 765/2006 muuttamisesta 20.6.2011 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 588/2011, Valko-Venäjään kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/639/YUTP muuttamisesta 10.10.2011 annettu neuvoston päätös 2011/666/YUTP, Valko-Venäjää koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 765/2006 8 a artiklan 1 kohdan täytäntöönpanosta 10.10.2011 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1000/2011, Valko-Venäjään kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 15.10.2012 annetun neuvoston päätöksen 2012/642/YUTP (EUVL L 285, s. 1) ja Valko-Venäjää koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 765/2006 8 a artiklan 1 kohdan täytäntöönpanosta 6.11.2012 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1017/2012 kumotaan siltä osin kuin ne koskevat Vladimir Peftieviä.

               2)

               Kanne jätetään tutkimatta siltä osin kuin se koskee yhtäältä päätöksen 2012/642 muuttamisesta 29.10.2013 annettua neuvoston päätöstä 2013/534/YUTP ja toisaalta Valko-Venäjää koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 765/2006 8 a artiklan 1 kohdan täytäntöönpanosta 29.10.2013 annettua neuvoston täytäntöönpanoasetusta (EU) N:o 1054/2013.

               3)

               Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Vladimir Peftievin oikeudenkäyntikulut.

               4)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 290, 1.10.2011.


title: Asia T-421/09: Kanne 19.10.2009 — DEI v. komissio

text:
               16.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 11/28

         Kanne 19.10.2009 — DEI v. komissio
   (Asia T-421/09)
   2010/C 11/55
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (Ateena, Kreikka) (edustaja: asianajaja P. Anestis)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

               —

               päätös on kumottava ja

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio teki Helleenien tasavallan myöntämistä ja säilyttämistä Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E:n (jäljempänä kantaja) oikeuksista ruskohiilen louhintaan 5.3.2008 päätöksen K(2008) 824, jossa komissio katsoi, että Helleenien tasavalta rikkoi EY 86 artiklan 1 kohtaa, kun sitä luetaan yhdessä EY 82 artiklan kanssa, koska Helleenien tasavalta oli myöntänyt kantajalle etuoikeuden hyödyntää ruskohiiltä Kreikassa ja pitänyt tämän etuoikeuden voimassa, mikä johti siihen, että yrityksille annettiin epätasa-arvoiset mahdollisuudet hyödyntää primääriä polttoaineita sähköntuotantoa varten, ja siihen, että kantajalle annettiin tilaisuus säilyttää määräävä markkina-asema Kreikan sähkön tukkumarkkinoilla tai vahvistaa sitä.
   Kantaja on riitauttanut tämän päätöksen kumoamiskanteella, joka toimitettiin Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen, kirjattiin numerolle T-169/08 ja on vireillä.
   Nyt kyseessä olevassa kanteessa vaaditaan EY 230 artiklan neljännen kohdan nojalla kumottavaksi 4.8.2009 tehty komission päätös K(2009) 6244 (jäljempänä riidanalainen päätös) erityistoimenpiteiden vahvistamisesta Helleenien tasavallan myöntämistä ja säilyttämistä Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E:n oikeuksista ruskohiilen louhintaan 5.3.2008 tehdyssä komission päätöksessä todetun kilpailusääntöjen rikkomisen aiheuttamien kilpailunvastaisten vaikutusten korjaamiseksi.
   Ensimmäisessä kumoamisperusteessa kantaja väittää, että komissio teki oikeudellisen virheen ja ilmeisen tosiseikkoja koskevan arviointivirheen, koska se ensinnäkin määritteli virheellisesti relevantit markkinat, sillä se ei ottanut huomioon sitä, että sähkön tuottamiseksi voidaan käyttää louhittua ruskohiiltä ja muita polttoaineita, kuten luonnonkaasua, jotka ovat ruskohiilen korvikkeita ja jotka näin ollen kuuluvat samoille markkinoille, ja että komissio toiseksi arvioi virheellisesti sähkön tuottamiseksi tarvittavan ruskohiilen markkinoiden laajuutta Kreikassa ja että ruskohiilen toimitusmarkkinat laajennettiin Balkanin laajemmalle alueelle.
   Toisessa kumoamisperusteessaan kantaja katsoo, että riidanalaisessa päätöksessä on oikeudellinen virhe ja ilmeinen tosiseikkojen arviointivirhe, joka koskee korjaavien toimenpiteiden määräämisen tarvetta. Kantaja väittää ensinnäkin, että komissio teki virheen, koska se ei ottanut huomioon korjaavia toimenpiteitä määrätessään oikeudellisia argumentteja ja tosiseikastoa, jotka sisältyvät maaliskuun 2008 päätöstä koskevaan hallinnolliseen menettelyyn ja menettelyyn, jossa se vaadittiin kumottavaksi. Toiseksi kantaja väittää, että komissio menetteli virheellisesti hylätessään uudet merkitykselliset seikat, jotka kantaja esitti ja jotka koskevat sähkön tukkutoimitusmarkkinoiden lisälaajennusta, sillä komissio katsoi, etteivät ne muodostaneet uusia olennaisia tosiseikkoja. Kolmanneksi riidanalainen päätös perustuu kantajan mukaan ruskohiilen määrien, jotka kilpailijoille on annettava tapahtuneeksi väitetyn rikkomisen korjaamiseksi, virheellisen laskemiseen.
   Kolmannessa kumoamisperusteessa kantaja väittää, että riidanalainen päätös ei täytä perustelua koskevia sääntöjä vaan siinä yksinkertaisesti toistellaan summittaisesti tietyt kantajan hallinnollisessa menettelyssä esittämät argumentit ilman, että niihin vastattaisiin. Samoin päätöksen adressaatti ei voi päätöksen perustelujen, jotka koskevat ruskohiilen markkinoiden maantieteellistä laajuutta, perusteella ymmärtää vastaajan tätä seikkaa koskevia lopullisia johtopäätöksiä. Lopuksi kantaja väittää, että päätöksessä ei perustella, mistä syystä 40 prosenttia katsotaan tarpeelliseksi määräksi tunnetuista louhittavaksi kelpaavista ruskohiilen varastoista, joihin kantajien kilpailijoille on annettava pääsy.
   Lopuksi kantaja esittää neljännessä kumoamisperusteessaan, että riidanalaisella päätöksellä loukataan sopimusvapauden periaatetta ja suhteellisuusperiaatetta. Siltä osin kuin päätöksessä asetetaan yksityisille, jotka hankkivat kilpailuttamisen kautta tulevia oikeuksia esiintymien hyödyntämiseen Draman, Elassonan, Vegoran ja Vevin alueella, kielto myydä louhitun ruskohiilen määriä kantajalle, tämä automaattisesti rajoittaa äärettömästi sekä kantajan että kolmansien yksityisten sopimusvapautta. Lisäksi, kun otetaan huomioon se merkittävä kehitys, jonka Kreikan sähkömarkkinoiden asteittainen avautuminen näyttää toteen, kantajan sulkeminen niiden kilpailujen ulkopuolelle, jotka koskevat kaikkien uusien ruskohiiltä koskevien oikeuksien luovuttamista, ja kyseisen yrityksen yritystoiminnan perusteeton rajoittaminen muodostavat toimenpiteitä, jotka ovat tarpeettomia ja jotka ovat väärässä suhteessa tapahtuneeseen rikkomiseen.


title: Asia C-383/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 9.6.2011 — Euroopan komissio v. Ranskan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Luontodirektiivi — Riittämättömät toimenpiteet Cricetus cricetus -lajin (eurooppalainen hamsteri) suojelemiseksi — Elinympäristöjen heikentyminen)

text:
               30.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 226/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 9.6.2011 — Euroopan komissio v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-383/09) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Luontodirektiivi - Riittämättömät toimenpiteet Cricetus cricetus -lajin (eurooppalainen hamsteri) suojelemiseksi - Elinympäristöjen heikentyminen)
   2011/C 226/04
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: O. Beynet ja D. Recchia)

      Vastaaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: G. de Bergues ja S. Menez)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (EYVL L 206, s. 7) 12 artiklan 1 kohdan d alakohdan noudattamisen edellyttämien toimenpiteiden toteuttamatta jättäminen — Cricetus cricetus -lajin suojelemiseksi toteutettujen toimenpiteiden riittämättömyys — Elinympäristöjen heikentyminen

      Tuomiolauselma

               1)

               Ranskan tasavalta ei ole noudattanut luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2006 annetulla neuvoston direktiivillä 2006/105/EY, 12 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole ottanut käyttöön toimenpideohjelmaa eurooppalaisen hamsterin (Cricetus cricetus) tiukan suojelun varmistamiseksi.

               2)

               Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 312, 19.12.2009.


title: Asia C-234/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 4.5.2017 – XC, YB ja ZA

text:
               24.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 239/27

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 4.5.2017 – XC, YB ja ZA
   (Asia C-234/17)
   (2017/C 239/33)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberster Gerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Hakijat: XC, YB ja ZA

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko unionin oikeutta ja erityisesti SEU 4 artiklan 3 kohtaa, kun sitä luetaan yhdessä siitä johdettujen vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteen kanssa, tulkittava siten, että sen mukaan Oberster Gerichtshofilla on asianomaisen hakemuksesta velvollisuus tutkia uudelleen rikostuomioistuimen antama lainvoiman saanut tuomio unionin oikeuden väitetyn rikkomisen (käsiteltävässä asiassa perusoikeuskirjan 50 artikla ja Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 54 artikla) osalta, kun kansallisessa oikeudessa (StPO:n [Strafprozessordnung (Itävallan rikosprosessilaki)] 363a §) säädetään tällaisesta uudelleen tutkimisesta vain Euroopan ihmisoikeussopimuksen tai sen jonkun lisäpöytäkirjan väitetyn rikkomisen osalta?


title: Asia C-472/09 P: Valitus, jonka Territorio Histórico de Álava — Diputación foral de Álava on tehnyt 26.11.2009 yhdistetyissä asioissa T-227/01–T-229/01 ja T-266/01, T-265/01 ja T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava ja Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco ym. v. komissio, 9.9.2009 annetusta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu viides jaosto) tuomiosta

text:
               13.2.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 37/12

         Valitus, jonka Territorio Histórico de Álava — Diputación foral de Álava on tehnyt 26.11.2009 yhdistetyissä asioissa T-227/01–T-229/01 ja T-266/01, T-265/01 ja T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava ja Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco ym. v. komissio, 9.9.2009 annetusta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu viides jaosto) tuomiosta
   (Asia C-472/09 P)
   2010/C 37/14
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: Territorio Histórico de Álava — Diputación foral de Álava (edustajat: abogado I. Sáenz-Cortabarría Fernández ja abogado M. Morales Isasi)

      Muut osapuolet: Comunidad Autónoma del País Vasco — Baskimaan hallitus, Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación foral de Vizcaya, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación foral de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio y Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Euroopan yhteisöjen komissio ja Comunidad Autónoma de la Rioja

      Vaatimukset

               —

               Valitus on otettava tutkittavaksi ja todettava perustelluksi.

               —

               Valituksenalainen tuomio on kumottava.

               —

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetty vaatimus ja näin riidanalaisen päätöksen 3 artiklaan toissijaisesti kohdistettu kumoamisvaatimus on hyväksyttävä.

               —

               Asia on toissijaisesti palautettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi ja se on näin velvoitettava ottamaan vastaan todisteet, joiden vastaanottaminen oli evätty.

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan asian käsittelystä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa aiheutuneet ja valituksen käsittelystä aiheutuvat oikeudenkäyntikulut ja väliintulijana ollut Comunidad Autónoma de la Rioja korvaamaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa aiheutuneet kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on syyllistynyt oikeudelliseen virheeseen katsoessaan kyseessä olevassa konkreettisessa tapauksessa, etteivät siinä vallitse sellaiset poikkeukselliset olosuhteet, jotka oikeuttavat perusteltuun luottamukseen riidanalaisen verotoimenpiteen sääntöjenmukaisuuteen ja jotka estävät tukien määräämisen takaisin perittäviksi asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti luottamuksensuojan periaatteen nojalla. Istunnossa käydyn keskustelun sisällölle on annettu väärä merkitys ja kontradiktorisen menettelyn periaatetta on loukattu. Perusteluja koskevaa oikeuskäytäntöä ei ole noudatettu. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on syyllistynyt oikeudelliseen virheeseen jättämällä noudattamatta todisteiden arviointia koskevia prosessuaalisia sääntöjä asiassa esitettyjen asiakirjojen sisällöstä huolimatta.
               Riidanalaisen verotoimenpiteen ja päätöksen 93/337 (2) kohteena olevan toimenpiteen välinen muodollista eroa eikä sitä, että komissio olisi voinut perustella valikoivuuden perusteita muilla tekijöillä kuin sillä, joka on nimenomaisesti mainittu päätöksessä 93/337, eikä päätöksessä 93/337 tehtyä soveltumattomuutta koskevaa toteamusta ole pidettävä oikeudellisesti riittävinä syinä sille, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ole ottanut huomioon sellaisen poikkeuksellisen olosuhteen olemassaoloa, joka yksin tai yhdessä muiden tapauksessa kyseeseen tulevien olosuhteiden kanssa estää komissiota määräämästä riidanalaisessa päätöksessä tarkoitetut tuet takaisin perittäviksi.
               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsomalla, etteivät yhdistetyissä asioissa T-30/01–T-32/01 ja T-86/02–T-88/02 riitautetut toimenpiteet olleet verotusteknisesti ja etuuksien ulottuvuuden vuoksi samat kuin riidanalainen verotoimenpide, antanut väärän merkityksen riidan osapuolten asiassa käymälle keskustelulle, sivuuttanut kontradiktorisen menettelyn periaatteen ja rikkonut ilmeisellä tavalla perusteluja koskevaa oikeuskäytäntöä.
               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että komission asenne vuoden 1993 verovapautuksiin ja/tai verohyvityksiin — sellaisena kuin se käy ilmi asiakirja-aineistosta — ei ole sellainen poikkeuksellinen tekijä, joka olisi voinut oikeuttaa minkäänlaiseen perusteltuun luottamukseen riidanalaiseen verotoimenpiteen sääntöjenmukaisuuteen ja jolla olisi voitu estää tukien takaisinperiminen asetuksen N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan nojalla luottamuksensuojan periaatteen loukkaamisen vuoksi.

               2.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on syyllistynyt oikeudelliseen virheeseen sivuuttamalla asetuksen N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan suhteellisuusperiaatteen osalta, joka estää aluetukien ylärajan alle jäävien investointitukien määräämisen takaisin perittäviksi.
               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on loukannut yleistä suhteellisuusperiaatetta jättämällä toteamatta, että komissio oli loukannut tätä periaatetta vaatimalla perittäväksi takaisin kaikki määrät, jotka vastasivat investoinneille myönnettyä 45 prosentin suuruista hyvitystä, sen sijaan, että takaisin perittäviksi olisi vaadittu ainoastaan määriä, jotka ylittivät aluetuen ylärajan Baskimaassa.

               3.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen jättäessään noudattamatta todisteiden vastaanottamista koskevia prosessuaalisia sääntöjä ja päättäessään olla vastaanottamatta tiettyjen komission asiakirjojen avulla esitettävää todistelua, jota valittaja oli vaatinut ja jota on ensimmäisen oikeusasteen käyttämien niiden toteamusten, joilla valittajan vaatimus hylättiin, perusteella pidettävä olennaisen tärkeänä valittajan etujen puolustuksen kannalta. Oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja prosessuaalisen yhdenvertaisuuden sekä puolustautumisoikeuksien periaatteita on loukattu.
               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on loukannut valittajan perusoikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, koska se ei ole ottanut vastaan valittajan kannalta olennaisen tärkeätä todistetta loukaten näin valittajan puolustautumisoikeutta siksi, että valittajan vaatimus hylättiin perusteella, jonka mukaan se ei ollut osoittanut seikkoja, jotka se oli nimenomaisesti tällä vastaanottamatta jätetyllä todisteella pyrkinyt osoittamaan, eli kieltäytymällä katsomasta näytöksi komission lopullista nimenomaista kantaa vuoden 1993 verosäännöksistä (joihin sisältyi verohyvitys), joita on pidettävä asiallisesti samoina kuin nyt riidanalainen verotoimenpide, vuonna 1994 tehtyyn kanteluun, ainakin siltä osin kuin komission kantaa olisi asiassa voitu pitää poikkeuksellisena olosuhteena, joka oli herättänyt perustellun luottamuksen riidanalaisten verotoimenpiteiden sääntöjenmukaisuuteen, mikä oli johtanut riidanalaisen verotoimenpiteen toteuttamiseen.

      (1)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus, EYVL L 83, s. 1.

      (2)  Baskimaassa investointeihin suunnatusta verotukijärjestelmästä 10.5.1993 tehty komission päätös, EYVL L 134, s. 25