title: Asia F-116/11: Kanne 7.11.2011 — ZZ v. komissio

text:
               28.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/69

      Kanne 7.11.2011 — ZZ v. komissio
      (Asia F-116/11)
      (2012/C 25/135)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja A. Salerno)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Oikeusriidan kohde ja kuvaus

      Sen päätöksen kumoaminen, jolla kantaja jätettiin kutsumatta arvioitavaksi kilpailussa EPSO/AD/207/11

         Vaatimukset

                  —

                  Riidanalainen päätös on kumottava

                  —

                  Komissio on velvoitettava maksamaan kantajalle 10 000 euroa korvauksena riidanalaisesta päätöksestä aiheutuneesta aineettomasta vahingosta

                  —

                  Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Lögstör Rör (Deutschland) GmbH:n 18.1.1999 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-16/99)

text:
27.3.1999                    FI                Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    C 86/27
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-            Kantaja on jo oikeudenkäynnin alussa myöntänyt osallis-
tuin                                                               tuneensa kilpailusääntöjen rikkomiseen ja pyrkii kanteel-
                                                                   laan vain puuttumaan eräisiin rikkomista koskeviin yksi-
                                                                   tyiskohtiin sekä pienentämään sakon määrää. Vaikka kan-
I.   Ensisijaisesti                                                taja ei kiistä sitä seikkaa, että se on toiminut EY:n
                                                                   perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan vastaisesti, se
                                                                   vaatii riidanalaisen komission päätöksen kumoamista,
1.   kumoaa 21.10.1998 tehdyn komission päätöksen                  koska siinä ei ole noudatettu perusteluvelvoitetta ja koska
     (K(1998) 3117 endg.) sekä 6 päivänä marraskuuta               sakkojen määräämistä koskevien uusien suuntaviivojen (2)
     1998 tehdyn komission päätöksen (K(1998) 3415                 taannehtiva soveltaminen on lainvastaista.
     endg. ja K(1998) 3117 endg./Korr.) pätemättömiksi,
                                                                   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat
2.   velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku-             olennaisilta osiltaan samat kuin asiassa T-9/99.
     lut,
                                                                   (1) Ks. asia T-9/99.
                                                                   (2) Suuntaviivat asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja
II. j a t o i s s i j a i s e s t i                                    EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukai-
                                                                       sesti määrättävien sakkojen laskennassa (EYVL C 9,
                                                                       14.1.1998, s. 3).
1.   kumoaa 21.10.1998 tehdyn komission päätöksen
     (K(1998) 3117 endg.) sekä 6.11.1998 tehdyn komis-
     sion päätöksen (K(1998) 3415 endg. ja K(1998) 3117
     endg./Korr.) 1 artiklan, jossa kantaja asetetaan vastuu-
     seen siitä, että se on osallistunut
                                                                   Lögstör Rör (Deutschland) GmbH:n 18.1.1999 Euroopan
     (i)    koko yhteismarkkinoiden laajuiseen kartelliin,                  yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-16/99)
     (ii) ennen joulukuuta 1994 ja helmikuun 1996 jäl-
            keen tapahtuneeseen kilpailusääntöjen rikkomi-                                 (1999/C 86/48)
            seen,
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
     (iii) sopimukseen ja yhdenmukaistettujen menettelyta-
            pojen toteuttamiseen Powerpipe AB:ta vastaan,
                                                                   Lögstör Rör (Saksa) GmbH, kotipaikka Fulda (Saksa), on
                                                                   nostanut Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan kanteen,
2.   vähentää kantajalle päätösten 3 artiklassa määrättyjen        joka on saapunut Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oike-
     sakkojen määrää harkintansa mukaan,                           usasteen tuomioistuimeen 18.1.1999. Kantajan asiamie-
                                                                   henä on asianajaja Hans-Joachim Hellmann, Sozietät
                                                                   Schilling, Zutt & Anschütz, Mannheim (Saksa), prosessi-
3.   velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku-             osoite Luxemburgissa asianajotoimisto Loesch & Wolter,
     lut,                                                          11 rue Goethe.
III. t a i a i n a k i n                                           Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
                                                                   tuin
1.   vähentää kantajalle päätösten 3 artiklassa määrättyjen
     sakkojen määrää harkintansa mukaan,                           1. kumoaa vastaajan kantajalle 13.11.1998 tiedoksianta-
                                                                        man,      21.10.1998      EY:n    perustamissopimuksen
                                                                        85 artiklan soveltamisesta tekemän päätöksen (asia
2.   velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku-                  IV/35.691/E-4: esieristettyjen kaukolämpöputkien alan
     lut.                                                               kartelli Ð asiakirja K(1998) 3117 endg./Korr.), sellai-
                                                                        sena kuin se on muutettuna vastaajan 6.11.1998 teke-
                                                                        mällä päätöksellä (K(1998) 3415 endg.), siltä osin
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                     kuin päätös koskee kantajaa,
Komissio on määrännyt kantajalle 925 000 ecun sakon                ja toissijaisesti pienentää sakon määrää,
sillä perusteella, että kantaja on osallistunut kaukolämpö-
putkia rakentavien tai myyvien yritysten muodostamaan
kartelliin (1).                                                    2. velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
 ---pagebreak--- C 86/28                FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    27.3.1999
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                jen komissiota vastaan kanteen, joka on saapunut Euroo-
                                                                   pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen
Komissio on määrännyt kantajalle 1 500 000 ecun sakon              20.1.1999. Kantajan asiamiehet ovat asianajotoimistosta
sillä perusteella, että kantaja on osallistunut kaukolämpö-        Grassner Lenz Thewanger & Partner, Linz (Itävallan tasa-
putkia rakentavien tai myyvien yritysten muodostamaan              valta), prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Loe-
kartelliin (1).                                                    sch & Wolter, 11 rue Goethe.
Kantaja vetoaa                                                     Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
                                                                   tuin
Ð kuulemisvelvollisuuden laiminlyöntiin,
                                                                   1. kumoaa EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan sovel-
Ð EY:n perustamissopimuksen 190 artiklan mukaisen                       tamisesta 21.10.1998 tehdyn komission päätöksen
     perusteluvelvoitteen rikkomiseen,                                  K(1998) 3117 endg.DE (asia IV/35.691/E-4: esieristet-
                                                                        tyjen kaukolämpöputkien alan kartelli), sellaisena kuin
                                                                        se on muutettuna 6.11.1998 tehdyllä päätöksellä
Ð taannehtivuuskiellon rikkomiseen sekä luottamuksen-                   K(1998) 3415 endg.DE, siltä osin kuin päätös koskee
     suojan periaatteen ja hallinnon lainalaisuuden periaat-            KE KELIT Kunststoffwerk Gesellschaft m.b.H:ta,
     teen loukkaamiseen,
                                                                        toissijaisesti
Ð harkintavallan väärinkäyttöön suuntaviivoja (2) sovel-
     lettaessa,
                                                                   2. kumoaa päätökseen sisältyvän, KE KELITille asetettua
Ð harkintavallan väärinkäyttöön ja syrjintään avaintodis-               sakkoa koskevan määräyksen,
     tajasäännöksiä sovellettaessa,
                                                                        tai ainakin
Ð avaintodistajasäännösten D kohdan virheelliseen sovel-
     tamiseen,                                                     3. pienentää KE KELIT Kunststoffwerk Gesellschaft
                                                                        m.b.H:lle määrättyä sakkoa,
Ð yhdenvertaisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen
     loukkaamiseen sekä mielivaltaisuuden kiellon rikkomi-              ja joka tapauksessa
     seen,
                                                                   4. velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission korvaamaan
Ð esitettyjen väitteiden paikkansapitämättömyyteen,
                                                                        oikeudenkäyntikulut.
Ð sakon määrää laskettaessa huomioon otettavan lii-
     kevaihdon suuruuden virheelliseen arviointiin,                Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Ð kohtuuttoman suurien korkojen määräämiseen ja                    Komissio on määrännyt kantajalle 360 000 ecun sakon
                                                                   sillä perusteella, että kantaja on osallistunut kaukolämpö-
                                                                   putkia rakentavien tai myyvien yritysten muodostamaan
Ð virheelliseen oikeudelliseen arviointiin.
                                                                   kartelliin (1).
(1) Ks. asia T-9/99.
(2) Suuntaviivat asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat
    EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukai-        samat kuin asioissa T-9/99 ja T-16/99.
    sesti määrättävien sakkojen laskennassa (EYVL C 9,
    14.1.1998, s. 3).
                                                                   (1) Ks. asia T-9/99.
KE KELIT Kunststoffwerk Gesellschaft m.b.H:n
20.1.1999 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan                   Cordis Obst- und Gemüsegroûhandel GmbH:n 21.1.1999
                        nostama kanne                                Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                        (Asia T-17/99)                                                     (Asia T-18/99)
                        (1999/C 86/49)                                                     (1999/C 86/50)
                  (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                                       (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
KE KELIT Kunststoffwerk Gesellschaft m.b.H., kotipaikka            Cordis Obst- und Gemüsegroûhandel GmbH, kotipaikka
Linz (Itävallan tasavalta), on nostanut Euroopan yhteisö-          Ostrau (Saksa), on nostanut Euroopan yhteisöjen komis-


title: Asia C-544/09 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 15.9.2011 — Saksan liittotasavalta v. Euroopan komissio (Valitus — Valtiontuki — Maanpäällisten digitaalitelevisiolähetysten aloittaminen Berlin-Brandenburgissa — EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohta — Markkinoiden toimimattomuus — Suhteellisuus — Teknologinen neutraalisuus — Suosiva vaikutus)

text:
               29.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 15.9.2011 — Saksan liittotasavalta v. Euroopan komissio
   (Asia C-544/09 P) (1)

   (Valitus - Valtiontuki - Maanpäällisten digitaalitelevisiolähetysten aloittaminen Berlin-Brandenburgissa - EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohta - Markkinoiden toimimattomuus - Suhteellisuus - Teknologinen neutraalisuus - Suosiva vaikutus)
   2011/C 319/07
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: M. Lumma, J. Möller ja B. Klein)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: H. van Vliet ja K. Gross)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus, joka on tehty yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa Saksa v. komissio (T-21/06) 6.10.2009 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kanteen valtiontuesta, jonka Saksan liittotasavalta on myöntänyt maanpäällisten digitaalitelevisiolähetysten (DVB-T) aloittamiseen Berlin-Brandenburgissa, 9.11.2005 tehdyn komission päätöksen 2006/513/EY (EUVL L 200, s. 14) kumoamiseksi — SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan rikkominen

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 51, 27.2.2010.


title: Asia C-141/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 5.7.2012 (Södertörns tingsrättin (Ruotsi) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Torsten Hörnfeldt v. Posten Meddelande AB (Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa — Ikään perustuvan syrjinnän kielto — Kansallinen lainsäädäntö, jossa annetaan työntekijälle ehdoton oikeus työskennellä 67 ikävuoteen saakka ja sallitaan työsopimuksen automaattinen päättyminen sen kuukauden lopussa, jolloin työntekijä täyttää 67 vuotta — Vanhuuseläkkeen määrää ei oteta huomioon)

text:
               22.9.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 287/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 5.7.2012 (Södertörns tingsrättin (Ruotsi) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Torsten Hörnfeldt v. Posten Meddelande AB
   (Asia C-141/11) (1)

   (Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa - Ikään perustuvan syrjinnän kielto - Kansallinen lainsäädäntö, jossa annetaan työntekijälle ehdoton oikeus työskennellä 67 ikävuoteen saakka ja sallitaan työsopimuksen automaattinen päättyminen sen kuukauden lopussa, jolloin työntekijä täyttää 67 vuotta - Vanhuuseläkkeen määrää ei oteta huomioon)
   2012/C 287/18
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Södertörns tingsrätt

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Torsten Hörnfeldt

      Vastaaja: Posten Meddelande AB

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Södertörns tingsrätt — Ikäsyrjinnän kieltoa koskevan yleisen oikeusperiaatteen ja yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78 (EYVL L 303, s. 16) 6 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö ja työehtosopimus, joiden mukaan työntekijällä on ehdoton oikeus jatkaa työskentelyä 67 vuoden ikään saakka ja joiden mukaan työsuhde päättyy automaattisesti ilman irtisanomista sen kuukauden lopussa, jolloin työntekijä täyttää 67 vuotta, eikä oteta huomioon eläkettä, joka hänelle tosiasiallisesti voidaan maksaa

      Tuomiolauselma

   Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle toimenpiteelle, jonka mukaan työnantaja voi päättää työntekijän työsopimuksen pelkästään sillä perusteella, että tämä on saavuttanut 67 vuoden iän, ja jossa ei oteta huomioon sen eläkkeen tasoa, jonka asianomainen voi saada, kun toimenpide on objektiivisesti ja asianmukaisesti perusteltu työllisyyspoliittisella ja työmarkkinoita koskevalla oikeutetulla tavoitteella ja se on tämän tavoitteen saavuttamiseksi asianmukainen ja tarpeellinen keino.

      (1)  EUVL C 152, 21.5.2011.


title: Asia T-870/16: Kanne 7.12.2016 – Miserini Johansson v. EIP

text:
               20.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/28

         Kanne 7.12.2016 – Miserini Johansson v. EIP
   (Asia T-870/16)
   (2017/C 086/38)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Virna Miserini Johansson (Luxemburg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja A. Senes)

      Vastaaja: Euroopan investointipankki (EIP)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta
   pääasiallisesti

               —

               kumoamaan EIP:n 25.1.2016 tekemän päätöksen

               —

               määräämään EIP:n palauttamaan kantajalle täydet palkkaoikeudet ja merkitykselliset palkanlisät, täydet eläkeoikeudet ja vapaaehtoiseen lisäeläkekassaan suoritettavat maksut

               —

               velvoittamaan EIP:n maksamaan menetettyjä palkkoja vastaavan summan (jonka suuruuden on väliaikaisesti arvioitu olleen 31.12.201624 000 euroa)

               —

               määräämään EIP:n laskemaan kantajan täydet eläkeoikeudet ja vapaaehtoiseen lisäeläkekassaan suoritettavat maksut taannehtivasti 1.2.2016 alkaen

               —

               velvoittamaan EIP:n maksamaan kantajalle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä korvauksen, jonka suuruudeksi on väliaikaisesti arvioitu 5 000 euroa

               —

               velvoittamaan EIP:n korvaamaan tästä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut, asianajajien palkkiot ja (tarvittaessa) asiantuntijoiden palkkiot mukaan lukien.

         toissijaisesti

               —

               velvoittamaan EIP:n korvaamaan kantajalle vahingon, joka aiheutui siitä, että hän menetti täydet palkkaoikeutensa, maksamalla hänelle vahinkoa vastaavan summan, jonka suuruuden on väliaikaisesti arvioitu olleen 31.12.201624 000 euroa

               —

               nimittämään asiantuntijan määrittelemään tarkan lopullisen summan edellä olevalle vaatimukselle, joka koskee kantajan eläkeoikeuksia ja vapaaehtoiseen lisäeläkekassaan suoritettavia maksuja 1.2.2016 alkaen

               —

               velvoittamaan EIP:n korvaamaan kulut, jotka ovat aiheutuneet lääketieteellisestä hoidosta ja psykologin palveluista, jotka liittyvät kantajan kärsimästä vakavasta stressistä aiheutuneisiin terveysongelmiin, ja joita EIP:n sairausvakuutusjärjestelmä ei korvaa

               —

               velvoittamaan EIP:n maksamaan kantajalle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä korvauksen, jonka määräksi on arvioitu 5 000 euroa; tarkan summan määrittelemiseksi on nimitettävä asiantuntija, mikäli unionin yleinen tuomioistuin pitää sitä tarpeellisena

               —

               velvoittamaan EIP:n vastaamaan tämän menettelyn oikeudenkäyntikuluista, asianajajien palkkiot ja (tarvittaessa) asiantuntijoiden palkkiot mukaan lukien.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen kanneperusteeseen, joka perustuu väitteelle, jonka mukaan EIP loukkasi kantajan perusoikeuksia, sellaisena kuin ne taataan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa ja perusoikeuksien takaamista koskevassa unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä (mm. tuomio 13.12.1979, Hauer v. Rheinland-Pfalz, C-44/79, EU:C:1979:290).
   Kantaja väittää, että EIP laiminlöi sillä kantajaa kohtaan olevaa yleistä huolenpitovelvollisuutta kantajan sairauteen ja siitä hänelle aiheutuneisiin riskeihin nähden. Lisäksi kantajalle ei ilmoitettu asianmukaisella tavalla ammattitaudin todistamista koskevissa asioissa noudatettavista menettelyistä. Kantaja väittää joka tapauksessa, että sairaus, josta hän kärsii, on todettu lääkärintodistuksessa ammattitaudiksi ja että hän on toimittanut EIP:lle kaikki merkitykselliset asiakirjat, joiden avulla arviointi, joka on suoritettava, voidaan tehdä. Hänen ei tule ryhtyä muihin menettelyihin, ja EIP:n on hyväksyttävä hänen vaatimuksensa välittömästi.


title: Asia C-84/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 19.2.2015 – Sonos Europe BV v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               4.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 146/18

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 19.2.2015 – Sonos Europe BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Asia C-84/15)
   (2015/C 146/26)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Sonos Europe BV

      Muu osapuoli: Staatssecretaris van Financiën

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko yhdistetyn nimikkeistön nimikkeitä 8517, 8518, 8519 ja 8527 tulkittava siten, että tässä päätöksessä kuvatun kaltainen tuote (Zoneplayer), joka vastaanottaa digitaalisia tietoja ja niitä tallentamatta (suoratoisto) toistaa ne vahvistettuna äänen muodossa viiden (integroidun) kaiuttimen kautta ja/tai välittää ne muihin lähiverkon laitteisiin, voidaan luokitella yhteen tai useampaan näistä nimikkeistä, ja jos näin on, mihin? Vai onko yhdistetyn nimikkeistön nimikettä 8543 tulkittava siten, että Zoneplayerin kaltainen laite on luokiteltava siihen sähkölaitteena, jolla on itsenäinen tehtävä?


title: Asia C-408/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Karlsruhe (Saksa) on esittänyt 18.7.2013 — Barbara Huber v. Manfred Huber

text:
               21.9.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 274/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Karlsruhe (Saksa) on esittänyt 18.7.2013 — Barbara Huber v. Manfred Huber
   (Asia C-408/13)
   2013/C 274/26
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Karlsruhe

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Barbara Huber

      Vastaaja: Manfred Huber

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko toimivallasta, sovellettavasta laista, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta sekä yhteistyöstä elatusvelvoitteita koskevissa asioissa 18.12.2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 4/2009 (1) 3 artiklan a ja b alakohdan mukaista, että
   elatusavun perinnästä ulkomailta annetun Saksan lain (Gesetz zur Geltendmachung von Unterhaltsansprüchen im Verkehr mit ausländischen Staaten (Auslandsunterhaltsgesetz, jäljempänä AUG)) 28 §:n 1 momentin ensimmäisessä virkkeessä säädetään,
   että silloin, jos asianosaisen vakinainen asuinpaikka ei ole Saksassa, yksinomaisesti toimivaltainen tuomioistuin asetuksen (EY) N:o 4/2009 3 artiklan a ja b alakohdan mukaan elatusapua koskevien hakemusten osalta on sen Oberlandesgerichtin, jonka tuomiopiirissä vastaajan tai velkojan asuinpaikka on, sijaintipaikan Amtsgericht?

      (1)  EUVL L 7, s. 1.


title: Asia T-83/15: Kanne 20.2.2015 – Swatch v. SMHV – L’atelier Wysiwyg (wysiwatch WhatYouSeeIsWhatYouGet)

text:
               20.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 127/34

         Kanne 20.2.2015 – Swatch v. SMHV – L’atelier Wysiwyg (wysiwatch WhatYouSeeIsWhatYouGet)
   (Asia T-83/15)
   (2015/C 127/46)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Swatch AG (Biel, Sveitsi) (edustaja: asianajaja P. González-Bueno Catalán de Ocón)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: L’atelier Wysiwyg (Besançon, Ranska)

      Menettely SMHV:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: Sanaosat wysiwatch ja WhatYouSeeIsWhatYouGet sisältävä yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki – Rekisteröintihakemus nro 11 041 597

      SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n toisen valituslautakunnan 4.12.2014 asiassa R 1873/2014-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa SMHV:n ja L’atelier Wysiwygin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperuste

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohtaa on rikottu.


title: Asia C-333/01: Euroopan yhteisöjen komission Espanjan kuningaskuntaa vastaan 6.9.2001 nostama kanne

text:
C 317/14                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       10.11.2001
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                               Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
1.     toteaa, että Irlanti ei ole noudattanut kansainvälisen siviili-     Helleenien tasavalta väittää, että sen osalta tehtiin lainvastai-
       ilmailun yleissopimuksen liitteessä 16 (toinen painos               sesti rahoitusta koskeva korjaus puuvillan, oliiviöljyn, viiniry-
       1988) olevan I niteen II osan 2 lukuun kuuluvien                    päleiden sekä vuohen- ja lampaanlihan osalta.
       ääntä hitaammin lentävien lentokoneiden liikennöimisen
       rajoittamisesta       annetun       neuvoston      direktiivin
       92/14/ETY (1) liitteen muuttamisesta 21 päivänä huhti-              Helleenien tasavalta väittää, että edellä mainittu rahoitusta
       kuuta      1999         annetun      komission     direktiivin      koskeva korjaus on kumottava seuraavilla perusteilla: sovellet-
       1999/28/EY (2) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole             tavia sääntöjä on tulkittu ja sovellettu väärin; tosiasioissa on
       antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä             virhe ja tosiseikkojen arviointi on virheellistä; perustelut ovat
       lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja koska se ei       virheelliset, riittämättömät ja epämääräiset; suhteellisuuspe-
       ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle;                  riaatetta on loukattu ja komissio on ylittänyt harkintavaltansa
                                                                           rajat.
2.     velvoittaa Irlannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                           Euroopan yhteisöjen komission Espanjan kuningaskuntaa
                                                                                vastaan 6.9.2001 nostama kanne
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat yhden-
mukaiset asian C-323/01 oikeudellisten perusteiden ja pääa-
siallisten perusteluiden kanssa (3); täytäntöönpanolle säädetyn                                       (Asia C-333/01)
ajan päättyminen 1.9.1999.
                                                                                (2001/C 317/25)
(1) EYVL L 76, 23.3.1992, s. 21.                                           Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 6.9.2001 Euroo-
(2) EYVL L 118, 6.5.1999, s. 53.                                           pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningas-
(3) Ks. tämän virallisen lehden, s. 12.                                    kuntaa vastaan. Komission asiamiehinä ovat oikeudellisen
                                                                           yksikön virkamies G. Valero Jordana, prosessiosoite Luxem-
                                                                           burgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies L. Escobar Guerre-
                                                                           ro, Centre Wagner, Kirchberg.
                                                                           Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                           –      toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut
Helleenien tasavallan 6.9.2001 Euroopan yhteisöjen ko-                            geneettisesti muunnettujen mikro-organismien käytöstä
                 missiota vastaan nostama kanne                                   suljetuissa oloissa annetun direktiivin 90/219/ETY muut-
                                                                                tamisesta 26 päivänä lokakuuta 1998 annetun neuvoston
                            (Asia C-332/01)                                       direktiivin 98/81/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska
                                                                                se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen
                                                                                edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä
                           (2001/C 317/24)                                        ja koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä
                                                                                komissiolle;
Helleenien tasavalta on nostanut 6.9.2001 Euroopan yhteisö-                –      velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
jen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota                       denkäyntikulut.
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat valtion oikeudellisen neu-
voston oikeudellinen neuvonantaja Basileos Kontolaimos ja
valtion oikeudellisen neuvoston varapuheenjohtaja Ioannis
Halkias, ja prosessiosoite Luxemburgissa Kreikan suurlähetys-              Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
tö, 177 Val Ste Croix.
                                                                           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat yhden-
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                               mukaiset asian C-323/01 (2) oikeudellisten perusteiden ja pää-
                                                                           asiallisten perusteluiden kanssa; täytäntöönpanolle säädetyn
                                                                           ajan päättyminen 5.6.2000.
–      kumoaa Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston
       (EMOTR) tukiosastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiet-
       tyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuo-              (1) EYVL L 330, 5.12.1998, s. 13.
       lelle (tiedoksiannettu numerolla K(2001)1975) 11 päi-               (2) Ks. tämän virallisen lehden, s. 12.
       vänä heinäkuuta 2001 tehdyn komission päätöksen
       2001/1557/EY, tai vaihtoehtoisesti muuttaa sitä.


title: Asia C-463/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 5.3.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Østre Landsret – Tanska) – Copydan Båndkopi v. Nokia Danmark A/S (Ennakkoratkaisupyyntö — Tekijänoikeus ja lähioikeudet — Direktiivi 2001/29/EY — 5 artiklan 2 kohdan b alakohta ja 6 artikla — Kappaleenvalmistusoikeus — Poikkeus — Yksityiseen käyttöön tarkoitetut kopiot — Matkapuhelinten muistikorttien avulla valmistetut kappaleet — Sopiva hyvitys — Tallennusalustasta kannettava maksu — Yhdenvertainen kohtelu — Maksun palauttaminen — Vähäinen haitta)

text:
               27.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 138/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 5.3.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Østre Landsret – Tanska) – Copydan Båndkopi v. Nokia Danmark A/S
   (Asia C-463/12) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Tekijänoikeus ja lähioikeudet - Direktiivi 2001/29/EY - 5 artiklan 2 kohdan b alakohta ja 6 artikla - Kappaleenvalmistusoikeus - Poikkeus - Yksityiseen käyttöön tarkoitetut kopiot - Matkapuhelinten muistikorttien avulla valmistetut kappaleet - Sopiva hyvitys - Tallennusalustasta kannettava maksu - Yhdenvertainen kohtelu - Maksun palauttaminen - Vähäinen haitta))
   (2015/C 138/02)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Østre Landsret

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Copydan Båndkopi

      Vastapuoli: Nokia Danmark A/S

      Tuomiolauselma

               1)

               Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY 5 artiklan 2 kohdan b alakohta ei ole esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään yksityiseen käyttöön tarkoitettuja kopioita koskevaan poikkeukseen kappaleenvalmistusoikeudesta liittyvästä sopivasta hyvityksestä monta toimintoa mahdollistavien tallennusalustojen, kuten matkapuhelinten muistikorttien, osalta riippumatta siitä, onko mainittujen alustojen pääasiallisena tarkoituksena kopiointi yksityiseen käyttöön, kunhan jokin kyseisten alustojen toiminnoista, toissijainenkin, mahdollistaa sen, että alustojen haltijat käyttävät niitä mainittuun tarkoitukseen. Se, onko toiminto pääasiallinen vai toissijainen, ja se, kuinka suuri suhteellinen kappaleenvalmistuskapasiteetti alustalla on, ovat kuitenkin omiaan vaikuttamaan maksettavan sopivan hyvityksen määrään. Jos oikeudenhaltijoille aiheutuva vahinko katsotaan vähäiseksi, siitä, että kyseinen toiminto mahdollistetaan, ei voi syntyä velvoitetta mainitun hyvityksen suorittamiseen.

               2)

               Direktiivin 2001/29 5 artiklan 2 kohdan b alakohta ei ole esteenä sellaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan yksityiseen käyttöön tarkoitetun kappaleen valmistamiseen mahdollisesti käytettävien tallennusalustojen, kuten matkapuhelinten muistikorttien, toimittamisesta peritään maksua, jonka tarkoituksena on rahoittaa yksityiseen käyttöön tarkoitettuja kopioita koskevaan poikkeukseen kappaleenvalmistusoikeudesta liittyvä sopiva hyvitys, mutta jonka mukaan yksityiseen käyttöön tarkoitettujen kopioiden tallentamiseen pääasiallisesti käytettävien komponenttien, kuten MP3-soitinten sisäisten muistien, toimittamisesta ei peritä kyseistä maksua, jos kyseiset eri ryhmiin kuuluvat alustat ja komponentit eivät ole toisiinsa verrattavissa tai jos niiden erilainen kohtelu on perusteltua, minkä tarkastaminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä.

               3)

               Direktiivin 2001/29 5 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava niin, ettei se ole esteenä sellaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa matkapuhelinten muistikortteja elinkeinonharjoittajille myyvät valmistajat ja maahantuojat velvoitetaan maksamaan maksua, jonka tarkoituksena on rahoittaa yksityiseen käyttöön tarkoitettuja kopioita koskevaan poikkeukseen kappaleenvalmistusoikeudesta liittyvä sopiva hyvitys, kun tiedetään, että mainittujen tahojen on tarkoitus myydä kyseiset muistikortit edelleen, mutta ei tiedetä, ovatko mainittujen muistikorttien lopulliset ostajat yksityishenkilöitä vai yrityksiä, jos

                           —

                           mainitunlaisen järjestelmän käyttöönotto on perusteltua käytännön vaikeuksien vuoksi

                           —

                           maksuvelvolliset vapautetaan mainitun maksun maksamisesta, jos ne osoittavat, että ne ovat toimittaneet matkapuhelinten muistikortteja muille henkilöille kuin luonnollisille henkilöille selvästi muuhun tarkoitukseen kuin yksityiseen käyttöön tarkoitettujen kappaleiden valmistamista varten; kyseistä vapautusta ei voida rajata vain toimituksiin kyseisen maksun hallinnoinnista vastaavan organisaation luetteloon merkityille elinkeinonharjoittajille

                           —

                           mainitussa järjestelmässä säädetään sellaisesta todellisesta oikeudesta saada kyseinen maksu palautettua, ettei sen toteuttamistapa tee suoritettujen maksujen takaisin saamisesta suhteettoman vaikeaa; palautus voidaan suorittaa vain mainitunlaisen muistikortin lopulliselle ostajalle, jonka on tehtävä tätä koskeva hakemus mainitulle organisaatiolle.

               4)

               Direktiivin 2001/29 5 artiklan 2 kohdan b alakohtaa, luettuna sen johdanto-osan 35 perustelukappaleen valossa, on tulkittava niin, että jäsenvaltioilla on oikeus säätää tietyissä kappaleenvalmistusoikeudesta tehdyn poikkeuksen, joka koskee yksityiseen käyttöön tarkoitettuja kopioita, soveltamisalaan kuuluvissa tilanteissa mainittuun poikkeukseen perustuvan sopivan hyvityksen maksamisesta vapauttamisesta, jos oikeudenhaltijoille kyseisissä tilanteissa aiheutuva vahinko on vähäinen. Jäsenvaltioilla on toimivalta vahvistaa mainitunlaisen vahingon kynnysarvo, kunhan kyseistä kynnysarvoa sovelletaan muun muassa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen mukaisesti.

               5)

               Direktiiviä 2001/29 on tulkittava niin, että jos jäsenvaltio on kyseisen direktiivin 5 artiklan 2 kohdan nojalla päättänyt kyseisen säännöksen aineellisen soveltamisalan puitteissa sulkea pois kaikki oikeudenhaltijoiden oikeudet sallia kappaleen valmistaminen yksityiseen käyttöön teoksistaan, oikeudenhaltijan antamalla luvalla teoksiaan sisältävien tiedostojen käyttöön ei voi olla vaikutusta mainitun direktiivin 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla mainitunlaisten tiedostojen avulla valmistettuihin kappaleisiin liittyvää sopivaa hyvitystä, joka perustuu poikkeukseen kappaleenvalmistusoikeudesta, koskevaan velvoitteeseen eikä siitä sellaisenaan voi syntyä kyseisten tiedostojen käyttäjälle velvoitetta maksaa mitään korvausta kyseiselle oikeudenhaltijalle.

               6)

               Direktiivin 2001/29 6 artiklassa tarkoitettujen kappaleiden valmistamisessa suojatuista teoksista käytettäviä laitteita, kuten DVD- ja CD-levyjä, MP3-soittimia tai tietokoneita, varten olevien teknisten toimenpiteiden käyttöönotolla ei ole vaikutusta velvollisuuteen maksaa sopivaa hyvitystä, joka perustuu poikkeukseen kappaleenvalmistusoikeudesta, mainituilla laitteilla yksityiseen käyttöön valmistettavien kappaleiden vuoksi. Kyseisten toimenpiteiden käyttöönotto saattaa kuitenkin vaikuttaa mainitun hyvityksen konkreettiseen määrään.

               7)

               Direktiivi 2001/29 on esteenä sellaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan sopiva hyvitys, joka perustuu poikkeukseen kappaleenvalmistusoikeudesta, on maksettava lainvastaisista lähteistä eli suojatuista teoksista, jotka on saatettu yleisön saataville ilman oikeudenhaltijoiden lupaa, valmistettujen kappaleiden vuoksi.

               8)

               Direktiivi 2001/29 ei ole esteenä sellaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan sopiva hyvitys, joka perustuu poikkeukseen kappaleenvalmistusoikeudesta, on maksettava sellaisten suojatuista teoksista valmistettujen kappaleiden vuoksi, jotka luonnollinen henkilö valmistaa kolmannelle kuuluvasta laitteesta käsin tai sen avulla.

      (1)  EUVL C 399, 22.12.2012.


title: Asia T-17/15: Kanne 15.1.2015 – Italia v. komissio

text:
               9.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 81/27

         Kanne 15.1.2015 – Italia v. komissio
   (Asia T-17/15)
   (2015/C 081/35)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamiehet: avvocato dello Stato P. Gentili ja G. Palmieri)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan kilpailuilmoituksen EPSO/AD/294/14 – Hallintovirkamiehet (AD 6) tietosuojan alalla.

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seitsemään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 263, 264 ja 266 artiklan rikkomiseen.

                           —

                           Komissio on toiminut vastoin unionin tuomioistuimen asiassa C-566/10 P antamaa tuomiota, jossa todetaan lainvastaisiksi sellaiset kilpailuilmoitukset, joissa rajoitetaan kieliksi, jotka hakijat voivat ilmoittaa toiseksi kielekseen, ainoastaan englanti, ranska ja saksa.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 342 artiklan ja asetuksen 1/58 1 ja 6 artiklan rikkomiseen.

                           —

                           Kantaja väittää, että rajoittaessaan kieliksi, jotka hakijat voivat ilmoittaa toiseksi kielekseen, vain kolme kieltä, komissio on käytännössä antanut uutta kieliä koskevaa lainsäädäntöä, ja on siten loukannut neuvostolle tällä alalla kuuluvaa yksinomaista toimivaltaa.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu EY 12 artiklan, josta on tullut SEUT 18 artikla; Euroopan unionin perusoikeuskirjan 22 artiklan, EU 6 artiklan 3 kohdan; henkilöstösääntöjen liitteen III 1 artiklan 2 kohdan ja 3 artiklan; asetuksen 1/58 1 ja 6 artiklan sekä henkilöstösääntöjen 1d artiklan 1 ja 6 kohdan, 27 artiklan 2 kohdan ja 28 artiklan f kohdan rikkomiseen.

                           —

                           Kantaja väittää, että komission asettama kieliä koskeva rajoitus on syrjivä, koska edellä mainituissa säännöissä kielletään asettamasta unionin kansalaisille ja toimielinten virkamiehille kieliä koskevia rajoituksia, joita ei ole vahvistettu yleisesti ja objektiivisesti asetuksen 1/58 6 artiklassa tarkoitetuissa toimielinten työjärjestyksissä, joita ei ole vielä annettu, ja näissä säännöissä kielletään asettamasta tällaisia rajoituksia ilman erityistä ja perusteltua yksikön etua.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu EU 6 artiklan 3 kohdan rikkomiseen siltä osin kuin siinä vahvistetaan, että luottamuksensuojan periaate on perusoikeus, joka on yhteinen jäsenvaltioiden valtiosääntöperinteille.

                           —

                           Kantaja väittää, että komissio on loukannut kansalaisten perusteltua luottamusta siihen, että heillä on mahdollisuus valita toiseksi kieleksi mikä tahansa unionin kielistä, niin kuin säännönmukaisesti tapahtui vuoteen 2007 asti ja minkä myös unionin tuomioistuin on vahvistanut asiassa C-566/10 P antamassaan tuomiossa.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu toimivallan väärinkäyttöön ja kilpailuilmoitusten luonteelle ja tarkoitukselle ominaisten olennaisten sääntöjen, erityisesti henkilöstösääntöjen 1d artiklan 1 ja 6 kohdan, 28 artiklan f kohdan, 27 artiklan 2 kohdan, 34 artiklan 3 kohdan ja 45 artiklan 1 kohdan rikkomiseen sekä suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen.

                           —

                           Kantaja väittää, että rajoittaessaan ennakkoon ja yleisesti kieliksi, jotka hakijat voivat ilmoittaa toiseksi kielekseen, vain kolme kieltä, komissio on tosiasiallisesti aikaistanut kilpailuilmoitusta ja hyväksymisedellytyksiä koskevaan vaiheeseen hakijoiden kielitaidon selvittämisen, minkä pitäisi tapahtua vasta varsinaisessa kilpailuvaiheessa. Tällä tavoin kielitaidosta tulee ratkaiseva verrattuna ammattitaitoon.

               6)

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu SEUT 18 artiklan ja SEUT 24 artiklan 4 kohdan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 22 artiklan, asetuksen 1/58 2 artiklan sekä henkilöstösääntöjen 1d artiklan 1 ja 6 kohdan rikkomiseen.

                           —

                           Kantaja väittää, että siitä, että hakemukset on lähetettävä englanniksi, ranskaksi tai saksaksi ja että henkilöstövalintatoimisto lähettää hakijoille samalla kielellä kilpailun kulkua koskevat ilmoitukset, aiheutuu, että Euroopan unionin kansalaisten oikeutta asioida omalla kielellään toimielimissä loukataan, ja henkilöitä, joilla ei ole syvällistä tuntemusta näistä kolmesta kielestä, kohdellaan syrjivästi.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste, joka perustuu asetuksen 1/58 1 ja 6 artiklan, henkilöstösääntöjen 1d artiklan 1 ja 6 kohdan sekä 28 artiklan f kohdan, henkilöstösääntöjen liitteen III 1 artiklan 1 kohdan f alakohdan ja SEUT 296 artiklan 2 kohdan (perustelujen puuttuminen) rikkomiseen sekä suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen ja tosiseikkojen vääristämiseen.

                           —

                           Kantaja väittää, että komissio on perustellut rajoituksen kolmeen kieleen vaatimuksella, että uusien virkamiesten on heti kyettävä kommunikoimaan toimielimissä. Tällä perustelulla vääristetään tosiseikkoja, koska ei pidä paikkaansa, että kyseisiä kolmea kieltä käytetään eniten eri kieliryhmien välisessä kommunikoinnissa; lisäksi rajoitus on suhteeton verrattuna perusoikeuteen olla tulematta syrjityksi kielellisesti, kun on olemassa vähemmän rajoittavia järjestelmiä, joilla voidaan taata sujuva kommunikointi toimielimissä.


title: Asia C-493/06 P: Valitus, jonka Tesco Stores Ltd on tehnyt 30.11.2006 asiassa T-191/04, MIP Group Intellectual Property GmbH & Co. KG v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 13.9.2006 annetusta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) tuomiosta

text:
               10.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/13

         Valitus, jonka Tesco Stores Ltd on tehnyt 30.11.2006 asiassa T-191/04, MIP Group Intellectual Property GmbH & Co. KG v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 13.9.2006 annetusta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) tuomiosta
   (Asia C-493/06 P)
   (2007/C 56/22)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Valittaja: Tesco Stores Ltd (edustajat: solicitor E. Kelly ja barrister S. Malynicz)

      Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto ja MIP Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
   Vaatimukset
   Kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta

               —

               kumoamaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-191/04 13.9.2006 antaman tuomion.

               —

               velvoittamaan vastapuolen korvaamaan Tescolle valitusmenettelystä ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja väittää, että riidanalainen tuomio on kumottava sillä perusteella, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt menettelyllisen virheen valittajan vahingoksi ja että se on toiminut yhteisön oikeuden vastaisesti. Valittaja vetoaa erityisesti seuraaviin seikkoihin:

               1.

               Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (1) 8 ja 42 artiklassa ei edellytetä, että väitteentekijä näyttää toteen mitään väitteen edellytyksiä väiteajan jälkeen. Oikea ja oikeusvarmuuden mukainen tulkinta säännöksistä edellyttää, että väitteentekijä näyttää toteen edellytykset, kuten omistuksen ja aikaisemman oikeuden olemassaolon kerran ja vain kerran, eli väiteaikana.

               2.

               Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13.12.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 (2) 15, 16 ja 20 sääntö eivät edellyttäneet, että väitteentekijä esittää aikaisemmasta tavaramerkistä mitään muita todisteita kuin ne, jotka on jo esitetty, ja erityisesti niissä ei asetettu sille minkäänlaista velvollisuutta osoittaa, että aikaisemman tavaramerkin rekisteröinti on uudistettu väiteajan jälkeen.

               3.

               Tescolla oli perusteltu luottamus siihen, että sen ei edellytetty toimittavan lisää todisteita aikaisemmasta oikeudestaan jo toimitettujen todisteiden lisäksi.

               4.

               Se, että Tescon edellytettäisiin todistavan rekisteröinnin uudistaminen 28.1.2000, 24.2.2000, 13.6.2000 tai jopa 23.10.2000 merkitsisi, että Tescon edellytettäisiin takautuvasti todistavan jotain sellaista, mitä sen ei mainittuina ajankohtina kansallisen lainsäädännön mukaan joko ollut mahdollista tehdä ja/tai mitä sen ei edellytetty tekevän.

               5.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydyssä menettelyssä oli virheitä, joista aiheutui haittaa Tescolle, koska a) SMHV pyrki turvautumaan sellaiseen versioon sen väitemenettelyä koskevista ohjeista, joka ei ollut käytössä asianomaisena ajankohtana ja b) SMHV esitti perusteita, jotka ylittivät riidan kohteen, sellaisena kuin se oli määritelty asianosaisten välillä.

      (1)  EYVL L 11, s. 1.

      (2)  EYVL L 303, s. 1.


title: Asia T-642/11 P: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 4.9.2012 — Mische vastaan parlamentti (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Nimittäminen — Palkkaluokan määrittäminen — Ennen uusien henkilöstösääntöjen voimaantuloa julkaistu kilpailuilmoitus — Tosiseikkojen ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla — Selvästi perusteeton valitus)

text:
               27.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/25

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 4.9.2012 — Mische vastaan parlamentti
      (Asia T-642/11 P) (1)

      (Muutoksenhaku - Henkilöstö - Virkamiehet - Nimittäminen - Palkkaluokan määrittäminen - Ennen uusien henkilöstösääntöjen voimaantuloa julkaistu kilpailuilmoitus - Tosiseikkojen ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla - Selvästi perusteeton valitus)
      (2012/C 331/48)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: Harald Mische (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat R. Holland, J. Mische ja M. Velardo)

         Muut osapuolet: Euroopan parlamentti (asiamiehet: S. Seyr ja S. Alves) ja Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: A. Jensen ja J. Herrmann)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Valitus, jossa vaaditaan kumottavaksi Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa F-93/05, Mische vastaan parlamentti, 29.9.2011 antamaa tuomiota (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa)

         Määräysosa

                  1)

                  Valitus hylätään.

                  2)

                  Harald Mische vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan parlamentille tässä asiassa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 49, 18.2.2012.


title: Asia C-239/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Østre Landsret (Tanska) on esittänyt 10.5.2017 – Gert Teglgaard ja Fløjstrupgård I/S v. Fødevareministerietin Klagecenter

text:
               10.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Østre Landsret (Tanska) on esittänyt 10.5.2017 – Gert Teglgaard ja Fløjstrupgård I/S v. Fødevareministerietin Klagecenter
   (Asia C-239/17)
   (2017/C 221/17)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Østre Landsret

      Pääasian asianosaiset

      Hakijat: Gert Teglgaard ja Fløjstrupgård I/S

      Vastapuoli: Fødevareministerietin Klagecenter

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Jos viljelijä ei noudata lakisääteisiä hoitovaatimuksia tai hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimusta tiettynä kalenterivuotena ja viljelijän suorista tuista on sen vuoksi tehtävä vähennyksiä neuvoston asetuksen N:o 1782/2003 (1) 6 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä komission asetuksen N:o 796/2004 (2) 66 artiklan 1 kohdan kanssa, onko viljelijän suorista tuista vähennettävä tuen määrä laskettava

                           a.

                           sen kalenterivuoden perusteella, jona noudattamatta jättäminen tapahtui, vai

                           b.

                           sen (myöhemmän) kalenterivuoden perusteella, jona noudattamatta jättäminen todettiin/havaittiin?

               2)

               Onko vastaus edelliseen kysymykseen sama neuvoston asetuksen N:o 73/2009 (3) 23 artiklan 1 kohtaan, luettuna yhdessä komission asetuksen N:o 1122/2009 (4) 70 artiklan 4 kohdan ja 8 kohdan a alakohdan kanssa, sisältyvien myöhempien säännösten perusteella?

               3)

               Jos viljelijä on jättänyt noudattamatta lakisääteisiä hoitovaatimuksia tai hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimusta vuosina 2007 ja 2008, mutta noudattamatta jättäminen todetaan/havaitaan vasta vuonna 2011, sovelletaanko tuen vähentämiseen neuvoston asetusta N:o 1782/2003, luettuna yhdessä komission asetuksen N:o 796/2004 kanssa, vai neuvoston asetusta N:o 73/2009, luettuna yhdessä komission asetuksen N:o 1122/2009 kanssa?

      (1)  Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71, (EY) N:o 1254/1999 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1782/2003 (EUVL 2003, L 270, s. 1).

      (2)  Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädettyjen täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21.4.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 796/2004 (EUVL 2004, L 141, s. 18).

      (3)  Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 73/2009 (EUVL 2009, L 30, s. 16).

      (4)  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä mainitussa asetuksessa säädettyjen viljelijöiden suorien tukien järjestelmien mukaisten täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä viinialalle säädetyn tukijärjestelmän mukaisten täydentävien ehtojen osalta 30.11.2009 annettu komission asetus (EY) N:o 1122/2009 (EUVL 2009, L 316, s. 65).


title: Asia T-489/11: Kanne 20.9.2011 — Rousse Industry v. komissio

text:
               26.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 347/36

         Kanne 20.9.2011 — Rousse Industry v. komissio
   (Asia T-489/11)
   2011/C 347/66
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Asianosaiset

      Kantaja: Rousse Industry AD (Rousse, Bulgaria) (edustajat: asianajajat A. Angelov ja S. Panov)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Aihe

   Komission 13.7.2011 tekemän päätöksen, joka koski valtiontukea, jonka Bulgaria oli myöntänyt Rousse Industrylle (valtiontuki C 12/2010 ja N 389/2009), 2, 3, 4 ja 5 artiklan kumoamisvaatimus

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan komission 13.7.2011 tekemän päätöksen, joka koski valtiontukea, jonka Bulgaria oli myöntänyt Rousse Industrylle (valtiontuki C 12/2010 ja N 389/2009), 2, 3, 4 ja 5 artiklan

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste: SEUT 107 artiklan 1 kohdan rikkominen, koska kyseisen määräyksen mukaisesti se, minkä komissio katsoo olevan jäsenvaltion laiminlyönti periä saatavansa, ei ole Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) 1 artiklan c alakohdassa tarkoitettu uusi valtiontuki eikä olemassa olevan valtiontuen muutos. Kantaja väittää myös, että valtiolle aiheutuva kokonaisriski ei kasva, ja vaikka näin olisi, tämä ei myöskään voisi olla peruste sille, että kiistanalaiset tosiseikat luokiteltaisiin uudeksi valtiontueksi.

               2)

               Toinen kanneperuste: SEUT 263 artiklan 2 kohdan kolmannen perusteen noudattamatta jättäminen, koska komissio katsoi minkäänlaisia todisteita ja syitä esittämättä virheellisesti, että se, että valtio ei ollut perinyt saataviaan, merkitsee yhtiölle kilpailunvastaista etua, minkä vuoksi se ei sovellu yhteismarkkinoille.

               3)

               Kolmas kanneperuste: menettelyvirhe, koska komission päätöksessä ei esitetä syitä, jotka johtivat kyseessä olevaan päätelmään.

               4)

               Neljäs kanneperuste: asetuksen (EY) N:o 659/1999 14 artiklan rikkominen, koska riidanalaisessa päätöksessä ei mainita kantajalta takaisin vaadittavien määrien eikä vastaavien korkojen suuruutta, jonka komissio katsoo riittäväksi.

      (1)  EYVL L 83, s. 1


title: Asia C-396/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Constanța (Romania) on esittänyt 27.7.2011 — rikosoikeudenkäynti Ciprian Vasile Radua vastaan

text:
               24.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Constanța (Romania) on esittänyt 27.7.2011 — rikosoikeudenkäynti Ciprian Vasile Radua vastaan
   (Asia C-396/11)
   2011/C 282/29
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel Constanța

      Pääasian asianosainen

   Ciprian Vasile Radu

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Ovatko ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 5 artiklan 1 kappale ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artikla, kun tämä luetaan yhdessä perusoikeuskirjan 48 ja 52 artiklan kanssa ja kun huomioon otetaan myös ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 5 artiklan 3 ja 4 kappale ja 6 artiklan 2 ja 3 kappale, perustamissopimuksiin sisältyviä yhteisön primaarioikeuden määräyksiä?

               2)

               Onko eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöön panevan valtion toimivaltaisen oikeusviranomaisen toiminta, joka muodostuu vapaudenriistosta ja pakkokeinona toteutettavasta luovuttamisesta ilman sen henkilön suostumusta, jota eurooppalainen pidätysmääräys koskee (kiinni otettavaksi ja luovutettavaksi pyydetty henkilö), pidätysmääräyksen täytäntöön panevan valtion puuttumista kiinni otettavaksi ja luovutettavaksi pyydetyn henkilön henkilökohtaista vapautta koskevaan oikeuteen, joka taataan unionin oikeudessa SEU 6 artiklalla, kun tämä luetaan yhdessä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 5 artiklan 1 kappaleen kanssa, ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artiklalla, kun tämä luetaan yhdessä perusoikeuskirjan 48 ja 52 artiklan kanssa ja kun huomioon otetaan myös ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 5 artiklan 3 ja 4 kappale ja 6 artiklan 2 ja 3 kappale?

               3)

               Onko eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöön panevan valtion puuttumisen, joka kohdistuu oikeuksiin ja takeisiin, joista määrätään ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 5 artiklan 1 kappaleessa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artiklassa, kun tämä luetaan yhdessä perusoikeuskirjan 48 ja 52 artiklan kanssa ja kun huomioon otetaan myös ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 5 artiklan 3 ja 4 kappale ja 6 artiklan 2 ja 3 kappale, täytettävä edellytys, että se on välttämätöntä demokraattisessa yhteiskunnassa, ja edellytys, että se on oikeassa suhteessa konkreettisesti tavoiteltuun päämäärään?

               4)

               Voiko eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöön panevan valtion toimivaltainen oikeusviranomainen perustamissopimuksissa ja muissa yhteisön oikeuden oikeussäännöissä asetettuja velvollisuuksia loukkaamatta hylätä luovuttamispyynnön siksi, että kaikki ne välttämättömät edellytykset eivät täyty, jotka perustuvat ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 5 artiklan 1 kappaleeseen ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artiklaan, kun tämä luetaan yhdessä perusoikeuskirjan 48 ja 52 artiklan kanssa ja kun huomioon otetaan myös ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 5 artiklan 3 ja 4 kappale ja 6 artiklan 2 ja 3 kappale?

               5)

               Voiko eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöön panevan valtion toimivaltainen oikeusviranomainen perustamissopimuksissa ja muissa yhteisön oikeuden oikeussäännöissä asetettuja velvollisuuksia loukkaamatta hylätä luovuttamispyynnön sen vuoksi, että eurooppalaisen pidätysmääräyksen antanut valtio ei ole pannut Euroopan unionin neuvoston puitepäätöstä 2002/584/YOS (1) täytäntöön tai se on pannut sen täytäntöön puutteellisesti tai virheellisesti (vastavuoroisuusedellytystä noudattamatta)?

               6)

               Onko Euroopan unionin jäsenvaltion — eli Romanian — kansallinen oikeus ja erityisesti lain nro 302/2004 III osasto ristiriidassa ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn Euroopan yleissopimuksen 5 artiklan 1 kappaleen ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artiklan, kun tämä luetaan yhdessä perusoikeuskirjan 48 ja 52 artiklan kanssa ja kun huomioon otetaan myös ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen, johon SEU 6 artiklassa viitataan, 5 artiklan 3 ja 4 kappale ja 6 artiklan 2 ja 3 kappale, kanssa ja onko Euroopan unionin neuvoston puitepäätös 2002/584/YOS pantu asianmukaisesti täytäntöön näillä oikeussäännöillä?

      (1)  Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehty neuvoston puitepäätös (EYVL L 190, s. 1).


title: Euroopan yhteisöjen komission 14.2.1997 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne (Asia C-64/97)

text:
5.4.97                  H                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                               N:o C 108/ 15
    senvaltiot muuten vapaasti antaa asiaa koskevia sään             Euroopan yhteisöjen komission 14.2.1997 Italian tasaval
    nöksiä, vai onko yleisesti yhteisön oikeuden perusteella                           taa vastaan nostama kanne
    ja erityisesti direktiivin tavoitteen ja tarkoituksen pe                                (Asia C-64/97)
    rusteella katsottava, että jäsenvaltioilla ei ole tältä osin
    täyttä toimintavapautta vaan että niiden toimintaa                                        ( 97/C 108/28 )
    koskevat tietyt rajoitukset, ja jos näin on, mitä nämä
    rajoitukset ovat ?
                                                                      Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 14.2.1997 Eu
b) Jos joku käyttää tavaramerkin haltijan luvatta tämän               roopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasa
    yksinomaan tiettyjä tuotteita varten rekisteröimää ta            valtaa vastaan. Kantajan asiamies on komission oikeudelli
    varamerkkiä ilmoittaakseen yleisölle a ) korjaavansa ja           sen yksikön virkamies Paolo Stancanelli ja prosessiosoite
    huoltavansa sellaisia tuotteita, jotka tavaramerkin hal          Luxemburgissa on c/o Carlos Gomez de la Cruz, Centre
    tija on myynyt tai jotka on myyty tämän suostumuk                Wagner, Kirchberg, Luxembourg.
    sella tai b ) olevansa kyseisten tuotteiden asiantuntija
    tai erikoistuneensa niihin, onko kyseessä direktiivin
    5 artiklan kannalta                                               Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin:
    i)    5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu ta
                                                                      — toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut henki
          varamerkin käyttäminen samoja tuotteita varten
          kuin ne tavarat, joita varten tavaramerkki on re               lönsuojaimia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön
                                                                          lähentämisestä annetun direktiivin 89/686/ETY muut
          kisteröity;
                                                                          tamisesta 29 päivänä lokakuuta 1993 annetun neuvos
    ii ) kyseisen tavaramerkin käyttäminen palveluiden yh                ton direktiivin 93/95/ETY ( J ) ja EY:n perustamissopi
          teydessä, mitä on pidettävä tavaramerkin käyttä                muksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
          misenä 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoi                antanut mainitun direktiivin noudattamisen edellyttä
          tetulla   tavalla  tai   tavaramerkin    käyttämisenä           miä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä;
          5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla ta
          valla, jos kyseisiä palveluita ja niitä tuotteita, joita    — velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeuden
          varten tavaramerkki on rekisteröity, voidaan pitää
          samankaltaisina;
                                                                          käyntikulut.
    iii ) tavaramerkin käyttäminen 5 artiklan 2 kohdassa
          tarkoitetulla tavalla tai
                                                                      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
    iv ) tavaramerkin käyttäminen 5 artiklan 5 kohdassa               EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan mukaan direktii
          tarkoitetulla tavalla ?
                                                                      vi velvoittaa saavutettavaan tulokseen nähden jokaista
c) Onko kysymykseen b vastaamiseksi merkitystä sillä                  jäsenvaltiota, jolle se on osoitettu, ja jäsenvaltioiden
    seikalla, onko palveluista ilmoitettu a ) vai b ) kohdan          on noudatettava direktiiveissä kansalliselle täytäntöönpa
    mukaisesti ?                                                      nolle säädettyjä määräaikoja. Tämä määräaika päättyi
                                                                      29.1.1994, eikä Italian tasavalta ollut siihen mennessä to
                                                                      teuttanut komission vaatimuksissa mainitun direktiivin
d) Kun otetaan huomioon myös direktiivin 7 artiklan
    säännökset, onko siihen kysymykseen vastaamiseksi,                noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä .
    voiko tavaramerkin haltija riitauttaa tiettyjä tuotteita
    varten rekisteröidyn tavaramerkkinsä käyttämisen,                  M EYVL N:o L 276 , 9.11.1993 , s . 11 .
    merkitystä sillä, onko kysymys kysymyksen b i ), ii ), iii )
    vai iv) kohdan mukaisesta tavaramerkin käyttämises
    tä ?
e ) Jos oletetaan, että molemmissa kysymyksen b alussa
    kuvatuissa tapauksissa tai toisessa niistä on kysymys
    tavaramerkin käyttämisestä 5 artiklan 1 kohdan a tai              Tribunal Cível da Comarca de Lisboan ( 1 ? Juízo )
    b alakohdassa tarkoitetulla tavalla, voiko tavaramer             29.1.1997 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat
    kin haltija riitauttaa kyseisen tavaramerkin käyttämi            kaisupyyntö asiassa Banco de Fomento e Exterior, SA
    sen ainoastaan silloin, kun kyseisen tavaramerkin                 vastaan CTV - Confecções Texteis de Vouzela, SA, Amân
    käyttäjä antaa sellaisen vaikutelman, että hänen yri             dio Maurício Martins Pechim ja Maria da Luz Lima
    tyksensä kuuluu tavaramerkin haltijan organisaatioon,                                 Barros Raposo Pechim
    vai voiko tavaramerkin haltija riitauttaa tavaramerkin                                    (Asia C-66/97)
     käyttämisen myös silloin, jos on selvästi mahdollista,
    että se tapa, jolla kyseisissä ilmoituksissa käytetään ta                                 ( 97/C 108/29 )
    varamerkkiä, antaa yleisölle sellaisen käsityksen, että
    tavaramerkkiä käytetään suurelta osin mainostamaan
     omaa yritystä tietyn laatumielikuvan luomiseksi kysei           Tribunal Cível da Comarca de Lisboa ( 1 ? Juízo ) on pyytä
     sestä yrityksestä ?                                              nyt 29.1.1997 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut
                                                                      yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 17.2.1997, Euroo
H EYVL N:o L 40, 11.2.1989 , s. 1 .                                   pan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Banco de Fomento
                                                                      e Exterior, SA vastaan CTV - Confecções Texteis de Vouze
                                                                      la, SA, Amândio Maurício Martins Pechim ja Maria da


title: Asia C-13/02: Tribunale amministrativo regionale per la Lombardian – Sezione di Brescia – 13.11.2001 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Casearia Bresciana Ca.bre.Soc. Coop. arl ym. vastaan A.I.M.A.

text:
C 68/6                   FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         16.3.2002
Tribunale amministrativo regionale per la Lombardian –                   tuimeen 22.1.2002, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
Sezione di Brescia – 13.11.2001 tekemällään päätöksellä                  ennakkoratkaisua asiassa ATRAL SA vastaan Belgian valtio
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Casearia Brescia-                 seuraaviin kysymyksiin:
        na Ca.bre.Soc. Coop. arl ym. vastaan A.I.M.A.
                            (Asia C-13/02)                               A)    Onko tietyllä jännitealueella toimivia sähkölaitteita koske-
                                                                               van jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 19 päi-
                           (2002/C 68/12)                                      vänä helmikuuta 1973 annettua neuvoston direktiiviä
                                                                               73/23/ETY (1), sähkömagneettista yhteensopivuutta kos-
                                                                               kevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä
                                                                               3 päivänä toukokuuta 1989 annettua neuvoston direktii-
Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia – Sezione                  viä 89/336/ETY (2) sekä radio- ja telepäätelaitteista ja
di Brescia on pyytänyt 13.11.2001 tekemällään päätöksellä,                     niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tun-
joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 17.01.2002                         nustamisesta 9 päivänä maaliskuuta 1999 annettua Eu-
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asias-                   roopan       parlamentin       ja   neuvoston       direktiiviä
sa Casearia Bresciana Ca.bre.Soc. Coop. arl ym. vastaan A.I.M.A                1999/5/EY (3) tulkittava siten, että:
seuraaviin kysymyksiin:
1)    Voidaanko 28 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvos-
      ton asetuksen (ETY) N:o 3950/92 (1) 1 ja 4 artiklan ja                   a)    niitä sovelletaan hälytysjärjestelmiin ja hälytyskes-
      9 päivänä maaliskuuta 1993 annetun komission asetuk-                           kuksiin ja etenkin sellaisiin tuotteisiin, joissa käyte-
      sen (ETY) N:o 536/93 (2) 3 ja 4 artiklan säännöksiä                            tään radiolinkkejä (niin kutsutut ”langattomat” häly-
      tulkita siten, että kiintiöiden jakamisen ja korvausten sekä                   tysjärjestelmät)?
      lisämaksujen suorittamisen määräajoista voidaan poiketa
      silloin kun näihin liittyvät säännökset tai määräykset
      on riitautettu hallintoviranomaisessa tai varsinaisessa                  b)    jos vastaus on myöntävä, onko katsottava, että
      oikeudenkäynnissä?                                                             kyseisen alan yhdenmukaistaminen on toteutettu
                                                                                niillä niin laajalti, että vartiointiyrityksistä, turva-
Ja jos tähän kysymykseen vastataan myöntävästi:                                      alan yrityksistä ja sisäisistä vartiointipalveluista
                                                                                10.4.1990 annetun lain 12 pykälän ja 10.4.1990
2)    Ovatko 28 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston                            annetussa laissa tarkoitettujen hälytysjärjestel-
      asetuksen (ETY) N:o 3950/92 1 ja 4 artiklan ja 9 päivänä                       mien ja hälytyskeskusten hyväksymismenettelystä
      maaliskuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY)                             23.4.1999 annetun kuninkaan päätöksen kaltaisten
      N:o 536/93 3 ja 4 artiklan säännökset päteviä perustamis-                      tätä samaa alaa sääntelevien kansallisten oikeussään-
      sopimuksen 39 artiklan (josta on tullut EY 33 artikla)                         töjen on ehdottomasti oltava yhdenmukaisia niiden
      kannalta, siltä osin kuin näiden säännösten mukaan                             kanssa?
      tilakohtaisten viitemäärien jakamista, korvauksia ja lisä-
      maksuja koskevien säännösten ja määräysten hallinnolli-
      sen muutoksenhaun tai niitä koskevien varsinaisten oi-             B)    Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
      keudenkäyntien osalta niissä vahvistetuista määräajoista
      ei voida poiketa?
                                                                               Onko 19 päivänä helmikuuta 1973 annetun neuvoston
(1) EYVL L 405, 31.12.1992, s. 1.                                              direktiivin 73/23/ETY 3 artiklaa, 3 päivänä toukokuuta
(2) EYVL L 57, 10.3.1993, s. 12.                                               1989 annetun neuvoston direktiivin 89/336/ETY 5 artik-
                                                                               laa ja 9 päivänä maaliskuuta 1999 annetun Euroopan
                                                                               parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/5/EY 6 artik-
                                                                               lan 1 kohtaa tulkittava siten, että niissä kielletään
                                                                               10.4.1990 annetun lain 12 pykälän ja 23.4.1999 annetun
                                                                               kuninkaan päätöksen kaltaiset kansalliset oikeussäännöt,
                                                                               joissa kaikkien toisessa jäsenvaltiossa lainmukaisesti val-
Conseil d’Etatin (Belgia) 8.1.2002 tekemällään päätöksellä                     mistettujen ja/tai myytyjen hälytysjärjestelmien ja hälytys-
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa ATRAL SA vas-                           keskusten saattaminen jäsenvaltion markkinoille asete-
                         taan Belgian valtio                                   taan edellä mainitun direktiivin säännökset täyttäviin
                                                                               hälytysjärjestelmien ja hälytyskeskusten osiin sovelletta-
                            (Asia C-14/02)                                     van ennakollisen hyväksymismenettelyn alaiseksi?
                            (2002/C 68/13)
                                                                               Onko 19 päivänä helmikuuta 1973 annettua neuvoston
                                                                               direktiiviä 73/23/ETY, 3 päivänä toukokuuta 1989 annet-
                                                                               tua neuvoston direktiiviä 89/336/ETY ja 9 päivänä maa-
Conseil d’État (Belgia) on pyytänyt 8.1.2002 tekemällään                      liskuuta 1999 annettua Euroopan parlamentin ja neuvos-
päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomiois-                    ton direktiiviä 1999/5/EY tulkittava siten, että niissä


title: Asia T-487/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 2.7.2009 — Imperial Chemical Industries v. SMHV (FACTORY FINISH)

text:
               29.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/47

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 2.7.2009 — Imperial Chemical Industries v. SMHV (FACTORY FINISH)
   (Asia T-487/07) (1)

   2009/C 205/87

      Oikeudenkäyntikieli: englanti

   Viidennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 51, 23.2.2008.


title: Tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessäEYVL C 289, 23.11.2002

text:
C 305/32         FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                    7.12.2002
                                                          III
                                                     (Tiedotteita)
                                                  (2002/C 305/65)
                     Tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä
         EYVL C 289, 23.11.2002
         Luettelo aiemmista julkaisuista
         EYVL C 274, 9.11.2002
         EYVL C 261, 26.10.2002
         EYVL C 247, 12.10.2002
         EYVL C 233, 28.9.2002
         EYVL C 219, 14.9.2002
         EYVL C 202, 24.8.2002
                                            Nämä tekstit ovat saatavilla:
                                         EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex
                                          CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Asia C-407/01: Alankomaiden kuningaskunnan 15.10.2001 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 369/8                   FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        22.12.2001
Euroopan yhteisöjen komission 10.10.2001 Irlantia vas-                     Pilaantumisalttiiden alueiden määrittämiseksi ja määrityksen
                        taan nostama kanne                                 tarkistamiseksi direktiivin 6 artiklassa edellytetään jäsenvaltioi-
                                                                           den tarkkailevan nitraattipitoisuuksia ja tutkimaan makeiden
                                                                           pintavesien, jokisuistojen sekä rannikko- ja merivesien rehevöi-
                           (Asia C-396/01)                                 tymistä erityisten aikataulujen mukaan. Komission mukaan
                                                                           Irlanti ei käytännössä ole suorittanut asianmukaista tarkkailua
                                                                           ja tutkintaa 6 artiklassa tarkoitetulla tavalla.
                           (2001/C 369/13)
                                                                           (1) Maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantu-
                                                                               miselta 12 päivänä joulukuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi
                                                                               91/676/ETY (EYVL L 375, 31.12.1991, s. 1).
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 10.10.2001 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Irlantia vastaan.
Kantajan edustajana on Richard Wainwright, prosessiosoite
Luxemburgissa.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                               Alankomaiden kuningaskunnan 15.10.2001 Euroopan yh-
                                                                                teisöjen komissiota vastaan nostama kanne
–     toteaa, että Irlanti ei ole noudattanut vesien suojelemisesta
      maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta                                       (Asia C-407/01)
      pilaantumiselta annetun direktiivin 91/676/ETY (1) mu-
      kaisia velvoitteitaan, koska se ei ole direktiivissä asetetussa                                (2001/C 369/14)
      määräajassa yksilöinyt kaikkia 3 artiklan 1 kohdassa
      tarkoitettuja vesiä liitteessä I mainittujen perusteiden
      mukaisesti eikä ilmoittanut niitä komissiolle, osoittanut
      3 artiklan 2 ja/tai 4 kohdassa tarkoitettuja pilaantumisalt-
      tiita alueita, laatinut 5 artiklassa tarkoitettuja toimintaoh-       Alankomaiden kuningaskunta on nostanut 15.10.2001 Euroo-
      jelmia eikä asianmukaisesti huolehtinut vesien tarkkailus-           pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
      ta ja tutkimisesta 6 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdan           komissiota vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat H.G. van Se-
      mukaisesti, ja                                                       venster ja J.S. van der Oosterkamp.
–     velvoittaa Irlannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                  Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                           –     kumoaa asetuksen (EY) N:o 1325/2001 muuttamisesta
                                                                                merentakaisista maista ja merentakaisilta alueilta 1 päivän
                                                                                heinäkuuta 2001 ja 1 päivän joulukuuta 2001 välisenä
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                              aikana AKT/MMA-alkuperäkumulaatiota soveltaen ta-
                                                                                pahtuvan sokerin ja kaakaon sekoitusten tuonnin suoja-
                                                                                toimenpiteiden osalta 18 päivänä heinäkuuta 2001 anne-
                                                                                tun komission asetuksen (EY) N:o 1476/2001,
Komissio katsoo käytettävissään olevien tietojen perusteella
Irlannin jättäneen vedet direktiivin liitteessä I mainittujen              –     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
perusteiden mukaisesti yksilöimättä. Sikäli kuin Irlanti väittää
yksilöineensä vedet direktiivin 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti,
komissio toteaa Irlannin jättäneen nämä vedet sille ilmoitta-
matta direktiivin 12 artiklassa säädetyssä määräajassa.
                                                                           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Irlanti ei ole laatinut eikä soveltanut toimintaohjelmia kaikkial-         –     Yhteys asetuksen N:o 1325/2001 kanssa, jota koskeva
la alueellaan, kuten sillä on oikeus tehdä direktiivin 3 artiklan                kumoamiskanne on vireillä asiana C-325/01 (1): Tämän
5 kohdan nojalla. Tämän vuoksi 3 artiklan 5 kohdassa annetu                      asetuksen perusta häviää asetuksen N:o 1325/2001 mität-
vapautus velvoitteesta yksilöidä erityiset pilaantumisalttiit alu-               tömyyden takia.
eet ei tule kyseeseen. Irlanti ei kuitenkaan ole osoittanut
yhtäkään pilaantumisaltista aluetta 3 artiklan 2 ja/tai 4 kohdan           –     Merentakaisten maiden ja alueiden assosioinnista Euroo-
mukaisesti. Se on nyt ainoa jäsenvaltio, joka ei ole osoittanut                  pan talousyhteisöön tehdyn neuvoston päätöksen
ainuttakaan tällaista aluetta. Siitä, että Irlanti ei ole osoittanut             91/482/ETY (ns. MMA-päätös) 109 artiklan 1 kohdan
pilaantumisalttiita alueita, seuraa luonnollisesti, ettei se ole                 rikkominen: Komissio ei millään tavoin perustellut –
laatinut direktiivin 5 artiklan mukaisia toimintaohjelmia.                       Alankomaiden riitauttamaa – kantaansa, jonka mukaan
 ---pagebreak--- 22.12.2001                FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 369/9
      ei pelkästään EY/MMA-alkuperäkumulaatiota soveltaen               Onko kolmikantaisessa ulkoisessa jalostusmenettelyjärjestel-
      tapahtuva sokerin ja kaakaon sekoitusten tuonti, vaan             mässä yhteisön tullikoodeksin (asetus ETY nro 2913/92) (1)
      myös AKT/MMA-alkuperäkumulaatiota soveltaen tapah-                145-151 artiklaa tulkittava siten, että talouden toimija ei
      tuva sokerin ja kaakaon sekoitusten tuonti on vahingollis-        voi jalostettuja tuotteita vapaaseen liikkeeseen luovuttaessaan
      ta sokerialalle.                                                  vähentää tuontitulleja, jotka kannettaisiin väliaikaisesti viedyis-
                                                                        tä tavaroista niiden oikean tariffinimikkeen perusteella, jos
–     MMA-päätöksen 109 artiklan 2 kohdan rikkominen:                   viennin yhteydessä ilmoitettu tariffinimike ei ollut sama, koska
                                                                        virheellinen?
      Komissio ei ole tutkinut, ovatko riitautetun asetuksen
      perusteella toteutetut suojatoimenpiteet sellaisia, että niilä
      häiritään vähiten assosioinnin ja yhteisön toimivuutta.
      Komissio ei ole myöskään tutkinut, ovatko kyseiset
      suojatoimenpiteet vaikuttaneet suunnitellulla tavalla. Li-        (1) Yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annettu
      säksi suojatoimenpiteillä ylitetään se, mikä olisi ollut asian        neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, 19.10.1992,
      kannalta tarpeen. Suojatoimenpide, jossa olisi pelkästään             s. 1).
      vahvistettu vähimmäismaahantuontihinta AKT/MMA-se-
      koitusten osalta, olisi ollut tarkoituksenmukainen toi-
      menpiteellä tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi ja se
      olisi rasittanut vähemmän AKT:tä ja niitä yrityksiä, joita
      asia koskee.
–     Toimivaltuuksien väärinkäyttäminen: MMA-päätöksen
      109 artiklassa komissiolle ei anneta harkintavaltaa oikais-
      ta tai laajentaa neuvoston päättämiä AKT/MMA-alkuperä-
      kumulaatiomahdollisuuksia, jos tämän mahdollisuuden
      käyttämisestä seuraa sellaisia vaikutuksia, joita MMA-            Euroopan yhteisöjen komission 19.10.2001 Belgian ku-
      päätöstä tehtäessä oli odotettu tai joihin silloin oli jopa                     ningaskuntaa vastaan nostama kanne
      pyritty.
–     Luottamuksensuojan periaatteen loukkaaminen                                                 (Asia C-415/01)
–     EY:n perustamissopimuksen 253 artiklan rikkominen:
      Kysymyksessä olevan suojatoimenpiteen perusteeksi ei                                       (2001/C 369/16)
      esitetä tosiseikkoja tai lukuja.
(1) EYVL C ..., s. ....
                                                                        Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 19.10.2001 Euroo-
                                                                        pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian kuningas-
                                                                        kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat G. V. Jordana ja
                                                                        J. Adda, prosessiosoite Luxemburgissa.
                                                                        Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
Tribunal d’instance de Metzin 8.10.2001 esittämä ennak-
koratkaisupyyntö asiassa SA GEFCO vastaan Receveur
                        Principal des Douanes                           –      toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut
                                                                               luonnonvaraisten lintujen suojeusta 2 päivänä huhtikuuta
                                                                               1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY (1) 4 ar-
                           (Asia C-411/01)                                     tiklan 1 ja 2 kohdan, luettuina yhdessä kyseisen direktiivin
                                                                               4 artiklan 4 kohdan kanssa, sellaisena kuin se on osittain
                                                                               muutettuna direktiivin 92/43/ETY (2) 7 artiklan mukaan
                           (2001/C 369/15)                                     kyseisen direktiivin 6 artiklan 2, 3 ja 4 kohdalla, mukaisia
                                                                               velvoitteitaan, koska Flanderin ja Vallonian hallintoalueet
                                                                               eivät ole panneet täytäntöön direktiivin 79/409/ETY
                                                                               4 artiklan 1 ja 2 kohtaa ja liitettä I, eivät ole määritelleet
                                                                               alueillaan erityissuojelualueita, joihin voidaan vedota
Tribunal d’instance de Metz on pyytänyt 8.10.2001 tekemäl-                     muita osapuolia vastaan, eivätkä ole toteuttaneet tarpeelli-
lään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen                   sia toimenpiteitä varmistaakseen, että alueen osoittami-
kirjaamoon 17.10.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimel-                     nen erityissuojelualueeksi johtaa välittömästi ja saman-
ta ennakkoratkaisua asiassa SA GEFCO vastaan Receveur                          aikaisesti yhteisön oikeuden mukaisen suojelujärjestel-
Principal des Douanes seuraavaan kysymykseen:                                  män soveltamiseen


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS, 12 päivänä lokakuuta 1998, asiassa T-235/97, Franco Campoli vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö - Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio - Vaatimus palkkaluokkaan sijoittamisen muuttamisesta - Oikeudenkäyntiväite - Uusi ratkaiseva tosiseikka - Tutkittavaksi ottaminen)

text:
C 378/18               FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       5.12.98
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Kaloge-             Takis Ageladarakiksen ym. 21.8.1998 Euroopan yhteisö-
ropoulos, tuomarit C. W. Bellamy ja J. Pirrung; kirjaaja:           jen komissiota ja Euroopan unionin neuvostoa vastaan
H. Jung, on antanut 15.9.1998 määräyksen, jonka mää-                                          nostama kanne
räysosa on seuraava:                                                                         (Asia T-137/98)
                                                                                (98/C 378/34)
1) Kanne jätetään tutkimatta.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
2) Kantajat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan,
     ja ne velvoitetaan yhteisvastuullisesti korvaamaan
     komissiolle ja väliintulija Molkerei und Weichkäserei          Takis Ageladarakis ym. on nostanut 21.8.1998 Euroopan
     K.-H. Zimmermann GmbH:lle aiheutuneet oikeuden-                yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
     käyntikulut.                                                   kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota ja Euroopan
                                                                    unionin neuvostoa vastaan. Kantajan edustajina ovat
                                                                    Kenneth Parker, QC, ja Rhodri Thompson, Monckton
3) Freistaat Thüringen vastaa omista oikeudenkäyntiku-              Chambers, 4 Raymond Buildings, Gray's Inn, London
     luistaan.                                                      WC1R 5BP, Yhdistynyt kuningaskunta.
(1) EYVL C 199, 28.6.1997.
                                                                    Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
                                                                    tuin
                                                                    Ð toteaa, että kantajien valituksen hylkääminen, jonka
                                                                         seurauksena komissio ja neuvosto jättivät toteutta-
     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN                                 matta kantajia koskevat erityiset toimenpiteet yhteisö-
             TUOMIOISTUIMEN M¾¾R¾YS,                                     jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdiste-
                                                                         tyissä asioissa T-177/94 ja T-377/94, Altmann ym. v.
                  12 päivänä lokakuuta 1998,                             komissio, 12.12.1994 antaman tuomion täytäntöönpa-
asiassa T-235/97, Franco Campoli vastaan Euroopan                        nemiseksi, on lainvastainen ja sellaisenaan virkavirhe,
                     yhteisöjen komissio (1)                             josta komissio ja neuvosto ovat vastuussa;
(Henkilöstö Ð Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
tuomio Ð Vaatimus palkkaluokkaan sijoittamisen muutta-              Ð velvoittaa komission ja neuvoston maksamaan kanta-
misesta Ð Oikeudenkäyntiväite Ð Uusi ratkaiseva tosi-                    jille kanteen liitteessä 7 olevassa luettelossa määritellyt
              seikka Ð Tutkittavaksi ottaminen)                          kantajakohtaiset määrät, sen suuruisina kuin ne ovat
                                                                         olleet tuomion antamispäivänä; ja mikäli kantajien vel-
                         (98/C 378/33)                                   vollisuudesta maksaa veroa näistä määristä Yhdisty-
                                                                         neessä kuningaskunnassa ei määrätä,
                  (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                         muu täydentävä määrä, kuten:
Asiassa T-235/97, Euroopan yhteisöjen komission virka-
mies Franco Campoli, kotipaikka Bryssel, edustajanaan                    i)   määrä, joka kantajien on maksettava verona
asianajaja Sergio Diana, Cagliari ja Bryssel, 205 rue Bel-                    Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja jonka laskemi-
liard, Bryssel, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asia-                   nen on lykätty osapuolten ja Yhdistyneen kunin-
miehenään Gianluigi Valsesia), jossa kantaja vaatii yhteisö-                  gaskunnan veroviranomaisten välisiä neuvotteluja
jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan                         varten; tai vaihtoehtoisesti
komission 16.10.1996 tekemän päätöksen, jolla kantajan
vaatimus hänen palkkaluokkaan sijoittamisensa muuttami-                  ii) Yhdistyneen kuningaskunnan veroviranomaisten
sesta on hylätty, sekä komission 29.4.1997 tekemän pää-                       kantajilta tosiasiassa vaatimat määrät neuvoston ja
töksen, jolla valitus 16.10.1996 tehdystä päätöksestä on                      komission ollessa velvollisia korvaamaan sellaiset
hylätty, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                     määrät kantajille; ja
(ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: presidentti
B. Vesterdorf sekä tuomarit J. Pirrung ja M. Vilaras, kir-
jaaja: H. Jung, on antanut 12.10.1998 määräyksen, jonka             Ð velvoittaa komission ja neuvoston korvaamaan oikeu-
määräysosa on seuraava:                                                  denkäyntikulut.
1) Kanne jätetään tutkimatta.                                       Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
2) Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäynti-              Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat
     kuluistaan.                                                    samat kuin asiassa T-30/98 (1).
(1) EYVL C 318, 18.10.1997.                                         (1) EYVL C 184, 13.6.1998, s. 11.