title: Asia C-43/17 P: Valitus, jonka Liam Jenkinson on tehnyt 25.1.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-602/15, Jenkinson v. neuvosto ym., 9.11.2016 antamasta määräyksestä

text:
               3.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/36

         Valitus, jonka Liam Jenkinson on tehnyt 25.1.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-602/15, Jenkinson v. neuvosto ym., 9.11.2016 antamasta määräyksestä
   (Asia C-43/17 P)
   (2017/C 104/52)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Liam Jenkinson (edustajat: N. de Montigny ja J.-N. Louis, avocats)

      Muut osapuolet: Euroopan ulkosuhdehallinto, Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio ja Eulex Kosovo

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen 9.11.2016 asiassa T-602/15 antaman määräyksen siltä osin kuin siinä on jätetty tutkimatta kantajan kanne ja velvoitettu kantaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut

               —

               ratkaisee kanteen

               —

               velvoittaa vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja riitauttaa sen, että unionin yleinen tuomioistuin on katsonut olevansa toimivaltainen ainoastaan kantajan viimeistä määräaikaista sopimusta koskevan oikeusriidan osalta.
   Siinäkin tapauksessa, että unionin yleisen tuomioistuimen perustelut tältä osin olisivat vastoin valittajan käsitystä oikeat, valittaja riitauttaa sen, ettei unionin yleinen tuomioistuin ole lausunut useista hänen vaatimuksistaan, jotka perustuvat riidanalaisen sopimussuhteen päättymiseen ja siten viimeiseen määräaikaiseen sopimukseen. Valituksenalaisen määräyksen lainvastaisuus nimittäin ilmenee sen perustelujen lyhytsanaisuudesta, sillä perustelut ovat niin niukat, ettei niiden perusteella ole mahdollista ymmärtää, miten unionin yleinen tuomioistuin on voinut oikeudenkäyntiaineiston asiasisältöä tutkimatta päätyä katsomaan pelkästään välityslausekkeen olemassaolon perusteella, ettei se ollut toimivaltainen muutoin kuin viimeistä määräaikaista sopimusta koskevan oikeusriidan osalta, vaikka valittaja oli riitauttanut kanteessaan välityslausekkeen pätevyyden ja laillisuuden.
   Valittaja riitauttaa myös sen, että määräyksessä on jätetty huomiotta kaikki hänen perustelunsa, jotka koskivat toimielinten virheellistä menettelyä sellaisten oikeussääntöjen puuttumisen vuoksi, joilla annettaisiin valittajalle ja unionin perustamien oikeudellisten operaatioiden koko henkilöstölle takeet siitä, että heidän kaikkein perustavanlaatuisimpia työoikeudellisia oikeuksiaan, kuten oikeus saada asiansa käsitellyksi tuomioistuimessa ja oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, kunnioitetaan.
   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi siihen, että unionin yleinen tuomioistuin on näin ollen rikkonut

               —

               sopimusoikeudellisiin riita-asioihin sovellettavan lain määrittämisessä sovellettavaa Euroopan unionin oikeutta

               —

               Belgian työoikeuden säännöksiä

               —

               määräaikaiseen työhön yhteisön tasolla sovellettavia vähimmäissääntöjä

               —

               perusoikeuskirjassa taattuja oikeuksia

               —

               perusteluvelvollisuutta

               —

               kanteen ulkopuolisesta seikasta lausumisen kieltoa.


title: Asia C-323/06 P: Valitus, jonka Theodoros Kallianos on tehnyt 21.7.2006 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-93/04, Kallianos v. komissio, 17.5.2006 antamasta tuomiosta

text:
               16.9.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 224/27

         Valitus, jonka Theodoros Kallianos on tehnyt 21.7.2006 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-93/04, Kallianos v. komissio, 17.5.2006 antamasta tuomiosta
   (Asia C-323/06 P)
   (2006/C 224/51)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Valittaja: Theodoros Kallianos (edustajat: asianajaja G. Archambeau)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               valitus on otettava tutkittavaksi ja sen on todettava olevan perusteltu

               —

               Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-93/04, Kallianos vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 17.5.2006 antama tuomio on kumottava kaikilta osin ja yhteisöjen tuomioistuimen on, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitettyjen vaatimusten mukaisesti

                           a)

                           kumottava nimittävän viranomaisen 28.11.2003 tekemä päätös, jolla annettiin vastaus Kallianosin 2.7.2003 tekemään valitukseen nro R/335/03

                           b)

                           velvoitettava komissio korvaamaan valittajalle kaikki maksut ja suoritukset, jotka se on aiheettomasti pidättänyt valittajan palkasta Ateenan alioikeuden 8.3.1999 tuomitsemasta avioerosta alkaen, komission yksiköiden 18.9.2002 yksipuolisesti päättämän väliaikaisen elatusavun indeksiin sitominen mukaan lukien, 7 prosentin suuruisella lainmukaisella korolla korotettuna valittajan kuukausipalkasta tehtyjen vähennysten päiväyksistä alkaen

                           c)

                           velvoitettava komissio korvaamaan haastemiehen tiedoksiantomenettelystä aiheutuneet kulut, Kreikkalaisten tuomioiden Ranskan kielelle kääntämisestä aiheutuneet kulut mukaan lukien, jotka asiakirjat oli jo asetettu komission saataville, toisin sanoen 1500 euroa, sekä valittajan puolustuksen yhteydessä toistamisesta aiheutuneet kulut, joiden suuruudeksi vahvistetaan 20 prosenttia maksettavasta summasta tai yhteisöjen tuomioistuimen kohtuullisena pitämä summa

                           d)

                           velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission korvaamaan kaikki yhteisöjen tuomioistuimessa ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydyistä menettelyistä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja katsoo valituksessaan ensimmäiseksi, että yhteisöjen toimielimillä ei ole toimivaltaa toimia jäsenvaltioiden sijaan tai tulkita jäsenvaltioiden lainsäädäntöä avioeromenettelyiden yhteydessä.
   Toiseksi valittaja kiistää väitteen, jonka mukaan avioerotuomion vaikutuksena ei ole, että välitoimista päättävän tuomioistuimen määräämät välitoimet päättyvät automaattisesti; valittajan mukaan tuomio on sen sijaan annettava haastemiehen laatimalla asiakirjalla tiedoksi komissiolle, jotta komissio voi muun muassa katsoa, että se on vapautunut velvollisuudestaan suorittaa pidätyksiä puolison (joka on virkamies) palkasta toisen puolison hyväksi. Tältä osin valittaja väittää yhtäältä, että komissio ei ole kolmas osapuoli, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, tai tavanomainen työnantaja, koska virkamiehiä sitoo velvollisuus antaa tietoja ja olla avoin henkilökohtaisesta tilanteestaan. Valittaja väittää toisaalta, että avioeromenettelyn aikana tehtävä päätös, jolla puolisolle myönnetään väliaikaista elatusapua, lakkaa olemasta voimassa, kun avioerotuomio annetaan ja että se, että komissio vain saa tiedon tästä tuomiosta, on näin ollen riittävä saattamaan elatusvelvollisuuden päätökseen, ilman, että tällaisesta tuomiosta on tehtävä virallista haastemiehen tiedoksiantoa.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (kolmas jaosto)  1 päivänä joulukuuta 2005 , asiassa C-394/04 (Symvoulio tis Epikrateiasin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Diagnostiko & Therapeftiko Kentro Athinon-Ygeia AE vastaan Ypourgos Oikonomikon (Kuudes arvonlisäverodirektiivi — 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b alakohta — Vapautukset — Sairaalahoitoon tai lääkärinhoitoon läheisesti liittyvät toimet — Puhelinpalvelujen tarjoaminen ja televisiovastaanotinten vuokraaminen sairaalahoidossa oleville henkilöille — Vuodepaikkojen ja aterioiden tarjoaminen kyseisten henkilöiden saattajille)

text:
               11.2.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 36/15

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (kolmas jaosto)
   1 päivänä joulukuuta 2005,
   asiassa C-394/04 (Symvoulio tis Epikrateiasin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Diagnostiko & Therapeftiko Kentro Athinon-Ygeia AE vastaan Ypourgos Oikonomikon (1)

   (Kuudes arvonlisäverodirektiivi - 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b alakohta - Vapautukset - Sairaalahoitoon tai lääkärinhoitoon läheisesti liittyvät toimet - Puhelinpalvelujen tarjoaminen ja televisiovastaanotinten vuokraaminen sairaalahoidossa oleville henkilöille - Vuodepaikkojen ja aterioiden tarjoaminen kyseisten henkilöiden saattajille)
   (2006/C 36/28)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Yhdistetyissä asioissa C-394/04 ja C-395/04, joissa on ollut kyse EY 234 artiklaan perustuvista ennakkoratkaisupyynnöistä, jotka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 16.6.2004 tekemillään päätöksillä, jotka ovat saapuneet yhteisöjen tuomioistuimeen 17.9.2004, saadakseen ennakkoratkaisun asioissa Diagnostiko & Therapeftiko Kentro Athinon-Ygeia AE vastaan Ypourgos Oikonomikon, yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Rosas sekä tuomarit J. P. Puissochet, S. von Bahr, U. Lõhmus ja A. Ó Caoimh (esittelevä tuomari), julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: johtava hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut 1.12.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Se, että jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b alakohdassa tarkoitetut henkilöt tarjoavat puhelinpalveluita ja vuokraavat televisiovastaanottimia sairaalahoidossa oleville henkilöille sekä tarjoavat vuodepaikkoja ja aterioita kyseisten henkilöiden saattajille, ei lähtökohtaisesti merkitse sitä, että tällaiset palvelut olisivat kyseisessä säännöksessä tarkoitettuja sairaalahoitoon ja lääkärinhoitoon läheisesti liittyviä toimia. Asia voi olla toisin vain, jos kyseiset palvelut ovat luonteeltaan välttämättömiä sairaalahoidon tai lääkärinhoidon hoidollisten tavoitteiden saavuttamisen kannalta ja jos niiden pääasiallinen tarkoitus ei ole lisätulojen hankkiminen niiden tarjoajalle toteuttamalla liiketoimia, jotka kilpailevat suoraan arvonlisäveroa maksavien kaupallisten yritysten harjoittaman toiminnan kanssa.

               2)

               Kansallisen tuomioistuimen asiana on sen käsiteltäviksi saatettuihin oikeusriitoihin liittyvät konkreettiset seikat ja tarvittaessa asianomaisille potilaille annettujen lääkärin määräysten sisältö huomioon ottaen määrittää, täyttävätkö tarjotut palvelut nämä edellytykset.

      (1)  EUVL C 273, 6.11.2004.


title: Asia T-43/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.12.2015 – Singapore Airlines ja Singapore Airlines Cargo v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Euroopan lentorahtimarkkinat — Lentorahtipalvelujen hintojen useita osatekijöitä (polttoainelisien ja turvalisien käyttöön ottaminen ja lisiä koskevien provisioiden maksamisesta kieltäytyminen) koskevat sopimukset ja yhdenmukaistetut menettelytavat — SEUT 101 artikla, ETA-sopimuksen 53 artikla ja yhteisön ja Sveitsin lentoliikenteestä tehdyn sopimuksen 8 artikla — Perusteluvelvollisuus)

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/35

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.12.2015 – Singapore Airlines ja Singapore Airlines Cargo v. komissio
   (Asia T-43/11) (1)

   ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Euroopan lentorahtimarkkinat - Lentorahtipalvelujen hintojen useita osatekijöitä (polttoainelisien ja turvalisien käyttöön ottaminen ja lisiä koskevien provisioiden maksamisesta kieltäytyminen) koskevat sopimukset ja yhdenmukaistetut menettelytavat - SEUT 101 artikla, ETA-sopimuksen 53 artikla ja yhteisön ja Sveitsin lentoliikenteestä tehdyn sopimuksen 8 artikla - Perusteluvelvollisuus))
   (2016/C 048/39)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Singapore Airlines Ltd (Singapore, Singapore) ja Singapore Airlines Cargo Pte Ltd (Singapore) (edustajat: aluksi solicitor J. Kallaugher ja solicitor J. Poitras sekä asianajajat J. Ruiz Calzado ja É. Barbier de La Serre, sitten J. Kallaugher, J. Poitras ja J. Ruiz Calzado)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi S. Noë, N. von Lingen ja J. Bourke, sitten S. Noë, N. von Lingen ja A. Dawes, ja lopuksi A. Dawes, avustajanaan barrister C. Brown)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: F. Florindo Gijón ja M. Simm)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse SEUT 101 artiklan, ETA-sopimuksen 53 artiklan sekä Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton lentoliikennettä koskevan sopimuksen 8 artiklan mukaisesta menettelystä 9.11.2010 tehdyn komission päätöksen K(2010) 7694 lopullinen (Asia COMP/39258 – Lentorahti) kumoamisesta kantajia koskevilta osiltaan ja, toissijaisesti, viimeksi mainituille määrätyn sakon kumoamisesta tai alentamisesta.

      Tuomiolauselma

               1)

               SEUT 101 artiklan, ETA-sopimuksen 53 artiklan sekä Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton lentoliikennettä koskevan sopimuksen 8 artiklan mukaisesta menettelystä 9.11.2010 tehty komission päätös K(2010) 7694 lopullinen (Asia COMP/39258 – Lentorahti) kumotaan Singapore Airlines Ltd:tä ja Singapore Airlines Cargo Pte Ltd:tä koskevilta osin.

               2)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Singapore Airlines Ltd:lle ja Singapore Airlines Cargo Pte Ltd:lle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 89, 19.3.2011.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (kolmas jaosto)  6 päivänä lokakuuta 2005 , asiassa C-204/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 17 ja 19 artikla — Tuet — Vähennysoikeuden rajoittaminen)

text:
               26.11.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 296/1

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (kolmas jaosto)
   6 päivänä lokakuuta 2005,
   asiassa C-204/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Espanjan kuningaskunta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 17 ja 19 artikla - Tuet - Vähennysoikeuden rajoittaminen)
   (2005/C 296/01)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asiassa C-204/03, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 14.5.2003, Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään E. Traversa ja L. Lozano Palacios, vastaan Espanjan kuningaskunta, asiamiehenään N. Díaz Abad, yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Rosas sekä tuomarit J.-P. Puissochet, S. von Bahr (esittelevä tuomari), J. Malenovský ja U. Lõhmus, julkisasiamies: M. Poiares Maduro, kirjaaja: R. Grass, on antanut 6.10.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut yhteisön oikeuden ja erityisesti jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.4.1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/7/EY, 17 artiklan 2 ja 5 kohdan sekä 19 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on säätänyt arvonlisäveron vähennyksen suhdeluvun niille verovelvollisille, jotka suorittavat vain verollisia liiketoimia, ja ottanut käyttöön erityissäännön, jolla rajoitetaan tuilla rahoitettujen tavaroiden tai palvelujen ostoon liittyvän arvonlisäveron vähennysoikeutta.

               2)

               Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 226, 20.9.2003.


title: Asia T-40/12: Kanne 30.1.2012 — European Dynamics Luxembourg ja Evropaiki Dinamiki-Proigmena Sistimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis v. Euroopan poliisivirasto (Europol)

text:
               14.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 109/18

         Kanne 30.1.2012 — European Dynamics Luxembourg ja Evropaiki Dinamiki-Proigmena Sistimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis v. Euroopan poliisivirasto (Europol)
   (Asia T-40/12)
   2012/C 109/40
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantajat: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrûck, Luxemburg) ja Evropaiki Dinamiki-Proigmena Sistimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Ateena, Kreikka) (edustaja: asianajaja B. Christianos)

      Vastaaja: Euroopan poliisivirasto (Europol)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan poliisiviraston (Europol) 22.11.2011 tekemän päätöksen, jolla hylättiin tarjous, jonka kantajien muodostama yritysten tilapäinen yhteenliittymä teki avoimessa menettelyssä käytävässä tarjouskilpailussa nro D(C3/1104, ja

               —

               velvoittamaan Europolin korvaamaan kantajien kaikki oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajien kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös on SEUT 263 artiklan nojalla kumottava, jakautuu kolmeen osaan:

               1)

               Ensimmäinen osa, joka perustuu siihen olosuhteeseen, että Europol sulki kantajien tarjouksen perusteettomasti kilpailun ulkopuolelle todeten kantajien muuttaneen teknistä ja taloudellista tarjoustaan, vaikka sillä ei ollut mitään oikeudellista perustaa kantajien poissulkemiseen.

               2)

               Toinen osa, joka perustuu siihen olosuhteeseen, että Europol on perusteettomasti ilmoittanut kantajille näiden tarjouksen olevan epätäsmällinen sulkien sen tarjouskilpailun ulkopuolelle, vaikka Europol oli itse aiheuttanut ja hyväksynyt sen tai sietänyt sitä, että ilmaisut ”out of the box” ja ”customisation” ovat epätäsmällisiä ja epäselviä, ja se on näin loukannut avoimuusperiaatetta.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen olosuhteeseen, että Europol on kantajien tarjouksen poissulkemalla loukannut suhteellisuusperiaatetta soveltaessaan sopimusasiakirjoihin liittyvää määräaikaa.


title: Asia C-100/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 5.10.2006 (Gerechtshof te Amsterdamin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — ASM Lithography BV v. Inspecteur van de Belastingdienst-Douane Zuid/kantoor Roermond (Tullikoodeksi — Tullivelan määrittäminen — Jalostettujen tuotteiden tuontitullit, jotka asianomainen on määrittänyt ja tulliviranomaiset vahvistaneet tullikoodeksin 121 artiklan nojalla — Tullit, jotka voidaan laskea tullikoodeksin 122 artiklan c alakohdan mukaisesti — Liikaa kannettujen tullien palauttaminen tullikoodeksin 236 artiklan perusteella)

text:
               2.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/11

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 5.10.2006 (Gerechtshof te Amsterdamin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — ASM Lithography BV v. Inspecteur van de Belastingdienst-Douane Zuid/kantoor Roermond
   (Asia C-100/05) (1)

   (Tullikoodeksi - Tullivelan määrittäminen - Jalostettujen tuotteiden tuontitullit, jotka asianomainen on määrittänyt ja tulliviranomaiset vahvistaneet tullikoodeksin 121 artiklan nojalla - Tullit, jotka voidaan laskea tullikoodeksin 122 artiklan c alakohdan mukaisesti - Liikaa kannettujen tullien palauttaminen tullikoodeksin 236 artiklan perusteella)
   (2006/C 294/18)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Gerechtshof te Amsterdam
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: ASM Lithography BV

      Vastaaja: Inspecteur van de Belastingdienst-Douane Zuid/kantoor Roermond
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Gerechtshof te Amsterdam — Yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1) 121 artiklan 1 kohdan, 122 artiklan c alakohdan, 214 artiklan ja 236 artiklan tulkinta — Vapaaseen liikkeeseen luovutetuiksi katsotut jalostetut tuotteet — Tällaisiin tuotteisiin liittyvä tullivelka, joka on vahvistettu asetuksen N:o 2913/92 122 c artiklan c alakohdassa säädettyjen tullin määrittämistä koskevien sääntöjen perusteella — Asianosaisen aiemmin esittämän nimenomaisen pyynnön puuttuminen — Tullivelan uudestaanlaskemisesta jälkikäteen tehdyn pyynnön hyväksyminen asetuksen N:o 2913/92 236 artiklan yhteydessä
   Tuomiolauselma

               1)

               Yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 122 artiklan c alakohtaa on tulkittava siten, että määritettäessä jalostettujen tuotteiden vapaaseen liikkeeseen luovuttamisesta aiheutuvaa tullivelkaa, ellei asianomainen ole nimenomaisesti esittänyt tätä koskevaa pyyntöä, kansallisilla tulliviranomaisilla ei ole velvollisuutta soveltaa tullin määrittämistä tullivalvonnassa tapahtuvassa valmistuksessa koskevia sääntöjä, jos tuontitavarat olisi voitu asettaa kyseiseen menettelyyn.

               2)

               Asetuksen N:o 2913/92 236 artiklaa on tulkittava siten, että kansallisten tulliviranomaisten on käsiteltävä tuontitullien palauttamishakemus, kun ilmenee, että asianomaisen virheen johdosta eikä tämän tekemän valinnan perusteella tullivelan määrä on määritetty asetuksen 121 artiklan mukaisesti ja jo annettu tiedoksi asianomaiselle, vaikka tämä hakemus merkitsee sitä, että mainittujen viranomaisten on laskettava tullivelan määrä uudelleen mainitun asetuksen 122 artiklan c alakohdan mukaisesti.

      (1)  EUVL C 106, 30.4.2005.


title: Asia C-231/05: Korkeimman hallinto-oikeuden 23.5.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö Oy Esabin vireille panemassa asiassa.

text:
               6.8.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 193/17

         Korkeimman hallinto-oikeuden 23.5.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö Oy Esabin vireille panemassa asiassa.
   (Asia C-231/05)
   (2005/C 193/26)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi
   Korkein hallinto-oikeus on pyytänyt 23.5.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 25.5.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta Oy Esabin vireille panemassa asiassa ennakkoratkaisua seuraavaan kysymykseen:
   Onko Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 43 ja 56 artikloja, ottaen huomioon sopimuksen 58 artiklan ja Neuvoston direktiivin eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä (90/435/ETY) (1), tulkittava siten, että ne ovat esteenä Suomen konserniavustuslainsäädännön mukaiselle järjestelmälle, jossa konserniavustuksen vähennyskelpoisuuden edellytyksenä verotuksessa on se, että sekä konserniavustuksen antaja että sen saaja ovat kotimaisia yhteisöjä.

      (1)  Annettu 23 päivänä heinäkuuta 1990 EYVL, Erityispainos 1994, 9/Nide 2 s. 25


title: Asia C-266/07: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 21.11.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Portugalin tasavalta

text:
               23.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 51/39

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 21.11.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Portugalin tasavalta
   (Asia C-266/07) (1)

   (2008/C 51/72)

      Oikeudenkäyntikieli: portugali

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 183, 4.8.2007.


title: Asia C-119/06: Kanne  28.2.2006  — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta

text:
               3.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/29

         Kanne 28.2.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-119/06)
   (2006/C 131/53)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja(t): Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet): X. Lewis, avvocato M. Mollica)

      Vastaaja(t): Italian tasavalta
   Vaatimukset

               —

               Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa Italian tasavallan jättäneen noudattamatta julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/50/ETY (1) ja erityisesti sen 11, 15 ja 17 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska Regione Toscana ja Toscanan alueen Azienda Sanitariet ovat tehneet Confederazione delle Misericoridie d'Italian ANPASin Toscanan aluekomitean ja CRIn Toscanan jaoston kanssa alueellisen puitesopimuksen sairaskuljetusten suorittamisesta 11.10.1999 alkaen ja jatkaneet tätä puitesopimusta 28.3.2003 siihen liitetyllä pöytäkirjalla ja tämän jälkeen Toscanan alueneuvoston 19.4.2004 tekemällä päätöksellä nro 379 huhtikuussa 2004 uuden sopimuksen, jolla jatketaan yhteistyötä edellä mainittujen yhdistysten kanssa kyseisten palvelujen suorittamiseksi tammikuusta 2004 joulukuuhun 2008

               —

               että Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komissio katsoo, että edellä mainitut sopimukset, jotka koskevat kuljetuspalvelujen suorittamista, ovat julkisia palveluhankintoja, joita tehtäessä on loukattu julkisia hankintasopimuksia koskevia yhteisön oikeussääntöjä, koska sopimukset on tehty suoraan turvautumatta minkäänlaiseen kilpailuttamismenettelyyn.

      (1)  EYVL L 209, 24.7.1992, s. 1.


title: Yhdistetyt asiat C-191/09 P ja C-200/09 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 16.2.2012 — valittajina Euroopan unionin neuvosto (C-191/09 P) ja Euroopan komissio (C-200/09 P) sekä muina osapuolina Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), aiemmin Nikopolsky Seamless Tubes Plant ”Niko Tube” ZAT ja Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), aiemmin Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT (Muutoksenhaut — Polkumyyntitullit — Asetus (EY) N:o 954/2006 — Tiettyjen Kroatiasta, Romaniasta, Venäjältä ja Ukrainasta peräisin olevien raudasta tai teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuonti — Asetus (EY) N:o 384/96 — 2 artiklan 10 kohdan i alakohta, 3 artiklan 2, 3 ja 5 — 7 kohta, 18 artiklan 3 kohta ja 19 artiklan 3 kohta — Normaaliarvon ja vahingon määrittäminen — Yhden ainoan taloudellisen yksikön käsite — Puolustautumisoikeudet — Perustelujen puuttuminen)

text:
               31.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 98/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 16.2.2012 — valittajina Euroopan unionin neuvosto (C-191/09 P) ja Euroopan komissio (C-200/09 P) sekä muina osapuolina Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), aiemmin Nikopolsky Seamless Tubes Plant ”Niko Tube” ZAT ja Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), aiemmin Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT
   (Yhdistetyt asiat C-191/09 P ja C-200/09 P) (1)

   (Muutoksenhaut - Polkumyyntitullit - Asetus (EY) N:o 954/2006 - Tiettyjen Kroatiasta, Romaniasta, Venäjältä ja Ukrainasta peräisin olevien raudasta tai teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuonti - Asetus (EY) N:o 384/96 - 2 artiklan 10 kohdan i alakohta, 3 artiklan 2, 3 ja 5 - 7 kohta, 18 artiklan 3 kohta ja 19 artiklan 3 kohta - Normaaliarvon ja vahingon määrittäminen - Yhden ainoan taloudellisen yksikön käsite - Puolustautumisoikeudet - Perustelujen puuttuminen)
   2012/C 98/02
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittajat: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: J.-P. Hix ja B. Driessen, sekä Rechtsanwalt G. Berrisch) ja Euroopan komissio (asiamiehet: H. van Vliet ja C. Clyne)

      Muut osapuolet: Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), aiemmin Nikopolsky Seamless Tubes Plant ”Niko Tube” ZAT ja Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), aiemmin Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT, Euroopan komissio (edustajat: avocat P. Vander Schueren ja solicitor N. Mizulin)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-249/06, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko tube ZAT) ja Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT) vastaan Euroopan unionin neuvosto, 10.3.2009 antamasta tuomiosta, jolla kumottiin muun muassa lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottamisesta tiettyjen Kroatiasta, Romaniasta, Venäjältä ja Ukrainasta peräisin olevien, raudasta tai teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuonnissa ja neuvoston asetusten (EY) N:o 2320/97 ja (EY) N:o 348/2000 kumoamisesta 27.6.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 945/2006 (EUVL L 175, s. 4) 1 artikla

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin neuvoston päävalitus hylätään.

               2)

               Euroopan komission päävalitus hylätään.

               3)

               Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT:n (Interpipe Niko Tube ZAT) ja Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT:n (Interpipe NTRP VAT) vastavalitus hylätään.

               4)

               Kukin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 193, 15.8.2009.


title: Asia C-227/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Haarlem (Alankomaat) on esittänyt 16.5.2011 — DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat

text:
               30.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 226/12

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Haarlem (Alankomaat) on esittänyt 16.5.2011 — DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
   (Asia C-227/11)
   2011/C 226/23
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank Haarlem

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV

      Vastaaja: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko [J6801B-malliset] aktiiviset verkkoanalysaattorit luokiteltava nimikkeeseen 9030 40 vai nimikkeeseen 9031 80?

               2)

               Onko [– –] 20.1.2005 annettu komission asetus (EY) N:o 129/2005 (1) [– –] pätemätön siksi, että komissio on luokitellut kyseisessä asetuksessa 3 ja 4 kohdassa mainitut verkkoanalysaattorit virheellisesti eli nimikkeeseen 9031 80 39 nimikkeen 9030 40 sijasta?

      (1)  Tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön ja asetuksen (EY) N:o 955/98 muuttamisesta annettu asetus (EUVL L 25, 28.1.2005, s. 37).


title: Asia C-186/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 20.6.2013 (Tribunal Judicial de Bragan (Portugali) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Impacto Azul, Lda v. BPSA 9 — Promoção e Desenvolvimento de Investimentos Imobiliários, SA, Bouygues Imobiliária, SGPS, Lda, Bouygues Immobilier SA, Aniceto Fernandes Viegas ja Óscar Cabanez Rodriguez (Sijoittautumisvapaus — Rajoitukset — Emoyhtiöiden yhteisvastuu tytäryhtiöidensä velkojia kohtaan — Sellaisten emoyhtiöiden, joiden kotipaikka on jossain muussa jäsenvaltiossa, pois sulkeminen ei ole sijoittautumisvapauden rajoitus)

text:
               3.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 225/32

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 20.6.2013 (Tribunal Judicial de Bragan (Portugali) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Impacto Azul, Lda v. BPSA 9 — Promoção e Desenvolvimento de Investimentos Imobiliários, SA, Bouygues Imobiliária, SGPS, Lda, Bouygues Immobilier SA, Aniceto Fernandes Viegas ja Óscar Cabanez Rodriguez
   (Asia C-186/12) (1)

   (Sijoittautumisvapaus - Rajoitukset - Emoyhtiöiden yhteisvastuu tytäryhtiöidensä velkojia kohtaan - Sellaisten emoyhtiöiden, joiden kotipaikka on jossain muussa jäsenvaltiossa, pois sulkeminen ei ole sijoittautumisvapauden rajoitus)
   2013/C 225/53
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Judicial de Braga

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Impacto Azul, Lda

      Vastaajat: BPSA 9 — Promoção e Desenvolvimento de Investimentos Imobiliários, SA, Bouygues Imobiliária, SGPS, Lda, Bouygues Immobilier SA, Aniceto Fernandes Viegas ja Óscar Cabanez Rodriguez

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal Judicial de Braga — SEUT 49 artiklan tulkinta — Sijoittautumisvapauden rajoitukset — Kansallinen säännöstö, jossa suljetaan pois emoyhtiöiden, joiden kotipaikka on muussa jäsenvaltiossa, yhteisvastuu tytäryhtiöidensä velkojia kohtaan

      Tuomiolauselma

   SEUT 49 artiklaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan emoyhtiöiden yhteisvastuuta tytäryhtiöidensä velkojia kohtaan koskevaa periaatetta ei sovelleta emoyhtiöihin, joiden kotipaikka on jossain muussa jäsenvaltiossa.

      (1)  EUVL C 217, 21.7.2012.


title: Asia C-158/12: Kanne 30.3.2012 — Euroopan komissio v. Irlanti

text:
               16.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 174/18

         Kanne 30.3.2012 — Euroopan komissio v. Irlanti
   (Asia C-158/12)
   2012/C 174/28
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: S. Petrova ja K. Mifsud-Bonnici)

      Vastaaja: Irlanti

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Irlanti ei ole noudattanut direktiivin 2008/1/EY (1) 5 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut lupia direktiivin 6 ja 8 artiklan mukaisesti tai koska se ei ole tarkistanut asianmukaisesti uudelleen ja tarvittaessa ajanmukaistanut lupaehtoja, kun on kyse 13 olemassa olevasta sikojen ja siipikarjan kasvatuslaitoksesta Irlannissa, minkä vuoksi se ei ole varmistanut, että kyseiset olemassa olevat laitokset toimivat direktiivin 3, 7, 9, 10 ja 13 artiklan, 14 artiklan a ja b kohdan sekä 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti 30.10.2007 mennessä.

               —

               Irlanti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Direktiivin 2008/1/EY 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti jäsenvaltioiden velvollisuutena oli varmistaa, että niiden toimivaltaiset viranomaiset joko antavat lupia 6 ja 8 artiklan mukaisesti tai tarkistavat asianmukaisesti uudelleen ja tarvittaessa ajanmukaistavat olemassa olevat lupaehdot 30.10.2007 mennessä.
   Käytettävissään olevien tietojen perusteella komissio päättelee, että olemassa olevat sikojen ja siipikarjan kasvatuslaitokset toimivat Irlannissa edelleen ilmaan minkäänlaista direktiivin 2008/1/EY mukaista lupaa, minkä vuoksi komissio katsoo, että Irlanti ei ole noudattanut direktiivin 5 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan.

      (1)  Ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 15.1.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/1/EY (EUVL L 24, s. 8).


title: Asia C-500/07 P: Valitus, jonka Territorio Energia Ambiente SpA (TEA) on tehnyt 19.11.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-175/07, Territorio Energia Ambiente SpA v. Euroopan yhteisöjen komissio, 17.9.2007 antamasta määräyksestä

text:
               9.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 37/3

         Valitus, jonka Territorio Energia Ambiente SpA (TEA) on tehnyt 19.11.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-175/07, Territorio Energia Ambiente SpA v. Euroopan yhteisöjen komissio, 17.9.2007 antamasta määräyksestä
   (Asia C-500/07 P)
   (2008/C 37/04)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Valittaja: Territorio Energia Ambiente SpA (TEA) (edustajat: asianajajat E. Coffrini ja F. Tesauro)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Valituksen kohteena oleva ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys on kumottava ja/tai ratkaistava uudelleen ja on toteutettava kaikki tarvittavat lainsäädännölliset ja menettelylliset toimet.

               —

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetyt vaatimukset on hyväksyttävä.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valtiontuesta, joka koskee Italian myöntämiä verovapautuksia ja halpakorkoisia lainoja yleishyödyllisille laitoksille, joiden osake-enemmistö on julkisessa omistuksessa 5.6.2002 tehdyssä komission päätöksessä (1) todettiin yhteismarkkinoille soveltumattomaksi valtiontueksi verovapautuksia koskeva järjestelmä, joka asetettiin lain N:o 549/1995 3 §:n 70 momentilla ja asetuksen N:o 331/1993, sellaisena kuin se on muutettuna laiksi, 66 §:n 14 momentilla sellaisten osakeyhtiöiden käyttöön, joiden osake-enemmistö on julkisessa omistuksessa ja jotka hoitavat paikallistason julkisia palveluja. Komission päätös ei koskenut mitään tiettyjä yhtiöitä, mutta sitä sovellettiin lain 241/1990 22 §:n nojalla perustettuihin yhtiöihin, joiden osake-enemmistö on julkisessa omistuksessa. Tästä syystä sitä ei annettu tiedoksi yhdellekään yhtiölle (eikä valittajalle), koska sitä ei ollut osoitettu millekään taholle erityisesti. Italian valtio pani edellä mainitun komission päätöksen täytäntöön 15.2.2007 annetulla asetuksella N:o 10 ja se antoi takaisinperinnän verotoimistojen tehtäväksi. Tästä syystä Mantovan verotoimisto antoi 29.3.2007 valittajana olevalle yhtiölle tiedoksi kehotuksen maksaa 1 748 289,75 euron suuruinen summa sekä 912 180,64 euroa korkoja.
   Valittajana olevan yhtiön osake-enemmistö ei kuitenkaan ole julkisessa omistuksessa, vaan sen osakepääoma on kokonaan julkisessa omistuksessa, minkä vuoksi ”komission toteamukset ja päätös” eivät voi koskea sitä.
   Se hoitaa in house -sopimuksen nojalla paikallisia julkisia palveluja, jotka Mantovan kunta antoi kunnallisen yrityksen (ASM) hoidettaviksi; ASM:stä tuli lain 127/97 nojalla valittajana oleva yhtiö.
   Se hoitaa julkisia palveluja yksinoikeusjärjestelmässä pääasiallisesti paikallistasolla, eikä sillä voi olla vaikutusta vapaaseen kilpailuun, jota ei voi olla, koska sitä koskevia markkinoita ei ole.
   Yhtiö, jonka koko osakepääoma on julkisessa omistuksessa, on osakkeet omistavien kuntien välillinen elin, ja kyseiset kunnat ovat verohelpotuksen todellisia saajia, minkä komissio on kiistänyt.
   Valittajalle myönnettyä verohelpotusta ei näin ollen voida objektiivisista eikä subjektiivisista syistä luokitella yhteismarkkinoille soveltumattomaksi valtiontueksi, mikä olisi vastoin perustamissopimuksen 87 artiklaa.
   Edellä lyhyesti selostetuista syistä valittaja nosti edellä mainitusta komission päätöksestä kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. Asian numeroksi annettiin T-175/07, se annettiin neljännen jaoston käsiteltäväksi ja se ratkaistiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 17.9.2007 antamalla määräyksellä, jolla asia jätettiin tutkimatta sillä perusteella, että EY:n perustamissopimuksen 230 artiklan viidennessä kohdassa määrättyä määräaikaa ei ollut noudatettu. Tuon määräyksen mukaan kumoamiskanne olisi pitänyt panna vireille kahden kuukauden kuluessa riidanalaisen säädöksen julkaisemisesta tai siitä, kun se on annettu kantajalle tiedoksi, taikka jollei säädöstä ole julkaistu tai annettu tiedoksi, kahden kuukauden kuluessa siitä, kun kantaja on saanut siitä tiedon, työjärjestyksen 102 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
   Valittajan mukaan tällainen vaatimus on perusteeton, myös asiassa 730/79 17.9.1980 annetun tuomion (2); asiassa 323/82 14.11.1984 annetun tuomion (3); asiassa T-358/94 12.12.1996 annetun tuomion (4) ja erityisesti kolmannen jaoston asiassa C-346/03 23.2.2006 antaman tuomion (5) valossa; tästä syystä valituksessa vaaditaan asian ratkaisemista uudelleen.
   Kanne nostettiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa heti kun kantajana olevan yhtiö oli saanut tiedon siitä, että komission päätös koski sitä, eli kun se oli saanut ilmoituksen verotoimiston sille osoittamista päätöksistä.
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräystä koskevana toisena valitusperusteena esitetään, että siinä on sovellettu virheellisesti perustamissopimuksen 225 artiklaa.
   On katsottava, että komission päätöksen kumoamista koskeva vaatimus liittyy läheisesti vaatimukseen, jonka mukaan itse päätöstä ei voida soveltaa valittajaan, minkä vuoksi vaaditaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys on ratkaistava uudelleen, myös sillä perusteella, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelta puuttuu aineellinen toimivalta.

      (1)  EUVL 2003, L 77, s. 21.

      (2)  Kok. 1980, s. 2671.

      (3)  Kok. 1984, s. 3809.

      (4)  Kok. 1996, s. II-2109.

      (5)  Kok. 2005, s. I-6159.


title: Yhdistetyt asiat C-37/06 ja C-58/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 17.1.2008 (Finanzgericht Hamburgin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Viamex Agrar Handels GmbH (C-37/06) ja Zuchtvieh-Kontor GmbH (ZVK) (C-58/06) v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Asetus (EY) N:o 615/98 — Direktiivi 91/628/ETY — Vientituet — Nautaeläinten suojelu kuljetuksen aikana — Nautaeläinten vientitukien maksamisen edellytyksenä oleva direktiivin 91/628/EY säännösten noudattaminen — Suhteellisuusperiaate — Vientitukea koskevan oikeuden menettäminen)

text:
               8.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 64/6

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 17.1.2008 (Finanzgericht Hamburgin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Viamex Agrar Handels GmbH (C-37/06) ja Zuchtvieh-Kontor GmbH (ZVK) (C-58/06) v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Yhdistetyt asiat C-37/06 ja C-58/06) (1)

   (Asetus (EY) N:o 615/98 - Direktiivi 91/628/ETY - Vientituet - Nautaeläinten suojelu kuljetuksen aikana - Nautaeläinten vientitukien maksamisen edellytyksenä oleva direktiivin 91/628/EY säännösten noudattaminen - Suhteellisuusperiaate - Vientitukea koskevan oikeuden menettäminen)
   (2008/C 64/06)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Finanzgericht Hamburg
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Viamex Agrar Handels GmbH (C-37/06) ja Zuchtvieh-Kontor GmbH (ZVK) (C-58/06)

      Vastaaja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Finanzgericht Hamburg — Vientitukijärjestelmän soveltamista koskevista erityisistä yksityiskohtaisista säännöistä elävien nautaeläinten hyvinvoinnin osalta kuljetuksen aikana 18 päivänä maaliskuuta 1998 annetun komission asetuksen (EY) N:o 615/98 (EYVL L 82, s. 19) 1 artiklan ja 5 artiklan 3 kohdan pätevyys — Nautojen viennistä maksettavan vientituen edellytykseksi asetetaan eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana ja direktiivien 90/425/ETY ja 91/496/ETY muuttamisesta 19 päivänä marraskuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/628/ETY (EYVL L 340, s. 17) säännösten noudattaminen — Vientitukioikeuden menettäminen sen vuoksi, että nautojen kuljetuksen aikana ei ole noudatettu säädettyjä lepojaksoja
   Tuomiolauselma

               1)

               Ensimmäisen kysymyksen tutkinnassa ei ole tullut esille sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat vientitukijärjestelmän soveltamista koskevista erityisistä yksityiskohtaisista säännöistä elävien nautaeläinten hyvinvoinnin osalta kuljetuksen aikana 18.3.1998 annetun komission asetuksen (EY) N:o 615/98 1 artiklan pätevyyteen.

               2)

               Toisen kysymyksen tutkinnassa ei ole tullut esille sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat asetuksen N:o 615/98 5 artiklan 3 kohdan pätevyyteen suhteellisuusperiaatteen kannalta. Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen tehtävänä on varmistaa, että toimivaltaiset viranomaiset ovat soveltaneet asetuksen N:o 615/98 merkityksellisiä säännöksiä yhdenmukaisesti mainitun periaatteen kanssa.

      (1)  EUVL C 96, 22.4.2006.


title: Asia C-418/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 26.9.2013 (Oberlandesgericht Innsbruckin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — TEXDATA Software GmbH (Yhtiöoikeus — Sijoittautumisvapaus — Yhdestoista direktiivi 89/666/ETY — Kirjanpitoasiakirjojen julkisuus — Toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen pääomayhtiön sivuliike — Rahamääräinen seuraamus siinä tapauksessa, että julkistamisvelvollisuutta ei ole noudatettu asetetussa määräajassa — Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan — Puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen periaate — Seuraamuksen asianmukaisuus, tehokkuus, oikeasuhteisuus ja varoittavuus)

text:
               23.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 344/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 26.9.2013 (Oberlandesgericht Innsbruckin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — TEXDATA Software GmbH
   (Asia C-418/11) (1)

   (Yhtiöoikeus - Sijoittautumisvapaus - Yhdestoista direktiivi 89/666/ETY - Kirjanpitoasiakirjojen julkisuus - Toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen pääomayhtiön sivuliike - Rahamääräinen seuraamus siinä tapauksessa, että julkistamisvelvollisuutta ei ole noudatettu asetetussa määräajassa - Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan - Puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen periaate - Seuraamuksen asianmukaisuus, tehokkuus, oikeasuhteisuus ja varoittavuus)
   2013/C 344/14
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberlandesgericht Innsbruck

      Pääasian asianosainen

   TEXDATA Software GmbH

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Oberlandesgericht Innsbruck — SEUT 49 ja SEUT 54 artiklan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan toisen kohdan ja 50 artiklan, tehokasta oikeussuojaa koskevan yleisen oikeusperiaatteen, niiden takeiden yhteensovittamisesta samanveroisiksi, joita jäsenvaltioissa vaaditaan perustamissopimuksen 58 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuilta yhtiöiltä niiden jäsenten sekä ulkopuolisten etujen suojaamiseksi, 9.3.1968 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 68/151/ETY (EYVL L 65, s. 8) 6 artiklan, yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla 25.7.1978 annetun neljännen neuvoston direktiivin 78/660/ETY (EYVL L 222, s. 11), sellaisena kuin se on muutettuna, 60 a artiklan ja konsolidoiduista tilinpäätöksistä perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla 13.6.1983 annetun seitsemännen neuvoston direktiivin 83/349/ETY (EYVL L 193, s. 1) 38 artiklan 6 kohdan tulkinta — Yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden konsolidoitujen tilinpäätösten julkisuus — Jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa säädetään siinä tapauksessa, että konsolidoituja tilinpäätöksiä ei ole toimitettu toimivaltaiseen tuomioistuimeen yhdeksän kuukauden määräajassa, rahamääräisestä seuraamuksesta ilman, että yhtiön elimillä on mahdollisuutta tulla kuulluiksi

      Tuomiolauselma

   SEUT 49 ja SEUT 54 artiklaa, tehokkaan oikeussuojan periaatetta ja puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen periaatetta sekä julkistamisvaatimuksista, jotka koskevat toisen valtion lainsäädännön alaisten, yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden jäsenvaltioon avaamia sivuliikkeitä, 21.12.1989 annetun yhdennentoista neuvoston direktiivin 89/666/ETY 12 artiklaa on — ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tekemiä tarkistuksia koskevin varauksin — tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan tilinpäätösasiakirjojen julkistamiselle asetetun yhdeksän kuukauden määräajan ylittyessä pääomayhtiölle, jolla on sivuliike kyseisessä jäsenvaltiossa, määrätään välittömästi vähintään 700 euron suuruinen seuraamusmaksu ilman, että sille annetaan ennen seuraamusmaksun määräämistä kehotusta, ja ilman, että sille annetaan mahdollisuutta lausua laiminlyönnistä, johon sen väitetään syyllistyneen.

      (1)  EUVL C 331, 12.11.2011.


title: Asia C-378/09: Kanne 23.9.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Tšekin tasavalta

text:
               19.12.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 312/15

         Kanne 23.9.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Tšekin tasavalta
   (Asia C-378/09)
   2009/C 312/24
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Šimerdová ja J.-B. Laignelot)

      Vastaaja: Tšekin tasavalta

      Vaatimukset

               —

               Tšekin tasavalta ei ole noudattanut tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (1), sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä 97/11/EY (2) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/35/EY (3), 10 a artiklan ensimmäisen, toisen eikä kolmannen kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole pannut kyseisiä säännöksiä oikein täytäntöön kansallisessa lainsäädännössään.

               —

               Tšekin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Direktiivin täytäntöönpanolle varattu määräaika päättyi 25.6.2005.

      (1)  EYVL L 175, s. 40.

      (2)  Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY muuttamisesta 3.3.1997 annettu neuvoston direktiivi 97/11/EY, EYVL L 73, s. 5.

      (3)  Yleisön osallistumisesta tiettyjen ympäristöä koskevien suunnitelmien ja ohjelmien laatimiseen sekä neuvoston direktiivien 85/337/ETY ja 96/61/EY muuttamisesta yleisön osallistumisen sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeuden osalta 26.5.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/35/EY, EUVL L 156, s. 17.


title: Asia C-248/00: Euroopan yhteisöjen komission 22.6.2000 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
12.8.2000                FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        C 233/23
–     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on lisäksi                  Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomio-
      jättänyt tutkimatta sen, missä valittajan perhe kyseisenä         istuin
      aikana asui.
                                                                        –     toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut EY
                                                                              12 artiklan (aimmin EY:n perustamissopimuksen 6 ar-
                                                                              tikla) eikä EY 43 artiklan (aiemmin EY:n perustamissopi-
                                                                              muksen 52 artikla) mukaisia velvoitteitaan, koska se
                                                                              on pitänyt voimassa laivojen rekisteröintiä koskevan
                                                                              asetuksen 78 §:n 2 momenttia ja 120 §:n 1 momenttia,
Hight Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench                       jotka koskevat laivojen rekisteröintiä ja oikeutta purjehtia
Divisionin (Divisional Court) 23.5.2000 tekemällään                           Portugalin lipun alla, ja joiden mukaan ainoastaan Portu-
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa The                        galin kansalaisilla on viimeksi mainittu oikeus, ja
Queen vastaan Secretary of State for Trade and Industry,
                ex parte: Trades Union Congress
                                                                        –     velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeudenk-
                          (Asia C-243/00)                                     äyntikulut.
                          (2000/C 233/43)
Hight Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Division (Divisional Court) on pyytänyt 23.5.2000 te-
kemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimeen 19.6.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistu-              Laivojen rekisteröintiä koskevan asetuksen (regulamento geral
imelta asiassa The Queen vastaan Secretary of State for Trade           das Capitanias, RGC) edellä mainituista säännöksistä seuraa,
and Industry, ex parte: Trades Union Congress, ennakkoratkai-           että oikeus purjehtia Portugalin lipun alla on varattu yksino-
sua seuraavaan kysymykseen:                                             maan Portugalin kansallisuuden omaaville laivoille ja että tämä
                                                                        on edellytys sine qua non näiden laivojen rekisteröinnille.
Edellytetäänkö direktiivissä 96/34/EY (1) (sellaisena kuin se           Vaikka decreto-lein nro 214/86 4 §:n 1 momentissa säädetään,
on direktiivillä 97/75/EY (2) ulotettu koskemaan Yhdistynyt             että tällä asetuksella kumotaan ”kaikki sellaiset säännökset,
kuningaskuntaa) ja 14.12.1995 tehdyssä puitesopimuksessa,               joilla sijoittautumisoikeutta rajoitetaan suoraan tai välillisesti
jonka täytäntöönpanemiseksi direktiivi on annettu, että jäsen-          taikka joilla sille asetetaan kyseisten sijoittajien tai yritysten
valtioiden on annettava oikeus vanhempainlomaan sellaisten              kansallisuuteen perustuvia edellytyksiä”, ja se koskee sijoittau-
lasten osalta, jotka eivät vielä ole saavuttaneet tiettyä ikää ja       tumisoikeutta yleensä, siinä ei kuitenkaan ole Portugalin lipun
jotka ovat syntyneet tai jotka on otettu lapseksi ennen                 myöntämistä koskevia säännöksiä. Portugalin tasavalta on
sitä päivää, jona direktiivi on saatettu osaksi jäsenvaltioiden         itsekin myöntänyt, että RGC:n riidanalaiset säännökset eivät
kansallista oikeusjärjestystä, vaiko vain sellaisten lasten osalta,     ole yhteisön oikeuden mukaisia ja niiden muuttamisesta on
jotka ovat syntyneet tai jotka on otettu lapseksi kyseisenä             annettu uusi lakiesitys.
päivänä tai sen jälkeen?
(1) UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemästä vanhempainlomaa koske-
    vasta puitesopimuksesta 3 päivänä kesäkuuta 1996 annettu neu-
    voston direktiivi 96/34/EY (EYVL L 145, 19.6.1996, s. 4).
(2) EYVL L 10, 16.1.1998, s. 24.
                                                                        Euroopan yhteisöjen komission 22.6.2000 Ranskan tasa-
                                                                                valtaa vastaan nostama kanne
Euroopan yhteisöjen komission 21.6.2000 Portugalin ta-
                 savaltaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-248/00)
                          (Asia C-247/00)
                          (2000/C 233/44)                                                         (2000/C 233/45)
Euroopan yhteisöjen komissio on 21.6.2000 nostanut kanteen
Portugalin tasavaltaa vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistu-           Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.6.2000 Euroo-
imessa. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellinen neuvonantaja            pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa
Thomas Van Rijn ja oikeudellisen osaston virakamises Ana                vastaan. Kantajan asiamies on oikeudellisen yksikön jäsen
Maria Alves Vieira, ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o              Gérard Berscheid, prosessiosoite c/o saman yksikön jäsen
Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.                     Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
 ---pagebreak--- C 233/24                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        12.8.2000
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomio-             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
istuin
                                                                         EY 12 artiklassa kielletään kaikenlainen kansalaisuuteen pe-
1.    vahvistaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut               rustuva syrjintä. EY 49 artiklassa määrätään puolestaan palve-
      direktiivien 80/511/ETY, 82/475/ETY, 91/357/ETY ja                 lujen vapaan tarjoamisen periaatteesta, jonka mukaan johon-
      neuvoston direktiivin 96/25/EY muuttamisesta ja direktii-          kin jäsenvaltioon sijoittautuneen taloudellisen toimijan on
      vin 92/87/ETY kumoamisesta 7 päivänä syyskuuta 1998                voitava harjoittaa toimintaansa toisen jäsenvaltion alueella
      annetun komission direktiivin 98/67/EY (1) 7 artiklan              ilman että häntä voitaisiin syrjiä hänen kansalaisuuteensa
      mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole säädetyssä määräa-        perusteella kyseisen jäsenvaltion kansalaisiin nähden. Määräyk-
      jassa täytäntöönpannut direktiivien noudattamisen edel-            sen (portaria) nro 17568, joka on annettu 6.2.1960, 6
      lyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä            artiklassa edellytetään kuitenkin ”ulkomaalaisten yhtiöiden tai
                                                                         yksityishenkilöiden” hankkivan luvan, ennenkuin ne voivat
2.    velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-             suorittaa ilmakuvauksia valokuvaten tai filmaten. Portugalin
      tikulut.                                                           viranomaiset väittävät soveltavansa riidanalaista lainsäädäntöä
                                                                         sen vuoksi, että ne katsovat näiden rajoitusten olevan
                                                                         välttämättömiä, ei sen yhtiön kansallisuuden vuoksi, joka
                                                                         hakee lupaa tai aikoo käyttää näitä kuvia, vaan kansallisen
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      puolustautumisen strategisten intressien suojelemisen
                                                                         välttämättömyyden vuoksi. Kuitenkaan pelkästään se, että
Oikeudelliset perusteet ja esitetyt pääasialliset perustelut ovat        Portugalin viranomaiset tulkitsevat kyseisiä määräyksiä jousta-
samat kuin mitä asiassa C-236/00 (2) on esitetty; täytäntöönpa-          vammin pyrkien yhdenmukaistamaan ulkomaalaisia koskevat
nolle myönnetty määräaika on mennyt umpeen 31.12.1998.                   edellytykset kansalaisiin sovellettavien edellytysten kanssa, ei
                                                                         ole riittävää yhteisön oikeuden vastaisen oikeustilan korjaami-
(1) EYVL L 261, 24.9.1998, s. 10.
(2) Katso kyseinen EYVL, s. 21.                                          seksi.
                                                                         Tribunal Tributário de 1a Instância de Lisboan, 2o Juı́zo –
                                                                         1a Secção, 13.3.2000 tekemällään päätöksellä esittämä
                                                                         ennakkoratkaisupyyntö asiassa Ilumitronı́ca – Iluminação
                                                                         e Electrónica, Lda. vastaan Chefe da Divisão de Procedi-
Euroopan yhteisöjen komission 22.6.2000 Portugalin ta-                   mentos Aduaneiros e Fiscais/Direcção das Alfândegas de
                savaltaa vastaan nostama kanne                                                          Lisboa
                          (Asia C-250/00)                                                          (Asia C-251/00)
                          (2000/C 233/46)                                                          (2000/C 233/47)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.6.2000 kanteen               Tribunal Tributário de 1a Instância de Lisboa, 2o Juı́zo –
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa Portugalin tasavaltaa               1a Secção, on pyytänyt 13.3.2000 tekemällään päätöksellä,
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellisen yksikön                 joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen
virkamiehet Maria Patakia ja Miguel França, prosessiosoite               26.6.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Ilu-
Luxemburgissa on c/o Carlos Gómez de la Cruz, Centre                    mitronı́ca – Iluminação e Electrónica, Lda, vastaan Chefe da
Wagner, Kirchberg.                                                       Divisão de Procedimentos Aduaneiros e Fiscais/Direcção das
                                                                         Alfândegas de Lisboa ennakkoratkaisua Tribunal Tributário de
                                                                         1a Instância de Lisboan yhteisöjen tuomioistuimelle esittämän
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                             ennakkoratkaisupyynnön kohteena on a) 12.10.1992 annetul-
                                                                         la neuvoston asetuksella N:o 2913/92 käyttöön otetun yh-
–     toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut EY 12         teisön tullikoodeksin 201 artiklan 3 kohdan tulkinta; b) komis-
      ja EY 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, kun se on               sion päätöksen pätevyyden arviointi; jotta se saisi vastauksen
      pitänyt voimassa lainsäädännön, jossa annetaan yhteisön            seuraaviin kysymyksiin:
      kansalaisille oikeus valokuvaamalla tai filmaamalla suori-
      tettuihin ilmakuvauksiin vain asianmukaisesti perustellu-          1.    Voidaanko maahantuojilta, jotka ovat vilpittömässä mie-
      issa poikkeustapauksissa ja                                              lessä ja asianmukaista huolellisuutta noudattaen laatineet
                                                                               tulli-ilmoituksensa useiden vuosien ajan tietämättöminä
–     velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeudenk-                   sääntöjenvastaisuuksista, joista sekä Turkin että yhteisön
      äyntikulut.                                                              viranomaiset olivat tietoisia, vaatia tullivelan maksamista?


title: Asia F-94/08: Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 29.10.2009 — Marcuccio v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Tuomion täytäntöönpano — Oikeudenkäyntikulujen korvaaminen — Hallinnon aikomus tehdä pidätys virkamiehen työkyvyttömyyskorvauksesta — Henkilölle vastaisen toimen puuttuminen — Vahingonkorvauskanne — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               30.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/78

         Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 29.10.2009 — Marcuccio v. komissio
   (Asia F-94/08) (1)

   (Henkilöstö - Virkamiehet - Tuomion täytäntöönpano - Oikeudenkäyntikulujen korvaaminen - Hallinnon aikomus tehdä pidätys virkamiehen työkyvyttömyyskorvauksesta - Henkilölle vastaisen toimen puuttuminen - Vahingonkorvauskanne - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)
   2010/C 24/147
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: asianajaja G. Cipressa)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: J. Currall ja C. Berardis-Kayser, avustajanaan asianajaja A. Dal Ferro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Sen komission päätöksen kumoaminen, jolla se ilmoitti aikomuksestaan periä takaisin asiaa T-241/03 koskevat oikeudenkäyntikulut, sekä vaatimus siitä, että komissio korvaa tästä ilmoituksesta kantajalle aiheutuneen vahingon

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

               2)

               Luigi Marcuccio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 6, 10.1.2009, s. 46.


title: Asia T-7/05: Euroopan yhteisöjen komission 11.1.2005 PARTHENON A.E. -nimistä yhtiötä vastaan nostama kanne

text:
               5.3.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 57/39

         Euroopan yhteisöjen komission 11.1.2005 PARTHENON A.E. -nimistä yhtiötä vastaan nostama kanne
   (Asia T-7/05)
   (2005/C 57/66)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Euroopan yhteisöjen komissio on 11.1.2005 nostanut Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen PARTHENON A. E. -nimistä yhtiötä vastaan. Kantajan asiamiehenä on sen oikeudellinen neuvonantaja Dimitrios Triantafullou, avustajanaan asianajaja Nikolaos Korogiannakis.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               1.

               velvoittaa vastaajan palauttamaan 325 452,80 euroa, josta pääoman osuus on 259 800 euroa ja 10.1.2005 laskettujen viivästyskorkojen osuus 65 652,80 euroa,

               2.

               velvoittaa vastaajan lisäksi maksamaan korkoa 71,18 euroa päivässä aina velan täysimääräiseen maksuun saakka

               3.

               ja velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Euroopan yhteisö, jota Euroopan komissio edustaa, teki vastaajan, joka toimi erään yhteisyrityksen koordinaattorina ja oli sen jäsen, kanssa sopimuksen, joka liittyi ”maatalouden ja kalastuksen alan tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä” koskevaan erityisohjelmaan. Sopimus koski erityisesti sellaisen suunnitelman tekemistä, jonka otsikkona oli ”hedelmien puhdistamista ja kuorimista koskevien uusien menetelmien keksiminen”, ja sopimus oli pantava täytäntöön 24 kuukaudessa 1.9.1998 alkaen. Tämän sopimuksen yhteydessä komissio sitoutui osallistumaan taloudellisesti suunnitelman hyvään laatimiseen maksamalla 50 prosenttia valikoiduista menoista mutta kuitenkin enintään 433 000 ecua.
   Koska suunnitelmaa ei saatu valmiiksi asetetussa määräajassa (31.8.2000) ja koska vastaaja ei ollut esittänyt tieteellistä raporttia eikä kuluraporttia, kuten sopimuksessa edellytettiin, komissio päätti purkaa sopimuksen siten, että purkaminen tuli voimaan 24.2.2001. Tämän jälkeen käydystä vastaajan ja komission välisestä kirjeenvaihdosta ei komission mukaan ilmene uusia seikkoja, jotka voisivat johtaa komission päätöksen sisällön muuttamiseen.
   Kanteellaan komissio vaatii vastaajaa palauttamaan 259 800 euroa, jonka komissio oli maksanut vastaajalle ennakkomaksuna sillä perusteella, että komissio oli sitoutunut osallistumaan taloudellisesti työn suorittamiseen, ja maksamaan tälle summalle korkoa Kreikan oikeuden, jota asiaan sopimuksen mukaan sovelletaan, koronmaksua koskevien säännösten mukaisesti.


title: Asian C-5/98 poistaminen rekisteristä

text:
C 358/12               FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    21.11.98
Conseil de prud'hommes de Bobignyn 2.7.1998 tekemäl-                tua määräaikaa. Määräaika päättyi 23.11.1995 eikä Ita-
lään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa             lian tasavalta ollut siihen mennessä toteuttanut direktiivin
Bernard Bauduin ja Laurent Blondeau vastaan Renault SA              noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä.
                        (Asia C-360/98)
                                                                    (1) EYVL L 307, 13.12.1993, s. 1.
                         (98/C 358/21)
Conseil de prud'hommes de Bobigny on pyytänyt 2.7.1998
tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo-
mioistuimen kirjaamoon 8.10.1998, Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Bernard Bau-                       Asian C-168/97 (1) poistaminen rekisteristä
duin ja Laurent Blondeau vastaan Renault SA seuraavaan                                      (98/C 358/23)
kysymykseen:
ºOnko 5.7.1991 tehdyn sopimuksen 18 artikla yhteisön                Euroopan       yhteisöjen     tuomioistuimen     presidentin
oikeussääntöjen ja erityisesti EY:n perustamissopimuksen            16.9.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
119 artiklan mukainen?º                                             ristä on poistettu asia C-168/97 (High Court of Justice,
                                                                    Queen's Bench Divisionin esittämä ennakkoratkaisu-
                                                                    pyyntö), The Queen vastaan Secretary of State for
                                                                    Defence, ex parte: Terence Perkins.
                                                                    (1) EYVL C 199, 28.6.1997.
Euroopan yhteisöjen komission 9.10.1998 Italian tasaval-
                  taa vastaan nostama kanne
                        (Asia C-362/98)
                         (98/C 358/22)
                                                                              Asian C-5/98 (1) poistaminen rekisteristä
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 9.10.1998 kan-                                     (98/C 358/24)
teen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa Italian tasaval-
taa vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellinen neu-
                                                                    Euroopan       yhteisöjen     tuomioistuimen     presidentin
vonantaja Pieter Jan Kuijper ja prosessiosoite Luxembur-
                                                                    25.9.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
gissa c/o Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner,
                                                                    ristä on poistettu asia C-5/98 (Tribunal de grande instance
Kirchberg.
                                                                    d'AngouleÃmen esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Otor
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuo-           Godard SA vastaan Administration des Impôts.
mioistuin
                                                                    (1) EYVL C 72, 7.3.1998.
a) toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut EY:n
     perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska
     se ei ole antanut turvallisuudelle ja terveydelle asetetta-
     vista vähimmäisvaatimuksista työssä kalastusaluksilla
     23 päivänä marraskuuta 1993 annetun neuvoston
     direktiivin 93/103/ETY (1) noudattamisen edellyttämiä                   Asian C-82/96 (1) poistaminen rekisteristä
     lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja/tai                                  (98/C 358/25)
     koska se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle.
                                                                    Euroopan       yhteisöjen     tuomioistuimen     presidentin
b) velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeuden-
                                                                    7.10.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
     käyntikulut.
                                                                    ristä on poistettu asia C-82/96 (High Court of Justice,
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                 Queen's Bench Divisionin esittämä ennakkoratkaisu-
                                                                    pyyntö), The Queen vastaan Secretary of State for Trade
EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan mukaan direk-                and Industry, ex parte: The Consumer's Association ja
tiivi velvoittaa saavutettavaan tulokseen nähden jokaista           Which (?) Ltd.
jäsenvaltiota, jolle se on osoitettu, ja velvoittaa jäsenval-
tiot noudattamaan direktiivin täytäntöönpanolle vahvistet-          (1) EYVL C 145, 18.5.1996.


title: Asia C-289/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tartu Maakohus (Viro) on esittänyt 19.5.2017 – Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ ja Bigbank AS v. Rain Aint, Lauri Palm, Raiko Oikimus, Egle Noor ja Artjom Konjarov

text:
               31.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 249/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tartu Maakohus (Viro) on esittänyt 19.5.2017 – Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ ja Bigbank AS v. Rain Aint, Lauri Palm, Raiko Oikimus, Egle Noor ja Artjom Konjarov
   (Asia C-289/17)
   (2017/C 249/31)
   Oikeudenkäyntikieli: viro

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tartu Maakohus

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Collect Inkasso OÜ, ITM Inkasso OÜ ja Bigbank AS

      Vastaajat: Rain Aint, Lauri Palm, Raiko Oikimus, Egle Noor ja Artjom Konjarov

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1.1.

               Onko riitauttamattomia vaatimuksia koskevan eurooppalaisen täytäntöönpanoperusteen käyttöönotosta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 805/2004 (1) 17 artiklan a alakohtaa tulkittava siten, että haastehakemuksessa, vastaavassa asiakirjassa tai oikeuden istuntoon saapumista koskevassa kutsussa taikka sen yhteydessä on oltava selkeästi ilmoitettu kaikki asetuksen 17 artiklan a alakohdassa mainitut tiedot? Erityisesti, estyykö tuomioistuimen ratkaisun vahvistaminen eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi asetuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdan, 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 17 artiklan a alakohdan mukaisesti, jos velalliselle ei ole ilmoitettu sen viranomaisen osoitetta, jolle vastaus on lähetettävä, mutta hänelle on ilmoitettu kaikki muut 17 artiklan a alakohdassa mainitut tiedot?

               1.2.

               Onko riitauttamattomia vaatimuksia koskevan eurooppalaisen täytäntöönpanoperusteen käyttöönotosta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 805/2004 18 artiklan 1 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että ellei menettely tuomiojäsenvaltiossa täytä asetuksen (EY) N:o 805/2004 17 artiklassa säädettyjä vaatimuksia, täyttymättä jäämisen korjautuminen edellyttää, että velalliselle on tuomiossa tai sen ohella annettu kaikki asetuksen 18 artiklan 1 kohdan b alakohdassa mainitut tiedot? Erityisesti, estyykö tuomioistuimen ratkaisun vahvistaminen eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi, jos velalliselle ei ole ilmoitettu sen viranomaisen osoitetta, jolle ilmoitus vaatimuksen vastustamisesta on lähetettävä, mutta hänelle on ilmoitettu kaikki muut 18 artiklan 1 kohdan b alakohdassa mainitut tiedot?

      (1)  EUVL 2004, L 143, s. 15.


title: Asia T-262/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio  15.12.2005  — BIC v. SMHV (Yhteisön tavaramerkki — Sytytinkivellisen savukkeensytyttimen muotoinen kolmiulotteinen tavaramerkki — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyky — Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta — Käytön perusteella syntynyt erottamiskyky — Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 3 kohta)

text:
               11.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 60/38

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 15.12.2005 — BIC v. SMHV
   (Asia T-262/04) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Sytytinkivellisen savukkeensytyttimen muotoinen kolmiulotteinen tavaramerkki - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyky - Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta - Käytön perusteella syntynyt erottamiskyky - Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 3 kohta)
   (2006/C 60/74)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: BIC SA (Clichy, Ranska) (edustajat: asianajajat M.-P. Escande ja A. Guillemin)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Vaaditaan kumottavaksi SMHV:n neljännen valituslautakunnan 6.4.2004 tekemää päätöstä (asia R 468/2003-4), joka koskee sytytinkivellisen savukkeensytyttimen muotoisen kolmiulotteisen tavaramerkin rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 251, 9.10.2004.


title: Asia C-515/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 12.2.2009 (Hoge Raad der Nederlanden Den Haagin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie v. Staatssecretaris van Financiën (Kuudes arvonlisäverodirektiivi — Arvonlisäverollisessa toiminnassa ja muussa toiminnassa käytettävien tavaroiden ja palvelujen lukeminen yrityksen liikeomaisuuteen — Oikeus tällaisten tavaroiden ja palvelujen ostoihin sisältyvän veron välittömään ja täyteen vähennykseen)

text:
               4.4.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/6

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 12.2.2009 (Hoge Raad der Nederlanden Den Haagin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie v. Staatssecretaris van Financiën
   (Asia C-515/07) (1)

   (Kuudes arvonlisäverodirektiivi - Arvonlisäverollisessa toiminnassa ja muussa toiminnassa käytettävien tavaroiden ja palvelujen lukeminen yrityksen liikeomaisuuteen - Oikeus tällaisten tavaroiden ja palvelujen ostoihin sisältyvän veron välittömään ja täyteen vähennykseen)
   (2009/C 82/10)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Hoge Raad der Nederlanden Den Haag
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Vereniging Noordelijke Land- en Tuinbouw Organisatie

      Vastaaja: Staatssecretaris van Financiën
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Hoge Raad der Nederlanden (Den Haag) — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 6 artiklan 2 kohdan ja 17 artiklan 1, 2 ja 6 kohdan tulkinta — Tavarat ja palvelut (mukaan lukien myös muut tavarat ja palvelut kuin investointitavarat, joita käytetään osittain liiketoimintaan ja osittain sen ulkopuolella) — Lukeminen kokonaisuudessaan verovelvollisen yrityksen omaisuuteen — Mahdollisuus tällaisten tavaroiden ja palvelujen hankintahintaan sisältyvän arvonlisäveron välittömään ja täysimääräiseen vähentämiseen
   Tuomiolauselma
   Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 6 artiklan 2 kohdan a alakohtaa ja 17 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että niitä ei voida soveltaa yrityksen liikeomaisuuteen kuuluvien tavaroiden ja palvelujen käyttöön muuhun toimintaan kuin verovelvollisen verollisiin liiketoimiin ja että näiden tavaroiden ja palvelujen hankinnasta maksettava vero, joka kohdistuu tällaiseen muuhun toimintaan, ei ole vähennyskelpoinen.

      (1)  EUVL C 22, 26.1.2008.


title: Asia T-45/11: Kanne 21.1.2011 — Italian tasavalta v. komissio

text:
               12.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 80/30

         Kanne 21.1.2011 — Italian tasavalta v. komissio
   (Asia T-45/11)
   2011/C 80/55
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamies: avvocato dello Stato P. Gentili)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               on kumottava 10.11.2010 tehty komission päätös K(2010) 7893 lopullinen, joka annettiin tiedoksi Italian tasavallalle 11.11.2010 kirjelmällä SG-Greffe (2010) D/18018 ja jolla hylättiin asian COMP/M.5960 — Crédit Agricole/Cassa di Risparmio della Spezia/Agenzie Intesa Sanpaolo siirtämistä koskeva pyyntö

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanne on nostettu komission päätöksestä, jolla hylättiin Italian kilpailuviranomaisen yrityskeskittymien valvonnasta 20.1.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 (EUVL L 24, s. 1) 9 artiklan nojalla esittämä pyyntö siirtää komissiolle ilmoitettu yrityskeskittymä, jolla Crédit Agricole S.A. hankkii sen määräysvallassa olevien Cassa di Risparmio di Parman ja Piacenza S.p.A.:n kautta yksinomaisen määräysvallan Cassa di Risparmio della Spezia S.p.A:ssa, joka tällä hetkellä on Intesa Sanpaolon määräysvallassa.
   Kantaja esittää kanteensa tueksi viisi kanneperustetta.

               1.

               Ensimmäisen kanneperusteen mukaan asetuksen (EY) N:o 139/2004 9 artiklaa on rikottu, koska komissio katsoi, että siirtämistä koskeva pyyntö oli tehty myöhässä ja että sitä ei ollut perusteltu.

               2.

               Toisen kanneperusteen mukaan asetuksen (EY) N:o 139/2004 9 artiklan 2 kohdan a ja b alakohtaa ja 3 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohtaa ja toista alakohtaa on rikottu ja perustelut puuttuvat.
               Tältä osin todetaan, että komissio on virheellisesti antanut merkitystä sille, että markkinaosuudet eivät muutu yrityskeskittymän jälkeen. Crédit Agricole saa tosiasiallisesti tällaiset osuudet keskittymän kautta, eikä kuten Intesa Sanpaolo ennen keskittymää, sisäisen laajentumisen kautta. Yksityishenkilöille tarjottaviin pankkipalveluihin maakunnallisilla markkinoilla siis aiheutui vaikutuksia.

               3.

               Kolmannen kanneperusteen mukaan asetuksen (EY) N:o 139/2004 9 artiklan 2 kohdan a ja b alakohtaa ja 3 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohtaa ja toista alakohtaa on rikottu ja perustelut puuttuvat.
               Kantaja katsoo, että toisin kuin komissio väittää, pankkipalvelujen maakunnalliset markkinat ovat olemassa. Näiden palvelujen käyttäjät eivät ole halukkaita muuttamaan, ja muiden toimijoiden on vaikea päästä kylläisille maakunnallisille markkinoille. On siis olemassa rajoitetut markkinat, jotka eivät muodosta yhteismarkkinoiden olennaista osaa.

               4.

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan asetuksen (EY) N:o 139/2004 9 artiklan 2 kohdan a ja b alakohtaa ja 3 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohtaa ja toista alakohtaa on rikottu ja perustelut puuttuvat.
               Kantaja väittää, että komissio ei ole ottanut huomioon rikkomismenettelyä, jonka kilpailuviranomainen aloitti Crédit Agricolea ja Intesa Sanpaoloa vastaan, joita olisi tullut pitää markkinoihin olevan vaikutuksen kannalta tarkasteltaessa lähipiirinä eikä kilpailijoina.

               5.

               Viides kanneperuste, jonka mukaan asetuksen (EY) N:o 139/2004 1 artiklaa ja 9 artiklan 2 ja 3 kohtaa on rikottu, minkä lisäksi subsidiariteettiperiaatetta ja suhteellisuusperiaatetta on loukattu.
               Kantaja katsoo, että yrityskeskittymällä ei ole merkitystä yhteisön tasolla ja että kilpailuviranomaisella on paremmat edellytykset tutkia asia. Komission olisi tullut siirtää ainakin se osa yrityskeskittymästä, joka liittyi päätöksessä mainittuihin maakunnallisiin markkinoihin.


title: Asia C-225/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 2.12.2010 (Giudice di pace di Cortonan esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Edyta Joanna Jakubowska v. Alessandro Maneggia (Asianajajan ammatin harjoittamista koskevat unionin säännöt — Direktiivi 98/5/EY — Direktiivin 8 artikla — Eturistiriitojen ehkäiseminen — Kansallinen lainsäädäntö, jossa kielletään samanaikainen asianajajan ammatin harjoittaminen ja osa-aikainen virkamiehen palvelussuhde — Poistaminen asianajajarekisteristä)

text:
               29.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 2.12.2010 (Giudice di pace di Cortonan esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Edyta Joanna Jakubowska v. Alessandro Maneggia
   (Asia C-225/09) (1)

   (Asianajajan ammatin harjoittamista koskevat unionin säännöt - Direktiivi 98/5/EY - Direktiivin 8 artikla - Eturistiriitojen ehkäiseminen - Kansallinen lainsäädäntö, jossa kielletään samanaikainen asianajajan ammatin harjoittaminen ja osa-aikainen virkamiehen palvelussuhde - Poistaminen asianajajarekisteristä)
   2011/C 30/08
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Giudice di pace di Cortona

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Edyta Joanna Jakubowska

      Vastaaja: Alessandro Maneggia

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Giudice di pace di Cortona – Asianajajien palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamisesta 22.3.1977 annetun neuvoston direktiivin 77/249/ETY (EYVL L 78, s. 17) 6 artiklan, asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on hankittu 16.2.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/5/EY (EYVL L 77, s. 36) 8 artiklan ja EY 3, 4, 10, 81 ja 98 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan asianajajan ammatin harjoittaminen ei ole yhteen sovitettavissa julkishallinnon osa-aikaisen viran kanssa — Niiden asianajajien poistaminen ammattirekisteristä, jotka eivät ole tehneet valintaa vapaan ammatin harjoittamisen ja osa-aikaisen viran välillä

      Tuomiolauselma

               1)

               EY 3 artiklan 1 kohdan g alakohdan, EY 4, EY 10, EY 81 ja EY 98 artiklan kanssa ei ole ristiriidassa sellainen kansallinen lainsäädäntö, jossa kielletään osa-aikaisessa työsuhteessa olevia virkamiehiä harjoittamasta asianajajan ammattia, ja jossa edellytetään heidän poistamistaan asianajajaluettelosta, vaikka heillä on kelpoisuus harjoittaa tätä ammattia.

               2)

               Asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on hankittu 16.2.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/5 8 artiklaa on tulkittava siten, että vastaanottava jäsenvaltio voi vapaasti asettaa siellä asianajajaluetteloon merkityille asianajajille, jotka ovat — joko kokoaikaisesti tai osa-aikaisesti — työsuhteessa toiseen asianajajaan, asianajajien muodostamaan yhtymään tai yhteisöön tai julkiseen tai yksityiseen yritykseen, sellaisia rajoituksia, jotka koskevat asianajajan ammatin harjoittamista samanaikaisesti kyseisten työtehtävien kanssa, edellyttäen, että näillä rajoituksilla ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen eturistiriitojen ehkäisemisen tavoitteen saavuttamiseksi ja että niitä sovelletaan kaikkiin asianajajiin, jotka kyseisessä jäsenvaltioissa on merkitty asianajajaluetteloon.

      (1)  EUVL C 205, 29.8.2009.


title: Asia C-449/05: Euroopan yhteisöjen komission  16.12.2005  Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               11.2.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 36/26

         Euroopan yhteisöjen komission 16.12.2005 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-449/05)
   (2006/C 36/53)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 16.12.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat C.Cattabriga ja L. Visaggio.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut tiettyjen zoonoosien ja niiden aiheuttajien seurannasta, neuvoston päätöksen 90/424/ETY (1) muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 92/117/ETY (2) kumoamisesta 17 päivänä marraskuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/99/EY (3) 14 artiklan 1 kohdan ensimmäisen kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, eikä ainakaan ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle,

               2)

               velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin täytäntöön panemista koskeva määräaika päättyi 12.4.2004.

      (1)  EYVL L 224, 18.8.1990, s. 19.

      (2)  EYVL L 62, 15.3.1993, s. 38.

      (3)  EYVL L 325, 12.12.2003, s. 31.


title: Asia T-499/12: Kanne 13.11.2012 — HSH Investment Holdings Coinvest-C ja HSH Investment Holdings FSO v. komissio

text:
               26.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/59

         Kanne 13.11.2012 — HSH Investment Holdings Coinvest-C ja HSH Investment Holdings FSO v. komissio
   (Asia T-499/12)
   2013/C 26/119
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantajat: HSH Investment Holdings Coinvest-C Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) ja HSH Investment Holdings FSO Sàrl (Luxemburg) (edustajat: asianajajat H. Niemeyer ja H. Ehlers)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan vastaajan asiassa C 29/2009 (ex N 264/2009), HSH Nordbank AG, 20.9.2011 tekemän päätöksen

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat vähemmistöosakkaille asetettuja ehtoja vastaan seuraaviin kanneperusteisiin:

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste: kyseessä ei ole vähemmistöosakkeille myönnetty itsenäinen tuki
               Kantajat väittävät, että komissio on soveltanut virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohdan tukikäsitettä, kun se on yksilöinyt kantajat perusteettomasti tuensaajiksi. Vähemmistöosakkaiden osuuksien arvonkorotus on niiden osalta pelkkä taloudellinen refleksi HSH:lle myönnetystä tuesta eikä mikään vähemmistöosakkaille myönnetty välillinen tuki.

               2)

               Toinen kanneperuste: sen toteamuksen, että kantajat olisivat saaneet etuja, riittämätön perustelu
               Kantajat väittävät tältä osin, että komissio on laiminlyönyt SEUT 296 artiklan 2 kohdan mukaisen perusteluvelvollisuutensa, koska se ei ole selventänyt riittävästi, mikä vuoksi se katsoo kantajien saaneen välillistä valtiontukea ja mistä syistä HSH Nordbankin yritysarvo on katsottu väärin määritellyksi. Lisäksi komissio ei ole ilmoittanut vähemmistöosakkaille väitetysti myönnetyn tuen suuruutta lukuina, ja se on sekoittanut tämän tuen tutkimisen vastuunjaon tutkimisen kanssa.

               3)

               Kolmas kanneperuste: Virheellinen tosiseikkojen tarkastelu tutkittaessa sitä, ovatko kantajat saaneet taloudellista etua
               Tällä kanneperusteella väitetään, että komissio on tutkinut tosiseikkoja virheellisesti. Kantajien käsityksen mukaan HSH Nordbankin arvottava yhtiö ei ole määrittänyt HSH Nordbankin yritysarvoa ja siten uusien osakkeiden liikkeeseenlaskuhintaa liian korkeaksi, vaan se on suorittanut arvioinnin tunnustettujen arviointimenetelmien mukaisesti.

               4)

               Neljäs kanneperuste: Kantajien suorittamien ennakkosuoritusten jättäminen huomioon ottamatta vastuunjaon yhteydessä
               Kantajat väittävät, että komissio on soveltanut väärin SEUT 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan ja rakennemuutostiedonannon (1) mukaisia vaatimuksia vastuunjaosta, kun se on tarkastellessaan sitä, ovatko kantajat osallistuneet riittävästi vastuunjakoon, jättänyt ottamatta huomioon näiden ennakkosuoritukset

               5)

               Viides kanneperuste: Asetuksen (EY) N:o 659/1999 (2) 7 artiklan 1 kohdan rikkominen ja oikeusvarmuuden periaatteen loukkaaminen muodollisen tutkintamenettelyn sääntöjenvastaisen päättämisen vuoksi
               Kantajat väittävät tässä yhteydessä, että komissio on rikkonut asetuksen N:o 659/1999 7 artiklan 1 kohtaa ja loukannut oikeusvarmuuden periaatetta, kun se on päättänyt kantajia koskevan muodollisen tutkintamenettelyn tekemättä asetuksen N:o 659/1999 7 artiklassa säädettyä päätöstä.

               6)

               Kuudes kanneperuste: Asetuksen N:o 659/1999 7 artiklan 4 kohdan, SEUT 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan ja rakennemuutostiedonannon rikkominen asettamalla epäasianmukaiset ehdot
               Tämän kanneperusteen yhteydessä väitetään, että komissio on rikkonut asetuksen N:o 659/1999 7 artiklan 4 kohtaa ja rakennemuutostiedonantoa, kun se on asettanut ehtoja, jotka eivät liittyneet HSH Nordbankin rakennemuutokseen, vaan joilla hyväksyttiin peitellysti välillinen ehtojenvarainen tuki

               7)

               Seitsemäs kanneperuste: Suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen asettamalla kantajille kohtuuton rasite
               Kantajat väittävät, että komissio on loukannut suhteellisuusperiaatetta, kun se on asettanut niille vastuunjaon yhteydessä kohtuuttoman rasitteen.

               8)

               Kahdeksas kanneperuste: Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen kantajia syrjimällä
               Kantajat väittävät tästä, että komissio on loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, kun se on päätöksessään asettanut kantajille ehtoja, joita se ei ole asettanut muissa, vertailukelpoisissa tapauksissa.

         Lisäksi kantajat esittävät riidanalaista päätöstä vastaan seuraavat kanneperusteet:

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste: SEUT 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan ja Impaired-Assets-tiedonannon (3) rikkominen laskemalla väärin yhteismarkkinoille soveltumaton tukiosuus
               Tällä kanneperusteellaan kantajat väittävät, että komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 3 kohdan b alakohtaa ja Impaired-Assets-tiedonantoa, kun se on laskenut väärin HSH Norbankille annettuun takaukseen liittyvän niin sanotun yhteismarkkinoille soveltumattoman tukiosuuden.

               2)

               Toinen kanneperuste: Tosiasiallisen taloudellisen arvon tutkinnan riittämätön perustelu
               Kantajat väittävät tältä osin, että komissio on perustellut riittämättömästi sen, millä tavoin takauksen kattaman osakesalkun tosiasiallista taloudellista arvoa on tutkittu.

               3)

               Kolmas kanneperuste: SEUT 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan ja Impaired-Assets-tiedonannon rikkominen, koska takaisinmaksut on laskettu väärin
               Kantajien mielestä komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 3 kohdan b alakohtaa ja Impaired-Assets-tiedonantoa, koska se on laskenut väärin takaisinmaksut.

               4)

               Neljäs kanneperuste: Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen takaisinmaksun laskemisen yhteydessä
               Neljännellä kanneperusteella väitetään tässä yhteydessä, että komissio on loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta kohtelemalla HSH Nordbankia epäedullisemmin kuin muita, verrattavissa olevia tapauksia takaisinmaksun laskemisen yhteydessä.

               5)

               Viides kanneperuste: SEUT 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan rikkominen ja suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen hyväksymällä ehdollisesti liian suuri taseen loppusumman pienennys.
               Lopuksi kantajat väittävät, että komissio rikkonut SEUT 107 artiklan 3 kohdan b alakohtaa ja loukannut suhteellisuusperiaatetta myös siten, että se on asettanut hyväksyntänsä ehdoksi liian suuren taseen loppusumman pienennyksen HSH Nordbankille.

      (1)  Komission tiedonanto elinkelpoisuuden palauttamisesta ja rahoitusalalla tämänhetkisessä kriisissä toteutettujen rakenneuudistustoimenpiteiden arvioinnista valtiontukisääntöjen perusteella (EUVL 2009, C 195, s. 9).

      (2)  [EY 88] artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1).

      (3)  Komission tiedonanto arvoltaan alentuneiden omaisuuserien käsittelystä yhteisön pankkisektorilla (EUVL 2009, C 72, s. 1).


title: Asia T-24/16: Kanne 21.1.2016 – Sovena Portugal – Consumer Goods v. SMHV – Mueloliva (FONTOLIVA)

text:
               21.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/38

         Kanne 21.1.2016 – Sovena Portugal – Consumer Goods v. SMHV – Mueloliva (FONTOLIVA)
   (Asia T-24/16)
   (2016/C 106/44)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Sovena Portugal – Consumer Goods, SA (Lissabon, Portugali) (edustaja: asianajaja D. Martins Pereira)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Mueloliva, SL (Cordoba, Espanja)

      Menettely SMHV:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Sanamerkin FONTOLIVA Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti – Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti nro 1 107 792

      SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n toisen valituslautakunnan 4.11.2015 asiassa R 1813/2014-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               hyväksyy tämän kanteen

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen kokonaisuudessaan

               —

               oikaisee riidanalaista päätöstä tässä kanteessa esitetyin perustein ja toteaa, että kansainvälinen tavaramerkki nro 1 107 792 FONTOLIVA saa suojaa Euroopan unionissa

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan kantajalle aiheutuneet kulut, mukaan lukien asiassa SMHV:ssa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut

               —

               velvoittaa vastapuolen valituslautakunnassa korvaamaan kantajalle SMHV:ssa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Aiempi espanjalainen tavaramerkki nro 780 071 FUENOLIVA on rauennut.

               —

               Näyttö aiemman tavaramerkin tosiasiallisesta käytöstä on riittämätön.

               —

               Sekaannusvaaraa ei ole – yhteisön tavaramerkkiasetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohta.

               —

               Kahden aiemman tavaramerkin FONTOLIVA olemassaolo Espanjassa.