title: Asia T-143/12: Kanne 30.3.2012 — Saksa v. komissio

text:
               9.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 165/27

         Kanne 30.3.2012 — Saksa v. komissio
   (Asia T-143/12)
   2012/C 165/48
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: T. Henze, K. Petersen ja asianajaja U. Soltész)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Saksan liittotasavallan Deutsche Post AG:n hyväksi toteuttamasta toimenpiteestä C 36/2007 (ex NN 25/2007) 25.1.2012 tehdyn komission päätöksen K(2012) 184 lopull. 1 artiklan

               —

               kumoamaan Saksan liittotasavallan Deutsche Post AG:n hyväksi toteuttamasta toimenpiteestä C 36/2007 (ex NN 25/2007) 25.1.2012 tehdyn komission päätöksen K(2012) 184 lopull. 4–6 artiklan

               —

               velvoittamaan kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kymmeneen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste: SEUT 107 artiklan 1 kohdan rikkominen, koska on todettu, että ”eläketuella” olisi suosittu yhtä yritystä
               ”Eläketuki” myönnetään välittömästi Postbeamtenversorgungskasselle (PBVK; postin virkamiesten eläkerahasto), välillisesti eläkkeelle jääneille postin virkailijoille eikä siten millekään yritykselle. Kyseessä ei myöskään ole välillinen tuki Deutsche Post AG:lle (DPAG).

               2)

               Toinen kanneperuste: SEUT 107 artiklan 1 kohdan rikkominen, koska on todettu, että ”eläketuella” olisi kompensoitu kustannuksia, joista yritysten on ”normaalisti” vastattava
               ”Eläketuella” kompensoidaan täydessä laajuudessaan kilpailulle epätyypillisiä sosiaalikustannuksia, joista yritysten ei ”normaalisti” ole vastattava. ”Eläketuen” avulla kompensoidut kustannukset ovat lisäksi asiassa Combus annetussa tuomiossa (1) tarkoitettuja ”erityisrasitteita”.

               3)

               Kolmas kanneperuste: SEUT 107 artiklan 1 kohdan (toissijaisesti SEUT 107 artiklan 3 kohdan) rikkominen ottamalla huomioon säännellyistä tariffeista saadut tuotot
               ”Verrannollinen etu” ei johdu ”eläketuesta” ja se on siitä täysin riippumaton. ”Verrannollinen etu” tulee säännellyistä tariffeista ja siten muista kuin valtion varoista (asiassa PreussenElektra annettu tuomio (2)). Kyseessä ei ole kustannusten kaksinkertainen kompensoiminen. Tästä syystä ”tukea” ei todeta sisämarkkinoille soveltumattomaksi eikä sitä vaadita takaisin. ”Tukea” käytetään syynä vain DPAG:n tuottojen kantamiseksi taannehtivasti.

               4)

               Neljäs kanneperuste: SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 659/1999 (3) rikkominen, koska säännellyistä tariffeista saadut tuotot on kannettu lainvastaisesti tukimenettelyssä — harkintavallan/menettelyn väärinkäyttö
               Komissio voi lainmukaisesti kantaa tässä muodossa tuotot vain asetuksen (EY) N:o 1/2003 (4) puitteissa, muttei kuitenkaan valtiontukimenettelyssä.

               5)

               Viides kanneperuste: SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan sekä asetuksen N:o 659/1999 rikkominen aloittamalla lainvastaisesti valtiontukimenettely ”ristikkäistukemista” vastaan — harkintavallan/menettelyn väärinkäyttö
               Kantajan mukaan ”ristikkäistukeminen” johtuu säännellyistä tariffeista eli muista kuin valtion varoista, eikä se siten ole valtiontukea. Myöskään tällainen ”ristikkäistukeminen” ei voi olla valtiontukimenettelyn kohteena.

               6)

               Kuudes kanneperuste: SEUT 107 artiklan 1 kohdan (toissijaisesti SEUT 107 artiklan 3 kohdan) rikkominen sosiaalikustannusten vertailun yhteydessä tehtyjen virheellisten laskelmien vuoksi
               Kantaja katsoo, että komission työntekijöiden maksuosuuksien perusteella määrittelemä viitearvo (Benchmark) on liian korkea, koska työnantaja vastaa Saksan sosiaaliturvavakuutuslainsäädännön perusteella vain työnantajan maksuosuudesta. Koska komissio otti huomioon työntekijöiden maksuosuudet jo palkkaperusteessa (fiktiivinen bruttopalkka), niiden uudelleen huomioon ottaminen viitearvossa johtaa niiden kaksinkertaiseen laskemiseen. Myös palkkaperusteen korotus on virheellinen, koska postivirkailijoiden palkat olivat yksityisten kilpailijoiden palkkatasoa korkeammalla.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste: SEUT 107 artiklan 1 kohdan (toissijaisesti SEUT 107 artiklan 3 kohdan) rikkominen, koska on todettu, että ”eläketuki” on myös vuosien 1995–2002 osalta (sisämarkkinoille soveltumatonta) valtiontukea

               8)

               Kahdeksas kanneperuste: SEUT 108 artiklan 1 kohdan ja asetuksen N:o 659/1999 1 artiklan b alakohdan i alakohdan rikkominen, koska on todettu, että eläketuki on uutta tukea
               Komission toteamukset perustuvat tosiseikkojen virheelliseen arviointiin.

               9)

               Yhdeksäs kanneperuste: Asetuksen N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 5 kohdan rikkominen, koska riidanalaisen päätöksen 4 artiklan 1 kohdassa ja 4 artiklan 4 kohdassa on määrätty tuen takaisin perimisestä ja velvoitteesta estää verrannollinen etu tulevaisuudessa, vaikkei se ole normaalia valtiontukisäännösten yhteydessä
               Riidanalaisen päätöksen 4 artiklan 1 kohdan mukainen takaisinperiminen ei koske ”tukia” vaan DPAG:n säännellyistä tariffeista saamia tuottoja. Rikkomisen lopettamista koskevaa määräystä ei voida noudattaa pienentämällä ”tukia”. ”Eläketuen” pienentämisellä ei ole mitään vaikutuksia ”verrannollisen edun” suuruuteen. Riidanalaisen päätöksen 4 artiklan 4 kohdan mukainen rikkomisen lopettamista koskeva määräys edellyttää hintasääntelyn muutosta ja loukkaa siten kantajan sääntelyllistä itsemääräämisoikeutta.

               10)

               Kymmenes kanneperuste: SEU 6 artiklan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn Euroopan yleissopimuksen 6 artiklan rikkominen, hyvän hallinnon periaatteen loukkaaminen ja asetuksen N:o 659/1999 10 artiklan 1 kohdan rikkominen asian kohtuuttoman pitkän käsittelyajan ja komission toimimattomuuden vuoksi

      (1)  Asia T-157/01, Danske Busvognmænd v. komissio, tuomio 16.3.2004 (Kok., s. II-917).

      (2)  Asia C-379/98, PreussenElektra, tuomio 13.3.2001 (Kok., s. I-2099).

      (3)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1).

      (4)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EUVL L 1, 4.1.2003, s. 1).


title: Asia T-368/03: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio  29.9.2005  — De Bustamante Tello v. Euroopan unionin neuvosto (Henkilöstö — Palkkaus — Ulkomaankorvaus — Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 4 artiklan 1 kohdan a alakohta — Toiselle valtiolle suoritetut palvelukset — Tavanomaisen asuinpaikan käsite — Perustelut — Yhdenvertaisen kohtelun periaate)

text:
               24.12.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 330/19

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 29.9.2005 — De Bustamante Tello v. Euroopan unionin neuvosto
   (Asia T-368/03) (1)

   (Henkilöstö - Palkkaus - Ulkomaankorvaus - Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 4 artiklan 1 kohdan a alakohta - Toiselle valtiolle suoritetut palvelukset - Tavanomaisen asuinpaikan käsite - Perustelut - Yhdenvertaisen kohtelun periaate)
   (2005/C 330/47)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Rafael De Bustamante Tello (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat J. García-Gallardo Gil-Fournier, D. Domínguez Pérez ja A. Sayagués Torres)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Sims ja D. Canga Fano)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Neuvoston 28.7.2003 tekemä se päätös on kumottava, jolla kieltäydyttiin myöntämästä kantajalle Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyä ulkomaankorvausta ja siihen liittyviä korvauksia
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 7, 10.1.2004.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (ensimmäinen jaosto) 9 päivänä syyskuuta 2004, asiassa C-397/02 (Cour d' appel de Bruxellesin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Clinique La Ramée ASBL ja Winterthur Europe Assurance SA vastaan Jean-Pierre Riehl ja Euroopan unionin neuvosto (Henkilöstö — Sosiaaliset edut — Virkamiehellä vahinkotapahtumasta vastuussa olevaa kolmatta henkilöä kohtaan olevien oikeuksien siirtyminen yhteisöille)

text:
               23.10.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 262/6

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (ensimmäinen jaosto)
   9 päivänä syyskuuta 2004,
   asiassa C-397/02 (Cour d' appel de Bruxellesin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Clinique La Ramée ASBL ja Winterthur Europe Assurance SA vastaan Jean-Pierre Riehl ja Euroopan unionin neuvosto (1)

   (Henkilöstö - Sosiaaliset edut - Virkamiehellä vahinkotapahtumasta vastuussa olevaa kolmatta henkilöä kohtaan olevien oikeuksien siirtyminen yhteisöille)
   (2004/C 262/12)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa C-397/02, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Cour d' appel de Bruxelles (Belgia) on esittänyt 6.11.2002 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 11.11.2002, Clinique La Ramée ASBL ja Winterthur Europe Assurance SA vastaan Jean-Pierre Riehl ja Euroopan unionin neuvosto, yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann (esittelevä tuomari) sekä tuomarit A. Rosas, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta ja K. Lenaerts, julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M. Múgica Arzamendi, on antanut 9.9.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja näiden yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen vahvistamisesta sekä yhteisöjen virkamiehiin tilapäisesti sovellettavien erityisten toimenpiteiden laatimisesta 29 päivänä helmikuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom, EHTY) N:o 259/68, sellaisena kuin se on muutettuna 27.9.1985 annetulla neuvoston asetuksella (EHTY, ETY, Euratom) N:o 2799/85, 85 a artiklaa on tulkittava siten, että siinä ei anneta yhteisöille oikeutta periä virkamiehen kuolemasta vastuussa olevalta kolmannelta takaisin eloonjääneelle puolisolle kyseisten henkilöstösääntöjen 79 ja 79 a artiklan nojalla maksettua perhe-eläkettä kokonaisuudessaan, kun vahingonkorvaussaatavaan sovellettavassa lainsäädännössä oikeus saada perhe-eläkettä ei liity lainvastaisen teon tekijän velvollisuuteen korvata kaikki aiheutuneet vahingot ja kun eloonjääneelle puolisolle kuolleen puolison ansionmenetyksestä aiheutunut vahinko on pienempi kuin hänelle myönnetty perhe-eläke.

      (1)  EUVL C 7, 1.11.2003.


title: Asia T-40/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.2.2017 – ASPLA ja Armando Álvarez v. Euroopan unioni (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Kannekirjelmän täsmällisyys — Vanhentuminen — Tutkittavaksi ottaminen — Perusoikeuskirjan 47 artikla — Tuomion antaminen kohtuullisessa ajassa — Aineellinen vahinko — Maksamatta jätetylle sakolle kertyneet korot — Pankkitakauskulut — Syy-yhteys)

text:
               10.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/33

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.2.2017 – ASPLA ja Armando Álvarez v. Euroopan unioni
   (Asia T-40/15) (1)

   ((Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Kannekirjelmän täsmällisyys - Vanhentuminen - Tutkittavaksi ottaminen - Perusoikeuskirjan 47 artikla - Tuomion antaminen kohtuullisessa ajassa - Aineellinen vahinko - Maksamatta jätetylle sakolle kertyneet korot - Pankkitakauskulut - Syy-yhteys))
   (2017/C 112/45)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Plásticos Españoles SA (ASPLA) (Torrelavega, Espanja) ja Armando Álvarez SA (Madrid, Espanja) (edustajat: aluksi asianajajat M. Troncoso Ferrer, C. Ruixó Claramunt ja S. Moya Izquierdo, sitten M. Troncoso Ferrer ja S. Moya Izquierdo)

      Vastaaja: Euroopan unioni, jota edustaa Euroopan unionin tuomioistuin (asiamiehet: aluksi A. Placco, sitten J. Inghelram, Á. Almendros Manzano ja P. Giusta)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: P. van Nuffel, F. Castilla Contreras ja C. Urraca Caviedes)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 268 artiklaan perustuva vaatimus sen vahingon korvaamiseksi, joka kantajille on väitetysti aiheutunut unionin yleisessä tuomioistuimessa 16.11.2011 annettuun tuomioon ASPLA vastaan komissio (T-76/06, ei julkaistu, EU:T:2011:672) ja 16.11.2011 annettuun tuomioon Álvarez vastaan komissio (T-78/06, ei julkaistu, EU:T:2011:673) johtaneissa asioissa käytyjen oikeudenkäyntien keston vuoksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unioni, jota edustaa Euroopan unionin tuomioistuin, velvoitetaan maksamaan Plásticos Españoles, SA:lle (ASPLA) 44 951,24 euron suuruinen ja Armando Álvarez, SA:lle 111 042,48 euron suuruinen korvaus aineellisesta vahingosta, joka näille yhtiöille on aiheutunut siitä, että 16.11.2011 annettuun tuomioon ASPLA vastaan komissio (T-76/06, ei julkaistu, EU:T:2011:672) ja 16.11.2011 annettuun tuomioon Álvarez vastaan komissio (T-78/06, ei julkaistu, EU:T:2011:673) johtaneissa asioissa oikeudenkäynnin kohtuullinen kesto ylittyi. Kumpaankin korvaukseen on lisättävä hyvityskorot, jotka lasketaan 27.1.2015 lukien tämän tuomion julistamiseen asti ja Eurostatin (Euroopan unionin tilastotoimiston) siinä jäsenvaltiossa, johon nämä yhtiöt ovat sijoittautuneet, kyseisellä aikavälillä toteaman vuotuisen inflaatioprosentin mukaisesti.

               2)

               Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin korvauksiin lisätään viivästyskorot, jotka lasketaan tämän tuomion julistamisesta siihen asti, kunnes korvaus on kokonaan maksettu, sen korkokannan mukaisesti, jonka määrä vastaa Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa soveltamaa korkokantaa korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä.

               3)

               Kanne hylätään muilta osin.

               4)

               ASPLA ja Armando Álvarez sekä Euroopan unioni, jota edustaa Euroopan unionin tuomioistuin, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

               5)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 89, 16.3.2015.


title: Asia T-154/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.9.2012 — Ranska v. komissio (Valtiontuet — Tukitoimenpide, jonka Ranskan väitetään toteuttaneen myöntämällä implisiittisen ja rajoittamattoman takauksen La Postelle tämän julkisen laitoksen aseman perusteella — Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi — Kumoamiskanne — Oikeussuojan tarve — Tutkittavaksi ottaminen — Valtiontuen olemassaoloa koskeva todistustaakka — Etu)

text:
               10.11.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 343/14

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.9.2012 — Ranska v. komissio
   (Asia T-154/10) (1)

   (Valtiontuet - Tukitoimenpide, jonka Ranskan väitetään toteuttaneen myöntämällä implisiittisen ja rajoittamattoman takauksen La Postelle tämän julkisen laitoksen aseman perusteella - Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi - Kumoamiskanne - Oikeussuojan tarve - Tutkittavaksi ottaminen - Valtiontuen olemassaoloa koskeva todistustaakka - Etu)
   2012/C 343/21
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: aluksi E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère-Manokha, J. Gstalter ja S. Menez, sitten E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter ja S. Menez)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Stromsky ja D. Grespan)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus Ranskan La Postelle myöntämästä valtiontuesta C 56/07 (ex E 15/05) 26.1.2010 annetun komission päätöksen 2010/605/EU (EUVL L 274, s. 1) kumoamisesta

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 161, 19.6.2010.


title: Asia F-103/10: Kanne 20.10.2010 — Stephan Jaeger v. Eurofound

text:
               29.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/64

         Kanne 20.10.2010 — Stephan Jaeger v. Eurofound
   (Asia F-103/10)
   ()
   2011/C 30/126
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Stephan Jaeger (Dublin, Irlanti) (edustajat: asianajajat A. Coolen, J.-N. Louis ja E. Marchal)

      Vastaaja: Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiö (Eurofound)

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1296/2009 perusteella suoritetun Euroopan unionin virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden vuosittaisen mukautuksen yhteydessä kantajan palkan tarkistuksesta ajanjaksolla heinäkuusta joulukuuhun 2009 annetun todistuksen ja 1.1.2010 alkaen laadittujen kantajan palkkatodistusten kumoaminen ja vahingonkorvausvaatimus

      Vaatimukset

               —

               Eurofoundin päätökset, jotka koskevat kantajan palkkatodistuksia vuoden 2009 heinäkuun ja joulukuun väliseltä ajalta ja 1.1.2010 lähtien, on kumottava

               —

               Eurofound on velvoitettava maksamaan kantajalle viivästyneet palkkasaatavat viivästyskorkoineen

               —

               Eurofound on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-166/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 11.5.2009 — Stichting Natuur en Milieu, Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, Stichting Greenpeace Nederland ja Vereniging van Verontruste Burgers van Voorne v. Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland, kolmannet, joita asia koskee: Electrabel Nederland NV ja Burgemeester en Wethouders Rotterdam

text:
               15.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 193/3

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 11.5.2009 — Stichting Natuur en Milieu, Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, Stichting Greenpeace Nederland ja Vereniging van Verontruste Burgers van Voorne v. Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland, kolmannet, joita asia koskee: Electrabel Nederland NV ja Burgemeester en Wethouders Rotterdam
   (Asia C-166/09)
   2009/C 193/03
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Raad van State

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Stichting Natuur en Milieu, Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie, Stichting Greenpeace Nederland ja Vereniging van Verontruste Burgers van Voorne

      Vastapuoli: Gedeputeerde Staten van Zuid-Holland

      Kolmennet, joita asia koskee: Electrabel Nederland NV ja Burgemeester en Wethouders Rotterdam

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1.

               Sisältyykö velvoitteeseen direktiivin mukaisesta tulkinnasta se, että ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi annetussa direktiivissä 2008/1/EY (1) säädettyjä velvoitteita, jotka on pantu täytäntöön ympäristöhallintolailla (Wet Milieubeheer), voidaan tulkita ja niitä on tulkittava siten, että päätettäessä ympäristölupahakemuksesta tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista rajoista annetussa direktiivissä 2001/81/EY (2) (jäljempänä päästökattodirektiivi) säädetyt rikkidioksidin ja typen oksidien kansalliset päästörajat on otettava täysimääräisesti huomioon, erityisesti siltä osin kuin kyse on direktiivin 2008/1/EY 9 artiklan 4 kohdassa säädetyistä velvoitteista?

               2.a.

               Päteekö jäsenvaltiolle asetettu velvollisuus pidättäytyä toimenpiteistä, jotka ovat omiaan vakavasti vaarantamaan direktiivissä säädetyn tavoitteen saavuttamisen, myös päästökattodirektiivin 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna 27.11.2002 ja 31.12.2010 välisenä aikana?

               2.b.

               Kuuluuko asianomaiselle jäsenvaltiolle tarkasteltavan 27.11.2002 ja 31.12.2010 välisen ajanjakson aikana positiivisia velvollisuuksia mainitun pidättäytymisvelvollisuuden lisäksi tai sen asemesta, mikäli päästökattodirektiivin mukaiset rikkidioksidin ja/tai typen oksidien kansalliset päästörajat uhkaavat ylittyä tai ne ylittyvät kyseisen ajanjakson päätyttyä?

               2.c.

               Onko vastattaessa 2.a. ja 2.b. kysymyksiin merkityksellistä, että sellaista laitosta koskevan ympäristölupahakemuksen mukaan, joka osaltaan vaikuttaa päästökattodirektiivin mukaisten rikkidioksidin ja/tai typen oksidien kansallisten päästörajojen ylittymiseen tai niiden ylittymisen uhkaan, kyseinen laitos otetaan käyttöön aikaisintaan vuonna 2011?

               3.a.

               Onko jäsenvaltion toisessa kysymyksessä esitettyjen velvollisuuksien perusteella evättävä anottu ympäristölupa taikka liitettävä siihen tarkempia määräyksiä tai rajoituksia, jos ei ole olemassa takeita siitä, ettei laitos, jota varten ympäristölupaa on haettu, osaltaan vaikuta päästökattodirektiivin mukaisten rikkidioksidin ja/tai typen oksidien päästörajojen ylittymiseen tai niiden ylittymisen uhkaan? Onko tähän kysymykseen vastattaessa merkitystä sillä, missä määrin laitos osaltaan vaikuttaa päästörajojen ylittymiseen tai niiden ylittymisen uhkaan?

               3.b.

               Vai seuraako päästökattodirektiivistä, että jäsenvaltiolla on myös silloin, kun rikkidioksidin ja/tai typen oksidien kansalliset päästörajat ylittyvät tai uhkaavat ylittyä, harkintavaltaa, jotta se voi saavuttaa direktiivillä tavoitellun tuloksen siten, että se ei epää lupaa tai liitä siihen tarkempia määräyksiä tai rajoituksia, vaan se niiden asemesta toteuttaa muita toimenpiteitä, kuten muualla toteutettavia kompensaatiotoimenpiteitä?

               4.

               Voiko yksityinen oikeussubjekti, siltä osin kuin jäsenvaltiolle kuuluu toisessa ja kolmannessa kysymyksessä tarkoitetun kaltaisia velvoitteita, vedota kansallisessa tuomioistuimessa näiden velvoitteiden noudattamiseen?

               5.a.

               Voiko yksityinen oikeussubjekti suoraan vedota päästökattodirektiivin 4 artiklaan?

               5.b.

               Jos edelliseen kysymykseen annetaan myöntävä vastaus, kysytään, onko siihen mahdollista vedota 27.11.2002 jälkeen vai vasta 31.12.2010 jälkeen? Onko tähän kysymykseen vastattaessa merkitystä sillä, että ympäristölupahakemuksen mukaan laitos otetaan aikaisintaan käyttöön vuonna 2011?

               6.

               Tarkemmin ottaen kysytään, voiko silloin, jos ympäristöluvan myöntäminen ja/tai muut toimenpiteet osaltaan vaikuttavat päästökattodirektiivissä säädettyjen rikkidioksidin ja typen oksidien kansallisten päästörajojen ylittymiseen tai niiden ylittymisen uhkaan, yksityisellä oikeussubjektilla olla päästökattodirektiivin 4 artiklan perusteella:

                           a.

                           yleinen oikeus siihen, että jäsenvaltio hyväksyy sarjan toimenpiteitä, joiden avulla rikkidioksidin ja typen oksidien vuotuisia kansallisia päästöjä rajataan vuoden 2010 loppuun mennessä määriin, jotka eivät ylitä päästökattodirektiivissä säädettyjä kansallisia päästörajoja, taikka, mikäli tämä ei onnistu, siihen, että jäsenvaltio toteuttaa sarjan toimenpiteitä, joiden avulla kyseiset päästöt mahdollisimman pian vuoden 2010 jälkeen rajataan säädettyihin määriin?

                           b.

                           konkreettisesti oikeus siihen, että jäsenvaltio toteuttaa erityistoimenpiteitä yksittäisen laitoksen suhteen, esimerkiksi epäisi luvan taikka liittäisi lupaan tarkempia määräyksiä tai rajoituksia, joiden avulla rikkidioksidin ja typen oksidien vuotuiset kansalliset päästöt rajataan vuoden 2010 loppuun mennessä määriin, jotka eivät ylitä päästökattodirektiivissä säädettyjä kansallisia päästörajoja, taikka, mikäli tämä ei onnistu, siihen, että jäsenvaltio toteuttaa erityistoimenpiteitä, joiden avulla kyseiset päästöt mahdollisimman pian vuoden 2010 jälkeen rajataan säädettyihin määriin?

               6.c.

               Onko 6.a. ja 6.b. kysymyksiin vastattaessa merkitystä sillä, missä määrin laitos osaltaan vaikuttaa kansallisten päästörajojen ylittymiseen tai niiden ylittymisen uhkaan?

      (1)  Ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi (Kodifioitu toisinto) 15.1.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/1/EY (EUVL L 24, s. 8).

      (2)  Tiettyjen ilman epäpuhtauksien kansallisista päästörajoista 23.10.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/81/EY (EYVL L 309, s. 22).


title: Asia C-444/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 25.9.2014 – Amira Osso v. Region Hannover

text:
               8.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 439/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 25.9.2014 – Amira Osso v. Region Hannover
   (Asia C-444/14)
   (2014/C 439/29)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesverwaltungsgericht

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Amira Osso

      Vastaaja: Region Hannover

      Muu osapuoli: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko edellytys, jonka mukaan henkilön on asuttava jäsenvaltion maantieteellisesti rajatulla alueella (kunta (Gemeinde), piirikunta (Landkreis) tai alue (Region)), direktiivin 2011/95/EU (1) 33 artiklassa tarkoitettu vapaan liikkumisen rajoitus, jos ulkomaalainen voi muutoin liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltion alueella?

               2)

               Onko toissijaisen suojeluaseman saaneita henkilöitä koskeva asuinpaikkaedellytys yhteensopiva direktiivin 2011/95/EU 33 artiklan ja/tai 29 artiklan kanssa, jos sitä perustellaan pyrkimyksellä varmistaa julkisten sosiaalihuoltokustannusten asianmukainen jako kyseisten laitosten kesken jäsenvaltion alueella?

               3)

               Onko toissijaisen suojeluaseman saaneita henkilöitä koskeva asuinpaikkaedellytys yhteensopiva direktiivin 2011/95/EU 33 artiklan ja/tai 29 artiklan kanssa, jos sitä perustellaan maahanmuutto- tai kotouttamispoliittisilla syillä, esimerkiksi niiden sosiaalisten ongelma-alueiden ehkäisemisellä, jotka ovat seurausta siitä, että runsaasti ulkomaalaisia muuttaa asumaan tiettyihin kuntiin tai piirikuntiin? Riittävätkö tältä osin abstraktit maahanmuutto- tai kotouttamispoliittiset syyt, vai onko tällaiset syyt esitettävä konkreettisesti?

      (1)  Vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle 13.12.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/95/EU (EUVL L 337, s. 9).


title: Asia T-91/01: BioID AG:n 23.4.2001 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) nostama kanne

text:
C 227/20                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         11.8.2001
Christine Januschin 23.4.2001 Euroopan keskuspankkia                     BioID AG:n 23.4.2001 sisämarkkinoiden harmonisointivi-
                     vastaan nostama kanne                                       rastoa (tavaramerkit ja mallit) nostama kanne
                            (Asia T-90/01)                                                          (Asia T-91/01)
                          (2001/C 227/39)                                                          (2001/C 227/40)
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Christine Janusch, Dreieich (Saksa), on nostanut 23.4.2001
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-                BioID AG, kotipaikka Berliini (Saksa) on nostanut 23.4.2001
messa kanteen Euroopan keskuspankkia vastaan. Kantajan                   Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
edustajana on Rechtsanwalt Boris Karthaus, prosessiosoite                messa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tava-
Luxemburgissa.                                                           ramerkit ja mallit) vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja
                                                                         Axel Nordemann.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
mioistuin                                                                Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–    kumoaa vastaajan 5.2.2001 tekemän kantajalle osoitetun              –     kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-
     päätöksen                                                                 merkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 20.2.2001
                                                                               tekemän päätöksen (valitusasia R 538/1999-2), sekä
–    velvoittaa vastaajan maksamaan kantajalle tietyn määrän                   tutkija Robert Kliyn Brinkeman sisämarkkinoiden harmo-
     korkoineen (ja toissijaisesti muun määrän)                                nisointivirastossa (tavaramerkit ja mallit) 25.6.1999 teke-
                                                                               män päätöksen (tavaramerkkihakemus 873943),
–    velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                –     velvoittaa vastaajan hyväksymään ilmoitetun tavaramer-
                                                                               kin 873943, kuva: BioID.® julkaisemista varten
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Kantaja otettiin vuoden 1998 heinäkuussa vastaajan palveluk-             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
seen ura-alueen C virkamieheksi. Vuonna 2000 kantaja pyysi
vastaajaa vahvistamaan itseään koskevan ura-alueen määrityk-
sen sekä siirtoa ura-alueeseen D taannehtivine vaikutuksineen            Tavaramerkin hakija:            BioID AG (entinen Firma D.C.S.
1.1.2000 alkaen. Hän irtisanoutui vuoden 2000 syyskuussa                                                 Dialog Communication Systems
virkasuhteestaan vastaajaan.                                                                             AG)
Vastaajan johtokunta päätti 28.11.2000 tiettyjen tehtävien               Ilmoitettu yhteisön tava-       sana- ja kuvamerkki BioID.®
uudelleenjärjestämisestä. Kantajan virka eli ”Administrative             ramerkki:
Assistant in the Protocol and Conferences Division” muutettiin
ura-alueen D viraksi ”Meeting and Conference Assistant”.                 Tavarat tai palvelut:           luokkiin 9, 38 ja 42 kuuluvat
                                                                                tavarat ja palvelut
Vastaaja ilmoitti 5.2.2001 päivätyllä kirjeellä, että kantajan           Valituslautakunnan käsi-        tutkija on hylännyt rekisteröinnin
virka ”Meeting and Conference Assistant” oli todellakin sijoitet-        teltäväksi saatettu pää-
tu ura-alueeseen D, mutta että kantajaa ei voinut sijoittaa ura-         tös:
alueeseen D taannehtivin vaikutuksin, koska johtokunta oli
päättänyt, että 28.11.2000 tehtyä päätöstä ei sovellettaisi              Valituslautakunnan pää-         kantajan valituksen hylkääminen
henkilöstöön, joka oli tällä välin irtisanoutunut.                       tös:
Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kolmeen perusteeseen eli                 Kanneperusteet:                 – asetuksen N:o 40/94 (1)7 artik-
siihen, että päätöstä ei ole riittävästi perusteltu, että se on                                             lan 1 kohdan c alakohdan vir-
yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vastainen ja että sillä                                                 heellinen soveltaminen
rikotaan luottamuksensuojan periaatetta.                                                                 – ilmoitettu merkki ei ole edes
                                                                                graafisen toteutuksensa perus-
                                                                                teella kuvaileva ja se on graafi-
                                                                                silta ominaisuuksiltaan erotta-
                                                                                miskykyinen ja itsenäinen
 ---pagebreak--- 11.8.2001                FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 227/21
                                 – ilmoitetun merkin sisältämää           Mystery Drinks GmbH:n 27.4.2001 sisämarkkinoiden
                                   sanaosuutta ei sinällään koske         harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) nostama
                                   mikään absoluuttinen rekiste-                                         kanne
                                   röinnin este
                                 – rekisteröinnille ei ole estettä er-                               (Asia T-99/01)
                                   ottamiskykyisyyden        puuttu-
                                   misen vuoksi.
                                                                                (2001/C 227/42)
(1) Yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annettu
    neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, s. 1).
                                                                          (Oikeudenkäyntikieli: määrättävä työjärjestyksen 131 artiklan
                                                                               2 kohdan mukaisesti – kieli, jolla kanne on laadittu: saksa)
                                                                          Mystery Drinks GmbH, kotipaikka Eppertshausen (Saksa)
                                                                          on nostanut 27.4.2001 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
                                                                          oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden har-
                                                                          monisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan. Kantajan
A. Seisenbacher Gesellschaft m.b.H:n 30.4.2001 Euroopan                   edustajina ovat asianajajat Thomas Jestaedt, Verena von Bom-
       yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne                        hard ja Andreas Renck. Muuna asianosaisena valituslautakun-
                                                                          nassa oli Karlsberg Brauerei KG Weber, Homburg (Saksa).
                            (Asia T-93/01)
                                                                          Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                          (2001/C 227/41)
                                                                          –     kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-
                                                                                merkit ja mallit) kolmannen valituslautakunnan
                                                                                12.2.2001 tekemän päätöksen (valitusasia R 251/2000-
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                               3),
A.Seisenbacher Gesellschaft m.b.H., Wien, on nostanut                     –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
30.4.2001 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan. Kantajan edustajana on Rechtsanwalt Johannes Stiel-              Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
dorf.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                Yhteisön     tavaramerkin       kantaja
                                                                          hakija:
–     velvoittaa Euroopan yhteisön maksamaan kantajalle
      59 694,44 ecua 13 prosentin korkoineen 20.10.1998
      alkaen sekä korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.                Ilmoitettu yhteisön tava-       kuvamerkki ”MYSTERY” luokkiin
                                                                          ramerkki:                       29 ja 30 kuuluville tavaroille, sekä
                                                                                luokkaan 32 kuuluville tavaroille
                                                                                ”muut alkoholittomat juomat
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                                       kuin alkoholittomat oluet”
Ost-Invest- und Bauprojektmanagement G.m.b.H:n ja komis-                  Väitemenettelyssä verra-        Karlsberg Brauerei KG Weber
sion välillä tehtiin tarjouskilpailumenettelyn päätteeksi sopi-           tun merkin haltija:
mus Euroopan yhteisön Kiovassa olevien tilojen kunnostami-
sesta. Kyseisen yrityksen taloudellisen tilanteen takia kantajan          Verrattu tavaramerkki:          sanamerkki ”MIXERY” luok-
oli tarkoitus pääurakoitsijan ominaisuudessa täyttää sopimuk-                                             kaan 32 kuuluville tavaroille
seen kuuluvat velvollisuudet Euroopan yhteisöä kohtaan.                                                   ”oluet ja olutpitoiset juomat”
Kunnostetun rakennuksen luovuttamisen jälkeen kantaja pyysi               Väiteosaston päätös:            väitteen hylkääminen
vastaajalta 59 694,44 ecun suuruista loppusuoritusta. Tutki-
musten perusteella ilmeni, että 55 000 ecua oli maksettu                  Valituslautakunnan pää-         väiteosaston päätöksen kumoa-
toiselle yritykselle, millä ei kuitenkaan ole vaikutusta kantajan         tös:                            minen siltä osin kuin siinä evättiin
ja vastaajan väliseen suhteeseen. Kantaja nostaa tämän kanteen                                            sekaannusvaara väitteen kohteena
EY 238 artiklan perusteella ja vaatii loppusuorituksen maksa-                                             olevan merkin ja luokkaan 32
mista.                                                                                kuuluvien ”muut alkoholittomat
                                                                                juomat kuin alkoholittomat oluet”
                                                                                osalta, ja valituksen hylkääminen
                                                                                muilta osin


title: Asia C-100/02: Bundesgerichtshofin 7.2.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Gerolsteiner Brunnen GmbH & Co. vastaan Putsch GmbH

text:
15.6.2002             FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 144/15
Verwaltungsgerichtshofin 28.2.2002 tekemällään päätök-                1.    Onko jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähen-
sellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Hannl +                        tämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun ensim-
Hofstetter Internationale Spedition GmbH vastaan Fi-                        mäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY (1) 6 artiklan
nanzlandesdirektion für Wien, Niederösterreich und Bur-                     1 kohdan b alakohta sovellettavissa myös silloin, kun
           genland (Wienin alueen II valitusjaosto)                         kolmas käyttää siinä lueteltuja tietoja tavaramerkkinä?
                         (Asia C-91/02)                               2.    Jos vastaus tähän kysymykseen on myöntävä, onko
                                                                            tällaisten tietojen käyttäminen tavaramerkkinä sellainen
                                                                            seikka, joka on otettava huomioon tavaramerkkidirektii-
                       (2002/C 144/24)                                      vin 6 artiklan 1 kohdan viimeisessä lauseessa edellytetyssä
                                                                            punninnassa osana hyvän liiketavan noudattamista kos-
                                                                            kevaa edellytystä?
Verwaltungsgerichtshof on pyytänyt 28.2.2002 tekemällään
päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen              (1) EYVL L 40, 11.2.1989, s. 1.
15.3.2002, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
ratkaisua asiassa Hannl + Hofstetter Internationale Spedition
GmbH vastaan Finanzlandesdirektion für Wien, Niederöster-
reich und Burgenland (Wienin alueen II valitusjaosto) seuraa-
vaan kysymykseen:
Onko Itävallan tullioikeuden täytäntöönpanolain 108 §:n
1 momentin mukaan maksettavaksi tuleva tullinkorotus yhtei-
sön tullioikeussäännösten vastainen sellaisissa tapauksissa,          Verwaltungsgericht Stuttgartin 5.3.2002 tekemällään pää-
joissa tullivelka syntyy tullikoodeksin 202–205 artiklan tai          töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Ingeborg
210 artiklan tai 211 artiklan mukaisesti tai joissa tulli kanne-           Beuttenmüller vastaan Land Baden-Württemberg
taan tullikoodeksin 220 artiklan perusteella jälkikäteen, silloin
kun tullinkorotuksen määrä vastaa sen viivästyskoron määrää,
joka olisi ollut maksettava tullivelan syntymisen ja tileihin                                   (Asia C-102/02)
kirjaamisen väliseltä ajalta, tai silloin kun tullikoodeksin
220 artiklan mukaisessa jälkikantotapauksessa sen määrä
vastaa sen viivästyskoron määrää, joka olisi ollut maksettava                                  (2002/C 144/26)
alkuperäisen tileihin kirjatun tullivelan maksettavaksi tulemi-
sen ja jälkikäteen kannettavan tullivelan tileihin kirjaamisen
väliseltä ajalta?
                                                                      Verwaltungsgericht Stuttgart on pyytänyt 5.3.2002 tekemäl-
                                                                      lään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
                                                                      20.3.2002, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
                                                                      ratkaisua asiassa Ingeborg Beuttenmüller vastaan Land Baden-
                                                                      Württemberg seuraaviin kysymyksiin:
                                                                      1.    Onko vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeam-
                                                                            masta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tun-
Bundesgerichtshofin 7.2.2002 tekemällään päätöksellä                        nustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä 21 päivänä
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Gerolsteiner                         joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/48/
         Brunnen GmbH & Co. vastaan Putsch GmbH                             ETY (1) 3 artikla (josta on tullut 4 artikla) suoraan
                                                                            sovellettavissa siten, että yhteisön jäsenvaltion kansalai-
                                                                            nen voi vedota suoraan direktiivin säännöksiin tilanteessa,
                        (Asia C-100/02)                                     jossa niitä ei ole saatettu direktiivissä edellytetyllä tavalla
                                                                            osaksi kansallista oikeusjärjestystä?
                       (2002/C 144/25)
                                                                      2.    Onko direktiiviä 89/48/ETY täydentävästä ammatillisen
                                                                            koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä
                                                                            järjestelmästä 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neu-
                                                                            voston direktiivin 92/51/ETY (2) 3 artikla (josta on tullut
Bundesgerichtshof on pyytänyt 7.2.2002 tekemällään päätök-                  4 artikla) suoraan sovellettavissa siten, että yhteisön
sellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 18.3.2002,               jäsenvaltion kansalainen voi kaikkien kansallisten direktii-
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asias-                vin vastaisten säännösten sijaan vedota suoraan kyseiseen
sa Gerolsteiner Brunnen GmbH & Co. vastaan Putsch GmbH                      artiklaan tilanteessa, jossa direktiivin säännösten täytän-
seuraaviin kysymyksiin:                                                     töönpanotoimenpiteitä ei ole toteutettu määräajassa?


title: Asia T-204/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.7.2014 – Vila Vita Hotel und Touristik v. SMHV – Viavita (VIAVITA) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin VIAVITA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen sanamerkki VILA VITA PARC ja aikaisempi kansallinen kuviomerkki VILA VITA — Aikaisempia tavaramerkkejä ei ole tosiasiallisesti käytetty — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta ja 15 artiklan 1 kohdan a alakohta)

text:
               1.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 292/34

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.7.2014 – Vila Vita Hotel und Touristik v. SMHV – Viavita (VIAVITA)
   (Asia T-204/12) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin VIAVITA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen sanamerkki VILA VITA PARC ja aikaisempi kansallinen kuviomerkki VILA VITA - Aikaisempia tavaramerkkejä ei ole tosiasiallisesti käytetty - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta ja 15 artiklan 1 kohdan a alakohta))
   2014/C 292/41
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Vila Vita Hotel und Touristik GmbH (Frankfurt am Main, Saksa) (edustajat: asianajajat G. Schoenen ja V. Töbelmann)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: V. Melgar)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Viavita (Pariisi, Ranska) (edustaja: asianajaja M.-P. Escande)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 1.3.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 419/2011-1), joka koskee Vila Vita Hotel und Touristik GmbH:n ja Viavitan välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Vila Vita Hotel und Touristik GmbH velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ja Viavitan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 217, 21.7.2012.


title: Asia C-540/15: Kanne 15.10.2015 – Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta

text:
               11.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 7/9

         Kanne 15.10.2015 – Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-540/15)
   (2016/C 007/15)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: Maria Patakia, Muriel Heller ja Klara Talabér-Ritz)

      Vastaaja: Helleenien tasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut energiatehokkuudesta, direktiivien 2009/125/EY ja 2010/30/EU muuttamisesta sekä direktiivien 2004/8/EY ja 2006/32/EY kumoamisesta 25.10.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2012/27/EU (1) 28 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai se ei joka tapauksessa ole toimittanut näitä toimenpiteitä komissiolle

               —

               Helleenien tasavalta on velvoitettava SEUT 260 artiklan 3 kohdan nojalla maksamaan 29 145,6 euron suuruinen päiväkohtainen uhkasakko unionin tuomioistuimen tuomion antamispäivästä lukien

               —

               Helleenien tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Energiatehokkuudesta 25.10.2012 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2012/27/EU muutetaan direktiivejä 2009/125/EY ja 2010/30/EU ja kumotaan direktiivit 2004/8/EY ja 2006/32/EY (jäljempänä direktiivi). Direktiivin 1 artiklan mukaan mainitussa direktiivissä vahvistetaan yhteinen kehys energiatehokkuuden edistämistä koskeville toimenpiteille unionissa, jotta varmistettaisiin, että unionin vuodeksi 2020 asettama yleistavoite lisätä energiatehokkuutta 20 prosentilla saavutetaan, ja jotta valmisteltaisiin energiatehokkuuden lisäparannuksia tuon määräajan jälkeen. Siinä vahvistetaan säännöt, joiden tarkoituksena on poistaa energiamarkkinoiden esteitä ja korjata markkinahäiriöitä, jotka haittaavat energian toimitusten ja käytön tehokkuutta, sekä säädetään viitteellisten kansallisten energiatehokkuustavoitteiden asettamisesta vuodeksi 2020.

               2.

               Direktiivin 2012/27/EU 28 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on annettava direktiivin noudattamisen edellyttämät kansalliset säännökset viimeistään 5.6.2014 ja erityisesti eräissä artikloissa, joihin 28 artiklassa viitataan, mainittujen erityisvelvoitteiden noudattamisen edellyttämät kansalliset säännökset kyseisissä artikloissa säädettyihin päivämääriin mennessä ja toimitettava toteuttamansa toimenpiteet komissiolle. Kyseinen toimittaminen on olennainen osa velvollisuutta saattaa Euroopan unionin direktiivi osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä ja velvollisuutta tehdä vilpitöntä yhteistyötä, ja kyseinen seikka heijastuu myös SEUT 260 artiklan 3 kohdasta.

               3.

               Komissio on SEUT 258 artiklan toisessa kohdassa määrättyä oikeudenkäyntiä edeltävää menettelyä noudattaen todennut, ettei Helleenien tasavalta ollut direktiiviin merkityksellisissä säännöksissä vahvistettuihin määräaikoihin mennessä toteuttanut direktiivin 2012/27/EU noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä eikä se ole toteuttanut niitä vielä tähän päivään mennessä ja että se ei joka tapauksessa ole toimittanut kyseisiä toimenpiteitä. Komissio on päättänyt nostaa Helleenien tasavaltaa vastaan kanteen unionin tuomioistuimessa kyseisen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamiseksi.

               4.

               Komissio vaatii lisäksi SEUT 260 artiklan 3 kohdan nojalla, että unionin tuomioistuin määrää Helleenien tasavallalle uhkasakon. Komission ehdottaman uhkasakon määrä lasketaan niiden perusteiden ja yksityiskohtaisten sääntöjen mukaan, jotka komissio on vahvistanut asiaa koskevassa 15.1.2011 annetussa tiedonannossa.

      (1)  EUVL L 315, 14.11.2012, s. 1.


title: Asia C-398/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 18.7.2016 – X BV v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               10.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 371/4

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 18.7.2016 – X BV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Asia C-398/16)
   (2016/C 371/05)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: X BV

      Vastapuoli: Staatssecretaris van Financiën

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko EY 43 ja EY 48 artiklaa (joista on tullut SEUT 49 ja SEUT 54 artikla) tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle sääntelylle, jonka perusteella jäsenvaltioon sijoittautunut emoyhtiö ei saa vähentää toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneeseen tytäryhtiöön tehtyyn pääomasijoitukseen liittyvän lainan korkoa, vaikka kyseinen vähentäminen olisi mahdollista, jos tytäryhtiö kuuluisi emoyhtiön kanssa samaan Alankomaiden verotuksellisten yksiköiden tunnusmerkit täyttävään verotukselliseen yksikköön, koska konsolidoinnin johdosta yhteyttä senkaltaiseen pääomasijoitukseen ei tällöin voida havaita?


title: Asia T-13/03: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 30.4.2009 — Nintendo ja Nintendo of Europe v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Videopelikonsolien ja Nintendo-pelikonsoleihin sopivien pelikasettien markkinat — Päätös, jossa todetaan, että EY 81 artiklaa on rikottu — Rinnakkaisviennin rajoittaminen — Sakot — Varoittava vaikutus — Rikkomisen kesto — Raskauttavat olosuhteet — Johtajan tai yllyttäjän rooli — Lieventävät olosuhteet — Yhteistyö hallinnollisessa menettelyssä)

text:
               20.6.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 141/37

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 30.4.2009 — Nintendo ja Nintendo of Europe v. komissio
   (Asia T-13/03) (1)

   (Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Videopelikonsolien ja Nintendo-pelikonsoleihin sopivien pelikasettien markkinat - Päätös, jossa todetaan, että EY 81 artiklaa on rikottu - Rinnakkaisviennin rajoittaminen - Sakot - Varoittava vaikutus - Rikkomisen kesto - Raskauttavat olosuhteet - Johtajan tai yllyttäjän rooli - Lieventävät olosuhteet - Yhteistyö hallinnollisessa menettelyssä)
   2009/C 141/75
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Nintendo Co., Ltd (Kioto, Japani) ja Nintendo of Europe GmbH (Grossostheim, Saksa) (edustajat: I. Forrester, QC, solicitor J. Pheasant, solicitor M. Powell, solicitor C. Kennedy-Loest ja barrister J. Killick)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: aluksi O. Beynet ja A. Whelan, sittemmin X. Lewis ja O. Beynet)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa vaaditaan [EY] 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asiat COMP/35.587 PO Videopelit, COMP/35.706 PO Nintendon jakelu ja COMP/36.321 Omega — Nintendo) 30.10.2002 tehdyn komission päätöksen 2003/675/EY (EUVL 2003, L 255, s. 33) 3 artiklan ensimmäisessä luetelmakohdassa kantajille määrätyn sakon peruuttamista tai sen määrän alentamista

      Tuomiolauselma

               1)

               Nintendo Co. Ltd:lle ja Nintendo of Europe GmbH:lle määrätyn sakon määräksi vahvistetaan 119,2425 miljoonaa euroa.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 70, 22.3.2003.


title: Asia C-636/15 P: Valitus, jonka August Storck KG on tehnyt 30.11.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-366/14, August Storck v. EUIPO 25.9.2015 antamasta tuomiosta

text:
               25.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 270/16

         Valitus, jonka August Storck KG on tehnyt 30.11.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-366/14, August Storck v. EUIPO 25.9.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-636/15 P)
   (2016/C 270/24)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: August Storck KG (edustaja: Rechtsanwalt N. Gregor)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
   Unionin tuomioistuin (yhdeksäs jaosto) jätti 11.5.2016 antamallaan määräyksellä valituksen tutkimatta.


title: Asia C-118/10: Kanne 3.3.2010 — Euroopan komissio v. Euroopan unionin neuvosto

text:
               1.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/35

         Kanne 3.3.2010 — Euroopan komissio v. Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-118/10)
   2010/C 113/54
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová ja A. Stobiecka-Kuik)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               Latvian tasavallan viranomaisten suunnitelmasta myöntää valtiontukea maatalousmaan hankkimiseksi 1 päivän tammikuuta 2010 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välisenä aikana 16.12.2009 tehty neuvoston päätös 2009/991/EY (1) on kumottava

               —

               Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Neuvosto on tekemällä riidanalaisen päätöksen kumonnut komission sellaisen päätöksen, joka perustui maataloutta koskevien vuoden 2007 suuntaviivojen 196 kohtaan sisältyvään aiheellisia toimenpiteitä koskevaan ehdotukseen ja siihen, että Latvia hyväksyi kyseisen ehdotuksen ehdoitta, mikä merkitsi sitä, että Latvian oli lakkautettava olemassa oleva maatalousmaan hankkimista koskeva tukijärjestelmänsä viimeistään 31.12.2009. Neuvosto on poikkeuksellisten olosuhteiden varjolla itse asiassa sallinut sen, että Latvia pitää kyseisen järjestelmän voimassa, kunnes maataloutta koskevien vuoden 2007 suuntaviivojen voimassaolo päättyy 31.12.2013. Ne olosuhteet, joihin neuvosto on vedonnut perustellakseen päätöksensä, eivät selvästikään ole sellaisia poikkeuksellisia olosuhteita, joilla voitaisiin oikeuttaa tehty päätös, eikä niiden osalta ole mitenkään otettu huomioon komission tekemää, kyseistä järjestelmää koskevaa päätöstä. Komissio esittää kumoamiskanteensa tueksi neljä kanneperustetta:

               a)

               Komissio katsoo ensinnäkin, ettei neuvostolla ollut toimivaltaa toimia SEUT 108 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan nojalla, koska tuki, jonka se hyväksyi, oli olemassa oleva tuki, jonka Latvia oli sitoutunut poistamaan vuoden 2009 loppuun mennessä hyväksyessään komission sille ehdottamat aiheelliset toimenpiteet.

               b)

               Neuvosto on toiseksi käyttänyt harkintavaltaansa väärin vesittäessään sen määrätietoisen käsityksen, että Latvia saattoi pitää kyseiset tukitoimet voimassa vuoden 2009 loppuun saakka, mutta ei sen jälkeen, toteamalla, että ne voitiin pitää voimassa vuoteen 2013 saakka.

               c)

               Komissio väittää kolmannessa kanneperusteessaan, että riidanalainen päätös on tehty sellaisen lojaalia yhteistyötä koskevan periaatteen vastaisesti, jota sovelletaan paitsi jäsenvaltioihin, myös toimielimiin. Neuvosto on päätöksellään vapauttanut Latvian tämän velvollisuudesta tehdä yhteistyötä komission kanssa siltä osin kuin on kyse niistä aiheellisista toimenpiteistä, joihin kyseinen jäsenvaltio oli SEUT 108 artiklan 1 kohdassa määrätyssä yhteistyössä sitoutunut maatalousmaan hankintaa koskevan olemassa olevan tuen osalta.

               d)

               Viimeisessä kanneperusteessaan komissio väittää, että neuvosto teki ilmeisen arviointivirheen katsoessaan, että oli olemassa sellaisia poikkeuksellisia olosuhteita, joilla hyväksytyn toimenpiteen toteuttaminen voitiin oikeuttaa.

      (1)  EUVL L 339, 22.12.2009, s. 34.


title: Asia F-18/13: Virkamiestuomioistuimen määräys 29.8.2016 – McMichael v. komissio

text:
               10.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 371/34

         Virkamiestuomioistuimen määräys 29.8.2016 – McMichael v. komissio
   (Asia F-18/13) (1)

   (2016/C 371/41)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu virkamiestuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 114, 20.4.2013, s. 47.


title: Asia C-431/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 7.4.2011 — Euroopan komissio v. Irlanti (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2005/85/EY — Turvapaikkaoikeus — Pakolaisaseman myöntämistä tai poistamista koskeva menettely — Vähimmäisvaatimukset — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täydellisen täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               28.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 160/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 7.4.2011 — Euroopan komissio v. Irlanti
   (Asia C-431/10) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2005/85/EY - Turvapaikkaoikeus - Pakolaisaseman myöntämistä tai poistamista koskeva menettely - Vähimmäisvaatimukset - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täydellisen täytäntöönpanon laiminlyönti)
   2011/C 160/09
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Condou-Durande ja A.-A. Gilly)

      Vastaaja: Irlanti (asiamies: D. O’Hagan)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Laiminlyönti antaa säädetyssä määräajassa pakolaisaseman myöntämistä tai poistamista koskevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista 1.12.2005 annetun neuvoston direktiivin 2005/85/EY (EUVL L 326, s. 13) noudattamisen edellyttämiä säännöksiä

      Tuomiolauselma

               1)

               Irlanti ei ole noudattanut pakolaisaseman myöntämistä tai poistamista koskevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista 1.12.2005 annetun neuvoston direktiivin 2005/85/EY 43 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Irlanti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 301, 6.11.2010.


title: Asia T-223/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.7.2014 – Siemens v. komissio (Välityslauseke — Sopimus, joka koskee sellaisten halkeamiskelpoisten aineiden lainaamista, jotka on tarkoitettu yhteisen tutkimuskeskuksen Ispran toimipaikalle — Sopimuksen täyttämättä jättäminen — Viivästyskorot)

text:
               1.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 292/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.7.2014 – Siemens v. komissio
   (Asia T-223/11) (1)

   ((Välityslauseke - Sopimus, joka koskee sellaisten halkeamiskelpoisten aineiden lainaamista, jotka on tarkoitettu yhteisen tutkimuskeskuksen Ispran toimipaikalle - Sopimuksen täyttämättä jättäminen - Viivästyskorot))
   2014/C 292/35
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Siemens AG (München, Saksa) (edustajat: asianajajat J. Risse, R. Harbst ja H. Haller)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: R. Lyal ja W. Mölls, avustajinaan asianajajat R. Van der Hout ja A. Krämer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Välityslausekkeeseen perustuva kanne, jossa vaaditaan komission velvoittamista korvaamaan kokonaisuudessaan tai osittain halkeamiskelpoisten aineiden jälleenkäsittelykulut, jotka kantajalle ovat aiheutuneet sen sopimuksen täytäntöönpanon yhteydessä, jonka viite on AG 2052 ja joka koskee sellaisten halkeamiskelpoisten aineiden lainaamista, jotka on tarkoitettu komission yhteisen tutkimuskeskuksen Ispran toimipaikalle (Italia), viivästyskorkoineen

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Siemens AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 194, 2.7.2011.


title: Asia C-94/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 17.7.2008 (Arbeitsgericht Bonnin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Andrea Raccanelli v. Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV (EY 39 artikla — Työntekijän käsite — Yleishyödyllinen kansalaisjärjestö — Stipendi väitöskirjan tekoa varten — Työsopimus — Edellytykset)

text:
               30.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/12

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 17.7.2008 (Arbeitsgericht Bonnin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Andrea Raccanelli v. Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV
   (Asia C-94/07) (1)

   (EY 39 artikla - Työntekijän käsite - Yleishyödyllinen kansalaisjärjestö - Stipendi väitöskirjan tekoa varten - Työsopimus - Edellytykset)
   (2008/C 223/19)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Arbeitsgericht Bonn
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Andrea Raccanelli

      Vastaaja: Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Arbeitsgericht Bonn — Työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15.10.1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68 (EYVL L 257, s. 2) 7 artiklan tulkinta — Väitöskirjaa tekevän henkilön ominaisuus työntekijänä, jonka toiseen jäsenvaltioon sijoittautunut yksityisoikeudellisen yhdistyksen muodossa perustettu sellainen yleishyödyllinen yhdistys on ottanut palvelukseen, joka tarjoaa suurimmalle osalle kotimaisista väitöskirjaa tekevistä henkilöistä mahdollisuuden työsopimuksen tekemiseen — Vaatimus, jonka mukaan väitöskirjaa tekeville henkilöille, jotka ovat toisen jäsenvaltion kansalaisia, on annettava mahdollisuus valita stipendin ja työsopimuksen välillä — Työntekijän käsite
   Tuomiolauselma

               1)

               Pääasian kantajan kaltaisessa tilanteessa olevaa tutkijaa, toisin sanoen Max-Planck-Geschellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV:n kanssa tehdyn stipendisopimuksen turvin väitöskirjaa valmistelevaa henkilöä, on pidettävä EY 39 artiklassa tarkoitettuna työntekijänä vain, jos hän harjoittaa toimintaansa tietyn ajan tähän yhdistykseen kuuluvan tutkimuslaitoksen ohjauksessa ja jos hän saa korvausta vastikkeeksi tästä toiminnasta. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on tutkia tarvittavat tosiseikat sen arvioimiseksi, onko tilanne tällainen sen käsiteltävänä olevassa asiassa.

               2)

               Max-Planck-Gesellschaft zur Förderung der Wissenschaften eV:n kaltaisen yksityisoikeudellisen yhdistyksen on noudatettava syrjintäkiellon periaatetta EY 39 artiklassa tarkoitettuihin työntekijöihin nähden. Kansallisen tuomioistuimen on tutkittava, onko pääasian kaltaisissa olosuhteissa kotimaisia ja ulkomaalaisia väitöskirjaa tekeviä henkilöitä kohdeltu epäyhdenvertaisesti.

               3)

               Siinä tapauksessa, että pääasian kantaja voi perustellusti vedota vahinkoon, jonka hän on kärsinyt sen syrjinnän vuoksi, jonka kohteeksi hän on joutunut, kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevan sovellettavan kansallisen lainsäädännön valossa arvioida, minkälaatuista korvausta hänellä on oikeus vaatia.

      (1)  EUVL C 117, 26.5.2007.


title: Asia T-236/05: Willem Aldershoffin 17.6.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               20.8.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/32

         Willem Aldershoffin 17.6.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-236/05)
   (2005/C 205/58)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Willem Aldershoff, kotipaikka Bryssel, on nostanut 17.6.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen, Jean-Noël Louis ja Etienne Marchal, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               —

               kumoaa päätöksen, jolla vahvistettiin hänen urakehitystään kaudella 1.1.2003–31.12.2003 koskeva kertomus,

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi ensin siihen, että on tapahtunut ilmeinen arviointivirhe, koska hänen tehokkuuttaan ei ole arvioitu poikkeuksellisen hyväksi tai erittäin hyväksi, vaikka hän on saavuttanut ja jopa ylittänyt tavoitteensa huolimatta hänen työpaikalla kohtaamistaan erityisistä vaikeuksista.
   Seuraavaksi kantaja vetoaa yhtäältä riidanalaisen kertomuksen kommenttien, joista hänen mukaansa ilmenee kehitystä parempaan, koska hän ylitti tavoitteensa, ja toisaalta hänelle annettujen arvosanojen, jotka hänen mukaansa ovat keskitasoa alempia, välillä.
   Lopuksi kantaja vetoaa siihen, ettei päätöstä ole asianmukaisesti perusteltu.


title: Ranskan Conseil d'Etat'n 11.12.1998 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Association Greenpeace France, Confédération paysanne, Association Ecoropa France ja Etienne Vernet, Association Les amis de la terre, Lucien Cabanne, Stéphan Carbonnaux ja Guillaume Castaing vastaan Ranskan valtio, Novartis Seeds S.A:n ja Monsanto Europe S.A:n osallistuessa asian käsittelyyn (Asia C-6/99)

text:
13.3.1999                FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      C 71/17
          tetun asianomaisen henkilön tietoisesti virheellisesti          Belgia, joka rajoittaa siiderin pakkaamisessa käytettä-
          antaman velvoittautumista koskevan sitoumuksen                  viä pakkaustyyppejä, käyttävät näin toimia, joiden
          perusteella?                                                    tavoitteena tai vaikutuksena on tavaroiden vapaan liik-
                                                                          kuvuuden rajoittaminen?
     b) Voidaanko ostajalta vaatia 105 prosenttia viimei-
          sen 12 kuukauden aikana kyseisen tuotteen osalta
          sovelletusta korkeimmasta tuotantotuesta myös sil-         2. Onko tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaate ja
          loin, jos ei enää voida selvittää, onko ostaja anta-            direktiivi 75/106/ETY, huomioon ottaen jäsenvaltioilla
          nut velvoittautumista koskevan sitoumuksen,                     katsottava olevan oikeus panna direktiivi täytäntöön
          mutta selvää on, että ostaja tai myöhempi ostaja ei             siten, että kansallisessa lainsäädännössä kielletään
          ole jalostanut tai ei ole todistettavasti jalostanut            käyttämästä myynnissä muita kuin direktiivin
          kyseistä tuotetta sellaiseksi tuotteeksi, jota ei mai-          liitteessä III mainittuja pakkaustilavuuksia, kuten esillä
          nita liitteessä I?                                              olevassa asiassa 33 cl:n pulloja siiderin myynnissä?
3) Vastausten 2 kohdan kysymyksiin ollessa myöntäviä:                (1) EYVL L 42, 15.2.1975, s. 1.
                                                                     (2) EYVL L 308, 4.12.1979, s. 25.
     Mistä      ajankohdasta       alkaen   asetuksen      (ETY)
     N:o 2169/86 7 artiklan 5 kohdan toisessa alakohdassa
     säädetyt ºviimeiset 12 kuukauttaº lasketaan?
(1) EYVL L 189, 11.7.1986, s. 12.
                                                                     Ranskan Conseil d'Etat'n 11.12.1998 tekemällään päätök-
                                                                     sellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Association
                                                                     Greenpeace France, ConfeÂdeÂration paysanne, Association
                                                                     Ecoropa France ja Etienne Vernet, Association Les amis de
                                                                     la terre, Lucien Cabanne, SteÂphan Carbonnaux ja Guil-
                                                                     laume Castaing vastaan Ranskan valtio, Novartis Seeds
Tribunal de commerce de Bruxellesin 28.12.1998 tekemäl-              S.A:n ja Monsanto Europe S.A:n osallistuessa asian käsit-
lään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa                                            telyyn
Cidrerie Ruwet SA vastaan Cidre Stassen SA ja Englannin
      oikeuden mukaan perustettu yhtiö HP Bulmer Ltd                                           (Asia C-6/99)
                            (Asia C-3/99)                                                     (1999/C 71/30)
                           (1999/C 71/29)
                                                                     Ranskan Conseil d'Etat on pyytänyt 11.12.1998 tekemäl-
Tribunal de commerce de Bruxelles on pyytänyt                        lään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen
28.12.1998 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut                 tuomioistuimeen 13.1.1999, Euroopan yhteisöjen tuomio-
Euroopan          yhteisöjen     tuomioistuimen      kirjaamoon      istuimelta asiassa Association Greenpeace France, ConfeÂ-
7.1.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa               deÂration paysanne, Association Ecoropa France ja Etienne
Cidrerie Ruwet SA vastaan Cidre Stassen SA ja Englannin              Vernet, Association Les amis de la terre, Lucien Cabanne,
oikeuden mukaan perustettu yhtiö HP Bulmer Ltd ennak-                SteÂphan Carbonnaux ja Guillaume Castaing vastaan Rans-
koratkaisua seuraaviin kysymyksiin:                                  kan valtio, Novartis Seeds S.A:n ja Monsanto Europe
                                                                     S.A:n osallistuessa asian käsittelyyn, ennakkoratkaisua
                                                                     seuraaviin kysymyksiin:
1. Onko EY:n perustamissopimuksen 30 artikla esteenä
     sille, että tiettyjen nesteiden pakkaamisesta valmispak-
     kauksiin tilavuuden mukaan koskevan jäsenvaltioiden
     lainsäädännön lähentämisestä 19 päivänä joulukuuta              1) Onko geneettisesti muunnettujen organismien tarkoi-
     1974 annetun neuvoston direktiivin 75/106/ETY (1),                   tuksellisesta levittämisestä ympäristöön 23.4.1990
     sellaisena kuin se on direktiivillä 79/1005/ETY (2)                  annetun direktiivin 90/220/ETY (1) säännöksiä tulkit-
     muutettuna, jossa säädetään siirtymäkaudesta, mukaan                 tava siten, että jos yksikään jäsenvaltio ei ole sen jäl-
     jäsenvaltiot voivat vielä tänäänkin, eli noin kaksikym-              keen, kun geneettisesti muunnetun organismin saatta-
     mentä vuotta myöhemmin, halutessaan sallia tai olla                  mista markkinoille koskeva pyyntö on toimitettu
     sallimatta muiden kuin direktiivin liitteessä III mainit-            Euroopan yhteisöjen komissiolle, ilmaissut vastustus-
     tujen pakkaustilavuuksien käyttämisen, vaikka tämän                  taan direktiivin 90/220/ETY 13 artiklan 2 kohdassa
     ajan kuluessa tavat ovat muuttuneet ja 33 cl:n pullojen              säädetyllä tavalla, tai jos Euroopan yhteisöjen komis-
     käyttämisestä on tullut maailmanlaajuisesti suosittua,               sio on tehnyt kyseisen artiklan 4 kohdan mukaisen
     kun otetaan huomioon, että tästä voi aiheutua, ja esillä             ºmyönteisen päätöksenº, se toimivaltainen viranomai-
     olevassa asiassa aiheutuu, eroja kansallisten lainsää-               nen, joka on toimittanut pyynnön puoltavalla lausun-
     däntöjen välille, mikä puolestaan johtaa siihen, että                nollaan varustettuna Euroopan yhteisöjen komissiolle,
     jäsenvaltiot, jotka rajoittavat pakkaustyyppejä, kuten               velvollinen ºhyväksymään ilmoituksen kirjallisestiº vai
 ---pagebreak--- C 71/18                 FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  13.3.1999
     säilyttääkö kyseinen viranomainen itsellään harkinta-          kyseenalaiseksi uusiin tosiseikkoihin vetoamatta vuonna
     vallan suostua tai olla suostumatta tähän?                     1985 tehty komission päätös, syrjii tässä tapauksessa kan-
                                                                    tajan asemassa olevia virkamiehiä, jotka on otettu palve-
                                                                    lukseen aikana, jolloin komissio ei suostunut soveltamaan
2) Onko Euroopan yhteisöjen komission 23.1.1997 teh-                henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohtaa, suhteessa niihin
     tyä päätöstä, jonka mukaan ºRanskan viranomaiset               virkamiehiin, jotka on otettu palvelukseen aikana, jolloin
     sallivat¼ Ciba-Geigy Limitedin¼ ilmoittaman¼ tuot-             komission 7.2.1996 tekemä päätös arviointiperusteista,
     teen saattamisen markkinoilleº tulkittava siten, että          joita on noudatettava virkamiesten palvelukseen oton
     sillä velvoitettaisiin Ranskan hallitus ºhyväksymään           yhteydessä tehtävässä palkkaluokituksessa, on ollut voi-
     ilmoitus kirjallisestiº?                                       massa.
(1) EYVL L 177, 8.5.1990, s. 15.                                    Ristiriitaisuus
                                                                    Yhtäältä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa
                                                                    asiassa Alexopoulou I (1) antamassaan tuomiossa, että
                                                                    komission 1.9.1983 tekemä päätös on henkilöstösäännön
                                                                    vastainen. Toisaalta se hyväksyy, että komissio korjaa
                                                                    tämän lainvastaisuuden vain osittain, tai vain vasta
Franco Campolin 14.1.1999 tekemä valitus Euroopan                   5.10.1995 alkaen.
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
ensimmäisen jaoston asiassa T-253/97, Franco Campoli
vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 12.10.1998 anta-              Tätä päättelyä on pidettävä ristiriitaisena sen yhteisöjen
                      masta määräyksestä                            tuomioistuimen oikeuskäytännön kannalta, joka koskee
                         (Asia C-7/99 P)                            henkilöstön palkkaluokitusta, ja jota komissio on pitänyt
                                                                    yleisesti sovellettavana.
                         (1999/C 71/31)
                                                                    Perustelujen puutteellisuus
Franco Campoli on valittanut 14.1.1999 Euroopan yhtei-
söjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen               Ensimmäisen oikeusasteen kantaa, jonka mukaan se, että
oikeusasteen tuomioistuimen ensimmäisen jaoston asiassa             vastaaja on kieltäytynyt käsittelemästä uudelleen alkupe-
T-253/97, Franco Campoli v. Euroopan yhteisöjen komis-              räistä palkkaluokitusta koskevaa päätöstään, ei ole henki-
sio, 12.10.1998 antamasta määräyksestä. Valittajan edus-            löstösääntöjen 5 artiklan 3 kohdan vastaista, ei ole asian-
tajana on asianajaja Sergio Diana, Cagliari.                        mukaisesti perusteltu, koska ensimmäisen oikeusasteen
                                                                    tuomioistuin ei tee selkoa siitä, miten se on tullut tähän
                                                                    johtopäätökseen.
Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                    (1) Asia T-17/95, Kok. H. 1995, s. 683.
Ð kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
     ensimmäisen jaoston asiassa T-253/97, Franco Cam-
     poli     vastaan     Euroopan     yhteisöjen   komissio,
     12.10.1998 antaman määräyksen;
                                                                    Carmen Gómez de Enterría y Sanchezin tekemä valitus
Ð hyväksyy ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa                Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
     esitetyt vaatimukset,                                          tuimen ensimmäisen jaoston asiassa T-131/97, Carmen
                                                                    Gómez de Enterría y Sanchez vastaan Euroopan parla-
                                                                               mentti, 17.11.1998 antamasta tuomiosta
Ð velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku-                                         (Asia C-8/99 P)
     lut.
                                                                                (1999/C 71/32)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                    Carmen Gómez de Enterría y Sanchez on valittanut
                                                                    17.11.1998 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroo-
                                                                    pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
Yhdenvertaisen            kohtelun    periaatteen     louk-         ensimmäisen jaoston asiassa T-131/97, Carmen Gómez de
kaaminen                                                            Enterría y Sanchez vastaan Euroopan parlamentti,
                                                                    17.11.1998 antamasta tuomiosta. Valittajan edustaja on
                                                                    asianajaja Eric Boigelot, Bryssel, ja prosessiosoite Luxem-
Toteamalla, että kanne ei täytä tutkittavaksi ottamisen             burgissa asianajotoimisto Louis Schiltz, 2 rue du Fort
edellytyksiä, siltä osin kuin siinä vaaditaan asettamaan            Rheinsheim.


title: Asia C-88/15 P: Valitus, jonka Ferriere Nord SpA on tehnyt 20.2.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-90/10, Ferriere Nord v. komissio, 9.12.2014 antamasta tuomiosta

text:
               4.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 146/23

         Valitus, jonka Ferriere Nord SpA on tehnyt 20.2.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-90/10, Ferriere Nord v. komissio, 9.12.2014 antamasta tuomiosta
   (Asia C-88/15 P)
   (2015/C 146/30)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Ferriere Nord SpA (edustajat: avvocata W. Viscardini ja avvocato G. Donà)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Pääasiallinen vaatimus: unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) 9.12.2014 asiassa T-90/10 antama tuomio on kumottava siltä osin kuin sillä hylättiin Ferriere Nordin pääasiallinen vaatimus 30.9.2009 tehdyn Euroopan komission päätöksen K(2009) 7492 lopullinen, sellaisena kuin se on muutettuna ja täydennettynä 8.12.2009 tehdyllä Euroopan komission päätöksellä K(2009) 9912 lopullinen, kumoamisesta;

               —

               Kyseiset komission päätökset on näin ollen kumottava;

               —

               Toissijainen vaatimus: unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) 9.12.2014 asiassa T-90/10 antama tuomio on kumottava siltä osin kuin sillä on hylätty Ferriere Nordin toissijainen vaatimus 30.9.2009 tehdyn Euroopan komission päätöksen K(2009) 7492 lopullinen, sellaisena kuin se on muutettuna ja täydennettynä 8.12.2009 tehdyllä Euroopan komission päätöksellä K(2009) 9912 lopullinen, osittaisesta kumoamisesta, ja määrättyä sakkoa on alennettava;

               —

               Kyseiset komission päätökset on näin ollen osittain kumottava, ja määrättyä seuraamusta on alennettava vielä enemmän kuin unionin yleinen tuomioistuin määräsi;

               —

               Komissio on joka tapauksessa velvoitettava korvaamaan molemmista oikeudenkäynneistä aiheutuneet kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               I –

               Asiakirjoista ilmenevä niiden tosiseikkojen ja todisteiden vääristely, jotka liittyvät komission puuttuvaan toimivaltaan määrätä seuraamuksia Ferriere Nordille – Komission päätöksen perusteluissa olevat selvät ristiriitaisuudet ja perustelujen puuttuminen on lainvastaisesti jätetty vahvistamatta – Todistustaakkaa koskevien sääntöjen rikkominen.

               II –

               Asetuksen N:o 1/2003 (1) 27 artiklaa on rikottu, koska uutta väitetiedoksiantoa ei ole edeltä käsin annettu tiedoksi – Luottamuksensuojan periaatetta on loukattu – Asiakirjoista ilmenevä tosiseikkojen ja todisteiden vääristely – Puolustautumisoikeuksien loukkaaminen – Perusteluvirhe – Oikeutta tulla kuulluksi on loukattu.

               III –

               Komission sisäistä työjärjestystä (ja näin ollen unionin primaarioikeutta sekä johdettua oikeutta monikielisyyden alalla) on rikottu, koska komission lopullinen kertomus todistusvoimaisella kielellä annettiin komissaarien muodostaman kollegion 30.9.2009 tekemän päätöksen jälkeen.

               IV –

               Sen ajan pituus, jona Ferriere Nord osallistui yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin – Tosiasioiden arviointiin liittyvä oikeudellinen virhe – Todistustaakkaa koskevan periaatteen ja periaatteen, jonka mukaan epäselvissä tapauksissa asia on ratkaistava syytetyn eduksi, loukkaaminen – Ristiriitaiset perustelut.

               V –

               Suhteellisuusperiaatetta on loukattu määritettäessä Ferriere Nordiin sovellettavan sakon perusmäärää yhdenmukaistettujen menettelytapojen keston ja vakavuuden perusteella – Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen – Perusteluvirhe.

               VI –

               Selvä virhe (tai ainakin selvä epätarkkuus) laskettaessa Ferriere Nordille määrätyn sakon alennusta – Täyttä tuomiovaltaa on aineellisen kysymyksen osalta käytetty väärin – Perusteluvirheet.

               VII –

               Puolustautumisoikeuksia on loukattu, kun sakon perusmäärää korotettiin lainvastaisesti uusimisen perusteella.

               VIII –

               Sakon perusmäärän korottaminen uusimisen perusteella on lainvastaista, kun kulunut aika otetaan huomioon.

               IX –

               Suhteellisuusperiaatetta on loukattu, kun sakon perusmäärää korotettiin lainvastaisesti uusimisen perusteella.

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1).


title: Asia T-594/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.3.2015 – Sanctuary Brands v. SMHV – Richter International (TAILORBYRD)

text:
               11.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 155/37

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.3.2015 – Sanctuary Brands v. SMHV – Richter International (TAILORBYRD)
   (Asia T-594/13) (1)

   (2015/C 155/44)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 24, 25.1.2014.


title: Asia C-452/15 P: Valitus, jonka Best-Lock (Europe) Ltd on tehnyt 17.8.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-396/14, Best-Lock (Europe) v. EUIPO, 16.6.2015 antamasta tuomiosta

text:
               25.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 270/14

         Valitus, jonka Best-Lock (Europe) Ltd on tehnyt 17.8.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-396/14, Best-Lock (Europe) v. EUIPO, 16.6.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-452/15 P)
   (2016/C 270/19)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Best-Lock (Europe) Ltd (edustaja: J. Becker, Rechtsanwalt)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
   Unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) jätti 14.4.2016 antamallaan määräyksellä valituksen tutkimatta.


title: Asia T-1/10 RENV: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 24.6.2014 – PPG ja SNF v. ECHA (Kumoamiskanne — REACH — Akryyliamidin tunnistaminen erityistä huolta aiheuttavaksi aineeksi — Toimi ei koske kantajia suoraan — Tutkimatta jättäminen)

text:
               15.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 315/48

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 24.6.2014 – PPG ja SNF v. ECHA
   (Asia T-1/10 RENV) (1)

   ((Kumoamiskanne - REACH - Akryyliamidin tunnistaminen erityistä huolta aiheuttavaksi aineeksi - Toimi ei koske kantajia suoraan - Tutkimatta jättäminen))
   2014/C 315/81
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) (Bryssel, Belgia) ja SNF SAS (Andrézieux-Bouthéon, Ranska) (edustajat: aluksi asianajajat K. Van Maldegem ja R. Cana, sitten R. Cana)

      Vastaaja: Euroopan kemikaalivirasto (ECHA) (asiamiehet: M. Heikkilä, W. Broere ja T. Zbihlej, avustajinaan asianajajat J. Stuyck ja A. M. Vandromme)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Alankomaiden kuningaskunta (asiamies: B. Koopmann) ja Euroopan komissio (asiamiehet: E. Manhaeve ja K. Talabér-Ritz)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota ECHA:n päätös tunnistaa akryyliamidi (EY-nro 201-173-7) kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1907/2006 (EUVL L 396, s. 1) 57 artiklassa tarkoitetut kriteerit täyttäväksi aineeksi mainitun asetuksen 59 artiklan nojalla

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Polyelectrolyte Producers Group GEIE (PPG) ja SNF SAS vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan kemikaaliviraston (ECHA) oikeudenkäyntikulut.

               3)

               SNF vastaa välitoimimenettelyyn liittyvistä oikeudenkäyntikuluista.

               4)

               Alankomaiden kuningaskunta ja Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 63, 13.3.2010.


title: Donato Continolon 30.6.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-196/97)

text:
10.1.98                FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     C 7/17
vaan soveltamiseen olisi, tässä artiklassa säädetään kor-               säädetty henkilöstösääntöjen 59 artiklassa. Tämä sään-
jauskerrointen puolivuosittaisesta mukauttamisesta ja vie-              nös perustuu nimittäin lääkärintodistuksen säännön-
läpä mahdollisuudesta väliaikaisiin mukauttamisiin elin-                mukaisuutta koskevaan olettamaan ja uskottavuutta
kustannusten tuntuvasti muuttuessa. Komission yli kaksi                 koskevaan periaatteeseen ja siinä myönnetään täysi
vuotta kestänyt laiminlyönti huolehtia korjauskerrointen                oikeus sairaslomaan koko todistukseen merkityksi
puolivuosittaisista mukautuksista ei siten voi jälkikäteen              ajaksi.
olla peruste väitetysti liikaa saadun palkan takaisin perin-
nälle.
(1) EYVL L 83, 2.4.1996, s. 1, 4 ja 7.                              Ð oikeusvarmuuden, luottamuksensuojan, saavutettujen
                                                                        oikeuksien ja taannehtivuuskiellon periaatteiden louk-
                                                                        kaaminen ja henkilöstösääntöjen 25 artiklan 2 kohdan
                                                                        rikkominen. Tämän osalta kantaja väittää, että nimit-
                                                                        tävä viranomainen on viitannut valituksen hylkääväs-
                                                                        sä päätöksessään tiettyihin edellytyksiin sairasloman
                                                                        myöntämiseksi koko poissaoloajalle kylpylähoitoa var-
Donato       Continolon 30.6.1997 Euroopan yhteisöjen                   ten, selostamatta kuitenkaan selvästi näitä edellytyksiä
               komissiota vastaan nostama kanne                         ja mainitsematta niiden oikeudellista perustaa. Tällai-
                        (Asia T-196/97)                                 set perustelut eivät ole asianmukaisia. Lisäksi toisin
                                                                        kuin nimittävä viranomainen on todennut valituksen
                          (98/C 7/53)                                   hylkäävässä vastauksessaan, vakavaa sairautta koskeva
                                                                        edellytys ei ole ainoastaan yksi niistä edellytyksistä,
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                          joita on käytetty ylimääräistä lomaa myönnettäessä,
                                                                        vaan se on ainoa edellytys, jota on sovellettu. Jos olisi
                                                                        sovellettu muita edellytyksiä, nimittävän viranomaisen
Donato Continolo, kotipaikka Taino (Italia), on nostanut
                                                                        olisi kantajan mukaan täytynyt tiedottaa niistä henki-
30.6.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                        löstölle selvästi ja tyhjentävästi sekä viitata niihin
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                        sääntöihin, joihin nämä edellytykset perustuvat.
vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Jean-NoeÈl
Louis, Thierry Demaseure ja Ariane Tornel, Bryssel, ja
prosessiosoite Luxemburgissa on Fiduciaire Myson SARL,
30 rue de Cessange.
                                                                    Vaikka kantaja on ollut kylpylähoidossa toukokuussa ja
                                                                    syyskuussa 1995, hallintojohtajien kokouksessa vahvistet-
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-             tiin vasta 1.2.1996 toimielinten välisen lääkintälautakun-
tuin                                                                nan tekemä, erityisen loman toisen osan myöntämistä kos-
                                                                    keva ehdotus, että sairaslomaa myönnettäisiin vain sel-
Ð kumoaa komission päätöksen olla myöntämättä kanta-                laisen sairauden hoitoa varten, joka korvataan 100-
     jalle koko sitä sairaslomaa, jonka häntä hoitava lää-          prosenttisesti.
     käri oli määrännyt kylpylähoitoa varten;
Ð velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Esillä oleva kanne koskee päätöstä olla myöntämättä kan-            Carmen JimeÂnezin 2.7.1997 sisämarkkinoilla toimivaa
tajalle sairaslomaa koko hänen poissaoloajalleen touko-             yhdenmukaistamisvirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan
kuussa ja syyskuussa 1995, jolloin kantaja on ollut kylpy-                                  nostama kanne
lähoidossa, jonka häntä hoitava lääkäri on määrännyt ja                                    (Asia T-200/97)
jonka yhteisen sairausvakuutusjärjestelmän asiantuntijalää-
käri on katsonut tarpeelliseksi.                                                             (98/C 7/54)
Kantaja vetoaa vaatimustensa tueksi seuraaviin kannepe-
rusteisiin:
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Ð Hallintojohtajien tekemä päätös nro 207/94,
     8.12.1994 tehty komission sisäinen ohje nro 8927 ja
     hallintojohtajien 1.2.1996 tehty päätös ovat lainvastai-       Carmen JimeÂnez, kotipaikka Luxemburg, on nostanut
     sia siltä osin kuin niissä oikeutetaan sivuuttamaan lää-       2.7.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
     kärintodistus, tai todetaan, että sairaslomaa voidaan          tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoilla toimivaa
     myöntää vain, jos hoito koskee sellaista sairautta, joka       yhdenmukaistamisvirastoa (tavaramerkit ja mallit) vas-
     korvataan 100-prosenttisesti, koska näissä toimissa            taan. Kantajan edustaja on asianajaja Georges Vandersan-
     asetetaan kylpylähoitoa varten määrätyn sairasloman            den, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire
     myöntämiselle sellaisia lisäedellytyksiä, joista ei ole        Myson SARL, 30 rue de Cessange.