201807270262024312018/C 285/233602017CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20170609141412Asia C-360/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Nicole Hofmann v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018FI1420120170609FI0023142141Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Nicole Hofmann v. TUIfly GmbH
   (Asia C-360/17)2018/C 285/23Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Nicole Hofmann

      Vastaaja: TUIfly GmbH
   Asia poistettiin 28.5.2018 annetulla unionin tuomioistuimen määräyksellä unionin tuomioistuimen rekisteristä.


201807270552025292018/C 285/463722018CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180607292911Asia C-372/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour administrative d’appel de Nancy (Ranska) on esittänyt 7.6.2018 – Ministre de l'Action et des Comptes publics v. herra ja rouva Dreyer
 ---documentbreak--- C2852018FI2910120180607FI0046291291Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour administrative d’appel de Nancy (Ranska) on esittänyt 7.6.2018 – Ministre de l'Action et des Comptes publics v. herra ja rouva Dreyer
   (Asia C-372/18)2018/C 285/46Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour administrative d’appel de Nancy

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Ministre de l'Action et des Comptes publics

      Vastapuoli: Herra ja rouva Dreyer

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko maksuilla, jotka ohjataan Caisse nationale de solidarité pour l’autonomielle ja joilla osin rahoitetaan edellä mainittuja riidanalaisia etuuksia (henkilökohtainen riippumattomuustuki (l’allocation personnalisée d’autonomie, APA) ja vammaiskorvaus (prestation compensatoire du handicap, PCH)), välitön ja riittävän merkittävä yhteys tiettyihin asetuksen (EY) N:o 883/2004 (
         1
      ) 3 artiklassa lueteltuihin sosiaaliturvan aloihin ja kuuluvatko ne siten tämän asetuksen soveltamisalaan pelkästään sillä perusteella, että nämä etuudet liittyvät johonkin kyseisessä 3 artiklassa luetelluista vakuutustapahtumista ja että niiden myöntäminen perustuu tiettyyn laissa määriteltyyn asemaan tarveharkinnasta riippumatta?
   (
         1
      )	Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004 (EUVL 2004, L 166, s. 1).


201807270392024402018/C 285/243612017CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20170609141523Asia C-361/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Ole Feuser v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018FI1430120170609FI0024143152Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Ole Feuser v. TUIfly GmbH
   (Asia C-361/17)2018/C 285/24Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Ole Feuser

      Vastaaja: TUIfly GmbH
   Asia poistettiin 28.5.2018 annetulla unionin tuomioistuimen määräyksellä unionin tuomioistuimen rekisteristä.


201807270212024882018/C 285/473762018CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180607303121Asia C-376/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovakia) on esittänyt 7.6.2018 – Slovenské elektrárne a.s. v. Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
 ---documentbreak--- C2852018FI3010120180607FI0047301312Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovakia) on esittänyt 7.6.2018 – Slovenské elektrárne a.s. v. Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty
   (Asia C-376/18)2018/C 285/47Oikeudenkäyntikieli: slovakki
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Slovenské elektrárne a.s.

      Vastaaja: Daňový úrad pre vybrané daňové subjekty

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2009/72/EY (
                  1
               ) (kolmas sähködirektiivi) tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen lainsäädäntö on ristiriidassa direktiivin tavoitteen ja erityisesti sen 3 artiklan kanssa, kun lainsäädännössä otetaan erityistoimenpiteenä käyttöön säänneltyjen yritysten, mukaan lukien jäsenvaltion toimivaltaiselta sääntelyviranomaiselta saadun sähköntoimitusluvan haltijat, maksettavaksi tuleva pakollinen maksu, joka määräytyy yritysten koti- ja ulkomaantoiminnoistaan saavuttaman liiketaloudellisen tuloksen perusteella ja joka

                     i)

                     vaikuttaa säänneltyjen yritysten vapauteen asettaa täysin kilpailuun perustuva hinta sähköntoimituksiin ulkomaisilla sähkömarkkinoilla ja näin ollen myös kilpailuprosessin määrittämiseen näillä markkinoilla;

                     ii)

                     heikentää säänneltyjen yritysten kilpailukykyä suhteessa ulkomaisiin toimittajiin, jotka toimittavat sähköä Slovakian markkinoilla, jos molemmat toimittavat sähköä tietyillä ulkomaanmarkkinoilla, sillä ulkomaisen toimittajan sähkötoimituksiin ulkomailla ei kohdistu samanlaista maksuvelvollisuustaakkaa;

                     iii)

                     vaikeuttaa uusien kilpailijoiden pääsyä sähköntoimitusmarkkinoille Slovakiassa ja ulkomailla, sillä tällaista pakollista maksua kannettaisiin niiden tuloista muidenkin kuin säänneltyjen toimien osalta myös silloin, kun ne saisivat sen jälkeen tietylle ajanjaksolle sähköntoimitusluvan mutta tulot sähköntoimituksesta olisivat nollatasolla;

                     iv)

                     voi pakottaa slovakialaiset säännellyt henkilöt hakemaan viranomaiselta luvan peruuttamista tai ulkomaisen sähkötoimittajan hakemaan tämän kotimarkkinoidensa sääntelyviranomaisen myöntämän sähkötoimitusluvan peruuttamista, koska sähköntoimitusluvan peruuttaminen on ainoa tapa, jolla tietty henkilö voi vapautua säännellyn yrityksen statuksesta käsiteltävän lainsäädännön mukaan, mikäli kyseinen henkilö ei halua maksaa kyseistä maksua muista toiminnoista saamistaan tuloista?

            2)

            Onko kolmatta sähködirektiiviä tulkittava niin, että toimenpideryhmiin, jotka kolmas sähködirektiivi sallii jäsenvaltioiden hyväksyvän, vaikka ne olisivat kolmannen sähködirektiivin tavoitteen vastaisia, ei kuulu pääasiassa käsiteltävänä oleva erityistoimenpide, joka perustuu säänneltyjen yritysten, mukaan lukien viranomaisen myöntämän sähköntoimitusluvan haltijat, maksettavaksi tulevaan pakolliseen maksuun, joka määräytyy yritysten koti- ja ulkomaantoiminnoissaan saavuttaman liiketaloudellisen tuloksen perusteella, sillä käsiteltävä toimenpide ei ole ilmastonmuutoksen torjuntakeino eikä se liity sähkön toimitusvarmuuteen eikä se ole muunkaan kolmannen sähködirektiivin tavoitteen saavuttamiseksi toteutettava toimi?

            3)

            Onko kolmatta sähködirektiiviä tulkittava niin, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa otetaan erityistoimenpiteenä käyttöön säänneltyjen yritysten, mukaan lukien jäsenvaltion toimivaltaiselta sääntelyviranomaiselta saadun sähköntoimitusluvan haltijat, maksettavaksi tuleva pakollinen maksu, joka määräytyy yritysten koti- ja ulkomaantoiminnoistaan saavuttaman liiketaloudellisen tuloksen perusteella, ei täytä kolmannen sähködirektiivin 3 artiklassa säädettyjä vaatimuksia, jotka koskevat avoimuutta, syrjimättömyyttä ja tasavertaista käytettävyyttä, koska tällä lainsäädännöllä aiheutetaan säännellylle yritykselle maksutaakka myös ulkomailla (sähköntoimituksesta tai muista toimista) saavutetun tuloksen perusteella mutta toisen jäsenvaltion myöntämän sähköntoimitusluvan haltijalle vain Slovakiassa saavutetun tuloksen perusteella?

      (
         1
      )	EUVL 2009, L 211, s. 55.


201807270592024602018/C 285/483842018CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180608313111Asia C-384/18: Kanne 8.6.2018 – Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta
 ---documentbreak--- C2852018FI3110120180608FI0048311311Kanne 8.6.2018 – Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-384/18)2018/C 285/48Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: H. Tserepa-Lacombe ja L. Malferrari)

      Vastaaja: Belgian kuningaskunta

      Vaatimukset

            —

            On todettava, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut direktiivin 2006/123/EY (
                  1
               ) 25 artiklan 1 kohdan ja SEUT 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan

            —

            Belgian kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut direktiivin 2006/123/EY 25 artiklan 1 kohdan ja SEUT 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska (i) se on kieltänyt harjoittamasta samanaikaisesti yhtäältä kirjanpitäjän toimintaa ja toisaalta meklarin, vakuutusasiamiehen ja kiinteistönvälittäjän toimintaa tai pankki- tai rahoituslaitostoimintaa, ja (ii) on sallinut hyväksyttyjen kirjanpitäjien ja veroasiantuntijoiden ammattijärjestön (IPCF) kieltävän harjoittamasta samanaikaisesti yhtäältä kirjanpitäjän toimintaa ja toisaalta maatalous-, käsiteollista ja kaupallista toimintaa.
   (
         1
      )	Palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/123/EY (EUVL L 376, s. 36).


201807270512025222018/C 285/253622017CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20170609151511Asia C-362/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Boris Feuser v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018FI1510120170609FI0025151151Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Boris Feuser v. TUIfly GmbH
   (Asia C-362/17)2018/C 285/25Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Boris Feuser

      Vastaaja: TUIfly GmbH
   Asia poistettiin 28.5.2018 annetulla unionin tuomioistuimen määräyksellä unionin tuomioistuimen rekisteristä.


201807270502024782018/C 285/263942017CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20170630151512Asia C-394/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 30.6.2017 – Ines Ewen v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018FI1520120170630FI0026152151Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 30.6.2017 – Ines Ewen v. TUIfly GmbH
   (Asia C-394/17)2018/C 285/26Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Ines Ewen

      Vastaaja: TUIfly GmbH
   Asia poistettiin 17.5.2018 annetulla unionin tuomioistuimen määräyksellä unionin tuomioistuimen rekisteristä.


201807270562025242018/C 285/274032017CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20170704151623Asia C-403/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 4.7.2017 – Petra Nünemann v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018FI1530120170704FI0027153162Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 4.7.2017 – Petra Nünemann v. TUIfly GmbH
   (Asia C-403/17)2018/C 285/27Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Petra Nünemann

      Vastaaja: TUIfly GmbH
   Asia poistettiin 17.5.2018 annetulla unionin tuomioistuimen määräyksellä unionin tuomioistuimen rekisteristä.


201807270292024592018/C 285/284092017CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20170707161611Asia C-409/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 7.7.2017 – Barbara Yvette Müller, Stefanie Müller ja Michelle Müller v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018FI1610120170707FI0028161161Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 7.7.2017 – Barbara Yvette Müller, Stefanie Müller ja Michelle Müller v. TUIfly GmbH
   (Asia C-409/17)2018/C 285/28Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Barbara Yvette Müller, Stefanie Müller ja Michelle Müller

      Vastaaja: TUIfly GmbH
   Asia poistettiin 28.5.2018 annetulla unionin tuomioistuimen määräyksellä unionin tuomioistuimen rekisteristä.


201807270332024512018/C 285/294292017CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20170717161612Asia C-429/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 17.7.2017 – Bially e.a. v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018FI1620120170717FI0029162161Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 17.7.2017 – Bially e.a. v. TUIfly GmbH
   (Asia C-429/17)2018/C 285/29Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Bially e.a.

      Vastaaja: TUIfly GmbH
   Asia poistettiin 28.5.2018 annetulla unionin tuomioistuimen määräyksellä unionin tuomioistuimen rekisteristä.


201807270302024642018/C 285/302742018CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180423161723Asia C-274/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Arbeits- und Sozialgericht Wien (Itävalta) on esittänyt 23.4.2018 – Minoo Schuch-Ghannadan v. Medizinische Universität Wien
 ---documentbreak--- C2852018FI1630120180423FI0030163172Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Arbeits- und Sozialgericht Wien (Itävalta) on esittänyt 23.4.2018 – Minoo Schuch-Ghannadan v. Medizinische Universität Wien
   (Asia C-274/18)2018/C 285/30Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Arbeits- und Sozialgericht Wien

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Minoo Schuch-Ghannadan

      Vastaaja: Medizinische Universität Wien

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE), julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) ja Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY) tekemästä osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta 15.12.1997 annetun neuvoston direktiivin 97/81/EY (
                  1
               ) liitteessä olevan puitesopimuksen 4 lausekkeen 2 kohdassa tarkoitettua pro rata temporis -periaatetta, yhdessä 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitetun syrjintäkiellon periaatteen kanssa, sovellettava laintasoiseen sääntelyyn, jonka mukaan välittömästi toisiaan seuraavien työsuhteiden, jotka ovat voimassa itävaltalaisessa yliopistossa kolmannen osapuolen rahoittamia hankkeita (Drittmittelprojekten) tai tutkimushankkeita varten työskentelevien työntekijöiden kanssa, yhteenlaskettu kesto voi olla kuusi vuotta, kun kyse on kokoaikaisista työntekijöistä, mutta kahdeksan vuotta, kun kyse on osa-aikaisista työntekijöistä, ja jossa lisäksi sallitaan objektiivisiin syihin, erityisesti tutkimushankkeen tai julkaisun jatkamiseen tai loppuunsaattamiseen, perustuva kertaluonteinen pidennys yhteensä enintään kymmeneen vuoteen, kun kyse on kokoaikaisista työntekijöistä, ja kahteentoista vuoteen, kun kyse on osa-aikaisista työntekijöistä?

            2)

            Onko ensimmäisessä ennakkoratkaisukysymyksessä kuvatun kaltainen sääntely miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa (uudelleenlaadittu toisinto) 5.7.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/54/EY (
                  2
               ) 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua sukupuoleen perustuvaa välillistä syrjintää, jos kyseinen säännös koskee prosentuaalisesti huomattavasti suurempaa osuutta naispuolisista kuin miespuolisista työntekijöistä tarkasteltaessa kaikkia sääntelyn piiriin kuuluvia työntekijöitä?

            3)

            Onko miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa (uudelleenlaadittu toisinto) 5.7.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/54/EY 19 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että naisen, joka ensimmäisessä kysymyksessä kuvatun kaltaisen sääntelyn soveltamisalaan kuuluvassa tilanteessa väittää joutuneensa sukupuoleen perustuvan välillisen syrjinnän kohteeksi sillä perusteella, että naisten osuus osa-aikaisista työntekijöistä on huomattavasti suurempi kuin miesten, on esitettävä tämä seikka ja erityisesti se, että sääntely tilastollisesti koskee naisia huomattavasti enemmän, konkreettisiin tilastotietoihin tai konkreettisiin tosiseikkoihin vedoten ja asianmukaisia todisteita esittäen?

      (
         1
      )	EYVL 1998, L 14, s. 9.
   (
         2
      )	EUVL 2006, L 204, s. 23.


201807270602025212018/C 285/312822018CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180425171821Asia C-282/18 P: Valitus, jonka The Green Effort Ltd on tehnyt 25.4.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-794/17, The Green Effort v. EUIPO, 23.2.2018 antamasta määräyksestä
 ---documentbreak--- C2852018FI1710120180425FI0031171182Valitus, jonka The Green Effort Ltd on tehnyt 25.4.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-794/17, The Green Effort v. EUIPO, 23.2.2018 antamasta määräyksestä
   (Asia C-282/18 P)2018/C 285/31Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Valittaja: The Green Effort Ltd (edustaja: A. Ziehm, Rechtsanwalt)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

            —

            kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) 23.2.2018 asiassa T-794/17 antaman määräyksen

            —

            kumoaa riidanalaiset päätökset

            —

            peruuttaa rekisteröidyn unionin tavaramerkin 9 528 011 menettämisen

            —

            hylkää menettämistä koskevan vaatimuksen

            —

            hyväksyy valittajan esittämän menetetyn määräajan palauttamista koskevan vaatimuksen

            —

            hankkii seuraavat EUIPOssa käytyihin menettelyihin liittyvät asiakirjat ja käyttää niitä: mitättömyysmenettely 12343 C, 10757 C, 10524 C, väitemenettely B 002165119;B 002199274; B 002344565; B 002367038; B 002513086 ja B 002513151

            —

            velvoittaa EUIPOn ja mitättömyysvaatimuksen esittäjän vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan valittajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja perustaa valituksensa seuraaviin kuuteen valitusperusteeseen siten, että ensimmäinen valitusperuste liittyy unionin yleisen tuomioistuin ratkaisun perusteeseen ja valitusperusteet 2–6 osoittavat, että määräys ei ole osoittautunut asianmukaiseksi muista syistä.
   Ensimmäinen valitusperuste: Viraston pääjohtajan 16.8.2017 sähköisestä yhteydenpidosta tekemän päätöksen nro 17-4 3 artiklan 4 kohtaa on rikottu.
   Valituksen tueksi esitetyt perusteet: Unionin yleinen tuomioistuin jätti ottamatta huomioon sen, että tiedoksi antamisen on katsottava tapahtuneen viidentenä arkipäivänä sen päivän jälkeen, jona asiakirja on luotu EUIPOn järjestelmissä. Tästä syystä unionin yleinen tuomioistuin laski virheellisesti määräajan kanteen nostamiselle EUIPOn toisen valituslautakunnan 11.9.2017 tekemästä päätöksestä.
   Toinen valitusperuste: Valitus on katsottava perustelluksi sen vuoksi, että riidanalaisilla EUIPOn päätöksillä loukataan valittajan oikeuksia, koska mitättömyysvaatimuksen esittäjän tekemä menettämistä koskeva hakemus olisi ollut jätettävä tutkimatta vilpillisen mielen ja tosiseikkojen virheellisen esittämisen vuoksi.
   Kolmas valitusperuste: Valitus on katsottava perustelluksi sen vuoksi, että riidanalaisilla EUIPOn päätöksillä loukataan valittajan oikeuksia, koska haltijan todisteet tosiasiallisesta käytöstä esitettiin EUIPOlle komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 (
         1
      ) mukaisesti laillisessa määräajassa.
   Neljäs valitusperuste: Valitus on katsottava perustelluksi sen vuoksi, että riidanalaisilla EUIPOn päätöksillä loukataan valittajan oikeuksia, koska haltijan todisteet tosiasiallisesta käytöstä esitettiin EUIPOlle EUIPOn asettamissa määräajoissa.
   Viides valitusperuste: Valitus on katsottava perustelluksi sen vuoksi, että riidanalaisilla EUIPOn päätöksillä loukataan valittajan oikeuksia, koska siinä tapauksessa, että EUIPO ei saanut todisteita tosiasiallisesta käytöstä sähköisen viestintäjärjestelmän ja/tai faksin välityksellä, tämä johtui teknisistä vioista kyseisissä järjestelmissä.
   Kuudes valitusperuste: Valitus on katsottava perustelluksi sen vuoksi, että riidanalaisilla EUIPOn päätöksillä loukataan valittajan oikeuksia, koska EUIPO ja tämän jälkeen toinen valituslautakunta virheellisesti hylkäsivät valittajan esittämän menetetyn määräajan palauttamista koskevan vaatimuksen.
   (
         1
      )	Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta 1.12.1995 annettu komission asetus (EY) N:o 2868/95 (EYVL 1995, L 303, s. 1).


201807270462025152018/C 285/322892018CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180426191911Asia C-289/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Handelsgericht Wien (Itävalta) on esittänyt 26.4.2018 – KAMU Passenger & IT Services GmbH v. Türk Hava Yollari A.O. – T.H.Y. Turkish Airlines
 ---documentbreak--- C2852018FI1910120180426FI0032191191Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Handelsgericht Wien (Itävalta) on esittänyt 26.4.2018 – KAMU Passenger & IT Services GmbH v. Türk Hava Yollari A.O. – T.H.Y. Turkish Airlines
   (Asia C-289/18)2018/C 285/32Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Handelsgericht Wien

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: KAMU Passenger & IT Services GmbH

      Vastapuoli: Türk Hava Yollari A.O. – T.H.Y. Turkish Airlines

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko edeltäneen lennon määrälentoasemalta lähtevää jatkoyhteyttä, jonka lentomatkustaja varasi yhdessä ensimmäisen lennon kanssa ja jota varten hän sai vain yhden lipun, jossa on yksi lipun numero, pidettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (
         1
      ) 2 artiklan h alakohdassa tarkoitettuna suoraan ensimmäiseen lentoon liittyvänä lentona, kun otetaan huomioon näiden kahden lennon välillä aikataulun mukaan oleva hieman yli 13 tunnin ajanjakso?
   (
         1
      )	Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1).


201807270482025202018/C 285/332992018CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180502192022Asia C-299/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 2.5.2018 – Stefan Neldner v. Eurowings GmbH
 ---documentbreak--- C2852018FI1920120180502FI0033192202Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 2.5.2018 – Stefan Neldner v. Eurowings GmbH
   (Asia C-299/18)2018/C 285/33Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landgericht Düsseldorf

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja ja valittaja: Stefan Neldner

      Vastaaja ja vastapuoli: Eurowings GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Voidaanko asetuksen (
                  1
               ) 7 artiklaan perustuva korvaus vähentää kansallisen oikeuden perusteella myönnetystä vahingonkorvauksesta, jolla on tarkoitus korvata varatun lennon peruuttamisesta aiheutuneet ylimääräiset matkakustannukset, jos lentoliikenteen harjoittaja on täyttänyt asetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaiset velvollisuutensa?

            2)

            Jos vähentäminen on mahdollista, päteekö tämä myös kustannuksiin, jotka ovat aiheutuneet korvaavasta kuljetuksesta muuhun paikkaan kuin lennon lopulliseen määräpaikkaan, jos matkustaja ei ota vastaan lentoliikenteen harjoittajan tarjoamaa korvaavaa kuljetusta lennon lopulliseen määräpaikkaan?

            3)

            Siltä osin kuin vähentäminen on mahdollista, voiko lentoliikenteen harjoittaja suorittaa vähennyksen aina vai riippuuko vähennyksen suorittaminen siitä, missä määrin se sallitaan kansallisessa oikeudessa tai tuomioistuin pitää sitä kohtuullisena?

            4)

            Siltä osin kuin kansallisella oikeudella on merkitystä tai tuomioistuimen on tehtävä päätös harkintavaltaansa käyttäen, onko asetuksen 7 artiklan mukaisella korvauksella tarkoitus korvata ainoastaan matkustajille peruuttamisesta aiheutunut haitta ja ajanmenetys vai kattaako se myös aineelliset vahingot?

      (
         1
      )	Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1).


201807270192025272018/C 285/343012018CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180504202011Asia C-301/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Bonn (Saksa) on esittänyt 4.5.2018 – Thomas Leonhard v. DSL Bank
 ---documentbreak--- C2852018FI2010120180504FI0034201201Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Bonn (Saksa) on esittänyt 4.5.2018 – Thomas Leonhard v. DSL Bank
   (Asia C-301/18)2018/C 285/34Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landgericht Bonn

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Thomas Leonhard

      Vastaaja: DSL Bank

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko direktiivin 2002/65/EY (
         1
      ) 7 artiklan 4 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa säädetään, että kuluttajaluottoa koskevan etäsopimuksen peruuttamisilmoituksen jälkeen palveluntarjoajan on maksettava kuluttajalle tältä etäsopimuksen mukaisesti saamansa määrän lisäksi myös korvausta siitä, että tämä määrä on ollut sen käytettävissä?
   (
         1
      )	Kuluttajille tarkoitettujen rahoituspalvelujen etämyynnistä ja neuvoston direktiivin 90/619/ETY sekä direktiivien 97/7/EY ja 98/27/EY muuttamisesta 23.9.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/65/EY (EYVL 2002, L 271, s. 16).


201807270612024322018/C 285/353222018CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180514202122Asia C-322/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 14.5.2018 – Schiaffini Travel SpA v. Comune di Latina
 ---documentbreak--- C2852018FI2020120180514FI0035202212Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 14.5.2018 – Schiaffini Travel SpA v. Comune di Latina
   (Asia C-322/18)2018/C 285/35Oikeudenkäyntikieli: italia
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Schiaffini Travel SpA

      Vastaaja: Comune di Latina

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko asetuksen N:o 1370/2007 (
                  1
               ) 5 artiklan 2 kohtaa (erityisesti sisäistä liikenteenharjoittajaa koskevaa b ja d alakohdassa säädettyä kieltoa osallistua extra moenia -tarjouskilpailuihin) sovellettava myös sopimuspuoliksi valintoihin, jotka on tehty ennen kyseisen asetuksen voimaantuloa?

            2)

            Voiko ”sisäisen liikenteenharjoittajan” luonnehdinnan täyttää käsitteellisesti – kyseisessä asetuksessa tarkoitetulla tavalla ja mahdollisesti vastaavasti in-house -hankintojen osalta kehittyneen oikeudenkäytännön mukaisesti – julkisoikeudellinen oikeushenkilö, jolta valtion viranomainen on hankkinut suorahankintana paikallisia liikennepalveluja, jos ensin mainittu liittyy suoraan jälkimmäiseen organisaation ja määräysvallan osalta ja sen osakekanta on kyseisen valtion hallussa (kokonaan tai määräsuhteessa, viimeksi mainitussa tapauksessa yhdessä muiden julkisten laitosten kanssa)?

            3)

            Jos kyseessä on asetuksen N:o 1370/2007 säännösten soveltamisalaan kuuluvia palveluja koskeva suorahankinta, onko se, että edellä mainittu valtion viranomainen perustaa sopimuspuolen valinnan jälkeen julkisen hallintoelimen, jolla on valtuudet järjestää kyseiset palvelut (jolloin valtiolle kuitenkin jää yksinomainen toimivalta määrätä konsessioiden antamisesta) ja joka ei kohdista mitään ”vastaavaa määräysvaltaa” sopimuskumppaniin, jolta palvelu hankitaan suorahankintana, sellainen seikka, jonka perusteella kyseinen sopimuspuoleksi valinta voi jäädä asetuksen 5 artiklan 2 kohdan mukaisen sääntelyn soveltamisalan ulkopuolelle?

            4)

            Merkitseekö suorahankinnan alkuperäinen määräaika, joka on pidempi kuin 30 vuoden määräaika, joka päättyy 3.12.2039 (eli määräaika, joka alkaa asetuksen N:o 1370/2007 voimaantulopäivästä), kuitenkin sitä, että hankinta ei ole kyseisen asetuksen 5 artiklassa ja 8 artiklan 3 kohdassa, yhdessä luettuina, vahvistettujen periaatteiden mukainen, vai onko tämän sääntöjenvastaisuuden katsottava kaikissa oikeudellisissa suhteissa korjaantuneen automaattisesti sen vuoksi, että se lyhenee ”lain nojalla” (8 artiklan 3 kohdan 2 alakohta) implisiittisesti kyseisen 30 vuoden määräajan mittaiseksi?

      (
         1
      )	Rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta 23.10.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1370/2007 (EUVL 2007, L 315, s. 1).


201807270492024492018/C 285/363242018CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180515212221Asia C-324/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 15.5.2018 – Sicilville Srl v. Comune di Brescia
 ---documentbreak--- C2852018FI2110120180515FI0036211222Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 15.5.2018 – Sicilville Srl v. Comune di Brescia
   (Asia C-324/18)2018/C 285/36Oikeudenkäyntikieli: italia
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Sicilville Srl

      Vastapuoli: Comune di Brescia

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko Euroopan unionin oikeus ja erityisesti julkisista hankinnoista annetun direktiivin 2014/24/EU (
         1
      ) 57 artiklan 4 kohta yhdessä saman direktiivin johdanto-osan 101 perustelukappaleen sekä suhteellisuusperiaatteen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kanssa esteenä sellaiselle nyt esillä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa todetaan, että talouden toimija on suljettava pois hankintamenettelystä, jos tämä on syyllistynyt ”vakavaan ammatin harjoittamiseen liittyvään virheeseen”, ja säädetään, että mikäli ammatillinen virhe on johtanut hankintasopimuksen ennenaikaiseen irtisanomiseen, toimija voidaan sulkea pois ainoastaan siinä tapauksessa, ettei irtisanomista ole riitautettu tai vahvistettu oikeudenkäynnin päättyessä?
   (
         1
      )	Julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26.2.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/24/EU (EUVL 2014, L 94, s. 65).


201808030282049792018/C 294/433862018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180611313221Asia C-386/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka College van Beroep voor het bedrijfsleven (Alankomaat) on esittänyt 11.6.2018 – Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
 ---documentbreak--- C2942018FI3110120180611FI0043311322Ennakkoratkaisupyyntö, jonka College van Beroep voor het bedrijfsleven (Alankomaat) on esittänyt 11.6.2018 – Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Asia C-386/18)2018/C 294/43Oikeudenkäyntikieli: hollanti
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   College van Beroep voor het bedrijfsleven

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Coöperatieve Producentenorganisatie en Beheersgroep Texel UA

      Vastaaja: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1a.)

            Onko Euroopan meri- ja kalatalousrahastosta ja neuvoston asetusten (EY) N:o 2328/2003, (EY) N:o 861/2006, (EY) N:o 1198/2006 ja (EY) N:o 791/2007 sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1255/2011 kumoamisesta 15.5.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 508/2014 (
                  1
               ) (asetus 508/2014) 66 artiklan 1 kohta sen takia, että siinä säädetään, että tukea ”myönnetään” kalastus- ja vesiviljelytuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (EY) N:o 1184/2006 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 104/2000 kumoamisesta 11.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1379/2013 (
                  2
               ) (asetus 1379/2013) 28 artiklassa tarkoitettujen tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevien suunnitelmien valmisteluun ja täytäntöönpanoon, esteenä sille, että jäsenvaltio vetoaa tuottajaorganisaatiota, joka on jättänyt tällaista avustuksen myöntämistä koskevan hakemuksen, vastaan siihen, ettei jäsenvaltio ollut hakemuksen jättämisen ajankohtana ottanut käyttöön Euroopan komission hyväksymässä toimintaohjelmassaan eikä menojen tukikelpoisuuden määrittämiseksi annetuissa kansallisissa säännöissä mahdollisuutta tehdä hakemus tietyn menoluokan osalta (käsiteltävässä tapauksessa tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevan suunnitelman valmistelu- ja täytäntöönpanokustannukset) tai tietyn ajanjakson osalta (käsiteltävässä tapauksessa vuosi 2014)?

            1b.)

            Onko ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen a alakysymykseen annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, että tuottajaorganisaatio on asetuksen N:o 1379/2013 28 artiklan perusteella velvollinen laatimaan tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevan suunnitelman ja sen jälkeen, kun jäsenvaltio on hyväksynyt kyseisen suunnitelman, panemaan sen täytäntöön?

            2)

            Mikäli ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen a alakysymykseen vastataan siten, että asetuksen 508/2014 66 artiklan 1 kohta on esteenä sille, että jäsenvaltio vetoaa tuottajaorganisaatiota, joka on jättänyt tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevan suunnitelman valmisteluun ja täytäntöönpanoa tarkoitetun avustuksen myöntämistä koskevan hakemuksen, vastaan siihen, että kyseinen jäsenvaltio ei hakemuksen jättämisen ajankohtana ollut ottanut käyttöön mahdollisuutta tehdä tällainen hakemus, voiko asianomainen avustuksenhakija silloin saada asetuksen 508/2014 66 artiklan 1 kohdasta suoraan oikeusperustan asianomaisen avustuksen myöntämistä koskevalle oikeudelle jäsenvaltiotaan kohtaan?

            3)

            Mikäli toiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan siten, että asianomainen avustuksenhakija voi saada asetuksen 508/2014 66 artiklan 1 kohdasta suoraan oikeusperustan asianomaisen avustuksen myöntämistä koskevalle oikeudelle jäsenvaltiotaan kohtaan, onko Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 (
                  3
               ) (asetus 1303/2013) 65 artiklan 6 kohta silloin esteenä sille, että avustus myönnetään tuotantoa ja markkinoille saattamista koskevan suunnitelman valmisteluun ja täytäntöönpanoon siinä tapauksessa, että avustushakemus jätetään sen jälkeen, kun tuotantoa ja markkinoille saattamista koskeva suunnitelma on valmisteltu ja pantu täytäntöön?

      (
         1
      )	EUVL 2014, L 149, s. 1.
   (
         2
      )	EUVL 2013, L 354, s. 1.
   (
         3
      )	EUVL 2013, L 347, s. 320.


title: Asia T-430/18: Kanne 10.7.2018 – American Airlines v. komissio

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/21

      Kanne 10.7.2018 – American Airlines v. komissio
      (Asia T-430/18)
      (2018/C 319/25)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: American Airlines, Inc. (Fort Worth, Texas, Yhdysvallat) (edustajat: solicitor J. Poitras sekä asianajajat J. Ruiz Calzado ja J. Wileur)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan vakiintuneiden oikeuksien hyväksymisestä 30.4.2018 tehdyn päätöksen C(2018) 2788

                  —

                  velvoittamaan komission ja mahdolliset komissiota tukevat väliintulijat korvaamaan oikeudenkäyntikulut

                  —

                  toteuttamaan kaikki muut esillä olevan asian osalta tarvittavat toimenpiteet.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kantaja väittää, että Euroopan komissio on tehnyt sekä oikeudellisia virheitä että ilmeisiä arviointivirheitä tehdessään 30.4.2018 päätöksen C(2018) 2788, jossa komissio katsoi, että Delta voi saada vakiintuneet oikeudet American Airlinesin asiassa M.6607 antamien sitoumusten (sitoumukset) yhteydessä käyttöön antamiin lähtö- ja saapumisaikoihin.
      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen:

                  1.

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen soveltaessaan virheellisiä oikeussääntöjä sitoumuksiin perustuvien vakiintuneiden oikeuksien saamiseen.
                  Kantaja väittää, että komissio päätti arvioidessaan, oliko Delta käyttänyt tarkoituksenmukaisesti sitoumuksiin perustuvia lähtö- ja saapumisaikoja, että asiassa oli tarpeen selvittää ainoastaan, ettei Deltan tilanteeseen liittynyt väärinkäytöstä. Kantaja väittää lisäksi, että toisin kuin komissio katsoi, sitoumusten sanamuodon, sisällön ja tavoitteen tutkimisen perusteella on katsottava, että väärinkäytöksen puuttuminen ei ole merkityksellistä, ja että sitoumuksiin perustuvan tarkoituksenmukaisen käytön käsitteen asianmukainen tulkinta olisi edellyttänyt, että komissio olisi selvittänyt, vastasiko lähtö- ja saapumisaikojen käyttö Deltan virallista tarjousta, jonka se teki saadakseen lähtö- ja saapumisajat.

                  2.

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, että riidanalaiseen päätökseen liittyy ilmeisiä arviointivirheitä, kun siinä katsotaan, että Delta täytti tarkoituksenmukaista käyttöä koskevan vaatimuksen.
                  Kantaja väittää, että koska Delta päätti poiketa tarjouksestaan, komission olisi pitänyt selvittää, voidaanko tämä poikkeaminen ja lähtö- ja saapumisaikojen lopullinen käyttöaste hyväksyä ottaen huomioon merkitykselliset taloudelliset olosuhteet, ja arvioida, varmistetaanko kilpailu ja näin ollen kuluttajien etujen maksimointi.


title: Asia T-376/18: Kanne 14.6.2018 – Front Polisario v. neuvosto

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/16

      Kanne 14.6.2018 – Front Polisario v. neuvosto
      (Asia T-376/18)
      (2018/C 319/20)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Front populaire pour la libération de la Saguia el-Hamra et Rio de oro (Front Polisario) (edustaja: asianajaja G. Devers)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  toteamaan, että kantajan kanne on otettava tutkittavaksi

                  —

                  toteamaan, että riidanalainen päätös on kumottava

                  —

                  velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kantajan kanne koskee komission valtuuttamisesta aloittamaan Euroopan unionin puolesta Marokon kuningaskunnan kanssa käytävät neuvottelut kalastuskumppanuussopimuksen muuttamisesta ja pöytäkirjan tekemisestä 16.4.2018 annettua neuvoston päätöstä (ei julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä) ja kantaja vetoaa tämän kanteensa tueksi kymmeneen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, ettei neuvostolla ollut toimivaltaa antaa riidanalaista päätöstä, koska Euroopan unionilla ja Marokon kuningaskunnalla ei ole toimivaltaa kahdenvälisten sopimusten neuvottelemiseen Länsi-Saharan alueen osalta kyseisen alueen kansan, sellaisena kuin se on Front Polisarion edustamana, sijaan.

                  2)

                  Toinen kanneperuste perustuu siihen, ettei asiassa ole tarkasteltu kaikkia merkityksellisiä seikkoja, koska neuvosto ei riidanlaista päätöstä antaessaan kantajan mukaan ottanut huomioon unionin tuomioistuimen Länsi-Saharaa koskevaa oikeuskäytäntöä.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste perustuu siihen, että velvollisuus tutkia perusoikeuksien ja kansainvälisen humanitäärisen oikeuden loukkausta koskeva kysymys on laiminlyöty, koska riidanalaisesta päätöksestä ilmenee, ettei neuvosto ollut pohtinut kysymystä perusoikeuksien ja kansainvälisen humanitäärisen oikeuden noudattamisesta.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste perustuu puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen, koska neuvosto ei kantajan mukaan ryhtynyt minkäänlaisiin keskusteluihin Front Polisarion – joka on Länsi-Saharan kansan yksinomainen edustaja – kanssa ennen riidanalaisen päätöksen antamista.

                  5)

                  Viides kanneperuste perustuu siihen, ettei neuvosto noudattanut velvollisuuttaan panna täytäntöön unionin tuomioistuimen tuomio, koska riidanalaisessa päätöksessä ei kantajan mukaan otettu huomioon unionin tuomioistuimen asioissa C-104/16 P ja C-266/16 antamien tuomioiden perusteluja.

                  6)

                  Kuudes kanneperuste perustuu siihen, että riidanalaisessa päätöksessä unionin toimintaa kansainvälisellä tasolla ohjaavia periaatteita ja keskeisiä arvoja loukataan, koska yhtäältä kantajan mukaan kyseisessä päätöksessä kielletään Länsi-Saharan kansan olemassaolo korvaamalla se ilmaisulla ”kyseiset väestöt”; ja koska toisaalta siinä sallitaan neuvottelujen aloittaminen Marokon kuningaskunnan kanssa tämän Länsi-Saharaan nähden harjoittaman pakkoliittämispolitiikan yhteydessä sekä säännönmukaiset perusoikeuksien loukkaukset, joita tämän politiikan yhteydessä kantajan mukaan syyllistytään.

                  7)

                  Seitsemäs kanneperuste perustuu itsemääräämisoikeuden loukkaamiseen, koska kyseisessä päätöksessä kantajan mukaan yhtäältä kielletään Länsi-Saharan kansan olemassaolo itsemääräämisoikeuden subjektina ja loukataan kyseisen kansan yhtenäisyyttä sekä toisaalta sallitaan neuvottelujen aloittaminen Marokon kuningaskunnan kanssa sen luonnonvarojen osalta, mikä on ristiriidassa Länsi-Saharan erillisen ja erityisen aseman kanssa sekä kyseisen alueen kansan pysyvän suvereniteetin kanssa.

                  8)

                  Kahdeksas kanneperuste perustuu sopimusten suhteellisen vaikutuksen periaatteen loukkaamiseen, koska riidanalaisessa päätöksessä kantajan mukaan kielletään Länsi-Saharan kansalta, sellaisena kuin se on Front Polisarion edustamana, kolmannen asema unionin ja Marokon välisiin suhteisiin nähden.

                  9)

                  Yhdeksäs kanneperuste perustuu kansainvälisen humanitäärisen oikeuden ja kansainvälisen rikosoikeuden rikkomiseen, koska kantajan mukaan yhtäältä riidanalaisessa päätöksessä sallitut neuvottelut käytiin Marokon kuningaskunnan Länsi-Saharaan nähden harjoittaman pakkoliittämispolitiikan yhteydessä ja koska toisaalta kyseisessä päätöksessä tuettiin marokkolaisuudisasukkaiden lainvastaista siirtoa miehitetylle länsisaharalaisalueelle, kun siinä käytettiin ilmaisua ”kyseiset väestöt”.

                  10)

                  Kymmenes kanneperuste, joka perustuu tunnustamatta jättämistä koskevan unionin velvollisuuden laiminlyöntiin, koska kyseisellä päätöksellä kantajan mukaan vahvistettiin Marokon miehityshallinnon vakavia kansainvälisen oikeuden loukkauksia suhteessa Länsi-Saharan kansaan, kun siinä sallittiin neuvottelujen aloittaminen Länsi-Saharan osalta Marokon kanssa.


title: Asia C-192/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 11.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – COBRA SpA v. Ministero dello Sviluppo economico (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 1999/5/EY — Radio- ja telepäätelaitteiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroinen tunnustaminen — Yhdenmukaistettujen standardien olemassaolo — Valmistajan velvollisuus kääntyä ilmoitetun tarkastuslaitoksen puoleen — Ilmoitetun tarkastuslaitoksen tunnusnumeron kiinnittäminen)

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/11

      Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 11.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – COBRA SpA v. Ministero dello Sviluppo economico
      (Asia C-192/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 1999/5/EY - Radio- ja telepäätelaitteiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroinen tunnustaminen - Yhdenmukaistettujen standardien olemassaolo - Valmistajan velvollisuus kääntyä ilmoitetun tarkastuslaitoksen puoleen - Ilmoitetun tarkastuslaitoksen tunnusnumeron kiinnittäminen))
      (2018/C 319/12)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Consiglio di Stato

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: COBRA SpA

         Vastapuoli: Ministero dello Sviluppo economico

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta 9.3.1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/5/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 18.6.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 596/2009, 12 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että kun radiolaitteen valmistaja soveltaa kyseisen direktiivin liitteessä III olevassa toisessa kohdassa tarkoitettua menettelyä ja käyttää yhdenmukaistettuja standardeja tässä kohdassa tarkoitettujen testisarjojen määrittämiseksi, sen ei tarvitse kääntyä kyseisen direktiivin 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kaltaisen ilmoitetun tarkastuslaitoksen puoleen eikä näin ollen liittää CE-merkintään tämän ilmoitetun tarkastuslaitoksen tunnusnumeroa.

                  2)

                  Direktiivin 1999/5, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 596/2009, 12 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että radiolaitteen valmistajan, joka on soveltanut kyseisen direktiivin liitteessä III tarkoitettua menettelyä ja käyttänyt yhdenmukaistettuja standardeja, joissa määritetään vaaditut olennaiset radiotestisarjat, ei tarvitse liittää CE-merkintään sellaisen ilmoitetun tarkastuslaitoksen tunnusnumeroa, jonka puoleen se on omasta tahdostaan ja ilman, että sillä on tähän velvollisuutta, kääntynyt mainittuihin yhdenmukaistettuihin standardeihin kuuluvien vaadittujen olennaisten radiotestisarjojen luettelon vahvistamista varten.

         (1)  EUVL C 231, 17.7.2017.


title: Asia T-449/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2018 – Nexans France ja Nexans v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Euroopan sähkökaapelimarkkinat — Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen — Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen — Tarkastuspäätöksen lainvastaisuus — Menettelyn kohtuullinen kesto — Hyvän hallinnon periaate — Henkilökohtaisen vastuun periaate — Yhteisvastuu sakon maksamisesta — Riittävät todisteet rikkomisesta — Rikkomisen kesto — Sakot — Oikeasuhteisuus — Yhdenvertainen kohtelu — Täysi toimivalta)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/38

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2018 – Nexans France ja Nexans v. komissio
      (Asia T-449/14) (1)

      ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Euroopan sähkökaapelimarkkinat - Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen - Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen - Tarkastuspäätöksen lainvastaisuus - Menettelyn kohtuullinen kesto - Hyvän hallinnon periaate - Henkilökohtaisen vastuun periaate - Yhteisvastuu sakon maksamisesta - Riittävät todisteet rikkomisesta - Rikkomisen kesto - Sakot - Oikeasuhteisuus - Yhdenvertainen kohtelu - Täysi toimivalta))
      (2018/C 328/51)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Nexans France SAS (Courbevoie, France) ja Nexans SA (Courbevoie) (edustajat: asianajaja G. Forwood, solicitor M. Powell, solicitor A. Rogers ja solicitor A. Oh)

         Vastaaja: Euroopan komissio (edustajat: aluksi C. Giolito, H. van Vliet ja A. Biolan, ja sitten Giolito ja van Vliet, avustajanaan barrister B. Doherty

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus [SEUT] 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.39610 – Sähkökaapelit) 2.4.2014 tehdyn komission päätöksen C(2014) 2139 final kumoamiseksi kantajia koskevilta osin ja toisaalta kantajille määrätyn sakon alentamiseksi

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Nexans France SAS ja Nexans SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 282, 25.8.2014.


title: Asia C-268/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 25.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Županijski sud u Zagrebu – Kroatia) – Eurooppalainen pidätysmääräys, jonka kohteena on AY (Ennakkoratkaisupyyntö — Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa — Eurooppalainen pidätysmääräys — Puitepäätös 2002/584/YOS — 1 artiklan 2 kohta, 3 artiklan 2 alakohta ja 4 artiklan 3 alakohta — Kieltäytymisperusteet — Rikostutkinnan päättäminen — Ne bis in idem -periaate — Etsitty henkilö, joka on ollut todistajana aikaisemmassa samoja tekoja koskevassa menettelyssä — Useiden samaa henkilöä koskevien eurooppalaisten pidätysmääräysten antaminen)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/18

      Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 25.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Županijski sud u Zagrebu – Kroatia) – Eurooppalainen pidätysmääräys, jonka kohteena on AY
      (Asia C-268/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Eurooppalainen pidätysmääräys - Puitepäätös 2002/584/YOS - 1 artiklan 2 kohta, 3 artiklan 2 alakohta ja 4 artiklan 3 alakohta - Kieltäytymisperusteet - Rikostutkinnan päättäminen - Ne bis in idem -periaate - Etsitty henkilö, joka on ollut todistajana aikaisemmassa samoja tekoja koskevassa menettelyssä - Useiden samaa henkilöä koskevien eurooppalaisten pidätysmääräysten antaminen))
      (2018/C 328/22)
      Oikeudenkäyntikieli: kroaatti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Županijski sud u Zagrebu

         Pääasian asianosainen

      AY

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2009 tehdyllä neuvoston puitepäätöksellä 2009/299/YOS, 1 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että täytäntöönpanojäsenvaltion oikeusviranomainen on velvollinen tekemään päätöksen kaikkien sille lähetettyjen eurooppalaisten pidätysmääräysten osalta, silloinkin, kun kyseisessä jäsenvaltiossa on jo tehty päätös sellaisen aikaisemman pidätysmääräyksen osalta, joka koskee samaa henkilöä ja samoja tekoja, mutta kun toinen pidätysmääräys on annettu ainoastaan sen perusteella, että etsitty henkilö on asetettu syytteeseen pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa.

                  2)

                  Puitepäätöksen 2002/584, sellaisena kuin se on muutettuna puitepäätöksellä 2009/299, 3 artiklan 2 alakohtaa ja 4 artiklan 3 alakohtaa on tulkittava siten, että sellaiseen yleisen syyttäjän päätökseen, kuten nyt kyseessä olevaan Unkarin keskustutkintatoimiston päätökseen, jolla päätetään tuntemattomaksi jääneen rikoksentekijän osalta aloitettu esitutkinta, jonka kuluessa eurooppalaisen pidätysmääräyksen kohteena olevaa henkilöä on kuultu ainoastaan todistajana ilman, että häneen olisi kohdistettu syytemenettelyä ja että hänen osaltaan olisi tehty päätöstä, ei voida kummankaan mainitun säännöksen nojalla vedota perusteena kieltäytymiselle panna kyseinen pidätysmääräys täytäntöön.

         (1)  EUVL C 256, 7.8.2017.


title: Asia T-392/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.7.2018 – TE v. komissio (Kumoamiskanne — OLAFin suorittaman ulkoisen tutkimuksen aloittaminen — Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena — Tutkimatta jättäminen)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/49

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.7.2018 – TE v. komissio
      (Asia T-392/17) (1)

      ((Kumoamiskanne - OLAFin suorittaman ulkoisen tutkimuksen aloittaminen - Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena - Tutkimatta jättäminen))
      (2018/C 328/66)
      Oikeudenkäyntikieli: tšekki

         Asianosaiset

         Kantaja: TE (edustaja: asianajaja J. Bartončík)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Baquero Cruz ja Z. Malůšková)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) suorittaman, sellaisen ulkoisen tutkimuksen aloittamisesta tehdyn päätöksen [luottamuksellinen] (2) kumoamista, joka kohdistuu kantajaan henkilönä, jota asia koskee, ja jossa on kyse [luottamuksellinen].

         Määräysosa

                  1)

                  Kanne jätetään tutkimatta.

                  2)

                  TE vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 293, 4.9.2017.

         (2)  Luottamukselliset tiedot poistettu.


title: Asia C-481/18: Kanne 23.7.2018 – Euroopan komissio v. Italian tasavalta

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/29

      Kanne 23.7.2018 – Euroopan komissio v. Italian tasavalta
      (Asia C-481/18)
      (2018/C 328/38)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Szmytkowska, C. Sjödin)

         Vastaaja: Italian tasavalta

         Vaatimukset

                  —

                  Unionin tuomioistuimen on todettava, että Italian tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 2006/17/EY muuttamisesta ihmiskudosten ja -solujen testausta koskevien tiettyjen teknisten vaatimusten osalta 26.11.2012 annetun direktiivin 2012/39/EU (1) 2 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja joka tapauksessa koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

                  —

                  Italian tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Direktiivin 2012/39/EU 2 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden oli saatettava mainitun direktiivin velvoitteiden noudattamiseksi niiden kansallisessa oikeusjärjestyksessä tarvittavat kansalliset toimenpiteet voimaan viimeistään 17.6.2014. Koska Italian tasavalta ei ole saattanut voimaan edellä mainitun direktiivin täytäntöönpanon edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä eikä ole ilmoittanut niistä komissiolle, komissio on päättänyt saattaa asian unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi.

         (1)  EUVL 2012, L 327, s. 24.


title: Asia T-769/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.7.2018 – roelliroelli confectionery schweiz v. EUIPO – Tanner (ALPRAUSCH) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Väitteen kohteena olevan tavaramerkin menetetyksi julistaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/49

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.7.2018 – roelliroelli confectionery schweiz v. EUIPO – Tanner (ALPRAUSCH)
      (Asia T-769/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Väitteen kohteena olevan tavaramerkin menetetyksi julistaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
      (2018/C 328/67)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: roelliroelli confectionery schweiz GmbH (St. Gall, Sveitsi) (edustajat: asianajajat S. Overhage ja R. Böhm)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Söder)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: André Tanner (Schindellegi, Sveitsi)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 1.8.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1596/2016-5), joka koskee André Tannerin ja roelliroelli confectionery schweiz GmbH:n välistä väitemenettelyä.

         Määräysosa

                  1)

                  Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

                  2)

                  roelliroelli confectionery schweiz GmbH ja Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 22, 22.1.2018.


title: Asia T-485/18: Kanne 9.8.2018 – Compañia de Tranvías de la Coruña v. komissio

text:
               22.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/27

      Kanne 9.8.2018 – Compañia de Tranvías de la Coruña v. komissio
      (Asia T-485/18)
      (2018/C 381/32)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Compañia de Tranvías de la Coruña SA (A Coruña, Espanja) (edustaja: asianajaja J. Monrabà Bagan)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan asiakirjoihin tutustumisesta 7.6.2018 annetun Euroopan komission päätöksen C(2018) 3780 final

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös ei ole olennaisten menettelymääräysten mukainen.

                              —

                              Päätöksessä ei riittävällä tavalla perustella asiakirjoihin tutustumisen epäämistä tai sen sallimista vain osittain, kun otetaan huomioon, että viitatun vireillä olevan oikeudenkäyntimenettelyn (yhdistetyt asiat C-350/17 Mobit (1) ja C-351/17 Autolinee Toscane (2)) ja pyynnön saada tutustua asiakirjoihin välillä ei ole yhteyttä.

                              —

                              Riittävien perustelujen esittäminen on olennainen menettelymääräys, jota komission on aina noudatettava.

                              —

                              Riittävien perustelujen puuttuminen tarkoittaa sitä, että riidanalainen päätös ei ole SEUT 296 artiklan toisen kohdan mukainen, ja että se on näin ollen katsottava mitättömäksi SEUT 264 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka esitetään toissijaisesti ja jonka mukaan ylivoimainen yleinen etu edellyttää niiden asiakirjojen luovuttamista, joihin tutustuminen on evätty riidanalaisella päätöksellä.

                              —

                              Asiakirjat, joihin tutustumista on pyydetty, koskevat yleistä etua, koska ne auttaisivat tulkitsemaan rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista annettuja unionin asetuksia, joita komissio on aiemmin soveltanut.

                              —

                              Näin ollen on niin, että vaikka unionin yleinen tuomioistuin löytäisi yhteyden edellä mainittujen vireillä olevien yhdistettyjen asioiden C-350/17 Mobit ja C-351/17 Autolinee Toscane ja pyynnön saada tutustua asiakirjoihin välillä, asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (3) 4 artiklan 2 kohdan loppuosan mukaan asiakirjojen luovuttaminen on sallittua, kun on kyse ylivoimaisesta yleisestä edusta.

                              —

                              Asiakirjoilla on – ei pelkästään kantajalle vaan kullekin viranomaiselle tai sidosryhmälle, joka soveltaa rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista annettuja unionin asetuksia – merkitystä ylivoimaisen yleisen edun kannalta, minkä vuoksi pitäisi myöntää oikeus tutustua niihin.

         (1)  Consiglio di Staton (Italia) 12.6.2017 esittämä ennakkoratkaisupyyntö, Mobit Soc.cons. a.r.l. v. Regione Toscana (EUVL 2017, C 330, s. 4).

         (2)  Consiglio di Staton (Italia) 12.6.2017 esittämä ennakkoratkaisupyyntö – Autolinee Toscane SpA v. Mobit Soc.cons. a.r.l. (EUVL 2017, C 330, s. 5).

         (3)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL 2001, L 145, s. 43).


title: Asia T-288/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.7.2018 – Sky v. EUIPO – Parrot Drones (Parrot SKYCONTROLLER)

text:
               22.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/31

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.7.2018 – Sky v. EUIPO – Parrot Drones (Parrot SKYCONTROLLER)
      (Asia T-288/17) (1)

      (2018/C 381/39)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 231, 17.7.2017.


title: Asia C-150/18 P: Valitus, jonka El Corte Inglés SA on tehnyt 21.2.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-212/16., El Corte Inglés v. EUIPO, 5.12.2017 antamasta tuomiosta

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/2

      Valitus, jonka El Corte Inglés SA on tehnyt 21.2.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-212/16., El Corte Inglés v. EUIPO, 5.12.2017 antamasta tuomiosta
      (Asia C-150/18 P)
      (2018/C 392/02)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: El Corte Inglés SA (edustaja: J. L. Rivas Zurdo, abogado)

         Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Elho Business & Sport Vertriebs GmbH
      Unionin tuomioistuin (yhdeksäs jaosto) on 6.9.2018 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen.


title: Asia C-524/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 10.8.2018 – Dr. Willmar Schwabe GmbH & Co.KG v. Queisser Pharma GmbH & Co. KG

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/9

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 10.8.2018 – Dr. Willmar Schwabe GmbH & Co.KG v. Queisser Pharma GmbH & Co. KG
      (Asia C-524/18)
      (2018/C 392/13)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Bundesgerichtshof

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Dr. Willmar Schwabe GmbH & Co.KG

         Vastapuoli: Queisser Pharma GmbH & Co. KG

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  ”Liittyykö” asetuksen 10 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla viittaukseen yleisluontoisista, täsmentämättömistä terveyshyödyistä asetuksen (EY) N:o 1924/2006 (1) 13 tai 14 artiklassa tarkoitettuihin luetteloihin sisältyvä yksittäinen terveysväite jo silloin, jos viittaus on uuden pakkauksen etupuolella ja hyväksytyt väitteet sen takapuolella ja väitteet sisältönsä puolesta koskevat yleisön käsityksen mukaan yksiselitteisesti viittausta, mutta viittaus ei kuitenkaan sisällä yksiselitteistä viittausta, esimerkiksi asteriskiviittausta, takasivun väitteisiin?

                  2)

                  Kun viitataan asetuksen (EY) N:o 1924/2006 10 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin yleisluontoisiin, täsmentämättömiin hyötyihin, onko nekin osoitettava kyseisen asetuksen 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla?

         (1)  Elintarvikkeita koskevista ravitsemus- ja terveysväitteistä 20.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1924/2006 (EUVL 2006, L 404, s. 9)..


title: Asia T-702/16 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.9.2018 – Valittajina Barroso Truta ym. ja muuna osapuolena Euroopan unionin tuomioistuin (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Sopimussuhteiset toimihenkilöt — Eläkkeet — Aiemmin kansallisissa eläkejärjestelmissä saavutettujen eläkeoikeuksien siirtäminen unionin eläkejärjestelmään — Työsopimuksista vastaavan viranomaisen kantajille hyvitettäviä palvelusvuosia koskevien ehdotusten toimittamisen yhteydessä antamien tietojen väitetystä riittämättömyydestä aiheutunut vahinko — Vahingonkorvauskanteen hylkääminen ensimmäisessä oikeusasteessa — Henkilöstösääntöjen 77 artiklan neljäs kohta — Aineellinen vahinko)

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/22

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.9.2018 – Valittajina Barroso Truta ym. ja muuna osapuolena Euroopan unionin tuomioistuin
      (Asia T-702/16 P) (1)

      ((Muutoksenhaku - Henkilöstö - Sopimussuhteiset toimihenkilöt - Eläkkeet - Aiemmin kansallisissa eläkejärjestelmissä saavutettujen eläkeoikeuksien siirtäminen unionin eläkejärjestelmään - Työsopimuksista vastaavan viranomaisen kantajille hyvitettäviä palvelusvuosia koskevien ehdotusten toimittamisen yhteydessä antamien tietojen väitetystä riittämättömyydestä aiheutunut vahinko - Vahingonkorvauskanteen hylkääminen ensimmäisessä oikeusasteessa - Henkilöstösääntöjen 77 artiklan neljäs kohta - Aineellinen vahinko))
      (2018/C 392/26)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittajat: José Barroso Truta (Bofferdange, Luxemburg), Marc Forli (Lexy, Ranska), Calogero Galante (Aix-sur-Cloie, Belgia) ja Bernard Gradel (Konacker, Ranska) (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

         Muu osapuoli: Euroopan unionin tuomioistuin (asiamiehet: J. Inghelram ja Á. Almendros Manzano)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (kolmas jaosto) 20.7.2016 antamasta tuomiosta Barroso Truta ym. v. Euroopan unionin tuomioistuin (F-126/15, EU:F:2016:159) tehty valitus, jossa vaaditaan tämän tuomion kumoamista

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Valitus hylätään.

                  2)

                  Kantajat vastaavat neljäsosasta omia oikeudenkäyntikulujaan.

                  3)

                  Euroopan unionin tuomioistuin vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan kolme neljäsosaa kantajille aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.

         (1)  EUVL C 441, 28.11.2016.


title: Asia T-543/18: Kanne 7.9.2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek)

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/38

      Kanne 7.9.2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek)
      (Asia T-543/18)
      (2018/C 392/46)
      Kannekirjelmän kieli: saksa

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Düsseldorf, Saksa) (edustaja: asianajaja P. Lange)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg (Hampuri, Saksa)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki Peek – Rekisteröintihakemus nro 1 915 438

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 31.5.2018 asiassa R 115/2005-1 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 4 kohtaa, luettuna yhdessä tavaramerkkiasetuksen 15 artiklan 2 kohdan kanssa, on rikottu

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 4 kohtaa on rikottu

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 4 kohtaa, luettuna yhdessä tavaramerkkiasetuksen 15 artiklan 2 kohdan kanssa, on rikottu sekaannusvaaran toteamisen johdosta

                  —

                  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 63 artiklaa, luettuna yhdessä komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 20 säännön 7 kohdan c alakohdan kanssa, on rikottu.


title: Asia C-244/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 4.9.2018 – Euroopan komissio v. Euroopan unionin neuvosto (Kumoamiskanne — Päätös (EU) 2017/477 — Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä Kazakstanin tasavallan tehostetulla kumppanuus- ja yhteistyösopimuksella perustetussa yhteistyöneuvostossa unionin puolesta esitettävä kanta yhteistyöneuvoston, yhteistyökomitean ja erikoistuneiden alakomiteoiden tai muiden elinten työjärjestelyihin — SEUT 218 artiklan 9 kohta — Päätös, jolla vahvistetaan kansainvälisellä sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävät kannat — Sopimus, jonka tietyt määräykset voivat liittyä yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan (YUTP) — Äänestyssääntö)

text:
               5.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 399/9

      Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 4.9.2018 – Euroopan komissio v. Euroopan unionin neuvosto
      (Asia C-244/17) (1)

      ((Kumoamiskanne - Päätös (EU) 2017/477 - Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä Kazakstanin tasavallan tehostetulla kumppanuus- ja yhteistyösopimuksella perustetussa yhteistyöneuvostossa unionin puolesta esitettävä kanta yhteistyöneuvoston, yhteistyökomitean ja erikoistuneiden alakomiteoiden tai muiden elinten työjärjestelyihin - SEUT 218 artiklan 9 kohta - Päätös, jolla vahvistetaan kansainvälisellä sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävät kannat - Sopimus, jonka tietyt määräykset voivat liittyä yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan (YUTP) - Äänestyssääntö))
      (2018/C 399/10)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi L. Havas, L. Gussetti ja P. Aalto, sitten L. Havas ja L. Gussetti)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Bishop ja P. Mahnič Bruni)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä Kazakstanin tasavallan tehostetulla kumppanuus- ja yhteistyösopimuksella perustetussa yhteistyöneuvostossa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta yhteistyöneuvoston, yhteistyökomitean ja erikoistuneiden alakomiteoiden tai muiden elinten työjärjestelyihin 3.3.2017 annettu neuvoston päätös (EU) 2017/477 kumotaan.

                  2)

                  Päätöksen 2017/477 vaikutukset pidetään voimassa.

                  3)

                  Euroopan unionin neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 239, 24.7.2017.


title: Asia C-35/18 P: Valitus, jonka Carrera Brands Ltd on tehnyt 18.1.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-419/16, Carrera Brands v. EUIPO, 16.11.2017 antamasta tuomiosta

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/2

      Valitus, jonka Carrera Brands Ltd on tehnyt 18.1.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-419/16, Carrera Brands v. EUIPO, 16.11.2017 antamasta tuomiosta
      (Asia C-35/18 P)
      (2018/C 427/02)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Valittaja: Carrera Brands Ltd (edustaja: C. Markowsky, Rechtsanwalt)

         Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Autec AG
      Unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on 14.6.2018 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen täysin perusteettomana ja velvoittanut valittajan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.


title: Asia C-604/18 P: Valitus, jonka Eleni Pavlikka Bourdouvali ym. on tehnyt 24.9.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu neljäs jaosto) asiassa T-786/14, Bourdouvali ym. v. neuvosto ym., 13.7.2018 antamasta tuomiosta

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/28

      Valitus, jonka Eleni Pavlikka Bourdouvali ym. on tehnyt 24.9.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu neljäs jaosto) asiassa T-786/14, Bourdouvali ym. v. neuvosto ym., 13.7.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-604/18 P)
      (2018/C 427/36)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittajat: Eleni Pavlikka Bourdouvali ym. (edustaja: P. Tridimas, barrister, ja K. Chrysostomides, dikigóros)

         Muut osapuolet: Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio, Euroopan keskuspankki, euroryhmä, jota edustaa Euroopan unionin neuvosto, ja Euroopan unioni, jota edustaa Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Valittajat vaativat unionin tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen tuomion

                  —

                  antamaan valittajien unionin yleisessä tuomioistuimessa vaatimat määräykset

                  —

                  velvoittamaan muut osapuolet korvaamaan oikeudenkäyntikulut muutoksenhakuasiassa ja unionin yleisessä tuomioistuimessa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valittajien mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että

                  a.

                  euroryhmä ei velvoittanut Kyprosta toteuttamaan toimenpiteitä, joista aiheutui valittajille vahinkoa, tai että kyseisiä toimenpiteitä ei vaadittu sellaisella toimella, josta unioni olisi vastuussa

                  b.

                  EKP:n 21.3.2013 antamasta lehdistötiedotteesta ei aiheutunut haittaa valittajille

                  c.

                  muut osapuolet eivät tietyillä muilla toimilla vaatineet Kyprosta jatkamaan haitallisia toimenpiteitä ja/tai vahingollisiin toimiin 30.6.2013 tehdyillä muutoksilla käyttöön otettujen haitallisten toimenpiteiden jatkamista

                  d.

                  kaikkia haitallisia toimenpiteitä ei edellytetty neuvoston päätöksessä 2013/236 (1)

                  e.

                  Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklan 1 kohdassa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen lisäpöytäkirjassa N:o 1 olevassa 1 artiklassa suojattua omistusoikeutta, luottamuksensuojan periaatetta tai syrjintäkiellon periaatetta ei ollut vakavasti loukattu.

            Valittajien mukaan haitalliset toimenpiteet eivät täyttäneet omistusoikeuden rajoittamiselle laissa asetettuja edellytyksiä eivätkä myöskään oikeasuhteisuutta koskevia edellytyksiä. Ne katsovat, että muiden osapuolten toiminta synnytti perustellun odotuksen siitä, ettei niiden saamisoikeuksien arvoa alentavia alaskirjauksia tehtäisi. Ne katsovat joutuneensa Bank of Cyprusin ja Laikin tallettajina, osakkeenomistajina tai joukkovelkakirjojen haltijoina syrjityiksi muun muassa muiden euroalueen jäsenvaltioiden, jotka saivat Kyprokselle myönnetyn kaltaista rahoitusapua, pankkien tallettajiin, osakkeenomistajiin tai joukkovelkakirjojen haltijoihin nähden.

         (1)  Kyprokselle osoitetuista erityistoimista rahoitusvakauden ja kestävän kasvun palauttamiseksi 25.4.2013 annettu neuvoston päätös 2013/236/EU (EUVL 2013, L 141, s. 32).


title: Asia T-506/18: Kanne 24.8.2018 – Puola v. komissio

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/78

      Kanne 24.8.2018 – Puola v. komissio
      (Asia T-506/18)
      (2018/C 427/105)
      Oikeudenkäyntikieli: puola

         Asianosaiset

         Kantaja: Puolan tasavalta (asiamies: B. Majczyna)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 13.6.2018 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen C(2018) 3826 final (1) siltä osin kuin siinä jätetään Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 1 421 755,79 euron ja 1 436 426,23 euron suuruiset määrät, jotka Puolan tasavallan hyväksymä maksajavirasto on maksanut

                  —

                  velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

                  1.

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 1306/2013 (2) 52 artiklan 1 kohdan rikkomiseen sillä perusteella, että rahoitusoikaisua on sovellettu virheellisten tosiseikkoja koskevien toteamusten ja oikeudellisen tulkinnan nojalla.

                              —

                              Puolan tasavalta väittää, että Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle kanteen kohteena olevalla päätöksellä jätetyt määrät on maksettu sellaisten säännösten nojalla, joissa määritellään tupakka-alan erityisen tuen täytäntöönpanoa koskevat säännöt, eli asetuksen N:o 73/2009 (3), asetuksen N:o 1127/2009 (4) ja asetuksen N:o 1122/2009 (5) nojalla. Tapa, jolla Puolan hallitus pani tuen täytäntöön, oli myös yhteensopiva kansallisten säädösten ja Puolassa toteutettuja toimintoja koskevan ohjelman, joka oli toimitettu komissiolle asetuksen N:o 73/2009 68 artiklassa säädetyn erityisen tuen yhteydessä, kanssa.

                              —

                              Puolan tasavalta huomauttaa perusteen siitä osasta, joka koskee tuottajan luona paikalla tehtäviä tarkastuksia, että unionin oikeuteen tai kansalliseen oikeuteen ei sisältynyt säännöksiä tai määräyksiä tuottajan velvollisuudesta toimittaa kaikki tuotettu tupakka ensimmäiselle jalostajalle. Paikalla tehtäviä tarkastuksia koskeva Puolan järjestelmä mahdollisti sen selvittämisen, oliko kaikkia tukikelpoisuusedellytyksiä noudatettu.

                              —

                              Puolan tasavalta huomauttaa perusteen siitä osasta, joka koskee paikalla tehtäviä tarkastuksia toimituspisteessä, että näillä tarkastuksilla taattiin täysimääräisesti sen selvittäminen, täyttyivätkö kaikki ne laatua koskevat edellytykset, jotka tukikelpoisen tupakan raaka-aineen on täytettävä, mukaan luettuna erityisesti kosteutta ja hiekka- ja epäpuhtauspitoisuuksia koskevat vaatimukset.

                              —

                              Puolan tasavalta toteaa komission väitteestä, joka koskee vähennyksiä ja poikkeuksia koskevan erityisen järjestelmän puuttumista, että tupakka-alan erityistä tukea koskeva Puolan seuraamusjärjestelmä oli täysin yhteensopiva asetuksen N:o 73/2009 21 artiklan 1 kohdan kanssa. Tämä järjestelmä eli etenkin hyvin rajoittava ja poisti kokonaan rahastolle mahdollisesti aiheutuvien taloudellisten menetysten vaaran.

                  2.

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 1306/2013 52 artiklan 2 kohdan rikkomiseen sillä perusteella, että sovelletun kiinteämääräisen oikaisun määrä oli selvästi aivan liian suuri unionin taloudelle mahdollisesti aiheutuvien taloudellisten menetysten vaaraan nähden.

                              —

                              Puolan tasavalta väittää, että komission soveltama 5 prosentin suuruinen kiinteämääräinen oikaisu on liian suuri ja että sillä ylitetään rahastolle aiheutuvan mahdollisen menetyksen enimmäismäärä.

                  3.

                  Kolmas kanneperuste, joka perustuu SEUT 296 artiklan toisen kohdan rikkomiseen
                  Puolan tasavalta vetoaa tässä yhteydessä komission tutkimuksen kuluessa toimittamaan kirjeenvaihtoon liittyviin eroavuuksiin ja siis komission perustelujen puuttumiseen sen perusteen osalta, jonka mukaan osaa sen vetoamista unionin säännöksistä on rikottu.

         (1)  Komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2018/873 (EUVL 2018, L 152, s. 29).

         (2)  Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 549).

         (3)  Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 73/2009 (EUVL 2009, L 30, s. 16).

         (4)  Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 III osastossa säädetyn tilatukijärjestelmän täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 29.10.2009 annettu komission asetus (EY) N:o 1120/2009 (EUVL 2009, L 316, s. 1).

         (5)  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä mainitussa asetuksessa säädettyjen viljelijöiden suorien tukien järjestelmien mukaisten täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä viinialalle säädetyn tukijärjestelmän mukaisten täydentävien ehtojen osalta 30.11.2009 annettu komission asetus (EY) N:o 1122/2009 (EUVL 2009, L 316, s. 65).


title: Asia T-128/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.10.2018 – Daimler v. komissio (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Direktiivin 2007/46/EY 29 artiklan mukaiseen menettelyyn liittyvät asiakirjat, joiden perusteella jäsenvaltio voi kieltäytyä rekisteröimästä ajoneuvoja, jotka muodostavat vakavan vaaran liikenneturvallisuudelle tai vahingoittavat vakavasti ympäristöä tai kansanterveyttä — Toimielinten asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden epääminen — Tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien tarkoitusten suojaa koskeva poikkeus — Yleinen olettama — Århusin yleissopimus — Itseään koskeviin asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden epääminen — Perusoikeuskirjan 41 artikla)

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/36

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.10.2018 – Daimler v. komissio
      (Asia T-128/14) (1)

      (Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Direktiivin 2007/46/EY 29 artiklan mukaiseen menettelyyn liittyvät asiakirjat, joiden perusteella jäsenvaltio voi kieltäytyä rekisteröimästä ajoneuvoja, jotka muodostavat vakavan vaaran liikenneturvallisuudelle tai vahingoittavat vakavasti ympäristöä tai kansanterveyttä - Toimielinten asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden epääminen - Tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien tarkoitusten suojaa koskeva poikkeus - Yleinen olettama - Århusin yleissopimus - Itseään koskeviin asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden epääminen - Perusoikeuskirjan 41 artikla)
      (2018/C 427/44)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Daimler AG (Stuttgart, Saksa) (edustajat: asianajajat C. Arhold, B. Schirmer ja N. Wimmer)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi F. Clotuche-Duvieusart, sitten G. Wilms ja F. Clotuche-Duvieusart ja lopuksi H. Krämer ja F. Clotuche-Duvieusart, avustajinaan aluksi asianajajat R. Van der Hout, sitten asianajajat R. Van der Hout ja C. Wagner)

         Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Simm ja A. Jensen) ja Euroopan parlamentti (asiamiehet: N. Görlitz ja L. Visaggio)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota 13.12.2013 annettu komission päätös Ares(2013) 3715941, jolla evättiin kantajalta oikeus tutustua asiakirjoihin, jotka liittyivät menettelyyn, jonka Ranskan tasavalta oli pannut vireille puitteiden luomisesta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen sekä tällaisiin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden hyväksymiselle 5.9.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/46/EY (puitedirektiivi) (EUVL 2007, L 263, s. 1) 29 artiklan mukaisesti

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kumotaan 13.12.2013 annettu Euroopan komission päätös Ares(2013) 3715941, jolla evättiin kantajalta oikeus tutustua asiakirjoihin, jotka liittyivät menettelyyn, jonka Ranskan tasavalta oli pannut vireille puitteiden luomisesta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen sekä tällaisiin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden hyväksymiselle 5.9.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/46/EY (puitedirektiivi) 29 artiklan mukaisesti.

                  2)

                  Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Daimlerin oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan parlamentti vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 151, 19.5.2014.


title: Asia C-595/18 P: Valitus, jonka The Goldman Sachs Group Inc. on tehnyt 21.9.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-419/14, The Goldman Sachs Group v. komissio, 12.7.2018 antamasta tuomiosta

text:
               10.12.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 445/6

      Valitus, jonka The Goldman Sachs Group Inc. on tehnyt 21.9.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-419/14, The Goldman Sachs Group v. komissio, 12.7.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-595/18 P)
      (2018/C 445/07)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: The Goldman Sachs Group Inc. (edustajat: A. Mangiaracina, avvocatessa, ja J. Koponen, advokat)

         Muut osapuolet: Euroopan komissio, Prysmian SpA, Prysmian Cavi e Sistemi Srl

         Vaatimukset

                  —

                  Valituksenalainen tuomio on kumottava

                  —

                  2.4.2014 annetun komission päätöksen C(2014) 2139 (1) 1, 2, 3 ja 4 artikla on kumottava kokonaan tai osittain (esim. vuoden 2007 toukokuusta ja vuoden 2007 marraskuusta lähtien, jolloin GS Group ja sen osakkuusyhtiöt omistivat ainoastaan noin 45 prosenttia ja 26 prosenttia Prysmianin osakkeista) valittajaa koskevilta osin; ja/tai

                  —

                  valittajalle 2.4.2014 annetun komission päätöksen C(2014) 2139 2 artiklassa määrätyn sakon määrää on alennettava; ja

                  —

                  komissio on velvoitettava korvaamaan asian käsittelystä ensimmäisessä oikeusasteessa ja muutoksenhausta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

         Ensimmäinen valitusperuste: Unionin yleinen tuomioistuin sovelsi virheellisesti SEUT 101 artiklaa ja asetuksen N:o 1/2003 (2) 23 artiklan 2 kohtaa katsoessaan, että valittaja oli vastuussa kilpailusääntöjen rikkomisesta, johon Prysmian oli syyllistynyt 29.7.2005–3.5.2007 (IPO:ta edeltänyt ajanjakso).

         Toinen valitusperuste: Valittaja ei käyttänyt ratkaisevaa vaikutusvaltaa oikeuskäytännössä edellytetyssä tarkoituksessa 3.5.2007–28.1.2009 (IPO:n jälkeinen ajanjakso).

         Kolmas valitusperuste: Vaatimus siitä, että unionin tuomioistuin alentaa valittajan sakon määrää yhtä paljon kuin se mahdollisesti alentaa Prysmianin sakon määrää.

         (1)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.39610 – Sähkökaapelit) 2.4.2014 annettu komission päätös.

         (2)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EVYL 2003, L 1, s. 1).


title: Asia T-604/18: Kanne 9.10.2018 – Google ja Alphabet v. komissio

text:
               10.12.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 445/21

      Kanne 9.10.2018 – Google ja Alphabet v. komissio
      (Asia T-604/18)
      (2018/C 445/26)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Google LLC (Mountain View, Kalifornia, Yhdysvallat) ja Alphabet, Inc. (Mountain View) (edustajat solicitor N. Levy, barrister P. Stuart sekä asianajajat J. Schindler ja A. Lamadrid de Pablo)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa komission 18.7.2018 asiassa COMP/AT.40099 – Google Android antaman päätöksen

                  —

                  vaihtoehtoisesti kumoaa kantajille määrätyt sakot tai alentaa niitä täyden harkintavaltansa puitteissa

                  —

                  joka tapauksessa velvoittaa komission korvaamaan kantajille tässä oikeudenkäynnissä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Tässä kanteessa vaaditaan komission 18.7.2018 SEUT 102 artiklan ja ETA-sopimuksen 54 artiklan mukaisesta menettelystä antaman päätöksen C(2018) 4761 final (AT.40099 – Google Android) kumoamista.
      Kantajat esittävät kanteensa tueksi kuusi kanneperustetta.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä on tehty virhe arvioitaessa markkinoiden määrittelyä ja määräävää asemaa.
                  Kantajat toteavat tältä osin, että riidanalaisessa päätöksessä todetaan virheellisesti Androidin olevan määräävässä asemassa.
                  Kantajat väittävät lisäksi, että riidanalaisessa päätöksessä todetaan virheellisesti Playn olevan määräävässä asemassa.
                  Kantajat esittävät myös, että riidanalaiseen päätökseen sisältyvä väite siitä, että Googlella on määräävä asema käyttäjille tarkoitettujen hakukoneiden joukossa, ei sovi yhteen sen väärinkäyttöä koskevan teorian kanssa, joka liittyy alkuperäisille laitevalmistajille lisensoituihin hakusovelluksiin.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä virheellisesti todetaan, että Googlen mobiilisovelluksen jakelusopimukseen sisältyvät esiasennusta koskevat ehdot ovat kohtuuttomia.
                  Tältä osin kantajat väittävät, että riidanalaisessa päätöksessä ei osoiteta, että riitautetut esiasennusta koskevat ehdot todennäköisesti estäisivät kilpailua.
                  Kantajat väittävät edelleen, että riidanalaisessa päätöksessä jätetään virheellisesti huomiotta, että esiasennusta koskevat edellytykset ovat objektiivisesti perusteltuja, koska ne mahdollistavat sen, että Google voi tarjota Android-alustan ilmaiseksi.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä virheellisesti todetaan, että ainoa Googlen salkkuperusteisiin tulonjakosopimuksiin sisältyvä esiasennusta koskeva ehto oli kohtuuton.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä todetaan virheellisesti, että Google syyllistyi väärinkäyttöön asettaessaan Play ja Google Search -sovelluslisenssien edellytykseksi hajautumista ehkäisevän sopimuksen hajautumisen ehkäisemistä koskevat velvoitteet.
                  Kantajat väittävät tältä osin, että riidanalaisessa päätöksessä virheellisesti todetaan, että hajautumisen ehkäisemistä koskevat velvoitteet todennäköisesti rajoittavat kilpailua.
                  Kantajat väittävät lisäksi, että riidanalaisessa päätöksessä jätetään huomiotta, että hajautumisen ehkäisemistä koskevat velvoitteet ovat objektiivisesti perusteluja, koska niillä varmistetaan yhteensopivuus.

                  5)

                  Viides kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisella päätöksellä loukataan kantajien puolustautumisoikeuksia.
                  Kantajat väittävät tältä osin, että komissio epäasianmukaisesti sisällytti ”yhtä tehokas kilpailija” -analyysinsa (as efficient competitor) kantajille tosiseikkoja koskeviin kirjeisiin ja epäsi niiltä suullisen käsittelyn.
                  Kantajat väittävät edelleen, että komissio loukkasi niiden oikeutta tutustua asiakirja-aineistoon.

                  6)

                  Kuudes kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös on virheellinen siltä osin kuin siinä määrätään sakko ja siltä osin kuin kyse on sakon määrän laskemisesta.
                  Kantajat väittävät tältä osin, sakko on lainvastainen, koska siinä ei oteta huomioon Googlen tahallisuuden tai tuottamuksen puuttumista.
                  Kantajat väittävät lisäksi, että sakko on lainvastainen, koska se ei ole suhteellisuusperiaatteen mukainen.
                  Kantajat esittävät vaihtoehtoisesti, että riidanalainen päätös on virheellinen siltä osin kuin kyse on sakon määrän laskemisesta.


title: Asia C-605/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Itävalta) on esittänyt 25.9.2018 – Adler Real Estate AG ym.

text:
               10.12.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 445/7

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Itävalta) on esittänyt 25.9.2018 – Adler Real Estate AG ym.
      (Asia C-605/18)
      (2018/C 445/08)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Bundesverwaltungsgericht

         Pääasian asianosaiset

         Valittajat: Adler Real Estate AG, Petrus Advisers LLP ja TZ

         Vastaajana oleva viranomainen: Finanzmarktaufsichtsbehörde

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko säännellyillä markkinoilla kaupankäynnin kohteeksi otettavien arvopaperien liikkeeseenlaskijoita koskeviin tietoihin liittyvien avoimuusvaatimusten yhdenmukaistamisesta ja direktiivin 2001/34/EY muuttamisesta 15.12.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/109/EY, (1) sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2013/50/EU, 3 artiklan 1a kohdan neljännen alakohdan iii alakohtaa tulkittava siten, että tiukempien vaatimusten asettaminen osakkeiden haltijalle tai luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle edellyttää, että lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, joissa säädetään osuuksien julkistamista koskevista tiukemmista vaatimuksista, valvoo viranomainen, jonka jäsenvaltio on nimennyt julkisista ostotarjouksista annetun direktiivin 2004/25/EY (2) 4 artiklan mukaan, ja että tämä valvonta kattaa direktiivissä 2004/109/EY tarkoitettujen, osuuksien julkistamista koskevien tiukempien vaatimusten noudattamisen?

                  2)

                  Onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla esteenä kansalliselle käytännölle, jonka mukaan direktiivin 2004/25/EY 4 artiklassa tarkoitetun valvontaviranomaisen lainvoimaiselle päätökselle, jossa henkilön todetaan rikkoneen direktiivin 2004/25/EY täytäntöön panemiseksi annettuja kansallisia säännöksiä, annetaan sitova vaikutus myös samaa henkilöä vastaan käytävässä, näihin säännöksiin liittyvien direktiivin 2004/109/EY (avoimuusdirektiivi) täytäntöön panemiseksi annettujen kansallisten säännösten rikkomista koskevassa seuraamusmenettelyssä, joten kyseisellä henkilöllä ei ole mahdollisuutta riitauttaa jo lainvoimaisesti todettua rikkomusta oikeudellisten seikkojen tai tosiseikkojen osalta?

         (1)  EUVL 2004, L 390, s. 38.

         (2)  Julkisista ostotarjouksista 21.4.2004annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/25/EY (EUVL 2004, L 142, s. 12).


title: Asia T-609/18: Kanne 5.10.2018 – Fujifilm Recording Media v. EUIPO – iTernity (d:ternity)

text:
               10.12.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 445/22

      Kanne 5.10.2018 – Fujifilm Recording Media v. EUIPO – iTernity (d:ternity)
      (Asia T-609/18)
      (2018/C 445/27)
      Kannekirjelmän kieli: saksa

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Fujifilm Recording Media GmbH (Kleve, Saksa) (edustajat: asianajajat R. Härer, C. Schulze, C. Weber, H. Ranzinger ja C. Gehweiler)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: iTernity GmbH (Freiburg, Saksa)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ”d:ternity” – EU-tavaramerkki nro 11 152 154

         EUIPO:ssa käyty menettely: Menettämismenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 25.7.2018 asiassa R 2324/2018-4 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  toissijaisesti toteaa, että pääasiaa koskeva oikeusriita on loppuun käsitelty

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n ja asian käsittelyyn unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituslautakunnassa osallistuneen muun osapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 18 ja 64 artiklan rikkominen.