title: Asia C-548/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 18.4.2013 (Arbeidshof te Antwerpenin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Edgard Mulders v. Rijksdienst voor Pensioenen (Sosiaaliturva — Asetus (ETY) N:o 1408/71 — 1 artiklan r alakohta — ”Vakuutuskausien” käsite — 46 artikla — Eläkkeen laskenta — Huomioon otettavat vakuutuskaudet — Rajatyöntekijä — Työkyvyttömyysjakso — Kahden jäsenvaltion maksamien samankaltaisten etuuksien päällekkäisyys — Tätä jaksoa ei otettu huomioon vakuutuskautena — Asuinpaikkaa koskeva edellytys — Kansalliset säännöt päällekkäisyyden estämiseksi)

text:
               8.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 164/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 18.4.2013 (Arbeidshof te Antwerpenin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Edgard Mulders v. Rijksdienst voor Pensioenen
   (Asia C-548/11) (1)

   (Sosiaaliturva - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - 1 artiklan r alakohta - ”Vakuutuskausien” käsite - 46 artikla - Eläkkeen laskenta - Huomioon otettavat vakuutuskaudet - Rajatyöntekijä - Työkyvyttömyysjakso - Kahden jäsenvaltion maksamien samankaltaisten etuuksien päällekkäisyys - Tätä jaksoa ei otettu huomioon vakuutuskautena - Asuinpaikkaa koskeva edellytys - Kansalliset säännöt päällekkäisyyden estämiseksi)
   2013/C 164/07
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Arbeidshof te Antwerpen

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Edgard Mulders

      Vastaaja: Rijksdienst voor Pensioenen

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Arbeidshof te Antwerpen — Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2) 1 artiklan r alakohdan ja 46 artiklan tulkinta — Vanhuuseläke — Etuuksien laskenta — Huomioon otettavat vakuutuskaudet

      Tuomiolauselma

   Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, 1 artiklan r alakohtaa ja 46 artiklaa, luettuina tämän asetuksen 13 artiklan 2 kohdan a alakohdan sekä SEUT 45 ja SEUT 48 artiklan valossa, on tulkittava siten, että niiden vastaista on se, että tietyssä jäsenvaltiossa eläkettä laskettaessa työkyvyttömyyskautta, jonka aikana toisessa jäsenvaltiossa siirtotyöläiselle maksettiin sairausvakuutusetuutta, josta pidätettiin eläkemaksuja, ei tämän toisen valtion lainsäädännössä pidetä näissä säännöksissä tarkoitettuna ”vakuutuskautena” sillä perusteella, että asianomainen ei asu tässä toisessa valtiossa ja/tai sai ensimmäisen jäsenvaltion lainsäädännön nojalla vastaavaa etuutta, jota ei voinut saada samanaikaisesti tämän sairausvakuutusetuuden kanssa.

      (1)  EUVL C 25, 28.1.2012.


title: Asia T-439/17: Kanne 14.7.2017 – Yellow Window v. EIGE

text:
               9.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 338/15

         Kanne 14.7.2017 – Yellow Window v. EIGE
   (Asia T-439/17)
   (2017/C 338/16)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Yellow Window (Antwerpen, Belgia) (edustaja: asianajaja M. Velardo)

      Vastaaja: Euroopan tasa-arvoinstituutti (EIGE)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa 8.5.2017 päivätyn riidanalaisen päätöksen, jolla on hylätty kantajan tarjous menettelyssä EIGE/2017/OPER/04 ”Female Genital Mutilation: Estimating Girls at Risk”, ja päätökset valita toisen tarjoajan tekemä tarjous ja tehdä hankintasopimus tämän kanssa;

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan kantajalle aiheutuneen vahingon sekä maksamaan kahdeksan prosentin koron tai toissijaisesti maksamaan kantajalle korvauksen ja kahdeksan prosentin koron

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja avoimuusperiaatetta on loukattu, että huolellisuusvelvoitetta ja luottamuksellisuuden noudattamisvelvollisuutta ei ole noudatettu ja että on tehty ilmeinen arviointivirhe.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu perustelujen epäjohdonmukaisuuteen ja suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen kantajan tarjousta arvioitaessa.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu hyvää hallintoa koskevan oikeuden loukkaamiseen.


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 23 päivänä marraskuuta 1995, asiassa T-64/94, Dimitrios Benecos vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstöasia - Ammattitauti - Pysyvä osittainen invaliditeetti - Hyvän ja toimivan hallinnon periaate - Avustamisvelvollisuus - Harkintavallan väärinkäyttö - Vahingonkorvauskanne)

text:
20.1.96              1 FI |                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       N:o C 16/ 11
Pretura Circondariale di Venezian 3.11.1995 tekemällään                    ennen irtisanomista , makseta , jos irtisanomista seuraa
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Fede                   viksi kuukausiksi työttömäksi jäänyt työntekijä saa
rica Maso ym. ja Graziano Gazzetta ym. vastaan Istituto                    toisenlaisen korvauksen ( tässä tapauksessa 23 päivänä
          nazionale della previdenza sociale (INPS )                       heinäkuuta 1991 annetun italialaisen lain nro 223 4 ja
                         ( Asia C-373/95 )                                 16 §:n mukainen liikkuvuuskorvaus )?
                            ( 96/C 16/23 )
                                                                    4 ) Onko 4 artiklan 2 kohdassa käytetyn ilmaisun " työso
Pretura Circondariale di Venezia on 3.11.1995 tekemällään                  pimuksen kolmelta viimeiseltä kuukaudelta " katsottava
päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomio                  tarkoittavan kolmea viimeistä kalenterikuukautta vai
istuimen kirjaamoon 29.11.1 995 , pyytänyt yhteisöjen                      keskellä kalenterikuukautta päättyneen työsuhteen
tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Federica Maso                    päättymistä edeltänyttä kolmea kuukautta ?
ym . ja Graziano Gazzetta ym. vastaan Istituto nazionale
della previdenza sociale ( INPS ) seuraaviin kysymyksiin :          (') Yhdistetyt asiat 6/90 ja 9/90 , Kok . 1991 , s . 5357
                                                                    ( 2 ) EYVL N:o L 283 , 20.10.1980 , s . 23
1 ) Voidaanko ETY:n perustamissopimusta, sellaisena
     kuin sitä on tulkittu Francovich-tuomiossa ('), jossa oli
     kyse jäsenvaltion vastuusta yksityisiä henkilöitä ja
     oikeushenkilöitä kohtaan, kun jäsenvaltio on rikkonut
     jäsenyysvelvollisuuksiaan, tulkita siten, että sen kanssa
     sopusoinnussa on sellainen kansallinen säännös ( 27
     päivänä tammikuuta 1992 annetun italialaisen asetuk
     sen nro 80 2 §:n 7 momentti 2 |:n 4 momentin                   Tribunale di Genovan (I riita-asiain jaosto ) 16.11.1995
     yhteydessä ), jolla jälkikäteen rajoitetaan jo                 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
     tapahtuneesta vahingosta maksettavan korvauksen                riita-asiassa Cesare Regnoli & Figlio Sri vastaan Ministero
     määrää ?
                                                                                delle Finanze dello Stato
                                                                                ( Asia C-376/95 )
2 ) Tarkoitetaanko direktiivin 80/987/ETY( 2 ) 3 artiklan 2                                      ( 96/C 16/24
     kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa ja 4 artiklan 2
     kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa ilmaisulla
     " maksukyvyttömyys on alkanut " sitä päivää , jolloin          Tribunale di Genova (I riita-asiain jaosto ) on 16.11.1995
     hakemus konkurssin tai muun yleistäytäntöönpanoon              tekemällään päätöksellä , joka on saapunut Euroopan yhtei
     tähtäävän menettelyn aloittamiseksi on tehty, vai sitä         söjen tuomioistuimen kirjaamoon 4.12.1 995 , pyytänyt
     päivää , jolloin tämä menettely on aloitettu ( molemmat        yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua riita-asiassa
     on mainittu 2 artiklassa )?                                    Cesare Regnoli & Figlio Sri vastaan Ministero delle Finanze
                                                                    dello Stato samoihin kysymyksiin kuin yhdistetyissä asioissa
 3 ) Voidaanko direktiivin 4 artiklan 3 kohtaa ja 10 kohtaa
                                                                     C-47/95 ym ( 1 ).
     tulkita siten, että jäsenvaltio voi määrätä , ettei sellaisia
     työsuhteesta johtuvia saatavia , jotka ovat erääntyneet         (') Ks . EYVL N:o C 119 , 13.5.1995 , s . 5
                                           ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
     YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                             asianajaja Georges Vandersanden, Bryssel , prosessiosoite
               TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                                Luxemburgissa Myson SARL, 1 rue Glesener, vastaan
                23 päivänä marraskuuta 1995 ,                        Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamiehinä Gianluigi Vai
                                                                     sesia ja Denis Waelbroeck ja suullisessa käsittelyssä Alex
 asiassa T-64/94, Dimitrios Benecos vastaan Euroopan                 andre Vandencasteele ), jossa kantaja vaatii komission
                       yhteisöjen komissio (')                        15.3.1995 tekemän kantajan ammattitaudin tunnustami
 (Henkilöstöasia — Ammattitauti — Pysyvä osittainen                   seen tähtäävän hakemuksen hylkäämistä koskevan päätök
 invaliditeetti — Hyvän ja toimivan hallinnon periaate —              sen kumoamista sekä vahingonkorvausta kärsimästään
 Avustamisvelvollisuus — Harkintavallan väärinkäyttö —                aineellisesta ja aineettomasta vahingosta , ensimmäisen
                      Vahingonkorvauskanne)                           oikeusasteen tuomioistuin ( neljäs jaosto ), toimien kokoon
                              ( 96/C 16/25                            panossa : jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit
                                                                      R. García-Valdecasas ja P. Lindh, kirjaaja : H. Jung, on
                  (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                       antanut 23.11.1995 tuomion , jonka tuomiolauselma on
                                                                      seuraava :
 Asiassa T-64/94 , Dimitrios Benecos , Euroopan yhteisöjen
 komission virkamies, kotipaikka Bryssel , edustajanaan               1 ) Kanne hylätään.
 ---pagebreak--- N:o C 16/ 12          FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       20.1.96
2 ) Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäynti                   YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
     kuluistaan.                                                                     TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
                                                                                7 päivänä joulukuuta 1995 ,
(M EYVL N:o C 90, 26.3.1994                                         yhdistetyissä asioissa T-544/93 ja T-566/93, Giovanni
                                                                    Battista Abello ym. ja Gerhard Riesch vastaan Euroopan
                                                                                yhteisöjen komissio^)
                                                                     (Henkilöstöasia — Palkkalaskelma — Korjauskertoimet —
                                                                    Neuvoston asetukset (ETY, Euratom, EHTY) N:o 3761/
                                                                            92, 3765/92 ja 3766/92 — Lainvastaisuusväite)
                                                                                ( 96/C 16/27 )
    YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                                 (Oikeudenkäyntikieli: italia)
             TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
               30 päivänä marraskuuta 1995 ,                        Yhdistetyissä asioissa T-544/93 ja T-566/93 , Giovanni
                                                                    Battista Abello ym., Euroopan yhteisöjen komission virka
asiassa T-507/93 , Paulo Branco vastaan Euroopan yhteisö
                                                                    miehet ja henkilöstön jäsenet, joiden nimet käyvät ilmi
              jen tilintarkastustuomioistuin ( ' )
                                                                   tuomion liitteestä, ja Gerhard Riesch, Euroopan yhteisöjen
(Henkilöstöasia — Ylennyskelpoisten virkamiesten luettelo           komission virkamies, edustajinaan asianajajat Michele
— Siirtyminen toisen toimielimen palvelukseen — Kantajan           Tamburini ja Franco Colussi , Milano, prosessiosoite
vastainen toimi — Oikeussuojan tarve — Vahingonkor                 Luxemburgissa, 36 rue de Wiltz, vastaan Euroopan yhtei
          vaushakemus — Tutkimatta jättäminen)                      söjen komissio ( asiamiehenä Gianluigi Valsesia ), jota tukee
                          ( 96/C 16/26 )                           väliintulijana Euroopan unionin neuvosto ( asiamiehenä
                                                                   Anna Lo Monaco ), joissa kantajat vaativat toisaalta kumoa
                                                                    maan joulukuun 1992 ja tammikuun 1993 palkkalaskel
              (Oikeudenkäyntikieli: portugali)                     mansa siltä osin kuin ne on laadittu neuvoston 21.12.1992
                                                                    antamien asetusten ( ETY, Euratom, EHTY ) N:o 3761 /92 ,
                                                                    3765/92 ja 3766/92 sisältämiä korjauskertoimia soveltaen
Asiassa T-507/93 , Paulo Branco, Euroopan yhteisöjen                sekä, lainvastaisuusväitteen perusteella , toteamaan kyseiset
komission virkamies, Euroopan yhteisöjen tilintarkastus            asetukset lainvastaisiksi ja toisaalta korvaamaan kantajille
tuomioistuimen entinen virkamies, kotipaikka Bryssel,              riidanalaisten asetusten sisältämien korjauskertoimien
edustajanaan aluksi asianajajat Dieter Grozinger de Rosnay          soveltamisesta aiheutuneeksi väitetyn vahingon, yhteisöjen
ja David M. Travessa Mendes, sittemmin asianajajat Raoul           ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ( neljäs jaosto ),
Wagener ja David M. Travessa Mendes, Luxemburg,                    toimien kokoonpanossa : jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts
prosessiosoite Luxemburgissa jäljempänä mainittujen                sekä tuomarit R. Schintgen ja R. García-Valdecasas, kir
asianajotoimisto, 6—12 place d'Armes, vastaan Euroopan             jaaja : H. Jung, on antanut 7.12.1995 tuomion, jonka
yhteisöjen tilintarkastustuomioistuin ( asiamiehinä aluksi         tuomiolauselma on seuraava :
Jean-Marie Steiner ja Jan Inghelram, sittemmin Jan Inghel
ram ja Isabel Jalles ), jossa kantaja vaatii toisaalta tilintar    1 ) Kanne hylätään.
kastustuomioistuimen vuoden 1993 ylentämismenettelyn
kumoamista siltä osin kuin kantajaa ei siinä ole otettu            2 ) Kukin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntiku
huomioon ja toisaalta vastaajan hallinnon väitetyistä                      luistaan.
virheistä vuosien 1992 ja 1993 ylentämismenettelyssä
aiheutuvan kantajan kärsimän aineettoman vahingon kor
                                                                    ( 1 ) EYVL N:o C 325 , 9.12.1993 ja EYVL N:o C 1 , 4.1.1994
vaamista , yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomio
istuin ( ensimmäinen jaosto ), toimien kokoonpanossa :
jaoston puheenjohtajana toimiva H. Kirschner sekä tuoma
rit A. Kalogeropoulos ja V. Tiili, kirjaaja : J. Palacio
Gonzales, on antanut 30.11.1995 tuomion, jonka tuomio
lauselma on seuraava :
                                                                          YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                                                                                TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
1 ) Kanne jätetään tutkimatta.                                                        10 päivänä marraskuuta 1995 ,
                                                                    asiassa T-554/93 , A. T. E. Saint, C. Murray ja M. Craig
                                                                   vastaan Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen
2 ) Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäynti                                           komissio^)
     kuluistaan, mukaan lukien välitoimien määräämisestä
                                                                                (Asian poistaminen rekisteristä)
     aiheutuvat kulut.
                                                                                ( 96/C 16/28 )
(') EYVL N:o C 282 , 20.10.1993                                                       (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                    Asiassa T-544/93 A. T. E. Saint, C. Murray ja M. Craig
                                                                    ( Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti ), edustajinaan asian


title: Asia T-15/00: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 5.9.2006 — Auto- en Carrosseriebedrij Ambting ym. v. komissio

text:
               28.10.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/30

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 5.9.2006 — Auto- en Carrosseriebedrij Ambting ym. v. komissio
   (Asia T-15/00) (1)

   (2006/C 261/62)

      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EYVL C 135, 13.5.2000.


title: Asia C-337/09 P: Valitus, jonka Euroopan unionin neuvosto on tehnyt 20.8.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-498/04, Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd v. Euroopan unionin neuvosto, 17.6.2009 antamasta tuomiosta

text:
               21.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/23

         Valitus, jonka Euroopan unionin neuvosto on tehnyt 20.8.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-498/04, Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd v. Euroopan unionin neuvosto, 17.6.2009 antamasta tuomiosta
   (Asia C-337/09 P)
   2009/C 282/41
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: J.-P. Hix, Rechtsanwalt G. Berrisch ja Rechtsanwalt G. Wolf)

      Muut osapuolet: Zhejiang Xinan Chemical Industrial Group Co. Ltd, Euroopan yhteisöjen komissio, Association des Utilisateurs et Distributeurs de l’AgroChimie Européenne (Audace)

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin

               —

               kumoaa Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 17.6.2009 antaman tuomion,

               —

               ratkaisee asian lopullisesti hylkäämällä kanteen kokonaisuudessaan,

               —

               vaihtoehtoisesti palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen ratkaistavaksi ja

               —

               joka tapauksessa velvoittaa ensimmäisessä oikeusasteessa kantajana olleen korvaamaan muutoksenhakumenettelystä ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               1.

               teki oikeudellisen virheen, kun se piti polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (1) (jäljempänä perusasetus) 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa olevaa kahta edellytystä eli sitä, että markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman saamista koskevan hakemuksen on sisällettävä riittävästi todisteita siitä, että kyseisessä säännöksessä luetellut päätökset on tehty ”markkinoihin perustuvien tarjontaa ja kysyntää heijastavien viitteiden perusteella” ja sitä, että päätökset on tehty ”ilman merkittävää valtion puuttumista” yhtenä edellytyksenä estäen näin toisen edellytyksen tehokkaan vaikutuksen

               2.

               teki oikeudellisen virheen, kun se tulkitsi perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa mainitussa käsitteessä ”merkittävä valtion puuttuminen” olevan sanan ”merkittävä” viittaavan valtion puuttumisen taustalla oleviin näkökohtiin tai syihin eli siihen, perustuiko puuttuminen puhtaasti liiketoiminnallisiin näkökohtiin vai valtiovallalle tyypillisiin näkökohtiin, vaikka tällainen tulkinta ei saa minkäänlaista tukea säännöksen sanamuodosta

               3.

               teki oikeudellisen virheen, kun se tosiasiallisesti käänsi todistustaakan vaatiessaan neuvostoa, kun tämä eväsi valtion määräysvallassa olevalta yhtiöltä markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman, osoittamaan, että liiketoiminnallisten näkökohtien sijaan valtiovallalle tyypilliset näkökohdat vaikuttivat yrityksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan nojalla tekemiin päätöksiin

               4.

               teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että neuvosto teki ilmeisen virheen katsoessaan, että valtio käytti merkittävää määräysvaltaa kantajaan nähden kyseessä olevan tuotteen vientihintojen vahvistamisen osalta kun valtio (i) myönsi China Chamber of Commerce Metals, Minerals & Chemicals Importers and Exporters -nimiselle kauppakamarille (jäljempänä CCCMC) oikeuden vahvistaa pohjahinta, tarkastaa vienti ja estää sellainen vienti, jossa ei ole noudatettu näitä hintoja ja (ii) pani täytäntöön pohjahinnan estämällä sellaiset vientitoimet, joita CCCMC ei ollut hyväksynyt. Erityisesti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että neuvostolla oli velvollisuus asettaa kyseenalaiseksi niiden kantajan esittämien todisteiden todistusvoima tai riittävyys, jotka koskivat sitä, että CCCMC:n käyttöön ottama ja Kiinan tulliviranomaisten tukema järjestely ei tosiasiallisesti rajoittanut viejien mahdollisuutta vahvistaa itsenäisesti vientihinnat

               5.

               teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi kaikkien muiden päätelmiensä perusteella, että neuvosto teki ilmeisen virheen evätessään kantajalta markkinataloudessa toimivan yrityksen aseman.

      (1)  EYVL L 56, s. 1.


title: Asia T-290/13: Kanne 24.5.2013 — CMBG v. komissio ja EKP

text:
               3.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 226/14

         Kanne 24.5.2013 — CMBG v. komissio ja EKP
   (Asia T-290/13)
   (2013/C 226/22)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: CMBG Ltd (Tortola, Brittiläiset Neitsytsaaret) (edustajat: solicitor C. Paschalides ja asianajaja A. Paschalides)

      Vastaajat: Euroopan keskuspankki ja Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               määräämään korvausta maksettavaksi 1 999 121,60 euroa sillä perusteella, että Kyproksen ja vastaajien välillä 26.4.2013 tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan 1.23 ja 1.27 kohdassa määrätyt ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka rikkovat selvästi koskevat yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä eli Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklaa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen (EIOS) 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklaa;

               —

               toteamaan kyseiset ehdot mitättömiksi ja velvoittamaan Euroopan vakausmekanismin perustamista koskevan sopimuksen (EVM-sopimus) 14–18 artiklan nojalla toteutetut rahoitustukivälineet uudelleen tarkasteltaviksi 19 artiklan mukaisesti tuomioistuimen antaman tuomion perusteella sen selvittämiseksi, mitkä muutokset ovat tarpeen tuomion noudattamiseksi; ja

               —

               siltä osin kuin ensimmäisen vaatimuskohdan mukaisella korvauksella ei korvata sitä seikkaa, että kyseiset ehdot kumotaan, velvoittamaan korvaamaan SEUT 263 artiklan rikkomisen.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäisen kanneperusteen mukaan kyseiset yhteisymmärryspöytäkirjan ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka ”rikkovat selvästi yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä (1)”, koska

                           —

                           kyseinen oikeussääntö on ylemmänasteinen normi, sillä se sisältyy EU:n perusoikeuskirjaan ja EIOS:een

                           —

                           EU:n perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan ja SEU 6 artiklan 2 kohdan mukaan vastaajat ovat velvollisia kunnioittamaan ja vaalimaan EU:n perusoikeuskirjassa ja EIOS:ssa taattuja oikeuksia; ja

                           —

                           pankkitalletukset ovat EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklassa ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklassa tarkoitettua omaisuutta.

               2)

               Toisen kanneperusteen mukaan seuraavassa esitetyt rikkomiset muodostavat yhdessä niin laajan rikkomisen, että sitä on pidettävä ylemmänasteisen oikeussäännön selvänä rikkomisena seuraavassa esitetyn mukaisesti:

                           —

                           sillä hetkellä, kun kantaja menetti pankkitalletuksensa, pankkitalletusten menetyksiä koskevassa säännöstö ei sisältänyt ”laissa säädettyjä ehtoja”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan kanssa

                           —

                           kantaja menetti pankkitalletuksensa ilman, että sille ”suoritettiin kohtuullisessa ajassa oikeudenmukainen korvaus”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklan kanssa

                           —

                           pankkitalletusten menettäminen on lähtökohtaisesti laitonta, ellei se ole ”suhteellisuusperiaatteen mukaisesti — – välttämätöntä ja vastaa tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia” (2)

                           —

                           paniikin ja pankkijärjestelmästä paon ehkäisemisestä lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä koostuvaa kilpailevaa yleistä etua ei otettu huomioon arvioitaessa yleistä etua EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan perusteella

                           —

                           tarkoituksena ei ollut rangaista Kyprosta tai aiheuttaa sille vahinkoa vaan hyödyttää kyseistä jäsenvaltiota ja euro-aluetta tarjoamalla vakaustukea ja siten elvyttää eikä aiheuttaa epävakautta rahoituslaitoksille ja taloudelliselle elinkelpoisuudelle ja

                           —

                           lailliseen tarkoitukseen puuttuminen ei ollut oikeasuhteista, koska vuoden 2012 EVM-sopimuksen 3 artiklan aitona tavoitteena oli varojen kerääminen ja vakaustuen tarjoaminen tiukin ehdoin — – EVM:n jäsenille, jotka ovat vakavissa taloudellisissa vaikeuksissa tai joita uhkaavat vakavat taloudelliset vaikeudet, jos tämä on välttämätöntä koko euro-alueen tai jonkin sen jäsenvaltion turvaamiseksi ilman talouden lamauttamista.

               3)

               Kolmannen kanneperusteen mukaan kantajan talletusten menettäminen ei ollut välttämätöntä eikä oikeasuhteista.

               4)

               Neljännen kanneperusteen mukaan tämä johti siihen, että vastaajat aiheuttivat kantajan pankkitalletusten menettämisen, mikä merkitsi selvää rikkomista, koska kantajalle EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan nojalla taattujen oikeuksien olisi pitänyt suojella kantajan pankkitalletuksia, ja näin ollen kantajalle aiheutunut menetys oli riittävän välitön ja ennakoitavissa.

               5)

               Viidennen kanneperusteen mukaan silloin, jos edellä esitetty katsotaan perustelluksi, kyseiset ehdot on todettava mitättömiksi riippumatta siitä, että ne on osoitettu Kyprokselle, koska ne koskevat kantajaa suoraan ja erikseen sillä perusteella, että kyseisillä ehdoilla ja niiden täytäntöönpanotavalla rikotaan perustamissopimusta ja/tai loukataan oikeusvaltioperiaatetta perustamissopimuksen soveltamista koskevilta osin ja/tai ne merkitsevät vallan väärinkäyttöä siltä osin kuin katsotaan, että kantajan pankkitalletusten menettämisellä loukataan SEU 6 artiklan 1 kohdan vastaisesti oikeusvaltioperiaatetta.

      (1)  Ks. asia 5/71, Zuckerfabrik Schoeppenstedt v. neuvosto, tuomio 2.12.1971, Kok., s. 975.

      (2)  Perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohta.


title: Asia C-293/08: Kanne 2.7.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Suomen tasavalta

text:
               30.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/34

         Kanne 2.7.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Suomen tasavalta
   (Asia C-293/08)
   (2008/C 223/53)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Condou-Durande, I. Koskinen)

      Vastaaja: Suomen tasavalta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Suomen tasavalta on jättänyt noudattamatta sille kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/83/EY (1) mukaan kuuluvat velvollisuutensa, koska Suomen tasavalta ei ole saattanut voimaan mainitun direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ei ainakaan ole ilmoittanut niitä komissiolle;

               —

               Suomen tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin täytäntöönpanon määräaika päättyi 10.10.2006.

      (1)  EUVL L 304, s. 12.


title: Asia C-437/14: Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 7.4.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Bari – Italia) – Rikosoikeudenkäynti Nicola Seminariota vastaan (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla — Identtiset ennakkoratkaisukysymykset — SEUT 49 ja SEUT 56 artikla — Sijoittautumisvapaus — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Onnenpelit — Kansallinen lainsäädäntö — Toimilupajärjestelmän uudelleenjärjestäminen yhtenäistämällä toimilupien voimassaolon päättymisajankohdat — Uusi tarjouskilpailu — Toimiluvat, jotka ovat voimassaoloajaltaan lyhyempiä kuin aikaisemmat toimiluvat — Omistettujen aineellisten ja aineettomien hyödykkeiden, jotka muodostavat pelien hallinnointia ja vetojen keräämistä koskevan verkoston, käyttöoikeuden luovuttaminen vastikkeetta — Rajoitus — Yleistä etua koskevat pakottavat syyt — Oikeasuhteisuus)

text:
               25.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 270/7

         Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 7.4.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Bari – Italia) – Rikosoikeudenkäynti Nicola Seminariota vastaan
   (Asia C-437/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla - Identtiset ennakkoratkaisukysymykset - SEUT 49 ja SEUT 56 artikla - Sijoittautumisvapaus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Onnenpelit - Kansallinen lainsäädäntö - Toimilupajärjestelmän uudelleenjärjestäminen yhtenäistämällä toimilupien voimassaolon päättymisajankohdat - Uusi tarjouskilpailu - Toimiluvat, jotka ovat voimassaoloajaltaan lyhyempiä kuin aikaisemmat toimiluvat - Omistettujen aineellisten ja aineettomien hyödykkeiden, jotka muodostavat pelien hallinnointia ja vetojen keräämistä koskevan verkoston, käyttöoikeuden luovuttaminen vastikkeetta - Rajoitus - Yleistä etua koskevat pakottavat syyt - Oikeasuhteisuus))
   (2016/C 270/08)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Bari

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Nicola Seminario

      Määräysosa

               1)

               SEUT 49 ja SEUT 56 artiklaa sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja tehokkuusperiaatetta on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle onnenpelejä koskevalle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään sellaisen uuden tarjouskilpailun järjestämisestä, jossa myönnetään toimilupia, joiden voimassaolon kesto on lyhyempi kuin aikaisemmin myönnettyjen toimilupien sen takia, että järjestelmä organisoidaan uudelleen yhtenäistämällä toimilupien voimassaolon päättymisajankohdat.

               2)

               SEUT 49 ja SEUT 56 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle rajoittavalle kansalliselle säännökselle, jossa toimiluvan haltija velvoitetaan luovuttamaan vastikkeetta oikeus käyttää sellaisia aineelliseen tai aineettomaan omaisuuteen kuuluvia hyödykkeitä, jotka muodostavat pelin hallinnointi- ja keräysverkoston, siinä tapauksessa, että toiminta päättyy toimiluvan voimassaoloajan päätyttyä, jos tällaisella rajoituksella ylitetään se, mikä on tarpeen kyseisellä säännöksellä tosiasiallisesti tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava.

      (1)  EUVL C 448, 15.12.2014.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kuudes jaosto), 2 päivänä lokakuuta 1997, asiassa C-259/95, Euroopan parlamentti vastaan Euroopan unionin neuvosto, jota tukevat Ruotsin kuningaskunta ja Euroopan yhteisöjen komissio (Neuvoston päätöksen N:o 95/184/EY kumoaminen - Parlamentin oikeudet)

text:
C 357/4              LI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   22.11.97
     tään puolet ja enintään kaksi kolmasosaa säännölli           marit P. j . G. Kapteyn ja G. Hirsch, julkisasiamies: A. La
     sestä työajasta, otetaan huomioon vain kaksi kolmaso         Pergola, kirjaaja: johtava hallintovirkamies H. A. Riihi, on
     saa, ei kuulu EY:n perustamissopimuksen 119 artiklan          antanut 2.10.1997 tuomion, jonka tuomiolauselma on
     eikä miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen         seuraava :
     soveltamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön
     lähentämisestä 10 päivänä helmikuuta 1975 annetun
      neuvoston direktiivin 75/1 1 7/ETY soveltamisalaan .         Sellainen kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään, että
                                                                   silloin kun osa-aikatyön työaika on vähintään puolet sään
                                                                   nöllisestä työajasta, veroasiantuntijan virkaan oikeutta
3 . Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen          vasta kokeesta vapauttamiseksi edellytettyä työkokemusta
      toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilli         pidennetään vastaavalla ajalla, on miesten ja naisten tasa
     seen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työ             arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdolli
     oloissa 9 päivänä helmikuuta 1976 annetun neuvoston           suuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla
     direktiivin 76/207/ETY vastaista on sellainen kansalli
                                                                   etenemiseen sekä työoloissa 9 päivänä helmikuuta 1976
      nen lainsäädäntö, jossa säädetään, että laskettaessa vir    annetun neuvoston direktiivin        76/207/ETY 3 artiklan
      kamiehen palveluksessaoloaikoja sellaisesta työskente       1 kohdan vastaista, ellei kyseistä lainsäädäntöä voida
      lyjaksosta, jossa työaika on vähintään puolet ja enin       perustella objektiivisin perustein, jotka eivät mitenkään
      tään kaksi kolmasosaa säännöllisestä työajasta,              liity sukupuoleen perustuvaan syrjintään.
      otetaan huomioon vain kaksi kolmasosaa, jollei
      kyseistä lainsäädäntöä voida perustella objektiivisin
     perustein, jotka eivät mitenkään liity sukupuoleen            (') EYVL C 137, 3.6.1995 .
     perustuvaan syrjintään.
(') EYVL C 54, 4.3.1995 .
                                                                          YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                ( kuudes jaosto),
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                             2 päivänä lokakuuta 1997,
                         ( kuudes jaosto ),                        asiassa C-259/95 , Euroopan parlamentti vastaan Euroo
                                                                   pan unionin neuvosto, jota tukevat Ruotsin kuningaskunta
                   2 päivänä lokakuuta 1997,
                                                                                ja Euroopan yhteisöjen komissio (')
asiassa C-100/95 ( Finanzgericht Bremenin esittämä ennak
koratkaisupyyntö), Brigitte Kording vastaan Senator fur            (Neuvoston päätöksen N:o 95/184/EY kumoaminen —
                             Finanzen (')
                                                                                Parlamentin oikeudet)
(Miesten ja naisten välinen tasa-arvo — Virkamiehet —                                         97/C 357/07 )
Osa-aikatyö — Oikeus saada vapautus tiettyyn virkaan
          oikeuttavasta kokeesta — Välillinen syrjintä)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                           ( 97/C 357/06 )
                  (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                         (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
                                                                       yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
    (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)             Asiassa C-259/95, Euroopan parlamentti ( asiamiehinään
                                                                   Christian Pennera ja Auke Baas ) vastaan Euroopan unio
                                                                   nin neuvosto ( asiamiehenään Guus Houttuin ), jota tukevat
Asiassa C-100/95 , jonka Finanzgericht Bremen ( Saksa ) on         Ruotsin kuningaskunta ( asiamiehenään Lotty Nordling) ja
saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla           Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamiehinään John For
yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä          man ja Dominique Maidani ), jossa kantaja vaatii kotona
kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa,          ja vapaa-aikana tapahtuvia tapaturmia koskevan yhteisön
Brigitte Kording vastaan Senator fur Finanzen, ennakko            tietojenvaihtojärjestelmän perustamisesta tehdyn päätök
ratkaisun miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun peri          sen N:o 94/3092/EY muuttamisesta 22 päivänä tuoko
aatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, amma            kuuta 1995 tehdyn neuvoston päätöksen N:o 95/184/EY
tilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa       ( EYVL L 120, 31.5.1995, s . 36 ) kumoamista, yhteisöjen
9 päivänä helmikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin            tuomioistuin ( kuudes jaosto ) toimien kokoonpanossa :
76/207/ETY ( EYVL L 39, 14.2.1976 , s. 40 ), 3 artiklan            jaoston puheenjohtaja G. F. Mancini sekä tuomarit J. L.
1 kohdan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin ( kuudes             Murray, G. Hirsch ( esittelevä tuomari ), H. Ragnemalm ja
jaosto ), toimien kokoonpanossa : neljännen jaoston                R. Schintgen, julkisasiamies: A. La Pergola, kirjaaja : apu
puheenjohtaja J. L. Murray ( esittelevä tuomari ), joka hoi       laiskirjaaja H. von Holstein, on antanut 2.10.1997 tuo
taa kuudennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuo           mion, jonka tuomiolauselma on seuraava :
 ---pagebreak--- 22.11.97            I FI |                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      C 357/5
1 . Kanne hylätään.                                                       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                (kuudes jaosto),
2 . Euroopan parlamentti velvoitetan korvaamaan oikeu
     denkäyntikulut.                                                                    2 päivänä lokakuuta 1997,
                                                                    asiassa C-144/96 (Cour du travail de Bruxellesin esittämä
3 . Ruotsin kuningaskunta ja komissio vastaavat omista              ennakkoratkaisupyyntö), Office national des pensions
     oikeudenkäyntikuluistaan.                                                      ( ONP) vastaan Maria Cirotti (')
(') EYVL C 248 , 23.9.1995 .                                        (Sosiaaliturva — Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 46 ja
                                                                                51 artikla)
                                                                                ( 97/C 357/09 )
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                        (kuudes jaosto ),
                  2 päivänä lokakuuta 1997,
                                                                        (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
asiassa C-122/96 ( Oberster Gerichtshofin esittämä ennak               yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
koratkaisupyyntö), Stephen Austin Saldanha ja MTS Secu
      rities Corporation vastaan Hiross Holding AG ( 1 )
(Yhdenvertainen kohtelu — Kansalaisuuteen perustuva                 Asiassa C-144/95 , jonka Cour du travail de Bruxelles on
syrjintä — Kaksoiskansalaisuus — Perustamissopimuksen               saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla
soveltamisala — Vakuus oikeudenkäyntikulujen maksami               yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä
                             sesta)                                 kansallisessa     tuomioistuimessa vireillä   olevassa asiassa
                          97/C 357/08
                                                                    Office national des pensions ( ONP ) vastaan Maria Cirotti
                                                                    ennakkoratkaisun sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta
                                                                    yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin,
                 (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                       itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä
                                                                    14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen
    (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan           ( ETY ) N:o 1408/71 ( EYVL L 149, 5.7.1971 , s . 2 ), sellai
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)              sena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2 päi
                                                                    vänä kesäkuuta        1983 annetulla neuvoston asetuksella
                                                                    ( ETY ) N:o 2001 /83 ( EYVL L 230, 22.8.1983 , s. 6 ), 46 ja
Asiassa C-122/96, jonka Oberster Gerichtshof ( Itävalta )
                                                                    51 artiklan tulkinnasta , yhteisöjen tuomioistuin ( kuudes
on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan
nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadak            jaosto ), toimien kokoonpanossa : jaoston puheenjohtaja
seen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa         G. F. Mancini sekä tuomarit J. L. Murray ( esittelevä tuo
                                                                    mari ), P. J. G. Kapteyn, G. Hirsch, ja H. Ragnemalm, jul
asiassa Stephen Austin Saldanha ja MTS Securities Corpo
                                                                    kisasiamies : F. G. Jacobs, kirjaaja : johtava hallintovirka
ration vastaan Hiross Holding AG ennakkoratkaisun EY:n
                                                                    mies H. A. Riihi, on antanut 2.10.1997 tuomion, jonka
perustamissopimuksen 6 artiklan ensimmäisen kohdan tul             tuomiolauselma on seuraava :
kinnasta, yhteisöjen tuomioistuin ( kuudes jaosto ), toimien
kokoonpanossa : jaoston puheenjohtaja G. F. Mancini sekä
tuomarit P. J. G. Kapteyn ( esittelevä tuomari ) ja H. Ragne
malm, julkisasiamies: A. La Pergola, kirjaaja : johtava hal        Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella
lintovirkamies H. A. Riihi, on antanut 2.10.1997 tuomion,           liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatin
jonka tuomiolauselma on seuraava :                                  harjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesä
                                                                    kuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/
EY:n perustamissopimuksen 6 artiklan ensimmäistä kohtaa             71 , sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatet
on tulkittava siten, että sen vastaista on se, että jäsenvaltio     tuna 2 päivänä kesäkuuta 1983 annetulla neuvoston ase
                                                                    tuksella (ETY) N:o 2001 /83, 46 artiklan ja 51 artiklan
vaatii vakuutta oikeudenkäyntikulujen maksamisesta toi
                                                                    1 kohdan säännöksiä on tulkittava siten, että niiden vas
sen jäsenvaltion kansalaiselta, jolla on samalla myös
yhteisön ulkopuolisen maan kansalaisuus ja jonka koti              taista on, että se osa, joka maksetaan palkatun työntekijän
                                                                    vanhuusetuudesta jäsenvaltiossa sovellettavan lainsäädän
paikka on viimeksi mainitussa maassa, kun tämä kansalai
                                                                    nön nojalla tämän erossa asuvalle puolisolle, lasketaan
nen, jolla ei ole kotipaikkaa eikä <omaisuutta ensin maini
tussa jäsenvaltiossa, nostaa osakkeenomistajana kanteen             uudelleen taloudellisen ja sosiaalisen tilanteen yleistä kehi
tämän jäsenvaltion siviilituomioistuimessa tähän jäsenval          tystä seuraavien tarkistusten perusteella, jotka koskevat
tion sijoittautunutta yhtiötä vastaan, jos tällaista vakuutta       kyseisen puolison toisen jäsenvaltion lainsäädännön
ei vaadita tämän jäsenvaltion kansalaisilta, joilla ei ole          nojalla samaa työkyvyttömyysetuutta.
siellä omaisuutta eikä kotipaikkaa.
                                                                    (') EYVL C 180, 22.6.1996 .
(') EYVL C 180, 22.6.1996 .


title: Asia T-308/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.7.2016 – Reisenthel v. EUIPO (keep it easy) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin keep it easy rekisteröimiseksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               5.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.7.2016 – Reisenthel v. EUIPO (keep it easy)
   (Asia T-308/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin keep it easy rekisteröimiseksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2016/C 326/45)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Peter Reisenthel (Gilching, Saksa) (edustaja: asianajaja E. A. Busse)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Schifko)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 26.3.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 2659/2014-5), joka koskee hakemusta sanamerkin keep it easy rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Peter Reisenthel velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 270, 17.8.2015.


title: Asia C-116/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Østre Landsret (Tanska) on esittänyt 25.2.2016 – Skatteministeriet v. T Danmark

text:
               25.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 270/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Østre Landsret (Tanska) on esittänyt 25.2.2016 – Skatteministeriet v. T Danmark
   (Asia C-116/16)
   (2016/C 270/29)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Østre Landsret

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Skatteministeriet

      Vastaaja: T Danmark

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Edellyttääkö se, että jäsenvaltio vetoaa emo-tytäryhtiödirektiivin (1) 1 artiklan 2 kohtaan, joka koskee kansallisten säännösten soveltamista petosten tai väärinkäytösten torjumiseksi, että kyseinen jäsenvaltio on hyväksynyt erityisen kansallisen säännöksen direktiivin 1 artiklan 2 kohdan täytäntöön panemiseksi tai että kansallisessa oikeudessa on petoksia, väärinkäytöksiä ja veropetoksia koskevia yleisiä säännöksiä tai periaatteita, joita voidaan tulkita 1 artiklan 2 kohdan mukaisesti?

                           1.1

                           Jos kysymykseen 1 vastataan myöntävästi, voidaanko yhteisöverolain 2 §:n 1 momentin c kohtaa, jossa säädetään, että ”edellytyksenä on, että osinkoja jätetään verottamatta – – eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä annetun neuvoston direktiivin 90/435/ETY mukaisesti”, tällöin pitää direktiivin 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna kansallisena säännöksenä?

               2)

               Onko kahden jäsenvaltion välillä kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyn sopimuksen määräys, joka on laadittu OECD:n mallisopimuksen mukaisesti ja jonka mukaan jaettujen osinkojen verottaminen riippuu siitä, pidetäänkö osinkojen vastaanottajaa osinkojen tosiasiallisena edunsaajana, direktiivin 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu sopimusmääräys väärinkäytösten estämiseksi?

               3)

               Jos kysymykseen 2 vastataan myöntävästi, onko kansallisten tuomioistuinten tehtävä tällöin määritellä tosiasiallisen edunsaajan käsitteen sisältö, vai onko tätä käsitettä direktiiviä 90/435/ETY sovellettaessa tulkittava siten, että tälle unionin tuomioistuimen tutkittavaksi saatetulle käsitteelle on annettava unionin oikeudessa erityinen merkitys?

               4)

               Jos kysymykseen 2 vastataan myöntävästi ja kysymykseen 3 vastataan siten, että kansallisten tuomioistuinten tehtävä ei ole määritellä tosiasiallisen edunsaajan käsitteen sisältöä, onko tätä käsitettä siinä tapauksessa tulkittava siten, että yhtiö, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa ja joka asiassa vallitsevan kaltaisissa olosuhteissa vastaanottaa osinkoja tytäryhtiöltä toisesta jäsenvaltiosta, on näiden osinkojen ”tosiasiallinen edunsaaja”, koska tätä käsitettä on tulkittava unionin oikeuden mukaisesti?

                           a)

                           Onko tosiasiallisen edunsaajan käsitettä tulkittava yhdenmukaisesti direktiivin 2003/49/EY (jäljempänä korko- ja rojaltidirektiivi) 1 artiklan 1 kohtaan, luettuna yhdessä saman direktiivin 1 artiklan 4 kohdan kanssa, sisältyvän vastaavan käsitteen kanssa?

                           b)

                           Onko tätä käsitettä tulkittava ottamalla huomioon ainoastaan OECD:n vuoden 1977 mallisopimuksen 10 artiklan kommentaari (12 kohta), vai voidaanko tulkinnassa ottaa huomioon myöhempiä kommentaareja, kuten vuonna 2003 tehdyt väliyhteisöjä koskevat lisäykset ja vuonna 2014 tehdyt sopimusvelvoitteita ja oikeudellisia velvollisuuksia koskevat lisäykset?

                           c)

                           Mikä merkitys on arvioitaessa sitä kysymystä, onko osinkojen vastaanottajaa pidettävä tosiasiallisena edunsaajana, sillä seikalla, että osinkojen vastaanottajalla on ollut sopimusvelvoite tai oikeudellinen velvollisuus maksaa osingot edelleen toiselle henkilölle?

                           d)

                           Mikä merkitys on arvioitaessa sitä kysymystä, onko osinkojen vastaanottajaa pidettävä tosiasiallisena edunsaajana, sillä seikalla, että ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin päätyisi asiaa koskevien tosiseikkojen arvioinnin perusteella katsomaan, että vastaanottajalla – vaikka sillä ei olisi ollut sopimusvelvoitetta tai oikeudellista velvollisuutta siirtää vastaanotetut osingot toiselle henkilölle – ei ollut asiallisesti oikeutta osinkojen käyttämiseen ja nauttimiseen, siten kuin vuoden 2014 kommentaarissa vuoden 1977 mallisopimukseen tarkoitetaan?

               5)

               Jos pääasiassa katsotaan, että on olemassa ”sellaisia kansallisia säännöksiä tai sopimusmääräyksiä, jotka ovat välttämättömiä veropetosten ja väärinkäytösten estämiseksi,” (ks. direktiivin 90/435/ETY 1 artiklan 2 kohta), että yhtiö (A), jolla on kotipaikka jäsenvaltiossa, on jakanut osinkoja sen toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle emoyhtiölle (B), josta ne on siirretty kyseisen yhtiön emoyhtiölle (C), jolla on kotipaikka EU:n/ETA:n ulkopuolella ja joka puolestaan on jakanut varat emoyhtiölleen (D), jolla on myös kotipaikka EU:n/ETA:n ulkopuolella, että ensiksi mainittu valtio ja valtio, jossa C:llä on kotipaikka, eivät ole tehneet sopimusta kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi, että ensiksi mainittu valtio ja valtio, jossa D:llä on kotipaikka, ovat tehneet sopimuksen kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi ja että ensiksi mainitulla valtiolla ei siten olisi oman lainsäädäntönsä mukaan ollut oikeutta kantaa A:n D:lle jakamista osingoista lähdeveroa, jos D olisi omistanut A:n suoraan, onko kyseessä direktiivissä tarkoitettu väärinkäytös, jolloin B ei saa suojaa direktiivin nojalla?

               6)

               Jos yhtiön, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa (emoyhtiö), ei katsota olevan direktiivin 90/435/ETY 1 artiklan 2 kohdan nojalla konkreettisesti vapautettu toisessa jäsenvaltiossa kotipaikan omaavalta yhtiöltä (tytäryhtiö) saaduista osingoista maksettavasta lähdeverosta, onko SEUT 49 artikla, luettuna yhdessä SEUT 54 artiklan kanssa, tällöin esteenä lainsäädännölle, jolla viimeksi mainittu jäsenvaltio kantaa emoyhtiöltä, jolla on kotipaikka toisessa jäsenvaltiossa, veroa osingoista, kun kyseinen jäsenvaltio katsoo siinä kotipaikan omaavien emoyhtiöiden muutoin vastaavissa olosuhteissa olevan vapautettu tällaisista osingoista maksettavasta verosta?

               7)

               Jos yhtiön, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa (emoyhtiö), ei katsota olevan direktiivin 90/435/ETY 1 artiklan 2 kohdan nojalla konkreettisesti vapautettu toisessa jäsenvaltiossa kotipaikan omaavalta yhtiöltä (tytäryhtiö) saaduista osingoista maksettavasta lähdeverosta ja jos viimeksi mainittu jäsenvaltio katsoo emoyhtiön olevan rajoitetusti verovelvollinen kyseisessä jäsenvaltiossa kyseisistä osingoista, onko SEUT 49 artikla, luettuna yhdessä SEUT 54 artiklan kanssa, tällöin esteenä lainsäädännölle, jolla viimeksi mainittu jäsenvaltio velvoittaa veron pidättämiseen velvollisen (tytäryhtiön) maksamaan lähdeverovelan maksamisen viivästymisen johdosta viivästyskorkoa, joka on suurempi kuin viivästyskorko, jonka asianomainen jäsenvaltio lisää yhteisöverovelkaan, joka kohdistuu samassa jäsenvaltiossa kotipaikan omaavaan yhtiöön?

               8)

               Jos kysymykseen 2 vastataan myöntävästi ja kysymykseen 3 vastataan siten, että kansallisten tuomioistuinten tehtävä ei ole määritellä tosiasiallisen edunsaajan käsitteen sisältöä, ja jos yhtiön, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa (emoyhtiö), ei voida tämän perusteella katsoa olevan direktiivin 90/435/ETY nojalla vapautettu toisessa jäsenvaltiossa kotipaikan omaavalta yhtiöltä (tytäryhtiö) saaduista osingoista maksettavasta lähdeverosta, onko viimeksi mainittu jäsenvaltio tällöin direktiivin 90/435/ETY tai SEU 4 artiklan 3 kohdan mukaan velvollinen ilmoittamaan, kenen jäsenvaltio siinä tapauksessa katsoo olevan tosiasiallinen edunsaaja?

               9)

               Jos yhtiön, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa (emoyhtiö), ei katsota olevan direktiivin 90/435/ETY nojalla konkreettisesti vapautettu toisessa jäsenvaltiossa kotipaikan omaavalta yhtiöltä (tytäryhtiö) saaduista osingoista maksettavasta lähdeverosta, onko SEUT 49 artikla, luettuna yhdessä SEUT 54 artiklan kanssa, (vaihtoehtoisesti SEUT 63 artikla) tällöin erikseen tai kokonaisuutena tarkasteltuina esteenä lainsäädännölle,

                           a)

                           jonka mukaan viimeksi mainittu jäsenvaltio velvoittaa tytäryhtiön pidättämään osingoista lähdeveroa ja asettaa sen julkisyhteisöön nähden vastuuseen pidättämättä jääneestä lähdeverosta, jos tällaista pidätysvelvollisuutta ei ole silloin, kun emoyhtiön kotipaikka on jäsenvaltiossa?

                           b)

                           jonka mukaan viimeksi mainittu jäsenvaltio laskee viivästyskoron maksamatta olevalle lähdeverolle?

                     Unionin tuomioistuinta pyydetään ottamaan kysymykseen 9 annettavassa vastauksessa huomioon kysymyksiin 6 ja 7 annettu vastaus.

               10)

               Olosuhteissa, joissa

                           1)

                           yhtiö, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa (emoyhtiö), täyttää direktiivissä 90/435/ETY säädetyn vaatimuksen vähintään 10 prosentin omistuksesta (vuonna 2011) sellaisen yhtiön osakepääomasta, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa (tytäryhtiö),

                           2)

                           emoyhtiön ei katsota olevan direktiivin 90/435/ETY 1 artiklan 2 kohdan nojalla konkreettisesti vapautettu tytäryhtiön jakamista osingoista maksettavasta lähdeverosta,

                           3)

                           emoyhtiön (suoraa tai välillistä) osakkeenomistajaa (osakkeenomistajia), jonka (joiden) kotipaikka on EU:n/ETA:n ulkopuolella, pidetään kyseisten osinkojen tosiasiallisena edunsaajana (edunsaajina),

                           4)

                           myös edellä mainittu (suora tai välillinen) osakkeenomistaja(t) täyttää (täyttävät) edellä mainitun pääomavaatimuksen,

                     onko SEUT 63 artikla tällöin esteenä lainsäädännölle, jolla jäsenvaltio, jossa tytäryhtiöllä on kotipaikka, verottaa kyseisiä osinkoja, jos kyseinen jäsenvaltio pitää siinä kotipaikan omaavia yhtiöitä, jotka täyttävät direktiiviin 90/435/ETY sisältyvän pääomavaatimuksen, toisin sanoen omistivat verovuonna 2011 vähintään 10 prosenttia osinkoja jakavan yhtiön osakepääomasta, vapautettuina tällaisista osingoista maksettavasta verosta?

      (1)  Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annettu neuvoston direktiivi 90/435/ETY (EYVL 1990, L 225, s. 6).


title: Asia C-245/08: Kanne 4.6.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Portugalin tasavalta

text:
               19.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 183/17

         Kanne 4.6.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Portugalin tasavalta
   (Asia C-245/08)
   (2008/C 183/35)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: P. Andrade ja H. Støvlbæk)

      Vastaaja: Portugalin tasavalta
   Vaatimukset

               —

               Yhteisöjen tuomioistuimen on todettava, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut tiettyjen direktiivien mukauttamisesta henkilöiden vapaan liikkuvuuden alalla Bulgarian ja Romanian liittymisen johdosta 20.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/100/EY (1) 2 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle;

               —

               Portugalin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin täytäntöönpanon määräaika päättyi 1.1.2007.

      (1)  EYVL L 363, s. 141.


title: Asia C-421/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Naczelny Sąd Administracyjny (Puola) on esittänyt 13.7.2017 – Szef Krajowej Administracji Skarbowej v. Polfarmex Spółka Akcyjna, kotipaikka Kutno

text:
               23.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 357/3

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Naczelny Sąd Administracyjny (Puola) on esittänyt 13.7.2017 – Szef Krajowej Administracji Skarbowej v. Polfarmex Spółka Akcyjna, kotipaikka Kutno
   (Asia C-421/17)
   (2017/C 357/03)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Szef Krajowej Administracji Skarbowej

      Vastapuoli: Polfarmex Spółka Akcyjna, kotipaikka Kutno

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko se, että osakeyhtiö luovuttaa osakkeenomistajalle kiinteää omaisuutta tämän omistamien osakkeiden mitätöimisen johdosta, yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu arvonlisäverollinen liiketoimi?

      (1)  EUVL 2006, L 347, s. 1.


title: Asia C-49/01 P: Royal Olympic Cruises ynnä muiden 6.2.2001 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen enseimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston asiassa T-201/99, Royal Olympic Cruises ym. vastaan Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio, 12.12.2000 antamasta määräyksestä

text:
C 108/8                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       7.4.2001
      perustana olevat intressit yhteensoveltumattomiksi yhtei-          Royal Olympic Cruises ynnä muiden 6.2.2001 tekemä
      sön oikeuden kanssa. Komission väite siitä, että 21 artik-         valitus Euroopan yhteisöjen enseimmäisen oikeusasteen
      lan 3 kohdan voidaan katsoa merkitsevän sitä, että siinä           tuomioistuimen toisen jaoston asiassa T-201/99, Royal
      annetaan komissiolle velvollisuus tehdä päätös, jos sen            Olympic Cruises ym. vastaan Euroopan unionin neuvosto
      rooli ”perustamissopimusten vartijana” ja yhteisön oikeu-          ja Euroopan yhteisöjen komissio, 12.12.2000 antamasta
      den mukaiset perustavanlaatuiset intressit vaativat tällais-                                   määräyksestä
      ta ratkaisua, ei ole perusteltu. Jos komissiolla oli syy
      uskoa, että Portugalin tasavalta on rikkonut erityistä
      ilmoitusvelvollisuutta, ainoa oikea menettely tässä asiassa
      olisi ollut aloittaa EY 226 artiklan mukainen menettely.                                     (Asia C-49/01 P)
(1) EYVL L 395, 30.12.1989, s. 1.
                                                                                (2001/C 108/11)
                                                                         Royal Olympic Cruises ym. on valittanut 6.2.2001 Euroopan
                                                                         yhteisöjen enseimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen
                                                                         jaoston asiassa T-201/99, Royal Olympic Cruises vastaan
                                                                         Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio,
Euroopan yhteisöjen komission 2.2.2001 Italian tasavaltaa                12.12.2000 antamasta tuomiosta. Valittajan edustajina ovat
                      vastaan nostama kanne                              asianajajat Athinon N. Skandami ja Peiraios A. Potamiano.
                            (Asia C-46/01)
                                                                         Valittajan vaativat, että yhteisöjen tuomioistuin
                          (2001/C 108/10)
Euroopan yhteisöjen komission on nostanut 2.2.2001 Euroo-                –     kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa                     12.2.2000 antaman määräyksen,
vastaan. Kantajan asiamiehenä on Hans Stovlbaek ja Roberto
Amorosi.
                                                                         –     palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
                                                                               melle, jotta tämä ratkaisisi vahingonkorvauskanteen,
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                                   jonka valittajat olivat nostaneet 9.9.1999, ja
–     toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut polykloo-
      rattujen bifenyylien ja polykloorattujen terfenyylien              –     velvoittaa Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan
      16 päivänä syyskuuta 1996 annetun neuvoston direktii-                    komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
      vin 96/59/EY (1) 11 artiklan ja 4 artiklan 1 kohdan
      mukaisia velvoitteitaan, kun se ei ole laatinut ja saattanut
      komission tietoon kyseisissä säännöksissä tarkoitettuja
      asiaankuuluvia ohjelmia, suunnitelmia ja yhteenvetoja
      inventaarioluetteloista;
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
–     velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
      kulut.
                                                                         1.    Perustelujen puuttuminen: Sillä, että vahingonkorvaus-
                                                                               kanne hylättiin ilmeisen perusteettomana, kantajilta vie-
                                                                               tiin niiden prosessuaalinen oikeus vedota ja kehittää
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                            asianmukaisella tavalla väitteitään, jotka koskevat merki-
                                                                               tykseltään huomattavaa tapausta, joka voi monien taho-
Italian viranomaisten olisi pitänyt laatia ja saattaa komission                jen suhteen muodostaa uuden ratkaisevan tapauksen
tietoon komission vaatimuksissa mainitun direktiivin 11 artik-                 oikeuskäytännössä.
lan ja 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut ohjelmat, suunnitelmat
ja yhteenvedot inventaarioluetteloista 16.9.1999 mennessä.
Komissio ei kuitenkaan tähän päivään mennessä ole saanut                 2.    Välittömän syyseuraussuhteen olemassaolon edellytysten
tällaista ilmoitusta.                                                          virheellinen soveltaminen.
(1) EYVL L 243, 24.9.1996, s. 31.


title: Asia C-383/09: Kanne 25.9.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta

text:
               19.12.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 312/16

         Kanne 25.9.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-383/09)
   2009/C 312/26
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: O. Beynet ja D. Recchia)

      Vastaaja: Ranskan tasavalta

      Vaatimukset

               —

               todettava, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 92/43/ETY (1) 12 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole ottanut käyttöön toimenpideohjelmaa, jolla turvattaisiin Cricetus cricetus –lajin tiukka suojelu

               —

               Ranskan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Euroopan yhteisöjen komissio arvostelee kanteessaan vastaajaa siitä, ettei tämä ole ottanut direktiivin 92/43/ETY 12 artiklan säännöksissä edellytetyin tavoin käyttöön Cricetus cricetus -lajia koskevaa tiukkaa suojelujärjestelmää Alsacessa, joka on tämän lajin luontainen levinneisyysalue Ranskassa.
   Kantajan mukaan tämän eläinlajin pesien lukumäärän laskennat ovat osoittaneet lajin esiintymismäärien huomattavaa vähenemistä viime vuosina, koska vuonna 2001 pesiä oli 1167 mutta vuonna 2007 vain 161. Eläinlajia uhkaa näissä olosuhteissa erittäin lyhyellä aikavälillä täydellinen sukupuutto epäsuotuisien maatalouskäytäntöjen ja kaupungistumisen vuoksi.
   Komissio myöntää kanteessaan, että vastaaja on ottanut nämä ongelmat huomioon päättäessään sekä kaupunkisuunnittelua että maatalouskäytäntöjä koskevista toimenpiteistä, mutta nämä toimenpiteet ovat täysin riittämättömiä.
   Ensinnäkin nimittäin ne kolme ensisijaista toimenpidealuetta, joille ponnistelut lajin säilyttämiseksi ensisijaisesti keskittyvät, kattavat vain hyvin pienen osan sen luontaisesta levinneisyysalueesta, koska kaksi kolmasosaa olemassa olevista pesistä sijaitsee näiden alueiden ulkopuolella ja itse alueet puolestaan muodostavat vain 2 prosenttia Cricetus cricetus -lajille suotuisista maa-alueista. Tämän lajin suojelua koskevien toimenpiteiden tehokkaan alueellisen kattavuuden turvaamiseksi olisi kuitenkin vähintään otettava vertailukohdaksi lajin esiintyvyys vuonna 1990 eikä vuonna 2000.
   Toisaalta itse suojelutoimenpiteet ovat erittäin riittämättömiä. Komissio pahoittelee tältä osin erityisesti lajin takaisinvaltausaluetta koskevan sääntelyn puutteellista selkeyttä. Kansallisilla viranomaisilla on nimittäin liian suuri harkintavalta myönnettäessä kaavoitussuunnitelmien laatimista koskevia poikkeuksia lajin asuma-alueilla, ja lajin suojelemiseksi toteutettavista korvaavista toimenpiteistä vallitsee suuri epäselvyys.

      (1)  EYVL L 206, s. 7.


title: Asia F-137/15: Kanne 30.10.2015 – ZZ v. neuvosto

text:
               25.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 27/77

         Kanne 30.10.2015 – ZZ v. neuvosto
   (Asia F-137/15)
   (2016/C 027/99)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat J.-N. Louis ja N. de Montigny)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Sellaisten lopullisten päätösten kumoaminen, jotka koskevat kantajan eläkeoikeuksien siirtoa unionin eläkejärjestelmään ja joissa sovelletaan 3.3.2011 vahvistettujen henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä

      Vaatimukset

               —

               päätökset, jotka on tehty 5.1. ja 7.1.2015 ja 23.2.2015 ja jotka koskevat sen laskemista, miten kantajalle ennen hänen siirtymistään neuvoston palvelukseen kertyneet eläkeoikeudet hyvitetään, on kumottava

               —

               siltä osin kuin tarpeellista, 23.7.2015 tehty päätös, jolla hylätään kantajan tekemä valitus, jossa vaaditaan soveltamaan yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä ja vakuutusmatemaattisia kantoja, jotka olivat voimassa silloin, kun hän teki eläkeoikeuksien siirtoa koskevan hakemuksen, on kumottava

               —

               Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-252/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 22.10.2014 – Euroopan komissio v. Alankomaiden kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivit 2002/73/EY ja 2006/54/EY — Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu — Työ ja ammatti — Työhön pääsy — Äitiysvapaalta palaaminen — Kannekirjelmää koskevat muotovaatimukset — Väitteiden johdonmukainen esittäminen — Vaatimusten yksiselitteinen muotoileminen)

text:
               8.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 439/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 22.10.2014 – Euroopan komissio v. Alankomaiden kuningaskunta
   (Asia C-252/13) (1)

   ((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivit 2002/73/EY ja 2006/54/EY - Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu - Työ ja ammatti - Työhön pääsy - Äitiysvapaalta palaaminen - Kannekirjelmää koskevat muotovaatimukset - Väitteiden johdonmukainen esittäminen - Vaatimusten yksiselitteinen muotoileminen))
   (2014/C 439/06)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Martin ja M. van Beek)

      Vastaaja: Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: M. Bulterman ja J. Langer)

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 207, 20.7.2013.


title: Asia T-584/14: Kanne 29.7.2014 – Inditex v. SMHV – Ansell (ZARA)

text:
               29.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 339/27

         Kanne 29.7.2014 – Inditex v. SMHV – Ansell (ZARA)
   (Asia T-584/14)
   2014/C 339/32
   Kannekirjelmän kieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Industria de diseño Textil, SA (Inditex) (Arteixo, Espanja) (edustaja: asianajaja C. Duch)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuolet valituslautakunnassa: Zainab Ansell ja Roger Ansell (Moshi, Tansania)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) toisen valituslautakunnan 19.5.2014 asiassa R 1118/2013-2 tekemän päätöksen siltä osin kuin siinä julistetaan yhteisön tavaramerkki (ZARA) nro 1 12  755 menetetyksi käyttämättä jättämisen vuoksi seuraavien luokkaan 39 kuuluvien palvelujen osalta: ”kuljetuspalvelut, tavaroiden jakelu, tavaroiden pakkaus ja varastointi, erityisesti vaatteet, kengät ja asusteet, hajuvedet ja kosmetiikka”; kantaja katsoo, että valituslautakunta on rikkonut asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja tehnyt seuraavat virheet:

               —

               valituslautakunta on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että Inditexin toimiluvan haltijat ovat kiinteä osa yhtiön sisäistä organisaatiota, vaikka kyseessä ovat todellisuudessa Inditex-konsernin riippumattomat oikeudelliset yksiköt

               —

               valituslautakunta on tehnyt näytön arviointia koskevan virheen todetessaan, että kantaja ei ole esittänyt näyttöä kuljetuspalvelutarjontaan perustuvan liikevaihdon suuruudesta osoittaakseen tavaramerkin ulkoisen käytön, vaikka tällaista näyttöä on esitetty menettelyn kuluessa

               —

               velvoittamaan SMHV:n ja tarvittaessa vastapuolen valituslautakunnassa korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka menetetyksi julistamista on vaadittu: Sanamerkki ZARA luokkiin 39 ja 42 kuuluvia palveluja varten – yhteisön tavaramerkki nro 1 12  755

      Yhteisön tavaramerkin haltija: Kantaja

      Yhteisön tavaramerkin menettämistä koskevan vaatimuksen esittäjä: Zainab Ansell ja Roger Ansell

      Mitättömyysosaston ratkaisu: Menetetyksi julistamista koskevan vaatimuksen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohdan rikkominen


title: Asia C-275/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 4.6.2012 — Samantha Elrick v. Bezirksregierung Köln

text:
               18.8.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 250/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 4.6.2012 — Samantha Elrick v. Bezirksregierung Köln
   (Asia C-275/12)
   2012/C 250/16
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Samantha Elrick

      Vastaaja: Bezirksregierung Köln

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Ovatko SEUT 20 ja 21 artikla esteenä sellaiselle kansallisen lainsäädännön mukaiselle järjestelmälle, jossa Saksan kansalaiselta, jonka vakinainen asuinpaikka on Saksassa ja joka opiskelee Euroopan unionin jäsenvaltiossa sijaitsevassa oppilaitoksessa, evätään opintotukea koskevan liittovaltion lain (BAföG) mukainen opintotuki tässä ulkomaisessa oppilaitoksessa suoritettaviin opintoihin sen vuoksi, että suoritettava koulutuslinja ulkomailla kestää vain vuoden, kun hän olisi voinut saada vastaaviin, myös vuoden kestäviin, Saksassa suoritettaviin opintoihin BAföG:n mukaista opintotukea?


title: Asia C-297/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Bucureşti (Romania) on esittänyt 25.5.2016 – Colegiul Medicilor Veterinari din România v. Autoritatea Națională Sanitară Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor

text:
               29.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 314/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Bucureşti (Romania) on esittänyt 25.5.2016 – Colegiul Medicilor Veterinari din România v. Autoritatea Națională Sanitară Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor
   (Asia C-297/16)
   (2016/C 314/15)
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel Bucureşti

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Colegiul Medicilor Veterinari din România

      Vastapuoli: Autoritatea Națională Sanitară Veterinară și pentru Siguranța Alimentelor

      Muu osapuoli: Asociația Națională a Distribuitorilor de Produse de Uz Veterinar din România

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Euroopan unionin oikeus esteenä sellaiselle kansalliselle säännökselle, jonka mukaan eläinlääkäreillä on yksinoikeus biologisten valmisteiden, erikoiskäyttöön tarkoitettujen loislääkkeiden ja eläinlääkkeiden vähittäismyyntiin ja käyttöön?

               2)

               Mikäli tällainen yksinoikeus on Euroopan unionin oikeuden mukainen, onko Euroopan unionin oikeus esteenä sille, että tällainen yksinoikeus koskee myös laitoksia, joiden kautta myynti tapahtuu, koska niiden on oltava pääasiassa tai yksinomaan yhden tai useamman eläinlääkärin ylläpitämiä?


title: Euroopan yhteisöjen komission 19.2.1997 Espanjan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne (Asia C-71/97)

text:
5.4.97                    rl                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                 N:o C 108/ 17
2. Mitä 2 artiklassa tarkoitetaan ilmaisulla kotieläinjalos          Euroopan yhteisöjen komission 19.2.1997 Espanjan ku
       tuksen perusteella ?                                                          ningaskuntaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-71/97)
3 . Mitä 2 artiklassa tarkoitetaan ilmaisulla polveutumi                                         ( 97/C 108/32 )
       sen perusteella ?
4 . Onko direktiiviä tulkittava siten, että jäsenvaltio voi           Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 19.2.1997 Eu
       direktiivistä riippumatta kieltää muiden kuin Apis mel        roopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan ku
       lifera mellifera -lajisten mehiläisten tuonnin I kohdan        ningaskuntaa vastaan . Kantajan asiamies on oikeudellisen
        1 alakohdassa kuvatun kaltaiselle saarelle ja niiden          yksikön virkamies Fernando Castillo de la Torre ja proses
       esiintymisen tällaisella saarella ?                            siosoite Luxemburgissa c/o Carlos Gomez de la Cruz,
                                                                      Centre Wagner, Kirchberg, Luxembourg.
       Jos jäsenvaltio voi näin toimia tietyillä edellytyksillä,      Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
       yhteisöjen tuomioistuinta pyydetään selventämään näi
       tä edellytyksiä .
                                                                      — toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudatta
( 1 ) EYVL N:o L 85 , 5.4.1991 , s . 37.
                                                                            nut vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin ole
                                                                            vien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12 päivä
                                                                            nä joulukuuta 1991 , annetun neuvoston direktiivin 91 /
                                                                            676/ETY (') mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
                                                                            määritellyt pilaantumisalttiita vyöhykkeitä direktiivin
                                                                             3 artiklassa säädetyllä tavalla eikä se ole ilmoittanut
                                                                            tästä määrittelystä komissiolle ja koska se ei ole laati
Euroopan yhteisöjen komission 18.2.1997 Belgian kunin                      nut direktiivin 4 artiklassa säädettyjä hyvän maata
                 gaskuntaa vastaan nostama kanne                            louskäytännön ohjeita, eikä ilmoittanut näitä komis
                            (Asia C-68/97)                                   siolle;
                             ( 97/C 108/31 )
                                                                      — velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oi
                                                                            keudenkäyntikulut.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 18.2.1997 Eu
roopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian ku                Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
ningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamies on Dimitrios
Gouloussis ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o Carlos Go             Okeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut vastaavat
mez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg, Luxembourg.                 asiassa C-56/97 ( 2) esitettyjä perusteita ja perusteluja;
                                                                      täytäntöönpanoa varten säädetty määräaika päättyi
                                                                      19.12.1993 .
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                      (') EYVL N:o L 375 , 13.12.1991 , s . 1 .
— toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut               ( 2 ) Katso tämän virallisen lehden sivu 12 .
        moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varal
        ta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lain
        säädännön lähentämisestä 14 päivänä toukokuuta
        1990 annetun kolmannen neuvoston direktiivin 90/
        232/ETY H sekä perustamissopimuksen mukaisia vel
        voitteitaan, koska se ei ole antanut direktiivin ja erityi
        sesti sen 5 artiklan noudattamisen edellyttämiä lakeja,       Euroopan yhteisöjen komission 19.2.1997 Espanjan ku
        asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä eikä ilmoittanut                      ningaskuntaa vastaan nostama kanne
        niistä säädetyssä määräajassa;                                                           ( Asia C-72/97)
                                                                                ( 97/C 108/33 )
— velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu
        denkäyntikulut.
                                                                      Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 19.2.1997 Eu
                                                                      roopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan ku
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                   ningaskuntaa vastaan . Kantajan asiamies on oikeudellisen
                                                                      yksikön virkamies Fernando Castillo de la Torre ja proses
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut vastaavat        siosoite Luxemburgissa c/o Carlos Gomez de la Cruz ,
asiassa C-56/97 ( 2) esitettyjä perusteita ja perusteluja; sää       Centre Wagner, Kirchberg, Luxembourg.
detty määräaika päättyi 31.12.1992 .
                                                                      Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
 ( 1 ) EYVL N:o L 129, 19.5.1990, s . 33 .
 (2 ) Katso tämän virallisen lehden sivu 12 .                         — toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudatta
                                                                             nut vaarallisista jätteistä 12 päivänä joulukuuta 1991
                                                                             annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY (M mukai


title: Asia C-462/14: Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 7.4.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Bari – Italia) – Rikosoikeudenkäynti Lorenzo Carluccia vastaan (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla — Identtiset ennakkoratkaisukysymykset — SEUT 49 ja SEUT 56 artikla — Sijoittautumisvapaus — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Onnenpelit — Kansallinen lainsäädäntö — Toimilupajärjestelmän uudelleenjärjestäminen yhtenäistämällä toimilupien voimassaolon päättymisajankohdat — Uusi tarjouskilpailu — Toimiluvat, jotka ovat voimassaoloajaltaan lyhyempiä kuin aikaisemmat toimiluvat — Omistettujen aineellisten ja aineettomien hyödykkeiden, jotka muodostavat pelien hallinnointia ja vetojen keräämistä koskevan verkoston, käyttöoikeuden luovuttaminen vastikkeetta — Rajoitus — Yleistä etua koskevat pakottavat syyt — Oikeasuhteisuus)

text:
               25.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 270/7

         Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 7.4.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Bari – Italia) – Rikosoikeudenkäynti Lorenzo Carluccia vastaan
   (Asia C-462/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla - Identtiset ennakkoratkaisukysymykset - SEUT 49 ja SEUT 56 artikla - Sijoittautumisvapaus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Onnenpelit - Kansallinen lainsäädäntö - Toimilupajärjestelmän uudelleenjärjestäminen yhtenäistämällä toimilupien voimassaolon päättymisajankohdat - Uusi tarjouskilpailu - Toimiluvat, jotka ovat voimassaoloajaltaan lyhyempiä kuin aikaisemmat toimiluvat - Omistettujen aineellisten ja aineettomien hyödykkeiden, jotka muodostavat pelien hallinnointia ja vetojen keräämistä koskevan verkoston, käyttöoikeuden luovuttaminen vastikkeetta - Rajoitus - Yleistä etua koskevat pakottavat syyt - Oikeasuhteisuus))
   (2016/C 270/09)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Bari

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Lorenzo Carlucci

      Määräysosa

               1)

               SEUT 49 ja SEUT 56 artiklaa sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja tehokkuusperiaatetta on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle onnenpelejä koskevalle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään sellaisen uuden tarjouskilpailun järjestämisestä, jossa myönnetään toimilupia, joiden voimassaolon kesto on lyhyempi kuin aikaisemmin myönnettyjen toimilupien sen takia, että järjestelmä organisoidaan uudelleen yhtenäistämällä toimilupien voimassaolon päättymisajankohdat.

               2)

               SEUT 49 ja SEUT 56 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle rajoittavalle kansalliselle säännökselle, jossa toimiluvan haltija velvoitetaan luovuttamaan vastikkeetta oikeus käyttää sellaisia aineelliseen tai aineettomaan omaisuuteen kuuluvia hyödykkeitä, jotka muodostavat pelin hallinnointi- ja keräysverkoston, siinä tapauksessa, että toiminta päättyy toimiluvan voimassaoloajan päätyttyä, jos tällaisella rajoituksella ylitetään se, mikä on tarpeen kyseisellä säännöksellä tosiasiallisesti tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava.

      (1)  EUVL C 448, 15.12.2014.


title: Asia C-526/16: Kanne 12.10.2016 – Euroopan komissio v. Puolan tasavalta

text:
               16.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 14/21

         Kanne 12.10.2016 – Euroopan komissio v. Puolan tasavalta
   (Asia C-526/16)
   (2017/C 014/27)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Owsiany-Hornung ja C. Zadra)

      Vastaaja: Puolan tasavalta

      Vaatimukset

               —

               Unionin tuomioistuimen on todettava, että Puolan tasavalta ei ole noudattanut tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 2011/92 (1) 2 artiklan 1 kohdan eikä 4 artiklan 2 eikä 3 kohdan eikä kyseisen direktiivin liitteen II ja III mukaisia velvoitteitaan, koska se on vapauttanut hankkeet, joissa etsitään tai selvitetään mineraaliesiintymiä kairausten avulla – lukuun ottamatta kairauksia niin kutsutuilla aroilla alueilla eli vedenottoalueilla, suojelluilla sisävesialueilla, ja suojelualueilla kuten kansallispuistossa, luonnonsuojelualueilla, luonnonpuistoissa ja Natura 2000-suojelualueilla ja kyseisten alueiden ulommilla suojavyöhykkeillä, joissa ympäristövaikutusten arviointimenettelyn tarpeellisuutta koskevaa arviointimenettelyä sovelletaan kairaukseen 1 000 metrin syvyydestä lukien – 5 000 metrin syvyyteen saakka ympäristövaikutusten arviointimenettelyn tarpeellisuutta koskevasta arviointimenettelystä, ja asettanut muille kairauksille kuin kairauksille vedenottoalueilla, suojelluilla sisävesialueilla, ja mainituilla suojelualueilla sekä kyseisten alueiden ulommilla suojavyöhykkeillä, mainitusta menettelystä vapauttavan raja-arvon, jossa ei huomioida kaikkia kyseisen direktiivin liitteessä III asettuja olennaisia arviointiperusteita.

               —

               Puolan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio väittää, että Puolan tasavalta on rikkonut direktiivin 2011/91 2 artiklan 1 kohtaa ja 4 artiklan 2 ja 3 kohtaa sekä kyseisen direktiivin liitettä II ja III.
   Direktiivin 2011/92 2 artiklan 1 kohdassa velvoitetaan jäsenvaltiot huolehtimaan siitä, että ”ennen luvan myöntämistä hankkeet, joilla etenkin laatunsa, kokonsa tai sijaintinsa vuoksi todennäköisesti on merkittäviä ympäristövaikutuksia, alistetaan lupamenettelyyn ja että niiden vaikutukset arvioidaan.”
   Direktiivin 2011/92 4 artiklan 2 kohdan mukaan jäsenvaltiot määrittävät tapauskohtaisesti selvittämällä tai asettamiensa raja-arvojen tai valintaperusteiden avulla (nk. Screenings-menettelyllä), onko kyseisen direktiivin liitteessä II tarkoitettujen hankkeiden ympäristövaikutukset arvioitava.
   Direktiivin 2011/92 4 artiklan 3 kohdan mukaan Screeningiä varten asetettavia raja-arvoja tai valintaperusteita vahvistettaessa on otettava huomioon ”liitteessä III vahvistetut kyseistä hanketta koskevat olennaiset arviointiperusteet.”
   Kairaukset mineraaliesiintymien selvittämiseksi ja etsimiseksi kuuluvat direktiivin 2011/92 liitteen II alaan, koska niissä on kyse mainitun liitteen 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetuista syväkairauksista.
   Nämä ovat komission mukaan hankkeita, joiden osalta kokonaisarvioinnin perusteella ei voida sanoa, ettei niillä ole merkittäviä vaikutuksia ympäristöön.
   Jäsenvaltioilla on komission mukaan velvollisuus soveltaa Screening-menettelyä kyseisiin hankkeisiin käyttämällä direktiivin 2011/92 liitteessä III asetettuja olennaisia valintaperusteita.
   Kansalliset säädökset ja määräykset, joilla direktiivi 2011/92 on pantu täytäntöön Puolan oikeusjärjestyksessä, vapauttavat komission mukaan kuitenkin mineraaliesiintymien etsimistä tai selvittämistä kairaamalla koskevat hankkeet Screening-menettelystä 5 000 metrin syvyyteen saakka (lukuun ottamatta kairauksia niin kutsutuilla aroilla alueilla eli vedenottoalueilla, suojelluilla sisävesialueilla ja suojelualueilla, kuten kansallispuistoissa, luonnonsuojelualueilla, luonnonpuistoissa ja Natura 2000-suojelualueilla sekä kyseisten alueiden ulommilla suojavyöhykkeillä, joissa Screening-menettelyä sovelletaan kairauksiin 1 000 metrin syvyydestä lukien).
   Tästä ilmenee lähinnä, että suurin osa mineraaliesiintymien etsimistä tai selvittämistä koskevista sellaisista kairauksista, jotka tapahtuvat ”arkojen alueiden” ulkopuolella, suljetaan Screening-menettelyn ulkopuolelle.
   Mainittu poissulkeminen ilman, että kaikki direktiivin 2011/92 liitteessä III asetetut olennaiset kriteerit on otettu huomioon, on komission mukaan direktiivin 2011/92 2 artiklan 1 kohdan ja 4 artiklan 2 ja 3 kohdan, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin liitteiden II ja III kanssa, vastaista.

      (1)  EUVL L 26, s. 1.


title: Asia C-304/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 24.5.2017 – Helga Löber v. Barclays Bank PLC

text:
               14.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 24.5.2017 – Helga Löber v. Barclays Bank PLC
   (Asia C-304/17)
   (2017/C 269/09)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberster Gerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Helga Löber

      Vastapuoli: Barclays Bank PLC

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) 5 artiklan 3 alakohtaa tulkittava siten, että toimivalta käsitellä sopimussuhteen ulkopuoliset esitteeseen perustuvaa vastuuta koskevat vaatimukset silloin, kun

               —

               sijoittaja on tehnyt puutteelliseen esitteeseen perustuvan sijoituspäätöksensä kotipaikassaan

               —

               ja sijoittaja on tämän sijoituspäätöksen perusteella siirtänyt jälkimarkkinoilta hankkimansa arvopaperin ostohinnan itävaltalaisessa pankissa olevalta tililtään toisessa itävaltalaisessa pankissa olevalle selvitystilille, josta ostohinta on suoritettu myyjälle kantajan toimeksiannon mukaisesti,

               a)

               on tuomioistuimella, jonka tuomiopiirissä sijoittajalla on kotipaikka,

               b)

               on tuomioistuimella, jonka tuomiopiirissä on sen pankin kotipaikka/tilinpitäjäkonttori, jossa kantajalla on pankkitili, josta tämä on siirtänyt sijoittamansa summan selvitystilille,

               c)

               on tuomioistuimella, jonka tuomiopiirissä on sen pankin kotipaikka/tilinpitäjäkonttori, jossa selvitystili on,

               d)

               on kantajan valinnan mukaan jollakin näistä tuomioistuimista,

               e)

               mikään näistä tuomioistuimista ei ole toimivaltainen?

      (1)  EYVL 2001, L 12, s. 1.


title: Asia C-267/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.12.2013 (Cour de cassationin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Frédéric Hay v. Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres (Direktiivi 2000/78/EY — Yhdenvertainen kohtelu — Työehtosopimus, jossa palkkaa ja työsuhteen ehtoja koskeva etu varataan avioliiton solmiville työntekijöille — Edun epääminen pacte civil de solidarité -nimisen rekisteröidyn parisuhteen solmivilta kumppaneilta — Sukupuoliseen suuntautumiseen perustuva syrjintä)

text:
               22.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/12

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.12.2013 (Cour de cassationin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Frédéric Hay v. Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres
   (Asia C-267/12) (1)

   (Direktiivi 2000/78/EY - Yhdenvertainen kohtelu - Työehtosopimus, jossa palkkaa ja työsuhteen ehtoja koskeva etu varataan avioliiton solmiville työntekijöille - Edun epääminen pacte civil de solidarité -nimisen rekisteröidyn parisuhteen solmivilta kumppaneilta - Sukupuoliseen suuntautumiseen perustuva syrjintä)
   2014/C 52/18
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour de cassation

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Frédéric Hay

      Vastapuoli: Crédit agricole mutuel de Charente-Maritime et des Deux-Sèvres

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Cour de cassation (Ranska) — Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY (EYVL L 303, s. 16) 2 artiklan 2 kohdan b alakohdan tulkinta — Sellaisen kansallisen työehtosopimuksen hyväksyttävyys, jossa varataan palkkaa ja työsuhteen ehtoja koskeva etu avioliiton solmiville työntekijöille ja evätään tällainen etu kumppaneilta, jotka solmivat pacte civil de solidarité -nimisen rekisteröidyn parisuhteen — Sukupuoliseen suuntautumiseen perustuva syrjintä — Mahdollisuus perustella välillinen syrjintä oikeutetulla, tarpeellisella ja asianmukaisella tavoitteella

      Tuomiolauselma

   Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY 2 artiklan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että kun pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen työehtosopimuksen määräyksen nojalla palkkatyöntekijältä, joka solmii pacte civil de solidarité -nimisen rekisteröidyn parisuhteen samaa sukupuolta olevan henkilön kanssa, evätään oikeus saada erityislomapäivien ja palkanlisän kaltaisia etuja, jotka myönnetään palkkatyöntekijöille heidän solmiessaan avioliiton, mainittu säännös on esteenä tällaiselle määräykselle silloin, kun asianomaisen jäsenvaltion kansallisessa säännöstössä ei anneta samaa sukupuolta oleville henkilöille mahdollisuutta solmia avioliittoa, koska kun mainittujen etujen kohde ja myöntämisedellytykset otetaan huomioon, kyseinen työntekijä on avioliiton solmivan työntekijän tilanteen kanssa vertailukelpoisessa tilanteessa.

      (1)  EUVL C 250, 18.8.2012.