title: asia C-110/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 11.2.2019 — Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus v. Comune di Ostuni ja Consorzio per l’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/13

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 11.2.2019 — Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus v. Comune di Ostuni ja Consorzio per l’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino
      (asia C-110/19)
      (2019/C 182/16)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Consiglio di Stato

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus

         Vastapuolet: Comune di Ostuni ja Consorzio per l’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko Euroopan unionin oikeus (ja erityisesti luottamuksensuojan, oikeusvarmuuden, vapaan liikkuvuuden, sijoittautumisvapauden ja palveluiden vapaan tarjoamisen periaatteet) esteenä (Italian julkisia hankintoja koskevan koodeksin (Codice dei contratti pubblici) 83 §:n 9 momentin, 95 §:n 10 momentin ja 97 §:n 5 momentin kaltaiselle) kansalliselle lainsäädännölle, jonka nojalla se, että julkiseen hankintamenettelyyn osallistuva tarjoaja laiminlyö työvoimakustannusten ja työntekijöiden turvallisuutta koskevien menojen ilmoittamisen, johtaa joka tapauksessa hankintamenettelystä poissulkemiseen eikä tarjoajalle voida myöhemmin antaa mahdollisuutta niin kutsuttuun täydentämismenettelyyn, kun tällainen ilmoitusvelvollisuus perustuu riittävän selkeisiin ja ymmärrettäviin säännöksiin, ja riippumatta siitä, ettei hankintailmoituksessa nimenomaisesti mainita tätä lakiin perustuvaa täsmällistä ilmoitusvelvollisuutta?


title: asia C-111/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 11.2.2019 — Industria Italiana Autobus SpA v. Comune di Palermo

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/14

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 11.2.2019 — Industria Italiana Autobus SpA v. Comune di Palermo
      (asia C-111/19)
      (2019/C 182/17)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Consiglio di Stato

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Industria Italiana Autobus SpA

         Vastapuoli: Comune di Palermo

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko Euroopan unionin oikeus (ja erityisesti luottamuksensuojan, oikeusvarmuuden, vapaan liikkuvuuden, sijoittautumisvapauden ja palveluiden vapaan tarjoamisen periaatteet) esteenä (Italian julkisia hankintoja koskevan koodeksin (Codice dei contratti pubblici) 83 §:n 9 momentin, 95 §:n 10 momentin ja 97 §:n 5 momentin kaltaiselle) kansalliselle lainsäädännölle, jonka nojalla se, että julkiseen hankintamenettelyyn osallistuva tarjoaja laiminlyö työvoimakustannusten ja työntekijöiden turvallisuutta koskevien menojen ilmoittamisen, johtaa joka tapauksessa hankintamenettelystä poissulkemiseen eikä tarjoajalle voida myöhemmin antaa mahdollisuutta niin kutsuttuun täydentämismenettelyyn, kun tällainen ilmoitusvelvollisuus perustuu riittävän selkeisiin ja ymmärrettäviin säännöksiin, ja riippumatta siitä, ettei hankintailmoituksessa nimenomaisesti mainita tätä lakiin perustuvaa täsmällistä ilmoitusvelvollisuutta?


title: asia C-129/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 19.2.2019 — Presidenza del Consiglio dei Ministri v. BV

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/15

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 19.2.2019 — Presidenza del Consiglio dei Ministri v. BV
      (asia C-129/19)
      (2019/C 182/19)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Corte suprema di cassazione

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Presidenza del Consiglio dei Ministri

         Vastavalittaja: BV

         Ennakkoratkaisukysymykset

      [Nyt tarkasteltavan pääasian kaltaisessa tilanteessa, jossa on kyse Italiassa vakituisesti asuvan Italian kansalaisen lainsäätäjänä toimivaa Italian valtiota vastaan nostamasta vahingonkorvauskanteesta, joka perustuu siihen, että valtio on jättänyt panematta täytäntöön ja/tai pannut virheellisesti täytäntöön ja/tai pannut puutteellisesti täytäntöön rikoksen uhreille maksettavista korvauksista 29.4.2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/80/EY (1) mukaiset velvollisuudet ja erityisesti sen 12 artiklan 2 kohdassa jäsenvaltioille asetetun velvollisuuden, jonka mukaan jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että ne ottavat 1.7.2005 mennessä (kuten direktiivin 18 artiklan 1 kohdassa säädetään) käyttöön yleisen korvausjärjestelmän, jolla kaikkien tahallisten väkivaltarikosten (myös seksuaalisen väkivaltarikoksen, jollaisen uhriksi kantaja oli joutunut) uhreille pystytään varmistamaan oikeudenmukaiset ja riittävät korvaukset siinä tapauksessa, etteivät nämä voi saada varsinaisilta syyllisiltä vahingonkorvausta koko kärsitystä vahingosta,] Euroopan unionin tuomioistuimelta pyydetään vastausta seuraaviin kysymyksiin:

                  1)

                  Tilanteessa, jossa rikoksen uhreille maksettavista korvauksista 29.4.2004 annettua neuvoston direktiiviä 2004/80/EY ei ole pantu kansallisesti täytäntöön määräajassa (ja/tai se on pantu täytäntöön puutteellisesti) ja jossa kyseisellä direktiivillä ei ole välittömiä oikeusvaikutuksia (non self-executing) siltä osin kuin kyse on siinä säädetyn väkivaltarikosten uhreja koskevan korvausjärjestelmän perustamisesta ja jossa syntyy rajatylittävissä tilanteissa oleville henkilöille, joita direktiivi yksinomaan koskee, oikeus saada jäsenvaltiolta vahingonkorvausta unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä (mm. tuomioissa Francovich ja Brasserie du Pêcheur ja Factortame III) vahvistettujen periaatteiden nojalla, velvoittaako [Euroopan unionin] oikeus katsomaan, että vastaava jäsenvaltion vastuu vallitsee myös suhteessa muihin kuin rajatylittävissä tilanteissa oleviin henkilöihin (toisin sanoen jäsenvaltiossa asuviin henkilöihin), jotka eivät olisi olleet direktiivin täytäntöönpanosta johtuvien etujen suoria saajia mutta joiden olisi — samaten [Euroopan unionin] oikeuteen kuuluvan yhdenvertaisuusperiaatteen tai syrjintäkiellon periaatteen loukkaamisen välttämiseksi — pitänyt ja ollut mahdollista hyötyä direktiivistä (eli edellä mainitusta korvausjärjestelmästä) sen tehokkaan vaikutuksen takaamiseksi, jos direktiivi olisi pantu täytäntöön oikea-aikaisesti ja täydellisesti?
                  Siinä tapauksessa, että edellä esitettyyn kysymykseen vastataan myöntävästi:

                  2)

                  Voidaanko tahallisten väkivaltarikosten (ja nimenomaisesti rikoslain 609-bis §:ssä tarkoitetun seksuaalisen väkivaltarikoksen) uhreille maksettava korvaus, jonka määräksi on vahvistettu 31.8.2017 annetussa sisäministeriön asetuksessa [joka on annettu 7.7.2016 annetun lain nro 122, ”Italian kuulumisesta Euroopan unioniin johtuvien velvoitteiden täyttämiseksi annetut säännökset — Eurooppalaki 2015–2016”, sellaisena kuin se on myöhemmin (20.11.2017 annetun lain nro 167 6 §:llä ja 30.12.2018 annetun lain nro 145 1 §:n 593–596 momentilla) muutettuna, 11 §:n 3 momentin nojalla] kiinteä 4 800 euron määrä, katsoa direktiivin 2004/80 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuksi oikeudenmukaiseksi ja riittäväksi korvaukseksi uhrille?

         (1)  Rikoksen uhreille maksettavista korvauksista 29.4.2004 annettu neuvoston direktiivi 2004/80/EY (EUVL 2004, L 261, s. 15).


title: asia C-131/19 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 15.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-743/16 RENV, CX v. komissio, 13.12.2018 antamasta tuomiosta

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/16

      Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 15.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-743/16 RENV, CX v. komissio, 13.12.2018 antamasta tuomiosta
      (asia C-131/19 P)
      (2019/C 182/20)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Berscheid, T. S. Bohr ja C. Ehrbar)

         Muu osapuoli: CX

         Vaatimukset

                  —

                  Unionin yleisen tuomioistuimen 13.12.2018 asiassa T-743/16 RENV antama tuomio CX v. komissio on kumottava siltä osin kuin sillä on kumottu kurinpitoseuraamuksena tehty irtisanomispäätös

                  —

                  asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta se lausuu muista valitusperusteista

                  —

                  oikeudenkäyntikuluista on määrättävä myöhemmin.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

         Ensimmäinen valitusperuste: Virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevien 4 ja 22 artiklan noudattamatta jättäminen tulkitsemalla virheellisesti oikeuden saapua henkilökohtaisesti asian käsittelyyn ulottuvuutta.

      Ensimmäisen valitusperusteen tueksi esitetyt väitteet jakautuvat useaan osaan.
      Ensimmäisessä osassa komissio väittää, että tuomiossa ei ole noudatettu virkamiehen kyvyttömyyteen saapua asian käsittelyyn sovellettavia oikeudellisia perusteita, perusteluvelvollisuutta ja todistustaakkaa koskevia sääntöjä.
      Toisessa osassa komissio väittää, että tuomiossa on sovellettu virheellisesti toisiaan tukevien aihetodisteiden käsitettä sen toteamiseksi, että virkamies oli kyvytön saapumaan istuntoihin, ja että unionin yleinen tuomioistuin on tutkinut epätäydellisesti merkityksellisiä todisteita.
      Kolmannessa osassa komissio väittää, että tuomiossa on otettu vääristyneellä tavalla huomioon kaksi todistetta.

         Toinen valitusperuste: virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevien 4 ja 22 artiklan noudattamatta jättäminen tulkitsemalla virheellisesti oikeuden tulla kuulluksi kirjallisesti tai edustajan välityksellä ulottuvuutta.

      Toisen valitusperusteen tueksi esitetyt väitteet jakautuvat kahteen osaan.
      Ensimmäinen osa koskee oikeudellisten perusteiden, joita sovelletaan arvioitaessa virkamiehen kyvyttömyyttä esittää huomautuksia kirjallisesti tai edustajan välityksellä, noudattamatta jättämistä, perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättämistä, todistustaakkaa koskevien sääntöjen noudattamatta jättämistä siltä osin kuin oli kyse virkamiehen kyvyttömyydestä puolustautua istunnoissa sekä käsitteen toisiaan tukevat aihetodisteet virheellistä soveltamista.
      Toinen osa koskee virkamiehen puolustautumiskyvyttömyydestä esitettyjä ristiriitaisia perusteluja.

         Kolmas valitusperuste: perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättäminen siltä osin kuin oli kyse oikeuden tulla kuulluksi loukkaamisen seurauksista

      Unionin yleinen tuomioistuin ei ole perustellut syitä, joiden vuoksi kuulluksi tulemisen puuttumista koskeva menettelyllinen säännöstenvastaisuus johtaa riidanalaisen päätöksen kumoamiseen.


title: asia C-147/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 20.2.2019 — Atresmedia Corporación de Medios de Comunicación SA v. Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) ja Artistas e Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE)

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/18

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 20.2.2019 — Atresmedia Corporación de Medios de Comunicación SA v. Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) ja Artistas e Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE)
      (asia C-147/19)
      (2019/C 182/21)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunal Supremo

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Atresmedia Corporación de Medios de Comunicación SA

         Vastapuolet: Asociación de Gestión de Derechos Intelectuales (AGEDI) ja Artistas e Intérpretes o Ejecutantes, Sociedad de Gestión de España (AIE)

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Sisältääkö direktiivien 92/100 (1) ja 2006/115 (2) 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu kaupallisessa tarkoituksessa julkaistun äänitteen kopion käsite kaupallisessa tarkoituksessa julkaistun äänitteen kopioimisen sellaiseen audiovisuaaliseen tallenteeseen, jolle on tallennettu audiovisuaalinen teos?

                  2)

                  Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko televisiolähetystoiminnan harjoittaja, joka käyttää elokuvateoksen tai audiovisuaalisen teoksen tallenteen sisältävää audiovisuaalista tallennetta, jolle tämä kaupallisessa tarkoituksessa julkaistu äänite on kopioitu, mihin tahansa välittämiseen yleisölle, velvollinen maksamaan direktiivien 92/100 ja 2006/115 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kohtuullisen kertakorvauksen?

         (1)  Vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla 19.11.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/100/ETY (EYVL 1992, L 346, s. 61).

         (2)  Vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/115/EY (EUVL 2006, L 376, s. 28).


title: asia C-148/19 P: Valitus, jonka BTB Holding Investments SA ja Duferco Participations Holding SA ovat tehneet 19.2.2019 unonin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-100/17, BTB Holding Investments ja Duferco Participations Holding v. komissio, 11.12.2018 antamasta tuomiosta

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/18

      Valitus, jonka BTB Holding Investments SA ja Duferco Participations Holding SA ovat tehneet 19.2.2019 unonin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-100/17, BTB Holding Investments ja Duferco Participations Holding v. komissio, 11.12.2018 antamasta tuomiosta
      (asia C-148/19 P)
      (2019/C 182/22)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittajat: BTB Holding Investments SA, Duferco Participations Holding SA (edustajat: J.-F. Bellis, R. Luff, M. Favart, Q. Declève, avocats)

         Muut osapuolet: Euroopan komissio ja Foreign Strategic Investments Holding (FSIH)

         Vaatimukset

                  —

                  Unionin yleisen tuomioistuimen 11.12.2018 antama tuomio asiassa BTB Holding Investments ja Duferco Participations Holding v. komissio (T-100/17) on kumottava

                  —

                  Asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen

                  —

                  Vastaaja on velvoitettava korvaamaan sekä tästä muutoksenhakumenettelystä että asian käsittelystä unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valittajat vetoavat tuomiosta T-100/17 tekemässään valituksessa siihen, että unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisessa tuomiossa loukannut oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin esittäessään kannanoton, jonka mukaan ”sen osoittamiseksi, että komissio on tehnyt tosiseikkojen [monitahoisessa taloudellisessa] arvioinnissa ilmeisen virheen, jonka perusteella riidanalainen päätös on kumottava, kantajan esittämien todisteiden on riitettävä tekemään kyseisessä päätöksessä omaksuttu tosiseikkojen arviointi epäuskottavaksi”. Valittajat katsovat erityisesti, että unionin yleinen tuomioistuin on loukannut todistustaakkaa koskevia periaatteita ja asianosaisten prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaatetta.


title: asia C-153/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Köln (Saksa) on esittänyt 22.2.2019 — FZ v. DER Touristik GmbH

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/19

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Köln (Saksa) on esittänyt 22.2.2019 — FZ v. DER Touristik GmbH
      (asia C-153/19)
      (2019/C 182/23)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Amtsgericht Köln

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: FZ

         Vastaaja: DER Touristik GmbH

         Ennakkoratkaisukysymys

      Ovatko matkan hinnan alennusta koskevat vaatimukset, joita matkustajalla on matkaa koskevan sopimuksen perusteella matkanjärjestäjää kohtaan lennossa viivästyksen vuoksi olevien puutteiden perusteella, asetuksen N:o 261/2004 (1) 12 artiklassa tarkoitettuja lisäkorvauksia koskevia vaatimuksia ja voidaanko lennon viivästymisen perusteella asetuksen 7 artiklaa soveltaen myönnetty korvaus vähentää asetuksen 12 artiklan mukaisista korvauksista?

         (1)  Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1).


title: asia C-181/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen (Saksa) on esittänyt 25.2.2019 — Jobcenter Krefeld — Widerspruchsstelle v. JD

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/20

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen (Saksa) on esittänyt 25.2.2019 — Jobcenter Krefeld — Widerspruchsstelle v. JD
      (asia C-181/19)
      (2019/C 182/24)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Jobcenter Krefeld — Widerspruchsstelle

         Vastapuoli: JD

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko sosiaaliavustusten epääminen direktiivin 2004/38/EY (1) 24 artiklan 2 kohdan mukaisesti unionin kansalaisilta, joiden oleskeluoikeus perustuu asetuksen (EU) N:o 492/2011 (2) 10 artiklaan, SEUT 18 artiklassa mukaisen yhdenvertaisen kohtelun periaatteen, luettuna yhdessä asetuksen (EU) N:o 492/2011 10 ja 7 artiklan kanssa, mukaista?

                              a)

                              Onko direktiivin 2004/38/EY 24 artiklan 2 kohdan mukainen sosiaaliavustus asetuksen (EU) N:o 492/2011 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu sosiaalinen etu?

                              b)

                              Vaikuttaako SEUT 18 artiklan mukainen yhdenvertaisen kohtelun periaate, luettuna yhdessä asetuksen (EU) N:o 492/2011 10 ja 7 artiklan kanssa, direktiivin 2004/38/EY 24 artiklan 2 kohdan rajoitussäännöksen soveltamiseen?

                  2)

                  Onko (EY) N:o 883/2004 (3) 3 artiklan 3 kohdassa ja 70 artiklan 2 kohdassa säädettyjen erityisten maksuihin perustumattomien rahaetuuksien epääminen unionin kansalaisilta SEUT 18 artiklassa mukaisen yhdenvertaisen kohtelun periaatteen, luettuna yhdessä asetuksen (EY) N:o 883/2004 4 artiklan kanssa, mukaista, kun näiden henkilöiden oleskeluoikeus perustuu asetuksen (EU) N:o 492/2011 10 artiklaan ja he kuuluvat sosiaaliturva- tai perhe-etuusjärjestelmään asetuksen (EY) N:o 883/2004 3 artiklan 1 kohdassa säädetyllä tavalla?

         (1)  Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 (jäljempänä asetus 1612/68) muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY (EYVL 2004, L 158, s. 77).

         (2)  Työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta unionin alueella 5.4.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 492/2011 (EUVL 2011, L 141, s. 1).

         (3)  Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004 (EYVL 2004, L 166, s. 1).


title: asia C-189/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 26.2.2019 — Spenner GmbH & Co. KG v. Saksan valtio

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/21

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 26.2.2019 — Spenner GmbH & Co. KG v. Saksan valtio
      (asia C-189/19)
      (2019/C 182/25)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Bundesverwaltungsgericht

         Pääasian asianosaiset

         Revision-menettelyn valittaja: Spenner GmbH & Co. KG

         Revision-menettelyn vastapuoli: Saksan valtio, jota edustaa Umweltbundesamt, Deutsche Emissionshandelsstelle

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Edellytetäänkö päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevien unionin laajuisten siirtymäsäännösten vahvistamisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan mukaisesti 27.4.2011 annetun komission päätöksen 2011/278/EU (1) 9 artiklan 9 kohdassa, että vakiintuneen laitoksen kapasiteetin merkittävä laajentuminen on tapahtunut viiteajanjaksolla, jonka jäsenvaltio on määrittänyt päätöksen 2011/278/EU 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti?

                  2)

                  Onko päätöksen 2011/278/EU 9 artiklan 9 kohdan ensimmäistä alakohtaa, luettuna yhdessä saman artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava kapasiteetin merkittävän laajentumisen tapauksessa siten, että määritettäessä viiteajanjakson 1.1.2009–31.12.2010 historiallisia tuotantotasoja on jätettävä huomiotta lisäkapasiteetin historialliset tuotantotasot, (silloinkin) kun kapasiteetin merkittävä laajentuminen on tapahtunut viiteajanjaksolla 1.1.2005–31.12.2008?

                  3)

                              a)

                              Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
                              onko päätöksen 2011/278/EU 9 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on itse määritettävä viiteajanjakso käsittämään joko ajanjakson 1.1.2005–31.12.2008 tai ajanjakson 1.1.2009–31.12.2010, vai voiko jäsenvaltio antaa toiminnanharjoittajalle oikeuden valita viiteajanjakson?

                              b)

                              Jos jäsenvaltio voi antaa toiminnanharjoittajalle oikeuden valita viiteajanjakson:
                              onko jäsenvaltion otettava lähtökohdaksi viiteajanjakso, joka johtaa korkeampiin historiallisiin tuotantotasoihin, vaikka toiminnanharjoittaja voi jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti valita viiteajanjakson vapaasti ja valitsee viiteajanjakson, jona historialliset tuotantotasot ovat alhaisemmat?

                  4)

                  Onko päätöksen 2013/448/EU muuttamisesta siltä osin kuin kyse on yhtenäisen monialaisen korjauskertoimen vahvistamisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan mukaisesti 24.1.2017 annettua komission päätöstä (EU) 2017/126 (2) tulkittava siten, että päätöksen 2013/448/EU 4 artiklassa ja liitteessä II tarkoitettua monialaista korjauskerrointa alkuperäisen toisinnon mukaisena on sovellettava ennen 1.3.2017 määritettyihin päästöoikeuksiin vuosiksi 2013–2020 ja 28.2.2017 jälkeen tuomioistuinratkaisun perusteella hyväksyttyjen lisäpäästöoikeuksien koko määrään vuosiksi 2013–2020 vai ainoastaan lisäpäästöoikeuksiin vuosiksi 2018–2020?

         (1)  EUVL 2011, L 130, s. 1.

         (2)  EUVL 2017, L 19, s. 93.


title: asia C-210/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 6.3.2019 — TN v. Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/22

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 6.3.2019 — TN v. Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
      (asia C-210/19)
      (2019/C 182/26)
      Oikeudenkäyntikieli: unkari

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: TN

         Vastapuoli: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Voidaanko perusoikeuskirjan 47 artiklaa ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU (1) 31 artiklaa (ns. menettelydirektiivi) tulkita Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 ja 13 artiklan valossa siten, jäsenvaltion voidaan katsoa takaavan tehokkaat oikeussuojakeinot siinäkin tapauksessa, että sen tuomioistuimet eivät voi muuttaa turvapaikkamenettelyissä tehtyä päätöstä vaan ainoastaan määrätä uuden menettelyn aloittamisesta ja kumota tällaisen päätöksen?

                  2)

                  Voidaanko perusoikeuskirjan 47 artiklaa ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU 31 artiklaa (ns. menettelydirektiivi) tulkita Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 ja 13 artiklan valossa siten, että niiden mukainen on jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa säädetään yhdestä yhteensä 60 päivän mittaisesta pakottavasta määräajasta turvapaikkamenettelyjä varten täysin riippumatta yksittäistapauksissa vallitsevista olosuhteista ja ottamatta huomioon asiaan liittyviä erityispiirteitä ja mahdollisia näyttövaikeuksia?

         (1)  Kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/32/EU (EUVL 2013, L 180, s. 60).


title: asia C-218/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 12.3.2019 — XR v. Conseil de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Bâtonnier de l’ordre des avocats au barreau de Paris ja Procureur général près la cour d’appel de Paris

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/22

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 12.3.2019 — XR v. Conseil de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Bâtonnier de l’ordre des avocats au barreau de Paris ja Procureur général près la cour d’appel de Paris
      (asia C-218/19)
      (2019/C 182/27)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Cour de cassation

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: XR

         Vastapuolet: Conseil de l’ordre des avocats au barreau de Paris, Bâtonnier de l’ordre des avocats au barreau de Paris ja Procureur général près la cour d’appel de Paris

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko periaate, jonka mukaan Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksella, josta on muutettuna tullut sopimus Euroopan unionin toiminnasta, on perustettu oma oikeusjärjestys, joka on sisällytetty jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksiin ja jota kansallisten tuomioistuinten on sovellettava, esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa asetetaan asianajajan ammattiin pääsyyn lähtökohtaisesti vaadittavista koulutuksesta ja tutkinnosta myönnettävän erivapauden edellytykseksi, että erivapauden hakija tuntee riittävän hyvin Ranskan kansallisen oikeuden, ja suljetaan siten pois yksinomaan Euroopan unionin oikeuden vastaavan tuntemuksen ottaminen huomioon?

                  2)

                  Ovatko SEUT 45 ja SEUT 49 artikla esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa varataan mahdollisuus asianajajan ammattiin pääsyyn lähtökohtaisesti vaadittavista koulutuksesta ja tutkinnosta myönnettävään erivapauteen tietyille saman jäsenvaltion julkishallinnon toimihenkilöille, jotka ovat harjoittaneet tässä ominaisuudessa Ranskassa oikeudellista toimintaa julkishallinnossa tai kansainvälisessä organisaatiossa, ja evätään mahdollisuus tällaiseen erivapauteen Euroopan unionin nykyisiltä tai entisiltä virkamiehiltä, jotka ovat harjoittaneet tässä ominaisuudessa oikeudellista toimintaa yhdellä tai usealla Euroopan unionin oikeuden alalla Euroopan komissiossa?


title: asia C-243/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Augstākā tiesa (Senāts) (Latvia) on esittänyt 20.3.2019 — A v. Veselības ministrija

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/23

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Augstākā tiesa (Senāts) (Latvia) on esittänyt 20.3.2019 — A v. Veselības ministrija
      (asia C-243/19)
      (2019/C 182/28)
      Oikeudenkäyntikieli: latvia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Augstākā tiesa (Senāts)

         Pääasian asianosaiset

      Valittaja: A

         Vastapuoli: Veselības ministrija

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 (1) 20 artiklan 2 kohtaa suhteessa Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 artiklan 1 kohtaan tulkittava siten, että jäsenvaltio voi evätä kyseisen asetuksen 20 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun luvan, jos henkilön asuinjäsenvaltiossa on saatavilla sairaalahoitoa, jonka lääketieteellistä tehoa ei ole asetettu kyseenalaiseksi, mutta käytetty hoitomenetelmä ei ole kyseisen henkilön uskonnollisen vakaumuksen mukainen?

                  2)

                  Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 56 artiklaa ja potilaiden oikeuksien soveltamisesta rajatylittävässä terveydenhuollossa 9.3.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/24/EU (2) 8 artiklan 5 kohtaa suhteessa Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 artiklan 1 kohtaan tulkittava siten, että jäsenvaltio voi evätä kyseisen direktiivin 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun luvan, jos henkilön vakuutusjäsenvaltiossa on saatavilla sairaalahoitoa, jonka lääketieteellistä tehoa ei ole asetettu kyseenalaiseksi, mutta käytetty hoitomenetelmä ei ole kyseisen henkilön uskonnollisen vakaumuksen mukainen?

         (1)  EUVL 2004, L 166, s. 1.

         (2)  EUVL 2011, L 88, s. 45.


title: asia C-244/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Handelsgerichts Wien (Itävalta) on esittänyt 21.3.2019 — GB v. Decker KFZ Handels u. -Reparatur GmbH ja Volkswagen AG

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/24

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Handelsgerichts Wien (Itävalta) on esittänyt 21.3.2019 — GB v. Decker KFZ Handels u. -Reparatur GmbH ja Volkswagen AG
      (asia C-244/19)
      (2019/C 182/29)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Handelsgerichts Wien

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: GB

         Vastaaja: Decker KFZ-Handels u. -Reparatur GmbH ja Volkswagen AG

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä kevyiden henkilö- ja hyötyajoneuvojen päästöjen (Euro 5 ja Euro 6) osalta ja ajoneuvojen korjaamiseen ja huoltamiseen tarvittavien tietojen saatavuudesta 20.6.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 715/2007 (1) 5 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että asetuksen N:o 715/2007 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ajoneuvon laite ei ole sallittu, jos siinä pakokaasun takaisinkierrätysventtiili (EGR-venttiili) eli osa, joka voi vaikuttaa päästöjen määrään, on suunniteltu siten, että pakokaasun takaisinkierrätysosuus eli takaisin imusarjaan johdettavan pakokaasun osuus on säädetty niin, että venttiili takaa vain 15 ja 33 Celsius-asteen välillä ja vain alle 1 000 metrin korkeudessa vähäpäästöisen toimintamoodin, ja osuus pienenee tämän lämpötilaikkunan ulkopuolella lämpötilan noustessa tai laskiessa 10 Celsius-astetta — ja noustaessa yli 1 000 metrin korkeudesta 1 250 metriin — lineaarisesti nollaan, jolloin typen oksidipäästöt ylittävät asetuksen N:o 715/2007 raja-arvot?

                  2)

                  Onko ensimmäisen kysymyksen arvioinnin kannalta merkitystä sillä, onko ensimmäisessä kysymyksessä mainittu ajoneuvon laite välttämätön suojaamaan moottoria vahingoittumiselta?

                  3)

                  Onko toisen kysymyksen arvioinnin kannalta merkitystä sillä, onko moottorin osa, jota on suojeltava vahingoittumiselta, EGR-venttiili?

                  4)

                  Onko ensimmäisen kysymyksen arvioinnin kannalta merkitystä sillä, jos ensimmäisessä kysymyksessä mainittu ajoneuvon laite on asennettu ajoneuvoon jo valmistusvaiheessa, vai onko ensimmäisessä kysymyksessä kuvattua EGR-venttiilin säätämistä pidettävä kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoista 25.5.1999 annetun Euroopan parlamentin ja direktiivin 1999/44/EY 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna korjaamisena?

                  5)

                  Onko kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoista 25.5.1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY (2) 3 artiklan 6 kohtaa tulkittava siten, että kyseessä ei ole vähäinen sopimusvirhe, jos ajoneuvosta on tehty kauppasopimus, jonka mukaan luovutetaan lain (unionin oikeuden) säännöksiä vastaava ajoneuvo, ja ajoneuvoon on asennettu kytkentälogiikka eli säädöt, joiden perusteella ajoneuvo on käynnistettäessä moodissa 1, ja jos ohjelmisto tunnistaa testitilanteen eli ajoneuvon käytön uuden eurooppalaisen ajosyklin (NEDC) mukaisesti, ajoneuvo pysyy moodissa 1 (NEDC), mutta jos ohjelmisto tunnistaa, että ajoneuvo liikkuu NEDC:n toleranssirajojen ulkopuolella (nopeusprofiilin poikkeamat +/- 2 km/h tai +/- 1s), ajoneuvo vaihtaa moodiin 0 (ajotilanne), jossa EGR-venttiiliä säädetään siten, että asetuksen N:o 715/2007 raja-arvoja ei enää pystytä noudattamaan, ja nämä säädöt tapahtuvat niin nopeasti, että ajoneuvo tämän seurauksena liikkuu lähes yksinomaan moodissa 0?

         (1)  EUVL 2007, L 171, s. 1.

         (2)  EYVL 1999, L 171, s. 12.


title: asia C-250/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Belgia) on esittänyt 25.3.2019 — B. O. L. v. Belgian valtio

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/25

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Belgia) on esittänyt 25.3.2019 — B. O. L. v. Belgian valtio
      (asia C-250/19)
      (2019/C 182/30)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Conseil d’État

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: B. O. L.

         Vastaaja: Belgian valtio

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Jotta taattaisiin Euroopan unionin oikeuden tehokkuus eikä tehtäisi mahdottomaksi käyttää perheenyhdistämistä koskevaa oikeutta, joka kantajan mukaan annetaan hänelle oikeudesta perheenyhdistämiseen 22.9.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/86/EY (1) 4 artiklassa, onko tätä säännöstä tulkittava siten, että sen mukaan perheenkokoajan lapsi voi saada oikeuden perheenyhdistämiseen, jos hän tulee täysi-ikäiseksi sellaisen oikeudenkäynnin aikana, joka on pantu vireille päätöksestä, jolla häneltä evätään tämä oikeus ja joka on tehty silloin kun hän oli vielä alaikäinen?

                  2)

                  Onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa ja direktiivin 2003/86/EY 18 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että kumoamiskanne, joka on nostettu alaikäisen lapsen perheenyhdistämistä koskevan oikeuden epäämistä koskevasta päätöksestä, jätettäisiin tutkimatta sillä perusteella, että lapsesta on tullut täysi-ikäinen oikeudenkäynnin aikana, koska häneltä evättäisiin mahdollisuus siihen, että hänen tästä päätöksestä nostamastaan kanteesta annettaisiin ratkaisu, ja koska hänen oikeuttaan tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin loukattaisiin?

         (1)  EUVL 2003, L 251, s. 12.


title: asia C-251/19 P: Valitus, jonka Comprojecto-Projetos e Construções, Lda ym. on tehnyt 25.3.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-768/17, Comprojecto-Projetos e Construções ym. v. EKP, 14.2.2019 antamasta määräyksestä

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/26

      Valitus, jonka Comprojecto-Projetos e Construções, Lda ym. on tehnyt 25.3.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-768/17, Comprojecto-Projetos e Construções ym. v. EKP, 14.2.2019 antamasta määräyksestä
      (asia C-251/19 P)
      (2019/C 182/31)
      Oikeudenkäyntikieli: portugali

         Asianosaiset

         Valittajat: Comprojecto-Projetos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo, Julião Maria Gomes de Azevedo ja Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (edustaja: M. Ribeiro, advogado)

         Muu osapuoli: Euroopan keskuspankki (EKP)

         Vaatimukset

                  —

                  Unionin tuomioistuimen on otettava valitus tutkittavaksi tai palautettava asia unionin yleiseen tuomioistuimeen tutkittavaksi aineellisen sisällön osalta

                  —

                  Unionin tuomioistuimen on perussääntönsä 61 artiklan nojalla kumottava tuomio ja palautettava asia unionin yleiseen tuomioistuimeen sekä määrättävä, että oikeudenkäyntikuluista lausutaan myöhemmin unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 138 artiklan mukaisesti.


title: asia C-273/19 P: Valitus, jonka Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) on tehnyt 31.3.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-166/17, EKETA v. komissio, 22.1.2019 antamasta tuomiosta

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/26

      Valitus, jonka Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) on tehnyt 31.3.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-166/17, EKETA v. komissio, 22.1.2019 antamasta tuomiosta
      (asia C-273/19 P)
      (2019/C 182/32)
      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

         Asianosaiset

         Valittaja: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (edustajat: Vasileios Christianos ja Dimitrios Karagounis, dikigori)

         Muu osapuoli: Euroopan komissio

         Vaatimukset

                  1.

                  unionin yleisen tuomioistuimen 22.1.2019 asiassa T-166/17 (1) antama tuomio on kumottava tuomiolauselman 2 ja 3 kohdan sekä niihin liittyvien perustelujen osalta

                  2.

                  asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen uudelleen tutkittavaksi

                  3.

                  komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valittaja ei nyt käsiteltävällä valituksella riitauta valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 1 kohtaa eikä siihen liittyviä tuomion perusteluja sen 142, 143, 145, 171, 173, 187–189 ja 191–193 kohdassa.
      Valittajan mukaan valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 2 ja 3 kohta sekä niihin liittyvät perustelut on kumottava seuraavilla perusteilla:

                  —

                     Ensimmäinen valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin ei noudattanut ratkaisussaan lakia eikä arvioinut kaikkia EKETA:n esittämiä todisteita. Se otti lisäksi mainituista todisteista ilmenevät tosiseikat huomioon vääristyneessä muodossa, teki oikeudellisen virheen todistustaakan jakamisen osalta ja laiminlöi velvollisuutensa perustella ratkaisunsa (valituskirjelmän 5 kohta ja sitä seuraavat kohdat).

                  —

                     Toinen valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen tulkitsemalla virheellisesti intressiristiriidan olemassaolon riskiä (valituskirjelmän 78 kohta ja sitä seuraavat kohdat).

                  —

                     Kolmas valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se tulkitsi tässä yhteydessä komission velvollisuutta suorittaa tutkinta kansainvälisten tilintarkastusstandardien perusteella (valituskirjelmän 94 kohta ja sitä seuraavat kohdat).

                  —

                     Neljäs valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen loukkaamansa suhteellisuusperiaatteen tulkinnassa (valituskirjelmän 103 kohta ja sitä seuraavat kohdat).

         (1)  EU:T:2019:26.


title: asia C-274/19 P: Valitus, jonka Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) on tehnyt 31.3.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-198/17, EKETA v. komissio, 22.1.2019 antamasta tuomiosta

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/27

      Valitus, jonka Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) on tehnyt 31.3.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-198/17, EKETA v. komissio, 22.1.2019 antamasta tuomiosta
      (asia C-274/19 P)
      (2019/C 182/33)
      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

         Asianosaiset

         Valittaja: Ethniko Kentro Erevnas kai Technologikis Anaptyxis (EKETA) (edustajat: Vasileios Christianos ja Dimitrios Karagounis, dikigori)

         Muu osapuoli: Euroopan komissio

         Vaatimukset

                  1.

                  unionin yleisen tuomioistuimen 22.1.2019 asiassa T-198/17 (1) antama tuomio on kumottava

                  2.

                  asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen uudelleen tutkittavaksi

                  3.

                  komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valittajan mukaan valituksenalainen tuomio on kumottava seuraavilla perusteilla:

                  —

                     Ensimmäinen valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin ei noudattanut ratkaisussaan lakia eikä arvioinut kaikkia EKETA:n väitteitä ja todisteita. Se otti lisäksi mainituista todisteista ilmenevät tosiseikat huomioon vääristyneessä muodossa, teki oikeudellisen virheen todistustaakan jakamisen osalta ja laiminlöi velvollisuutensa perustella ratkaisunsa.

                  —

                     Toinen valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen tulkitsemalla virheellisesti intressiristiriidan olemassaolon riskiä.

                  —

                     Kolmas valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen loukkaamansa suhteellisuusperiaatteen tulkinnassa ja soveltamisessa.

         (1)  EU:T:2019:27.


title: asia C-280/19 P: Valitus, jonka Euroopan tutkimusneuvoston toimeenpanovirasto (ERCEA) on tehnyt 2.4.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-348/16 OP, Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis v. ERCEA, 17.1.2019 antamasta tuomiosta

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/28

      Valitus, jonka Euroopan tutkimusneuvoston toimeenpanovirasto (ERCEA) on tehnyt 2.4.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-348/16 OP, Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis v. ERCEA, 17.1.2019 antamasta tuomiosta
      (asia C-280/19 P)
      (2019/C 182/34)
      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

         Asianosaiset

         Valittaja: Euroopan tutkimusneuvoston toimeenpanovirasto (ERCEA) (asiamiehet: Francesca Sgritta ja Miguel Pesquera Alonso, avustajanaan Evangelos Kourakis, dikigoros)

         Muu osapuoli: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (APT)

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

                  —

                  toteaa, että tämä valitus on perusteltu ja on otettava tutkittavaksi ja tämän seurauksena kumoaa valituksenalaisen tuomion siltä osin kuin siinä todetaan seuraavaa: 1) 184 157,00 euron suuruinen summa, joka liittyy henkilöstökuluihin, kuuluu hyväksyttäviin kustannuksiin, 2) edellä mainittuihin henkilöstökuluihin liittyvät epäsuorat kustannukset, joiden määrä on 36 831,40 euroa, ovat hyväksyttäviä kustannuksia

                  —

                  asia T-348/16 OP (1) on tarkasteltava uudelleen ja APT:n asiassa T-348/16 nostama kanne, joka liittyy edellä mainittuihin 184 157,00 euron ja 36 831,40 euron suuruisiin summiin, on hylättävä

                  —

                  APT on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan ERCEAlle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut tässä menettelyssä ja unionin yleisessä tuomioistuimessa käydyssä menettelyssä.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      ERCEA vetoaa valituksensa tueksi, siltä osin kuin se vaatii valituksenalaisen tuomion kumoamista, neljään valitusperusteeseen:

                  1.

                  Ensimmäinen valitusperuste, jossa valittaja väittää unionin yleisen tuomioistuimen tehneen seuraavat virheet:

                              i.

                              unionin oikeuden yleisen edun mukaisten sääntöjen rikkominen, erityisesti kun on kyse seitsemännen tutkimuksen puiteohjelmaa koskevista säännöistä, kyseiseen ohjelmaan sovellettavista säännöistä (esimerkiksi asetus [EY] N:o 1906/2006) ja varainhoitoasetuksesta (jäljempänä asetukset)

                              ii.

                              tulkintaa koskevien sääntöjen rikkominen ja avustussopimuksen nro 211166 (jäljempänä avustussopimus) tulkinta tavalla, joka on virheellinen ja jota ei voida hyväksyä ja joka lisäksi on lainvastainen, koska se on ristiriidassa edellä mainittujen asetusten kanssa

                              iii.

                              toissijaisesti avustussopimuksen merkityksellisten säännösten ilmeisen merkityssisällön vääristäminen ja tämän seurauksena esitetyn todistusaineiston huomioon ottaminen vääristyneellä tavalla

                              iv.

                              perustelujen puuttuminen 1) siltä osin, minkä vuoksi valvonta ei ollut etätyön osalta tarpeellista tai 2) siltä osin, minkä vuoksi kaikentyyppisen etätyön katsotaan automaattisesti vastaavan valvontaa koskevia vaatimuksia ilman, että tarvitaan täydentäviä toimenpiteitä (olettaen, että unionin yleinen tuomioistuin hyväksyi, että valvontaa edellytettiin myös etätyön osalta).

                  2.

                  Toinen valitusperuste, jossa valittaja vaatii valituksenalaisen tuomion kumoamista, koska unionin yleinen tuomioistuin — siitä huolimatta, että se määritteli asianmukaisella tavalla ehdotuksen hyväksyttävyyden lailliset edellytykset — katsoi, että kyseessä oleva ehdotus oli lainmukainen vaikka vain yksi edellytys (kyseessä on tosiasiallisia työtunteja koskeva vaatimus) täyttyi, koska (sen mukaan) ERCEA ei kiistänyt sen täyttymistä. Näin ollen unionin yleinen tuomioistuin:

                              i.

                              rikkoi asetuksia

                              ii.

                              rikkoi sopimuksia koskevia oikeussääntöjä

                              iii.

                              laiminlöi tuomioiden asianmukaista perustelemista koskevaa velvollisuutta, jos katsotaan, ettei se jättänyt tarkastelematta muita edellytyksiä (ja että se teki tämän tietoisesti)

                              iv.

                              joka tapauksessa — ja ottaen huomioon, että unionin yleinen tuomioistuin ei jättänyt muita edellytyksiä arvioimatta ja arvioi niitä implisiittisesti — rikkoi todistustaakkaa koskevia sääntöjä.

                  3.

                  Kolmas valitusperuste, jossa valittaja vaatii valituksenalaisen tuomion kumoamista, koska unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että APT:n ja tarkastajien välisessä palvelujen tarjoamista koskevassa sopimuksessa hyväksyttiin etätyö, jolloin se teki seuraavat virheet:

                              i.

                              sopimusten tulkitsemista koskevien sääntöjen rikkominen, kun unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi palvelujen tarjoamista koskevia sopimuksia tavalla, joka on ilmeisen virheellinen ja jota ei voida hyväksyä

                              ii.

                              esitetyn todistusaineiston huomioon ottaminen vääristyneellä tavalla

                              iii.

                              tuomion puutteelliset ja ristiriitaiset perusteet asian merkittävien seikkojen osalta.

                  4.

                  Neljäs valitusperuste, jossa unionin yleistä tuomioistuinta arvostellaan seuraavista virheistä:

                              i.

                              unionin yleinen tuomioistuin ei tarkastellut APT:n käytäntöjä etätyön osalta, ja se käytti arvioinnin kohteena ollutta sopimusta arvioinnin perustana. Tämän seurauksena sen esittämät perustelut olivat puutteelliset, koska ne olivat olennaisilta osin perusteettomat

                              ii.

                              toissijaisesti unionin yleinen tuomioistuin rikkoi todistusaineistoa ja tuomioiden lainmukaisia perusteluita koskevia sääntöjä, koska se ei millään tavalla tarkastellut, mikä oli APT:n käytäntö työntekijöidensä etätyön osalta ja koska se ei esittänyt sen osalta minkäänlaisia yksityiskohtia.

         (1)  EU:T:2019:14.


title: asia T-61/18: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.4.2019 — Rodriguez Prieto v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Asia ”Eurostat” — Kansallinen rikosoikeudellinen menettely — Syytteestä luopuminen — Avustamispyyntö — Väärinkäytösten paljastaja — Syyttömyysolettama — Vahingonkorvaus- ja kumoamiskanne)

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/31

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.4.2019 — Rodriguez Prieto v. komissio
      (asia T-61/18) (1)

      (Henkilöstö - Virkamiehet - Asia ”Eurostat” - Kansallinen rikosoikeudellinen menettely - Syytteestä luopuminen - Avustamispyyntö - Väärinkäytösten paljastaja - Syyttömyysolettama - Vahingonkorvaus- ja kumoamiskanne)
      (2019/C 182/35)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Amador Rodriguez Prieto (Steinsel, Luxemburg) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, T. Martin ja R. Garcia-Valdecasas y Fernandez)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Mongin ja R. Striani)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus saada ensisijaisesti korvaus aineellisista vahingoista ja henkisestä kärsimyksestä, joita kantaja väittää kärsineensä, ja saada toissijaisesti kumotuksi 28.3.2017 tehty komission päätös, jolla kantajan esittämä avustamispyyntö hylättiin.

         Tuomiolauselma

                  1)

                     Vahingonkorvausvaatimukset hylätään.

                  2)

                     Euroopan komission 28.3.2017 tekemä päätös, jolla Amador Rodriguez Prieton esittämä avustamispyyntö hylättiin, kumotaan.

                  3)

                     Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Rodriguez Prieton oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 134, 16.4.2018.


title: asia T-373/18: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.4.2019 — ABB v. EUIPO (FLEXLOADER) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin FLEXLOADER rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuvailevuuden puuttuminen — Erottamiskyky — Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta — Uudissana — Riittämätön suora ja konkreettinen yhteys tiettyjen tavaramerkkihakemuksessa tarkoitettujen tavaroiden kanssa)

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/32

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.4.2019 — ABB v. EUIPO (FLEXLOADER)
      (asia T-373/18) (1)

      (EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin FLEXLOADER rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdottomat hylkäysperusteet - Kuvailevuuden puuttuminen - Erottamiskyky - Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta - Uudissana - Riittämätön suora ja konkreettinen yhteys tiettyjen tavaramerkkihakemuksessa tarkoitettujen tavaroiden kanssa)
      (2019/C 182/36)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: ABB AB (Västerås, Ruotsi) (edustajat: asianajajat M. Hartmann ja S. Fröhlich)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: D. Hanf ja W. Schramek)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 29.3.2018 tekemästä päätöksestä (asia R 93/2018-1), joka koskee hakemusta sanamerkin FLEXLOADER rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                     Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) ensimmäisen valituslautakunnan 29.3.2018 tekemä päätös (asia R 93/2018-1) kumotaan siltä osin kuin siinä hylätään sanamerkin FLEXLOADER rekisteröinti:

                              —

                                 tavaroiden ja palvelujen kansainvälistä luokitusta tavaramerkkien rekisteröimistä varten koskevaan, 15.6.1957 tehtyyn Nizzan sopimukseen pohjautuvan luokituksen luokkaan 7 kuuluvat ”mekaaniset välineet kosteuttavien, liimaavien, öljyävien, voitelevien, liukastuttavien tai värjäävien aineiden käyttämiseksi”

                              —

                                 Nizzan sopimukseen pohjautuvan luokituksen luokkaan 9 kuuluvat ”tilanmäärittämistietojen tallennukseen ja sähköiseen käsittelyyn tarkoitetut laitteet, mikroprosessorit, sähköiset tiedon tallennus- ja toistamisvälineet, CD-levyt, levykkeet, teknisten tietojen tallennukseen tarkoitetut magneettinauhat ja puolijohteet”.

                  2)

                     Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                     ABB AB ja EUIPO vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 268, 30.7.2018.


title: asia T-128/19: Kanne 22.2.2019 — Hemp Foods Australia v. EUIPO — Cabrejos (Sativa)

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/33

      Kanne 22.2.2019 — Hemp Foods Australia v. EUIPO — Cabrejos (Sativa)
      (asia T-128/19)
      (2019/C 182/37)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Hemp Foods Australia Pty Ltd (Sydney, Australia) (edustajat: M. Holah ja P. Brownlow, Solicitors)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: César Raúl Dávila Cabrejos (Lima, Peru)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti tavaramerkistä Sativa — Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti nro 1 259 974

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 16.11.2018 asiassa R 1041/2018-2 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia T-172/19: Kanne 22.3.2019 — Cognac Ferrand v. EUIPO (Punoksen muoto pullossa)

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/34

      Kanne 22.3.2019 — Cognac Ferrand v. EUIPO (Punoksen muoto pullossa)
      (Asia T-172/19)
      (2019/C 182/38)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Cognac Ferrand (Pariisi, Ranska) (edustaja: asianajaja D. Régnier)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus kolmiulotteisen EU-tavaramerkin rekisteröimiseksi (Punoksen muoto pullossa) — Rekisteröintihakemus nro 17 387 564

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 7.1.2019 asiassa R 1640/2018-2 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: asia T-178/19: Kanne 20.3.2019 — Kalai v. neuvosto

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/34

      Kanne 20.3.2019 — Kalai v. neuvosto
      (asia T-178/19)
      (2019/C 182/39)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Nader Kalai (Halifax, Kanada) (edustaja: asianajaja G. Karouni)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan seuraavat toimet siltä osin kuin ne koskevat kantajaa:

                              —

                              21.1.2019 annettu neuvoston täytäntöönpanopäätös (YUTP) 2019/87 Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2013/255/YUTP täytäntöönpanosta

                              —

                              21.1.2019 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2019/85 Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 täytäntöönpanosta

                  —

                  velvoittamaan neuvoston maksamaan 2 000 000,00 euron määrän korvaukseksi kaikista vahingoista yhdessä tarkasteltuina

                  —

                  velvoittamaan neuvoston vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jotka kantajalle ovat aiheutuneet ja joiden perustelemiseen menettelyn aikana kantaja varaa itselleen oikeuden, unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan nojalla, jonka mukaan asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan puolustautumisoikeuksia ja oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin on loukattu. Tältä osin kantaja väittää Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 47 artiklan, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 ja 13 artiklan sekä unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella, että häntä olisi pitänyt kuulla ennen kuin neuvosto kohdistaa häneen rajoittavia toimenpiteitä, joten kantajan puolustautumisoikeuksia ei ole kunnioitettu.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan SEUT 296 artiklan toisesta kohdasta ilmenevää perusteluvelvollisuutta on rikottu. Kantaja arvostelee neuvostoa siitä, että tämä on tyytynyt epämääräisiin ja yleisiin pohdintoihin mainitsematta nimenomaisesti ja konkreettisesti syitä, joiden perusteella se katsoo harkintavaltaansa käyttäen, että kantajaan on kohdistettava kyseessä olevat rajoittavat toimenpiteet. Neuvosto ei siis ole maininnut mitään konkreettisia ja objektiivisia seikkoja, joista kantajaa arvosteltaisiin ja joilla kyseessä olevat toimenpiteet voitaisiin perustella.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, jonka mukaan neuvosto on tehnyt ilmeisen arviointivirheen siltä osin kuin se on esittänyt perusteluissaan rajoittavan toimenpiteen tueksi seikkoja, jotka eivät selvästikään perustu tosiseikkoihin. Niinpä tosiseikoilla, joihin vedotaan, ei ole mitään vakavasti otettavaa perustaa.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, jonka mukaan perusoikeuksiin puuttumisessa ei ole noudatettu suhteellisuusperiaatetta. Kantaja nimittäin katsoo, että riidanalainen toimenpide olisi kumottava, koska se ei ole oikeassa suhteessa esitettyyn tavoitteeseen ja siinä on kyseessä suhteeton puuttuminen perusoikeuskirjan 16 artiklassa vahvistettuun elinkeinovapauteen ja 17 artiklassa vahvistettuun omistusoikeuteen. Suhteettomuus johtuu siitä, että toimenpide kohdistuu kaikkeen merkittävään taloudelliseen toimintaan ilman muita kriteereitä.

                  5)

                  Viides kanneperuste, joka perustuu omistusoikeuden loukkaamiseen. Kantaja väittää perusoikeuskirjan 17 ja 52 artiklan perusteella, että varojen jäädyttämistä koskeva toimenpide merkitsee kiistatta omistusoikeuden käytön rajoittamista ja että tässä tapauksessa kantajan toiminnasta peräisin olevien varojen jäädyttäminen merkitsee väistämättä neuvoston tavoitteleman päämäärän kannalta suhteetonta puuttumista kyseiseen oikeuteen.


title: asia T-183/19: Kanne 29.3.2019 — Jalkh v. parlamentti

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/36

      Kanne 29.3.2019 — Jalkh v. parlamentti
      (asia T-183/19)
      (2019/C 182/40)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvilliers, Ranska) (edustaja: asianajaja F. Wagner)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan 31.1.2019 tehdyn Euroopan parlamentin päätöksen työjärjestyksen muuttamisesta

                  —

                  velvoittamaan Euroopan parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee Euroopan unionin perusoikeuskirjan rikkomista, koska riidanalainen muutos merkitsee kieleen perustuvaa syrjintää, ei kunnioita kielellistä monimuotoisuutta ja johtaa siihen, että Euroopan parlamentin ranskalainen jäsen ei käytä äidinkieltään.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka koskee Euroopan ihmisoikeussopimuksen 14 artiklan rikkomista, koska parlamentin uusi työjärjestys merkitsee ranskankielisen kantajan syrjintää.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, joka koskee EU-sopimuksen rikkomista. Tämän osalta kantaja väittää, että koska parlamentin uusi työjärjestys on ranskan kieltä syrjivä, se loukkaa kulttuurien ja kielten monimuotoisuutta tässä toimielimessä.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, joka koskee EUT-sopimuksen 18 artiklan rikkomista; kyseisessä artiklassa taataan monikielisyyden kunnioittaminen ja siten ranskan kielen käyttö.

                  5)

                  Viides kanneperuste, joka koskee Euroopan talousyhteisössä käytettäviä kieliä koskevien järjestelyjen vahvistamisesta 15.4.1958 annetun neuvoston asetuksen N:o 1 (EYVL 17, 6.10.1958, s. 385) rikkomista.


title: asia T-202/19: Kanne 4.4.2019 — Knaus Tabbert v. EUIPO — Carado (CaraTour)

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/37

      Kanne 4.4.2019 — Knaus Tabbert v. EUIPO — Carado (CaraTour)
      (asia T-202/19)
      (2019/C 182/41)
      Kannekirjelmän kieli: saksa

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Knaus Tabbert GmbH (Jandelsbrunn, Saksa) (edustaja: asianajaja N. Maenz)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Carado GmbH (Leutkirch im Allgäu, Saksa)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki CaraTour — Rekisteröintihakemus nro 15 366 313

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 14.1.2019 asiassa R 506/2018-5 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  hylkää kokonaisuudessaan väitteen, jonka Carado GmbH on tehnyt 27.7.2016 EU-tavaramerkin nro 4 935 334 ja saksalaisen tavaramerkin nro 30 611 776 perusteella (väiteasia nro B 2 742 784)

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperuste

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.