title: Asia T-56/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 19.9.2017 – Oil Pension Fund Investment Company v. neuvosto

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/40

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 19.9.2017 – Oil Pension Fund Investment Company v. neuvosto
   (Asia T-56/16) (1)

   (2017/C 392/50)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 111, 29.3.2016.


title: Asia T-337/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.10.2017 – Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo v. EUIPO – Gianni Versace (VERSACCINO) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin VERSACCINO rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki VERSACE — Aiemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttö — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 kohta — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.10.2017 – Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo v. EUIPO – Gianni Versace (VERSACCINO)
   (Asia T-337/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin VERSACCINO rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi EU-sanamerkki VERSACE - Aiemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttö - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 kohta - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Merkkien samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2017/C 392/30)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo Srl (Busto Arsizio, Italia) (edustajat: aluksi asianajaja F. Caricato, sitten asianajajat M. Cartella ja B. Cartella)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: L. Rampini)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Gianni Versace SpA (Milano, Italia) (edustaja: asianajaja M. Francetti)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 6.4.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 1172/2015-1), joka koskee osapuolten Gianni Versace ja Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo Srl velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 296, 16.8.2016.


title: Asia T-719/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.9.2017 – Berliner Stadtwerke v. EUIPO (berlinWärme) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin berlinWärme rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta — Selvästi täysin perusteeton kanne)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.9.2017 – Berliner Stadtwerke v. EUIPO (berlinWärme)
   (Asia T-719/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin berlinWärme rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta - Selvästi täysin perusteeton kanne))
   (2017/C 392/39)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Berliner Stadtwerke GmbH (Berliini, Saksa) (edustajat: asianajajat O. Spieker, A. Schönfleisch ja M. Alber)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: R. Manea ja D. Hanf)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 19.7.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 618/2016-1), joka koskee hakemusta sanamerkin berlinWärme rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Berliner Stadtwerke GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 411, 28.11.2016.


title: Asia C-149/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 21.9.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia – Puola) – Halina Socha, Dorota Olejnik ja Anna Skomra v. Szpital Specjalistyczny im. A. Falkiewicza we Wrocławiu (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Joukkovähentäminen — Direktiivi 98/59/EY — 1 artiklan 1 kohta — Irtisanomisen käsite — Työsopimuksen sellaisen päättämisen, joka tapahtuu työnantajan aloitteesta, rinnastaminen vähentämiseen — Työnantaja muuttaa yksipuolisesti työ- ja palkkaehtoja)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 21.9.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia – Puola) – Halina Socha, Dorota Olejnik ja Anna Skomra v. Szpital Specjalistyczny im. A. Falkiewicza we Wrocławiu
   (Asia C-149/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Joukkovähentäminen - Direktiivi 98/59/EY - 1 artiklan 1 kohta - Irtisanomisen käsite - Työsopimuksen sellaisen päättämisen, joka tapahtuu työnantajan aloitteesta, rinnastaminen vähentämiseen - Työnantaja muuttaa yksipuolisesti työ- ja palkkaehtoja))
   (2017/C 392/11)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Halina Socha, Dorota Olejnik ja Anna Skomra

      Vastaaja: Szpital Specjalistyczny im. A. Falkiewicza we Wrocławiu

      Tuomiolauselma

   Työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.7.1998 annetun neuvoston direktiivin 98/59/EY 1 artiklan 1 kohtaa ja 2 artiklaa on tulkittava siten, että työnantajan on ryhdyttävä 2 artiklassa tarkoitettuihin neuvotteluihin silloin, kun se harkitsee toteuttavansa yksipuolisesti ja työntekijöiden vahingoksi palkkaehtojen muutoksen, joka johtaa työsuhteen päättymiseen siinä tapauksessa, etteivät työntekijät hyväksy sitä, siltä osin kuin direktiivin 1 artiklan 1 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä.

      (1)  EUVL C 222, 20.6.2016.


title: Asia T-158/16 P: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 19.9.2017 – Barnett ym. v. ETSK

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/40

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 19.9.2017 – Barnett ym. v. ETSK
   (Asia T-158/16 P) (1)

   (2017/C 392/51)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Muutoksenhakujaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 191, 30.5.2016.


title: Asia C-171/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 21.9.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sofiyski Rayonen sad – Bulgaria) – Trayan Beshkov v. Sofiyska rayonna prokuratura (Ennakkoratkaisupyyntö — Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue — Puitepäätös 2008/675/YOS — Soveltamisala — Toisessa jäsenvaltiossa aiemmin annetun tuomion huomioon ottaminen uudessa rikosprosessissa yhteisen rangaistuksen määräämistä varten — Kyseisen tuomion ennalta tunnustamista koskeva menettely — Kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa määrätyn rangaistuksen täytäntöönpanotavan muuttaminen)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 21.9.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sofiyski Rayonen sad – Bulgaria) – Trayan Beshkov v. Sofiyska rayonna prokuratura
   (Asia C-171/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue - Puitepäätös 2008/675/YOS - Soveltamisala - Toisessa jäsenvaltiossa aiemmin annetun tuomion huomioon ottaminen uudessa rikosprosessissa yhteisen rangaistuksen määräämistä varten - Kyseisen tuomion ennalta tunnustamista koskeva menettely - Kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa määrätyn rangaistuksen täytäntöönpanotavan muuttaminen))
   (2017/C 392/12)
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sofiyski Rayonen sad

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Trayan Beshkov

      Vastaaja: Sofiyska rayonna prokuratura

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin jäsenvaltioissa annettujen tuomioiden huomioon ottamisesta uudessa rikosprosessissa 24.7.2008 annettua neuvoston puitepäätöstä 2008/675/YOS on tulkittava siten, että sitä sovelletaan kansalliseen menettelyyn, jossa on kyse vapaudenmenetyksen käsittävän yhteisen rangaistuksen määräämisestä täytäntöönpanoa varten ottamalla huomioon kansallisen tuomioistuimen kyseiselle henkilölle määräämä rangaistus ja toisen jäsenvaltion tuomioistuimen antaman aiemman tuomion yhteydessä tuolle samalle henkilölle eri teoista määräämä rangaistus.

               2)

               Puitepäätöstä 2008/675 on tulkittava siten, että se estää asettamasta edellytykseksi sille, että jäsenvaltiossa otetaan huomioon toisen jäsenvaltion tuomioistuimen aiemmin antama tuomio, että tuon ensimmäisen jäsenvaltion toimivaltaiset tuomioistuimet toteuttavat rikosprosessilain (Nakazatelno-protsesualen kodeks) 463–466 §:ssä säädetyn kaltaisen kyseisen tuomion ennalta tunnustamista koskevan kansallisen menettelyn.

               3)

               Puitepäätöksen 2008/675 3 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että se estää kansallisen säännöstön, jonka mukaan kansallinen tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi on saatettu hakemus sellaisen vapaudenmenetyksen käsittävän yhteisen rangaistuksen määräämisestä täytäntöönpanoa varten, jossa otetaan huomioon muun muassa toisen jäsenvaltion tuomioistuimen antaman aiemman tuomion yhteydessä määrätty rangaistus, muuttaa tässä tarkoituksessa viimeksi mainitun rangaistuksen täytäntöönpanotapaa.

      (1)  EUVL C 200, 6.6.2016.


title: Asia T-299/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 26.9.2017 – Scheffler v. EUIPO – Doc Generici (docfauna)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/40

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 26.9.2017 – Scheffler v. EUIPO – Doc Generici (docfauna)
   (Asia T-299/16) (1)

   (2017/C 392/52)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 296, 16.8.2016.


title: Asia T-40/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.9.2017 – Habermaaß v. EUIPO – Here Global (h) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Väitteen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.9.2017 – Habermaaß v. EUIPO – Here Global (h)
   (Asia T-40/17) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Väitteen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2017/C 392/40)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Habermaaß GmbH AG (Bad Rodach, Saksa) (edustajat: asianajajat U. Blumenröder, H. Gauß ja E. Bertram)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: J. F. Crespo Carrillo ja M. Tóhatí)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Here Global BV (Eindhoven, Alankomaat) (edustaja: asianajaja J. Erkkilä)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 24.10.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 53/2016-2), joka koskee osapuolten Here Global BV ja Habermaaß GmbH AG:n välistä väitemenettelyä.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Habermaaß GmbH AG ja Here Global BV vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne kumpikin velvoitetaan korvaamaan puolet Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 86, 20.3.2017.


title: Asia T-18/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 22.9.2017 – Tšekki v. komissio

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/41

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 22.9.2017 – Tšekki v. komissio
   (Asia T-18/17) (1)

   (2017/C 392/53)
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki
   Kuudennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 70, 6.3.2017.


title: Asia C-429/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 21.9.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Okręgowy w Łodzi – Puola) – Małgorzata Ciupa ym. v. II Szpital Miejski im. L. Rydygiera w Łodzi, nykyään Szpital Ginekologiczno-Położniczy im dr L. Rydygiera sp. z o.o. w Łodzi (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Joukkovähentäminen — Direktiivi 98/59/EY — 1 artiklan 1 ja 2 kohta — Irtisanomisen käsite — Työsopimuksen sellaisen päättymisen, joka tapahtuu työnantajan aloitteesta, rinnastaminen vähentämiseen — Työnantaja muuttaa yksipuolisesti työ- ja palkkaehtoja — Sen ratkaiseminen, onko työnantajalla ollut aikomus ryhtyä vähentämiseen)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 21.9.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Okręgowy w Łodzi – Puola) – Małgorzata Ciupa ym. v. II Szpital Miejski im. L. Rydygiera w Łodzi, nykyään Szpital Ginekologiczno-Położniczy im dr L. Rydygiera sp. z o.o. w Łodzi
   (Asia C-429/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Joukkovähentäminen - Direktiivi 98/59/EY - 1 artiklan 1 ja 2 kohta - Irtisanomisen käsite - Työsopimuksen sellaisen päättymisen, joka tapahtuu työnantajan aloitteesta, rinnastaminen vähentämiseen - Työnantaja muuttaa yksipuolisesti työ- ja palkkaehtoja - Sen ratkaiseminen, onko työnantajalla ollut aikomus ryhtyä vähentämiseen))
   (2017/C 392/13)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sąd Okręgowy w Łodzi

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Małgorzata Ciupa, Jolanta Deszczka, Ewa Kowalska, Anna Stańczyk, Marta Krzesińska, Marzena Musielak, Halina Kaźmierska, Joanna Siedlecka, Szymon Wiaderek ja Izabela Grzegora

      Vastapuoli: II Szpital Miejski im. L. Rydygiera w Łodzi, nykyään Szpital Ginekologiczno-Położniczy im dr L. Rydygiera sp. z o.o. w Łodzi

      Tuomiolauselma

   Työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.7.1998 annetun neuvoston direktiivin 98/59/EY 1 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että työnantajan yksipuolisesti ja työntekijöiden vahingoksi tekemä palkkaehtojen muutos, joka johtaa työsuhteen päättymiseen siinä tapauksessa, että työntekijä ei hyväksy sitä, on katsottava mainitussa säännöksessä tarkoitetuksi irtisanomiseksi, ja tämän direktiivin 2 artiklaa on tulkittava siten, että työnantajan on ryhdyttävä siinä tarkoitettuihin neuvotteluihin silloin, kun se harkitsee toteuttavansa yksipuolisesti tällaisen palkkaehtojen muutoksen, siltä osin kuin direktiivin 1 artiklassa säädetyt edellytykset täyttyvät, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä.

      (1)  EUVL C 392, 24.10.2016.


title: Asia C-441/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 21.9.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Înalta Curte de Casație și Justiție – Romania) – SMS group GmbH v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București (Ennakkoratkaisupyyntö — Arvonlisävero — Kahdeksas direktiivi 79/1072/ETY — Direktiivi 2006/112/EY — Toisessa jäsenvaltiossa asuva verovelvollinen — Maahantuoduista tavaroista kannetun arvonlisäveron palautus — Edellytykset — Objektiiviset seikat, jotka osoittavat verovelvollisen henkilön aikomuksen käyttää maahantuotuja tavaroita liiketoiminnassaan — Vakava vaara siitä, että maahantuonnin perusteena oleva liiketoimi ei toteudu)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 21.9.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Înalta Curte de Casație și Justiție – Romania) – SMS group GmbH v. Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București
   (Asia C-441/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Arvonlisävero - Kahdeksas direktiivi 79/1072/ETY - Direktiivi 2006/112/EY - Toisessa jäsenvaltiossa asuva verovelvollinen - Maahantuoduista tavaroista kannetun arvonlisäveron palautus - Edellytykset - Objektiiviset seikat, jotka osoittavat verovelvollisen henkilön aikomuksen käyttää maahantuotuja tavaroita liiketoiminnassaan - Vakava vaara siitä, että maahantuonnin perusteena oleva liiketoimi ei toteudu))
   (2017/C 392/14)
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Înalta Curte de Casație și Justiție

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: SMS group GmbH

      Vastapuoli: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice București

      Tuomiolauselma

   Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt – 6.12.1979 annettua kahdeksatta neuvoston direktiiviä 79/1072/ETY, luettuna yhdessä yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 170 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltio epää verovelvolliselta, joka ei ole sijoittautunut sen alueelle, oikeuden tavaroiden maahantuonnista maksetun arvonlisäveron palautukseen pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa sopimuksen, jonka yhteydessä verovelvollinen on ostanut ja tuonut maahan nämä tavarat, täyttäminen oli maahantuontipäivänä keskeytyneenä ja jossa toimi, jota varten nämä tavarat piti käyttää, ei ole sittemmin toteutunut sekä jossa verovelvollinen ei ole esittänyt näyttöä tavaroiden myöhemmästä liikkeeseen laskemisesta.

      (1)  EUVL C 419, 14.11.2016.


title: Asia C-35/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Krajowa Izba Odwoławcza (Puola) on esittänyt 24.1.2017 – Saferoad Grawil sp. z o.o. ja Saferoad Kabex sp. z.o.o. v. Generalna Dyrekcja Dróg Krajowych i Autostrad Oddział w Poznaniu

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Krajowa Izba Odwoławcza (Puola) on esittänyt 24.1.2017 – Saferoad Grawil sp. z o.o. ja Saferoad Kabex sp. z.o.o. v. Generalna Dyrekcja Dróg Krajowych i Autostrad Oddział w Poznaniu
   (Asia C-35/17)
   (2017/C 392/15)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Krajowa Izba Odwoławcza

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Saferoad Grawil sp. z o.o. ja Saferoad Kabex sp. z.o.o.

      Vastapuoli: Generalna Dyrekcja Dróg Krajowych i Autostrad Oddział w Poznaniu

      Muut osapuolet: Przedsiębiorstwa Budownictwa Drogowego S.A., Zakładu Bezpieczeństwa Ruchu Drogowego (Zaberd) S.A.
   Euroopan unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on 13.7.2017 antamallaan määräyksellä todennut, että julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (1) 2 artiklaa, yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja avoimuusvelvoitetta on tulkittava siten, että ne ovat esteenä taloudellisen toimijan sulkemiselle julkisen hankintamenettelyn ulkopuolelle sen johdosta, että kyseinen toimija ei noudattanut velvoitetta, joka ei seuraa nimenomaisesti kyseiseen menettelyyn liittyvistä asiakirjoista.

      (1)  EUVL 2004, L 134, s. 114.


title: Asia C-463/17 P: Valitus, jonka Ori Martin SA on tehnyt 25.7.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-797/16, Ori Martin v. Euroopan unionin tuomioistuin, 1.6.2017 antamasta tuomiosta

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/12

         Valitus, jonka Ori Martin SA on tehnyt 25.7.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-797/16, Ori Martin v. Euroopan unionin tuomioistuin, 1.6.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-463/17 P)
   (2017/C 392/16)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Ori Martin SA (edustaja: G. Belotti, avvocato)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin tuomioistuin

      Vaatimukset

               —

               Valittaja vaatii Euroopan unionin tuomioistuinta muuttamaan unionin yleisen tuomioistuimen määräystä, jolla hylättiin kanne asiassa T-797/16 (Ori Martin spa v. Euroopan unionin tuomioistuin), toteamaan, että unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on loukannut yhdistetyissä asioissa C-490/15 P ja C-505/15 P (EU:C:2016:678) ORI:n oikeutta Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 47 artiklassa vahvistettuun oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, ja määräämään tämän seurauksena, että unionin tuomioistuimen on suoritettava vahingonkorvausta.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteeseen – jonka unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi riidanalaisella määräyksellä – sisältyi yksi kanneperuste, joka perustui siihen, että unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on loukannut perusoikeuskirjan 47 artiklaa ja erityisesti ORI:n oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin. ORI väitti, että mainittu yleinen oikeusperiaate edellyttää, että yritys, jolle on määrätty lopullinen seuraamus, ymmärtää, mistä konkreettisesta tosiseikasta sitä syytetään, myös voidakseen välttää uusimisen. Näin ei ollut kyseisessä asiassa, koska ORI:lle ei ole vieläkään selvinnyt, millä perusteella sille on määrätty seuraamus.
   Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi ORI:n kanteen oikeudellisesti selvästi perusteettomana pitäen lähtökohtanaan sitä, että vahingonkorvausvaatimus ei perustunut menettelyn liialliseen kestoon, mikä olisi saattanut merkitä perusoikeuskirjan 47 artiklan rikkomista, vaan se perustui tuomion väitettyyn lainvastaisuuteen. Unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut kantaa siihen, kattaako perusoikeuskirjan 47 artikla sen, että oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin on loukattu, vaikka kantaja oli nimenomaisesti vedonnut siihen. Esillä olevalla valituksella on sen taustalla olevien kysymysten vuoksi myös tältä kannalta yksittäistapausta laajempi merkitys.
   ORI riitauttaa unionin yleisen tuomioistuimen määräyksen siltä osin kuin oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, sellaisena kuin se ilmenee oikeutena tuntea oman seuraamuksensa perustelut, on erottamaton oikeus, joka kuuluu henkilöille, joille on määrätty kilpailuoikeuden alalla seuraamuksia, joiden on vakiintuneessa oikeuskäytännössä katsottu olevan luonteeltaan pääasiallisesti rikosoikeudellisia. Yksityisille myönnettyjen oikeuksien tehokasta oikeussuojaa koskeva periaate on unionin oikeuden yleinen periaate, joka perustuu jäsenvaltioiden yhteiseen valtiosääntöperinteeseen; se on vahvistettu Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 ja 13 artiklassa ja toistetaan perusoikeuskirjan 47 artiklassa.
   Lisäksi ORI korostaa esitetyn kysymyksen merkitystä, koska asetuksen N:o 1/2003 (1) 23 artiklassa kilpailuasioiden osalta säädetty vastuu on luonteeltaan henkilökohtainen ja koska unionin kilpailuoikeudessa ei tunneta objektiivista vastuuta eikä valvonnan puutteeseen perustuvaa vastuuta (culpa in vigilando).
   Ketään ei voida tuomiota Euroopan unionissa ilman syytä eikä puutteellisen valvonnan vuoksi; minkään käänteistä todistustaakkaa koskevan prosessuaalisen periaatteen perusteella ei voida päätyä muunlaiseen ratkaisuun.

      (1)  Regolamento (CE) n. 1/2003 del Consiglio, del 16 dicembre 2002, concernente l’applicazione delle regole di concorrenza di cui agli articoli 81 e 82 del trattato (GU L 1, pag. 1).


title: Asia C-485/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 10.8.2017 – Verbraucherzentrale Berlin eV v. Unimatic Vertriebs GmbH

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 10.8.2017 – Verbraucherzentrale Berlin eV v. Unimatic Vertriebs GmbH
   (Asia C-485/17)
   (2017/C 392/17)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Verbraucherzentrale Berlin eV

      Vastapuoli: Unimatic Vertriebs GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko hallissa oleva näyttelyosasto, jota elinkeinonharjoittaja käyttää tuotteidensa myyntiin joitakin päiviä vuodessa kestävien messujen aikana, direktiivin 2011/83/EU (1) 2 artiklan 9 alakohdan a alakohdassa tarkoitettu kiinteä vähittäismyyntipaikka vai direktiivin 2011/83/EU 2 artiklan 9 alakohdan b alakohdassa tarkoitettu siirrettävä vähittäismyyntipaikka?

               2)

               Siinä tapauksessa, että on kyse siirrettävästä vähittäismyyntipaikasta:
               onko kysymykseen siitä, harjoittaako elinkeinonharjoittaja toimintaansa näyttelyosastolla ”tavanomaisesti”, vastattava sen mukaan,

                           a)

                           miten elinkeinonharjoittaja järjestää toimintansa, vai

                           b)

                           pitääkö kuluttajan varautua asianomaisia tavaroita koskevan sopimuksen tekemiseen kyseisillä messuilla?

               3)

               Siinä tapauksessa, että toiseen kysymykseen vastattaessa merkityksellinen on kuluttajan näkökulma (kysymys 2 b):
               onko kysymystä siitä, pitääkö kuluttajan varautua asianomaisia tavaroita koskevan sopimuksen tekemiseen kyseisillä messuilla, tarkasteltaessa otettava lähtökohdaksi se, miten messut esitellään yleisölle, vai se, mitä messut kuluttajalle sopimusta koskevan tahdonilmauksen yhteydessä todellisuudessa merkitsevät?

      (1)  Kuluttajan oikeuksista, neuvoston direktiivin 93/13/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 85/577/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY kumoamisesta 25.10.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/83/EU (EUVL 2011, L 304, s. 64).


title: Asia C-501/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Köln (Saksa) on esittänyt 18.8.2017 – Germanwings GmbH v. Wolfgang Pauels

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Köln (Saksa) on esittänyt 18.8.2017 – Germanwings GmbH v. Wolfgang Pauels
   (Asia C-501/17)
   (2017/C 392/18)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landgericht Köln

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Germanwings GmbH

      Vastapuoli: Wolfgang Pauels

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko lentokoneen renkaan vaurioituminen kiitoradalla olleen ruuvin vuoksi (vieraan esineen aiheuttama vaurio / FOD [foreign object damage]) asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu poikkeuksellinen olosuhde?

      (1)  Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1).


title: Asia C-516/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 25.8.2017 – Spiegel Online GmbH v. Volker Beck

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 25.8.2017 – Spiegel Online GmbH v. Volker Beck
   (Asia C-516/17)
   (2017/C 392/19)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Spiegel Online GmbH

      Vastapuoli: Volker Beck

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Jättävätkö unionin oikeuden säännökset, jotka koskevat kyseisiin oikeuksiin sovellettavia poikkeuksia ja rajoituksia (direktiivin 2001/29/EY (1) 5 artiklan 3 kohta), jäsenvaltioille kansallista liikkumavaraa?

               2)

               Miten Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistetut perusoikeudet on otettava huomioon määritettäessä direktiivin 2001/29/EY 5 artiklan 3 kohdassa säädettyjen, tekijöiden yksinoikeutta kappaleen valmistamiseen (direktiivin 2001/29/EY 2 kohdan a alakohta) ja teostensa välittämiseen yleisölle, teosten saattaminen yleisön saataviin mukaan lukien (direktiivin 2001/29/EY 3 artiklan 1 kohta), koskevien poikkeusten ja rajoitusten ulottuvuutta?

               3)

               Voidaanko tiedonvälityksen vapauteen (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 11 artiklan 1 kohdan toinen virke) tai lehdistönvapauteen (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 11 artiklan 2 kohta) liittyvillä perusoikeuksilla perustella muita kuin direktiivin 2001/29/EY 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja poikkeuksia tai rajoituksia, jotka koskevat tekijöiden yksinoikeutta kappaleen valmistamiseen (direktiivin 2001/29/EY 2 kohdan a alakohta) ja teostensa välittämiseen yleisölle, teosten saattaminen yleisön saataviin mukaan lukien (direktiivin 2001/29/EY 3 artiklan 1 kohta)?

               4)

               Onko niin, että tekijänoikeudella suojattujen teosten saattamista yleisön saataviin sanomalehtiyrityksen internetportaalissa ei pidetä direktiivin 2001/29/EY 5 artiklan 3 kohdan c alakohdan toisessa vaihtoehdossa tarkoitettuna ajankohtaisista tapahtumista kertomisena, joka ei edellytä lupaa, jo siitä syystä, että sanomalehtiyrityksen oli mahdollista ja kohtuullista hakea tekijältä lupa ennen tämän teosten saattamista yleisön saataviin?

               5)

               Onko niin, että kyse ei ole direktiivin 2001/29/EY 5 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitetusta julkaisemisesta sitaatteja varten, jos lainatut tekstiteokset tai niiden osat – jotka esitetään esimerkiksi sisennyksissä tai alaviitteissä – eivät liity erottamattomasti uuteen tekstiin vaan ne on saatettu yleisön saataviin internetissä luomalla niihin linkki, josta se voidaan hakea uuden tekstin rinnalle itsenäisenä PDF-tiedostona?

               6)

               Arvioitaessa sitä, milloin direktiivin 2001/29/EY 5 artiklan 3 kohdan d alakohdassa tarkoitettu teos on jo laillisesti saatettu yleisön saataviin, onko perustaksi otettava se, onko kyseinen teos julkaistu konkreettisessa muodossaan jo aiemmin tekijän luvalla?

      (1)  Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/29/EY (EYVL 2001, L 167, s. 10).


title: Asia C-517/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 28.8.2017 – Milkiyas Addis v. Saksan liittotasavalta

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 28.8.2017 – Milkiyas Addis v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-517/17)
   (2017/C 392/20)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesverwaltungsgericht

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Milkiyas Addis

      Vastapuoli: Saksan liittotasavalta

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Estääkö unionin oikeus sen, että jäsenvaltio (tässä: Saksa) kieltäytyy ottamasta kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsiteltäväksi direktiivin 2013/32/EU (1) 33 artiklan 2 kohdan a alakohdan tai edeltävän direktiivin 2005/85/EY (2) 25 artiklan 2 kohdan a alakohdan toimivaltaa soveltaen, koska toinen jäsenvaltio (tässä: Italia) on myöntänyt hakijalle pakolaisaseman, jos kansainvälisen suojelun muoto, nimittäin toissijaiseen suojeluun oikeutettujen elinolot toisessa jäsenvaltiossa, ei ole direktiivin 2011/95/EU 20 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen vaatimusten mukainen, mutta sillä ei kuitenkaan rikota perusoikeuskirjan 4 artiklaa tai Euroopan ihmisoikeussopimuksen 3 artiklaa?

               2)

               Jos kysymykseen 1 vastataan myöntävästi: sovelletaanko tätä myös, jos pakolaisaseman saaneille

                           a)

                           ei myönnetä pakolaisaseman myöntäneessä jäsenvaltiossa (tässä: Italia) vähimmäistoimeentulon varmistavia etuuksia tai niitä myönnetään huomattavasti vähemmän kuin muissa jäsenvaltioissa, mutta heitä ei kuitenkaan kohdella tältä osin toisin kuin kyseisen jäsenvaltion kansalaisia?

                           b)

                           myönnetään direktiivin 2011/95/EU 20 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa taatut oikeudet, mutta heidän on käytännössä vaikeampi päästä niihin liittyviin palveluihin tai perheiden tai kansalaisyhteiskunnan verkostoihin liittyviin palveluihin, jotka korvaavat tai täydentävät julkisia palveluja?

               3)

               Onko direktiivin 2013/32/EU 14 artiklan 1 kohdan ensimmäinen virke tai edeltävän direktiivin 2005/85/EY 12 artiklan 1 kohdan ensimmäinen virke esteenä sellaisen kansallisen säännöksen soveltamiselle, jonka mukaan hakijan henkilökohtaisen puhuttelun suorittamatta jättäminen määrittävän viranomaisen tehdessä direktiivin 2013/32/EU 33 artiklan 2 kohdan a alakohdan tai edeltävän direktiivin 2005/85/EY 25 artiklan 2 kohdan a alakohdan toimivaltaa käyttäen päätöksen turvapaikkahakemuksen tutkimatta jättämisestä ei johda kyseisen päätöksen kumoamiseen puhuttelun suorittamatta jättämisen vuoksi, jos hakijalla on muutoksenhakumenettelyssä mahdollisuus tuoda esiin kaikki ne seikat, joiden vuoksi hakemusta ei saisi jättää tutkimatta, ja asiassa ei voida kyseiset seikat huomioon ottaenkaan tehdä muuta päätöstä?

      (1)  Kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/32/EU (EUVL 2013, L 180, s. 6).

      (2)  Pakolaisaseman myöntämistä tai poistamista koskevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista 1.12.2005 annettu neuvoston direktiivi 2005/85/EY (EUVL 2005, L 326, s. 13).


title: Asia C-181/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 8.2.2018 – Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Liikennepolitiikka — Asetus (EY) N:o 1071/2009 — Maantieliikenteen harjoittaja — Julkista liikennettä koskeva lupa — Myöntämisedellytykset — 3 artiklan 1 ja 2 kohta — 5 artiklan b alakohta — Tarvittavien ajoneuvojen määrä — Kansallinen säännöstö — Sitovammat myöntämisedellytykset — Korkeampi ajoneuvojen minimimäärä)

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 8.2.2018 – Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-181/17) (1)

   ((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Liikennepolitiikka - Asetus (EY) N:o 1071/2009 - Maantieliikenteen harjoittaja - Julkista liikennettä koskeva lupa - Myöntämisedellytykset - 3 artiklan 1 ja 2 kohta - 5 artiklan b alakohta - Tarvittavien ajoneuvojen määrä - Kansallinen säännöstö - Sitovammat myöntämisedellytykset - Korkeampi ajoneuvojen minimimäärä))
   (2018/C 123/08)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Hottiaux ja J. Rius)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: V. Ester Casas)

      Tuomiolauselma

               1)

               Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut maantieliikenteen harjoittajan ammatin harjoittamisen edellytyksiä koskevista yhteisistä säännöistä ja neuvoston direktiivin 96/26/EY kumoamisesta 21.10.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1071/2009 3 artiklan 1 ja 2 kohdan ja 5 artiklan b kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on vaatinut yrityksiltä, että niillä on käytössään vähintään kolme ajoneuvoa, jotta niille voidaan myöntää julkista liikennettä koskeva lupa.

               2)

               Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 195, 19.6.2017.


title: Asia C-5/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 3.1.2018 – Jochen Eisenbeis JUREX GmbH:n konkurssipesän pesänhoitajana v. Bundeszentralamt für Steuern

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 3.1.2018 – Jochen Eisenbeis JUREX GmbH:n konkurssipesän pesänhoitajana v. Bundeszentralamt für Steuern
   (Asia C-5/18)
   (2018/C 123/14)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Jochen Eisenbeis JUREX GmbH:n konkurssipesän pesänhoitajana

      Vastapuoli: Bundeszentralamt für Steuern

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko julkisoikeudellisten säännösten (prosessioikeutta ja hallintotoimen tiedoksiantoa sääntelevien lakien säännökset – postilain (Postgesetz) 33 §:n 1 momentti) mukainen asiakirjojen virallinen tiedoksianto 15.12.1997 annetun direktiivin 97/67/EY (1) (postidirektiivi) 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu postin yleispalveluun kuuluva palvelu?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi,
               onko elinkeinonharjoittaja, joka suorittaa julkisoikeudellisten säännösten mukaisia asiakirjojen virallisia tiedoksiantoja, 15.12.1997 annetun direktiivin 97/67/EY 2 artiklan 13 alakohdassa tarkoitettu ”yleispalvelujen tarjoaja”, joka huolehtii kokonaan tai osittain postin yleispalveluun kuuluvista palveluista, ja onko nämä palvelut vapautettu verosta yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (2) 132 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla?

      (1)  Yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä 15.12.1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/67/EY (EYVL 1998, L 15, s. 14).

      (2)  EUVL 2006, L 347, s. 1.


title: Asia T-731/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 21.2.2018 – Klyuyev v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Niiden henkilöiden, yhteisöjen ja elinten luettelo, joihin varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttäminen kohdistuu — Kantajan nimen säilyttäminen luettelossa — Perusteluvelvollisuus — Oikeusperusta — Tosiasiallinen perusta — Ilmeinen arviointivirhe — Puolustautumisoikeudet — Omaisuudensuoja — Oikeus hyvään maineeseen — Oikeasuhteisuus — Perusoikeuksien suoja, joka vastaa unionissa taattua suojaa — Lainvastaisuusväite)

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/15

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 21.2.2018 – Klyuyev v. neuvosto
   (Asia T-731/15) (1)

   ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet - Varojen jäädyttäminen - Niiden henkilöiden, yhteisöjen ja elinten luettelo, joihin varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttäminen kohdistuu - Kantajan nimen säilyttäminen luettelossa - Perusteluvelvollisuus - Oikeusperusta - Tosiasiallinen perusta - Ilmeinen arviointivirhe - Puolustautumisoikeudet - Omaisuudensuoja - Oikeus hyvään maineeseen - Oikeasuhteisuus - Perusoikeuksien suoja, joka vastaa unionissa taattua suojaa - Lainvastaisuusväite))
   (2018/C 123/20)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Sergiy Klyuyev (Donetsk, Ukraina) (edustajat: R. Gherson, solicitor, T. Garner, solicitor, B. Kennelly, QC, ja J. Pobjoy, barrister)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: Á. de Elera-San Miguel Hurtado ja J.-P. Hix)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota ensiksi Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 5.10.2015 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2015/1781 (EUVL 2015, L 259, s. 23) ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 5.10.2015 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/1777 (EUVL 2015, L 259, s. 3), ja toiseksi Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 4.3.2016 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2016/318 (EUVL 2016, L 60, s. 76) ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 4.3.2016 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2016/311 (EUVL 2016, L 60, s. 1) sekä kolmanneksi Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 3.3.2017 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2017/381 (EUVL 2017, L 58, s. 34) ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 3.3.2017 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/374 (EUVL 2017, L 58, s. 1) siltä osin kuin kantajan nimi on säilytetty luettelossa sellaisista henkilöistä, yhteisöistä ja elimistä, joihin kyseiset rajoittavat toimenpiteet kohdistuvat.

      Tuomiolauselma

               1)

               Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 3.3.2017 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2017/381 ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 3.3.2017 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/374 kumotaan siltä osin kuin Sergiy Klyuyevin nimi on säilytetty luettelossa sellaisista henkilöistä, yhteisöistä ja elimistä, joihin kyseiset rajoittavat toimenpiteet kohdistuvat.

               2)

               Päätöksen 2017/381 1 artiklan ja täytäntöönpanoasetuksen 2017/374 1 artiklan vaikutukset pysytetään Sergiy Klyuyeviin nähden siihen asti, kunnes Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 56 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettu muutoksenhaun määräaika on päättynyt, tai jos tässä ajassa on haettu muutosta, muutoksenhaun hylkäämiseen asti.

               3)

               Kanne hylätään muilta osin.

               4)

               Sergiy Klyuyev vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut kannekirjelmässä ja ensimmäisessä kanteen tarkistuskirjelmässä esitettyjen kumoamisvaatimusten osalta.

               5)

               Neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Sergiy Klyuyevin oikeudenkäyntikulut toisessa kanteen tarkistuskirjelmässä esitettyjen päätöksen 2017/381 ja täytäntöönpanoasetuksen 2017/374 osittaista kumoamista koskevien vaatimusten osalta.

      (1)  EUVL C 68, 22.2.2016.


title: Asia C-307/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 28.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Naczelny Sąd Administracyjny – Puola) – Stanisław Pieńkowski v. Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 2006/112/EY — Arvonlisävero — 131 artikla — 146 artiklan 1 kohdan b alakohta — 147 artikla — Maastaviennin vapautukset — 273 artikla — Jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa vapautuksen edellytykseksi asetetaan joko vähintään tietynsuuruisen liikevaihdon toteuttaminen tai sopimuksen tekeminen sellaisen toimijan kanssa, joka on oikeutettu palauttamaan arvonlisäveroja matkustajille)

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 28.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Naczelny Sąd Administracyjny – Puola) – Stanisław Pieńkowski v. Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie
   (Asia C-307/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2006/112/EY - Arvonlisävero - 131 artikla - 146 artiklan 1 kohdan b alakohta - 147 artikla - Maastaviennin vapautukset - 273 artikla - Jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa vapautuksen edellytykseksi asetetaan joko vähintään tietynsuuruisen liikevaihdon toteuttaminen tai sopimuksen tekeminen sellaisen toimijan kanssa, joka on oikeutettu palauttamaan arvonlisäveroja matkustajille))
   (2018/C 142/06)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Stanisław Pieńkowski

      Vastapuoli: Dyrektor Izby Skarbowej w Lublinie

      Tuomiolauselma

   Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 131 artiklaa, 146 artiklan 1 kohdan b alakohtaa sekä 147 ja 273 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan tilanteessa, jossa on kyse matkustajien henkilökohtaisissa matkatavaroissa kuljetettavien tavaroiden luovuttamisesta vientiin, arvonlisäverovelvollisen myyjän edellytetään toteuttaneen vähintään tietynsuuruisen liikevaihdon edeltävänä verovuonna tai tehneen sopimuksen sellaisen toimijan kanssa, joka on oikeutettu palauttamaan arvonlisäveroja matkustajille, silloin, kun näiden edellytysten täyttämättä jättäminen johtaa siihen, että kyseinen luovutus jää lopullisesti vapauttamatta verosta.

      (1)  EUVL C 335, 12.9.2016.


title: Asia C-701/17 P: Valitus, jonka Vassil Monev Valkov on tehnyt 24.10.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-558/17, Valkov v. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin ja Bulgarian tasavallan ylin tuomioistuin, 27.9.2017 antamasta määräyksestä

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/21

         Valitus, jonka Vassil Monev Valkov on tehnyt 24.10.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-558/17, Valkov v. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin ja Bulgarian tasavallan ylin tuomioistuin, 27.9.2017 antamasta määräyksestä
   (Asia C-701/17 P)
   (2018/C 142/28)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Vassil Monev Valkov (edustaja: K. Mladenova, advokat)

      Muut osapuolet: Euroopan ihmisoikeustuomioistuin ja Bulgarian tasavallan ylin tuomioistuin
   Unionin tuomioistuin (kymmenes jaosto) on 22.2.2018 antamallaan määräyksellä jättänyt valituksen tutkimatta.


title: Asia C-99/18 P: Valitus, jonka FTI Touristik GmbH on tehnyt 12.2.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-475/16, FTI Touristik v. EUIPO, 30.11.2017 antamasta tuomiosta

text:
               28.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/8

         Valitus, jonka FTI Touristik GmbH on tehnyt 12.2.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-475/16, FTI Touristik v. EUIPO, 30.11.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-99/18 P)
   (2018/C 182/07)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: FTI Touristik GmbH (edustaja: A. Parr, Rechtsanwältin)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) sekä Harald Prantner ja Daniel Giersch

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen kahdeksannen jaoston 30.11.2017 antama ratkaisu (T-475/16) on kumottava

               —

               EUIPO on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen tuomio on asetuksen N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan vastainen. Ratkaisua ei ole perusteltu riittävästi. Ei ole otettu huomioon kaikkia niitä tosiseikkoja, joiden vuorovaikutus on sekaannusvaaran arvioimiseksi tarpeen. Tässä on kyse oikeudellisesta virheestä.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna (korvattu Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2017/1001 (EUVL L 154, s. 1)


title: Asia T-386/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.4.2018 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik v. EUIPO (Лидер) (EU-tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin Лидер rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Selvästi oikeudellisesti täysin perusteeton kanne)

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.4.2018 – Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik v. EUIPO (Лидер)
   (Asia T-386/17) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus kuviomerkin Лидер rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Selvästi oikeudellisesti täysin perusteeton kanne))
   (2018/C 190/52)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH (Bühl, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Lingenfelser)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: D. Walicka)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 28.4.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 2066/2016-1), joka koskee hakemusta kuviomerkin Лидер rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Lackmann Fleisch- und Feinkostfabrik GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 256, 7.8.2017.


title: Asia C-315/17: Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 22.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado Contencioso-Administrativo n° 2 de Zaragoza – Espanja) – Pilar Centeno Meléndez v. Universidad de Zaragoza (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 1999/70/EY — Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus — Syrjintäkiellon periaate — Horisontaalista ammatillista uraa koskeva järjestelmä — Palkanlisän myöntäminen — Kansallinen lainsäädäntö, jossa suljetaan pois väliaikaiset toimihenkilöt — ”Työehtojen” ja ”objektiivisten syiden” käsitteet)

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/3

         Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 22.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado Contencioso-Administrativo no 2 de Zaragoza – Espanja) – Pilar Centeno Meléndez v. Universidad de Zaragoza
   (Asia C-315/17) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 1999/70/EY - Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus - Syrjintäkiellon periaate - Horisontaalista ammatillista uraa koskeva järjestelmä - Palkanlisän myöntäminen - Kansallinen lainsäädäntö, jossa suljetaan pois väliaikaiset toimihenkilöt - ”Työehtojen” ja ”objektiivisten syiden” käsitteet))
   (2018/C 190/03)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 2 de Zaragoza

      Asianosaiset

      Kantaja: Pilar Centeno Meléndez

      Vastaaja: Universidad de Zaragoza

      Määräysosa

   Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteenä olevan 18.3.1999 tehdyn puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa osallistuminen Zaragozan (Espanja) yliopiston hallinto- ja palveluhenkilöstön horisontaalista ammatillista uraa koskevaan järjestelmään ja näin ollen tämän järjestelmän mukaisen palkanlisän suorittaminen varataan vakinaisille virkamiehille ja toimihenkilöille, jolloin pois suljetaan muun muassa henkilöt, jotka on palkattu väliaikaisina toimihenkilöinä.

      (1)  EUVL C 269, 14.8.2017.


title: Asia C-376/17: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 23.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supreme Court – Irlanti) – Eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpano, jonka kohteena on Arkadiusz Piotr Lipinski

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/19

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 23.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supreme Court – Irlanti) – Eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpano, jonka kohteena on Arkadiusz Piotr Lipinski
   (Asia C-376/17) (1)

   (2018/C 190/32)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 283, 28.8.2017.


title: Asia C-383/17: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 8.2.2018 – Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta

text:
               4.6.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/20

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 8.2.2018 – Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta
   (Asia C-383/17) (1)

   (2018/C 190/33)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 277, 21.8.2017.


201805250611897332018/C 200/622472018TC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180416484922Asia T-247/18: Kanne 16.4.2018 – Lucena Ramírez v. neuvosto
 ---documentbreak--- C2002018FI4820120180416FI0062482492Kanne 16.4.2018 – Lucena Ramírez v. neuvosto
   (Asia T-247/18)2018/C 200/62Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Tibisay Lucena Ramírez (Venezuela) (edustajat: asianajajat L. Giuliano ja F. Di Gianni)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan Venezuelan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen (YUTP) 2017/2074 muuttamisesta 22.1.2018 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2018/90 ja Venezuelan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) 2017/2063 täytäntöönpanosta 22.1.2018 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2018/88 siltä osin kuin ne koskevat kantajaa

            —

            velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kahteen kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäisen kanneperusteen mukaan neuvosto loukkasi hyvän hallinnon periaatetta ja kantajan puolustautumisoikeuksia sekä hänen oikeuttaan tehokkaaseen tuomioistuimen tarjoamaan oikeussuojaan, koska se ei antanut kantajan tutustua näyttöön, jolla väitetysti perustellaan rajoittavien toimenpiteiden kohdistaminen häneen huomattavan pitkäksi aikaa.

            2)

            Toisen kanneperusteen mukaan neuvosto teki arviointivirheen, koska se ei osoittanut, että kantajan teot ja politiikka olivat heikentäneet demokratiaa ja oikeusvaltiota Venezuelassa.


201806010031915492018/C 211/281952018TC21120180618FI01FIINFO_JUDICIAL20180316222321Asia T-195/18: Kanne 16.3.2018 – Talanton v. komissio
 ---documentbreak--- C2112018FI2210120180316FI0028221232Kanne 16.3.2018 – Talanton v. komissio
   (Asia T-195/18)2018/C 211/28Oikeudenkäyntikieli: kreikka
      Asianosaiset

      Kantaja: Talanton, Anonimi Emporiki — Simvouleftiki – Ekpaideftiki Etairia Dianomon, Parochis Ipiresion Marketing kai Dioikisis Epicheiriseon (Palaio Faliro, Kreikka) (edustaja: asianajaja K. Damis)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            määräämään, että asiassa on laadittava asiantuntijalausunto vastaajan lukuun suoritetun tarkastuksen puutteista

            —

            toteamaan yhtäältä, että (a) komissio on rikkonut sopimusvelvoitteitaan lähettäessään kantajalle 15.1.2018 päivätyn veloitusilmoituksen nro 3241801228, jossa se vaatii kantajaa maksamaan takaisin työtehtävää koskevan sopimuksen FP7-215952 PERFORM osalta 481835,56 euroa tarkastuksen nro 11-ΒΑ135-006 tulosten perusteella, koska kyseisen sopimuksen tukikelpoisten kustannusten määrä oli 605217 euroa, josta unionin rahoitusosuuden määrä oli 490711 euroa ja kantajan on maksettava takaisin vastaajalle 21171 euroa eikä 481835,56 euroa ja että (b) komissio on rikkonut sopimusvelvoitteitaan lähettäessään kantajalle 15.1.2018 päivätyn veloitusilmoituksen 3241801229, jossa se vaati kantajaa maksamaan takaisin 29694,10 euroa kokonaiskorvauksena.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kahteen kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste: Sopimuksen täytäntöönpano lojaliteettiperiaatteen mukaan ja sopimusehtojen väärää soveltamista koskeva kielto

                     —

                     vastaaja on loukannut lojaliteettiperiaatetta, koska edeltä määrätyn tarkastuksen suorittajana oli laittomasti kolmas, joka ei kuulu vastaajan ilmoittaman toimeksiantajan tai tämän nimenomaisesti hyväksymän alihankkijan henkilökuntaan. Tämän kolmannen osalta nousi tarkastuksen suorittamisen aikana kysymyksiä puolueettomuudesta hänen toimiessa lainvastaisesti

            2)

            Toinen kanneperuste: Välityslauseke

                     —

                     kantaja on esittänyt riittävästi vaihtoehtoisia todisteita, joihin kuuluvat valaehtoiset vakuutukset, kantajan henkilökunnan asiaa koskevat kirjeet ja toteutuksen aikana laaditut asiakirjat, joita ei ole riitautettu ja joita vastaaja ei ole ottanut huomioon

                     —

                     kantaja esittää 39 perustetta, joiden johdosta tarkastuskertomus on epätäsmällinen, puutteellinen ja ei-luotettava ja siinä päädytään virheellisiin tuloksiin


201806080261931512018/C 221/382372018TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180409323211Asia T-237/18: Kanne 8.4.2018 – Martini-Sportswear v. EUIPO – Olympique de Marseille (M)
 ---documentbreak--- C2212018FI3210120180409FI0038321321Kanne 8.4.2018 – Martini-Sportswear v. EUIPO – Olympique de Marseille (M)
   (Asia T-237/18)2018/C 221/38Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Martini-Sportswear GmbH (Annaberg, Itävalta) (edustaja: asianajaja W. Lang)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Olympique de Marseille SASP (Marseille, Ranska)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Kuviomerkin M Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti – Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti nro 1 238 066

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 29.1.2018 asiassa R 1755/2017-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            toteaa väiteosaston 25.5.2017 tekemän päätöksen mitättömäksi

            —

            muuttaa riidanalaista päätöstä siten, että väite hylätään

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

            —

            Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


201806080421931542018/C 221/102222018CJC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL2018031891021Asia C-222/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 28.3.2018 – VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. v. Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet
 ---documentbreak--- C2212018FI910120180318FI001091102Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 28.3.2018 – VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft. v. Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet
   (Asia C-222/18)2018/C 221/10Oikeudenkäyntikieli: unkari
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: VIPA Kereskedelmi és Szolgáltató Kft.

      Vastaaja: Országos Gyógyszerészeti és Élelmezés-egészségügyi Intézet

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko potilaiden oikeuksien soveltamisesta rajatylittävässä terveydenhuollossa 9.3.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/24/EU (
         1
      ) 3 artiklan k alakohtaa ja 11 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että lääkemääräysten vastavuoroisen tunnustamisen ja palvelujen tarjoamisen vapauden vastainen on sellainen kansallinen oikeussääntö, jossa lääkärin antamat reseptit jaotellaan kahteen eri ryhmään siten, että lääkärille, joka harjoittaa lääkärintointa muussa kuin kyseisessä jäsenvaltiossa, voidaan luovuttaa lääkkeitä vain tiettyyn ryhmään kuuluvien reseptien perusteella?
   (
         1
      )	EUVL L 88, s. 45.


201806080551931472018/C 221/112312018CJC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180403101011Asia C-231/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Oldenburg (Saksa) on esittänyt 3.4.2018 – Sakkoasia NK:ta vastaan
 ---documentbreak--- C2212018FI1010120180403FI0011101101Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Oldenburg (Saksa) on esittänyt 3.4.2018 – Sakkoasia NK:ta vastaan
   (Asia C-231/18)2018/C 221/11Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberlandesgericht Oldenburg

      Pääasian asianosaiset

   NK

      Muut osapuolet: Staatsanwaltschaft Oldenburg, Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Oldenburg

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Voiko karjan tukkukauppias, joka hankkii eläimiä maanviljelijältä ja kuljettaa ne enintään 100 kilometrin etäisyydellä sijaitsevaan teurastamoon, jolle hän myy kyseiset eläimet, vedota tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 3821/85 ja (EY) N:o 2135/98 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 kumoamisesta 15.3.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 561/2006 (
                  1
               ) (jäljempänä asetus (EY) N:o 561/2006) 13 artiklan 1 kohdan p alakohdassa säädettyyn poikkeukseen ”ajoneuvot, joita käytetään elävien eläinten kuljetukseen 100 kilometrin säteellä maatiloilta paikallisille markkinoille ja päinvastoin tai markkinoilta paikallisiin teurastamoihin”, koska eläinten maanviljelijältä hankkimisessa on kyse mainitussa säännöksessä tarkoitetuista ”markkinoista” tai koska karjakauppaa harjoittavaa yritystä itseään pidetään ”markkinoina”?
            Jos kyseessä eivät ole kyseisessä säännöksessä tarkoitetut markkinat:

            2)

            Voiko karjan tukkukauppias, joka hankkii eläviä eläimiä maanviljelijältä ja kuljettaa ne enintään 100 kilometrin säteellä sijaitsevaan teurastamoon, jolle hän myy kyseiset eläimet, vedota kyseiseen poikkeukseen edellä mainittua sääntöä analogisesti soveltaen?

      (
         1
      )	Tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 3821/85 ja (EY) N:o 2135/98 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 kumoamisesta 15.3.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 561/2006 (EUVL 2006, L 102, s. 1).


201806080161931422018/C 221/206622016TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180503181811Asia T-662/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.5.2018 – Gall Pharma v. EUIPO – Pfizer (Styriagra) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin Styriagra rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki VIAGRA — Aiemman tavaramerkin erottamiskyvyn tai maineen epäoikeudenmukainen hyväksikäyttö — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 5 kohta))
 ---documentbreak--- C2212018FI1810120180503FI0020181181Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.5.2018 – Gall Pharma v. EUIPO – Pfizer (Styriagra)
   (Asia T-662/16) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin Styriagra rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki VIAGRA — Aiemman tavaramerkin erottamiskyvyn tai maineen epäoikeudenmukainen hyväksikäyttö — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 5 kohta))”2018/C 221/20Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Gall Pharma GmbH (Judenburg, Itävalta) (edustajat: aluksi asianajajat D. Reichelt ja L. Figura, sitten asianajaja T. Schafft)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: D. Gája ja D. Walicka)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Pfizer Inc. (New York, New York, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat V. von Bomhard ja J. Fuhrmann)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 13.6.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 724/2015-5), joka koskee osapuolten Pfizer ja Gall Pharma välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Gall Pharma GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 441, 28.11.2016.


201806080241931502018/C 221/402572018TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180424343521Asia T-257/18: Kanne 24.4.2018 – Iberpotash v. komissio
 ---documentbreak--- C2212018FI3410120180424FI0040341352Kanne 24.4.2018 – Iberpotash v. komissio
   (Asia T-257/18)2018/C 221/40Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Iberpotash, SA (Suria, Espanja) (edustajat: asianajajat N. Niejahr ja B. Hoorelbeke)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan valtiontuesta SA.35818 (2016/C) (ex 2015/NN) (ex 2012/CP), jonka Espanja on toteuttanut Iberpotashin hyväksi, 31.8.2017 annetun komission päätöksen (EU) 2018/118 (tiedoksiannettu numerolla C(2017) 5877) (
                  1
               )

            —

            toissijaisesti

                     —

                     kumoamaan riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä katsotaan, että toimenpiteeseen 1 sisältyy valtiontukea, ja määrätään se perittäväksi kantajalta takaisin korkoineen ja/tai

                     —

                     kumoamaan riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä on vahvistettu kantajan saaman toimenpiteeseen 4 sisältyneen sääntöjenvastaisen mutta sisämarkkinoille soveltuvan valtiontuen määräksi 3902461,30 euroa ja kantajalta korkoineen takaisin perittävän sääntöjenvastaisen valtiontuen määräksi 3958109,70 euroa

            —

            määräämään, että komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja velvoittamaan sen korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi viiteen kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste, jossa väitetään komission rikkoneen SEUT 107 artiklan 1 kohtaa katsoessaan, että toimenpide 1 merkitsee valtion varojen siirtoa.

            2)

            Toinen kanneperuste, jossa väitetään komission rikkoneen SEUT 107 artiklan 1 kohtaa katsoessaan, että toimenpiteellä 1 on annettu kantajalle valikoivaa taloudellista etua. Vaihtoehtoisesti väitetään, että komissio on menettelysääntöjen (
                  2
               ) 16 artiklan 1 kohdan vastaisesti laiminlyönyt määrittää asianmukaisesti, onko toimenpiteestä 1 aiheutunut sääntöjenvastaista ja sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea ja jos on niin minkä verran.

            3)

            Kolmas kanneperuste, jossa väitetään vaihtoehtoisesti komission rikkoneen menettelysääntöjen 16 artiklan 1 kohtaa toimenpiteen 1 osalta määrätessään takaisinperinnästä, koska takaisinperintä loukkaa kantajan perusteltua luottamusta ja/tai oikeusvarmuuden periaatetta.

            4)

            Neljäs kanneperuste, jossa väitetään komission rikkoneen SEUT 107 artiklan 1 kohtaa katsoessaan, että toimenpiteellä 4 on annettu kantajalle valikoivaa taloudellista etua.

            5)

            Viides kanneperuste, jossa väitetään vaihtoehtoisesti, että komissio on menettelysääntöjen 16 artiklan 1 kohdan vastaisesti laiminlyönyt määrittää asianmukaisesti, onko toimenpiteestä 4 aiheutunut sääntöjenvastaista ja sisämarkkinoille soveltumatonta tukea ja jos on niin minkä verran.

      (
         1
      )	EUVL 2018, L 28, s. 25.
   (
         2
      )	Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).


201806080321931332018/C 221/2222017TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180503192021Asia T-2/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.5.2018 – J.M.-E.V. e hijos v. EUIPO – Masi (MASSI) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Hakemus sanamerkin MASSI rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi kansallinen sanamerkki MASI — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 56 artiklan 3 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 63 artiklan 3 kohta) — Oikeusvoima — Asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 8 artiklan 2 kohdan c alakohta (joista on tullut asetuksen 2017/1001 60 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 8 artiklan 2 kohdan c alakohta) — Tavaramerkki, joka on yleisesti tunnettu Pariisin yleissopimuksen 6 bis artiklassa tarkoitetussa merkityksessä)
 ---documentbreak--- C2212018FI1910120180503FI0022191202Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.5.2018 – J.M.-E.V. e hijos v. EUIPO – Masi (MASSI)
   (Asia T-2/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Hakemus sanamerkin MASSI rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi kansallinen sanamerkki MASI — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 56 artiklan 3 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 63 artiklan 3 kohta) — Oikeusvoima — Asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 8 artiklan 2 kohdan c alakohta (joista on tullut asetuksen 2017/1001 60 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 8 artiklan 2 kohdan c alakohta) — Tavaramerkki, joka on yleisesti tunnettu Pariisin yleissopimuksen 6 bis artiklassa tarkoitetussa merkityksessä)”2018/C 221/22Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: J.M.-E.V. e hijos, SRL (Granollers, Espanja) (edustajat: asianajajat M. Ceballos Rodríguez ja J. Güell Serra)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: S. Palmero Cabezas ja D. Walicka)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Alberto Masi (Milano, Italia) (edustajat: asianajajat C. Ceriani, S. Giudici ja A. Ferreri)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 4.10.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 793/2015-1), joka koskee osapuolten Alberto Masi ja J.M.-E.V. e hijos välistä mitättömyysmenettelyä.

      Tuomiolauselma

            1)

            Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) ensimmäisen valituslautakunnan 4.10.2016 tekemä päätös (asia R 793/2015-1) kumotaan.

            2)

            EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan J.M.-E.V. e hijos, SRL:n oikeudenkäyntikulut.

            3)

            Alberto Masi vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (
         1
      )	EUVL C 63, 27.2.2017.


201806080201931232018/C 221/412592018TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180423353511Asia T-259/18: Kanne 23.4.2018 – Zakłady Chemiczne ”Siarkopol” Tarnobrzeg v. EUIPO – EuroChem Agro (Unifoska)
 ---documentbreak--- C2212018FI3510120180423FI0041351351Kanne 23.4.2018 – Zakłady Chemiczne ”Siarkopol” Tarnobrzeg v. EUIPO – EuroChem Agro (Unifoska)
   (Asia T-259/18)2018/C 221/41Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Zakłady Chemiczne ”Siarkopol” Tarnobrzeg sp. z o.o. (Tarnobrzeg, Puola) (edustaja: asianajaja M. Kondrat)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: EuroChem Agro GmbH (Mannheim, Saksa).

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Sanamerkki Unifoska, jonka rekisteröintiä EU-tavaramerkiksi on haettu – Rekisteröintihakemus nro 015017841

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 7.2.2018 asiassa R 1503/2017-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen ja palauttaa asian EUIPO:on uudelleen käsiteltäväksi
            tai

            —

            muuttaa riidanalaista päätöstä ja toteaa, ettei ole olemassa mitään suhteellisia hylkäysperusteita, joiden vuoksi EUTMA 01501784 ”Unifoska”:n rekisteröinti kaikkia luokkaan 1 kuuluvia tavaroita varten olisi evättävä, ja että tavaramerkki rekisteröidään

            —

            päättää oikeudenkäyntikuluista kantajan hyväksi.

      Kanneperusteet

            —

            Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.

            —

            Luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteita on loukattu.


201806080281931322018/C 221/422642018TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180427363611Asia T-264/18: Kanne 27.4.2018 – Gruppo Armonie v. EUIPO (mo.da)
 ---documentbreak--- C2212018FI3610120180427FI0042361361Kanne 27.4.2018 – Gruppo Armonie v. EUIPO (mo.da)
   (Asia T-264/18)2018/C 221/42Oikeudenkäyntikieli: italia
      Asianosaiset

      Kantaja: Gruppo Armonie SpA (Casalgrande, Italia) (edustaja: asianajaja G. Medri)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan mo.da – Rekisteröintihakemus nro 16 430 035

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 20.2.2018 asiassa R 2065/2017-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen.

      Kanneperusteet

            —

            Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


201806080441931442018/C 221/132722018CJC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180420111222Asia C-272/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 20.4.2018 – Verein für Konsumenteninformation v. TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG
 ---documentbreak--- C2212018FI1120120180420FI0013112122Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 20.4.2018 – Verein für Konsumenteninformation v. TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG
   (Asia C-272/18)2018/C 221/13Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberster Gerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Verein für Konsumenteninformation

      Vastaaja: TVP Treuhand- und Verwaltungsgesellschaft für Publikumsfonds mbH & Co KG

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1

            Käsittääkö sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 19.6.1980 tehdyn yleissopimuksen (jäljempänä yleissopimus) 1 artiklan 2 kohdan e alakohtaan ja sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 17.6.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 593/2008 (jäljempänä Rooma I -asetus) (
                  1
               ) 1 artiklan 2 kohdan f alakohtaan sisältyvä soveltamisalaa koskeva poikkeus myös edustettavan ja uskotun miehen, joka hallinnoi kommandiittiyhtiön osakkuutta edustettavan puolesta, väliset sopimukset, etenkin jos yhtiösopimuksen ja omaisuuden hallinnointisopimuksen välillä on yhteys?

            2

            Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
            onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (jäljempänä direktiivi 93/13) (
                  2
               ) 3 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan kommandiittiyhtiön osakkuuden hallinnoinnista tekemään sopimukseen sisältyvä sopimusehto, josta ei ole erikseen neuvoteltu ja jonka mukaan sovelletaan kommandiittiyhtiön kotipaikkavaltion lainsäädäntöä, on kohtuuton, jos omaisuuden hallinnointisopimuksen ainoana tarkoituksena on kommandiittiyhtiön osakkuuden hallinnointi ja edustettavalle kuuluvat suoran osakkaan oikeudet ja velvollisuudet?

            3

            Jos ensimmäiseen tai toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
            Muuttuuko tämä vastaus, jos elinkeinonharjoittajan ei tarvitse mennä kuluttajan asuinmaahan suorittaakseen sille kuuluvia palveluja mutta elinkeinonharjoittaja on velvollinen ohjaamaan osakkuudesta jaetut tuotot ja muut varallisuusetuudet sekä antamaan tietoa osakkuuden arvon kehityksestä kuluttajalle? Onko tämän kannalta merkityksellistä, voidaanko soveltaa Rooma I -asetusta vai yleissopimusta?

            4

            Jos kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi:
            Onko vastaus sama, jos kuluttaja lisäksi allekirjoitti osuuden hankkimista koskevan pyynnön asuinmaassaan, elinkeinonharjoittaja asettaa tietoja osakkuudesta saataville myös internetissä ja kuluttajan asuinmaahan perustettiin maksupaikka, johon kuluttajan on maksettava osakkuusmaksu, vaikka elinkeinonharjoittajalla ei ole käyttöoikeutta kyseiseen pankkitiliin? Onko tämän kannalta merkityksellistä, voidaanko soveltaa Rooma I -asetusta vai yleissopimusta?

      (
         1
      )	EUVL 2008, L 177, s. 6.
   (
         2
      )	EYVL 1993, L 95, s. 29.


201806080371931252018/C 221/241872017TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180504212111Asia T-187/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.5.2018 – Bernard Krone Holding v. EUIPO (Mega Liner) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin Mega Liner rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuvailevuus — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäinen virke (josta on tullut asetuksen 2017/1001 94 artiklan 1 kohta))
 ---documentbreak--- C2212018FI2110120180504FI0024211211Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.5.2018 – Bernard Krone Holding v. EUIPO (Mega Liner)
   (Asia T-187/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin Mega Liner rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuvailevuus — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta) — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäinen virke (josta on tullut asetuksen 2017/1001 94 artiklan 1 kohta))”2018/C 221/24Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: Bernard Krone Holding SE & Co. KG (Spelle, Saksa) (edustajat: asianajaja T. Weeg ja K. Lüken)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: M. Fischer ja W. Schramek)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 9.1.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 442/2016-1), joka koskee hakemusta sanamerkin Mega Liner rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

            1)

            Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) ensimmäisen valituslautakunnan 9.1.2017 tekemän päätöksen (asia R 442/2016-1) päätösosan 2 kohta kumotaan.

            2)

            EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Bernard Krone Holding SE & Co. KG:lle unionin yleisessä tuomioistuimessa käydystä oikeudenkäynnistä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 161, 22.5.2017.


201806150771955392018/C 231/422552018TC23120180702FI01FIINFO_JUDICIAL20180423333421Asia T-255/18: Kanne 23.4.2018 – US v. EKP
 ---documentbreak--- C2312018FI3310120180423FI0042331342Kanne 23.4.2018 – US v. EKP
   (Asia T-255/18)2018/C 231/42Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantaja: US (edustaja: asianajajat L. Levi ja A. Blot)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            toteamaan, että tämä kanne täyttää tutkittavaksi ottamisen edellytykset ja että se on perusteltu

      täten

            —

            kumoamaan 13.6.2017 päivätyn päätöksen olla muuttamatta kantajan työsopimusta

            —

            kumoamaan EKP:n 11.10.2017 tekemän päätöksen, jolla hylättiin kantajan 11.8.2017 esittämä vaatimus hallinnollisesta uudelleentarkastelusta (administrative review)

            —

            kumoamaan 13.2.2018 päivätyn ja kantajalle samana päivänä tiedoksi annetun EKP:n päätöksen, jolla hylättiin kantajan 7.12.2017 tekemä valitus (grievance procedure)

            —

            määräämään korvausta aiheutuneista vahingoista

            —

            velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee muuttamista koskevaan käytäntöön liittyvään lainvastaisuusväitteeseen siltä osin kuin tämä käytäntö on väitetysti ristiriidassa työsuhteen ehtojen 10 artiklan c kohdan ja henkilöstöön sovellettavien sääntöjen 2.0 artiklan kanssa ja siltä osin kuin sillä väitetysti rikottiin normihierarkiaa.

            2)

            Toinen kanneperuste, joka koskee lainvastaisuusväitettä siltä osin kuin työsuhteen ehtojen 10 artiklan c kohdalla ja henkilöstöön sovellettavien sääntöjen 2.0 artiklalla rikotaan väitetysti EAY:n, UNICE:n ja CEEP:n tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annettua neuvoston direktiiviä 1999/70/EY ja EAY:n, UNICE:n ja CEEP:n tekemän määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen johdanto-osan 6 perustelukappaletta.

            3)

            Kolmas kanneperuste, joka koskee lainvastaisuusväitettä, joka liittyy Annual Salary and Bonus Review’ta (ASBR) koskeviin suuntaviivoihin siltä osin kuin näillä viimeksi mainituilla väitetysti laiminlyödään perusteluvelvollisuutta ja loukataan oikeusvarmuuden periaatetta.

            4)

            Neljäs kanneperuste, joka koskee ilmeisiä arviointivirheitä ja perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiä siltä osin kuin on kyse ensimmäiseksi kantajalle myönnetyistä palkkatasoista, toiseksi näiden palkkatasojen ”jatkuvasta kehittymisestä” ja kolmanneksi yrityksen tarpeiden (business needs) ylläpitämisestä kantajan tietoja, kykyjä ja erityisosaamista varten.


title: Tuomioistuimen tuomio, annettu 24 päivänä huhtikuuta 2018, asiassa E-7/17 – EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti (EFTA-valtion velvoitteiden laiminlyönti – täytäntöönpanon laiminlyönti – direktiivi 2014/29/EU)

text:
               9.8.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 280/4

      TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
      annettu 24 päivänä huhtikuuta 2018,
      asiassa E-7/17
      EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti

         (EFTA-valtion velvoitteiden laiminlyönti – täytäntöönpanon laiminlyönti – direktiivi 2014/29/EU)

      (2018/C 280/04)
      Asiassa E-7/17, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Islanti ei ole ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin saattaakseen Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä II olevan VIII luvun 6f kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/29/EU, annettu 26 päivänä helmikuuta 2014, yksinkertaisten painesäiliöiden asettamista saataville markkinoilla koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna sopimuksen pöytäkirjalla 1, osaksi sisäistä oikeusjärjestystään ja että se on joka tapauksessa jättänyt ilmoittamatta EFTAn valvontaviranomaiselle toimenpiteet, jotka se on hyväksynyt kyseisen säädöksen täytäntöönpanemiseksi ETA-sopimuksen 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti ja esittelevä tuomari, ja tuomarit Per Christiansen ja Bernd Hammermann, on antanut 24 päivänä huhtikuuta 2018 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
      Tuomioistuin

                  1.

                  toteaa, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään ryhtymättä sopimuksen liitteessä II olevan VIII luvun 6f kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/29/EU, annettu 26 päivänä helmikuuta 2014, yksinkertaisten painesäiliöiden asettamista saataville markkinoilla koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna sopimuksen pöytäkirjalla 1, täytäntöönpanemiseksi tarvittaviin toimenpiteisiin asetetussa määräajassa, ja

                  2.

                  määrää Islannin maksamaan oikeudenkäyntikulut.


201807270402024702018/C 285/025572015CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL201806212211Asia C-557/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 21.6.2018 – Euroopan komissio v. Maltan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2009/147/EY — Luonnonvaraisten lintujen suojelu — Elävien yksilöiden pyydystäminen ja hallussa pitäminen — Peippolajeihin kuuluvat yksilöt — Kielto — Kansallinen poikkeusjärjestelmä — Jäsenvaltioiden oikeus poikkeuksen myöntämiseen — Edellytykset)
 ---documentbreak--- C2852018FI210120180621FI00022121Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 21.6.2018 – Euroopan komissio v. Maltan tasavalta
   (Asia C-557/15) (
         1
      )
   ”(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2009/147/EY — Luonnonvaraisten lintujen suojelu — Elävien yksilöiden pyydystäminen ja hallussa pitäminen — Peippolajeihin kuuluvat yksilöt — Kielto — Kansallinen poikkeusjärjestelmä — Jäsenvaltioiden oikeus poikkeuksen myöntämiseen — Edellytykset)”2018/C 285/02Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Mifsud-Bonnici ja C. Hermes)

      Vastaaja: Maltan tasavalta (asiamies: A. Buhagiar, avustajinaan J. Bouckaert, advocat, ja L. Cassar Pullicino, avukat)

      Tuomiolauselma

            1)

            Maltan tasavalta ei ole noudattanut luonnonvaraisten lintujen suojelusta 30.11.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY 5 artiklan a ja e alakohdan ja 8 artiklan 1 kohdan, luettuina yhdessä tämän direktiivin 9 artiklan 1 kohdan kanssa, säännösten mukaisia velvoitteitaan, kun se on hyväksynyt poikkeusjärjestelmän, jossa sallitaan seitsemän luonnonvaraisen peippolajin (peippo Fringilla coelebs, hemppo Carduelis cannabina, tikli Carduelis carduelis, viherpeippo Carduelis chloris, nokkavarpunen Coccothraustes coccothraustes, keltahemppo Serinus serinus ja vihervarpunen Carduelis spinus) yksilöiden elävänä pyydystäminen.

            2)

            Maltan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 7, 11.1.2016.


201807270142025012018/C 285/503092018TC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180517333311Asia T-309/18: Kanne 17.5.2018 – Adis Higiene v. EUIPO – Farecla Products (G3 EXTRA PLUS)
 ---documentbreak--- C2852018FI3310120180517FI0050331331Kanne 17.5.2018 – Adis Higiene v. EUIPO – Farecla Products (G3 EXTRA PLUS)
   (Asia T-309/18)2018/C 285/50Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Adis Higiene, SL (Pozuelo de Alarcón, Espanja) (edustaja: asianajaja M. Sanmartín Sanmartín)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Farecla Products Ltd (Ware, Yhdistynyt kuningaskunta)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki G3 EXTRA PLUS – EU-tavaramerkki nro 15 064 207

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 2.3.2018 asiassa R 2134/2017-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

            —

            Asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan, luettuna yhdessä asetuksen N:o 2868/95 22 artiklan kanssa, rikkominen

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 2017/1001 94, 95 ja 107 artiklan rikkominen

            —

            Perusteluvelvollisuuden laiminlyönti.


201807270442024482018/C 285/0352016CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL201806213311Asia C-5/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21.6.2018 – Puolan tasavalta v. Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto (Kumoamiskanne — Päätös (EU) 2015/1814 — Oikeusperustan määrittely — Toimen vaikutuksia ei oteta huomioon — SEUT 192 artiklan 1 kohta — SEUT 192 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohta — Toimenpiteet, jotka vaikuttavat merkittävästi valintaan, jonka jäsenvaltio tekee eri energianlähteiden välillä, ja sen energiahuollon yleiseen rakenteeseen — Vilpittömän yhteistyön periaate — SEU 15 artikla — Eurooppa-neuvoston toimivalta — Oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteet — Suhteellisuusperiaate — Vaikutustenarviointi)
 ---documentbreak--- C2852018FI310120180621FI00033131Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21.6.2018 – Puolan tasavalta v. Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-5/16) (
         1
      )
   ”(Kumoamiskanne — Päätös (EU) 2015/1814 — Oikeusperustan määrittely — Toimen vaikutuksia ei oteta huomioon — SEUT 192 artiklan 1 kohta — SEUT 192 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohta — Toimenpiteet, jotka vaikuttavat merkittävästi valintaan, jonka jäsenvaltio tekee eri energianlähteiden välillä, ja sen energiahuollon yleiseen rakenteeseen — Vilpittömän yhteistyön periaate — SEU 15 artikla — Eurooppa-neuvoston toimivalta — Oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteet — Suhteellisuusperiaate — Vaikutustenarviointi)”2018/C 285/03Oikeudenkäyntikieli: puola
      Asianosaiset

      Kantaja: Puolan tasavalta (asiamiehet: B. Majczyna ja K. Rudzińska, avustajanaan I. Tatarewicz, ekspert)

      Vastaajat: Euroopan parlamentti (asiamiehet: A. Tamás ja A. Pospíšilová Padowska) ja Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Simm, A. Sikora ja K. Pleśniak)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajien vaatimuksia: Tanskan kuningaskunta (asiamiehet: M. Wolff, J. Nymann-Lindegren ja C. Thorning), Saksan liittotasavalta (asiamies: T. Henze), Espanjan kuningaskunta (asiamiehet:n A. Gavela Llopis ja M. A. Sampol Pucurull), Ranskan tasavalta (asiamiehet: D. Colas, G. de Bergues, J. Traband, T. Deleuil ja S. Ghiandoni), Ruotsin kuningaskunta (asiamiehet: A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, N. Otte Widgren ja L. Swedenborg) ja Euroopan komissio (asiamiehet: K. Herrmann, A. C. Becker, E. White ja K. Mifsud-Bonnici)

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Puolan tasavalta velvoitetaan korvamaan Euroopan parlamentin ja Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

            3)

            Tanskan kuningaskunta, Saksan liittotasavalta, Espanjan kuningaskunta, Ranskan tasavalta, Ruotsin kuningaskunta ja Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (
         1
      )	EUVL C 98, 14.3.2016.