title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 21 päivänä lokakuuta 1999 asiassa C-391/98, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Helleenien tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktiivi 90/667/ETY – Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
5.2.2000                    FI                             Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                              C 34/3
1. Yhteisön passituksesta 13 päivänä joulukuuta 1976 annetun                    (asiamiehinään N. Dafniou ja I. Chalkias), jossa kantaja vaatii
     neuvoston asetuksen (ETY) N:o 222/77, sellaisena kuin se                   yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Helleenien tasavalta
     on muutettuna rajanylitysilmoituksen poistamisesta yhteisön                ei ole noudattanut elintarvikehygieniasta 14 päivänä kesäkuuta
     sisärajojen ylitysten osalta 22 päivänä helmikuuta 1990 anne-              1993 annetun neuvoston direktiivin 93/43/ETY (EYVL L 175,
     tulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 474/90, 36 artiklan                  s. 1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole säädetyssä
     3 kohtaa, luettuna yhdessä yhteisön passitusmenettelyn sovelta-            määräajassa antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edel-
     mista koskevista säännöksistä ja yksinkertaistamistoimenpiteistä           lyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, yhteisö-
     27 päivänä maaliskuuta 1987 annetun komission asetuksen                    jen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa:
     (ETY) N:o 1062/87, sellaisena kuin se on muutettuna                        kuudennen jaoston puheenjohtajana toimiva P. J. G. Kapteyn
     29.5.1990 annetulla komission asetuksella (ETY) N:o 1429/                  sekä tuomarit G. Hirsch ja H. Ragnemalm (esittelevä tuomari),
     90, 11 a artiklan 2 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että               julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: R. Grass, on antanut
     jäsenvaltiolla, johon lähtötoimipaikka kuuluu, on toimivalta               21.10.1999 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
     kantaa tuontitulleja vain silloin, kun se on ilmoittanut passituk-
     sesta vastaavalle, että tällä on kolmen kuukauden määräaika                1. Helleenien tasavalta ei ole noudattanut elintarvikehygieniasta
     esittää todiste rikkomuksen taikka säännönvastaisuuden tosi-                    14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen
     asiallisesta tapahtumapaikasta, ja kun tätä todistetta ei ole                   93/43/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut
     esitetty tässä määräajassa.                                                     säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edel-
                                                                                lyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
2. Asetuksen N:o 222/77, sellaisena kuin se on muutettuna
     asetuksella N:o 474/90, 36 artiklan 3 kohdan kolmatta                      2. Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti-
     alakohtaa on tulkittava siten, ettei sitä sovelleta sellaiseen                  kulut.
     tapaukseen, jossa jäsenvaltio, johon lähtötoimipaikka kuuluu, on
     kantanut yhteisön passitusmenettelyyn asetettuihin tavaroihin
     liittyvät tullit, vaikka passituksesta vastaavalle ei olekaan asetettu     (1) EYVL C 397, 19.12.1998.
     määräaikaa, jossa tämän on esitettävä todiste rikkomuksen
     taikka säännönvastaisuuden tosiasiallisesta tapahtumapaikasta
     asetuksen N:o 1062/87, sellaisena kuin se on muutettuna
     asetuksella N:o 1429/90, 11 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettu-
     jen vaatimusten mukaisesti, eikä tällaisessa tilanteessa sääntöjen-
     vastaisesti kannettujen tullien palauttamisen edellytyksenä ole,
     että passituksesta vastaava on suorittanut maksettavina olleet
     tullit siinä jäsenvaltiossa, jossa rikkomus on tapahtunut.                          YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                (kuudes jaosto)
(1) EYVL C 278, 5.9.1998.
                                                                                21 päivänä lokakuuta 1999
                                                                                asiassa C-430/98, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                                Luxemburgin suurherttuakunta (1)
          YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
                                                                                vi 90/667/ETY – Direktiivin määräajassa tapahtuvan
                              (kuudes jaosto)
                                                                                täytäntöönpanon laiminlyönti)
                       21 päivänä lokakuuta 1999
                                                                                (2000/C 34/06)
asiassa C-391/98, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                         Helleenien tasavalta (1)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
vi 90/667/ETY – Direktiivin määräajassa tapahtuvan                              (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                    täytäntöönpanon laiminlyönti)                                             tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                               (2000/C 34/05)
                                                                                Asiassa C-430/98, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamie-
                                                                                hinään P. J. Kuijper ja N. Yerrell) vastaan Luxemburgin
                        (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)                          suurherttuakunta (asiamiehenään P. Steinmetz), jossa kantaja
                                                                                vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Luxemburgin
                                                                                suurherttuakunta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuk-
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen                sen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut ja/tai
                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                         ilmoittanut komissiolle eurooppalaisen yritysneuvoston perus-
                                                                                tamisesta tai työntekijöiden tiedottamis- ja kuulemismenette-
Asiassa C-391/98, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamie-                        lyn käyttöönottamisesta yhteisönlaajuisissa yrityksissä tai yri-
henään M. Condou-Durande) vastaan Helleenien tasavalta                          tysryhmissä 22 päivänä syyskuuta 1994 annetun neuvoston


title: Asia T-514/15: Kanne 1.9.2015 – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych v. komissio

text:
               9.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 371/31

         Kanne 1.9.2015 – Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych v. komissio
   (Asia T-514/15)
   (2015/C 371/33)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Izba Gospodarcza Producentów i Operatorów Urządzeń Rozrywkowych (Varsova, Puola) (edustaja: asianajaja P. Hoffman)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 12.6.2015 annetun komission päätöksen GESTDEM 2015/1291, jolla kantajalta evättiin oikeus tutustua Euroopan komission esittämään yksityiskohtaiseen lausuntoon ilmoitusmenettelyn 2014/537/PL yhteydessä,

               —

               kumoamaan 17.7.2015 annetun komission päätöksen GESTDEM 2015/1291, jolla kantajalta evättiin oikeus tutustua Maltan tasavallan esittämään yksityiskohtaiseen lausuntoon ilmoitusmenettelyn 2014/537/PL yhteydessä, ja

               —

               velvoittamaan komission vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (1) 4 artiklan 2 kohdan kolmannen luetelmakohdan rikkomiseen, koska kantajalta on evätty oikeus tutustua komission yksityiskohtaiseen lausuntoon

                           —

                           Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannen luetelmakohdan ei voida kohtuudella katsoa merkitsevän sitä, että komission hallussa olevaan asiakirjaan sisältyviä tietoja ei voida ilmaista, jos tällä voitaisiin vaarantaa tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien tarkoitus, jopa siinä tilanteessa, että asiakirjaa ei ole laadittu tällaisten tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien yhteydessä tai niitä varten.

                           —

                           Ilmoitusmenettelyn yhteydessä laadittuun asiakirjaan ei voida soveltaa mitään yleistä olettamaa, jonka mukaan asiakirjan sisältämien tietojen ilmaiseminen vaarantaisi jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn tarkoituksen suojan, koska tällaiseen menettelyyn ei sovelleta tällaisia yleisiä olettamia.

                           —

                           Komission väite siitä, että sen lausunto koskee toimenpidettä, jolla pyritään korjaamaan unionin oikeuden rikkominen, ja että siihen sisältyy viittauksia komission viralliseen huomautukseen, jolla jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely aloitettiin, ja arviointi ilmoitetusta toimenpiteestä kyseisen menettelyn valossa, ei osoita, että olisi olemassa jonkinlainen yleinen olettama siitä, ettei yksityiskohtaisen lausunnon sisältämiä tietoja saisi ilmaista.

                           —

                           Komission kanta on epäjohdonmukainen siltä osin kuin se perustaa päätöksensä yleiseen olettamaan mutta viittaa samanaikaisesti ”tämän erityistapauksen” ominaispiirteisiin.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 6 kohdan ja SEUT 296 artiklan rikkomiseen, koska kantajalta on evätty oikeus tutustua osittain komission yksityiskohtaiseen lausuntoon

                           —

                           Komission olisi joka tapauksessa pitänyt ilmaista sen yksityiskohtaiseen lausuntoon sisältyvät tiedot osittain eli poistettuaan kaikki mahdolliset viittaukset jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn osalta annettuun viralliseen huomautukseen. Kieltäytyminen antamasta oikeutta tutustua yksityiskohtaiseen lausuntoon ei voi perustua pelkästään siihen, että komissio aikoo ottaa Maltan yksityiskohtaisen lausunnon huomioon antaessaan päätöstä vireillä olevasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta menettelystä, tai että se on ottanut kyseisen lausunnon mainitun menettelyn asiakirja-aineistoon.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan rikkomiseen, koska kantajalta on evätty oikeus tutustua komission yksityiskohtaiseen lausuntoon, vaikka ylivoimainen yleinen etu edellyttää ilmaisemista

                           —

                           Kun otetaan huomioon se, että yksityiskohtainen lausunto koski toimenpidettä, jota parlamentti jo käsitteli, ja että se johti siihen, että kyseistä toimenpidettä muutettiin, ilmaiseminen on tarpeen, jotta parlamentin jäsenet voivat ymmärtää syyn, jonka vuoksi hallitus pyytää heitä muutamaan heille esitettyä ehdotusta. Tämän vuoksi on olemassa ylivoimainen yleinen etu, joka edellyttää ilmaisemista. Demokraattinen prosessi ei voi toimia asianmukaisesti, jos parlamenttia pyydetään panemaan täytäntöön komission lausunnot silloin, kun kyseisten lausuntojen sisältämiä tietoja ei ilmaista.

                           —

                           Koska ilmoitusmenettelyn lainmukaisuus ja näin ollen annetun ehdotuksen täytäntöönpanokelpoisuus voivat riippua komission lausunnon tekstistä, kyseisen lausunnon sisältämien tietojen ilmaisemiseen on olemassa ylivoimainen yleinen etu oikeusvarmuutta koskevan oikeuden perusteella.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu direktiivin 98/34/EY (2) johdanto-osan kolmannen perustelukappaleen ja 8 artiklan 4 kohdan rikkomiseen, koska kantajalta on evätty oikeus tutustua komission yksityiskohtaiseen lausuntoon

                           —

                           Kieltäytyminen antamasta oikeutta tutustua yksityiskohtaiseen lausuntoon on ristiriidassa direktiivin 98/34, joka perustuu avoimuuteen, luonteen kanssa. Näin on erityisesti sen vuoksi, että asianomainen jäsenvaltio ei ole vedonnut luottamuksellisuutta koskevaan lausekkeeseen direktiivin 8 artiklan 4 kohdan nojalla.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannen luetelmakohdan, 4 artiklan 5 kohdan ja 4 artiklan 6 kohdan rikkomiseen, koska kantajalta on evätty oikeus tutustua Maltan yksityiskohtaiseen lausuntoon

                           —

                           Kieltäytyminen antamasta oikeutta tutustua lausuntoon ei voi perustua pelkästään siihen, että komissio aikoo ottaa Maltan yksityiskohtaisen lausunnon huomioon antaessaan päätöstä vireillä olevasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta menettelystä, tai että se on ottanut kyseisen lausunnon mainitun menettelyn asiakirja-aineistoon.

               6)

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu SEUT 296 artiklan rikkomiseen, koska kantajalta on evätty oikeus tutustua Maltan yksityiskohtaiseen lausuntoon

                           —

                           Komissio kieltäytyi alun perin ottamasta kantaa Maltan yksityiskohtaiseen lausuntoon sisältyvien tietojen ilmaisemiseen sellaisten syiden nojalla, joiden voitiin ainoastaan tulkita merkitsevän sitä, että päätös riippuu siitä, hyväksyykö komissio unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-402/12, Carl Schlyter v. komissio antaman tuomion, jonka mukaan yksityiskohtaisten lausuntojen sisältämät tiedot on ilmaistava, vai hylkääkö se sen ja hakee siihen näin ollen muutosta. Komissio ei kuitenkaan hakenut kyseiseen tuomioon muutosta ja kieltäytyi ilmaisemisesta sellaisten syiden nojalla, joilla ei ole mitään tekemistä sen kanssa, mitä komission on itsekin täytynyt pitää riittämättömänä, koska se olisi muuten antanut kielteisen päätöksen jo ennen kuin muutoksenhaulle asetettu määräaika asiassa T-402/12 päättyi.

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL 2001, L 145, s. 43).

      (2)  Teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22.6.1998 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/34/EY (EYVL 1998, L 204, s. 37).


title: Asia C-12/05 P: H. Meisterin 18.1.2005 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-76/03, H. Meister vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 28.10.2004 antamasta tuomiosta

text:
               16.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 93/4

         H. Meisterin 18.1.2005 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-76/03, H. Meister vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 28.10.2004 antamasta tuomiosta
   (Asia C-12/05 P)
   (2005/C 93/08)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   H. Meister on valittanut 18.1.20005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-76/03, H. Meister vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 28.10.2004 antamasta tuomiosta. Valittajan edustaja on asianajaja P. Goergen.
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1.

               ottaa valituksen tutkittavaksi ja hyväksyy sen

               2.

               tämän johdosta kumoa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-76/03 28.10.2004 antaman tuomion lukuun ottamatta sen 202-208 kohtaa, joissa todetaan SMHV:n päällikön tehneen virheen, jonka johdosta on suoritettava korvausta

               3.

               ratkaisee asian lopullisesti tai palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi ja hyväksyy valittajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset

               4.

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on perustellut tuomionsa virheellisesti, riittämättömästi ja ristiriitaisesti sekä tehnyt oikeudellisia virheitä.
   Perusteluvirheissä on kyse ensinnäkin tosiseikkojen vääristämisestä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valinnut tarkasteltavat tosiseikat mielivaltaisesti ja luokitellut ne oikeudellisesti virheellisesti. Perusteluvirheet ilmenevät myös riidanalaisen päätöksen virheellisessä oikeudellisessa arvioinnissa ja erityisesti siinä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kieltäytyi luokittelemasta mainittua päätöstä kurinpidolliseksi seuraamukseksi. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perustelut ovat virheelliset myös sikäli kuin se on myöntänyt hallinnolla olevan laajan harkintavallan sen arvioidessa yksikön etua, millä poistetaan kaikki merkitys velvollisuudesta ottaa huomioon virkamiehen etu, ja sikäli kuin se toteaa, että yksikön etua koskevan edellytyksen noudattamisen tuomioistuinvalvonta rajoittuu sen kysymyksen selvittämiseen, onko nimittävä viranomainen käyttänyt harkintavaltaansa ilmeisen virheellisesti. Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on lisäksi arvioinut yksikön etua virheellisesti ja jättänyt ottamatta huomioon virkamiehen edun. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on myös soveltanut suhteellisuusperiaatetta virheellisesti katsoessaan, että riidanalainen päätös oli kyseisen periaatteen mukainen, vaikka kyseessä ei ollut asianmukainen eikä mitenkään sitova toimenpide. Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on lisäksi arvioinut virheellisesti uuden viran ja aikaisempien työtehtävien välistä vastaavuutta tai verrattavuutta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perustelujen mukaisesti kaikki uudelleensijoittamiset, jotka ovat sidottuja olemassa olevaan palkkaluokkaan, täyttäisivät työtehtävien vastaavuutta koskevan arviointiperusteen. Lopuksi valittaja toteaa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on jättänyt esittämättä sen, minkä seikkojen perusteella se on arvioinut valittajalle aiheutuneen henkisen kärsimyksen.
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valittajan mukaan tehnyt myös useita oikeudellisia virheitä. Ensinnäkin se on luokitellut uudelleensijoittamisesta tehdyn päätöksen pelkäksi sisäisen toiminnan järjestämistoimenpiteeksi ja näin vapauttanut sen perusteluvelvollisuudesta, jonka on vahvistettu olevan yleinen oikeusperiaate. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen myös jättäessään toteamatta, että oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin oli rikottu valittajan vahingoksi. Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen niin ikään soveltaessaan oikeutta sananvapauteen jättämällä ottamatta selvästi kantaa sen sananvapauden ulottuvuuteen, joka valittajalla oli esillä olevassa asiassa katsottava olleen. Lopuksi valittaja väittä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tehneen oikeudellisen virheen puolustautumisoikeuksien soveltamisen osalta ja erityisesti siltä osin, kuin kyse on oikeudesta tulla kuulluksi ennen uudelleensijoittamispäätöksen tekemistä.


title: Asia C-419/00: Euroopan yhteisöjen komission 13.11.2000 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
6.1.2001                 FI                             Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 4/3
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                                 Euroopan yhteisöjen komission 13.11.2000 Ranskan tasa-
                                                                                valtaa vastaan nostama kanne
1)    toteaa että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut asetuksen
      (ETY) N:o 170/83 (1) 5 artiklan 2 kohdan, asetuksen (ETY)
      N:o 2241/87 (2) 1 ja 11 artiklan 1 ja 2 kohdan, asetuksen
      (ETY) N:o 2847/93 (3) 2 ja 21 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä                                      (Asia C-419/00)
      31 artiklan ja asetuksen (ETY) N:o 3760/92 (4) 9 artiklan
      2 kohdan mukaisia velvoitteitaan,
      –     koska se ei ole määrittänyt asianmukaisesti sille                                          (2001/C 4/05)
            kalastuskausia 1991, 1992, 1993 ja 1994 varten
            myönnettyjen kiintiöiden käyttöä koskevia yksityis-
            kohtaisia sääntöjä,
                                                                             Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 13.11.2000 Euroo-
      –     koska se ei ole huolehtinut kalavarojen säilymistä               pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa
            koskevan yhteisön lainsäädännön noudattamisesta,                 vastaan. Kantajan edustajina ovat oikeudellinen neuvonantaja
            kun se ei ole riittävästi valvonut kalastusta eikä               T. van Rihn ja oikeudellisen yksikön virkamies B. Mongin,
            tarkastanut asianmukaisesti saaliiden aluksista pur-             prosessiosoite Luxemburgissa saman yksikön virkamies Carlos
            kamista ja rekisteröimistä,                                      Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
      –     koska se ei ole kieltänyt väliaikaisesti lippunsa alla
            purjehtivilta tai alueelleen rekisteröidyiltä aluksilta
            kalastusta, vaikka saatujen saaliiden arvioitiin saa-
            vuttaneen vastaavan kiintiön, vaan kieltänyt kalas-              Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
            tuksen vasta kun kiintiö oli merkittävällä tavalla
            ylittynyt, mikä tapahtui kalastuskausien 1991, 1992,
            1993 ja 1994 osalta,
                                                                             1)    toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut asetuk-
                                                                                sen (ETY) N:o 3760/92 (1) 9 artiklan 2 kohdan ja asetuk-
      –     ja koska se ei ole ryhtynyt rikos- tai hallinto-
                                                                                sen (ETY) N:o 2847/93 (2) 2, 21 ja 31 artiklan sekä
            oikeudellisiin toimiin aluksen päällikköä tai muita
                                                                                asetusten (ETY) N:o 3362/94 (3) ja 3074/95 (4) mukaisia
            kalastuskausia 1991, 1992, 1993 ja 1994 koskevien
                                                                                velvoitteitaan,
            kieltojen jälkeisestä kalastuksesta vastuussa olevia
            henkilöitä kohtaan, sekä
2)    velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-                       –    koska se ei ole määrittänyt asianmukaisesti sille
      tikulut.                                                                          kalastuskausia 1995 ja 1996 varten myönnettyjen
                                                                                kiintiöiden käyttöä koskevia yksityiskohtaisia sään-
                                                                                töjä,
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat                     –    koska se ei ole huolehtinut kalavarojen säilymistä
kuin on esitetty asiassa C-333/99 (5) samojen laiminlyöntien                            koskevan yhteisön lainsäädännön noudattamisesta,
vuoksi vuosien 1988 ja 1990 osalta.                                                     kun se ei ole riittävästi valvonut kalastusta eikä
                                                                                tarkastanut asianmukaisesti saaliiden aluksista pur-
                                                                                kamista ja rekisteröimistä,
(1) Jäsenvaltion lipun alla purjehtiville NAFO-sopimuksessa määrite-
    tyllä sääntelyalueella kalastusta harjoittaville aluksille vuodeksi
    1982 myönnettyjen tiettyjen saaliskiintiöiden hallinnoinnista ja
    valvonnasta annetun asetuksen (ETY) N:o 370/82 muuttamisesta                   –    koska se ei ole kieltänyt väliaikaisesti lippunsa alla
    25 päivänä tammikuuta 1983 annettu neuvoston asetus (ETY)                           purjehtivilta tai alueelleen rekisteröidyiltä aluksilta
    N:o 170/83 (EYVL L 24, 27.1.1983, s. 68).
(2) Tietyistä kalastustoiminnan valvontatoimenpiteistä 23 päivänä
                                                                                kalastusta, vaikka saatujen saaliiden arvioitiin saa-
    heinäkuuta 1987 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2241/87                          vuttaneen vastaavan kiintiön, vaan kieltänyt kalas-
    (EYVL L 207, 29.7.1987, s. 1).                                                      tuksen vasta kun kiintiö oli merkittävällä tavalla
(3) Yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestel-                   ylittynyt, mikä tapahtui kalastuskausien 1995 ja
    mästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annettu neuvoston asetus (ETY)                      1996 osalta,
    N:o 2847/93 (EYVL L 261, 20.10.1993, s. 1).
(4) Yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän perustamisesta 20 päi-
    vänä joulukuuta 1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o
    3760/92 (EYVL L 389, 31.12.1992, s. 1).                                        –    ja koska se ei ole ryhtynyt rikos- tai hallinto-
(5) EYVL C 333, 30.11.1999, s. 17.                                                      oikeudellisiin toimiin aluksen päällikköä tai muita
                                                                                kalastuskausia 1995 ja 1996 koskevien kieltojen
                                                                                jälkeisestä kalastuksesta vastuussa olevia henkilöitä
                                                                                kohtaan, sekä
 ---pagebreak--- C 4/4                    FI                             Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                               6.1.2001
2)    velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-                 (2) Yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestel-
      tikulut.                                                                   mästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annettu neuvoston asetus (ETY)
                                                                                N:o 2847/93 (EYVL L 261, 20.10.1993, s. 1).
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                          (3) Tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien osalta vuodeksi 1995
                                                                                vahvistettavista suurimmista sallituista saaliista ja niiden tietyistä
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat                   pyyntiedellytyksistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annettu neuvos-
kuin on esitetty asiassa C-333/99 (5) samojen laiminlyöntien                     ton asetus (EY) N:o 3362/94 (EYVL L 363, 31.12.1994, s. 1).
vuoksi vuosien 1988 ja 1990 osalta.                                          (4) Tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien osalta vuodeksi 1996
                                                                                vahvistettavista suurimmista sallituista saaliista ja niiden pyyntiä
                                                                                koskevista tietyistä edellytyksistä 22 päivänä joulukuuta 1995
(1) Yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän perustamisesta 20 päi-         annettu neuvoston asetus (EY) N:o 3074/95 (EYVL L 330,
    vänä joulukuuta 1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o                      30.12.1995, s. 1).
    3760/92 (EYVL L 389, 31.12.1992, s. 1).                                  (5) EYVL C 333, 30.11.1999, s. 17.


title: Asia C-184/04: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto)  30.3.2006  (korkeimman hallinto-oikeuden esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Uudenkaupungin kaupunki (Arvonlisävero — Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen — Investointitavarat — Kiinteä omaisuus — Vähennysten oikaiseminen)

text:
               17.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 143/8

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 30.3.2006 (korkeimman hallinto-oikeuden esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Uudenkaupungin kaupunki
   (Asia C-184/04) (1)

   (Arvonlisävero - Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen - Investointitavarat - Kiinteä omaisuus - Vähennysten oikaiseminen)
   (2006/C 143/15)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Korkein hallinto-oikeus
   Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Uudenkaupungin kaupunki
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 13 artiklan C kohdan toisen alakohdan, 17 artiklan 6 kohdan ja 20 artiklan tulkinta — Sellaisen veron vähentäminen, joka on maksettu kiinteästä investointitavarasta, jota on käytetty toiminnassa, jonka osalta on myöhemmin hakeuduttu verovelvolliseksi — Kansallinen lainsäädäntö, jossa vähennysoikeuden edellytykseksi asetetaan se, että hakeutuminen verovelvolliseksi tapahtuu kuuden kuukauden kuluessa kiinteistön käyttöönotosta
   Tuomiolauselma

               1)

               Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 20 artiklaa on tulkittava siten, että siinä asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus säätää arvonlisäveron vähennysten oikaisusta investointitavaroiden osalta, ellei kyseisen 20 artiklan 5 kohdasta muuta johdu.

               2)

               Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 77/388 20 artiklaa on tulkittava siten, että siinä säädettyä oikaisua voidaan soveltaa myös sellaisessa tilanteessa, jossa investointitavaraa on ensin käytetty verottomassa toiminnassa, joka ei oikeuta vähennykseen, ja sen jälkeen oikaisukauden aikana arvonlisäverollisessa toiminnassa.

               3)

               Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 77/388 13 artiklan C kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, ettei jäsenvaltio, joka antaa verovelvollisilleen oikeuden hakeutua verovelvolliseksi kiinteistön vuokrauksesta, voi kyseisen säännöksen nojalla sulkea pois sellaisen arvonlisäveron vähennystä, joka on maksettu ennen kyseisen valintaoikeuden käyttämistä tehdyistä kiinteistöinvestoinneista, silloin, kun kyseisen valintaoikeuden käyttämistä koskevaa hakemusta ei ole tehty kuuden kuukauden kuluessa kyseisen kiinteistön käyttöönotosta.

               4)

               Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 77/388 17 artiklan 6 kohtaa on tulkittava siten, ettei jäsenvaltio, joka antaa verovelvollisilleen oikeuden hakeutua verovelvolliseksi kiinteistön vuokrauksesta, voi kyseisen säännöksen nojalla sulkea pois sellaisen arvonlisäveron vähennystä, joka on maksettu ennen kyseisen valintaoikeuden käyttämistä tehdyistä kiinteistöinvestoinneista, silloin, kun kyseisen valintaoikeuden käyttämistä koskevaa hakemusta ei ole tehty kuuden kuukauden kuluessa kyseisen kiinteistön käyttöönotosta.

      (1)  EUVL C 156, 12.6.2004.


title: Asia C-403/05: Euroopan parlamentin  17.11.2005  Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               14.1.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 10/14

         Euroopan parlamentin 17.11.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia C-403/05)
   (2006/C 10/29)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Euroopan parlamentti on nostanut 17.11.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat R. Passos, E. Waldherr ja K. Lindahl.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1.

               kumoaa rahoitusavusta ja teknisestä avusta Aasian ja Latinalaisen Amerikan kehitysmaille sekä taloudellisesta yhteistyöstä näiden maiden kanssa 25 päivänä helmikuuta 1992 annetun asetuksen (ETY) N:o 443/92 (1) täytäntöönpanemiseksi tehdyn päätöksen (Philippine Border Management Project; nro ASIA/2004/016-924), jolla hyväksyttiin Filippiinien rajaturvallisuuteen liittyvä, yhteisöjen yleisen talousarvion budjettimomentista 19 10 02 rahoitettava hanke

               2.

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Euroopan parlamentti vaatii, että komission päätös kumotaan sen vuoksi, että komissio on ylittänyt sillä olevan täytäntöönpanovallan.
   Riidanalaisen päätöksen pääasiallinen tavoite on taistella terrorismia vastaan panemalla täytäntöön Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston terrorismin vastaista taistelua koskeva päätöslauselma 1373 (2001). Asetuksen N:o 443/92 tavoitteena on sitä vastoin tarjota kehitysapua rahoitusyhteistyön ja teknisen yhteistyön sekä taloudellisen yhteistyön välityksellä. Kyseisellä perussäädöksellä siirretyn täytäntöönpanovallan perusteella komission tehtävänä on huolehtia sekä rahoitusavun ja teknisen avun että taloudellisen yhteistyön hallinnosta. Toimenpiteellä, jonka tarkoituksena on avustaa Filippiinien hallitusta tehostamaan maan rajaturvallisuutta tarkoituksena taistelu terrorismia vastaan, ylitetään perussäädöksessä säädetty täytäntöönpanovalta, ja se on siten lainvastainen.
   Riidanalaista päätöstä ei ole julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Euroopan parlamentti on perehtynyt päätöstekstiin kokonaisuudessaan vasta 9.9.2005.

      (1)  EYVL L 52, 27.2.1992, s. 1.


title: Asia C-354/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto)  18.5.2006  — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2003/55/EY — Maakaasun sisämarkkinat)

text:
               15.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 165/11

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 18.5.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-354/05) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2003/55/EY - Maakaasun sisämarkkinat)
   (2006/C 165/19)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Heller ja B. Schima)

      Vastaaja: Luxemburgin suurherttuakunta (asiamies: S. Schreiner)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/55/EY (EUVL L 176, s. 57) mukaisten tarpeellisten säännösten antamatta jättäminen
   Tuomiolauselma

               1)

               Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/55/EY (EUVL L 176, s. 57) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole säädetyssä määräajassa antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Luxemburgin suurherttuakunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 281, 12.11.2006.


title: Asia T-364/03: MEDICI GRIMM KG:n 31.10.2003 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne

text:
C 21/36                  FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                      24.1.2004
Kantaja vetoaa lisäksi EY 253 artiklan rikkomiseen. Kantajan          MEDICI GRIMM KG:n 31.10.2003 Euroopan unionin
mukaan komissio ei ole perustellut riittävästi sitä, miksi                          neuvostoa vastaan nostama kanne
siirtymäajan järjestelmä on riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa
rajoitettu yrityksiin, joiden osalta veroviranomainen oli tehnyt
11.7.2001 mennessä päätöksen.                                                                   (Asia T-364/03)
(1) Kansainvälisen rahoitustoiminnan tukemiseksi 17 päivänä helmi-
    kuuta 2003 tehty komission päätös 2003/515/EY (EYVL L 180,                                   (2004/C 21/77)
    s. 52).
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Andreas Mausolfin 16.10.2003 Europolia vastaan nostama                MEDICI GRIMM KG, Rodgau Hainhausen, Saksa, on nostanut
                               kanne                                  31.10.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                      tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin neuvostoa vas-
                                                                      taan. Kantajan edustaja on solicitor Robert MacLean, prosessio-
                          (Asia T-355/03)                             soite Luxemburgissa.
                           (2004/C 21/76)
                                                                      Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                   (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                                                                      –     toteaa, että Euroopan unionin ministerineuvosto on
                                                                            vastuussa kantajalle aiheutuneesta vahingosta EY 288 ar-
                                                                            tiklan toisen kohdan mukaisesti, ja velvoittaa neuvoston
Andreas Mausolf, kotipaikka Leiden (Alankomaat), on nosta-                  maksamaan kantajalle vahingonkorvausta 89 286 euron
nut 16.10.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-                    suuruisen summan korkoina ja 81 079 euron suuruisen
teen tuomioistuimessa kanteen Europolia vastaan. Kantajan                   summan hallinnollisesta menettelystä aiheutuneina kului-
edustajina ovat M. F. Baltussen ja P. de Casparis.                          na, tai tuomioistuimen asianmukaiseksi katsomat
                                                                            summat
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                      –     velvoittaa neuvoston korvaamaan menettelyn oikeuden-
                                                                            käyntikulut.
1)     kumoaa implisiittisen päätöksen, jolla Europol on hylän-
       nyt oikaisuvaatimuksen, jonka kantaja on esittänyt
       2.1.2003 tehdystä päätöksestä, ja samalla kumoaa
       2.1.2003 tehdyn päätöksen;
2)     velvoittaa Europolin maksamaan Andreas Mausolfille             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
       vahingonkorvausta ja sen lisäksi joka tapauksessa tämän
       oikeudenkäynnin oikeudenkäyntikustannukset.
                                                                      Kantaja on nahasta valmistettuja käsilaukkuja myyvä yhtiö.
                                                                      Osana liiketoimintaansa se toi säännöllisesti maahan käsilauk-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                   kuja, jotka Kiinan kansantasavaltaan sijoittautunut yhtiö oli
                                                                      valmistanut. Neuvoston asetuksella N:o 1567/97 (1) otettiin
                                                                      käyttöön lopullinen polkumyyntitulli kyseisestä maasta peräi-
Kantaja riitauttaa päätöksen, jolla päätettiin olla maksamatta        sin olevien nahasta valmistettujen käsilaukkujen maahantuon-
hänelle toistuvasti enempää palkkaa 1.7.2002 alkavalta ajan-          nissa. Kyseistä asetusta muutettiin sittemmin 3.11.1998 anne-
jaksolta.                                                             tulla neuvoston asetuksella N:o 2380/98 (2), jolla otettiin
                                                                      käyttöön erityinen polkumyyntitulli, joka oli nolla, kantajien
                                                                      maahantuomien käsilaukkujen osalta.
Kantaja esittää, että riidanalainen päätös on riittämättömästi
perusteltu, minkä vuoksi se on ristiriidassa sen yleisen periaat-
teen kanssa, jonka mukaan päätökset on perusteltava.
                                                                      Tälle säännökselle ei kuitenkaan annettu taannehtivaa vaiku-
                                                                      tusta, minkä vuoksi kantajan kyseiseen ajankohtaan mennessä
                                                                      maksamia tulleja ei palautettu.
 ---pagebreak--- 24.1.2004                 FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                         C 21/37
Kantaja nosti kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-              Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
messa (3) asetuksen N:o 2380/98 kumoamiseksi sikäli kuin
neuvosto ei ollut antanut taannehtivaa vaikutusta edellä maini-          –     kumoaa nimittävän viranomaisen 11.3.2003 tekemän
tulle muutokselle. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                       päätöksen, jolla se hylkäsi kantajan tekemän hakemuksen
kumosi 29.6.2000 antamallaan tuomiolla (4) riidanalaisen                       osaston ”Afrikka, Karibia, Tyynimeri” (AIDCO.C) osasto-
säännöksen. Neuvosto antoi tämän jälkeen 22.1.2001 asetuk-                     päälliköksi, ja nimittävän viranomaisen 8.1.2003 teke-
sen N:o 133/2001 (5) asetuksen N:o 1567/97 muuttamisesta,                      män päätöksen nimittää toinen henkilö tähän toimeen
ja kyseessä olevalle säännökselle annettiin tällä asetuksella
taannehtiva vaikutus. Kaikki kantajan maksamat asetuksen                 –     velvoittaa joka tapauksessa vastaajan korvaamaan oikeu-
N:o 1567/97 mukaisesti käyttöön otetut tullit palautettiin sille.              denkäyntikulut.
Kantaja pyrkii tällä kanteellaan korvauksen saamiseen siten,
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
että sen alun perin maksamiin ja sille myöhemmin palautettui-
hin tuontitulleihin lisätään korot ja että sille komissiossa ja
Saksan tulliviranomaisissa käydyistä hallinnollisista menette-           Tämän asian kantaja riitauttaa sen, että nimittävä viranomai-
lyistä aiheutuneet kulut korvataan.                                      nen on hylännyt kantajan hakemuksen osaston ”Afrika, Kari-
                                                                         bia, Tyynimeri” (AIDCO.C) osastopäälliköksi.
Kantaja väittää kanteensa tueksi, että neuvosto toimi lainvastai-
                                                                         Hän väittää vaatimustensa tueksi, että henkilöstösääntöjen
sesti kieltäytyessään noudattamasta asetukseen N:o 2380/
                                                                         7 artiklaa, 25 artiklan toista kohtaa, 29 artiklan 1 kohdan a
98 johtaneen uudelleentarkastelun seurauksia ja että tämä
                                                                         alakohtaa ja 45 artiklan 1 kohtaa on rikottu, että riidanalaisen
lainvastainen toiminta oli riittävän vakavaa EY 288 artiklan
                                                                         päätöksen tekemistä edeltänyt hallintomenettely oli säännön-
mukaisen vastuun syntymiseksi.
                                                                         vastainen ja ettei yleisiä oikeusperiaatteita, kuten luottamuk-
                                                                         sensuojan, yhdenvertaisen kohtelun ja urakehityksen periaat-
                                                                         teita, ole noudatettu.
(1 ) EYVL L 208, 2.8.1997, s. 31-43.
(2 ) EYVL L 296, 5.11.1998, s. 1-5.
(3 ) Asia T-7/99, julkaistu EYVL C 86:ssa 27.3.1999, s. 23.              Kantaja katsoo tältä osin, ettei hänen hakemustaa ole tutkittu
(4 ) Julkaistu EYVL C 259:ssä 9.9.2000, s. 17.                           huolellisesti eikä häntä ainakaan ole merkitty ”short list”
(5 ) EYVL L 23, 25.1.2001, s. 9.                                         iin, eikä tätä ole perusteltu mitenkään, vaikka nimittävä
                                                                         viranomainen oli myöntänyt hänen soveltuvan AIDCO:n pääl-
                                                                         likön palkkaluokkaan A2 kuuluvaan toimeen. Se on lisäksi
                                                                         jälkikäteen ottanut käyttöön perusteita, joista ei mainittu
                                                                         työpaikkailmoituksessa.
                                                                         Lopuksi nimittävä viranomainen on tehnyt tehnyt ilmeisen
                                                                         arviointivirheen vertaillessaan hakijoiden ansioita.
Jacques Wunenburgerin 5.11.2003 Euroopan yhteisöjen
                komissiota vastaan nostama kanne
                           (Asia T-370/03)                               Vincenzo le Vocin 7.11.2003 Euroopan unionin neuvos-
                                                                                toa vastaan nostama kanne
                            (2004/C 21/78)
                                                                                (Asia T-371/03)
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                                                  (2004/C 21/79)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Jacques Wunenburger , kotipaikka Zagreb (Kroatia), on nosta-
nut 5.11.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen               Vincenzo le Voci, Bryssel (Belgia), on nostanut 7.11.2003
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota                  Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Eric Boigelot,                messa kanteen Euroopan unionin neuvostoa vastaan. Kantajan
Luxemburg.                                                               edustajina ovat asianajajat B. van de Wal ja E. Oude Elferink.


title: Asia T-55/99: Confederación Española de Transporte de Mercancíasin 25.2.1999 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 174/8                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         19.6.1999
Nicolaos Progoulisin 19.2.1999 Euroopan yhteisöjen ko-                   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
               missiota vastaan nostama kanne
                                                                         –    kumoaa Espanjan hyötyajoneuvojen ostojen tukijärjes-
                            (Asia T-53/99)                                    telmästä Plan Renove Industrialista 1 päivänä heinäkuuta
                                                                              1998 tehdyn komission päätöksen ja,
                          (1999/C 174/17)                                –    velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission korvaamaan
                                                                              oikeudenkäyntikulut.
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Nicolaos Progoulis on nostanut 19.2.1999 Euroopan yhteisö-
jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Eu-                Asiassa nostettu kanne kohdistuu Euroopan yhteisöjen komis-
roopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajat                 sion tekemään päätökseen, jossa katsotaan hyötyajoneuvojen
ovat Vassilis Akritidis ja Jonathan Branton, prosessiosoite              kannan uudistamista koskevaan avustusohjelmaan liittyvä,
Luxemburgissa asianajotoimisto Arendt & Medernach, 8-10                  Comisión Delegada para Asuntos Económicosin tekemä sopi-
rue Mathias Hardt.                                                       mus osittain valtiontueksi. Tämän ohjelman tarkoituksena on
                                                                         helpottaa luonnollisten henkilöiden sekä pienten ja keskisuur-
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin               ten yritysten uusien hyötyajoneuvojen hankkimiseksi toteutta-
                                                                         mien investointien rahoittamista edellyttäen, että yli kymme-
1) kumoaa komission päätöksen, jolla kieltäydyttiin oikaise-             nen vuotta vanha toinen hyötyajoneuvo romutetaan, traktorei-
    masta kantajan arviointikertomusta 1.7.1995-30.6.1997                ta lukuun ottamatta. Riidanalaisessa päätöksessä todetaan
    välisen ajanjakson osalta,                                           muuksi kuin valtiontueksi ainoastaan tuet, jotka on myönnetty
                                                                         alueellisille julkisyhteisöille ja paikallisille julkisia palveluja
2) velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut,                  tarjoaville yhteisöille sekä luonnollisille henkilöille taikka pie-
                                                                         nille ja keskisuurille yrityksille, jotka harjoittavat muuta kuin
3) velvoittaa vastaajan maksamaan kantajalle korvauksena                 kuljetukseen liittyvää liiketoimintaa yksinomaan paikallisella
    hänen kärsimästään aineettomasta vahingosta 100 000                  tai alueellisella tasolla.
    Belgian frangin vähimmäismäärän.
                                                                         Kanteen tueksi esitetään seuraavat perusteet:
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      –    Luottamuksensuojan periaatteen loukkaaminen. Tältä osin
                                                                              kantaja väittää, että Plan Renoven etuuksien saajat, jotka
Kantaja, joka on komission pääosaston XI.E.1 virkamies, vaatii                eivät ole saaneet Espanjan viranomaisilta mitään tietoa
arviointikertomuksensa oikaisemista 1.7.1995-30.6.1997                        komissiossa vireillä olleesta menettelystä, eivät ole voineet
välisen ajanjakson osalta sillä perusteella, että hänen työtehtä-             arvioida seikkoja, jotka merkitsevät mahdollisen avustuk-
viään, velvollisuuksiaan ja työpanostaan on kuvailtu väärin.                  sen tai julkisen tuen olemassaoloa. Toisaalta samat etuuk-
                                                                              sien saajat ovat voineet katsoa, että Renove-ohjelman
Kantaja väittää tältä osin, että kanteen kohteena olevalla                    toimenpiteet ovat perustuneet yhteisön ”de minimis”
päätöksellä loukataan yleisiä oikeusperiaatteita ja rikotaan                  -sääntöön,
henkilöstösääntöjen 43 artiklan yleisten täytäntöönpa-
nosäännösten 1 artiklaa sekä arviointiohjeen 3 artiklan                  –    Valtiontuen olemassaolon virheellinen arviointi, koska
c kohdan ii ja iii alakohtaa. Kyseiset rikkomukset koskevat                   kyseessä olevan ohjelman tavoitteena ei ole tiettyjen yritys-
myös nimittävän viranomaisen ilmeistä arviointivirhettä siltä                 ten taikka tuotteiden hyödyttäminen. Kantajan mielestä
osin kuin se arvioi tosiseikkoja väärin, mikä johti kantajan                  kyseessä ovat yleisluonteiset säännökset, joiden adressaat-
työpanosta koskevaan virheelliseen arvioon.                                   teina voivat olla ketkä tahansa luonnolliset henkilöt tai
                                                                              mitkä tahansa pienet ja keskisuuret yritykset alkuperästä
                                                                              tai kansallisuudesta riippumatta, ja jotka eivät toimi tietyllä
                                                                              tuotannon alalla, koska ei ole olemassa mitään ajoneuvojen
                                                                              alkuperää koskevaa edellytystä,
                                                                         –    Kilpailun vääristämistä ja yhteisön sisäiseen kauppaan
                                                                              vaikuttamista koskevien väitteiden perustelujen puuttumi-
Confederación Española de Transporte de Mercancı́asin                       nen. Tältä osin kantaja väittää, että asiassa kyseessä oleva
25.2.1999 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nosta-                       ohjelma on perustavanlaatuisesti kohdistettu ajoneuvoille,
                              ma kanne                                        jotka eivät kilpaile muiden yhteisön jäsenvaltioiden ajoneu-
                                                                              vojen kanssa ja että vaikka nämä olisivatkin kyseisen
                            (Asia T-55/99)                                    kilpailun kohteena, ne uudistetaan paljon ennen kuin
                                                                              ohjelmaan liittymiseksi vaadittu kymmenen vuoden raja
                          (1999/C 174/18)                                     saavutetaan. Kantajan mukaan voidaan korkeintaan väittää,
                                                                              että Plan Renove Industrial voi olla vähemmän suotuisa
                                                                              Espanjaan sijoittautumattomille kuljetusliikkeen harjoitta-
                   (Oikeudenkäyntikieli: espanja)                             jille, koska siihen liittyminen merkitsee näille taloudellisia
                                                                              lisäkustannuksia; kyseiset kuljetusliikkeen harjoittajat ovat
Confederación Española de Transporte de Mercancı́as, koti-                  kuitenkin paremmassa tilanteessa kuin Espanjaan sijoittau-
paikka Madrid, on nostanut 25.2.1999 Euroopan yhteisöjen                      tuneet siitä syystä, että näiden sijoittautumisvaltioissa on
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo-                      alhaisempi korkokanta. Toisaalta Renove Industrialin pii-
pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on                     ristä ei ole suljettu pois muihin valtioihin sijoittautuneita
asianajaja Jorge Pérez Villar, Madrid.                                        yrityksiä.
 ---pagebreak--- 19.6.1999                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 174/9
Kantajana oleva yhdistys väittää lopuksi, että asiassa kyseessä          Kantaja vetoaa seuraaviin seikkoihin:
olevien tukien takaisinmaksamisvaatimukset eivät ole riittävän
perusteltuja, koska niillä loukataan suhteellisuusperiaatetta,           –    olennaisen menettelymääräyksen noudattamatta jättämi-
luottamuksensuojan periaatetta, yhdenvertaisuuden periaatetta                 nen, kun kumottavaksi vaaditulla asetuksella ei ole lainkaan
sekä mielivallan kiellon periaatetta.                                         tai ei ole selkeää oikeudellista perustaa, ja/tai direktiivissä
                                                                              70/524/ETY (2) säädettyjen olennaisten menettelymääräys-
                                                                              ten rikkominen, kun kaksi oikeudellista perustaa on yhdis-
                                                                              tetty,
                                                                         –    neuvosto on tehnyt ilmeisen arviointivirheen soveltaessaan
                                                                              direktiivin 70/524/ETY 3 artiklan a kohdan e alakohtaa,
Alpharma Incin 11.3.1999 Euroopan unionin neuvostoa                      –    neuvosto on loukannut yhteisön oikeusjärjestykseen kuu-
                      vastaan nostama kanne                                   luvia oikeusperiaatteita, kuten suhteellisuusperiaatetta,
                                                                              luottamuksensuojan periaatetta ja kuulemisperiaatetta,
                            (Asia T-70/99)                               –    kumottavaksi vaaditun asetuksen perustelut ovat puutteel-
                                                                              liset, minkä vuoksi neuvosto on rikkonut EY:n perustamis-
                          (1999/C 174/19)                                     sopimuksen 190 artiklaa.
                                                                         (1) Ks. myös vireillä oleva asia T-13/99, Pfizer Animal Health v.
                    (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                          neuvosto (ei vielä julkaistu EYVL:ssä).
                                                                         (2) Rehujen lisäaineista 23 päivänä marraskuuta 1970 annettu neu-
Alpharma Inc, Fort Lee (Amerikan yhdysvallat), on nostanut                   voston direktiivi 70/524/ETY (EYVL L 270, 14.12.1970, s. 1.)
11.3.1999 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin neuvostoa vas-
taan. Kantajan edustajina ovat Gavin Robert, Lontoo, ja
Bernard Van de Walle de Ghelcke, Bryssel, ja prosessiosoite
Luxemburgissa asianajotoimisto Losch & Wolter, 11 rue
Goethe, Luxemburg.
                                                                         Eli Lilly and Company Ltd:n 15.3.1999 Euroopan yhteisö-
                                                                                jen komissiota vastaan nostama kanne
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–    kumoaa rehujen lisäaineista annetun neuvoston direktiivin                                        (Asia T-75/99)
     70/524/ETY muuttamisesta siltä osin kuin se koskee
     tiettyjen antibioottien hyväksymisen peruuttamista 17                                           (1999/C 174/20)
     päivänä joulukuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen
     (EY) N:o 2821/98, tai
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
–    kumoaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 2821/98 basitrasii-
     nisinkin hyväksymisen peruuttamista koskevilta osin, ja             Eli Lilly and Company Ltd on nostanut 15.3.1999 Euroopan
                                                                         yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kan-
–    velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                teen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edusta-
                                                                         jina ovat asianajajat Denis Waelbrock ja Dirk Brinckman,
                                                                         prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Arendt ja Me-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      dernach, B. P. 39, L-2010.
Kantajana oleva osakeyhtiö, jonka kotipaikka on Amerikan                 Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
yhdysvallat ja johon sovelletaan Delawaren osavaltion lakia,
valmistaa basitrasiinisinkiksi kutsuttua antibioottista rehujen          –    toteaa EY: n perustamissopimuksen 175 artiklan mukai-
lisäainetta, joka soveltuu käytettäväksi eläinten kasvun edistä-              sesti, että komissio on EY: n perustamissopimuksen 176
miseen. Kantaja on basitrasiinisinkin ainoa valmistaja ja tärkein             artiklan vastaisesti laiminlyönyt tarvittavien toimenpitei-
toimittaja Euroopan talousalueella, ja se markkinoi Norjassa                  den toteuttamisen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
valmistettavaa lisäainettaan kauppanimellä Albac.                             men asiassa T-120/96 (Lilly Industries v. komissio)
                                                                              25.6.1998 antaman tuomion noudattamiseksi,
Kumottavaksi vaaditussa asetuksessa (1) peruutetaan lupa                 –    velvoittaa komission maksamaan Ey:n perustamissopi-
käyttää ja markkinoida basitrasiinisinkkiä eläinten rehun lisäai-             muksen 178 artiklan ja 215 artiklan toisen kohdan mukai-
neena 30.6.1999 lukien. Basitrasiinisinkin kieltämistä pidettiin              sesti 2,6 miljoonaa ecua korvauksena aineellisesta ja aineet-
tarpeellisena turvatoimena niin kauan kuin ei ole saatu perus-                tomasta vahingosta, jonka kantaja kärsi komission laimin-
teellisia lisätodisteita mahdollisen vastustuskyvyn syntymisestä              lyönnin takia,
antibiootille eikä arvioitu sen siirtymisriskiä eläimestä ihmis-
een. Vastustuskyvyn siirtyminen vähentäisi ihmisen hoidossa              –    velvoittaa komission maksamaan korvauksena 1000 ecua
käytettävän basitrasiinisinkin tehokkuutta. Samalla kertaa kiel-              päivässä tässä asiassa annettavan tuomion päivämäärästä
lettiin kolme muuta ainetta eli spiramysiini, virginiamysiini                 siihen asti kun komissio on toteuttanut tarvittavat toimen-
ja tylosiinifosfaatti. Kielto otetaan uudelleen käsiteltäväksi                piteet ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa
viimeistään 31.12.2000.                                                       T-120/96 antaman tuomion noudattamiseksi,


title: Asia C-45/05: College van Beroep voor het bedrijfslevenin 2.2.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Maatschap Schonewille-Prins vastaan Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               16.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 93/10

         College van Beroep voor het bedrijfslevenin 2.2.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Maatschap Schonewille-Prins vastaan Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Asia C-45/05)
   (2005/C 93/18)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   College van Beroep voor het bedrijfsleven on pyytänyt 2.2.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 4.2.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Maatschap Schonewille-Prins vastaan Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit seuraaviin kysymyksiin:

               1)

               Onko asetuksen (EY) N:o 1254/1999 (1) 21 artiklaa tulkittava siten, että jokainen asetuksen (EY) N:o 1760/2000 noudattamisessa tietyn eläimen osalta esiintyvä sääntöjenvastaisuus johtaa siihen, että teurastuspalkkio suljetaan täysin pois kyseisen eläimen osalta?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko asetuksen (EY) N:o 1254/1999 21 artiklan sitova, erityisesti kun otetaan huomioon tästä koituvat seuraamukset?

               3)

               Sovelletaanko asetuksen (EY) N:o 2419/2001 (2) 44 ja 45 artiklaa asetuksen (EY) N:o 1760/2000 (3) noudattamisessa esiintyviin sääntöjenvastaisuuksiin?

               4)

               Jos kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi, merkitseekö asetuksen (EY) N:o 2419/2001 45 artiklan asianmukainen soveltaminen yhdessä 44 artiklan kanssa sitä, että teurastuspalkkion poissulkemista ei sovelleta sellaiseen huolimattomuuteen, joka liittyy tietojen ilmoittamiseen atk-pohjaisen tietokannan ylläpitäjälle, jos annetut tiedot, kuten nyt esillä olevassa tapauksessa tilalle siirtoa koskevat tiedot, ovat asiasisällöllisesti täysin paikkansapitäviä (ja jos ne myös alusta lähtien ovat olleet paikkansapitäviä ja jos niitä näin ollen ei ole koskaan tarvinnut oikaista)? Jos tämä ei päde kaiken huolimattomuuden osalta, päteekö tämä kuitenkin nyt kyseessä olevan tapauksen kaltaisessa tapauksessa, jossa huolimattomuus on muodostunut siitä, että tiedot annettiin (muutama päivä tai viikko) myöhässä, ja jossa teurastus tapahtui paljon myöhemmin? [alkup. s. 14]

               5)

               Onko asetuksen (ETY) N:o 3887/92 (4) 11 artiklaa ja/tai asetuksen (EY) N:o 1760/2000 22 artiklaa ja/tai asetuksen (EY) N:o 2419/2001 47 artiklan 2 kohtaa näin ollen tulkittava siten, että jäsenvaltiolla on oikeus kansallisina seuraamuksina, joista on säädetty näiden asetusten noudattamisen varmistamiseksi, sulkea pois yhteisön oikeuteen perustuva oikeus teurastuspalkkioon tai vähentää kyseistä palkkiota?

               6)

               Jos viidenteen kysymykseen vastataan kokonaan tai osittain myöntävästi, onko tällöin yhteisön oikeudessa säädettyjä poikkeuksia, erityisesti asetuksen (EY) N:o 2419/2001 44 ja 45 artiklaa, yhteisön oikeuteen perustuviin vähennyksiin ja poissulkemisiin vastaavasti sovellettava kansalliseen oikeuteen perustuviin vähennyksiin ja poissulkemisiin?

               7)

               Jos kuudenteen kysymykseen vastataan myöntävästi, kysytään, seuraako tällöin asetuksen (EY) N:o 2419/2001 45 artiklan asianmukaisesta ja vastaavasta soveltamisesta näihin kansallisiin vähennyksiin ja poissulkemisiin yhdessä 44 artiklan kanssa, että atk-pohjaiseen tietokantaan ilmoitettavien tietojen ilmoittamisen yhteydessä tapahtuneet huolimattomuudet ja erityisesti tietojen ilmoittaminen myöhässä eivät voi johtaa teurastuspalkkion poissulkemiseen, jos rekisteriin merkityt tiedot, kuten nyt esillä olevassa tapauksessa tilalle siirtoa koskevat tiedot, asiasisällöllisesti ovat täysin paikkansapitäviä?

      (1)  Naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä toukokuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1254/1999 (EYVL L 160, s. 21).

      (2)  Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevasta yhdennetystä hallinto- ja valvontajärjestelmästä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3508/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 11 päivänä joulukuuta 2001 annettu komission asetus (EY) N:o 2419/2001 (EYVL L 327, s. 11).

      (3)  Nautaeläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta sekä naudanlihan ja naudanlihatuotteiden pakollisesta merkitsemisestä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/97 kumoamisesta 17 päivänä heinäkuuta 2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1760/2000 (EYVL L 204, s. 1).

      (4)  Tiettyjä yhteisön tukijärjestelmiä koskevan yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 23 päivänä joulukuuta 1992 annettu komission asetus (ETY) N:o 3887/92 (EYVL L 391, s. 36).


title: Asia C-387/11: Kanne 19.7.2011 — Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta

text:
               15.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 305/4

         Kanne 19.7.2011 — Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-387/11)
   2011/C 305/04
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: W. Mölls ja C. Soulay)

      Vastaaja: Belgian kuningaskunta

      Vaatimukset

               —

               Unionin tuomioistuimen on todettava, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 49 ja 63 artiklaan sekä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 31 ja 40 artiklaan perustuvia velvoitteitaan, kun se on pitänyt voimassa eri sääntöjä Belgian oikeuden mukaan perustettujen sijoitusyhtiöiden saamien pääomatulojen ja irtaimesta omaisuudesta saatujen tulojen verotukselle ja ulkomaisten sijoitusyhtiöiden saamien pääomatulojen ja irtaimesta omaisuudesta saatujen tulojen verotukselle.

               —

               Belgian kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tällä kanteella komissio kritisoi maassa asuvien sijoitusyhtiöiden ja ulkomailla asuvien sijoitusyhtiöiden erilaista kohtelua pääomatulojen ja irtaimesta omaisuudesta saatavien tulojen verotuksessa. Toisin kuin maassa asuvat sijoitusyhtiöt, ulkomailla asuvat sijoitusyhtiöt, joilla ei ole kiinteää toimipaikkaa Belgiassa, eivät voi saada palautettua maksamaansa pääomatuloista ja irtaimesta omaisuudesta saatavista tuloista pidätettävää veroa. Tämä syrjintä ei ole sopusoinnussa perussopimuksen sijoittautumisvapautta koskevien määräysten kanssa, koska se tekee ulkomailla asuvien sijoitusyhtiöiden perustamisesta vähemmän houkuttelevaa, eikä perussopimuksen pääomien vapaata liikkuvuutta koskevien määräysten kanssa, koska Belgian oikeuden mukaan perustetun yhtiön rahoittaminen ulkomaisen sijoitusyhtiön välityksellä on kalliimpaa kuin sen rahoittaminen Belgian oikeuden mukaan perustetun sijoitusyhtiön välityksellä.
   Komissio kiistää myös Belgian viranomaisten esittämät oikeuttamisperusteet. Belgian viranomaiset eivät ole ensinnäkään esittäneet objektiivisia seikkoja, joiden perusteella voitaisiin todeta, että maassa asuvien sijoitusyhtiöiden ja ulkomailla asuvien sijoitusyhtiöiden tilanne on erilainen sellaisella tavalla, jolla olisi merkitystä niiden vero-oikeudellisen aseman kannalta. Kyseessä oleva verojärjestelmä ei myöskään liity mitenkään verotusvallan tasapainoiseen jakamiseen kyseessä olevien valtioiden välillä. Missään tapauksessa jäsenvaltio ei voi vedota kahdenväliseen sopimukseen välttyäkseen perussopimukseen perustuvilta velvollisuuksiltaan. Siitä väitetystä vaarasta, että muualla asuvat yhtiöt tekevät veropetoksen, komissio tuo esiin, että Belgian viranomaiset eivät voi vedota Belgian itse antamista säännöksistä johtuviin verovalvonnan esteisiin oikeuttaakseen sen, ettei perussopimuksessa taattuja vapauksia sovelleta.


title: J. Antonissenin 11.11.1996 Euroopan yhteisöjä, jota neuvosto ja komissio edustavat, vastaan nostama kanne (Asia T-179/96)

text:
 N:o C 9/20          I FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        11.1.97
— kesäkuu 1993 koskevat korjauskertoimet 30 kuukautta                      määrää, jonka kantaja ja se yhtymä, johon kantaja
 myöhässä ja toiseksi laiminlyömällä tarvittavan joutuisuu                kuuluu, ovat velvollisia maksamaan kaupan pitämises
 den, jotta se olisi kyennyt esittämään neuvostolle uusien                 tä luopumisesta tehdyn sitoumuksen päättymisen jäl
 Zairea koskevien korjauskertoimien vahvistamista ajanjak                 keen tuotetusta maidosta ( eli maidon markkinointivuo
 soksi heinäkuu 1993 — elokuu 1996 .                                       sina    1989/1990— 1995/ 1996        tuotetusta maidosta
                                                                           nämä vuodet mukaan lukien ), sekä velvoittaa yhteisön
 Kantaja korostaa lopuksi, että komissio on loukannut hä                  maksamaan ne korot, jotka kantaja on velkaa sellaisil
 nen osaltaan syrjintäkiellon ja yhdenvertaisen kohtelun pe               le tahoille, jotka voivat vaatia tätä lisämaksua ( eli 5
 riaatetta. Komissio on ajanjaksolla maaliskuu — kesäkuu                   prosenttia 1.9.1996 lukien ),
 1993 näet kohdellut kantajaa syrjivästi ja aiheuttanut sen,
 että kantaja ei ole saanut samansuuruista palkkaa kuin              ( c ) velvoittaa yhteisön maksamaan kantajalle 58 695
 muissa valtioissa työskentelevät virkamiehet, joiden osalta               Alankomaiden guldenia ( määrä, joka aiheutuu siitä,
 sovellettavat korjauskertoimet olivat yli 100 ja jotka saivat             että asetusta ( ETY) N:o 2187/93 on sovellettu kaupan
 samalla ajanjaksolla osan palkastaan siten, että siihen so               pitämisestä luopumisesta tehdyn sitoumuksen, jona ai
vellettiin korjauskertoimia . Vaikka ajanjaksoa heinäkuu                   kana kantaja ja oikeuden edellinen haltija eivät ole
 1993 — elokuu 1996 koskevat tiedot eivät olekaan täysin                   tuottaneet maitoa, päättymisen jälkeisiin ajanjaksoihin;
 luotettavia Kinshasassa ilmenneiden ongelmien vuoksi , täl               yhteisö on velvoitettava maksamaan lisäksi korkoa va
 lä ei kuitenkaan missään tapauksessa voida perustella sen                 hingon syntymisestä asiassa Mulder II annetun tuo
 korjauskertoimen poistamista, joka osoitti edellisten kuu                mion julistamispäivään ( eli 19.5.1992 ) asti ), sekä 8
kausien osalta yli kaksi kertaa korkeampia elinkustannuk                  prosenttia vuotuista viivästyskorkoa 19.5.1992 alkaen
 sia suhteessa viitearvoon. Samojen paikalliseen valuuttaan                maksun täysimääräiseen suorittamiseen asti, kuten asi
vaikuttaneiden ongelmien vuoksi Venäjän osalta sovelletta                 assa Mulder II annetussa tuomiossa määrätään,
vaa taloudellista pariteettia koskeva kerroin vahvistettiin
dollareissa 1.1.1994 lähtien .                                       ( d ) velvoittaa yhteisön maksamaan kantajalle 180 322,22
                                                                           Alankomaiden guldenia, joka vastaa sen viitemäärän
                                                                           korvaavasta viitemäärästä maksettavaa määrää, jonka
                                                                           kantaja olisi asetuksen (ETY ) N:o 857/84 3 a artiklan
                                                                           mukaan voinut saada, jos hänellä olisi vielä tällä het
                                                                           kellä hallinnassaan tila , jonka osalta Herbrink oli teh
                                                                           nyt vuonna 1979 sitoumuksen kaupan pitämisestä luo
J. Antonissenin 11.11.1996 Euroopan yhteisöjä, jota neu                   pumisesta,
      vosto ja komissio edustavat, vastaan nostama kanne
                         ( Asia T-l 79/96 )                                sekä
                            ( 97/C 9/36 )
                                                                     ( e ) velvoittaa yhteisön korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                 (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                                                                     Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
J. Antonissen, Giethem (Alankomaat), on nostanut
 11.11.1 996 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas              Tämä oikeudenkäynti liittyy asiaan C-98/91 ( Herbrink,
teen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöä vastaan,            yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 27.1.1994 ). Kantaja on
jota Euroopan yhteisön neuvosto ja komissio edustavat.              Herbrinkin oikeudenomistaja . Yhteisöjen tuomioistuimen
Kantajan edustajana on asianajaja E. H. Pijnacker Hor              tuomion jälkeen Herbrinkille on kieltäydytty lopullisella
dijk, Amsterdam, ja prosessiosoite Luxemburgissa on asian          tavalla jakamasta SLOM-kiintiötä, koska hänellä ei ollut
ajotoimisto L. Frieden, 62 avenue Guillaume .                       enää hallinnassaan alkuperäistä SLOM-tilaa; tämän tilan
                                                                    vuokrasopimusta ei ollut enää pidennetty, koska Herbrin
                                                                    killä ei ollut maitokiintiötä .
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
tuin :
( a ) toteaa, että yhteisöllä on velvollisuus korvata kantajal
      le jo aiheutunut ja hänelle mahdollisesti myöhemmin
      aiheutuva vahinko, joka johtuu siitä, että kantajalle ja
      A. A. Herbrinkille, joka oli edellinen oikeudenhaltija,       Mireille Meskensin 27.11.1996 Euroopan parlamenttia
                                                                                vastaan nostama kanne
      on kieltäydytty määräämästä viitemäärää Herbrinkin
      neuvoston 17 päivänä toukokuuta 1977 antamassa                                          (Asia T- 194/96 )
      asetuksessa ( ETY) N:o 1078/77 tarkoitetun kaupan pi                                     ( 97/C 9/37)
      tämisestä luopumisesta tekemän sitoumuksen päätyt
      tyä 17.5.1984 pelkästään sillä perusteella, että tila, jol                      (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
      la Herbrink oli tuottanut maitoa ennen kuin hän oli
      tehnyt sitoumuksen kaupan pitämisestä luopumisesta ,          Mireille      Meskens,     kotipaikka    Bryssel,   on nostanut
      ei ole enää ollut vuodesta 1987 lähtien kantajasta tai        27.11.1996 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas
      Herbrinkistä riippumattomista syistä kokonaan tai             teen tuomioistuimessa kanteen Euroopan parlamenttia vas
      osaksi heidän hallinnassaan,                                  taan. Kantajan edustajat ovat asianajajat Jean-Noel Louis,
                                                                    Thierry Demaseure ja Ariane Tornel , Bryssel, ja prosessi
( b ) velvoittaa yhteisön maksamaan kantajalle 258 556,38           osoite Luxemburgissa Fiduciaire Myson SARL, 30 rue de
      Alankomaiden guldenia, mikä vastaa sen lisämaksun             Cessange .


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto)  27 päivänä lokakuuta 2005  yhdistetyissä asioissa C-266/04–C-270/04, C-276/04 ja C-321/04–C-325/04 (Tribunal des affaires de sécurité sociale de Saint-Étiennen esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Nazairdis SAS ym. vastaan Caisse nationale de l'organisation autonome d'assurance vieillesse des travailleurs non salariés des professions industrielles et commerciales (Organic) (Tuen käsite — Myyntipinta-alan mukaan perittävä maksu — Maksun ja maksun tuoton käyttötarkoituksen välinen sitova yhteys)

text:
               24.12.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 330/5

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO

   (ensimmäinen jaosto)
   27 päivänä lokakuuta 2005
   yhdistetyissä asioissa C-266/04–C-270/04, C-276/04 ja C-321/04–C-325/04 (Tribunal des affaires de sécurité sociale de Saint-Étiennen esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Nazairdis SAS ym. vastaan Caisse nationale de l'organisation autonome d'assurance vieillesse des travailleurs non salariés des professions industrielles et commerciales (Organic) (1)

   (Tuen käsite - Myyntipinta-alan mukaan perittävä maksu - Maksun ja maksun tuoton käyttötarkoituksen välinen sitova yhteys)
   (2005/C 330/10)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Yhdistetyissä asioissa C-266/04–C-270/04, C-276/04 ja C-321/04–C-325/04, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvista ennakkoratkaisupyynnöistä, jotka Tribunal des affaires de sécurité sociale de Saint-Étienne (C 266/04–C 270/04 ja C 276/04) ja Cour d'appel de Lyon (C 321/04–C 325/04) (Ranska) ovat esittäneet 5.4.2004 ja 24.2.2004 tekemillään päätöksillä, jotka ovat saapuneet yhteisöjen tuomioistuimeen 24., 25. ja 29.6.2004 sekä 27.7.2004, saadakseen ennakkoratkaisun asioissa Nazairdis SAS, josta on tullut Distribution Casino France SAS (C-266/04), Jaceli SA (C-267/04), Komogo SA (C-268/04 ja C-324/04), Tout pour la maison SARL (C-269/04 ja C-325/04), Distribution Casino France SAS (C-270/04), Bricorama France SAS (C-276/04), Distribution Casino France 3 SAS (C-321/04), Société Casino France, jolle ovat siirtyneet JUDIS SA:n oikeudet saaneen IMQEF SA:n oikeudet (C-322/04) ja Dechrist Holding SA (C-323/04) vastaan Caisse nationale de l'organisation autonome d'assurance vieillesse des travailleurs non salariés des professions industrielles et commerciales (Organic), yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: ensimmäisen jaoston puheenjohtajan tehtäviä hoitava neljännen jaoston puheenjohtaja K. Schiemann sekä tuomarit J. N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts (esittelevä tuomari), E. Juhász ja M. Ilešič, julkisasiamies: C. Stix-Hackl, kirjaaja: johtava hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut 27.10.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   EY 87 artiklan 1 kohtaa ja EY 88 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, ettei Ranskassa käytössä olevan veronluonteisen, kauppiaiden ja käsityöläisten tukea koskevan maksun periminen ole ristiriidassa niiden kanssa.

      (1)  EUVL C 228, 11.09.2004

      EUVL C 201, 07.08.2004

      EUVL C 239, 25.09.2004.


title: Asia T-119/07: Kanne 16.4.2007 — Italia v. komissio

text:
               9.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/24

         Kanne 16.4.2007 — Italia v. komissio
   (Asia T-119/07)
   (2007/C 129/41)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (Rooma, Italia) (asiamies: asianajaja G. Aiello)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Komission 7.2.2007 tekemä päätös 2007 C(2007) 286 lopull.

               —

               on kumottava ja komissio on velvoitettava korvaamaan kantajalle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut ja palkkiot.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Tämä kanne on nostettu 7.2.2007 tehdystä päätöksestä 2007 C(2007) 286 lopull., joka koskee Gardannen alueella, Shannonin alueella ja Sardiniassa alumiinioksidin valmistuksessa polttoaineena käytettävien kivennäisöljyjen vapauttamista valmisteverosta, jonka Ranska, Irlanti ja Italia ovat panneet täytäntöön. Kyseisessä päätöksessä todetaan oikeutetuiksi Italian hallituksen Eurallumina S.p.A:lle myöntämät verovapaudet 80 prosentin osalta niiden määrästä ja siinä määrätään lopun 20 prosentin suuruisen osuuden osalta velvollisuudesta periä takaisin veroetuudet, jotka tuensaajalle on myönnetty 1.6.2004 lukien.
   Kantaja väittää vaatimustensa tueksi seuraava:

               —

               Perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan rikkominen siltä osin kuin riidanalaisessa päätöksessä katsotaan, että Italian järjestelmässä säädetty valmisteverovapautus merkitsee valtiontukea. Se väittää tältä osin, että kuten direktiivin 2003/96/EY (1) sanamuoto vahvistaa, kysymyksessä olevat valmisteverovapaudet eivät merkitse valtiontukea, vaan ne pikemminkin kuuluvat luonteensa ja johdonmukaisuutensa vuoksi kansallisen verojärjestelmän piiriin. Jos näet kyse on valtiontuesta, edellä mainitussa direktiivissä hyväksytään nimenomaisesti mainitut tuet ainakin 31.12.2006 saakka. Tutkittavana olevan toimenpiteen väitetyn valikoivuuden osalta on huomattava, että toimenpide koskee yleisesti kaikkia niitä yrityksiä, jotka käyttävät kivennäisöljyjä alumiinioksidin valmistamiseen. Sillä, että Italian alueella on olemassa ainoastaan yksi laitos, jossa mainittuja kivennäisöljyjä käytetään tuotantoprosessissa, on pelkkä sattuma eikä sillä voi olla vaikutusta säännöksen yleiseen sovellettavuuteen.

               —

               Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan sekä vuonna 1998 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen rikkominen siltä osin kuin tämän riidan kohteena olevaa riidanalaista valmisteverovapautusta on pidettävä Sardinian alueen taloudellisen kehityksen kannalta tarkoituksenmukaisena.

               —

               Valtiontuesta ympäristönsuojelulle annettujen yhteisön suuntaviivojen (2001/C 37/03) 51 kohdan E.3.2 alakohdan rikkominen siltä osin kuin esillä olevassa asiassa ei ole jätetty tekemättä erityisiä sopimuksia tuen myöntäneen valtion ja tuensaajayrityksen välillä ympäristönsuojelullisten tulosten parantamisesta.

               —

               Lopuksi kantaja vetoaa luottamuksensuojan periaatteen ja yhteisön toimien laillisuutta koskevan olettaman loukkaamiseen.

      (1)  Energiantuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annettu neuvoston direktiivi (EUVL L 283, 31.10.2003, s. 51).


title: Asia T-390/15: Kanne 16.7.2015 – Perfetti Van Melle Benelux v. SMHV – PepsiCo (3D)

text:
               21.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/53

         Kanne 16.7.2015 – Perfetti Van Melle Benelux v. SMHV – PepsiCo (3D)
   (Asia T-390/15)
   (2015/C 311/58)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Perfetti Van Melle Benelux BV (Breda, Alankomaat) (edustaja: asianajaja P. Testa)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: PepsiCo, Inc. (Purchase, New York, Yhdysvallat)

      Menettely SMHV:ssä

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Mustavalkoinen yhteisön kuviomerkki, joka sisältää sanaosan 3D – Rekisteröintihakemus nro 9 384 041

      SMHV:ssä käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n viidennen valituslautakunnan 8.5.2015 asiassa R 465/2014-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen, jolla hyväkyttiin rekisteröintihakemus nro 9 384 041 seuraaville tavaroille: suklaa, leipomotuotteet, konditoriatuotteet, makeiset, pureskeltavat makeiset, karamellit, hedelmäkumikaramellit, sokeriväri, purukumi, palloksi puhallettavat purukumit, tikkukaramellit, lakritsi, hyytelöt (konditoriatuotteet), toffee, minttupastillit, makeiset

               —

               velvoittaa PepsiCo:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-266/99: Euroopan yhteisöjen komission 16.7.1999 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 281/4                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       2.10.1999
     Vuoden 1998 uusi lainsäädäntö ei vaikuta taannehtivasti             –    Direktiivin 75/440/ETY 4 artiklan 2 kohdan rikkominen:
     eikä sillä lopeteta syrjivää verotusta, joka kohdistuu oikeu-            Komissio on todennut Ranskan viranomaisten viivytelleen
     denkäynnin aiheena oleviin ajoneuvoihin, jotka on jo                     huomattavan kauan (1977-1993 eli 17 vuotta) direktiivin
     otettu käyttöön Ranskassa ennen 1.7.1998.                                75/440/ETY mukaisten velvoitteiden noudattamisen edel-
                                                                              lyttämien toimenpiteiden toteuttamisessa, vaikka pintave-
                                                                              den saastumisongelmia on esiintynyt Ranskan virano-
(1.1.1978-12.1.1988 ajoneuvokohtaisesti liikenteeseen hyväk-                  maistenkin mukaan jo 1980-luvulta lähtien. Pintavesien
sytyt ajoneuvot)                                                              laadun jatkuva heikkeneminen nitraattipäästöjen vuoksi
–    EY 90 artiklan rikkominen: Komissio katsoo sen seikan,                   on osoitus ranskalaisten viranomaisten rakenteelliseen
     että Ranskan viranomaiset ovat rajanneet syrjivän verotuk-               toimintasuunnitelmaan sisältyvien tärkeimpien toimien
     sen kohteena olleiden ulkomaisten ajoneuvojen hallinnolli-               tehottomuudesta.
     sen tehon muutoksen ja siihen liittyvän uuden rekisteriot-          –    Direktiivin 75/440/ETY 4 artiklan 3 kohdan rikkominen:
     teen myöntämisen ja välittömät verotukselliset vaikutukset               Huonolaatuisen veden käyttö juomaveden valmistamiseen
     koskemaan pelkästään tyypihyväksyttyä mallia olevia ajo-                 on periaatteessa kielletty, ja se on mahdollista vain, jos
     neuvoja, osoittavan, että asiassa Feldain annettu tuomio (1)             molemmat kahdesta edellytyksestä täyttyvät, mikä ei toteu-
     on otettu huomioon vain osittain.                                        du tässä tapauksessa. Näin valmistetussa juomavedessä
                                                                              nitraattien raja-arvot usein ylittyvät, ja siksi Ranskan
                                                                              viranomaiset toteavat, että ”raskaana olevia naisia ja ime-
(1) Asia 433/85, tuomio 17.9.1987, Kok. 1987, s. 3521.                        väisikäisiä lapsia kehotetaan välttämään näiden vesien
                                                                              juomista silloin, kun ne eivät ole laatuvaatimusten mukai-
                                                                              sia”. Komissio on todennut, että Ranskan viranomaiset
                                                                              eivät ole toteuttaneet 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja
                                                                              hoitosuunnitelmia, kun se olisi ollut tarpeen.
                                                                         (1) EYVL L 194, 25.7.1975, s. 26.
Euroopan yhteisöjen komission 16.7.1999 Ranskan tasa-
                  valtaa vastaan nostama kanne
                          (Asia C-266/99)
                          (1999/C 281/06)                                Tribunal d’arrondissement de Luxembourgin 15.7.1999
                                                                         tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
                                                                         asiassa Christiane Adam vastaan l’administration de l’enre-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 16.7.1999 Euroo-                gistrement et des domaines (rekisteri- ja kiinteistöhallitus)
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa
vastaan. Kantajan asiamies on oikeudellisen yksikön virkamies                                      (Asia C-267/99)
Michel Nolin ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o Carlos
Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
                                                                                (1999/C 281/07)
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
tuin                                                                     Tribunal d’arrondissement de Luxembourg on pyytänyt
                                                                         15.7.1999 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisö-
–    toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut direktiivin       jen tuomioistuimeen 19.7.1999, Euroopan yhteisöjen tuo-
     75/440/ETY (1) ja erityisesti sen 4 artiklan mukaisia velvoit-      mioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Christiane Adam vas-
     teitaan, koska se ei ole antanut tarvittavia säädöksiä              taan l’administration de l’enregistrement et des domaines
     sitä varten, että juomaveden valmistamiseen tarkoitetun             (rekisteri- ja kiinteistöhallitus) seuraaviin kysymyksiin:
     pintaveden laatu olisi 3 artiklassa säädettyjen arvojen
     mukainen, ja                                                        1. Muodostaako jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädän-
                                                                              nön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen neuvoston
–    velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-                 direktiivin 77/388/ETY (1) liitteen F 2 kohdassa esiintyvä
     kulut.                                                                   vapaan ammatin käsite yhteisön oikeudessa itsenäisen
                                                                              käsitteen?
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                           Siinä tapauksessa, että vastaus ensimmäiseen kysymykseen
                                                                              on myöntävä:
Komission perustellussa lausunnossaan tarkoittama yhteisön               2. Käsittääkö vapaan ammatin käsite asuntoyhtiön isännöit-
oikeuden rikkominen koskee yksinomaan direktiivin puutteel-                   sijän ammatin harjoittamisen?
lista soveltamista Bretagnen hallintoalueella.
–    Direktiivin 75/440/ETY 4 artiklan 1 kohdan rikkominen:              (1) EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1.
     Kyseessä olevissa neljässä departementissa pintavesien
     laatu ei ole pysyvästi ja laajassa mittakaavassa 3 artiklassa
     säädettyjen arvojen mukainen.


title: Asia C-181/15 P: Valitus, jonka Marpefa, S.L. on tehnyt 22.4.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-708/14, Marpefa v. SMHV, 3.2.2015 antamasta määräyksestä

text:
               16.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/12

         Valitus, jonka Marpefa, S.L. on tehnyt 22.4.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-708/14, Marpefa v. SMHV, 3.2.2015 antamasta määräyksestä
   (Asia C-181/15 P)
   (2015/C 381/14)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: Marpefa, S.L. (edustaja: abogado I. Barroso Sánchez-Lafuente)

      Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Kabushiki Kaisha Sony Computer Entertainment
   Unionin tuomioistuin (seitsemäs jaosto) on hylännyt valituksen 6.10.2015 antamallaan määräyksellä.


title: Asia C-471/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Unabhängigen Verwaltungssenat Salzburg (Itävalta) on esittänyt 28.9.2010 — Martin Wohl ja Ildiko Veres v. Magistrat der Stadt Salzburg, muu osapuoli: Magistrat der Stadt Salzburg

text:
               4.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Unabhängigen Verwaltungssenat Salzburg (Itävalta) on esittänyt 28.9.2010 — Martin Wohl ja Ildiko Veres v. Magistrat der Stadt Salzburg, muu osapuoli: Magistrat der Stadt Salzburg
   (Asia C-471/10)
   ()
   2010/C 328/35
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Martin Wohl ja Ildiko Veres

      Vastaaja: Magistrat der Stadt Salzburg

      Muu osapuoli: Finanzamt Salzburg-Stadt

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko luettelon, jota tarkoitetaan Unkarin tasavallan liittymisestä Euroopan unioniin tehdyn liittymisasiakirjan 24 artiklassa, liitettä X (1. henkilöiden vapaa liikkuvuus) (1), tulkittava siten, että työntekijöiden käyttöön asettamista Unkarista Itävaltaan ei ole katsottava työntekijöiden työhön lähettämiseksi ja että unkarilaisten/slovakialaisten työntekijöiden työskentelyä Itävallassa koskevat kansalliset rajoitukset pätevät juuri samalla tavalla myös unkarilaisen yrittäjän käyttöön asettamiin (ja siellä laillisesti työskenteleviin) unkarilaisiin/slovakialaisiin työntekijöihin Itävallassa?

      (1)  EUVL 2003 L 236, s. 846.


title: Asia C-167/07: Kanne 29.3.2007 — Espanjan kuningaskunta v. Euroopan unionin neuvosto

text:
               26.5.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 117/19

         Kanne 29.3.2007 — Espanjan kuningaskunta v. Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-167/07)
   (2007/C 117/31)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: N. Díaz Abad)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto
   Vaatimukset

               —

               yhteisöjen tuomioistuimen on kumottava yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2007 21.12.2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 41/2007 (1), sikäli kuin siinä ei osoiteta tiettyjä kiintiöitä espanjalaisaluksille yhteisön Pohjanmeren vesialueilla

               —

               Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   1)   Syrjintäkiellon periaatteen loukkaaminen
   Espanjan kuningaskunta väittää, että koska riidanalaisessa asetuksessa ei osoiteta Espanjalle kiintiöitä yhteisön Pohjanmeren vesialueilla, sillä loukataan syrjintäkiellon periaatetta, koska liittymisasiakirjassa vahvistetun siirtymäajan päätyttyä muille jäsenvaltioille myönnetään oikeus päästä tälle vesialueelle ja käyttää sen luonnonvaroja, mutta Espanjan kuningaskunnalle myönnetään yksinomaan oikeus päästä vesialueelle.
   2)   Espanjan liittymisasiakirjan virheellinen tulkinta
   Kun liittymisasiakirjassa säännellään Espanjan siirtymäaikaa kalastuksen alalla, siinä ei tehdä eroa vesialueille pääsyn ja vesiluonnonvarojen käyttöoikeuden välillä. Lisäksi liittymisasiakirjan määräyksiä on tulkittava sen asiayhteyden ja päämäärän mukaisesti.
   3)   Asetuksen 2371/2002 (2) 20 artiklan 2 kohdan rikkominen
   Tätä säännöstä rikotaan, koska Espanjalle ei jaeta uusia kalastusmahdollisuuksia muodostavia kiintiöitä, jotka jaettiin ensimmäistä kertaa liittymisasiakirjassa vahvistetun siirtymäajan päättymisen jälkeen.

      (1)  EUVL 2007 L 15, s. 1.

      (2)  Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2371/2002 (EYVL L 358, s. 59).