title: Asia T-51/15: Kanne 3.2.2015 – PAN Europe v. komissio

text:
               13.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/33

         Kanne 3.2.2015 – PAN Europe v. komissio
   (Asia T-51/15)
   (2015/C 118/42)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja B. Kloostra)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa 24.11.2014 annetun komission päätöksen viitteellä Ares(2014)3900631 (jäljempänä riidanalainen päätös), jossa komissio vahvisti pääosin 3.6.2014 antamansa päätöksen viitteellä Ares(2014)2150615, jossa se antoi ratkaisun PAN Europen 3.1.2014 esittämästä tiedonsaantipyynnöstä (kirjattu komissiossa 6.1.2014)

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäisen kanneperusteen mukaan komissio on riidanalaisen päätöksen antaessaan rikkonut asetusta (EY) N:o 1367/2006 ja virheellisesti jättänyt soveltamatta sitä tai soveltanut sitä ainoastaan osittain, koska

                           —

                           komissio rikkoi asetuksen (EY) N:o 1367/2006 2 artiklan 1 kohdan d alakohtaa, kun se jätti huomioimatta sen tosiseikan, että pyydetty tieto luokitellaan ympäristötiedoksi

                           —

                           komissio rikkoi asetuksen (EY) N:o 1367/2006 6 artiklan 1 kohtaa ja asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 3 kohtaa, kun se ei tulkinnut asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 3 kohdan mukaista kieltäytymisperustetta ja Århusin yleissopimuksen 4 artiklan 3 kappaleen 2 kohdan mukaisesti tai/ja riittävän rajoittavasti, kun se ei verrannut päätöksentekomenettelyn suojaamista koskevaa erityistä etua, johon se on vedonnut, ympäristötiedon julkaisemista koskevaan yleiseen etuun ja kun se ei perustellut riittävällä tavalla kieltäytymistä

                           —

                           komissio rikkoi asetuksen (EY) N:o 1367/2006 6 artiklan 1 kohtaa ja asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklaa, kun se jätti tutkimatta yksityiskohtaisesti ja yksilöllisesti tiedonsaantipyynnössä mainitut asiakirjat ja kun se jätti kunkin yksittäisen asiakirjan osalta perustelematta syyn, miksi sitä ei pitäisi julkaista

               2)

               Toisen kanneperusteen mukaan komissio on riidanalaisen päätöksen antaessaan rikkonut asetusta (EY) N:o 1049/2001, erityisesti kyseisen asetuksen 4 artiklaa ja/tai tarkemmin sen 4 artiklan 3 kohtaa, koska se ei osoittanut, että kieltäytymisperustetta, johon on vedottu, voidaan soveltaa, koska se virheellisesti jätti arvioimatta julkaisemisella tavoitellut edut ja koska se virheellisesti sekä asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan vastaisesti jätti tutkimatta yksityiskohtaisesti ja yksilöllisesti asiakirjoihin tutustumista koskevassa pyynnössä mainitut asiakirjat.


title: Asia C-379/05: Gerechtshof te Amsterdamin  21.9.2005  tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Amurta S. G. P. S.vastaan Inspecteur van de Belastingsdienst/Amsterdam

text:
               28.1.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 22/3

         Gerechtshof te Amsterdamin 21.9.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Amurta S. G. P. S.vastaan Inspecteur van de Belastingsdienst/Amsterdam
   (Asia C-379/05)
   (2006/C 22/06)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Gerechtshof te Amsterdam on pyytänyt 21.9.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 17.10.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Amurta S. G. P. S. vastaan Inspecteur van de Belastingsdienst/Amsterdam seuraaviin kysymyksiin:

               1)

               Onko vuoden 1965 osinkoverolain 4 §:ssä säädetty vapautus, sellaisena kuin se on esitetty tämän päätöksen 5.3–5.5. kohdassa, kun tätä vapautusta tarkastellaan yhdessä kyseisen lain 4 a §:ssä säädetyn vapautuksen kanssa, sopusoinnussa pääomien vapaata liikkuvuutta koskevien EY:n perustamissopimuksen määräysten (EY 56–EY 58 artikla, aiemmin 73b–73d artikla) kanssa, koska tätä vapautusta sovelletaan vain osinkoihin, joita jaetaan sellaisille Alankomaissa yhteisöverotuksessa verovelvollisille osuuden- tai osakkeenomistajille tai sellaisille Alankomaissa kiinteän toimipaikan, jonka varallisuuteen osuudet tai osakkeet kuuluvat, omaaville ulkomaisille osuuden- tai osakkeenomistajille, joihin sovelletaan vuoden 1969 yhteisöverotuslain 13 §:ssä säädettyä omistusosuuteen perustuvaa vapautusta?

               2)

               Onko edellä 1. kohdassa esitettyyn kysymykseen annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, myöntääkö sellaisen ulkomaalaisen osuuden– tai osakkeenomistajan/yhtiön, johon lain 4 §:ssä säädettyä vapautusta ei sovelleta, asuinvaltio osuuden- tai osakkeenomistajalle/yhtiölle täyden verohyvityksen (full credit) alankomaalaisesta osinkoverosta?


title: Asia F-98/07: Kanne 3.10.2007 — Petrilli v. Euroopan yhteisöjen komissio

text:
               8.12.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 297/48

         Kanne 3.10.2007 — Petrilli v. Euroopan yhteisöjen komissio
   (Asia F-98/07)
   (2007/C 297/96)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Petrilli (Sint Stevens Woluwe, Belgia) (edustaja: asianajaja J. L. Lodomez)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Esillä oleva kumoamiskanne on otettava tutkittavaksi ja katsottava perustelluksi.

               —

               Nimittävän viranomaisen 20.7.2007 tekemä päätös, jolla se hylkäsi kantajan Euroopan yhteisöjen henkilöstöön sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 90 artiklan 1 kohdan nojalla tekemän hakemuksen saada uusituksi hänen työsopimuksensa komission tutkimuksen pääosaston kanssa.

               —

               Sellainen mahdollinen päätös, jonka komissio saattaisi joutua tekemään valituksesta, jonka kantaja teki rinnakkain tämän kanteen ja nimittävän viranomaisen 20.7.2007 tekemän päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä koskevan kanteen kanssa, on kumottava.

               —

               Esillä oleva vahingonkorvauskanne on otettava tutkittavaksi ja katsottava perustelluksi.

               —

               Komissio on velvoitettava sallimaan se, että kantaja otetaan takaisin tämän sopimussuhteiseen toimihenkilön toimeensa tutkimuksen pääosaston yksikössä T2 18 kuukauden pituiseksi ajaksi, ja tähän velvoitteeseen on liitettävä 1 000,00 euron suuruinen uhkasakko kutakin päivää kohden, jolloin tämän velvoitteen täyttäminen viivästyy.

               —

               Komissio on velvoitettava maksamaan korvauksena aineellisesta vahingosta, joka kantajalle on aiheutunut palkanmenetyksenä, koska tämän työsopimusta ei ole uusittu, sitä palkkaa vastaava määrä, jonka hän olisi saanut, mikäli hän olisi voinut jatkaa sopimussuhteisen toimihenkilön sopimusta kolmen vuoden loppuun asti.

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan ylimääräinen vahinko, jonka kantajalle on aiheutunut siitä, ettei hän saanut mahdollisuutta tehdä toistaiseksi voimassa olevaa työsopimusta tulevaisuudessa perustettavan tutkimuksen täytäntöönpanotoimiston kanssa, koska hänen edellä mainittua työsopimustaan ei uusittu, eikä hänellä ollut mahdollisuutta saattaa päätökseen tehtäväänsä komissiossa eikä jatkamalla kyseisen tehtävän suorittamista laajentaa kokemustaan siellä.

               —

               Komissio on velvoitettava maksamaan korvauksena henkisestä kärsimyksestä, joka kantajalle on aiheutunut päätöksestä olla uusimatta hänen työsopimustaan, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kohtuulliseksi arvioima ja suuruudeltaan väliaikaisesti yhdeksi euroksi vahvistama summa, ellei tämä kärsimys selvästi lisäännyt tässä oikeudenkäynnissä.

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantajan vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen, joista ensimmäinen koskee laillisuusperiaatteen loukkaamista ja muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 88 artiklan rikkomiseen. Kantaja väittää, että määräaikaisen henkilöstön sopimusten enimmäiskestoa komission yksiköissä koskevan, 28.4.2004 tehdyn komission päätöksen perusteella tehty päätös kieltäytyä uusimasta hänen sopimussuhteisen toimihenkilön sopimuksensa estää palvelussuhteen ehtojen 88 artiklan vaikutukset, kun tämän artiklan nojalla hänen työsopimuksensa voidaan uusia 18 kuukauden pituiseksi ajaksi. Päätös, joka tehtiin 28.4.2004, on lainvastainen siltä osin kuin sillä rajoitettiin henkilöstösääntöjen säännöksillä annettuja oikeuksia.
   Toinen kanneperuste koskee hyvän hallinnon periaatteen loukkaamista sekä hallinnolle kuuluvan ja yksikön edun mukaisen huolenpitovelvollisuuden laiminlyöntiä. Kantaja väittää, että riidanalaisessa päätöksessä ei otettu huomioon hänen henkilökohtaista asemaansa, yksikön etua eikä tulevaisuudessa perustettavan viraston etua.
   Kolmas kanneperuste koskee puutteellisia perusteluita ja palvelussuhteen ehtojen 3 b artiklan rikkomista. Kantaja väittää erityisesti, että hänen sopimuksensa automaattinen uusimatta jättäminen sillä perusteella, että 28.4.2004 tehdyssä päätöksessä tarkoitettu kuuden vuoden ajanjakso oli saavutettu, on vastoin palvelussuhteen ehtojen 3 b artiklan ajatusta, jossa perustuu haluun ottaa palvelukseen henkilöitä määräaikaisin työsopimuksin tehtävien hoitamiseksi erityisillä aloilla ja erityisen tehtävän suorittamisen edellyttämäksi ajaksi.
   Neljäs kanneperuste koskee sitä, että 28.4.2004 tehdyllä päätöksellä rikotaan 28.6.1999 annettua neuvoston direktiiviä 1999/70/EY (EYVL L 175, s. 43) ja loukataan yleisiä eurooppalaisia työoikeuden periaatteita, työntekijöiden sosiaalisia oikeuksia ja erityisesti työpaikan pysyvyyden sekä syrjintäkiellon periaatteita. Viimeksi mainitun osalta kantaja korostaa, että kuuden vuoden pituista ajanjaksoa ei voida soveltaa sellaisiin sopimussuhteisiin toimihenkilöihin, jotka kuuluvat palvelussuhteen ehtojen 3 b artiklan piiriin, vaikka palvelussuhteen ehtojen 3 a artiklan piiriin kuuluvien toimihenkilöiden onkin mahdollista tehdä toistaiseksi voimassa oleva työsopimus.


               10.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/3

         Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen uusien jäsenten valan vannominen
   (2007/C 269/06)
   Dittrich, Soldevila Fragoso ja Truchot, jotka nimitettiin tuomareiksi yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 1.9.2007 ja 31.8.2013 väliseksi ajanjaksoksi Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöksillä 25.4.2007 (1) ja 23.5.2007 (2), vannoivat valan yhteisöjen tuomioistuimessa 17.9.2007.
   Frimodt Nielsen, joka nimitettiin tuomariksi yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen 17.9.2007 ja 31.8.2010 väliseksi ajanjaksoksi Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioiden hallitusten edustajien päätöksellä 25.4.2007 (3), vannoi valan yhteisöjen tuomioistuimessa 17.9.2007.

      (1)  EUVL L 114, 1.5.2007, s. 27.

      (2)  EUVL L 139, 31.5.2007, s. 32.

      (3)  EUVL L 114, 1.5.2007, s. 26.


title: Asia C-419/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 17.12.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi bíróság – Unkari) – WebMindLicenses Kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság (Ennakkoratkaisupyyntö — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 2, 24, 43, 250 ja 273 artikla — Sähköisen palvelun suorituspaikka — Kyseisen suorituspaikan keinotekoinen vahvistaminen taloudellista todellisuutta vastaamattomalla järjestelyllä — Oikeuden väärinkäyttö — Asetus (EU) N:o 904/2010 — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 7, 8, 41, 47 ja 48 artikla, 51 artiklan 1 kohta ja 52 artiklan 1 ja 3 kohta — Puolustautumisoikeudet — Oikeus tulla kuulluksi — Veroviranomaiset käyttävät samanaikaisesti vireillä olevan rikosoikeudellisen menettelyn, jota ei vielä ole päätetty, yhteydessä verovelvollisen tietämättä saatuja todisteita — Puhelujen kuuntelu ja sähköpostiviestien takavarikointi)

text:
               22.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 68/16

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 17.12.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi bíróság – Unkari) – WebMindLicenses Kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság
   (Asia C-419/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 2, 24, 43, 250 ja 273 artikla - Sähköisen palvelun suorituspaikka - Kyseisen suorituspaikan keinotekoinen vahvistaminen taloudellista todellisuutta vastaamattomalla järjestelyllä - Oikeuden väärinkäyttö - Asetus (EU) N:o 904/2010 - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 7, 8, 41, 47 ja 48 artikla, 51 artiklan 1 kohta ja 52 artiklan 1 ja 3 kohta - Puolustautumisoikeudet - Oikeus tulla kuulluksi - Veroviranomaiset käyttävät samanaikaisesti vireillä olevan rikosoikeudellisen menettelyn, jota ei vielä ole päätetty, yhteydessä verovelvollisen tietämättä saatuja todisteita - Puhelujen kuuntelu ja sähköpostiviestien takavarikointi))
   (2016/C 068/20)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi bíróság

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: WebMindLicenses Kft

      Vastapuoli: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Kiemelt Adó- és Vám Főigazgatóság

      Tuomiolauselma

               1)

               Unionin oikeutta on tulkittava siten, että arvioitaessa, onko lisenssisopimus, jolla vuokrataan know-how, joka mahdollistaa sellaisen internetsivuston hyödyntämisen, jolla tarjottiin interaktiivisia audiovisuaalisia palveluja, ja joka oli tehty muuhun jäsenvaltioon kuin kyseisen lisenssinantajayhtiön sijoittautumisjäsenvaltioon sijoittautuneen yhtiön kanssa, pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa oikeuden väärinkäyttöä, jolla pyrittiin hyötymään siitä, että kyseisiin palveluihin sovellettu arvonlisäverokanta oli alempi tuossa toisessa jäsenvaltiossa, sillä seikalla, että viimeksi mainitun yhtiön know-how’n oli luonut kyseisen yhtiön toimitusjohtaja ja ainoa osakkeenomistaja, että tämä sama henkilö vaikutti kyseisen know-how’n kehittämiseen ja hyödyntämiseen sekä siihen tukeutuvien palvelujen suorittamiseen tai määräsi niistä ja että alihankkijat hoitivat kyseisten palvelujen tarjoamiseksi tarpeellisia rahoitusliiketoimia, henkilöstövoimavaroja ja teknisiä välineitä, tai seikoilla, jotka olivat voineet olla syynä siihen, että lisenssinantajayhtiö oli vuokrannut kyseisen know-how’n mainittuun toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle yhtiölle sen sijaan, että olisi käyttänyt sitä itse, ei sellaisenaan ole ratkaisevaa merkitystä.
               Sen selvittämiseksi, oliko kyseinen sopimus täysin keinotekoinen järjestely, jolla peiteltiin sitä, ettei lisenssinsaajayhtiö todellisuudessa suorittanut kyseisiä palveluja vaan että ne todellisuudessa suoritti lisenssinantajayhtiö, kansallisen tuomioistuimen on analysoitava kaikki pääasian tosiseikat ja tutkittava muun muassa, oliko lisenssinsaajayhtiön liiketoiminnan kotipaikka tai sen kiinteä toimipaikka todellinen tai oliko kyseisellä yhtiöllä mainitun liiketoiminnan harjoittamiseksi asianmukainen rakenne toimitilojen, henkilöstövoimavarojen ja tekniikan osalta taikka harjoittiko kyseinen yhtiö kyseistä toimintaa omissa nimissään ja omaan lukuunsa sekä omalla vastuullaan ja riskillään.

               2)

               Unionin oikeutta on tulkittava siten, että kun on todettu väärinkäytös, jonka vuoksi palvelujen suorituspaikan on vahvistettu olevan muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa se olisi ollut ilman kyseistä väärinkäytöstä, se, että arvonlisävero on maksettu tässä toisessa jäsenvaltiossa sen lainsäädännön mukaisesti, ei estä oikaisemasta kyseistä veroa siinä jäsenvaltiossa, jossa kyseiset palvelut on todellisuudessa suoritettu.

               3)

               Hallinnollisesta yhteistyöstä ja petosten torjunnasta arvonlisäverotuksen alalla 7.10.2010 annettua neuvoston asetusta (EU) N:o 904/2010 on tulkittava siten, että jäsenvaltion veroviranomaisilla, jotka tutkivat, onko arvonlisäverosaatava syntynyt sellaisten suoritusten osalta, joista jo on maksettu arvonlisävero toisissa jäsenvaltioissa, on velvollisuus esittää yhteistyötä koskeva pyyntö näiden muiden jäsenvaltioiden veroviranomaisille silloin, kun tällaisesta pyynnöstä on hyötyä ja se on jopa välttämätön päätettäessä, onko arvonlisäverosaatava syntynyt ensin mainitussa jäsenvaltiossa.

               4)

               Unionin oikeutta on tulkittava siten, ettei se SEU 4 artiklan 3 kohdan, SEUT 325 artiklan 2 kohdan ja yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 250 artiklan 1 kohdan ja 273 artiklan soveltamisen yhteydessä ole esteenä sille, että veroviranomaiset voivat arvonlisäveroalan väärinkäytöstä selvittäessään käyttää todisteita, jotka on saatu verovelvollisen tietämättä samanaikaisesti vireillä olleen rikosoikeudellisen menettelyn, jota ei vielä ollut päätetty, yhteydessä esimerkiksi kuuntelemalla puheluja ja takavarikoimalla sähköpostiviestejä, kunhan rikosoikeudellisessa menettelyssä saatuja ja verohallinnollisessa menettelyssä käytettyjä todisteita ei ollut saatu eikä käytetty unionin oikeudessa taattuja oikeuksia loukaten.

               5)

               Pääasian olosuhteissa tällaisiin todisteisiin perustuvan arvonlisäveron oikaisupäätöksen laillisuutta tutkivan kansallisen tuomioistuimen tehtäviin kuuluu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 47 artiklan sekä 52 artiklan 1 kohdan perusteella tarkistaa yhtäältä, olivatko puhelujen kuuntelu ja sähköpostiviestien takavarikointi laissa säädettyjä ja rikosoikeudellisessa menettelyssä tarpeellisia tutkintakeinoja, ja toisaalta, oliko se, että kyseiset viranomaiset käyttivät näillä keinoilla hankittuja todisteita, myös lain mukaan sallittua ja tarpeellista. Lisäksi sen tehtävänä on tarkistaa, onko verovelvollisella ollut hallinnollisessa menettelyssä puolustautumisoikeuksien kunnioittamista koskevan periaatteen mukaisesti mahdollisuus saada tutustua näihin todisteisiin ja tulla niistä kuulluksi. Jos kansallinen tuomioistuin toteaa, ettei kyseisellä verovelvollisella ole ollut tätä mahdollisuutta tai että nämä todisteet on rikosoikeudellisen menettelyn yhteydessä saatu tai niitä on hallinnollisessa menettelyssä käytetty Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 artiklan vastaisesti, sen on hylättävä nämä todisteet ja kumottava kyseinen päätös, jos tämä tästä syystä jää ilman perustetta. Mainitut todisteet on hylättävä myös siinä tapauksessa, ettei kyseisellä tuomioistuimella ole toimivaltaa tarkistaa, että todisteet on rikosoikeudellisen menettelyn yhteydessä saatu unionin oikeuden mukaisesti, tai ettei se rikosasian käsitelleen tuomioistuimen kontradiktorisessa menettelyssä jo suorittaman tutkimisen perusteella voi vähintäänkin varmistua siitä, että kyseiset todisteet oli saatu unionin oikeutta noudattaen.

      (1)  EUVL C 439, 8.12.2014.


title: Asia C-78/14 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 13.2.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-117/12, ANKO v. komissio, 12.12.2013 antamasta tuomiosta

text:
               7.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 102/26

         Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 13.2.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-117/12, ANKO v. komissio, 12.12.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia C-78/14 P)
   2014/C 102/36
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Triantafyllou ja B. Conte)

      Muu osapuoli: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias

      Vaatimukset

               —

               Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio on kumottava.

               —

               Vastapuoli on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio oli tehnyt kahden eri ryhmittymän kanssa, joihin vastapuolena oleva ANKO osallistui, avustussopimukset OASIS- ja PERFORM-hankkeiden rahoittamisesta Euroopan yhteisön seitsemännen tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelman yhteydessä.
   Komissio väittää kyseisestä sopimuksesta, että unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti sopimuksen yleisiä ehtoja ja erityisesti II.5 artiklan 3 kohdan d alakohtaa (ja välillisesti II.14 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa).
   Sopimuksen yleisten ehtojen virheellinen tulkinta voidaan eritellä seuraaviin erityisiin perusteisiin:

               1.

               Maksujen keskeytyksen perusteena olevien sääntöjenvastaisuuksien vakavan ja jatkuvan luonteen virheellinen arviointi

               2.

               Sääntöjenvastaisuuksien toistumisen mahdollisuuden/vaaran virheellinen arviointi

               3.

               Virheellinen päätelmä yksittäisestä oikaisusta

               4.

               Keskimääräisten kustannusten käytön virheellinen tulkinta ja fiktiivisten kustannusten virheellinen luokittelu sellaiseksi – todisteiden vääristely

               5.

               Maksujen keskeytyksen edellytysten (epäily) ja tukikelpoisuusedellytysten (varmuus) sekoittaminen toisiinsa


title: Asia C-596/13 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 21.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-465/11, Globula v. Euroopan komissio, 6.9.2013 antamasta tuomiosta

text:
               1.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 61/2

         Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 21.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-465/11, Globula v. Euroopan komissio, 6.9.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia C-596/13 P)
   2014/C 61/03
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Herrmann ja L. Armati)

      Muut osapuolet: Globula a.s., Tšekin tasavalta

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-465/11, Globula v. Euroopan komissio, 6.9.2013 antaman tuomion, joka annettiin tiedoksi komissiolle 11.9.2013

               —

               katsoo, ettei ensimmäinen kanneperuste ensimmäisessä oikeusasteessa ole perusteltu, ja palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen toisen ja kolmannen kanneperusteen tarkastelemiseksi ensimmäisessä oikeusasteessa ja

               —

               päättää oikeudenkäyntikuluista kummassakin oikeusasteessa myöhemmin.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komission mukaan valituksenalainen tuomio on kumottava seuraavista syistä:

               Ensinnäkin SEUT 288 artiklan ja SEUT 297 artiklan 1 kohdan rikkominen, koska tuomiossa katsottiin, että toisen kaasudirektiivin (1) sääntöjä sovelletaan käsiteltävässä asiassa: komission nämä ensimmäiset väitteet koskevat kysymystä siitä, katsoiko unionin yleinen tuomioistuin (implisiittisesti) perustellusti, että komissio sovelsi kolmatta kaasudirektiiviä (2) taannehtivasti.

               Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin teki virheen tosiseikkojen oikeudellisessa luonnehdinnassaan eikä soveltanut asianmukaisesti oikeudellista perustetta, jonka se oli itse vahvistanut: jos oletetaan, että unionin yleinen tuomioistuin katsoi perustellusti, että kolmannen kaasudirektiiviin aineellisia sääntöjä oli sovellettu taannehtivasti (mitä ei tapahtunut), kysymystä siitä, ovatko kolmannen kaasudirektiivin 36 artiklassa olevat säännöt jakamaton kokonaisuus niiden ajallisen vaikutuksen näkökulmasta, tarkastellaan sen arvioimiseksi, katsoiko unionin yleinen tuomioistuin myös perustellusti, että kyseisessä direktiivissä olevien menettelysääntöjen taannehtiva soveltaminen oli samalla tavoin kiellettyä.

               Komission mukaan ilmoitetun vapautusta koskevan päätöksen arvioiminen kolmannessa kaasudirektiivissä säädettyjen menettelyllisten ja aineellisten sääntöjen perusteella ei merkinnyt kyseisen säädöksen taannehtivaa soveltamista vaan se on välitöntä soveltamista koskevan periaatteen, jonka mukaan unionin oikeuden säännöstä sovelletaan sen voimaantuloajankohdasta lähtien vanhan säännön voimassa ollessa syntyneen tilanteen tulevaisuudessa ilmeneviin vaikutuksiin, mukainen.

      (1)  Maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26.6.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/55/EY (EUVL L 176, s. 57)

      (2)  Maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/55/EY kumoamisesta 13.7.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/73/EY (EUVL L 211, s. 94)


title: Asia C-240/99: Regeringsrättenin 10.6.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Försäkringsaktiebolaget Skandia (publ)

text:
28.8.1999                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 246/17
Euroopan yhteisöjen komission 24.6.1999 Ranskan tasa-                    Finanzgericht Düsseldorfin 21.6.1999 tekemällään pää-
                 valtaa vastaan nostama kanne                            töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa NACHI
                                                                                Europe GmbH vastaan Hauptzollamt Krefeld
                           (asia C-237/99)
                                                                                (Asia C-239/99)
                          (1999/C 246/34)
                                                                                (1999/C 246/35)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 24.6.1999 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa               Finanzgericht Düsseldorf on pyytänyt 21.6.1999 tekemällään
vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen yksikön virka-            päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen
mies Michel Nolin, prosessiosoite Luxemburgissa c/o Carlos               kirjaamoon 24.6.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.                             ennakkoratkaisua asiassa NACHI Europe GmbH vastaan
                                                                         Hauptzollamt Krefeld seuraaviin kysymyksiin:
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-           1. Onko asetuksen N:o 2849/92 (1) 1 artiklan 2 kohta
tuin                                                                          pätemätön?
–    toteaa että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut direktiivin        2. Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
     93/37/ETY (1) ja erityisesti sen 11 artiklan 2 kohdan                    mistä ajankohdasta lähtien on asetuksen N:o 2849/92
     mukaisia velvoitteitaan sellaisten eri julkisten hankintojen             1 artiklan 2 kohdan pätemättömyyttä sovellettava kantajan
     tarjouskilpailumenettelyjen yhteydessä, jotka koskevat jul-              hyväksi?
     kisten suunnittelu- ja rakennusvirastojen sekä edullisia
     vuokra-asuntoja rakennuttavien osakeyhtiöiden rakenta-
     mia asuntoja,
                                                                         (1) EYVL L 286, 1.10.1992, s. 2.
–    velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
     kulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Vastaaja ei ole noudattanut direktiivin 93/37/ETY 11 artiklan            Regeringsrättenin 10.6.1999 tekemällään päätöksellä esit-
2 kohdan mukaista velvoitetta julkaista tarjouspyyntöilmoitus            tämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Försäkringsaktiebo-
Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä: Ranskan viranomaiset                                  laget Skandia (publ)
tukeutuvat kansallisen oikeuden mukaiseen luonnehdintaan
julkisten suunnittelu- ja rakennusvirastojen (offices publics
d’amenagement et de construction, jäljempänä O.P.A.C.) sekä                                        (Asia C-240/99)
edullisia vuokra-asuntoja rakennuttavien osakeyhtiöiden osalta
(sociétés anonymes d’habitations à loyer modéré, jäljempänä
S.A.H.L.M.), jotta niitä ei katsottaisi direktiivin 1 artiklan b                                   (1999/C 246/36)
kohdan mukaiseksi hankintaviranomaiseksi. Julkisoikeudelli-
sen yhteisön käsite on yhteisön oikeuden mukainen käsite.                Regeringsrätten on pyytänyt 10.6.1999 tekemällään päätök-
O.P.A.C.-virastot ja S.A.H.L.M.-yhtiöt täyttävät direktiivin 1           sellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon
artiklan b kohdan mukaiset edellytykset. Vaikka O.P.A.C.-                25.6.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa
virastot ovat muodollisesti teollisia ja kaupallisia yhteisöjä           Försäkringsaktiebolaget Skandia (publ) ennakkoratkaisua seu-
ja S.A.H.L.M.-yhtiöt kaupallisia yrityksiä, ne on perustettu             raavaan kysymykseen:
erityisesti muuhun kuin teolliseen tai kaupalliseen toimintaan
liittyvän yleisen edun vuoksi (ne rakentavat ja hallinnoivat
rakennuskokonaisuuksia, jotka on tarkoitettu vuokrata pieni-             Merkitseekö Skandian osalta selostetun kaltainen vakuutysyh-
tuloisille henkilöille), ne ovat oikeushenkilöitä ja ne kuuluvat         tiön sitoumus harjoittaa kokonaan omistamansa vakuutusyh-
joko valtion, alueyhteisöjen tai muiden julkisoikeudellisten             tiön toimintaa kuudennen direktiivin (1) 13 artiklan B kohdan
elinten alaisuuteen (O.P.A.C.-virastot hallintoneuvoston ko-             a alakohdassa tarkoitetun vakuutustoiminnan harjoittamista?
koonpanon ja valtion valvontavallan osalta ja S.A.H.L.M.-
yhtiöt valvontavallan osalta.
                                                                         (1) Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistami-
                                                                             sesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen mää-
                                                                             räytymistapa 17 päivänä toukokuuta 1977 annettu kuudes neu-
(1) EYVL L 199, 9.8.1993, s. 54.                                             voston direktiivi (EYVL erityispainos 1994, 09/nide 1, s. 28).


title: Asia C-503/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.12.2016 – Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — SEUT 21, SEUT 45 ja SEUT 49 artikla — Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 28 ja 31 artikla — Henkilöiden vapaa liikkuvuus — Työntekijöiden vapaa liikkuvuus — Sijoittautumisvapaus — Luonnollisten henkilöiden verottaminen yhtiöosuuksien vaihdosta saaduista arvonnousuista — Luonnollisten henkilöiden verottaminen arvonnousuista, jotka johtuvat yritys- ja ammattitoiminnan harjoittamiseen liittyvän koko varallisuuden siirrosta — Yksityishenkilöiden maastapoistumisverotus — Veron periminen välittömästi — Luonnollisten henkilöiden, jotka vaihtavat yhtiöosuuksia, erilainen kohtelu sen mukaan, jäävätkö he asumaan valtion alueelle vai siirtävätkö he asuinpaikkansa Euroopan unionin tai Euroopan talousalueen muun jäsenvaltion alueelle — Luonnollisten henkilöiden, jotka siirtävät yritys- ja ammattitoiminnan harjoittamiseen liittyvän koko varallisuuden yhtiölle, erilainen kohtelu sen mukaan, tehdäänkö siirto yhtiölle, jonka kotipaikka ja tosiasiallinen johto sijaitsevat Portugalin alueella, vai yhtiölle, jonka kotipaikka tai tosiasiallinen johto sijaitsee Euroopan unionin tai Euroopan talousalueen muun jäsenvaltion alueella — Oikeasuhteisuus)

text:
               20.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 53/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.12.2016 – Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta
   (Asia C-503/14) (1)

   ((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - SEUT 21, SEUT 45 ja SEUT 49 artikla - Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 28 ja 31 artikla - Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Työntekijöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Luonnollisten henkilöiden verottaminen yhtiöosuuksien vaihdosta saaduista arvonnousuista - Luonnollisten henkilöiden verottaminen arvonnousuista, jotka johtuvat yritys- ja ammattitoiminnan harjoittamiseen liittyvän koko varallisuuden siirrosta - Yksityishenkilöiden maastapoistumisverotus - Veron periminen välittömästi - Luonnollisten henkilöiden, jotka vaihtavat yhtiöosuuksia, erilainen kohtelu sen mukaan, jäävätkö he asumaan valtion alueelle vai siirtävätkö he asuinpaikkansa Euroopan unionin tai Euroopan talousalueen muun jäsenvaltion alueelle - Luonnollisten henkilöiden, jotka siirtävät yritys- ja ammattitoiminnan harjoittamiseen liittyvän koko varallisuuden yhtiölle, erilainen kohtelu sen mukaan, tehdäänkö siirto yhtiölle, jonka kotipaikka ja tosiasiallinen johto sijaitsevat Portugalin alueella, vai yhtiölle, jonka kotipaikka tai tosiasiallinen johto sijaitsee Euroopan unionin tai Euroopan talousalueen muun jäsenvaltion alueella - Oikeasuhteisuus))
   (2017/C 053/02)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Braga da Cruz ja W. Roels)

      Vastaaja: Portugalin tasavalta (asiamiehet: L. Inez Fernandes, M. Rebelo ja M. J. Martins da Silva)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: T. Henze ja K. Petersen)

      Tuomiolauselma

               1)

               Portugalin tasavalta ei ole noudattanut SEUT 21, SEUT 45 ja SEUT 49 artiklan ja Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen 28 ja 31 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut ja pitänyt voimassa luonnollisten henkilöiden tuloverosta annetun lain (Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Singulares) 10 §:n 9 momentin a kohdan, jonka nojalla verovelvollisen, jonka ei enää katsota asuvan Portugalin alueella, arvonnousuihin luetaan asuinpaikan muuttumisvuoden verotuksessa arvo, jota ei saman lain 10 §:n 8 momentin mukaisesti verotettu yhtiöosuuksien vaihdon yhteydessä.

               2)

               Portugalin tasavalta ei ole noudattanut SEUT 49 artiklan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 31 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut ja pitänyt voimassa saman lain 38 §:n 1 momentin a kohdan, jonka nojalla kyseisessä säännöksessä säädetty verotuksen lykkäys myönnetään vain luonnollisille henkilöille, jotka siirtävät yritys- ja ammattitoiminnan harjoittamiseen liittyvän koko varallisuuden yhtiölle, jonka kotipaikka ja tosiasiallinen johto sijaitsevat Portugalin alueella.

               3)

               Portugalin tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

               4)

               Saksan liittotasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 16, 19.1.2015.


title: Asia T-316/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.9.2011 — Kadio Morokro v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Norsunluurannikon tilanteen perusteella toteutetut rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Perusteluvelvollisuus)

text:
               29.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.9.2011 — Kadio Morokro v. neuvosto
   (Asia T-316/11) (1)

   (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Norsunluurannikon tilanteen perusteella toteutetut rajoittavat toimenpiteet - Varojen jäädyttäminen - Perusteluvelvollisuus)
   2011/C 319/39
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Mathieu Kadio Morokro (Cocody, Norsunluurannikko) (edustaja: asianajaja S. Le Damany)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: B. Driessen ja G. Étienne)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Yhtäältä Norsunluurannikkoon kohdistuvien rajoittavien toimenpiteiden jatkamisesta annetun päätöksen 2010/656/YUTP muuttamisesta 6.4.2011 tehdyn neuvoston päätöksen 2011/221/YUTP (EUVL L 93, s. 20) ja toisaalta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvien rajoittavien erityistoimenpiteiden toteuttamisesta Norsunluurannikon tilanteen vuoksi annetun asetuksen (EY) N:o 560/2005 muuttamisesta 6.4.2011 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 330/2011 (EUVL L 93, s. 10) ja kumoaminen siltä osin kuin ne koskevat kantajaa.

      Tuomiolauselma

               1)

               Norsunluurannikkoon kohdistuvien rajoittavien toimenpiteiden jatkamisesta annetun päätöksen 2010/656/YUTP muuttamisesta 6.4.2011 tehty neuvoston päätös 2011/221/YUTP ja tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvien rajoittavien erityistoimenpiteiden toteuttamisesta Norsunluurannikon tilanteen vuoksi annetun asetuksen (EY) N:o 560/2005 muuttamisesta 6.4.2011 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 330/2011 kumotaan siltä osin kuin ne koskevat Mathieu Kadio Morokroa.

               2)

               Päätöksen 2011/221 oikeusvaikutukset pysytetään Kadio Morokron osalta siihen asti, kunnes asetuksen N:o 330/2011 kumoaminen tulee voimaan.

               3)

               Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan se ja velvoitetaan korvaamaan Kadio Morokron oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 226, 30.7.2011.


title: Asia C-259/13: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 6.2.2014 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Elena Recinto-Pfingsten v. Swiss International Air Lines AG

text:
               14.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/26

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 6.2.2014 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Elena Recinto-Pfingsten v. Swiss International Air Lines AG
   (Asia C-259/13) (1)

   2014/C 112/33
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 260, 7.9.2013.


title: Asia C-558/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (Queen's Bench Division) Administrative Court (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 17.12.2007 — The Queen, S.P.C.M. SA:n, C.H. Erbslöh KG:n, Lake Chemicals and Minerals Limitedin ja Hercules Incorporatedin hakemuksesta v. Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs

text:
               23.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 51/36

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (Queen's Bench Division) Administrative Court (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 17.12.2007 — The Queen, S.P.C.M. SA:n, C.H. Erbslöh KG:n, Lake Chemicals and Minerals Limitedin ja Hercules Incorporatedin hakemuksesta v. Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   (Asia C-558/07)
   (2008/C 51/60)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   High Court of Justice (Queen's Bench Division) Administrative Court
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: S.P.C.M. SA, C.H. Erbslöh KG, Lake Chemicals and Minerals Limited ja Hercules Incorporated

      Vastaaja: Secretary of State for Environment, Food and Rural Affairs
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Koska REACH-asetuksen (1) II osastossa esitetyt rekisteröintivaatimukset eivät koske polymeerejä asetuksen 2 artiklan 9 kohdan nojalla, merkitseekö viittaus monomeeriaineisiin 6 artiklan 3 kohdassa

                           a)

                           reagoineita monomeerejä eli monomeerejä, jotka ovat reagoineet keskenään siten, että ne eivät ole erotettavissa polymeeristä, jossa ne esiintyvät

                           b)

                           reagoimattomia monomeerejä eli monomeerejä, jotka ovat polymerisaatioprosessin jäännös ja jotka säilyttävät omat, polymeeristä erilliset kemialliset tunnisteensa ja ominaisuutensa kyseisen prosessin päättymisen jälkeen, vai

                           c)

                           sekä reagoineita että reagoimattomia monomeerejä?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan joko a) tai c), onko 6 artiklan 3 kohdan soveltaminen polymeerien valmistajiin tai maahantuojiin lainvastaista, koska vaatimukset ovat irrationaalisia, syrjiviä tai epäsuhteisia?

      (1)  Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1907/2006 (EUVL L 396, s. 1).


title: Tuomioistuimen päätös, annettu 24 päivänä syyskuuta 2014 , asiassa E-7/14, EFTAn valvontaviranomainen v. Norjan kuningaskunta (ETA:n jäsenvaltio jättänyt noudattamatta velvoitteitaan – vapaus tarjota palveluja – ETA-sopimuksen 36 artikla – täysi rekisteröintivero leasingvuokratuista moottoriajoneuvoista, jotka Norjassa asuvat henkilöt ovat tuoneet tilapäisesti Norjaan)

text:
               16.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 122/5

         TUOMIOISTUIMEN PÄÄTÖS,
   annettu 24 päivänä syyskuuta 2014,
   asiassa E-7/14,
   EFTAn valvontaviranomainen v. Norjan kuningaskunta
   (ETA:n jäsenvaltio jättänyt noudattamatta velvoitteitaan – vapaus tarjota palveluja – ETA-sopimuksen 36 artikla – täysi rekisteröintivero leasingvuokratuista moottoriajoneuvoista, jotka Norjassa asuvat henkilöt ovat tuoneet tilapäisesti Norjaan)
   (2015/C 122/06)
   Asiassa E-7/14, EFTAn valvontaviranomainen v. Norjan kuningaskunta, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään toteamaan, että Norjan kuningaskunta on jättänyt noudattamatta ETA-sopimuksen 36 artiklan mukaisia velvoitteitaan pitämällä voimassa kansalliset säännöt, joiden mukaan Norjassa asuvien henkilöiden Norjaan tilapäisesti tuomista, ulkomaille rekisteröidyistä leasingvuokratuista moottoriajoneuvoista on maksettava täysi rekisteröintivero, kun henkilöllä ei ole oikeutta verovapautukseen tai palautukseen ja kun ajoneuvoa ei ole tarkoitus käyttää pääasiallisesti Norjassa pysyvällä tavalla eikä sitä tosiasiassa käytetä tällä tavoin. Tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen ja Páll Hreinsson (esittelevä tuomari), on antanut 24 päivänä syyskuuta 2014 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   Tuomioistuin

               1.

               toteaa, että pitämällä voimassa kansalliset säännöt, joiden mukaan Norjassa asuvien henkilöiden Norjaan tilapäisesti tuomista, ulkomaille rekisteröidyistä leasingvuokratuista moottoriajoneuvoista on maksettava täysi rekisteröintivero, kun henkilöllä ei ole oikeutta verovapautukseen tai palautukseen ja kun ajoneuvoa ei ole tarkoitus käyttää pääasiallisesti Norjassa pysyvällä tavalla eikä sitä tosiasiassa käytetä tällä tavoin, Norjan kuningaskunta on jättänyt noudattamatta ETA-sopimuksen 36 artiklan mukaisia velvoitteitaan;

               2.

               määrää Norjan kuningaskunnan maksamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-71/13: Kanne 7.2.2013 — Anapurna v. SMHV — Annapurna (ANNAPURNA)

text:
               6.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 101/25

         Kanne 7.2.2013 — Anapurna v. SMHV — Annapurna (ANNAPURNA)
   (Asia T-71/13)
   2013/C 101/54
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Anapurna GmbH (Berliini, Saksa) (edustajat: asianajajat P. Ehrlinger ja T. Hagen)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Annapurna SpA (Prato, Italia)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SMHV:n viidennen valituslautakunnan 3.12.2012 tekemän riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin sillä pysytetään yhteisön tavaramerkin nro 001368166 ”ANNAPURNA” rekisteröinti eikä todeta sitä mitättömäksi ”laukkuihin” (luokka 18), ”sängynpeitteisiin ja vuodeliinoihin” (luokka 24) ja ”vaatteisiin, päähineisiin ja tossuihin” (luokka 25) kuuluvien tavaroiden osalta

               —

               velvoittamaan väliintulijan korvaamaan oikeudenkäyntikulut mukaan lukien valitusmenettelystä aiheutuneet kulut

               —

               pyytämään vastaajaa toimittamaan käyttöä koskevat todisteet (”näyttelyesineet”), jotka väliintulija on esittänyt mitättömyysmenettelyn yhteydessä.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka menetetyksi julistamista on vaadittu: Sanamerkki ”ANNAPURNA” luokkiin 3, 18, 24 ja 25 kuuluvia tavaroita varten — rekisteröintihakemus nro 1 368 166

      Yhteisön tavaramerkin haltija: vastapuoli valituslautakunnassa

      Yhteisön tavaramerkin menettämistä koskevan vaatimuksen esittäjä: kantaja

      Mitättömyysosaston ratkaisu: Yhteisön tavaramerkin julistaminen osittain menetetyksi

      Valituslautakunnan ratkaisu: Riidanalaisen päätöksen osittainen kumoaminen ja yhteisön tavaramerkin julistaminen menetetyksi muiden tavaroiden osalta

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohdan rikkominen


title: Asia C-60/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Espanja) on esittänyt 6.2.2017 – Ángel Somoza Hermo ja Ilunión Seguridad S.A. v. Esabe Vigilancia S.A. ja Fondo de Garantía Salarial (FOGASA)

text:
               18.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 121/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Espanja) on esittänyt 6.2.2017 – Ángel Somoza Hermo ja Ilunión Seguridad S.A. v. Esabe Vigilancia S.A. ja Fondo de Garantía Salarial (FOGASA)
   (Asia C-60/17)
   (2017/C 121/23)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Ángel Somoza Hermo ja Ilunión Seguridad S.A.

      Vastapuolet: Esabe Vigilancia S.A. ja Fondo de Garantía Salarial (FOGASA)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Sovelletaanko työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 12.3.2001 annetun neuvoston direktiivin 2001/23/EY (1) 1 artiklan 1 kohtaa tilanteessa, jossa yritys lakkaa tarjoamasta työvoimavaltaisella toimialalla (rakennusten vartiointi) asiakkaan kanssa sovittua palvelua palvelunhankintaa koskevan sopimuksen päättämisen vuoksi ja uusi sopimuspuoli ottaa palvelukseensa olennaisen osan tällaisen palvelun tarjoamiseen osallistuneesta henkilöstöstä ja sijaantulo työsopimuksiin toteutetaan turvallisuusalan työehtosopimuksessa määrätyn mukaisesti?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, vaikka direktiivin 2001/23/EY 3 artiklan 1 kohdan saattamiseksi kansallisen lainsäädännön osaksi annetun kansallisen oikeussäännön mukaan luovuttaja ja luovutuksensaaja ovat luovutuksen jälkeen yhdessä vastuussa luovutuspäivänä voimassa olleista työsopimuksista johtuvista velvoitteista, myös palkkavelvoitteista, jotka ovat syntyneet ennen luovutuspäivää, onko mainitun direktiivin artiklan mukaista tulkita, ettei aiempia velvoitteita koskevaa yhteisvastuuta ole, kun henkilöstön olennaisen osan siirtyminen uuden sopimuspuolen palvelukseen tapahtuu alan työehtosopimuksessa määrätyn nojalla ja kyseisessä työehtosopimuksessa suljetaan pois tällainen luovutusta edeltäviä velvoitteita koskeva yhteisvastuu?

      (1)  EYVL 2001, L 82, s. 16.


title: Asia T-396/09: Kanne 6.10.2009 — Vereniging Milieudefensie ja Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht v. komissio

text:
               5.12.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 297/28

         Kanne 6.10.2009 — Vereniging Milieudefensie ja Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht v. komissio
   (Asia T-396/09)
   2009/C 297/41
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Vereniging Milieudefensie (Amsterdam, Alankomaat) ja Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht (Utrecht, Alankomaat) (edustaja: asianajaja A. van den Biesen)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

               —

               kantajien kanne on hyväksyttävä

               —

               asiassa riitautettu 28.7.2009 tehty komission päätös K(2009)6121 on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava tuomioistuimen asettamassa määräajassa tutkimaan sisäistä uudelleentarkastelua koskeva pyyntö myös sen asiasisällön osalta

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajina asiassa on kaksi alankomaalaista ympäristöjärjestöä, jotka ovat asetuksen (EY) N:o 1367/2006 (1) 10 artiklan 1 kohdan nojalla pyytäneet tutkimaan uudelleen aikaisemman 7.4.2009 tehdyn komission päätöksen K(2009)2560, jolla komissio oli antanut Alankomaille suostumuksen siihen, että Alankomaat täyttää direktiivin 2008/50/EY (2) mukaiset ilmanlaadun parantamiseen liittyvät velvoitteensa vasta pidennetyssä määräajassa. Kantajien kanne kohdistuu komission päätökseen, jolla kantajien pyyntö Alakomaille osoitetun aikaisemman päätöksen uudelleentarkastelusta on jätetty tutkimatta.
   Kantajat lausuvat kanteensa tueksi ensinnäkin, ettei komissio ole riidanalaisessa päätöksessä vedonnut asetuksen (EY) N:o 1367/2006 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädettyyn soveltamisalan rajoitukseen ja ettei 7.4.2009 tehtyä päätöstä siten ole tehty lainsäädäntövaltaa käyttäen.
   Kantajat katsovat myös, ettei 7.4.2009 tehty päätös ole yleisesti sovellettava vaan se koskee kantajia erikseen.
   Kantajat lausuvat lopuksi, että jollei yhteisön johdettuun oikeuteen sisältyvä lainsäädäntö noudata neuvoston hyväksymää Århusin yleissopimusta, (3) kyseistä lainsäädäntöä on tulkittava tämän yleissopimuksen mukaisesti ja jollei tämä ole mahdollista, yhteisön toimielinten ja elinten on sovellettava välittömästi yleissopimusta. Kantajien mukaan asetuksen (EY) N:o 1367/2006 2 artiklan 1 kohdan g alakohtaa ei siten ole sovellettava.

      (1)  Tiedon saatavuutta, yleisön osallistumista päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuutta ympäristöasioissa koskevan Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamisesta yhteisön toimielimiin ja elimiin 6.9.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1367/2006 (EUVL L 264, s. 13).

      (2)  Ilmanlaadusta ja sen parantamisesta 20.5.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/50/EY (EUVL L 152, s. 1).

      (3)  2005/370/EY: tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan yleissopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta 17.2.2005 tehty neuvoston päätös (EUVL L 124, s. 1).


title: Asia C-471/10: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 7.4.2011 (Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburgin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Martin Wohl ja Ildiko Veres v. Magistrat der Stadt Salzburg, muu osapuoli: Finanzamt Salzburg-Stadt

text:
               16.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/21

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 7.4.2011 (Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburgin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Martin Wohl ja Ildiko Veres v. Magistrat der Stadt Salzburg, muu osapuoli: Finanzamt Salzburg-Stadt
   (Asia C-471/10) (1)

   2011/C 211/46
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 328, 4.12.2010.


title: Asia T-477/16: Kanne 26.8.2016 – Epsilon International v. komissio

text:
               31.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 402/49

         Kanne 26.8.2016 – Epsilon International v. komissio
   (Asia T-477/16)
   (2016/C 402/58)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Epsilon International SA (Marousi, Kreikka) (edustajat: asianajajat D. Bogaert ja A. Guillerme)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               1)

               SEUT 272 artiklan perusteella

                           —

                           toteamaan, että Euroopan komission Epsilonille BRISEIDE, i-SCOPE ja SMART-ISLANDS -avustussopimusten perusteella maksamat määrät vastaavat tukikelpoisia kustannuksia ja että Epsilon ei tehnyt systemaattisia virheitä näitä sopimuksia täytäntöön pantaessa

                           —

                           toteamaan, että komission vaatimus BRISEIDE-sopimuksen perusteella maksettujen määrien palauttamisesta on täysin perusteeton ja että niitä ei pitäisi palauttaa Euroopan komissiolle

                           —

                           toteamaan, että Euroopan komission päätökset i-LOCATE, eENV-Plus, GeoSmartCity ja c-SPACE -avustussopimuksia koskevien maksujen keskeyttämisestä ovat perusteettomia

                           —

                           velvoittamaan komission palauttamaan määrät, jotka Epsilon on maksanut ylimääräisten tilintarkastusten suorittamiseksi riitauttaakseen komission valtuuttamien tilintarkastajien virheelliset toteamukset, ja korvaamaan Epsilonille aiheutuneen aineettoman vahingon, jonka suuruudeksi arvioidaan kohtuuden mukaan alustavasti 10 000 euroa.

               2)

               SEUT 263 artiklan perusteella kumoamaan 17.6.2016 tehdyn Euroopan komission päätöksen (viite Ares (2016)2835215) Epsilonin rekisteröimisestä varhaishavainta- ja poissulkemisjärjestelmää koskevaan tietokantaan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi – siltä osin kuin se perustuu SEUT 272 artiklaan – Epsilon esittää, että tilintarkastajien esittämät toteamukset, jotka Euroopan komissio on hyväksynyt ja jotka liittyvät BRISEIDE, SMART-ISLANDS ja i-SCOPE -hankkeiden täytäntöönpanon osalta ilmoitettuihin henkilöstökustannuksiin, ovat virheellisiä. Tarkemmin ottaen Epsilon väittää, että ajankäytön seurantajärjestelmän, tuotantotunti- ja tuntipalkkalaskelmien, sen, että omistajien työtä ei ole laskutettu, ja sen, että sisäisten konsulttien kanssa tehtyjä sopimuksia ei ollut rekisteröity verovirastoon, osalta ei ole syyllistytty sääntöjenvastaisuuksiin. Joka tapauksessa mitään pieniä virheitä, jotka koskevat näiden sopimusten täytäntöönpanoa, ei voida pitää systemaattisena virheenä.
   Lisäksi Epsilon riitauttaa komission päätökset maksujen keskeyttämisestä EU:n rahoittamien i-LOCATE, eENV-Plus, GeoSmartCity ja c-SPACE -hankkeiden täytäntöönpanoa varten ja katsoo, että ne eivät ole oikeudellisesti perusteltuja.
   Lopuksi Epsilon vaatii rahallista korvausta aineellisesta ja aineettomasta vahingosta, jotka Epsilonille ovat aiheutuneet komission päätöksistä.
   Kanteensa tueksi – siltä osin kuin se perustuu SEUT 263 artiklaan – Epsilon vaatii unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan komission päätöksen Epsilonin rekisteröimisestä varhaishavainta- ja poissulkemisjärjestelmää koskevaan tietokantaan sen vuoksi, että edellä mainittujen hankkeiden täytäntöönpanon yhteydessä on väitetysti tehty mahdollisesti systemaattisia virheitä. Kantaja katsoo, että kyseisellä päätöksellä loukataan suhteellisuusperiaatetta ja puolustautumisoikeuksia.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (ensimmäinen jaosto)  15 päivänä joulukuuta 2005 , asiassa C-86/03: Helleenien tasavalta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Kumoamiskanne — Komission päätös olla sallimatta osalla Kreikan valtion aluetta rikkipitoisuudeltaan enintään kolmen massaprosentin raskaiden polttoöljyjen käyttöä — Direktiivi 1999/32/EY — Tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuus)

text:
               25.2.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/1

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (ensimmäinen jaosto)
   15 päivänä joulukuuta 2005,
   asiassa C-86/03: Helleenien tasavalta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Kumoamiskanne - Komission päätös olla sallimatta osalla Kreikan valtion aluetta rikkipitoisuudeltaan enintään kolmen massaprosentin raskaiden polttoöljyjen käyttöä - Direktiivi 1999/32/EY - Tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuus)
   (2006/C 48/02)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asiassa C-86/03, jossa on kyse EY 230 artiklaan perustuvasta kumoamiskanteesta, joka on nostettu 26.2.2003, Helleenien tasavalta, (asiamiehinään P. Mylonopoulos ja A. Samoni-Rantou), vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, (asiamiehinään M. Konstantinidis ja G. Valero Jordana), jota tukee Euroopan unionin neuvosto, (asiamiehinään S. Kyriakopoulou ja B. Hoff-Nielsen), yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues (esittelevä tuomari), M. Ilešič ja E. Levits, julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja: apulaiskirjaaja H. von Holstein, on antanut 15.12.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 112, 10.5.2003.


title: Asia C-325/03 P: José Luis Zuazaga Meaben 25.7.2003 (faksi 21.7.2003) tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston asiassa T-15/03, José Luis Zuazaga Meabe vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (SMHV), 28.4.2003 antamasta määräyksestä, toisena osapuolena valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä Banco de Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.

text:
C 239/2                  FI                             Euroopan unionin virallinen lehti                                        4.10.2003
        –    josta ei ole missään vaiheessa kuultu komissiota             Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
             ennen sen antamista.
2.      velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeu-              1.    kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toi-
        denkäyntikulut.                                                         sen jaoston asiassa T-15/03 28.4.2003 antaman mää-
                                                                                räyksen, jossa se ei ole ottanut huomioon valittajan
                                                                                noudattamaa mahdollisimman suurta huolellisuutta ja
                                                                                ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle toimitetta-
                                                                                vien asiakirjojen lähettämisessä tavallisesti edellytettävää
                                                                                ennakoitavuutta
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                          2.    hyväksyy esillä olevan valituksen asiasta T-15/03 ja
Ría de Vigo kuuluu asetuksen N:o 3577/92 alueelliseen                           ratkaisee asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
soveltamisalaan. Kyseisen asetuksen tarkoituksena ei ole kilpai-                messa nostetussa kanteessa esitettyjen väitteiden mukai-
lun säänteleminen tietyillä markkinoilla. Se, että meriliikenne                 sesti eli ottaa asian tutkittavaksi ja kumoaa SMHV:n toisen
Ría de Vigon satamien välillä on paikallista, ei estä soveltamasta              valituslautakunnan 24.10.2002 tekemän päätöksen José
palvelujen tarjoamisen vapauden periaatetta.                                    Luis Zuazaga Meaben ja Banco Bilbao Vizcaya Argentaria
                                                                                S.A:n välistä väitemenettelyä koskevassa asiassa R 918/
                                                                                2001-2.
( 1) Palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meri-
     liikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) 7 päivänä
     joulukuuta 1992 annettu neuvoston asetus (EYVL L 364,
     12.12.1992, s. 7).
                                                                          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                          –     Yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 45 artiklan
                                                                                rikkominen: valittaja vetoaa ennalta arvaamattomiin ja
                                                                                väistämättömiin olosuhteisiin, jotka ovat rajoittaneet
José Luis Zuazaga Meaben 25.7.2003 (faksi 21.7.2003)                            hänen mahdollisuuksiaan ja joihin hän ei ole voinut
tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus-                          vaikuttaa. Ne osoittavat valittajan mukaan, että kyse
asteen tuomioistuimen toisen jaoston asiassa T-15/03,                           on ylivoimaisesta esteestä. Espanjan postiin 7.1.2003
José Luis Zuazaga Meabe vastaan sisämarkkinoiden har-                           kirjattuna kirjeenä jätetyn kannekirjelmän, joka oli toimi-
monisointivirasto (SMHV), 28.4.2003 antamasta määräyk-                          tettu faksilla 3.1.2003, vahvistus epäonnistui valittajasta
sestä, toisena osapuolena valituslautakunnassa käydyssä                         riippumattomista syistä. Suhteellisuusperiaate edellyttää,
   menettelyssä Banco de Bilbao Vizcaya Argentaria, S.A.                        että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin käsittelee
                                                                                tapausta joustavasti.
                          (Asia C-325/03 P)
                                                                          –     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyk-
                                                                                sen 102 artiklan 2 kohdan ja yhteisöjen tuomioistuimen
                           (2003/C 239/03)                                      työjärjestyksen 81 artiklan 2 kohdan rikkominen: valittaja
                                                                                väittää, että tavanomaiseen määräaikaan, jota on piden-
                                                                                netty 10 päivällä pitkän etäisyyden vuoksi, voidaan lisätä
                                                                                vielä 10 päivää, jotta faksilla lähetetty kirjelmä voidaan
                                                                                lopullisesti varmistaa.
José Luis Zuazaga Meabe, edustajinaan José Antonio Calderón
Chavero ja Natalia Moya Fernández, on valittanut 25.7.2003
(faksi 21.7.2003) Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Eu-                 –     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyk-
roopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen                       sen 103 artiklan ja yhteisöjen tuomioistuimen työjärjes-
toisen jaoston asiassa T-15/03, José Luis Zuazaga Meabe                         tyksen 82 artiklan rikkominen: valittaja väittää, että
vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (SMHV),                           asiassa voidaan ja myös pitää soveltaa suhteellisuusperiaa-
28.4.2003 antamasta määräyksestä, toisena osapuolena vali-                      tetta ja että esillä olevan kaltaisissa tapauksissa, joissa
tuslautakunnassa käydyssä menettelyssä Banco de Bilbao Viz-                     valittaja on toimittanut kirjelmänsä etukäteen faksilla,
caya Argentaria, S.A.                                                           määräajan päättymispäivä on mukautettava joustavasti.
 ---pagebreak--- 4.10.2003               FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                            C 239/3
–     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyk-            Lisäksi kysytään edellä mainitun direktiivin 4 artiklan ja
      sen 43 artiklan 3 kohdan rikkominen: valittaja väittää, että     luettelon D sekä nimikkeistön IX ryhmän, jossa mainitaan
      esillä olevassa asiassa kannetta ei ole otettu tutkittavaksi,    käyttö- tai talletustilin avaaminen luottolaitoksissa ja varojen
      koska vahvistamiselle asetun määräajan on katsottu jää-          sijoittaminen näille tileille, varojen kotiuttaminen tai käyttö-
      neen noudattamatta, ei prosessuaalisen määräajan, jota           tai talletustilin saldon käyttäminen, osalta, kuuluuko tämän
      on noudatettu faksin lähettämisellä.                             säännöksen tarkoituksen ja sillä tavoitellun päämäärän valossa
                                                                       kyseisen säännöksen alaisuuteen luottolaitoksena toimivassa
                                                                       pankissa sellaisten varojen käyttö, jotka ovat talletustilillä, kun
–     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyk-            talletustilille talletetaan varoja tässä välipäätöksessä mainitussa
      sen 43 artiklan 6 kohdan rikkominen: valittaja väittää,          rahapoliittisen lautakunnan päätöksessä 1097/1959 todetulla
      että suhteellisuusperiaatteen mukaan voimassa olevaan            tavalla (tallettamalla sille maahantuotujen ulkomaanvaluutto-
      prosessuaaliseen määräaikaan, pitkien etäisyyksien vuoksi        jen tuotot jne.) ja joka sisältää talletuksia, jotka on ilmaistua
      lisätty 10 päivää mukaan luettuna, voidaan lisätä vielä          kotimaan valuutassa mutta jotka ovat konvertoitavissa ulko-
      10 päivää aikaisemmin faksilla toimitettujen kirjelmän ja        maan valuutoiksi?
      liiteasiakirjojen hyväksymiseksi.
                                                                       (1 ) Suomenkielistä toisintoa ei ole saatavissa.
Dikastirio tou areiou pagoun 31.3.2003 tekemällään pää-
töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Trapeza
            tis elladas A. E. vastaan Banque Artesia                   Euroopan yhteisöjen komission 29.7.2003 Portugalin ta-
                                                                                savaltaa vastaan nostama kanne
                          (Asia C-329/03)
                                                                                (Asia C-332/03)
                         (2003/C 239/04)
                                                                                (2003/C 239/05)
Dikastirio tou areiou pagou, on pyytänyt 31.3.2003 tekemäl-
lään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen          Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 29.7.2003 Euroo-
28.7.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-               pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Portugalin tasavaltaa
ratkaisua asiassa Trapeza tis elladas A. E. vastaan Banque             vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Thomas Van Rijn ja Ana
Artesia, seuraaviin kysymyksiin:                                       Maria Alves Vieira, prosessiosoite Luxemburgissa.
ETY:n neuvoston ensimmäisen direktiivin (921/60 ( 1)) 4 artik-
lan, D luettelon ja nimikkeistön VI ryhmän, jossa todetaan, että       Kantaja vaatii,
lyhytaikaisia sijoituksia ovat sijoitukset valtion velkakirjoihin ja
muihin arvopapereihin, joita yleensä vaihdetaan pörssissä,
osalta kysytään, kuuluvatko tämän säännöksen tarkoituksen ja           1.     että yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että Portugalin tasa-
sillä tavoitellun päämäärän valossa tai tulkittaessa sitä sen                 valta ei ole noudattanut sille kalastuskiintiöiden hallinnas-
kansainvälisessä kaupassa mahdollisesti vallitsevan kokemuk-                  ta ja valvonnasta johtuvia velvoitteitaan, koska
senperäisen opin valossa, jonka mukaan arvopaperit, kuten
nyt kyseessä olevat ETBA:n juoksuajaltaan yhden vuoden                        –     se ei ole määrittänyt sille vuosina 1994–1996
pituiset joukkovelkakirjat, ovat lyhytaikaisia sijoituksia, tämän                   myönnettyjen kalastusoikeuksien käyttämistä kos-
säännöksen alaisuuteen a) pankkitoimintaa harjoittavan osake-                       kevia asianmukaisia perusteita,
yhtiön, jonka osakkeet kuuluvat valtiolle, liikkeeseenlaskemat
joukkovelkakirjat, joiden juoksuaika on yksi vuosi niiden
liikkeeseenlaskusta ja joilla käydään kauppaa pörssissä, johon                –     se ei ole valvonut yhteisön lainsäädännön noudatta-
ne on listattu, tai b) pankkitoimintaa harjoittavien osakeyhtiöi-                   mista kalastustoiminnan riittävän valvonnan ja ka-
den liikkeeseenlaskemat joukkovelkakirjat, joiden juoksuaika                        lastuslaivaston asianmukaisten tarkastusten sekä las-
on yksi vuosi niiden liikkeeseenlaskusta ja joilla käydään                          tinpurkamisen ja pyyntirekisterin avulla vuosina
kauppaa pörssissä, jossa ne on listattu?                                            1994–1996,


title: asia C-231/99: Euroopan yhteisöjen komission 16.6.1999 Itävallan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
28.8.1999               FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 246/13
Tribunale di Genovan – ensimmäinen jaosto – 25.5.1999                   4) Onko myös 30 päivänä kesäkuuta 1995 annettua komis-
tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                       sion asetusta (EY) N:o 1576/95 pidettävä pätemättömänä,
asiassa SIPLES Srl in Liquidazione vastaan 1) Ministero                      koska sitä ei ole perusteltu, ja onko tästä syystä katsottava,
delle Finanze ja 2) Servizio Riscossioni Tributi Concessio-                  ettei sillä ole oikeusvaikutuksia?
   ne prov. Genova – San Paolo Riscossione Genova Spa
                                                                        5) Kuuluvatko 30.6.1995 suoritetut vientitoimenpiteet
                          (Asia C-226/99)                                    22 päivänä kesäkuuta 1995 annetun komission asetuksen
                                                                             (EY) N:o 1415/95 soveltamisalaan, jos edellä mainitut
                          (1999/C 246/26)                                    asetukset katsotaan pätemättömiksi tai jos 1. kysymyksessä
                                                                             mainittu asetus on kumottu?
Tribunale di Genova – ensimmäinen jaosto – on pyytänyt
25.5.1999 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroo-              (1) EYVL L 150, 1.7.1995, s. 64.
pan yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 11.6.1999, Euroo-              (2) EYVL L 147, 30.6.1995, s. 65.
pan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa SIPLES Srl in Liquida-
zione vastaan 1) Ministero delle Finanze ja 2) Servizio Riscos-
sioni Tributi Concessione prov. Genova – San Paolo Riscossio-
ne Genova Spa ennakkoratkaisua seuraavaan kysymykseen:
Onko 244 artiklassa (1)tarkoitettu toimivalta lykätä riidanalai-
sen päätöksen täytäntöönpanoa annettu yksinomaisesti tullivi-
ranomaisille vai kuuluuko se myös tuomioistuimelle, jossa
muutosta on haettu?
                                                                        Euroopan yhteisöjen komission 16.6.1999 Itävallan tasa-
                                                                                valtaa vastaan nostama kanne
(1) Neuvoston 12.10.1992 antama asetus N:o 2913/92 (EYVL L 302,
    19.2.1992, s. 1).
                                                                                (asia C-231/99)
                                                                                (1999/C 246/28)
                                                                        Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 16.6.1999 Euroo-
                                                                        pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Itävallan tasavaltaa
Tribunale di Cagliarin – Sezione civile – 21.5.1999 te-                 vastaan. Kantajan asiamiehenä on komission oikeudellinen
kemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                    neuvontaja Michael Niejahr ja prosessiosoite Luxemburgissa
asiassa Silos e Mangimi Martini Spa vastaan Ministero                   c/o komission oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez
                            delle Finanze                               de la Cruz, Centre Wagner C 254, Kirchberg.
                          (Asia C-228/99)                               Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                          (1999/C 246/27)                               1) toteaa, että Itävallan tasakunta ei ole noudattanut EY:n
                                                                             perustamissopimuksen ja
Tribunale di Cagliari – Sezione civile – on pyytänyt 21.5.1999
tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo-                    –   hedelmien ja vihannesten torjunta-ainejäämien enim-
mioistuimen kirjaamoon 14.6.1999 Euroopan yhteisöjen tuo-                        mäismäärien vahvistamista koskevan direktiivin
mioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Silos e Mangimi Marti-                    76/895/ETY liitteen II ja torjunta-ainejäämien enim-
ni Spa vastaan Ministero delle Finanze seuraaviin kysymyksiin:                   mäismäärien vahvistamista tietyille kasvikunnasta pe-
                                                                                räisin oleville tuotteille lukien hedelmät ja vihannekset,
1) Kumotaanko 30 päivänä kesäkuuta 1995 annetulla komis-                         koskevan direktiivin 90/642/ETY liitteen II muuttami-
     sion asetuksella (EY) N:o 1576/95 (1) 29 päivänä kesäkuuta                  sesta 21 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston
     1995 annettu komission asetus (EY) N:o 1521/95 (2) ja                       direktiivin 96/32/EY (1) ja
     onko tästä syystä katsottava, että viimeksi mainitulla
     asetuksella ei ole ollut oikeusvaikutuksia 30.6.1995?                   –   viljoissa ja eläinkunnasta peräisin olevissa elintarvik-
                                                                                keissa olevien torjunta-ainejäämien enimmäismäärien
2) Onko 29 päivänä kesäkuuta 1995 annettua komission                             vahvistamista koskevien direktiivien 86/362/ETY ja
     asetusta (EY) N:o 1521/95 tulkittava siten, että sitä voidaan               86/363/ETY liitteiden muuttamisesta 21 päivänä tou-
     soveltaa myös sellaisiin vientitoimenpiteisiin, jotka olivat                kokuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin
     jo käynnissä ja päättyvät samana päivänä, jona mainittu                     96/33/EY (2),
     asetus julkaistiin ja saatettiin näin asianomaisten taloudel-
     listen toimijoiden saataville?
                                                                             mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä
3) Onko 29 päivänä kesäkuuta 1995 annettua komission                         määräajassa kaikkia kyseisten direktiivien noudattamisen
     asetusta (EY) N:o 1521/95 pidettävä pätemättömänä, koska                edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
     sitä ei ole perusteltu, ja onko tästä syystä katsottava, ettei
     sillä ole oikeusvaikutuksia?                                       2) velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
 ---pagebreak--- C 246/14                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          28.8.1999
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                           suorittamiseen tarkempia täsmennyksiä tekemättä antaa
                                                                              vaikutelman siitä, että kaikkien kyseessä olevien erikoislää-
                                                                              ketieteen koulutusalojen osalta vaaditaan uutta täydellistä
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
                                                                              koulutusta, kun taas 8 artiklan 3 kohdassa säädetään
kuin asiassa C-227/99 (3): direktiivien täytäntöönpanoa koske-
                                                                              enintään täydennyskoulutuksesta tietyillä aloilla. Lisäksi
va määräaika päättyi 30.4.1997.
                                                                              Espanjan viranomaiset eivät ole näyttäneet toteen tällaisen
                                                                              tutkinnon hyödyllisyyttä, jos koulutuksen täytyy olla vain
(1) EYVL L 144, 18.6.1996, s. 12.                                             täydentävää ja rajoitettua.
(2) EYVL L 144, 18.6.1996, s. 35.
(3) Ei vielä julkaistu EYVL:ssä.                                         –    Direktiivin 93/16/ETY 18 artiklan täytäntöönpanon lai-
                                                                              minlyöminen: Espanja ei ole näyttänyt toteen, että sen
                                                                              voimassa oleva kansallinen lainsäädäntö voisi vastata kysei-
                                                                              sen artiklan täytäntöönpanoa.
                                                                         (1) EYVL L 165, 7.7.1993, s. 1.
                                                                         (2) Lääkäreiden tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollis-
                                                                             ta kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen, mukaan lukien toimenpi-
Euroopan yhteisöjen komission 17.6.1999 Espanjan ku-                         teet, joiden tarkoituksena on helpottaa sijoittautumisoikeuden
              ningaskuntaa vastaan nostama kanne                             käyttöä ja palvelujen tarjoamisen vapautta, vastavuoroisesta tun-
                                                                             nustamisesta 16 päivänä kesäkuuta 1975 annettu neuvoston
                                                                             direktiivi 75/362/ETY (EYVL L 167, 30.6.1975, s. 1).
                          (Asia C-232/99)
                          (1999/C 246/29)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 17.6.1999 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningas-
kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellisen yk-
sikön virkamiehet Isabel Martı́nez del Peral ja Bernard Mongin           Københavns Byretin 17.6.1999 tekemällään päätöksellä
ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o oikeudellisen yksikön             esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa syyttäjä vastaan
virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.                                 Tonny Haugsted Hansen
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                                                       (Asia C-233/99)
1. toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut                                          (1999/C 246/30)
     perustamissopimuksen ja lääkäreiden vapaan liikkuvuuden
     sekä heidän tutkintotodistustensa, todistustensa ja muiden
     muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojensa vasta-          Københavns Byret on pyytänyt 17.6.1999 tekemällään
     vuoroisen tunnustamisen helpottamisesta 5 päivänä huhti-            päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen
     kuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/16/ETY (1)              kirjaamoon 21.6.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
     mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen           asiassa syyttäjä vastaan Tonny Haugsted Hansen ennakkorat-
     direktiivin 8 artiklassa säädetyssä määräajassa tämän direk-        kaisua seuraaviin kysymyksiin:
     tiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallin-
     nollisia määräyksiä ja koska se ei ole saattanut kyseisen           1 Onko pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulu-
     direktiivin 18 artiklaa osaksi kansallista oikeusjärjestystä,            kuuta 1994 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston
                                                                              direktiiviä 94/62/EY (1) ja erityisesti direktiivin 18 artiklaa
2. velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeu-                       sen 5, 7 ja 9 artiklaan verrattuna tulkittava siten, että nämä
     denkäyntikulut.                                                          säännökset estävät kansalliset säännökset, joiden mukaan
                                                                              henkilöä, joka on eräiden olut- ja virvoitusjuomapakkauk-
                                                                              sia koskevien kansallisten säännösten vastaisesti saattanut
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                           markkinoille maahantuotua kolajuomaa, joka on pakattu
                                                                              kysymyksessä olevaan metallipakkaukseen, voidaan ran-
–    Direktiivin 93/16/ETY 8 artiklan virheellinen täytäntöön-                gaista?
     pano: jäsenvaltio ei voi edellyttää järjestelmällisesti valtion-
     tutkinnon suorittamista erikoislääkärin tutkinnon suoritta-         2 Jos kysymykseen 1 vastataan myöntävästi, pyydetään
     miseen tähtävään koulutukseen pääsemiseksi tapauksissa,                  selvittämään, täyttävätkö direktiivin säännökset ja erityi-
     joihin ei sovelleta direktiivin mukaista automaattista tun-              sesti direktiivin 18 artikla sen 5, 7 ja 9 artiklaan verrattuna
     nustamista, kuten on tehty ”Médico Interno Residenten”                   välittömän sovellettavuuden edellytykset siten, että syytetty
     (MIR, sisätautilääkäri) koulutusohjelmaan pääsemiseksi.                  voi kansallisissa tuomioistuimissa vedota välittömästi di-
     Perustamissopimuksen 39 artikla (aiempi 48 artikla) ja 43                rektiivin säännöksiin.
     artikla (aiempi 52 artikla), joiden täytäntöönpanemiseksi
     direktiivit 75/362/ETY (2) ja 93/16/ETY on annettu, velvoit-        3 Jos kysymykseen 1 vastataan kieltävästi, pyydetään sel-
     tavat jäsenvaltiot ottamaan mahdollisen laajasti ja hyödylli-            vittämään, estääko EY:n perustamissopimuksen 28 artikla
     sesti huomioon toisessa jäsenvaltiossa jo suoritetun koulu-              (aiempi 30 artikla) ympäristönsuojelunäkökohtiin verrattu-
     tuksen. Siirtotyöläisten velvoittaminen valtiontutkinnon                 na, ks. asia 302/86, komissio vastaan Tanska, tuomio


title: Asia C-152/16: Kanne 14.3.2016 – Euroopan komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta

text:
               30.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 191/13

         Kanne 14.3.2016 – Euroopan komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-152/16)
   (2016/C 191/17)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamies: J. Hottiaux)

      Vastaaja: Luxemburgin suurherttuakunta

      Vaatimukset

               —

               todettava, ettei Luxemburgin suurherttuakunta ole noudattanut maantieliikenteen harjoittajan ammatin harjoittamisen edellytyksiä koskevista yhteisistä säännöistä ja neuvoston direktiivin 96/26/EY kumoamisesta 21.10.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1071/2009 (1) 16 artiklan 1 ja 5 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole perustanut kansallista sähköistä rekisteriään maantiekuljetusyrityksistä eikä siten myöskään liittänyt sitä yhteen muiden jäsenvaltioiden kansallisten sähköisten rekisterien kanssa

               —

               Luxemburgin suurherttuakunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Asetuksen N:o 1071/2009 16 artiklan 1 kohdan mukaan kunkin jäsenvaltion on ylläpidettävä kansallista sähköistä rekisteriä maantiekuljetusyrityksistä, joille toimivaltainen kansallinen viranomainen on antanut luvan harjoittaa maantieliikenteen harjoittajan ammattia.
   Luxemburgin valtion vastauksesta viralliseen huomautukseen ilmenee kuitenkin, ettei tällaista kansallista rekisteriä ollut perustettu.
   Näin ollen Luxemburgin valtio ei noudata asetuksen N:o 1071/2009 16 artiklan 1 kohtaa.
   Asetuksen N:o 1071/2009 16 artiklan 5 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kansalliset sähköiset rekisterit on liitetty yhteen ja niihin on pääsy koko unionissa.
   Koska kansallista rekisteriä ei ole, on täysin selvää, etteivät Luxemburgin viranomaiset ole toteuttaneet tarvittavia toimenpiteitä kansallisen rekisterinsä – jota ei ole olemassa – liittämiseksi yhteen muiden kansallisten rekisterien kanssa.
   Näin ollen Luxemburgin valtio ei noudata asetuksen N:o 1071/2009 16 artiklan 5 kohtaa.

      (1)  EYVL L 300, s. 51.


title: Asia F-14/12: Kanne 4.2.2012 — ZZ v. Euroopan tilintarkastustuomioistuin

text:
               12.5.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 138/33

         Kanne 4.2.2012 — ZZ v. Euroopan tilintarkastustuomioistuin
   (Asia F-14/12)
   2012/C 138/75
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja O. Mader)

      Vastaaja: Euroopan tilintarkastustuomioistuin

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kumoamiskanne vastaajan päätöksistä olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan AD13 vuoden 2011 ylennysmenettelyssä

      Vaatimukset

               —

               Vastaajan 26.5.2011 tekemä päätös olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan AD 13 vuoden 2011 ylennysmenettelyssä on kumottava

               —

               vastaajan 18.11.2011 tekemä päätös, jolla se vahvisti vuonna 2011 ylennykseen palkkaluokkaan AD 13 käytettävissä olevien virkojen määrän ja joka johti siihen, että kantajan valitus 26.5.2011 tehdystä päätöksestä hylättiin, on kumottava

               —

               Euroopan tilintarkastustuomioistuin on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-137/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour du travail de Bruxelles (Belgia) on esittänyt 21.3.2011 — Partena ASBL v. Les Tartes de Chaumont-Gistoux SA

text:
               18.6.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 179/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour du travail de Bruxelles (Belgia) on esittänyt 21.3.2011 — Partena ASBL v. Les Tartes de Chaumont-Gistoux SA
   (Asia C-137/11)
   2011/C 179/15
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour du travail de Bruxelles

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Partena ASBL

      Vastapuoli: Les Tartes de Chaumont-Gistoux SA

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Sovellettaessa asetuksen N:o 1408/71 (1) 13 artiklaa ja sitä seuraavia artikloja sekä erityisesti 14 c artiklaa, voiko jäsenvaltio sen toimivallan puitteissa, joka sille on myönnetty sen määrittämiseksi, mitkä ovat edellytykset kyseisen jäsenvaltion itsenäisten ammatinharjoittajien sosiaaliturvajärjestelmään kuulumiseksi, rinnastaa ”kyseisessä jäsenvaltiossa verovelvollisen yhtiön hallinnoimisen ulkomailta” toiminnan harjoittamiseen alueellaan?

               2)

               Onko itsenäisten ammatinharjoittajien sosiaaliturvajärjestelmästä 27.7.1967 tehdyn kuninkaan päätöksen nro 38 3 §:n 1 momentin 4 kohta yhteensoveltuva Euroopan unionin oikeuden ja erityisesti SEUT 21 artiklassa taatun liikkumis- ja oleskeluvapauden kanssa, koska mainitun kohdan mukaan toisessa jäsenvaltiossa asuva henkilö, joka hallinnoi ulkomailta Belgiassa verovelvollista yhtiötä, ei voi kumota olettamaa kuulumisesta itsenäisten ammatinharjoittajien sosiaaliturvajärjestelmään, kun taas Belgiassa asuva yhtiön edustaja, joka ei hallinnoi tällaista yhtiötä ulkomailta, voi kumota mainitun olettaman ja esittää näytön siitä, ettei hän harjoita kuninkaan päätöksen nro 38 3 §:n 1 momentin 1 kohdassa tarkoitettua itsenäistä ammattitoimintaa?

      (1)  Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2).


title: Asia C-289/01: Tribunal de grande instance de Daxin 2.7.2001 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Ministère public vastaan Jean-Marie Perchicot

text:
C 275/8                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         29.9.2001
Cour administrative d’appel de Douain 12.7.2001 teke-                     Onko Saksan Einkommensteuergesetzin (tuloverolaki)10 §:n
mällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                        2 momentin 2 kohta, sellaisena kuin se oli voimassa vuonna
asiassa Isabel Burbaud vastaan Ministère de l’emploi et de                1992, yhdenmukainen EY:n perustamissopimuksen 39, 43 ja
                             la solidarité                                49 artiklan (7.2.1992 voimassa olleen perustamissopimuk-
                                                                          sen 48, 52 ja 59 artikla) kanssa, siltä osin kuin kyseisessä
                                                                          lainkohdassa vakuutusyhtiölle suoritettujen maksujen vähen-
                          (Asia C-285/01)                                 nysoikeus edellyttää, että yrityksen kotipaikka tai yritysjohto
                                                                          on Saksassa tai että yritykselle on myönnetty toimilupa
                          (2001/C 275/15)                                 kyseisessä maassa?
Cour administrative d’appel de Douai on pyytänyt 12.7.2001
tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisö-
jen tuomioistuimeen 18.7.2001, Euroopan yhteisöjen tuo-
mioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Isabel Burbaud vastaan
Ministère de l’emploi et de la solidarité. Cour administrative
d’appel de Douai esittää Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle
seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
                                                                          Tribunal de grande instance de Daxin 2.7.2001 tekemäl-
1)    Onko ENSP:n kaltaisessa, ammatillista koulutusta virka-
                                                                          lään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa
      miehille tarjoavassa oppilaitoksessa järjestetty, virkanimi-
                                                                                Ministère public vastaan Jean-Marie Perchicot
      tykseen päättyvä koulutus rinnastettava edellä mainitun,
      21.12.1988 annetun neuvoston direktiivin 89/48 (1)
      säännöksissä tarkoitettuun tutkintotodistukseen, ja mikäli                                    (Asia C-289/01)
      näin on, miten on arvioitava Lissabonin kansallisen
      terveydenhuollon oppilaitoksen ja Rennesin kansallisen
      terveydenhuollon oppilaitoksen myöntämien tutkintoto-                                         (2001/C 275/17)
      distusten vastaavuutta?
2)    Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi,
      voiko toimivaltainen viranomainen asettaa toisen jäsen-             Tribunal de grande instance de Dax on pyytänyt 2.7.2001
      valtion virkamiesten, joilla on vastaava tutkintotodistus,          tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisö-
      virkanimitykselle edellytykseksi muun muassa oppilaitok-            jen tuomioistuimeen 20.7.2001, Euroopan yhteisöjen tuo-
      sen pääsykokeen läpäisyn, mukaan lukien ne virkamiehet,             mioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Ministère public vas-
      jotka ovat kotimaassaan läpäisset vastaavan pääsykokeen?            taan Jean-Marie Perchicot. Tribunal de grande instance de
                                                                          Dax esittää Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle seuraavat
                                                                          ennakkoratkaisukysymykset:
(1) Vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulu-
    tuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta
    yleisestä järjestelmästä 21 päivänä joulukuuta 1988 annettu           Kun kysymys on direktiivin 84/647/ETY (1) 2 artiklan mukai-
    neuvoston direktiivi 89/48/ETY (EYVL L 19, 24.1.1989, s. 16).
                                                                          sesta ajoneuvon vuokraamisesta ilman kuljettajaa, sallitaanko
                                                                          vuokraajan, joka on Ranskan oikeuden mukaan perustettu
                                                                          tieliikennekuljetusalan yhtiö:
                                                                          –      hankkia tarvittavat liikenneluvat kotimaasta vuokralaisen,
                                                                                joka on Ranskan oikeuden mukaan perustettu tieliikenne-
                                                                                kuljetusalan yhtiö, lukuun;
Schleswig-Holsteinischen Finanzgerichtin 31.5.2001 teke-
mällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                        –      huolehtia vuokralaisen, joka on Espanjan oikeuden mu-
     asiassa Ulf Thomsen vastaan Finanzamt Flensburg                             kaan perustettu tieliikennekuljetusalan yhtiö, lukuun
                                                                                tämän yhtiön palveluksessa olevin kuljettajien ajopiirturi-
                           (Asia C-288/0l)                                       levyistä?
                          (2001/C 275/16)
                                                                          (1) Ilman kuljettajaa vuokrattujen ajoneuvojen käyttämisestä maantei-
                                                                              den tavaraliikenteessä 19 päivänä joulukuuta 1984 annettu neu-
Schleswig-Holsteinischen          Finanzgericht     on     pyytänyt           voston direktiivi 84/647/ETY (EYVL L 335, 22.12.1984, s. 72).
31.5.2001 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisö-
jen tuomioistuimeen 19.7.2001, Euroopan yhteisöjen tuo-
mioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Ulf Thomsen vastaan
Finanzamt Flensburg seuraavaan kysymykseen:


title: Asia C-314/11 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.12.2012 — Valittajana Euroopan komissio ja muuna osapuolena Planet AE (Muutoksenhaku — Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaaminen — Tiettyyn tahoon liittyvän riskin tason yksilöiminen — Ennakkovaroitusjärjestelmä — OLAFin tutkinta — Päätökset — W1a- ja W1b-varoitusten aktivointia koskevat pyynnöt — Kannekelpoiset toimet — Tutkittavaksi ottaminen)

text:
               16.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.12.2012 — Valittajana Euroopan komissio ja muuna osapuolena Planet AE
   (Asia C-314/11 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaaminen - Tiettyyn tahoon liittyvän riskin tason yksilöiminen - Ennakkovaroitusjärjestelmä - OLAFin tutkinta - Päätökset - W1a- ja W1b-varoitusten aktivointia koskevat pyynnöt - Kannekelpoiset toimet - Tutkittavaksi ottaminen)
   2013/C 46/11
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Triantafyllou ja F. Dintilhac)

      Muu osapuoli: Planet AE (edustaja: dikigoros V. Christianos)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus, joka on tehty unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) 13.4.2011 antamasta tuomiosta — asia T-320/09, Planet vastaan komissio — jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi oikeudenkäyntiväitteen, jonka Euroopan komissio esitti sellaisen kanteen yhteydessä, joka koski Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksen perusteella tehtyjen sellaisten komission päätösten kumoamista, joilla pyydettiin kirjaamaan ennakkovaroitusjärjestelmään varoitus W1a ja sittemmin varoitus W1b, joilla yksilöidään sen riskin taso, joka liittyy kantajaan siinä ominaisuudessa, että kantajan kanssa tehdään julkisia palveluhankintoja koskeva sopimus institutionaalista ja toimialakohtaista nykyaikaistamista Syyriassa koskevasta hankkeesta, joka rahoitetaan MEDA-ohjelmasta (EUVL 205 S 203-199730)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 238, 13.8.2011.


title: Asia C-108/06: Kanne  23.2.2006  — Euroopan yhteisöjen komissio v. Alankomaiden kuningaskunta

text:
               20.5.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 121/3

         Kanne 23.2.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Alankomaiden kuningaskunta
   (Asia C-108/06)
   (2006/C 121/06)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: H. van Vliet ja F. Simonetti)

      Vastaaja: Alankomaiden kuningaskunta
   Vaatimukset

               —

               Yhteisöjen tuomioistuimen on todettava, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä

               —

               Alankomaiden kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Määräaika, jossa direktiivi oli pantava täytäntöön kansallisessa oikeudessa, on päättynyt 21.7.2004.

      (1)  EYVL L 197, s. 30.