title: Asia T-573/11: Kanne 4.11.2011 — JAS v. komissio

text:
               28.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/55

      Kanne 4.11.2011 — JAS v. komissio
      (Asia T-573/11)
      (2012/C 25/107)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: JAS Jet Air Service France (Ranska) (edustaja: asianajaja T. Gallois)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  Kumoamaan 5.8.2011 asiassa REM 01/2008 tehdyn päätöksen, jossa se on

                              —

                              Päättänyt, ettei erityistä tilannetta ollut olemassa ja

                              —

                              Hylännyt JAS Jet Air Service -yhtiön 24.1.2008 tekemän hakemuksen 1 001 778,20 euron suuruisten tuontitullien palauttamisesta

                  —

                  Velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan perusteluvelvollisuutta on loukattu, koska komissio on esittänyt hypoteettisia perusteluja

                  2)

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan puolustautumisoikeuksia on loukattu, koska komissio ei ollut vaatinut kansallisia viranomaisia esittämään palauttamishakemuksen kohteena olevia tulli-ilmoituksia alkuperäisinä tai jäljennöksinä, vaikka nämä asiakirjat osoittavat, että tosiasiallinen tarkastus oli tehty.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, jonka mukaan asiakirja-aineisto oli todistustaakka kääntämällä tutkittu sääntöjenvastaisesti, koska komissio oli kansallisten viranomaisten sen ilmoituksen perusteella, jonka mukaan kyseiset tullausasiakirjat olivat kadonneet, katsonut, ettei ollut näytetty toteen, että tulliviranomaiset olisivat tosiasiallisesti tarkastaneet tavarat. Kantaja väittää, ettei komissio voi kääntää tätä kansallisten viranomaisten laiminlyöntiä kantajan vahingoksi.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, jonka mukaan yhteisön tullikoodeksin (1) 239 artiklaa on rikottu, koska komissio oli supistanut käsitteen erityinen ”tilanne” soveltamisalaa.

                  5)

                  Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio on tehnyt tosiseikkoihin liittyviä virheitä ja ilmeisiä arviointivirheitä katsoessaan, ettei olemassa ollut tullikoodeksin 239 artiklassa tarkoitettua erityistä ”tilannetta”, vaikka kantaja oli joutunut samaan tilanteeseen kuin eräs alankomaalainen kuljetusvälitysliike, jonka tilanteen komissio oli katsonut olevan erityinen ”tilanne”.

         (1)  Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1).


title: Asia C-60/15 P: Valitus, jonka Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH on tehnyt 11.2.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-476/12, Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH v. Euroopan komissio, 11.12.2014 antamasta tuomiosta

text:
               27.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 138/35

         Valitus, jonka Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH on tehnyt 11.2.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-476/12, Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH v. Euroopan komissio, 11.12.2014 antamasta tuomiosta
   (Asia C-60/15 P)
   (2015/C 138/48)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (edustajat: Rechtsanwalt S. Altenschmidt ja Rechtsanwalt P.-A. Schütter)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Valittaja vaatii, että unionin yleisen tuomioistuimen 11.12.2014 antama tuomio asiassa T-476/12 on kumottava

               —

               valittaja vaatii lisäksi, että ensimmäisessä oikeusasteessa nostetussa kumoamiskanteessa esitetty vaatimus siitä, että 17.1.2013 annettu komission päätös (GestDem nro 3273/2012) kumotaan, on hyväksyttävä.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti asetuksen (EY) N:o 1367/2006 (1) vaatimuksia, jotka koskevat niitä perusteita, joilla vapaa mahdollisuus tutustua ympäristötietoon voidaan evätä. Unionin yleinen tuomioistuin ei vastoin asetuksen (EY) N:o 1367/2006 6 artiklan 1 kohdan säännöksiä ole tulkinnut suppeasti asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (2) 4 artiklan 3 kohdassa ja 4 artiklan 5 kohdassa vahvistettuja epäämisperusteita. Unionin yleinen tuomioistuin ei ole myöskään ottanut asianmukaisesti huomioon valittajan vetoamaa yleistä etua saada ympäristötietoa. Valituksenalainen tuomio on tämän vuoksi myös ristiriidassa unionin hyväksymän tiedon saantia ympäristöasioissa koskevan Århusin yleissopimuksen kanssa.

      (1)  Tiedon saatavuutta, yleisön osallistumista päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuutta ympäristöasioissa koskevan Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamisesta yhteisön toimielimiin ja elimiin 6.9.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1367/2006 (EUVL L 264, s. 13).

      (2)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43).


title: Tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan unionin virallinen lehtiEUVL C 31, 5.2.2005

text:
               19.2.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 45/28

         (2005/C 45/61)
   Tuomioistuimen viimeisin julkaisu
         Euroopan unionin virallinen lehti

         EUVL C 31, 5.2.2005

   Luettelo aiemmista julkaisuista

      EUVL C 19, 22.1.2005

      EUVL C 6, 8.1.2005

      EUVL C 314, 18.12.2004

      EUVL C 300, 4.12.2004

      EUVL C 273, 6.11.2004

      EUVL C 262, 23.10.2004

   Nämä tekstit ovat saatavilla:

               EUR-Lex:http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX:http://europa.eu.int/celex


title: Asia F-84/09: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 7.6.2011 — Larue ja Seigneur v. EKP (Virkamiehet — EKP:n henkilöstö — Palkkaus — Yleinen palkantarkistus — Laskentatavan virheellinen soveltaminen)

text:
               6.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/39

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 7.6.2011 — Larue ja Seigneur v. EKP
   (Asia F-84/09) (1)

   (Virkamiehet - EKP:n henkilöstö - Palkkaus - Yleinen palkantarkistus - Laskentatavan virheellinen soveltaminen)
   2011/C 232/67
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: Emmanuel Larue ja Olivier Seigneur (Frankfurt am Main, Saksa) (edustaja: asianajaja L. Levi)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki (asiamiehet: G. Nuvoli ja N. Urban, avustajanaan asianajaja B. Wägenbaur)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vuoden 2009 tammikuun palkkatodistusten kumoamista koskeva vaatimus.

      Tuomiolauselma

               1)

               Laruen ja Seigneurin vuoden 2009 tammikuun palkkatodistukset kumotaan.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Euroopan keskuspankki vastaa kaikista oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 312, 19.12.2009, s. 44.


title: Asia C-204/16 P: Valitus, jonka SolarWorld AG on tehnyt unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) 11.4.2016 asiassa T-141/14, SolarWorld ym. v. neuvosto, 1.2.2014 antamasta määräyksestä

text:
               27.6.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/5

         Valitus, jonka SolarWorld AG on tehnyt unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) 11.4.2016 asiassa T-141/14, SolarWorld ym. v. neuvosto, 1.2.2014 antamasta määräyksestä
   (Asia C-204/16 P)
   (2016/C 232/06)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: SolarWorld AG (edustajat: avocat L. Ruessmann ja solicitor J. Beck)

      Muut osapuolet: Brandoni solare SpA, Solaria Energia y Medio Ambiente, SA, Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio, Kiinan koneiden ja elektroniikan tuonti- ja vientikauppakamari (CCCME)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               ottaa valituksen tutkittavaksi ja toteaa sen perustelluksi

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-141/14 antaman määräyksen

               —

               antaa ratkaisun asiassa ja kumoaa asetuksen 1238/2013 3 artiklan, tai palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen päätöksen asialliseksi kumoamiseksi hakemuksen mukaisesti ja

               —

               velvoittaa neuvoston korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, ettei asetuksen 1238/2013 (1) 3 artiklaa voida erottaa asetuksen muista osista. Toimenpiteiden muodon muuttaminen ei vaikuta asetuksen, jossa niistä säädetään, soveltamisalaan. Polkumyyntitoimenpiteiden soveltamisala koskee kaikkien tuottajien, joiden on havaittu harjoittavan vahingollista polkumyyntiä, tuontia, ja näiden toimenpiteiden tarkoitus on olla niiden muodosta riippumatta riittäviä korjaamaan unionin tuottajille aiheutuneen vahingon. Kyseinen soveltamisalan laajuus ei muutu 3 artiklan kumoamisella.
   Riidanalainen määräys loukkaa Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kantajalle antamaa suojaa, kun sillä evätään unionin tuottajilta oikeus oikeussuojakeinoihin kaupan suojatoimenpiteitä koskevissa tapauksissa, mikä ei noudata perusasetuksen vaatimuksia. Riidanalainen määräys loukkaa myös perusoikeuskirja 20 artiklan nojalla kantajalle kuuluvia oikeuksia kun sillä asetetaan vientiä harjoittavat tuottajat, koska lainsäädännössä tunnustetaan heidän oikeutensa muutoksenhakuun, parempaan asemaan kuin unionin tuottajat.

      (1)  Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tai sieltä lähetettyjen kiteisestä piistä valmistettujen aurinkosähkömoduulien ja niiden keskeisten komponenttien (kennot) tuontia koskevan lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta 2.12.2013 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus N:o 1238/2013 (EUVL L 325, s. 1).


title: Asia C-93/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 17.2.2010 — Finanzamt Essen-NordOst v. GFKL Financial Services AG

text:
               22.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/18

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 17.2.2010 — Finanzamt Essen-NordOst v. GFKL Financial Services AG
   (Asia C-93/10)
   2010/C 134/27
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Finanzamt Essen-NordOst

      Vastaaja: GFKL Financial Services AG

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (1) 2 artiklan 1 alakohdan ja 4 artiklan tulkinnasta esitetään seuraava kysymys: Kun myydään (ostetaan) maksamatta jääneitä saamisia, onko kyseessä saamisten perinnän ja luottoriskin luovutuksen perusteella saamisten ostajan vastikkeellinen palvelujen suoritus ja taloudellinen toiminta myös silloin, jos ostohintaa

                           —

                           ei määritetä saamisten nimellisarvon mukaan siten, että sovittaisiin kiinteämääräisestä vähennyksestä saamisten perinnän ja luottoriskin siirtämisen perusteella, vaan

                           —

                           ostohinta perustuu kunkin saamisen osalta arvioituun luottoriskiin, ja saamisen perimisellä on verrattuna luottoriskiin kohdistuvan vähennykseen vain toissijainen merkitys?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan B kohdan d alakohdan 2 ja 3 alakohdan tulkinnasta esitetään seuraava kysymys:

                           a)

                           Onko se, että saamisten ostaja ottaa vastatakseen luottoriskistä ostaessaan maksamatta jääneitä saamisia kauppahintaan, joka on huomattavasti saamisten nimellisarvoa alempi, vakuuden myöntämistä ja siten verotonta?

                           b)

                           Mikäli kyseessä on veroton riskin vastattavaksi ottaminen: Onko saamisten periminen osana yhtenä kokonaisuutena pidettävästä palvelusta tai liitännäisenä suorituksena verotonta vai onko se erillisenä palveluna verollista?

               3)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi eikä kyseessä ole veroton palvelu, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 11 artiklan A kohdan a alakohdan tulkinnasta esitetään seuraava kysymys: määräytyykö verollisesta palvelusta suoritettava vastike osapuolten arvioimien vai todellisten perintäkulujen mukaan?

      (1)  EYVL L 145, s. 1


title: Asia C-414/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie (Puola) on esittänyt 10.9.2007 — Magoora Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie

text:
               10.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/35

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie (Puola) on esittänyt 10.9.2007 — Magoora Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie
   (Asia C-414/07)
   (2007/C 269/59)
   Oikeudenkäyntikieli: puola
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Krakowie
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Magoora Sp. z o.o.

      Vastaaja: Dyrektor Izby Skarbowej w Krakowie
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko kuudennen direktiivin (1) 17 artiklan 2 ja 6 kohdan vastaisena pidettävä sitä, että Puolan tasavalta on kumonnut kokonaisuudessaan 1.5.2004 alkaen siihen saakka voimassa olleet kansalliset säännökset, jotka koskevat veronalaiseen toimintaan käytettyjen moottoriajoneuvojen polttoaineen ostoihin sisältyvän veron vähentämistä koskevia rajoituksia, ja ottanut käyttöön niiden tilalle samoin sellaisten moottoriajoneuvojen polttoaineen ostoihin sisältyvän veron vähentämistä koskevat rajoitukset, joita käytetään veronalaiseen toimintaan, mutta jotka määritellään kansallisissa säännöksissä muiden kuin ennen 1.5.2004 voimassa olleiden kriteerien perusteella, ja sitä, että Puola on tämän jälkeen 22.8.2005 alkaen muuttanut uudestaan kyseessä olevia kriteereitä?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko kuudennen direktiivin 17 artiklan 6 kohdan vastaisena pidettävä sitä, että Puolan tasavalta on muuttanut tällä tavalla edellä mainittuja kriteereitä rajoittaakseen tosiasiassa vähennysoikeuden soveltamisalaa 30.4.2004 voimassa olleisiin kansallisiin säännöksiin nähden tai 22.8.2005 tehdystä muutoksesta alkaen voimassa oleviin kansallisiin säännöksiin nähden? Jos Puolan tasavalta on rikkonut tämän johdosta kuudennen direktiivin 17 artiklan 6 kohtaa, onko katsottava, että verovelvollisella on tosin oikeus tehdä vähennys, mutta se voi tehdä vähennyksen ainoastaan siltä osin kuin kansallisiin säännöksiin tehdyillä muutoksilla on laajennettu niitä vähennysoikeutta koskevia rajoituksia, joista oli säädetty 30.4.2004 voimassa olleissa ja kyseessä olevana päivänä kumotuissa kansallisissa säännöksissä?

               3)

               Onko kuudennen direktiivin 17 artiklan 6 kohdan vastaisena pidettävä sitä, että Puolan tasavalta vedonnut kyseisessä säännöksessä jäsenvaltioille annettuun oikeuteen rajoittaa sellaisten verojen vähennysoikeutta, jotka sisältyvät kustannuksiin, jotka eivät ole luonteeltaan liiketoimintaan liittyviä, kuten ylellisyys-, huvi- tai edustuskustannukset, ja rajoittanut vähennysoikeutta 30.4.2004 voimassa olleeseen oikeudentilaan nähden siten, että se on evännyt oikeuden vähentää sellaisen polttoaineen ostoihin sisältyvän veron, joka on tarkoitettu henkilöautoihin tai muihin moottoriajoneuvoihin, joiden suurin sallittu massa ei ylitä 3,5 tonnia, lukuun ottamatta tavaroista ja palveluista perittävästä verosta 11.3.2004 annetun lain, sellaisena kuin on ollut voimassa 22.8.2005 alkaen, 86 §:n 4 momentissa tarkoitettuja ajoneuvoja?

      (1)  Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1).


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 11 päivänä maaliskuuta 2004 asiassa C-240/02 (Tribunal Supremo esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Asociación Profesional de Empresas de Reparto y Manipulado de Correspondencia (Asempre),

text:
               17.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/7

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO

   (viides jaosto)
   11 päivänä maaliskuuta 2004
   asiassa C-240/02 (Tribunal Supremo esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Asociación Profesional de Empresas de Reparto y Manipulado de Correspondencia (Asempre), (1)

   (Asociación Nacional de Empresas de Externalización y Gestión de Envíos y Pequeña Paquetería vastaan Entidad Pública Empresarial Correos y Telégrafos, Administración General del Estado Postipalvelut - Direktiivi 97/67/EY - Postin yleispalvelujen tarjoajille varatut palvelut - Itse tuotettujen palvelujen käsite - Postiosoitusten kuuluminen käsitteen alaan)
   (2004/C 94/12)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asiassa C-240/02, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Asociación Profesional de Empresas de Reparto y Manipulado de Correspondencia (Asempre) ja Asociación Nacional de Empresas de Externalización y Gestión de Envíos y Pequeña Paquetería ja Entidad Pública Empresarial Correos y Telégrafos, Administración General del Estado ennakkoratkaisun yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä 15 päivänä joulukuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/67/EY (EYVL 1998, L 15, s. 14) tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: viidennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä hoitava P. Jann (esittelevä tuomari) sekä tuomarit C. W. A. Timmermans ja S. von Bahr, julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M. Múgica Arzamendi, on antanut 11.3.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

                  Yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä 15 päivänä joulukuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/67/EY 7 artiklaa on saman direktiivin 21 perustelukappaleen valossa luettuna tulkittava siten, ettei siinä sallita itse suoritetulle palvelulle asetettavan seuraavia edellytyksiä:

                           —

                           vastaanottajan ja lähettäjän on oltava sama henkilö

                           —

                           palvelujen tarjoajan liike- tai yritystoiminnassa ei saada suorittaa palveluja sivullisille

                           —

                           palveluja ei saada suorittaa sisäisen postin tai vastaavan menetelmän avulla ja

                           —

                           nämä toimenpiteet eivät saa häiritä postin yleispalvelujen tarjoajalle varattuja palveluja.

               2)

                  Postiosoitukset, joiden avulla maksut suoritetaan luonnollisille henkilöille tai oikeushenkilöille muiden henkilöiden lukuun ja pyynnöstä julkista postiverkkoa käyttäen, eivät kuulu direktiivin 97/67/EY soveltamisalaan.

      (1)  EYVL C 202, 24.8.2002.


title: Asia F-42/06: Kanne  13.4.2006  — Sundholm v. komissio

text:
               3.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/54

         Kanne 13.4.2006 — Sundholm v. komissio
   (Asia F-42/06)
   (2006/C 131/99)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Asa Sundholm (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ja E. Marchal)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Henkilöstösääntöjen 43 artiklan yleisistä soveltamissäännöksistä 3.3.2004 tehdyn komission päätöksen 12 artiklan toteaminen lainvastaiseksi,

               —

               ajanjaksoa 1.1.2004—31.12.2004 koskevan kantajan urakehityskertomuksen laatimisesta tehdyn päätöksen kumoaminen,

               —

               vastaajan velvoittaminen maksamaan menettelyn tässä vaiheessa yksi euro korvausta henkisistä vahingoista,

               —

               vastaajan velvoittaminen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kanteensa tueksi kantaja väittää aluksi, että yleisiin soveltamissäännöksiin tehdyt muutokset loukkaavat oikeusvarmuuden periaatetta ja virkamiesten urakehitystä, ja että ansioiden arviointia koskevat säännöt ovat muuttuneet arviointikauden aikana.
   Tämän jälkeen kantaja väittää, että yleisiä soveltamissäännöksiä ja perusteluvelvollisuutta on rikottu. Erityisesti siitä huolimatta, että kantajan tehtävät ovat muuttuneet ja tavoitteita ja arviointiperusteita ei ole vahvistettu täsmällisesti ja lopullisesti, hänen vuoden 2003 urakehityskertomuksensa huomautukset on kopioitu hänen vuoden 2004 urakehityskertomukseensa noudattamatta yleisten soveltamissäännösten mukaisia edellytyksiä tälle toistamiselle.
   Lopuksi kantaja väittää, että riidanalaisessa päätöksessä on ilmeinen arviointivirhe ja annettujen pisteiden ja huomautusten välillä on epäjohdonmukaisuuksia.


title: Asia T-501/10: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.9.2012 — TI Media Broadcasting ja TI Media v. komissio (Kilpailu — Yrityskeskittymät — Italian maksutelevisiomarkkinat — Päätös, jolla muutetaan päätökseen, jolla yrityskeskittymää koskeva toimi todetaan yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi, liitettyjä sitoumuksia — Tarjouspyyntö, joka koskee taajuuksien myöntämistä maanpäällisille digitaalitelevisiolähetyksille Italiassa — Oikeusriita on menettänyt kohteensa — Lausunnon antamisen raukeaminen — Tutkimatta jättäminen)

text:
               17.11.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 355/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.9.2012 — TI Media Broadcasting ja TI Media v. komissio
   (Asia T-501/10) (1)

   (Kilpailu - Yrityskeskittymät - Italian maksutelevisiomarkkinat - Päätös, jolla muutetaan päätökseen, jolla yrityskeskittymää koskeva toimi todetaan yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi, liitettyjä sitoumuksia - Tarjouspyyntö, joka koskee taajuuksien myöntämistä maanpäällisille digitaalitelevisiolähetyksille Italiassa - Oikeusriita on menettänyt kohteensa - Lausunnon antamisen raukeaminen - Tutkimatta jättäminen)
   2012/C 355/56
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantajat: Telecom Italia Media Broadcasting Srl (TI Media Broadcasting) (Rooma, Italia) ja Telecom Italia Media SpA (TI Media) (Rooma) (edustajat: asianajajat B. Caravita di Toritto, L. Sabelli, F. Pace ja A. d’Urbano)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi B. Gencarelli ja P. Manzini, sitten L. Malferrari ja J. Bourke)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Sky Italia Srl (Milano, Italia) (edustajat: asianajajat F. González Díaz ja F. Salerno)

      Oikeudenkäynnin kohde

   20.7.2010 tehdyn komission päätöksen C(2010) 4976 lopullinen, joka koskee päätökseen, jolla yrityskeskittymää koskeva toimi todetaan yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi, liitettyjen sitoumusten muuttamista (asia COMP/M.2876).

      Määräysosa

               1)

               Vaatimusten ensimmäistä ja neljättä kohtaa ei ole tarpeen ratkaista.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Osapuolet vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 346, 18.12.2010.


title: Asian C-247/01 poistaminen rekisteristä

text:
C 219/12              FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   14.9.2002
        Asian C-144/01 (1) poistaminen rekisteristä               tu asia C-279/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                  Ruotsin kuningaskunta.
                       (2002/C 219/23)
                                                                  (1) EYVL C 245, 1.9.2001.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 4.6.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-144/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
Espanjan kuningaskunta.
                                                                           Asian C-365/01 (1) poistaminen rekisteristä
(1) EYVL C 161, 2.6.2001.
                                                                                (2002/C 219/27)
                                                                  Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 5.6.2002
                                                                  antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
        Asian C-247/01 (1) poistaminen rekisteristä               tu asia C-365/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                  Irlanti.
                       (2002/C 219/24)
                                                                  (1) EYVL C 317, 10.11.2001.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 20.6.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-247/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
Ruotsin kuningaskunta.
(1) EYVL C 227, 11.8.2001.                                                 Asian C-391/01 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2002/C 219/28)
                                                                  Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 27.6.2002
        Asian  C-258/01 (1) poistaminen rekisteristä              antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                  tu asia C-391/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                  Portugalin tasavalta.
                       (2002/C 219/25)
                                                                  (1) EYVL C 348, 8.12.2001.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 14.5.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-258/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
Portugalin tasavalta.
(1) EYVL C 245, 1.9.2001.                                                  Asian C-412/01 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2002/C 219/29)
                                                                  Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 7.6.2002
        Asian C-279/01 (1) poistaminen rekisteristä               antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                  tu asia C-412/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian
                       (2002/C 219/26)                            tasavalta.
                                                                  (1) EYVL C 348, 8.12.2001.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 20.6.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-


title: Asia T-213/02: SNF S.A:n 12.7.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 233/28                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        28.9.2002
–      tarvittaessa kumoaa kyseisen päätöksen siltä osin kuin           nimitystä samppanja on käytetty alueella useiden vuosien ajan
       neuvosto ja komissio hyväksyvät Euroopan yhteisön                tuotetun viinin osalta, ja sitä on siten pidettävä kantajien
       ja Sveitsin valaliiton sopimuksen maataloustuotteiden            teollisena ja kaupallisena oikeutena.
       kaupasta muita artikloja sekä Euroopan yhteisön ja
       Sveitsin valaliiton sopimuksen vaatimustenmukaisuuden
       arvioinnin vastavuoroisesta tunnustamisesta, Euroopan            Sitä paitsi kantajille asetettu ehdoton kielto käyttää nimitystä
       yhteisön ja Sveitsin valaliiton sopimuksen tietyistä julki-      samppanja ei ole suhteellisuusperiaatteen mukainen. Kantajat
       siin hankintoihin liittyvistä näkökohdista, Euroopan yh-         huomauttavat, että niiden tuottama viini ei ole kuohuviintä
       teisön ja Euroopan atomienergiayhteisön sekä Sveitsin            eikä se kilpaile ranskalaisen samppanjan kanssa. Sekaannusvaa-
       valaliiton sopimuksen tiede- ja teknologiayhteistyöstä,          raa ei siten ole. Saman tavoitteen saavuttamiseksi on lisäksi
       Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton sopimuksen              olemassa vähemmän rajoittavia keinoja, kuten alkuperämaan
       rautateiden ja maanteiden tavara- ja henkilöliikenteestä,        ilmoittaminen etiketissä.
       Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton sopimuksen
       lentoliikenteestä sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenval-
       tioiden sekä Sveitsin valaliiton sopimuksen henkilöiden
       vapaasta liikkuvuudesta;
–      toteaa yhteisön, jota neuvosto ja Euroopan komissio
       edustavat, olevan sopimussuhteen ulkopuolisessa vas-
                                                                        SNF S.A:n 12.7.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota
       tuussa ja velvoittaa vastaajat korvaamaan kantajille, jotka
                                                                                vastaan nostama kanne
       ovat viininviljelijöitä, kaiken samppanjalausekkeesta ai-
       heutuvan vahingon;
                                                                                (Asia T-213/02)
–      velvoittaa neuvoston ja komission korvaamaan oikeuden-                                    (2002/C 233/51)
       käyntikulut.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                        SNF S.A. on nostanut 12.7.2002 Euroopan yhteisöjen ensim-
                                                                        mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yh-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                     teisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajat ovat Koen Van
                                                                        Maldegem ja Claudio Mereu, ja prosessiosoite on McKenna
                                                                        Long & Aldridge LLP, Bryssel, Belgia.
Kantajat ovat Champagnen alueella Vauden hallintopiirissä               Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Sveitsissä sijaitsevien viinitarhojen omistajia sekä näiden viinin-
viljelijöiden edun valvojia.                                            –     kumoaa kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioi-
                                                                              den lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston
                                                                              direktiivin 76/768/ETY liitteiden II, III ja VII mukauttami-
                                                                              sesta tekniikan kehitykseen 15 päivänä huhtikuuta 2002
                                                                              annetun kahdennenkymmenennenkuudennen komission
                                                                              direktiivin 2002/34/EY (1) osittain siten, että polyakryylia-
Neuvosto ja komissio hyväksyivät riidanalaisella päätöksellä
                                                                              midi poistetaan kyseisestä säännöksestä
seitsemän Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton kahdenvälis-
tä sopimusta, joista eräs koskee maataloustuotteiden kauppaa.
Tämän sopimuksen eräässä liitteessä on säännös, jossa kielle-           –     velvoittaa komission korvaamaan kantajan oikeuden-
tään nimittämästä Vauden hallintopiiristä peräisin olevaa viiniä              käyntikulut.
samppanjaksi.
                                                                        Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
Kanteensa tueksi kantajat väittävät ensinnäkin, että yleisiä
oikeusperiaatteita, muun muassa oikeutta tiettyyn nimitykseen,          Kantaja hakee yllä mainitun direktiivin osittaista kumoamista
omaisuudensuojaa ja elinkeinovapautta on loukattu. Nimitystä            sen takia, että komissio on asettanut rajoituksia kantajan
samppanja suojataan myös Sveitsin oikeusjärjestyksessä, jonka           tuotteiden, polyakryyliamidien, käyttämiselle kosmeettisten
mukaan se on valvottu alueellinen alkuperänimitys. Lisäksi              valmisteiden ainesosina. Kantaja väittää, että menetellessään
 ---pagebreak--- 28.9.2002                FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 233/29
näin komissio ei ole ottanut huomioon useita menettelysään-              Fieldturf Inc.:n 17.7.2002 sisämarkkinoiden harmonisoin-
nöksiä, jotka on säädetty neuvoston direktiivissä 76/768/                 tivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama kanne
ETY (2), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission
direktiivillä 2000/41/EY (3), jonka täytäntöönpano tapahtuu
nyt riitautetulla direktiivillä.                                                                   (Asia T-216/02)
                                                                                (2002/C 233/52)
Kantaja väittää, että asiassa on rikottu menettelyllisiä suojakei-
noja, jotka on säädetty kosmetiikkadirektiivissä sekä komission
päätöksessä, joka koskee kosmetiikan ja kuluttajille tarkoitettu-                           (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
jen muiden tuotteiden kuin elintarvikkeiden tiedekomitean
perustamista (4). Jättämällä asianmukaisesti ilmoittamatta kan-
tajalle käynnissä olevista neuvotteluista ja komitean akryyli-
amidia koskevan lausunnon tilanteesta, jättämällä noudatta-
matta päätöksenteon tasapuolisuuden säilyttämiseen tähtääviä
                                                                         Fieldturf Inc., kotipaikka Montreal (Kanada), on nostanut
menettelyllisiä suojakeinoja, käyttämällä voimassa olevien
                                                                         17.7.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
EU:n päätösten kanssa ristiriidassa olevia tieteellisiä standarde-
                                                                         tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivi-
ja, tulkitsemalla selvästi väärin kantajan toimittamia tietoja
                                                                         rastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan. Kantajan edustajana on
sekä estämällä kantajaa esittämästä kantaansa ja ilmaisemasta
                                                                         Dr. Patrick Baronikians, asianajotoimisto Schwarz Kurtze
näkemystään tutkimuksesta, jonka tekemiseen se on osallistu-
                                                                         Schniewind Kelwing Wicke, München (Saksa).
nut, komissio on rikkonut kantajan puolustautumisoikeuksia
tavalla, joka vaikuttaa riitautetun direktiivin pätevyyteen. Lisäk-
si vastaaja jätti ilmoittamatta kantajalle direktiivistä, joten
lainsäätämismenettelyyn liittyy menettelyllinen puutteellisuus,
                                                                         Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
joka väistämättä vaikuttaa direktiivin pätevyyteen.
                                                                         –     kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-
                                                                               merkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan
                                                                               15.5.2002 tekemän, tavaramerkin LOOKS LIKE GRASS...
Kantaja väittää, että riitautetussa direktiivissä virheellisesti               FEELS LIKE GRASS... PLAYS LIKE GRASS rekisteröintiä
sisällytetään polyakryyliamidit kosmetiikkadirektiivin liittee-                koskevan päätöksen (asia R 462/2001-1) ja määrää, että
seen III syöpäriskilaskelmien perusteella, jotka ovat ristiriidassa            tavaramerkki on rekisteröitävä kaikkia niitä tavaroita ja
EU:n kemikaalilainsäädännön mukaisen, tarkemman ja voi-                        palveluja varten, joille sitä on haettu
massa olevan akryyliamidia koskevan tarkastelun kanssa. Rii-
tautettu direktiivi rikkoo myös useita yhteisön oikeuden
                                                                         –     velvoittaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tava-
vakiintuneita periaatteita, kuten perusteluvelvollisuutta, suh-
                                                                               ramerkit ja mallit) korvaamaan kantajan oikeudenkäynti-
teellisuusperiaatetta, yhteisön oikeuden yhdenmukaista sovel-
                                                                               kulut.
tamista koskevaa periaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun peri-
aatetta. Lopuksi komissio ei ole ottanut huomioon kaikkia
asiaan liittyviä intressejä, ja se on jättänyt huomiotta viimeai-
kaiset tieteelliset tutkimustulokset.
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
(1) EYVL L 102, s. 19.
(2) Kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön      Haettu tavaramerkki:            Sanamerkki          LOOKS      LIKE
    lähentämisestä 27 päivänä heinäkuuta 1976 annettu neuvoston                                          GRASS... FEELS LIKE GRASS...
    direktiivi 76/768/ETY (EYVL L 262, s. 169).                                                          PLAYS LIKE GRASS – hakemus
(3) Sen määräajan lykkäämisestä toisen kerran, jonka jälkeen on                                          nro 1712918
    kiellettyä käyttää eläinkokeita kosmeettisten valmisteiden aines-
    osien tai niiden yhdistelmien testaamiseen, 19 päivänä kesäkuuta
    2000 annettu komission direktiivi 2000/41/EY (EYVL L 145,            Kyseessä olevat tavarat         Luokkiin 27 ja 37 kuuluvat tava-
    s. 25).                                                              tai palvelut:                   rat ja palvelut (mm. synteettiset
(4) Tiedekomiteoiden perustamisesta kuluttajien terveyden ja elintar-                                    päällysteet urheilulajeja varten)
    vikkeiden turvallisuuden alalla 23 päivänä heinäkuuta 1997 tehty
    komission päätös 97/579/EY (EYVL L 237, s. 18).
                                                                         Päätös, josta on valitettu      Tutkijan päätös, jolla rekisteröinti
                                                                         valituslautakuntaan:            on hylätty
                                                                         Valituslautakunnan rat-         Valituksen hylkääminen
                                                                         kaisu:


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (viides jaosto) 18 päivänä marraskuuta 2004, asiassa C-79/04, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Luxemburgin suurherttuakunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2001/40/EY — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               8.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/19

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (viides jaosto)
   18 päivänä marraskuuta 2004,
   asiassa C-79/04, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Luxemburgin suurherttuakunta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2001/40/EY - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2005/C 6/36)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa C-79/04, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 19.2.2004, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään M. Patakia ja B. Schima) vastaan Luxemburgin suurherttuakunta (asiamiehenään S. Schreiner), yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: R. Silva de Lapuerta, jaoston puheenjohtaja, sekä tuomarit C. Gulmann ja J. Makarczyk (esittelevä tuomari), julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: R. Grass, on antanut 18.11.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut neuvoston direktiivin 92/75/ETY täytäntöönpanemisesta kotitalouksien sähköuunien energiamerkinnän osalta 8 päivänä toukokuuta 2002 annetun komission direktiivin 2002/40/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole asetetussa määräajassa antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Luxemburgin suurherttuakunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 85, 3.4.2004.


               14.1.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 10/31

         (2006/C 10/59)
   Tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan unionin virallinen lehti

         EUVL C 330, 24.12.2005

   Luettelo aiemmista julkaisuista

      EUVL C 315, 10.12.2005

      EUVL C 296, 26.11.2005

      EUVL C 281, 12.11.2005

      EUVL C 271, 29.10.2005

      EUVL C 257, 15.10.2005

      EUVL C 243, 1.10.2005

   Nämä tekstit ovat saatavilla:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Asia C-42/16: Kanne 26.1.2016 – Euroopan komissio v. Suomen tasavalta

text:
               4.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/12

         Kanne 26.1.2016 – Euroopan komissio v. Suomen tasavalta
   (Asia C-42/16)
   (2016/C 118/15)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Hottiaux ja I. Koskinen)

      Vastaaja: Suomen tasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että koska Suomen tasavalta on myöntänyt ajokorttien kaksoiskappaleita, joiden hallinnollinen voimassaoloaika päättyy 18.1.2033, se ei ole täyttänyt ajokorteista 20.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/126/EY (1) 1 artiklan ja 7 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, ja koska Suomen tasavalta ei ole liittynyt EU:n ajokorttiverkostoon, se ei ole täyttänyt direktiivin 2006/126/EY 7 artiklan 5 kohdan d alakohdan mukaisia velvoitteitaan.

               —

               Suomen tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Yksi direktiivin 2006/126/EY keskeisistä tavoitteista on ajokorttien turvatason korottaminen. Direktiivin mukaisia määräaikoja soveltamalla voidaan toteuttaa tätä tavoitetta ja hyödyntää uusimpia menetelmiä ajokortteja annettaessa väärentämisen ehkäisemiseksi ja direktiivin liikenneturvallisuustavoitteiden saavuttamiseksi. Direktiivin 2006/126/EY 1 artiklassa edellytetään liitteessä I olevan yhteisön mallin mukaisen kansallisen ajokortin käyttöönottoa. Direktiivin 7 artiklan 1 kohdassa säädetään ajokortteja koskevista vaatimuksista ja 2 kohdassa vahvistetaan 19.1.2013 alkaen myönnettävien ajokorttien hallinnollinen voimassaolo. Suomessa 19.1.2013 jälkeen myönnettyjen ajokorttien kaksoiskappaleiden hallinnollinen voimassaoloaika voi olla paljon pidempi kuin mitä direktiivin 2006/126/EY 7 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa on säädetty.
   Direktiivin 2006/126/EY 7 artiklan 5 kohdan d alakohdan mukaan jäsenvaltioiden on käytettävä EU:n ajokorttiverkostoa siitä alkaen, kun verkosto otetaan käyttöön. EU:n ajokorttiverkosto (RESPER) on perustettu, ja sen toiminta käynnistettiin 19.1.2013. Koska Suomi ei ole liittynyt EU:n ajokorttiverkostoon (RESPER), verkostossa ei voida tarkistaa täyttyvätkö ajokortin antamisen edellytykset. Muut jäsenvaltiot eivät voi tarkistaa yhdessä Suomen kanssa ajokortin myöntämisen edellytysten täyttymistä eivätkä vaihtaa tietoja Suomen kanssa verkon kautta. Direktiivin 2006/126/EY 15 artiklan mukainen tietojenvaihto ei siten ole mahdollista Suomen kanssa EU:n ajokorttiverkostoa käyttäen.

      (1)  EUVL L 403, s. 18


title: Asia T-89/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.9.2015 – Calestep v. ECHA (REACH — Aineen rekisteröinnistä perittävä maksu — Mikroyrityksille sekä pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävä maksunalennus — Virhe yrityksen kokoa ilmoitettaessa — Päätös hallinnollisen maksun määräämisestä — Suositus 2003/361/EY — Selvästi täysin perusteeton kanne)

text:
               16.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/27

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.9.2015 – Calestep v. ECHA
   (Asia T-89/13) (1)

   ((REACH - Aineen rekisteröinnistä perittävä maksu - Mikroyrityksille sekä pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävä maksunalennus - Virhe yrityksen kokoa ilmoitettaessa - Päätös hallinnollisen maksun määräämisestä - Suositus 2003/361/EY - Selvästi täysin perusteeton kanne))
   (2015/C 381/28)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Calestep SL (Estepa, Espanja) (edustaja: asianajaja E. Cabezas Mateos)

      Vastaaja: Euroopan kemikaalivirasto (ECHA) (asiamiehet: M. Heikkilä, A. Iber ja C. Schultheiss, avustajanaan asianajaja C. Garcia Molyneux)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa vaaditaan kumottavaksi Euroopan kemikaaliviraston 21.12.2012 antama päätös SME (2012) 4028, jossa todettiin, ettei kantaja täytä edellytyksiä pienille yrityksille säädetyn maksunalennuksen saamiseksi, ja jolla sille määrätään hallinnollinen maksu.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Calestep, SL vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan kemikaaliviraston (ECHA) oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien välitoimimenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 108, 13.4.2013.


title: Asia C-409/05: Euroopan yhteisöjen komission  21.11.2005  Helleenien tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               14.1.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 10/16

         Euroopan yhteisöjen komission 21.11.2005 Helleenien tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-409/05)
   (2006/C 10/31)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 21.11.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellinen neuvonantaja D. Triantafullos ja komission oikeudellisen yksikön virkamies G. Wilms.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut asetuksen N:o 1552/89 (1) 2, 9, 10 ja 11 artiklan mukaisia velvoitteitaan 31.5.2000 asti eikä vastaavia asetuksen N:o 1150/2000 (2) mukaisia velvoitteitaan kyseisestä päivämäärästä lähtien, koska se on kieltäytynyt laskemasta ja maksamasta omia varoja puolustustarvikkeiden tullittoman tuonnin yhteydessä ja koska se on kieltäytynyt maksamasta viivästyskorkoja jätettyään asettamasta omia varoja komission käyttöön

               —

               velvoittaa Helleenien tasavaltaa korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               —

               Vastaaja ei ole osoittanut, että tullien kantaminen matalilla kertoimilla (tai nollakertoimella) vaikuttaisi EY 296 artiklassa tarkoitetulla tavalla keskeisesti kyseisen maan puolustukseen.

               —

               Sotasalaisuus ei vapauta velvollisuudesta lähtökohtaisesti laskea ja asettaa käytettäväksi vastaavia tulleja.

               —

               Vastaaja ei voi vedota luottamuksensuojaan sillä perusteella, että menettely on aloitettu viiveellä.

               —

               Se, ettei ole täytetty yhteisöä kohtaan olevia taloudellisia velvoitteita, rasittaa lainvastaisesti muita jäsenvaltioita.

      (1)  EYVL L 155, 7.6.1989, s. 1.

      (2)  EYVL L 130, 31.5.2000, s. 1.


title: Asia T-308/00: Salzgitter AG:n 21.9.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 335/48                FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         25.11.2000
Tämä hakemus hylättiin riidanalaisella päätöksellä sillä perus-        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
teella, että henkilöstösääntöjen 80 artiklan 4 kohtaa ei voida
soveltaa, koska tässä määräyksessä viitataan ainoastaan virka-
miehen puolison kuolemaan ja koska virkamiesten eläkejärjes-           Riidanalaisen päätöksen 1 artiklassa komissio toteaa, että
telmässä ei ole määräyksiä lapseneläkkeestä tilanteessa, jossa         tiettyjen entisen Zonenrandfördergesetzin (raja-alueen tukemi-
avopuoliso on kuollut.                                                 sesta annettu laki) vero-oikeudelliset sääntelyt eli verotukselli-
                                                                       sia erityispoistoja ja verovapaita varauksia koskevat mahdolli-
                                                                       suudet, joita kantaja on aiemmin käyttänyt hyväkseen, ovat
Käsiteltävänä olevassa kanteessa kantaja väittää, että hänen           yhteismarkkinoille soveltumattomia.
tyttärellään, joka on tunnustettu lapsi ja menettänyt vanhem-
pansa, on oltava oikeus lapseneläkkeeseen samoilla edellytyk-
sillä kuin vanhempansa menettäneellä lapsella, jonka vanhem-           Kanteellaan kantaja riitauttaa sen, että
mat ovat naimisissa.
                                                                       –      komissio ei ole luokitellut kantajan käyttämiä verotuksel-
                                                                              lisia mahdollisuuksia (joita, jos ylipäätänsä, olisi pitänyt
Kantaja toteaa, että Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artik-                  käsitellä EHTY:n perustamissopimuksen 67 artiklan no-
lasta ja yleisestä henkilöiden siviiliaseman ainutlaatuisuuden                jalla) yleisiksi vero-oikeudellisiksi sääntelyiksi vaan
periaatteesta seuraa, että komission on aina kunnioitettava                   EHTY:n perustamissopimuksen 4 artiklan c alakohdassa
lapsen itsenäistä asemaa ja tunnustettava siihen liittyvät oikeu-             tarkoitetuiksi tuiksi;
delliset seuraukset.
                                                                       –      komissio on laiminlyönyt soveltaa kyseisiin verotoimen-
Lisäksi komissio on kantajan mukaan loukannut yhdenvertai-                    piteisiin – jos niitä olisi pidettävä tukina – EHTY:n
sen kohtelun periaatetta ja syrjimättömyysperiaatetta.                        perustamissopimuksen 95 artiklassa tarkoitettua jälkikä-
                                                                              teistä hyväksyntää;
                                                                       –      komissio on arvioinut investointihyödykkeiden erityis-
                                                                              poistojen tekemistä kantajayhtiön hiili- ja terästuotteiden
                                                                              tuotantoon liittymättömässä liiketoiminnassa EHTY:n pe-
                                                                              rustamissopimuksen 4 artiklan c alakohdan eikä EY:n
                                                                              perustamissopimuksen mukaan;
Salzgitter AG:n 21.9.2000 Euroopan yhteisöjen komissio-
                                                                       –      komissio ei ole ottanut huomioon, että Zonenrandförder-
                    ta vastaan nostama kanne
                                                                              gesetzin 3 §:n mukaisten ympäristönsuojeluinvestointien
                                                                              erityispoistojen tekemisedellytykset ja niiden taloudelliset
                         (Asia T-308/00)                                      seuraukset olivat 31.12.1990 asti samat kuin niillä erityis-
                                                                              poistoilla, jotka tehtiin kaikkialla Saksassa sovellettavien
                                                                              Einkommensteuergesetzin (tuloverolaki) 7 d §:n säännös-
                         (2000/C 335/92)                                      ten mukaisesti;
                                                                       –      komissio ei ole esittänyt perustamissopimuksessa asetet-
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                             tujen vaatimusten mukaisia perusteluja sille, miksi erityis-
                                                                              poistojen tekeminen ympäristönsuojeluinvestointien
Salzgitter AG, Salzgitter (Saksa), on nostanut 21.9.2000                      osalta ei enää 1.1.1991 jälkeen ole ollut hyväksyttävää;
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-           –      komissio on kyseisen tuen määrää selvittäessään käyttä-
jan edustajana on asianajaja Jochim Sedemund, asianajotoimis-                 nyt korkojen osalta abstraktisti vahvistettua korkokantaa
to Freshfields Bruckhaus Deringer, Berliini.                                  eikä yrityksen tosiasiallisen likviditeetti- ja korkotilanteen
                                                                              mukaisesti tapauskohtaisesti määräytyvää korkokantaa;
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                       –      komissio on vastoin oikeusvarmuuden yleistä oikeusperi-
                                                                              aatetta sisällyttänyt päätöksensä soveltamisalaan myös
–     kumoaa komission 28.6.2000 tekemän päätöksen K                          erityispoistojen tekemisen sellaiselta ajanjaksolta, jota
      (2000) 1963 lopullinen, joka koskee sitä valtiontukea,                  neuvoston asetuksen N:o 659/1999 (1) 15 artiklan nojalla
      jonka Saksa on myöntänyt Salzgitter AG:lle, Preussag                    ei enää koske takaisinperintämahdollisuus (kymmenen
      Stahl AG:lle sekä konsernin rauta- ja terästeollisuutta                 vuoden vanhentumisaika).
      harjoittaville tytäryhtiöille, nykyiselle Salzgitter AG –
      Stahl und Technologielle (SAG);
                                                                       (1) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamis-
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut;                 ta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuu-
                                                                           ta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83,
–     velvoittaa EHTY:n tuomioistuimen perussäännön 23 ar-                 s. 1).
      tiklan nojalla komission antamaan kantajalle mahdolli-
      suuden tutustua kaikkiin menettelyssä kertyneisiin asia-
      kirjoihin.


title: Tribunal Cível da Comarca de Lisboan (1º Juízo) 29.1.1997 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Banco de Fomento e Exterior, SA vastaan CTV - Confecções Têxteis de Vouzela, SA, Amândio Maurício Martins Pechim ja Maria da Luz Lima Barros Raposo Pechim (Asia C-66/97)

text:
5.4.97                  H                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                               N:o C 108/ 15
    senvaltiot muuten vapaasti antaa asiaa koskevia sään             Euroopan yhteisöjen komission 14.2.1997 Italian tasaval
    nöksiä, vai onko yleisesti yhteisön oikeuden perusteella                           taa vastaan nostama kanne
    ja erityisesti direktiivin tavoitteen ja tarkoituksen pe                                (Asia C-64/97)
    rusteella katsottava, että jäsenvaltioilla ei ole tältä osin
    täyttä toimintavapautta vaan että niiden toimintaa                                        ( 97/C 108/28 )
    koskevat tietyt rajoitukset, ja jos näin on, mitä nämä
    rajoitukset ovat ?
                                                                      Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 14.2.1997 Eu
b) Jos joku käyttää tavaramerkin haltijan luvatta tämän               roopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasa
    yksinomaan tiettyjä tuotteita varten rekisteröimää ta            valtaa vastaan. Kantajan asiamies on komission oikeudelli
    varamerkkiä ilmoittaakseen yleisölle a ) korjaavansa ja           sen yksikön virkamies Paolo Stancanelli ja prosessiosoite
    huoltavansa sellaisia tuotteita, jotka tavaramerkin hal          Luxemburgissa on c/o Carlos Gomez de la Cruz, Centre
    tija on myynyt tai jotka on myyty tämän suostumuk                Wagner, Kirchberg, Luxembourg.
    sella tai b ) olevansa kyseisten tuotteiden asiantuntija
    tai erikoistuneensa niihin, onko kyseessä direktiivin
    5 artiklan kannalta                                               Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin:
    i)    5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu ta
                                                                      — toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut henki
          varamerkin käyttäminen samoja tuotteita varten
          kuin ne tavarat, joita varten tavaramerkki on re               lönsuojaimia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön
                                                                          lähentämisestä annetun direktiivin 89/686/ETY muut
          kisteröity;
                                                                          tamisesta 29 päivänä lokakuuta 1993 annetun neuvos
    ii ) kyseisen tavaramerkin käyttäminen palveluiden yh                ton direktiivin 93/95/ETY ( J ) ja EY:n perustamissopi
          teydessä, mitä on pidettävä tavaramerkin käyttä                muksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
          misenä 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoi                antanut mainitun direktiivin noudattamisen edellyttä
          tetulla   tavalla  tai   tavaramerkin    käyttämisenä           miä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä;
          5 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla ta
          valla, jos kyseisiä palveluita ja niitä tuotteita, joita    — velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeuden
          varten tavaramerkki on rekisteröity, voidaan pitää
          samankaltaisina;
                                                                          käyntikulut.
    iii ) tavaramerkin käyttäminen 5 artiklan 2 kohdassa
          tarkoitetulla tavalla tai
                                                                      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
    iv ) tavaramerkin käyttäminen 5 artiklan 5 kohdassa               EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan mukaan direktii
          tarkoitetulla tavalla ?
                                                                      vi velvoittaa saavutettavaan tulokseen nähden jokaista
c) Onko kysymykseen b vastaamiseksi merkitystä sillä                  jäsenvaltiota, jolle se on osoitettu, ja jäsenvaltioiden
    seikalla, onko palveluista ilmoitettu a ) vai b ) kohdan          on noudatettava direktiiveissä kansalliselle täytäntöönpa
    mukaisesti ?                                                      nolle säädettyjä määräaikoja. Tämä määräaika päättyi
                                                                      29.1.1994, eikä Italian tasavalta ollut siihen mennessä to
                                                                      teuttanut komission vaatimuksissa mainitun direktiivin
d) Kun otetaan huomioon myös direktiivin 7 artiklan
    säännökset, onko siihen kysymykseen vastaamiseksi,                noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä .
    voiko tavaramerkin haltija riitauttaa tiettyjä tuotteita
    varten rekisteröidyn tavaramerkkinsä käyttämisen,                  M EYVL N:o L 276 , 9.11.1993 , s . 11 .
    merkitystä sillä, onko kysymys kysymyksen b i ), ii ), iii )
    vai iv) kohdan mukaisesta tavaramerkin käyttämises
    tä ?
e ) Jos oletetaan, että molemmissa kysymyksen b alussa
    kuvatuissa tapauksissa tai toisessa niistä on kysymys
    tavaramerkin käyttämisestä 5 artiklan 1 kohdan a tai              Tribunal Cível da Comarca de Lisboan ( 1 ? Juízo )
    b alakohdassa tarkoitetulla tavalla, voiko tavaramer             29.1.1997 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat
    kin haltija riitauttaa kyseisen tavaramerkin käyttämi            kaisupyyntö asiassa Banco de Fomento e Exterior, SA
    sen ainoastaan silloin, kun kyseisen tavaramerkin                 vastaan CTV - Confecções Texteis de Vouzela, SA, Amân
    käyttäjä antaa sellaisen vaikutelman, että hänen yri             dio Maurício Martins Pechim ja Maria da Luz Lima
    tyksensä kuuluu tavaramerkin haltijan organisaatioon,                                 Barros Raposo Pechim
    vai voiko tavaramerkin haltija riitauttaa tavaramerkin                                    (Asia C-66/97)
     käyttämisen myös silloin, jos on selvästi mahdollista,
    että se tapa, jolla kyseisissä ilmoituksissa käytetään ta                                 ( 97/C 108/29 )
    varamerkkiä, antaa yleisölle sellaisen käsityksen, että
    tavaramerkkiä käytetään suurelta osin mainostamaan
     omaa yritystä tietyn laatumielikuvan luomiseksi kysei           Tribunal Cível da Comarca de Lisboa ( 1 ? Juízo ) on pyytä
     sestä yrityksestä ?                                              nyt 29.1.1997 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut
                                                                      yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 17.2.1997, Euroo
H EYVL N:o L 40, 11.2.1989 , s. 1 .                                   pan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Banco de Fomento
                                                                      e Exterior, SA vastaan CTV - Confecções Texteis de Vouze
                                                                      la, SA, Amândio Maurício Martins Pechim ja Maria da
 ---pagebreak--- N:o C 108/16          I Ff                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         5.4.97
Luz Lima Barros Raposo Pechim ennakkoratkaisua seu                       rajalliset mutta jolla mehiläishoito on yksi harvoista
raaviin kysymyksiin:                                                      elinkeinomahdollisuuksista saaren eriyisen kasvillisuu
                                                                          den takia ja siksi, että saarella on paljon viljelemätöntä
                                                                          ja suurelta osin käyttämätöntä maata ?
A ) Onko BFeE:n ( Banco de Fomento e Exterior, SA )
     katsottava olevan yritys ja erityisesti Rooman sopi
     muksen 90 ja 92 artiklassa tarkoitettu julkinen yritys ?        2 . Jos jäsenvaltio voi antaa tällaisia säännöksiä, yhteisö
                                                                          jen tuomioistuinta pyydetään kuvaamaan yleisesti
                                                                          säännösten antamista koskevia edellytyksiä ja erityi
B ) Voidaanko niitä erityisoikeuksia, joita BFeE:lle on an               sesti vastaamaan seuraaviin kysymyksiin :
     nettu suhteessa sen kilpailijoihin, pitää Rooman sopi
     muksen 92 artiklassa tarkoitettuna valtion tukena ?
                                                                          a ) Voiko jäsenvaltio antaa 1 alakohdassa kuvatun
                                                                               kaltaisia säännöksiä, jos säännöksiä sovelletaan ai
C ) Onko näiden erityisoikeuksien katsottava rajoittavan                       noastaan kuvatun kaltaiseen saareen eli jos sään
    palveluiden tarjoamisen vapautta yhteisössä Rooman                         nösten vaikutus on maantieteellisesti rajoitettu ?
     sopimuksen 59 artiklassa tarkoitetulla tavalla ?
                                                                          b ) Voiko jäsenvaltio antaa 1 alakohdassa kuvatun
                                                                               kaltaisia säännöksiä, jos niiden antamisen perusta
D ) Onko Rooman sopimuksen edellä mainituilla artikloil                       na on se, että mehiläislaji Apis mellifera melliferaa
     la ( 59 artikla, 90 artiklan 1 kohta ja 92 artiklan 1 koh                halutaan suojella sukupuuttoon kuolemiselta, mikä
    ta ) välitön oikeusvaikutus ja voiko nyt kyseessä ole                     jäsenvaltion käsityksen mukaan voidaan toteuttaa
    vassa asiassa täytäntöönpanomenettelyn kohteena                           estämällä muiden mehiläislajien pääsy kyseiselle
     oleva yksityinen oikeussubjekti vedota niihin ?                           saarelle ?
E) Syrjäyttävätkö Rooman sopimuksen määräykset niiden                         Ennakkoratkaisupyynnön perustana olevassa rikos
    kanssa ristiriidassa olevat kansallisen oikeuden sään                     asiassa vastaaja on kiistänyt,
    nökset ja tekevätkö ne niistä pätemättömiä ?                              — että on ylipäätään olemassa mehiläislaji nimel
                                                                                tään Apis mellifera mellifera, ja todennut, että
                                                                                mehiläiset, joita nyt on Lassollä, ovat useiden
                                                                                mehiläislajien risteytys,
                                                                              — että ruskeat mehiläiset, joita Lassollä on, eivät
                                                                                ole ainutlaatuisia, sillä niitä on eri puolilla
Kriminalretten i Frederikshavnin 14.2.1997 tekemällään
                                                                                maailmaa ja
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa syyt
                   täjä vastaan Ditlev Bluhme                                 — että mainitut mehiläiset eivät ole kuolemassa
                          ( Asia G-67/97 )                                         sukupuuttoon .
                           ( 97/C 108/30 )                                    Yhteisöjen tuomioistuinta pyydetään vastaamaan,
                                                                              onko riittävää, että kyseisen jäsenvaltion mielestä
                                                                              on tarkoituksenmukaista tai tarpeellista antaa
Kriminalretten i Frederikshavn on pyytänyt 14.2.1997 te                      säännöksiä toimena kyseisen mehiläispopulaation
kemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo                       rauhoittamiseksi, vai vaaditaanko lisäksi, että me
mioistuimen kirjaamoon 17.2.1997, yhteisöjen tuomiois                        hiläislaji on olemassa ja/tai että se on ainutlaatui
tuimelta asiassa syyttäjä vastaan Ditlev Bluhme                               nen ja/tai että sitä uhkaa sukupuuttoon kuolemi
ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:                                      nen, jos tuontikielto ei ole pätevä tai jos sitä ei
                                                                              voida soveltaa .
                                  I
                                                                         c ) Jos kummankaan a ) ja b ) alakohdassa kuvatun pe
                                                                              rusteen mukaan ei niitä erikseen sovellettaessa voi
EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan tulkinta .                              da antaa tällaisia sääntöjä, voidaanko niitä antaa
                                                                              näitä perusteita yhdessä sovellettaessa ?
1 . Voidaanko 30 artiklaa tulkita siten, että jäsenvaltio
    voi tietyillä edellytyksillä antaa säännöksiä, joilla kiel                                       II
    letään muiden kuin Apis mellifera mellifera -lajisten
    mehiläisten ( ruskea Læsø-mehiläinen ) pitäminen ja si         Kotieläinjalostusta ja polveutumista koskevista vaatimuk
    ten tuonti tietylle kyseisen valtion saarelle, esimerkiksi      sista puhdasrotuisten eläinten kaupassa ja direktiivien 77/
    114 neliökilometrin suuruiselle saarelle, jonka alueesta        504/ETY ja 90/425/ETY muuttamisesta 25 päivänä maa
    puolet on kyliä tai pieniä satamakyliä, joita käytetään         liskuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/174/ETY H
    turismiin tai maanviljelyyn, kun taas toinen puoli on
    viljelemätöntä maata eli istutuksia, niittyjä, peltoja,
    rantaniittyjä ja varsinaisia rantoja ja dyynejä, ja jonka        1.  Missä tilanteessa mehiläinen on direktiivin 2 artiklassa
    väestö oli 1.1.1997 2 365 henkilöä ja joka on saari ,                tarkoitettu puhdasrotuinen eläin ? Onko esimerkiksi
    jolla elinkeinomahdollisuudet ovat yleisesti ottaen                  keltainen mehiläinen puhdasrotuinen eläin ?


title: Asia F-35/13: Kanne 16.4.2013 — ZZ v. komissio

text:
               20.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 207/58

         Kanne 16.4.2013 — ZZ v. komissio
   (Asia F-35/13)
   2013/C 207/98
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat Orlandi, J.-N. Louis ja D. Abreu Caldas)

      Vastaaja: komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Vaatimus kumota päätös hyvittää ennen komission palveluksessa aloittamista saavutetut eläkeoikeudet 3.3.2011 annettujen henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan uusien yleisten täytäntöönpanosäännösten mukaisesti.

      Vaatimukset

               —

               henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan yleisten täytäntöönpanosäännösten 9 artikla on todettava lainvastaiseksi

               —

               28.9. ja 4.10.2012 tehdyt päätökset, joiden mukaan kantajan ennen palveluksessa aloittamista hankkimat eläkeoikeudet hyvitetään Euroopan unionin toimielinten eläkejärjestelmään siirtämisen yhteydessä 3.3.2011 annettujen henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan mukaisten yleisten täytäntöönpanosäännösten perusteella, on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-4/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 2.1.2013 — Agentur für Arbeit Krefeld — Familienkasse v. Susanne Fassbender-Firman

text:
               6.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 101/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 2.1.2013 — Agentur für Arbeit Krefeld — Familienkasse v. Susanne Fassbender-Firman
   (Asia C-4/13)
   2013/C 101/20
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Vastaaja ja Revision-menettelyn valittaja: Agentur für Arbeit Krefeld — Familienkasse

      Kantaja ja Revision-menettelyn vastapuoli: Susanne Fassbender-Firman

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko asetuksen N:o 1408/71 (1) 76 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että työskentelyjäsenvaltion toimivaltaisella laitoksella on harkintavalta soveltaa asetuksen N:o 1408/71 76 artiklan 1 kohtaa, jos etuuksia ei haeta perheenjäsenen asuinjäsenvaltiossa?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, minkä arviointiperusteiden nojalla työskentelyjäsenvaltion perhe-etuuksien osalta toimivaltainen laitos voi soveltaa asetuksen N:o 1408/71 76 artiklan 1 kohdan säännöksiä niin kuin etuudet olisi myönnetty perheenjäsenen asuinjäsenvaltiossa?

               3)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, missä laajuudessa toimivaltaisen laitoksen vapaaseen harkintaan perustuva päätös kuuluu tuomioistuinvalvonnan piiriin?

      (1)  Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin sekä heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2), sellaisena kuin se on muutettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97 (EYVL L 28, s. 1).


title: Asia C-418/08: Kanne 22.9.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Irlanti

text:
               22.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/26

         Kanne 22.9.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Irlanti
   (Asia C-418/08)
   (2008/C 301/40)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: U. Wölker ja A. A. Gilly)

      Vastaaja: Irlanti
   Vaatimukset

               —

               on todettava, että Irlanti ei ole noudattanut ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/35/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja joka tapauksessa koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle

               —

               Irlanti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Määräaika direktiivin täytäntöönpanolle päättyi 30.4.2007.

      (1)  EUVL L 143, s. 56.


title: Asia C-528/09: Unionin tuomioistuimen viidennen jaoston puheenjohtajan määräys 25.10.2010 — Euroopan komissio v. Viron tasavalta

text:
               29.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/31

         Unionin tuomioistuimen viidennen jaoston puheenjohtajan määräys 25.10.2010 — Euroopan komissio v. Viron tasavalta
   (Asia C-528/09) (1)

   ()
   2011/C 30/50
   Oikeudenkäyntikieli: viro
   Unionin tuomioistuimen viidennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 63, 13.3.2010.


title: Asia C-541/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Wuppertal (Saksa) on esittänyt 16.10.2015 – Mircea Florian Freitag

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Wuppertal (Saksa) on esittänyt 16.10.2015 – Mircea Florian Freitag
   (Asia C-541/15)
   (2016/C 048/15)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Wuppertal

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Mircea Florian Freitag

      Muut osapuolet: Angela Freitag, Vica Pavel, Stadt Wuppertal ja Oberbürgermeister der Stadt Wuppertal

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko SEUT 18 ja SEUT 21 artiklaa tulkittava siten, että jäsenvaltioiden viranomaisilla on velvollisuus tunnustaa tämän valtion kansalaisen nimenmuutos, kun kyseinen henkilö on myös toisen jäsenvaltion kansalainen ja on tässä jäsenvaltiossa ottanut (takaisin) alkuperäisen, syntymässä saamansa sukunimen nimenmuutoksella, joka ei liittynyt perheoikeudellisen aseman muuttumiseen, vaikka nimen ottaminen ei tapahtunut aikana, jolloin asianomaisen vakinainen asuinpaikka oli kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa, ja se toteutettiin hänen omasta hakemuksestaan?


title: Asia T-531/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.5.2017 – Sotiropoulou ym. v. neuvosto (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Talous- ja rahapolitiikka — Jäsenvaltiolle liiallisen alijäämän korjaamiseksi osoitetut päätökset — Eläkeoikeuksien vähentäminen ja poistaminen Kreikassa — Oikeussäännön, jolla annetaan yksityisille oikeuksia, riittävän ilmeinen rikkominen)

text:
               3.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 213/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.5.2017 – Sotiropoulou ym. v. neuvosto
   (Asia T-531/14) (1)

   ((Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Talous- ja rahapolitiikka - Jäsenvaltiolle liiallisen alijäämän korjaamiseksi osoitetut päätökset - Eläkeoikeuksien vähentäminen ja poistaminen Kreikassa - Oikeussäännön, jolla annetaan yksityisille oikeuksia, riittävän ilmeinen rikkominen))
   (2017/C 213/32)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantajat: Leïmonia Sotiropoulou (Patras, Kreikka) ja 63 muuta kantajaa, joiden nimet luetellaan tuomion liitteessä (edustaja: asianajaja K. Chrysogonos)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: A. de Gregorio Merino, E. Chatziioakeimidou ja E. Dumitriu-Segnana)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: J.-P. Keppenne ja M. Konstantinidis)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 268 artiklaan perustuva vaatimus, jolla vaaditaan korvausta vahingosta, jota kantajat väittävät kärsineensä sen takia, että neuvosto on antanut Helleenien tasavallalle osoitettuja päätöksiä SEUT 126 artiklassa määrätyn mekanismin käynnistämiseksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Leïmonia Sotiropoulou ja 63 muuta kantajaa, joiden nimet luetellaan liitteessä, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 351, 6.10.2014.


title: Asia T-460/13: Kanne 28.8.2013 — Ranbaxy Laboratories ja Ranbaxy (UK) v. komissio

text:
               9.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 325/43

         Kanne 28.8.2013 — Ranbaxy Laboratories ja Ranbaxy (UK) v. komissio
   (Asia T-460/13)
   2013/C 325/71
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Ranbaxy Laboratories Ltd (Haryana, Intia) ja Ranbaxy (UK) Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: solicitor R. Vidal, solicitor A. Penny ja barrister B. Kennelly)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä komission asiassa COMP/39.226 — Lundbeck (sitalopraami) 19.6.2013 antaman päätöksen 1 artiklan 4 kohdan kantajia koskevilta osin

               —

               kumoamaan komission asiassa COMP/39.226 — Lundbeck (sitalopraami) 19.6.2013 antaman päätöksen 2 artiklan 4 kohdan siltä osin kuin siinä määrätään kantajille sakkoja tai vaihtoehtoisesti alentamaan sakkojen määrää

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastaaja teki virheen todetessaan, että kantajien tekemää sovintosopimusta oli pidettävä tarkoitukseltaan SEUT 101 artiklan 1 kohdan rikkomisena. Kantajat väittävät siten, että vastaaja teki oikeudellisen virheen ja/tai tosiseikkojen arviointia koskevan virheen.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastaaja teki virheen, kun se määritti, että sovintosopimuksen osapuolet olivat vähintään potentiaalisia kilpailijoita. Kantajat väittävät siten, että vastaaja teki oikeudellisen virheen ja/tai tosiseikkojen arviointia koskevan virheen.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastaaja teki virheen, kun se tulkitsi sovintosopimusta siten, että sillä annettiin laajempi suoja kuin mitä menetelmäpatentin täytäntöönpanolla olisi voitu saada. Kantajat väittävät siten, että vastaaja teki oikeudellisen virheen ja/tai tosiseikkojen arviointia koskevan virheen.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastaaja teki virheen kantajille määrättyjen sakkojen laskennassa ja että seuraamus on siten perusteeton ja suhteellisuusperiaatteen vastainen.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 19 päivänä kesäkuuta 2003 asiassa C-315/01, Bundesvergabeamt esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Gesellschaft für Abfallentsorgungs-Technik GmbH (GAT) vastaan Österreichische Autobahnen- und Schnellstraßen-AG (ÖSAG) (Julkiset hankinnat – Direktiivi 89/665/ETY – Julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin liittyvät muutoksenhakumenettelyt – Muutoksenhakumenettelystä vastaavan elimen toimivalta tutkia viran puolesta kaikki lainvastaisuudet – Direktiivi 93/36/ETY – Julkisia tavaranhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyt – Soveltuvuutta koskevat perusteet – Sopimuksen tekemisen perusteet)

text:
2.8.2003                 FI                              Euroopan unionin virallinen lehti                                                 C 184/9
Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta –        1)    Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistami-
yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste              sesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määr-
– 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direk-                  äytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta 1977 annettua
tiivin 77/388/ETY 13 artiklan B kohdan b alakohtaa on tulkittava                 kuudetta neuvoston direktiiviä 77/388/ETY on tulkittava siten,
niin, ettei siinä tarkoitetusta kiinteän omaisuuden vuokrauksesta ole            että toimija, joka ostaa saamisia ja kantaa riskin velallisten
kyse, kun liiketilojen omistaja antaa savukeautomaatin omistajalle               laiminlyönnistä ja joka laskuttaa vastikkeena asiakkailtaan
oikeuden sijoittaa automaatti tiloihinsa sekä huolehtia sen toiminnasta          palkkion, harjoittaa saman direktiivin 2 ja 4 artiklassa tarkoi-
ja huollosta siellä kahden vuoden ajan määräämässään paikassa                    tettua taloudellista toimintaa, joten se on verovelvollinen ja sillä
saaden vastikkeeksi tietyn osuuden savukkeiden ja muiden tupakkatuot-            on vähennysoikeus kyseisen direktiivin 17 artiklan mukaisesti.
teiden noissa tiloissa tapahtuvan myynnin bruttotuotosta mutta anta-
matta automaatin omistajalle muuta oikeutta hallintaan tai kontrolliin
kuin mitä osapuolten välisessä kirjallisessa sopimuksessa on sovittu.      2)    Taloudellinen toiminta, jossa toimija ostaa saamisia ja kantaa
                                                                                riskin velallisten laiminlyönnistä ja laskuttaa vastikkeena asiak-
                                                                                kailtaan palkkion, on kuudennen direktiivin 13 artiklan
(1) EYVL C 289, 13.10.2001.                                                      B kohdan d alakohdan 3 alakohdan lopussa tarkoitettua
                                                                                ”saamisten perimistä” ja siihen ei näin ollen sovelleta tässä
                                                                                säännöksessä käyttöön otettua vapautusta.
                                                                           (1) EYVL C 56, 2.3.2002.
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                            (kuudes jaosto)
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                    26 päivänä kesäkuuta 2003
asiassa C-305/01, Bundesfinanzhof esittämä ennakkoratkai-                                              (kuudes jaosto)
supyyntö, Finanzamt Groß-Gerau vastaan MKG-Kraftfahr-
                      zeuge-Factoring GmbH (1)
                                                                                19 päivänä kesäkuuta 2003
(Arvonlisävero – Kuudes direktiivi 77/388/ETY – Soveltami-
sala – Factoring – Factoring-yhtiö, joka ostaa saamisia ja                 asiassa C-315/01, Bundesvergabeamt esittämä ennakkorat-
             kantaa riskin velallisten laiminlyönnistä)                    kaisupyyntö), Gesellschaft für Abfallentsorgungs-Technik
                                                                           GmbH (GAT) vastaan Österreichische Autobahnen- und
                                                                                Schnellstraßen-AG (ÖSAG) (1)
                            (2003/C 184/16)
                                                                           (Julkiset hankinnat – Direktiivi 89/665/ETY – Julkisia
                       (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                        hankintoja koskeviin sopimuksiin liittyvät muutoksenhaku-
                                                                           menettelyt – Muutoksenhakumenettelystä vastaavan elimen
                                                                           toimivalta tutkia viran puolesta kaikki lainvastaisuudet –
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen           Direktiivi 93/36/ETY – Julkisia tavaranhankintoja koskevien
                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                    sopimusten tekomenettelyt – Soveltuvuutta koskevat perus-
                                                                                teet – Sopimuksen tekemisen perusteet)
Asiassa C-305/01, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on saattanut                                           (2003/C 184/17)
EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltä-
väksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevassa asiassa Finanzamt Groß-Gerau ja MKG-Kraftfahrzeuge-                                       (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Factoring GmbH ennakkoratkaisun jäsenvaltioiden liikevaihto-
verolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisä-
verojärjestelmä:       yhdenmukainen         määräytymisperuste       –    (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston                                     tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) tiettyjen säännösten
tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien
kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J.-P. Puissochet sekä
tuomarit R. Schintgen (esittelevä tuomari), C. Gulmann,                    Asiassa C-315/01, jonka Bundesvergabeamt (Itävalta) on saat-
F. Macken ja J. N. Cunha Rodrigues, julkisasiamies:                        tanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsi-
F. G. Jacobs, kirjaaja: johtava hallintovirkamies L. Hewlett, on           teltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa
antanut 26.6.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on seur-                   vireillä olevassa asiassa Gesellschaft für Abfallentsorgungs-
aava:                                                                      Technik GmbH (GAT) ja Österreichische Autobahnen- und
 ---pagebreak--- C 184/10                FI                              Euroopan unionin virallinen lehti                                                 2.8.2003
Schnellstraßen-AG (ÖSAG), ennakkoratkaisun julkisia tavaran-                       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
hankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien
muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien,
asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta                                          (viides jaosto)
21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/
665/ETY (EYVL L 395, s. 33), sellaisena kuin se on muutettuna
julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenette-
                                                                                12 päivänä kesäkuuta 2003
lyjen yhteensovittamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla
neuvoston direktiivillä 92/50/ETY (EYVL L 209, s. 1), ja julkisia
tavaranhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen
yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun                    asiassa C-316/01 (Unabhängiger Verwaltungssenat Wienin
neuvoston direktiivin 93/36/ETY (EYVL L 199, s. 1) tulkinnasta,           esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Eva Glawischnig vastaan
yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpa-                Bundesminister für soziale Sicherheit und Generationen (1)
nossa: jaoston puheenjohtaja J.-P. Puissochet sekä tuomarit
R. Schintgen (esittelevä tuomari), V. Skouris, F. Macken ja
J. N. Cunha Rodrigues, julkisasiamies: L. A. Geelhoed, kirjaaja:          (Tiedon saannin vapaus – Ympäristöä koskeva tieto – Direk-
R. Grass, on antanut 19.6.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma              tiivi 90/313/ETY – Geneettisesti muunnetuista organismeista
on seuraava:                                                              valmistettujen elintarvikkeiden pakkausmerkintöjä koskevien
                                                                                sääntöjen rikkominen)
                                                                                (2003/C 184/18)
1)    Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopi-
      muksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista
      koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteen-
      sovittamisesta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston                               (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
      direktiivin 89/665/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna
      julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen
      yhteensovittamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla            (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
      neuvoston direktiivillä 92/50/ETY, kanssa ristiriidassa ei ole                    tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
      se, että tarjoajan esittäessä vaatimuksen, jolla pyritään vahin-
      gonkorvausten myöhempää saamista varten toteamaan, että
      julkista hankintaa koskeva päätös on lainvastainen, muutoksen-
      hakumenettelystä vastaava elin puuttuu viran puolesta hankinta-     Asiassa C-316/01, jonka Unabhängiger Verwaltungssenat Wien
      viranomaisen tekemän muun päätöksen lainvastaisuuteen, kuin         (Itävalta) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen
      sen, johon tarjoaja hakee muutosta. Sitä vastoin tämän direk-       tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa
      tiivin vastaista on se, että kyseinen elin hylkää tarjoajan         tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Eva Glawischnig ja
      vaatimuksen sillä perusteella, että viran puolesta esiin tuodun     Bundesminister für soziale Sicherheit und Generationen ennak-
      lainvastaisuuden vuoksi tarjouspyyntömenettely oli joka tapauk-     koratkaisun ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta
      sessa sääntöjen vastainen ja että tarjoajan mahdollinen vahinko     7 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/
      olisi näin ollen aiheutunut, vaikkei tämän väittämää lainvastai-    313/ETY (EYVL L 158, s. 56) 2 artiklan a alakohdan tulkin-
      suutta olisi tapahtunutkaan.                                        nasta, yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoon-
                                                                          panossa: jaoston puheenjohtaja M. Wathelet sekä tuomarit
                                                                          D. A. O. Edward (esittelevä tuomari), A. La Pergola, P. Jann ja
                                                                          A. Rosas, julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja: johtava hallinto-
                                                                          virkamies M.-F. Contet, on antanut 12.6.2003 tuomion, jonka
2)    Julkisia tavaranhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen
                                                                          tuomiolauselma on seuraava:
      yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun
      neuvoston direktiivin 93/36/ETY vastaista on se, että julkisia
      hankintoja koskevassa tarjouspyyntömenettelyssä hankintavirano-
      mainen ottaa tarjoajan muille asiakkaille tarjoamien tuotteiden     Ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta 7 päivänä kesäkuuta
      referenssien lukumäärän huomioon sopimuksen tekemistä koske-        1990 annetun neuvoston direktiivin 90/313/ETY 2 artiklan
      vana perusteena sen sijaan, että sitä käytettäisiin perusteena,     a alakohtaa on tulkittava siten, että tässä kohdassa tarkoitettuja
      jonka mukaan varmistetaan tarjoajien soveltuvuus sopimuksen         ympäristöön liittyviä tietoja eivät ole sellaisten elintarvikkeiden nimi-
      täyttämiseen.                                                       tykset ja valmistajan nimi, jotka viranomaiset ovat tarkastaneet
                                                                          muiden kuin neuvoston direktiivissä 79/112/ETY säädettyjen pakol-
                                                                          listen mainintojen liittämisestä tiettyjen geneettisesti muunnetuista
                                                                          organismeista valmistettujen elintarvikkeiden pakkausmerkintöihin
                                                                          26 päivänä toukokuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY)
3)    Direktiivin 93/36/ETY vastaista on, että vaatimusta siitä, että     N:o 1139/98, sellaisena kuin se on muutettuna 10.1.2000 annetulla
      hankintaviranomainen voi tarkastaa tarjousten kohteena olevat       komission asetuksella N:o 49/2000, noudattamisen toteamiseksi,
      tuotteet 300 kilometrin säteellä hankintaviranomaisen toimipai-     näiden tarkastusten perusteella määrättyjen hallinnollisten seuraa-
      kasta, käytetään julkisissa tavaranhankintasopimuksissa kyseisen    musten lukumäärä eivätkä niiden tuottajien ja tuotteiden nimet, joita
      sopimuksen tekemisen perusteena.                                    nämä seuraamukset koskevat.
(1) EYVL C 317, 10.11.2001.                                               (1) EYVL C 303, 27.10.2001.