title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 15 päivänä joulukuuta 1999 yhdistetyissä asioissa T-33/98 ja T-34/98, Petrorub S.A. ja Republica S.A. vastaan Euroopan unionin neuvosto (Polkumyyntitullit – Raudasta tai seostamattomasta teräksestä valmistetut saumattomat putket – Romanian kanssa tehty Eurooppa-sopimus – Normaaliarvo – Polkumyyntimarginaali – Vahinko – Viejien prosessuaaliset oikeudet)

text:
C 47/28                  FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       19.2.2000
heinäkuuta 1996 annetun komission asetuksen (EY) N:o                       komissio (asiamiehinään Klaus Wiedner ja Stephen Kinsella),
1312/96 (EYVL L 170, s. 8) kumoamista osittain, Euroopan                   jota tukevat Suomen tasavalta (asiamiehinään Tuula Pynnä ja
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen                   David Vaughan, QC), ja Ranskan tasavalta (asiamiehinään
jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Po-               Jean-François Dobelle, Frédérik Million ja Kareen Rispal-
tocki sekä tuomarit C. W. Bellamy ja A. W. H. Meij, kirjaaja:              Bellanger), jossa kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen
johtava hallintovirkamies B. Pastor, on antanut 1.12.1999                  tuomioistuin kumoaa yrityskeskittymän julistamisesta yhteis-
tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                                 markkinoille soveltumattomaksi 20 päivänä marraskuuta
                                                                           1996 tehdyn komission päätöksen 97/277/EY (Asia N:o
1. Asiat T-125/96 ja T-152/96 yhdistetään tuomion antamista                IV/M.784 – Kesko/Tuko; EYVL 1997, L 110, s. 53), yhteisöjen
     varten.                                                               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu toinen
                                                                           jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Po-
2. Yhteisön menettelystä eläinlääkejäämien enimmäismäärien vah-            tocki sekä tuomarit K. Lenaerts, C. W. Bellamy, J. Azizi ja
     vistamiseksi eläinperäisissä elintarvikkeissa annetun neuvoston       A. W. H. Meij, kirjaaja: hallintovirkamies A. Mair, on
     asetuksen (ETY) N:o 2377/90 liitteen III muuttamisesta 8 päi-         15.12.1999 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seu-
     vänä heinäkuuta 1996 annettu komission asetus (EY) N:o                raava:
     1312/96 kumotaan siltä osin kuin siinä rajoitetaan klenbutero-
     lijäämien enimmäismäärien pätevyys tiettyihin erityisiin nauta-       1. Kanne hylätään.
     karjan ja hevoseläinten hoitotarkoituksiin.
                                                                           2. Kantaja velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluis-
3. Kanteet hylätään muilta osin.                                                taan ja korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.
4. Asiassa T-125/96 kantajat ja FEDESA väliintulonsa osalta                3. Suomen tasavalta ja Ranskan tasavalta vastaavat kumpikin
     vastaavat kukin omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoite-           omista oikeudenkäyntikuluistaan.
     taan korvaamaan neuvoston oikeudenkäyntikulut. Yhdistynyt
     kuningaskunta, komissio ja SKV vastaavat omista oikeudenkäyn-         (1) EYVL C 131, 26.4.97.
     tikuluistaan.
5. Asiassa T-152/96 komissio vastaa omista oikeudenkäyntiku-
     luistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan puolet kantajien ja
     FEDESAn oikeudenkäyntikuluista ja nämä vastaavat itse toisesta
     puolesta oikeudenkäyntikulujaan. Neuvosto ja SKV vastaavat
     kukin omista oikeudenkäyntikuluistaan.                                YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
                                                                                MIOISTUIMEN TUOMIO
(1) EYVL C 318, 26.10.1996 ja C 354, 23.11.1996.                                             15 päivänä joulukuuta 1999
                                                                           yhdistetyissä asioissa T-33/98 ja T-34/98, Petrorub S.A. ja
                                                                              Republica S.A. vastaan Euroopan unionin neuvosto (1)
                                                                           (Polkumyyntitullit – Raudasta tai seostamattomasta teräk-
                                                                           sestä valmistetut saumattomat putket – Romanian kanssa
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-                                 tehty Eurooppa-sopimus – Normaaliarvo – Polkumyyntimar-
                    MIOISTUIMEN TUOMIO                                          ginaali – Vahinko – Viejien prosessuaaliset oikeudet)
                   15 päivänä joulukuuta 1999                                                       (2000/C 47/48)
asiassa T-22/97, Kesko vastaan Euroopan yhteisöjen ko-
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                              missio (1)
                                                                           Yhdistetyissä asioissa T-33/98 ja T-34/98, Petrotub S.A.,
(Yrityskeskittymien valvonta – Kumoamiskanne – Tutkitta-                   kotipaikka Roman (Romania), ja Republica S.A., kotipaikka
vaksi ottaminen – Oikeudenkäynnin kohde – Asetuksen                        Bukarest (Romania), edustajanaan asianajaja Alfred L. Merckx,
N:o 4064/89 22 artiklan 3 kohdan mukainen komission                        Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Duro
toimivalta – Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan –                  & Lorang, 4 boulevard Royal, vastaan Euroopan unionin
            Määräävän markkina-aseman luominen)                            neuvosto (asiamiehenään Stephan Marquardt, Hans-Jürgen
                                                                           Rabe ja Georg M. Berrisch), jota tukee Euroopan yhteisöjen
                           (2000/C 47/47)                                  komissio (asiamiehinään Nicholas Khan ja Viktor Kreuschitz),
                                                                           joissa kantajat vaativat yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan
                                                                           lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottamisesta tiettyjen Un-
                    (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                        karista, Puolasta, Venäjältä, Tsekin tasavallasta, Romaniasta ja
                                                                           Slovakian tasavallasta peräisin olevien raudasta tai seostamat-
Asiassa T-22/97, Kesko Oy, kotipaikka Helsinki, edustajinaan               tomasta teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuon-
asianajaja Gerwin van Gerven, Bryssel, ja solicitor Sarah                  nissa, asetuksen (ETY) N:o 1189/93 kumoamisesta ja kyseistä
Beeston, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto                     Kroatian tasavallasta peräisin olevaa tuontia koskevan menette-
Loesch & Wolter, 11 rue Goethe, vastaan Euroopan yhteisöjen                lyn päättämisestä 17 päivänä marraskuuta 1997 annetun
 ---pagebreak--- 19.2.2000                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        C 47/29
neuvoston asetuksen (EY) N:o 2320/97 (EYVL L 322, s. 1)                  Direcks Service Station Bocholtz B.V:n 14.10.1999 Euroo-
kantajia koskevilta osin, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                 pan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
tuomioistuin (laajennettu toinen jaosto), toimien kokoonpa-
nossa: jaoston puheenjohtaja A. Potocki sekä tuomarit K. Le-                                       (Asia T-236/99)
naerts, C. W. Bellamy, J. Azizi ja A. W. H. Meij, kirjaaja: johtava
hallintovirkamies B. Pastor, on 15.12.1999 antanut tuomion,
jonka tuomiolauselma on seuraava:                                                                   (2000/C 47/50)
1. Kanne hylätään.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
2. Kantajat velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                         Direcks Service Bocholtz B. V., Bocholtz (Alankomaat), on
3. Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.                      nostanut 14.10.1999 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oi-
                                                                         keusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
                                                                         komissiota vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Th. J. M.
(1) EYVL 113, 11.4.1998.                                                 Oostdijk, Maastricht.
                                                                         Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiostuin
                                                                         — kumoaa valtiontuesta, jonka Alankomaat aikoo toteuttaa
                                                                              Saksan rajan tuntumassa sijaitsevien 633 alankomaisen
                                                                              huoltamon hyväksi, 20 päivänä heinäkuuta 1999 tehdyn
                                                                              komission päätöksen, joka on annettu tiedoksi numerolla
Garage Bergsteyn B.V:n 14.10.1999 Euroopan yhteisöjen                         K(1999) 2539 (1), ja määrää, että tukea ei ole perittävä
              komissiota vastaan nostama kanne                                takaisin kantajalta, tai ainakin tekee sellaisen päätöksen,
                                                                              jonka se katsoo kohtuulliseksi, ja
                          (Asia T-235/99)
                                                                         — määrää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta lain mukai-
                                                                              sesti.
                            (2000/C 47/49)
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                   (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
Garage Bergsteyn B. V., Berg en Terblijt (Alankomaat), on                kuin asiassa T-210/99.
nostanut 14.10.1999 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oi-
keusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
komissiota vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Th. J. M.          (1) EYVL L 280, 30.10.1999, s. 87.
Oostdijk, Maastricht.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
— kumoaa valtiontuesta, jonka Alankomaat aikoo toteuttaa
     Saksan rajan tuntumassa sijaitsevien 633 alankomaisen
     huoltamon hyväksi, 20 päivänä heinäkuuta 1999 tehdyn                Territorio Histórico de Gipuzkoa, Gipuzkoako Foru Al-
     komission päätöksen, joka on annettu tiedoksi numerolla             dundia – Diputación Foral de Gipuzkoan 3.11.1999 Euroo-
     K(1999) 2539 (1), ja määrää, että tukea ei ole perittävä                 pan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
     takaisin kantajalta, tai ainakin tekee sellaisen päätöksen,
     jonka se katsoo kohtuulliseksi, ja
                                                                                (Asia T-269/99)
— määrää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta lain mukai-
     sesti.                                                                                (2000/C 47/51)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                         (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat           Territorio Histórico de Gipuzkoa, Gipuzkoako Foru Aldundia
kuin asiassa T-210/99.                                                   – Diputación Foral de Gipuzkoa, kotipaikka Gipuzkoa (Espan-
                                                                         ja), on nostanut 3.11.1999 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
                                                                         oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
(1) EYVL L 280, 30.10.1999, s. 87.                                       komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Anto-
                                                                         nio Creus Carreras, Barcelona, ja Begoña Uriarte Valiente,
                                                                         Madrid, prosessiosoite Brysselissä asianajotoimisto Cuatrecasas
                                                                         Abogados, 60 Av. de Cortenbergh.


title: Asia T-13/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.9.2013 — Post Bank Iran v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Iraniin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää ydinaseiden leviäminen — Varojen jäädyttäminen — Oikeudellinen perusta — Kansainvälisen oikeuden rikkominen — Perusteluvelvollisuus — Puolustautumisoikeudet — Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan — Ilmeinen arviointivirhe — Omaisuudensuoja — Oikeasuhteisuus — Yhdenvertainen kohtelu — Syrjintäkielto)

text:
               19.10.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 304/13

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.9.2013 — Post Bank Iran v. neuvosto
   (Asia T-13/11) (1)

   (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Iraniin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää ydinaseiden leviäminen - Varojen jäädyttäminen - Oikeudellinen perusta - Kansainvälisen oikeuden rikkominen - Perusteluvelvollisuus - Puolustautumisoikeudet - Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan - Ilmeinen arviointivirhe - Omaisuudensuoja - Oikeasuhteisuus - Yhdenvertainen kohtelu - Syrjintäkielto)
   2013/C 304/23
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Post Bank Iran (Teheran, Iran) (edustaja: asianajaja D. Luff)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Bishop ja A. Vitro)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Erlbacher ja M. Konstantinidis)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Yhtäältä ensinnäkin Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP (EUVL L 195, s. 39), sellaisena kuin se on muutettuna 25.10.2010 annetulla neuvoston päätöksellä 2010/644/YUTP (EUVL L 281, s. 81), liitteen II ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta 25.10.2010 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 961/2010 (EUVL L 281, s. 1) liitteen VIII kumoamisvaatimus siltä osin kuin ne koskevat kantajaa, toiseksi 29.10.2010 päivättyyn kirjeeseen ”sisältyvän”, kantajaa koskevan päätöksen kumoamisvaatimus, kolmanneksi päätöksen 2010/413 muuttamisesta 1.12.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/783/YUTP (EUVL L 319, s. 71) ja asetuksen N:o 961/2010 täytäntöönpanosta 1.12.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1245/2011 (EUVL L 319, s. 11) kumoamisvaatimus siltä osin kuin ne voivat vaikuttaa kantajan tilanteeseen, neljänneksi 5.12.2011 päivättyyn kirjeeseen ”sisältyvän”, kantajaa koskevan päätöksen kumoamisvaatimus, viidenneksi Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen N:o 961/2010 kumoamisesta 23.3.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 267/2012 (EUVL L 88, s. 1) liitteen IX kumoamisvaatimus siltä osin kuin se koskee kantajaa ja kuudenneksi kaikkien tulevaisuudessa annettavien neuvoston tai komission asetusten tai päätösten, joilla täydennetään tässä kanteessa riitautettuja toimia tai muutetaan niitä, kumoamisvaatimus, ja toisaalta vaatimus siitä, että unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että päätöksen 2010/413 20 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, asetuksen N:o 961/2010 16 artiklan 2 kohtaa, päätöksen 2010/413 muuttamisesta 23.1.2012 annetun neuvoston päätöksen 2012/35/YUTP (EUVL L 19, s. 22) 1 artiklan 7 kohtaa, asetuksen N:o 267/2012 23 artiklan 2 kohtaa, päätöksen 2010/413 muuttamisesta 15.10.2012 annetun neuvoston päätöksen 2012/635/YUTP (EUVL L 282, s. 58) 1 artiklan 8 kohtaa, asetuksen N:o 267/2012 muuttamisesta 21.12.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1263/2012 (EUVL L 356, s. 34) 1 artiklan 11 kohtaa sekä päätöksen 2010/413 muuttamisesta 21.12.2012 annetun neuvoston päätöksen 2012/829/YUTP (EUVL L 356, s. 71) 1 artiklan 2 kohtaa ei sovelleta kantajaan.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta siltä osin kuin siinä vaaditaan kaikkien tulevaisuudessa annettavien Euroopan unionin neuvoston tai Euroopan komission asetusten tai päätösten, joilla täydennetään tässä kanteessa riitautettuja toimia tai muutetaan niitä, kumoamista.

               2)

               Lausunnon antaminen raukeaa vaatimuksista, jotka koskevat 29.10.2010 ja 5.12.2011 päivättyihin neuvoston kirjeisiin ”sisältyvien”, Post Bank Irania koskevien päätösten kumoamista, sekä neuvoston esittämästä oikeudenkäyntiväitteestä, jota komissio tukee ja joka kohdistuu yksinomaan vaatimuksiin 29.10.2010 päivättyyn neuvoston kirjeeseen ”sisältyvän”, Post Bank Irania koskevan päätöksen kumoamisesta.

               3)

               Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna 25.10.2010 annetulla neuvoston päätöksellä 2010/644/YUTP, liite II, Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta 25.10.2010 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 961/2010 liite VIII, päätöksen 2010/413 muuttamisesta 1.12.2011 annettu neuvoston päätös 2011/783/YUTP, asetuksen N:o 961/2010 täytäntöönpanosta 1.12.2011 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1245/2011 ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen N:o 961/2010 kumoamisesta 23.3.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 267/2012 liite IX kumotaan siltä osin kuin ne koskevat Post Bank Irania.

               4)

               Päätöksen 2010/413, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2010/644 ja sittemmin päätöksellä 2011/783, liitteen II vaikutukset pidetään voimassa Post Bank Iranin osalta siihen asti, kunnes asetuksen N:o 267/2012 liitteen IX kumoamisen vaikutukset tulevat voimaan siltä osin kuin kyseinen liite koskee Post Bank Irania.

               5)

               Neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Post Bank Iranin oikeudenkäyntikulut.

               6)

               Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 63, 26.2.2011.


title: Asia C-483/04: Euroopan yhteisöjen komission 22.11.2004 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               22.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 19/15

         Euroopan yhteisöjen komission 22.11.2004 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-483/04)
   (2005/C 19/30)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.11.2004 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Knut Simonsson ja Enrico Traversa.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut yhteisön jäsenvaltioiden satamiin saapuvia ja/tai satamista lähteviä aluksia koskevista ilmoitusmuodollisuuksista 18 päivänä helmikuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/6/EY (1) 7 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ainakaan ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle

               —

               velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi 9.9.2003.

      (1)  EYVL L 67, 9.3.2002, s. 31.


title: Asia C-461/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 1.7.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesverwaltungsgericht – Saksa) – Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland eV v. Saksan valtio (Ennakkoratkaisupyyntö — Ympäristö — Euroopan unionin vesipolitiikka — Direktiivi 2000/60/EY — 4 artiklan 1 kohta — Pintavesiin liittyvät ympäristötavoitteet — Pintavesimuodostuman tilan huononeminen — Vesiväylän rakennushanke — Jäsenvaltioiden velvollisuus olla hyväksymättä hanketta, joka voi aiheuttaa pintavesimuodostuman tilan huononemisen — Vesimuodostuman tilan huononemista koskevat merkitykselliset arviointiperusteet)

text:
               7.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 1.7.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesverwaltungsgericht – Saksa) – Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland eV v. Saksan valtio
   (Asia C-461/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Ympäristö - Euroopan unionin vesipolitiikka - Direktiivi 2000/60/EY - 4 artiklan 1 kohta - Pintavesiin liittyvät ympäristötavoitteet - Pintavesimuodostuman tilan huononeminen - Vesiväylän rakennushanke - Jäsenvaltioiden velvollisuus olla hyväksymättä hanketta, joka voi aiheuttaa pintavesimuodostuman tilan huononemisen - Vesimuodostuman tilan huononemista koskevat merkitykselliset arviointiperusteet))
   (2015/C 294/04)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesverwaltungsgericht

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland eV

      Vastaaja: Saksan valtio

      Muu osapuoli: Freie Hansestadt Bremen

      Tuomiolauselma

               1)

               Yhteisön vesipolitiikan puitteista 23.10.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan i–iii alakohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltioilla on, jollei poikkeusta sovelleta, velvollisuus evätä lupa tietyltä hankkeelta, jos se voi aiheuttaa pintavesimuodostuman tilan huononemisen tai jos se vaarantaa pintavesien hyvän tilan taikka pintavesien hyvän ekologisen potentiaalin ja hyvän kemiallisen tilan saavuttamisen kyseisessä direktiivissä säädettynä ajankohtana.

               2)

               Direktiivin 2000/60 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa olevaa käsitettä pintavesimuodostuman ”tilan huononeminen” on tulkittava siten, että kyseessä on huononeminen heti, kun ainakin yhden kyseisen direktiivin liitteessä V tarkoitetun laadullisen tekijän tila huononee yhdellä luokalla, vaikka tämä huononeminen ei johda pintavesimuodostuman luokan alenemiseen kokonaisuudessaan. Jos tämä kyseisessä liitteessä tarkoitettu laadullinen tekijä kuuluu jo alimpaan luokkaan, kaikenlainen kyseisen tekijän huononeminen merkitsee kuitenkin mainitun 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettua pintavesimuodostuman ”tilan huononemista”.

      (1)  EUVL C 352, 30.11.2013.


title: Asia T-265/11: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 31.3.2014 – Elmaghraby v. neuvosto

text:
               16.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 184/38

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 31.3.2014 – Elmaghraby v. neuvosto
   (Asia T-265/11) (1)

   2014/C 184/60
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 219, 23.7.2011.


title: Asia C-214/15: Unionin tuomioistuimen määräys (yhdeksäs jaosto) 7.7.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supremo Tribunal Administrativo – Portugali) – Município de Vila Pouca de Aguiar v. Sá Machado & Filhos SA (Ennakkoratkaisupyyntö — Rakennusurakat — Direktiivi 2004/18/EY — 55 artikla — Hankintailmoitus — Tarjoukseen ei ole liitetty poikkeuksellisen alhaista hintaa koskevia perusteluita — Määrittelyperusteet — 7 artiklan c alakohta — Hankinnan arvo — Kynnysarvo ei ylity — Varma rajat ylittävä intressi — Tietojen puuttuminen — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               19.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 343/10

         Unionin tuomioistuimen määräys (yhdeksäs jaosto) 7.7.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supremo Tribunal Administrativo – Portugali) – Município de Vila Pouca de Aguiar v. Sá Machado & Filhos SA
   (Asia C-214/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Rakennusurakat - Direktiivi 2004/18/EY - 55 artikla - Hankintailmoitus - Tarjoukseen ei ole liitetty poikkeuksellisen alhaista hintaa koskevia perusteluita - Määrittelyperusteet - 7 artiklan c alakohta - Hankinnan arvo - Kynnysarvo ei ylity - Varma rajat ylittävä intressi - Tietojen puuttuminen - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen))
   (2016/C 343/14)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Supremo Tribunal Administrativo

      Asianosaiset

      Kantaja: Município de Vila Pouca de Aguiar

      Vastaaja: Sá Machado & Filhos SA

      Muu osapuoli: Norcep Construções e Empreendimentos Lda

      Määräysosa

   Supremo Tribunal Administrativon (ylin hallintotuomioistuin, Portugali) 9.4.2015 tekemällä päätöksellä esittämän ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat selvästi.

      (1)  EUVL C 254, 3.8.2015..


title: Asia C-476/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 24.10.2012 — Österreichischer Gewerkschaftsbund v. Verband Österreichischer Banken und Bankiers

text:
               2.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/2

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 24.10.2012 — Österreichischer Gewerkschaftsbund v. Verband Österreichischer Banken und Bankiers
   (Asia C-476/12)
   2013/C 32/02
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberster Gerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Österreichischer Gewerkschaftsbund

      Vastaaja: Verband Österreichischer Banken und Bankiers

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voidaanko pro rata temporis -periaatetta soveltaa osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta 15.12.1997 annetun neuvoston direktiivin 97/81/EY (EYVL 1998, L 14, s. 9, oikaisu EYVL 1998, L 128, s. 71), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/23/EY (EYVL 1998, L 131, s. 10), liitteenä olevan puitesopimuksen 4 lausekkeen 2 kohdan perusteella kollektiivisopimuksessa (työehtosopimus) säänneltyyn lapsesta maksettavaan lisään (Kinderzulage), jossa on kyse työnantajan maksamasta sosiaalietuudesta, jolla pyritään korvaamaan osittain vanhemmille lapsen, josta lapsesta maksettavaa lisää saadaan, elatuksesta aiheutuva taloudellinen rasitus, tällaisen etuuden luonteen perusteella (asianmukaisena)?

               2)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
               Onko direktiivin 97/81/EY liitteenä olevan puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohtaa tulkittava siten, että osa-aikaisten työntekijöiden erilainen kohtelu siten, että lapsesta maksettavaa lisää alennetaan työajan suhteessa — kun otetaan huomioon työmarkkinaosapuolten laajamittainen vapaus määrittää tietty sosiaali- ja talouspoliittinen tavoite ja sen saavuttamiseen soveltuvat keinot —, on oikeutettua, jos etuuden työaikaan suhteuttamista koskeva kielto

                           a)

                           vaikeuttaisi vanhempainosa-aikatyöskentelyä (Elternteilzeit), ja/tai pienimuotoista työskentelyä vanhempainloman (Elternkarenzurlaub) aikana tai tekisi ne mahdottomaksi ja/tai

                           b)

                           heikentäisi suuremman taloudellisen rasituksen vuoksi sellaisten työnantajien kilpailukykyä, jotka työllistävät suuremman määrän osa-aikaisia työntekijöitä, ja vähentäisi työnantajan halukkuutta palkata osa-aikaisia työntekijöitä ja/tai

                           c)

                           suosisi sellaisia osa-aikaisia työntekijöitä, joilla on useampia osa-aikaisia työsuhteita ja näin ollen moninkertainen oikeus lapsesta maksettavan lisän kaltaiseen kollektiivisopimukseen perustuvaan etuuteen

                           d)

                           suosisi osa-aikaisia työntekijöitä, koska heillä on kokoaikaisia työntekijöitä enemmän työstä vapaata aikaa ja näin ollen paremmat lastenhoitomahdollisuudet?

               3)

               Jos ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: Onko perusoikeuskirjan 28 artiklaa tulkittava siten, että työoikeudellisessa järjestelmässä, jossa valitut ja toimivaltaiset työmarkkinaosapuolet yhtäpitävien sosiaalipoliittisten arviointien perusteella määrittävät olennaisen osan työoikeudellisista vähimmäisstandardeista, kollektiivisopimuksen yhdenkin (unionin oikeuden syrjintäkiellon vastaisen) yksittäisen määräyksen (käsiteltävässä asiassa lapsesta maksettavan lisän alentaminen työajan suhteessa osa-aikatyössä) mitättömyys (kansallisen oikeuskäytännön perusteella) aiheuttaa sen, että mitättömyysseuraamus koskee kaikkia työehtosopimuksen määräyksiä kyseisellä sääntelyalalla (käsiteltävässä asiassa lapsesta maksettava lisä)?


title: Asia C-284/04: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 26.6.2007 (Landesgericht für Zivilrechtssachen Wienin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — T-Mobile Austria GmbH, 3G Mobile Telecommunications GmbH, Mobilkom austria Aktiengesellschaft, aiemmin mobilkom austria AG & Co. KG, Master-talk Austria Telekom Service GmbH & Co. KG, ONE GmbH, Hutchison 3G Austria GmbH ja Tele.ring Telekom Service GmbH, TRA 3G Mobilfunk GmbH:n oikeusseuraajana, v. Itävallan tasavalta (Kuudes arvonlisäverodirektiivi — Verolliset liiketoimet — Taloudellisen toiminnan käsite — 4 artiklan 2 kohta — Sellaisten oikeuksien myöntäminen, joiden perusteella voidaan käyttää tiettyä telepalveluille varattua radiotaajuutta)

text:
               25.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 199/3

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 26.6.2007 (Landesgericht für Zivilrechtssachen Wienin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — T-Mobile Austria GmbH, 3G Mobile Telecommunications GmbH, Mobilkom austria Aktiengesellschaft, aiemmin mobilkom austria AG & Co. KG, Master-talk Austria Telekom Service GmbH & Co. KG, ONE GmbH, Hutchison 3G Austria GmbH ja Tele.ring Telekom Service GmbH, TRA 3G Mobilfunk GmbH:n oikeusseuraajana, v. Itävallan tasavalta
   (Asia C-284/04) (1)

   (Kuudes arvonlisäverodirektiivi - Verolliset liiketoimet - Taloudellisen toiminnan käsite - 4 artiklan 2 kohta - Sellaisten oikeuksien myöntäminen, joiden perusteella voidaan käyttää tiettyä telepalveluille varattua radiotaajuutta)
   (2007/C 199/04)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: T-Mobile Austria GmbH, 3G Mobile Telecommunications GmbH, Mobilkom austria Aktiengesellschaft, aiemmin mobilkom austria AG & Co. KG, Master-talk Austria Telekom Service GmbH & Co. KG, ONE GmbH, Hutchison 3G Austria GmbH ja Tele.ring Telekom Service GmbH, TRA 3G Mobilfunk GmbH:n oikeusseuraajana

      Vastaaja: Itävallan tasavalta
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 4 artiklan 5 kohdan ja liitteessä D olevan 1 kohdan tulkinta — Julkisoikeudellisen yhteisön viranomaisen ominaisuudessa harjoittama toiminta tai suorittamat liiketoimet — Taajuuksien jakaminen matkapuhelinoperaattoreille huutokaupalla
   Tuomiolauselma
   Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 4 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että se, että taajuuksien osoittamisesta vastaava kansallinen sääntelyviranomainen myöntää elektromagneettisia taajuuksia koskevien käyttöoikeuksien kaltaisia oikeuksia matkaviestintäpalveluiden tarjoamiseksi yleisölle järjestämällä huutokaupan, ei ole kyseisessä säännöksessä tarkoitettua taloudellista toimintaa eikä se näin ollen kuulu kyseisen direktiivin soveltamisalaan.

      (1)  EUVL C 262, 23.10.2004.


title: Asia C-366/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (ulkomaalaisasioita käsittelevä hallintotuomioistuin) (Belgia) on esittänyt 5.7.2016 – H. F. v. Belgian valtio

text:
               19.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 343/33

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (ulkomaalaisasioita käsittelevä hallintotuomioistuin) (Belgia) on esittänyt 5.7.2016 – H. F. v. Belgian valtio
   (Asia C-366/16)
   (2016/C 343/44)
   Oikeudenkäyntikieli:hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Raad voor Vreemdelingenbetwistingen (ulkomaalaisasioita käsittelevä hallintotuomioistuin)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: H. F.

      Vastaaja: Belgian valtio

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko unionin oikeutta, erityisesti kansalaisuusdirektiivin 27 (1) artiklan 2 kohtaa, tarvittaessa luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 7 artiklan kanssa, tulkittava siten, että oleskeluoikeutta koskeva hakemus, jonka kolmannen maan kansalaisuuden omaava perheenjäsen on tehnyt tullakseen perheenyhdistämisen puitteissa sellaisen unionin kansalaisen luo, joka on käyttänyt oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen ja asettautumiseen, voidaan evätä jäsenvaltiossa sellaisen uhkan vuoksi, jonka väitetään aiheutuvan pelkästään kyseisen perheenjäsenen oleskelusta yhteiskunnassa, kun kyseiseltä perheenjäseneltä on toisessa jäsenvaltiossa evätty pakolaisasema Geneven yleissopimuksen 1 artiklan F kohdan ja määritelmädirektiivin 12 (2) artiklan 2 kohdan mukaisesti, koska hän on ollut alkuperämaassaan tietyssä historiallis-yhteiskunnallisessa kontekstissa osallisena rikoksiin, missä yhteydessä kyseisen perheenjäsenen käyttäytymisestä oleskelujäsenvaltiossa johtuvan uhkan välittömyys ja todellisuus nojautuvat ainoastaan epäämispäätöstä koskevaan viittaukseen, ilman että tässä yhteydessä arvioidaan riskiä siitä, että rikollista toimintaa jatketaan oleskelujäsenvaltiossa?

      (1)  Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/38/EY (EUVL 2004, L 158, s. 77).

      (2)  Vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle 13.12.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/95/EU (EUVL 2011, L 337, s. 9).


title: Ranskan tasavallan 4.3.1995 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia C-57/95)

text:
N:o C 101/4          | FI |                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       22.4.95
1.3.1995 ja joka on tehty asiassa Institut national d'assu             Ranskan tasavallan 4.3.1995 .Euroopan yhteisöjen
rances sociales pour travailleurs indépendants vastaan Hans                       komissiota vastaan nostama kanne
Kemmler .
                                                                                (Asia C-57/95 )
Tribunal du travail de Tournai pyytää yhteisöjen tuomio                                     ( 95/C 101/10 )
istuinta ratkaisemaan seuraavan kysymyksen:
                                                                    Ranskan tasavalta, edustajinaan Edwige Belliard ja Claude
Onko Rooman sopimuksen 48 , 51 , 52 ja 59 artiklaa                  Chavance, prosessiosoite Luxemburgissa Ranskan suurlä
tulkittava siten, että jäsenvaltio (tässä tapauksessa Belgia ) ei   hetystö, 9, boulevard Prince Henri, on 4.3.1995 nostanut
voinut asettaa ennen 1.7.1982 sellaisille toisen jäsenvaltion       Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan
kansalaisille ( tässä tapauksessa entisen Saksan liittotasaval     yhteisöjen komissiota vastaan.
lan kansalaisille ), jotka toimivat itsenäisinä ammatinhar
joittajina Belgian alueella samalla kun he toimivat itsenäi
sinä ammatinharjoittajina entisen Saksan liittotasavallan           Kantaja vaatii tuomioistuinta:
alueella, jossa heillä oli kotipaikka ja jonka sosiaaliturvan
alaisuuteen he kuuluivat, velvoitetta kuulua Belgian itse          — julistamaan mitättömäksi Euroopan yhteisöjen viralli
näisten ammatinharjoittajien sosiaaliturvajärjestelmään                 sen lehden sarjassa C, N:o 360, 17.12.1994, sivulla 7
varsinkaan kun nämä ammatinharjoittajat eivät voineet                   julkaistun " Eläkesäätiöiden sisämarkkinoita koskevan
saada minkäänlaisia sosiaaliturvan lisäetuja tämän velvoit             komission tiedonannon ", viitenumero 94/C 360/08 ,
teen perusteella ?
                                                                    — velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäynti
                                                                        kulut .
     Euroopan yhteisöjen komission 2.3.1995 Espanjan                Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
           kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
                         (Asia C-55/95 )                            — Kanteen tutkittavaksi ottamisesta :
                          ( 95/C 101 /09 )
                                                                        Ranskan hallitus pyytää yhteisöjen tuomioistuinta tut
Euroopan yhteisöjen komissio, edustajinaan oikeudellinen                kimaan valituksenalaisen tiedonannon ottaen huo
neuvonantaja Dimitrios Gouloussis ja oikeudellisen osaston              mioon tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön,
jäsen Blanca Rodriguez Galindo, prosessiosoite Luxembur               jonka mukaan mitätöimiskanne voidaan nostaa kaikkia
gissa Georgios Kremlisin toimisto, Centre Wagner, Plateau               sellaisia toimielinten antamia säädöksiä vastaan, joiden
de Kirchberg, on nostanut 2.3.1995 Euroopan yhteisöjen                  tarkoituksena on tuottaa oikeusvaikutuksia, riippu
tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningaskuntaa vas                   matta näiden luonteesta tai muodosta .
taan .
                                                                    — Komission puuttuvasta toimivallasta, EY :n perustamis
Kantaja pyytää yhteisöjen tuomioistuimelta, että se :                   sopimuksen 190 artiklan sekä oikeusvarmuuden peri
                                                                        aatteen loukkaamisesta :
 1 ) Toteaa, että jättäessään toteuttamatta moottoriajoneu
     vojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa
     vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön                  Ranskan hallitus katsoo, että antaessaan kyseisen tie
     lähentämisestä annetun direktiivin 90/232/ETY (*) 3                donannon komissio on ylittänyt toimivaltansa.
     artiklan ja sitä seuraavien artikloiden noudattamisen
     edellyttämät toimenpiteet Espanjan kuningaskunta on               Koska valituksenalainen asiakirja asettaa jäsenvaltioille
     jättänyt täyttämättä sille mainitun direktiivin mukaan             uusia velvoitteita, sillä olisi tullut olla täsmällinen
     kuuluvat velvollisuudet.                                          oikeudellinen peruste. Epäselvyys sen asettamien vel
                                                                       voitteiden todellisen laajuuden suhteen on oikeusvar
2 ) Velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan                      muuden periaatteen vastaista .
     oikeudenkäyntikulut.
                                                                    — Asiakirjan sisällöstä :
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannen koh                  Ranskan hallitus toteaa, että valituksenalaisessa asiakir
dan ja 5 artiklan ensimmäisen kohdan määräysten sitovan                jassa asetettaisiin, äärimmäisen pakottavalla tavalla,
luonteen vuoksi jäsenvaltiot ovat velvolliset toteuttamaan             jäsenvaltioille eläkelaitosten omaisuudenhoidon ja
tarvittavat toimenpiteet kansallisen oikeusjärjestyksen mu            pääomien sijoittamisen valvontaa koskevia uusia oikeu
kauttamiseksi direktiiveihin ennen tätä varten asetetun                dellisia tavoitteita ja velvoitteita. Tällaisesta pakosta
määräajan päättymistä sekä ilmoittamaan tästä komissiolle              olisi välttämättä seurauksena se, että eräät jäsenval
viipymättä. Tämä direktiivin 6 artiklassa asetettu määrä              tioista joutuisivat muuttamaan voimassaolevaa sisäistä
aika päättyi 31.12.1992 eikä Espanja tällöin ollut toteutta           lainsäädäntöään, mikä olisi odottamaton seuraus sellai
nut tarvittavia toimenpiteitä .                                        sesta asiakirjasta, jolla ei periaatteessa ole minkäänlaista
                                                                       oikeudellista merkitystä .
(M EYVL N:o L 129 , 19.5.1990, s . 33


title: Asia C-559/11: Unionin tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 4.10.2012 (Rechtbank van koophandel te Antwerpenin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Pelckmans Turnhout NV v. Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Schoten NV ja Walter Van Gastel Lifestyle NV (Työjärjestyksen 92 artiklan 1 kohta, 103 artiklan 1 kohta ja 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta — Direktiivi 2005/29/EY — Sopimattomat kaupalliset menettelyt — Kansallinen säännöstö, jossa kielletään liikkeen pitäminen avoinna kaikkina viikonpäivinä)

text:
               12.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 9/23

         Unionin tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 4.10.2012 (Rechtbank van koophandel te Antwerpenin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Pelckmans Turnhout NV v. Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Schoten NV ja Walter Van Gastel Lifestyle NV
   (Asia C-559/11) (1)

   (Työjärjestyksen 92 artiklan 1 kohta, 103 artiklan 1 kohta ja 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta - Direktiivi 2005/29/EY - Sopimattomat kaupalliset menettelyt - Kansallinen säännöstö, jossa kielletään liikkeen pitäminen avoinna kaikkina viikonpäivinä)
   2013/C 9/38
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank van koophandel te Antwerpen

      Asianosaiset

      Kantaja: Pelckmans Turnhout NV

      Vastaajat: Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Schoten NV ja Walter Van Gastel Lifestyle NV

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Rechtbank van koophandel te Antwerpen — SEUT 34, SEUT 35, SEUT 49 ja SEUT 56 artiklan sekä sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) (EUVL L 149, s. 22) tulkinta — Elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisten kaupallisten menettelyjen käsite — Liikkeen pitäminen avoinna kaikkina viikonpäivinä ja tämän mainostaminen

      Määräysosa

   Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2005/29/EY (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) (EUVL L 149, s. 22) on tulkittava siten, ettei sitä sovelleta pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevan kaltaiseen kansalliseen lainsäädäntöön, jonka tavoitteet eivät liity kuluttajansuojaan.

      (1)  EUVL C 32, 4.2.2012.


title: Asia T-176/06: Kanne 30.6.2006 — Sviluppo Italia Basilicata v. komissio

text:
               12.8.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/30

         Kanne 30.6.2006 — Sviluppo Italia Basilicata v. komissio
   (Asia T-176/06)
   (2006/C 190/55)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Sviluppo Italia Basilicata (Potenza, Italia) (edustaja: asianajaja Francesco Sciaudone)

      Vastaajat: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               On kumottava Euroopan yhteisöjen komission 20.4.2006 tekemä päätös K(2006)1706

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Käsiteltävänä olevassa asiassa riidanalaisella päätöksellä tehtiin merkittävä rahallinen oikaisu 5 600 000 euron suuruisen tukeen, joka oli myönnetty Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) BIC Basilicatan yleistukeen Basilicatan alueen pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevien aloitteiden toteuttamiseksi yhteisön Italiassa olevien tavoite 1 -alueiden tuen piirissä. Erityisesti yleistuen toimenpiteellä 2 otettiin käyttöön riskipääomarahasto tukien myöntämiseksi pääomasijoitusten, osakaslainojen ja obligaatiolainojen muodossa yrityksille, jotka ovat sijoittautuneet Basilicatan alueelle tai aikovat sinne sijoittautua.
   Kantajayritys esittää kanteensa tueksi, että

               —

               Riidanalaiselle päätökselle ei ole olemassa minkäänlaisia oikeudellisia eikä tosiasiallisia perusteita siltä osin kuin vastaaja katsoo, että käsiteltävänä olevassa tapauksessa rahastosta myönnetyillä tuilla ei ole ollut tosiasiallisia positiivisia vaikutuksia, koska alle 3 prosenttia myönnetyistä varoista on käytetty yritysten sitoumuksiin osallistumiseen (hyötyedellytys). Tältä osin kantaja väittää, että tästä edellytyksestä ei ole määrätty konkreettiseen tapaukseen sovellettavassa säännöstössä, joka sisältyy tuen myöntämistä koskevaan päätökseen, eikä rakennerahastoja koskevissa yleisissä säännöksissä. Tästä seuraa, että komissio ei voi hyötyedellytykseen vedoten legitiimisti päätellä asetuksen N:o 4253/88 24 artiklassa tarkoitettujen sääntöjenvastaisuuksien olemassaoloa.

               —

               Päätöstä 97/322/EY on rikottu, koska lomakkeen 19 C kappaletta ei ole otettu huomioon ja koska sitä on tulkittu virheellisesti. Kantaja toteaa tältä osin, että vastaaja ei ole riidanalaisessa päätöksessä ottanut huomioon yhtäältä käsitteiden ”sitoumus” ja ”kulut” välistä eroa ja toisaalta lomakkeen määräyksiä, jotka koskevat rahaston kestoa, eikä myöskään itse yleistukihankkeen säännöksiä, jotka muodostavat tuen hyväksymistä koskevan päätöksen olennaisen osan ja jossa tämän erityisen tuen asianmukaiseksi kestoksi vahvistettiin 10 vuotta.

               —

               Sääntöjenvastaisuuksien toteamisessa ei ole noudatettu sopimuksessa määrättyjä, asetuksen N:o 4253/88 25 artiklan mukaisia eikä asetuksen N:o 2083/93 26 artiklan mukaisia menettelyjä.

         Kantaja väittää kannekirjelmänsä lopussa myös, että luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteita ja suhteellisuusperiaatetta on loukattu minkä lisäksi perusteluvelvollisuus on laiminlyöty.


title: Asia C-428/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 9.10.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS) v. Yesmoke Tobacco SpA (Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen — Direktiivit 95/59/EY ja 2011/64/EU — Valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenne ja verokannat — Valmisteveron määrittäminen — Kaikkia savukkeita koskevan yhden valmisteverokannan periaate — Jäsenvaltioiden mahdollisuus säätää valmisteveron vähimmäismäärästä — Alimman hintaluokan savukkeet — Kansallinen säännöstö — Erityinen savukeluokka — 115 prosentin valmisteveron vahvistaminen)

text:
               8.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 439/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 9.10.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS) v. Yesmoke Tobacco SpA
   (Asia C-428/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Direktiivit 95/59/EY ja 2011/64/EU - Valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenne ja verokannat - Valmisteveron määrittäminen - Kaikkia savukkeita koskevan yhden valmisteverokannan periaate - Jäsenvaltioiden mahdollisuus säätää valmisteveron vähimmäismäärästä - Alimman hintaluokan savukkeet - Kansallinen säännöstö - Erityinen savukeluokka - 115 prosentin valmisteveron vahvistaminen))
   (2014/C 439/12)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS)

      Vastapuoli: Yesmoke Tobacco SpA

      Tuomiolauselma

   Valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenteesta ja verokannoista 21.6.2011 annetun neuvoston direktiivin 2011/64/EU 7 artiklan 2 kohtaa ja 8 artiklan 6 kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jossa ei säädetä kaikkiin savukkeisiin samansuuruisena sovellettavasta vähimmäisvalmisteverosta vaan sellaisesta vähimmäisvalmisteverosta, jota sovelletaan ainoastaan savukkeisiin, joiden vähittäismyyntihinta on kysytyimmän hintaluokan savukkeiden vähittäismyyntihintaa alempi.

      (1)  EUVL C 313, 26.10.2013.


title: Asia F-66/10: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 12.5.2011 AQ v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Arviointikertomus — Vuoden 2009 arviointikierros — Arvioijan palkkaluokka, joka on alhaisempi kuin viranhaltijan — Työsuorituksen arviointi osalta viitekautta — Viranhaltijan tavoitteita ei ole vahvistettu)

text:
               6.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/41

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 12.5.2011
   AQ v. komissio
   (Asia F-66/10) (1)

   (Henkilöstö - Virkamiehet - Arviointikertomus - Vuoden 2009 arviointikierros - Arvioijan palkkaluokka, joka on alhaisempi kuin viranhaltijan - Työsuorituksen arviointi osalta viitekautta - Viranhaltijan tavoitteita ei ole vahvistettu)
   2011/C 232/72
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: AQ (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja L. Massaux)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Berardis-Kayser ja G. Berscheid)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ajanjaksoa 1.1.–31.12.2008 koskevan arviointikertomuksen kumoamisvaatimus siltä osin kuin siinä luokitellaan kantaja suoritustasolle III ja hänelle annetaan 2 ylennyspistettä.

      Tuomiolauselma

               1)

               AQ:n arviointikertomus, joka koskee vuoden 2009 arviointi- ja ylennyskierrosta, sekä päätös, jolla AQ:lle annetaan kaksi ylennyspistettä samalta arviointikaudelta, kumotaan.

               2)

               Euroopan komissio velvoitetaan maksamaan AQ:lle 2 000 euroa.

               3)

               Kanteeseen sisältyvät muut vaatimukset hylätään.

               4)

               Euroopan komissio vastaa kaikista oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 288, 23.10.2010, s. 74.


title: Asia C-563/13: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 12.6.2014 (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróságin (Unkari) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – UPC DTH Sàrl v. Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság

text:
               15.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 315/46

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 12.6.2014 (Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróságin (Unkari) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – UPC DTH Sàrl v. Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság
   (Asia C-563/13) (1)

   2014/C 315/79
   Oikeudenkäyntikieli: unkari
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 24, 25.1.2014.


title: Asia C-206/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 5.5.2011 — Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Asetus (ETY) N:o 1408/71 — 4 artiklan 1 kohdan a alakohta — Asetus (ETY) N:o 1612/68 — 7 artiklan 2 kohta — Saksan osavaltioiden sokeille, kuuroille ja vammaisille myöntämät etuudet — Asumisedellytys)

text:
               25.6.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 186/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 5.5.2011 — Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-206/10) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - 4 artiklan 1 kohdan a alakohta - Asetus (ETY) N:o 1612/68 - 7 artiklan 2 kohta - Saksan osavaltioiden sokeille, kuuroille ja vammaisille myöntämät etuudet - Asumisedellytys)
   2011/C 186/12
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamies: V. Kreuschitz)

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: T. Henze ja C. Blaschke)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Alankomaiden kuningaskunta (asiamies: M. Noort)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15.10.1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68 (EYVL L 257, s. 2) 7 artiklan 2 kohdan ja sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2) 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan rikkominen, tarkasteltuna yhdessä asetuksen III osaston 1 luvun kanssa — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan osavaltiot myöntävät etuuksia vammaisille ja sokeille ainoastaan siinä tapauksessa, että etuuden saaja asuu asianomaisessa osavaltiossa — Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä II olevassa III jaksossa mainitut etuudet — Maksuihin perustumattoman erityisetuuden käsite

      Tuomiolauselma

               1)

               Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut sosiaaliturvajärjestelmän soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 13.4.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 647/2005, 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan, tarkasteltuna yhdessä tämän asetuksen III osaston 1 luvun kanssa, ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15.10.1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on edellyttänyt sokeille, kuuroille ja vammaisille tarkoitettujen etuuksien myöntämiseltä Saksan osavaltioiden lainsäädännön nojalla henkilöille, joihin nähden Saksan liittotasavalta on toimivaltainen jäsenvaltio, että henkilöt asuvat tai oleskelevat vakituisesti asianomaisessa osavaltiossa.

               2)

               Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Alankomaiden kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 179, 3.7.2010.


title: Asian C-43/02 poistaminen rekisteristä

text:
23.11.2002             FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    C 289/19
Perustamissopimuksen 10 artiklan ensimmäisen kohdan mu-                        Asian C-335/01 ( 1) poistaminen rekisteristä
kaan jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki yleis- ja erityistoi-
menpiteet, jotka ovat aiheellisia tästä sopimuksesta tai yhteisön
toimielinten säädöksistä johtuvien velvoitteiden täyttämisen                                  (2002/C 289/35)
varmistamiseksi.
Helleenien tasavalta ei kiistä sitä, että se ei ole pannut
täytäntöön edellä mainittua direktiiviä.                              Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 23.9.2002
                                                                      antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                      tu asia C-335/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
Komissio esittää, että tähän päivään mennessä Helleenien              Ranskan tasavalta.
tasavalta ei ole toteuttanut toimenpiteitä, jotka ovat aiheellisia
tämän direktiivin panemiseksi täysimääräisesti täytäntöön
Kreikan sisäisessä oikeusjärjestyksessä.                              (1 ) EYVL C 317, 10.11.2001.
( 1) EYVL L 127, 9.5.2001, s. 42.
                                                                                Asian C-43/02 (1) poistaminen rekisteristä
        Asian C-141/01 P (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2002/C 289/36)
                        (2002/C 289/33)
                                                                      Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 29.8.2002
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 24.7.2002              antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-        tu asia C-43/02 (Landgericht Stuttgartin esittämä ennakkorat-
tu asia C-141/01 P, Confederazione generale dell’industria            kaisupyyntö), Landesbausparkasse Baden-Württemberg vas-
italiana (Confindustria) ym. vastaan Euroopan yhteisöjen ko-          taan Elisabeth Huttenlocher.
missio.
                                                                      (1 ) EYVL C 109, 4.5.2002.
( 1) EYVL C 186, 30.6.2001.
         Asian C-295/01 ( 1) poistaminen rekisteristä
                                                                                Asian C-59/02 (1) poistaminen rekisteristä
                        (2002/C 289/34)
                                                                                (2002/C 289/37)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 24.7.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-        Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 12.7.2002
tu asia C-295/01 (Giudice di Pace di Casale Monferraton               antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Fontaneto Industria Alime-           tu asia C-59/02, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Hellee-
nare Srl vastaan ASL 21 – Dipartimento di Prevenzione                 nien tasavalta.
Servizio Igiene Alimenti e Nutrizione.
                                                                      (1 ) EYVL C 97, 20.4.2002.
( 1) EYVL C 289, 13.10.2001.


title: Asia T-17/08 P: Valitus, jonka Marta Andreasen on tehnyt 14.1.2008 virkamiestuomioistuimen asiassa F-40/05, Andreasen v. komissio, 8.11.2007 antamasta tuomiosta

text:
               8.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 64/60

         Valitus, jonka Marta Andreasen on tehnyt 14.1.2008 virkamiestuomioistuimen asiassa F-40/05, Andreasen v. komissio, 8.11.2007 antamasta tuomiosta
   (Asia T-17/08 P)
   (2008/C 64/97)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Valittaja: Marta Andreasen (Barcelona, Espanja) (edustaja: asianajaja B. Marthoz)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Virkamiestuomioistuimen asiassa F-40/05 8.11.2007 antama tuomio on kumottava ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on ratkaistava asia sekä hyväksyttävä valittajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset mukaan lukien vahingonkorvausvaatimus

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut

               —

               toissijaisesti virkamiestuomioistuimen asiassa F-40/05 8.11.2007 antama tuomio on kumottava, asia on palautettava virkamiestuomioistuimeen ja oikeudenkäyntikuluista on päätettävä myöhemmin.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja vaatii valituksessaan virkamiestuomioistuimen sen tuomion kumoamista, jolla hylättiin kanne, joka koskee yhtäältä sen 30.10.2004 tehdyn päätöksen kumoamista, jolla komissio määräsi kurinpitoseuraamuksena viraltapanon poistamatta oikeutta eläkkeeseen, ja toisaalta vahingonkorvausvaatimusta.
   Valittaja esittää valituksensa tueksi viisi valitusperustetta.
   Ensiksi valittaja väittää, että virkamiestuomioistuin rikkoi henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevaa 10 artiklaa, koska se ei suorittanut ensimmäisessä oikeusasteessa riidanalaisen päätöksen laillisuusvalvontaa eikä valvonut suhteellisuusperiaatteen noudattamista soveltaessaan kyseistä säännöstä ottaen huomioon käsiteltävänä olevan asian olosuhteet sekä valittajaosapuolen erityisaseman, joka liittyy niiden tehtävien luonteeseen, joita valittaja hoiti.
   Toinen valitusperuste liittyy yhteisön toimien laillisuusperiaatteen, yhteisön toimien ajallisen soveltamisen periaatteen sekä oikeusvarmuuden periaatteen väitettyihin loukkaamisiin, koska virkamiestuomioistuin ei perustellut tuomiotaan nyt käsiteltävänä olevassa asiassa niiden sääntöjen, jotka sisältyvät sekä vanhaan että uuteen virkamiehiä koskevaan henkilöstösääntöihin, soveltamista koskevilta osin.
   Lisäksi valittaja moittii virkamiestuomioistuinta sille arvioitavaksi osoitettujen tosiseikkojen huomioon ottamisesta vääristyneellä tavalla.
   Valittaja vetoaa myös arviointivirheeseen sekä siihen, että virkamiestuomioistuin on rikkonut henkilöstösääntöjen 11, 12, 17 ja 21 artiklaa, koska se ei perustellut tuomiotaan sääntöjenmukaisesti, kun se hyväksyi sen, miten kyseisiä säännöksiä sovellettiin ensimmäisessä oikeusasteessa riidanalaisessa päätöksessä.
   Lopuksi valittaja väittää, että virkamiestuomioistuin on myös loukannut Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaleessa ja 13 artiklassa säädettyjä periaatteita sekä rikkonut Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 ja 47 artiklaa.


title: Asia T-896/16: Kanne 20.12.2016 – Puma v. EUIPO – Senator (TRINOMIC)

text:
               20.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 53/39

         Kanne 20.12.2016 – Puma v. EUIPO – Senator (TRINOMIC)
   (Asia T-896/16)
   (2017/C 053/47)
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Puma SE (Herzogenaurach, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Schunke)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Senator GmbH & Co. KGaA (Groß-Bieberau, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki TRINOMIC – Rekisteröintihakemus nro 12 697 074

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 19.10.2016 asiassa R 70/2016-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, asian käsittelystä valituslautakunnassa aiheutuneet kulut mukaan luettuina.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

               —

               Yhdenvertaisuusperiaatteen ja periaatteen, jonka mukaan viranomaisten omat toimet sitovat niitä itseään, loukkaaminen.


title: Asia C-188/06 P: Valitus, jonka Schneider Electric SA on tehnyt  12.4.2006  yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-48/03, Schneider Electric SA v. Euroopan yhteisöjen komissio,  31.1.2006  antamasta tuomiosta

text:
               15.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 165/13

         Valitus, jonka Schneider Electric SA on tehnyt 12.4.2006 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-48/03, Schneider Electric SA v. Euroopan yhteisöjen komissio, 31.1.2006 antamasta tuomiosta
   (Asia C-188/06 P)
   (2006/C 165/22)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Valittaja: Schneider Electric SA (edustajat: avocat A. Winckler, avocat I. Girgenson ja avocat M. Pittie)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-48/03, Schneider Electric SA v. Euroopan yhteisöjen komissio, 31.1.2006 antama määräys on kumottava EY 225 artiklan 1 kohdan ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan nojalla

               —

               asia on palautettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen ratkaistavaksi

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja katsoo, että määräyksessä vääristellään asian kannalta merkityksellisiä tosiseikkoja ja että sitä rasittavat oikeudelliset virheet.
   Ensiksikin, toisin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on todennut, Legrandin myynti Wendel/KKR -yritysryhmälle ei tapahtunut ”spontaanisti” eikä siitä ”tullut lopullista” ennen 4.12.2002 tehtyä päätöstä (1). Joka tapauksessa keskittymästä luopuminen ei poistanut Schneiderilta sen oikeussuojan tarvetta kyseisen päätöksen osalta.
   Toiseksi, 4.12.2002 tehty päätös on todellisuudessa kieltopäätös, kun otetaan erityisesti huomioon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen komissiolle antamat ohjeet. Asiassa Schneider vastaan komissio 22.10.2002 antamassaan tuomiossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin nimittäin totesi selvästi, että komission on aloitettava valvontamenettely uudestaan väitetiedoksiantovaiheesta.
   Kolmanneksi, vaikka 4.12.2002 tehty päätös on tosiasiallisesti päätös toisen vaiheen aloittamisesta, se voi olla kumoamiskanteen kohteena. Siltä osin kuin asetuksen N:o 4064/89 (2) 6 artiklan 1 kohdan c alakohdan nojalla tehty päätös on asianomaiselle vastainen sen perusteella voidaan nimittäin nostaa kumoamiskanne. Käsiteltävänä olevan tapauksen poikkeuksellisissa olosuhteissa 4.12.2002 tehty päätös oli joka tapauksessa sellainen, että sen johdosta voitiin nostaa kanne. Kaikki muut tulkinnat johtaisivat todelliseen oikeussuojan epäämiseen.
   Lopuksi myös lopettamispäätös voi olla kumoamiskanteen kohteena samalla tavoin kuin kaikki päätökset, joilla komissio muuttaa asianosaisen oikeudellista asemaa ilmeisellä tavalla.

      (1)  Komission 4.12.2002 tekemä päätös Schneiderin ja Legrandin välisen keskittymän tarkemman tutkintamenettelyn aloittamisesta (asia COMP/M.2283 – Schneider/Legrand II).

      (2)  Yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 4064/89 (EYVL L 395, s. 1).


title: Asia C-448/13 P: Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 12.6.2014 – Valittajana Delphi Technologies, Inc. ja vastapuolena sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (Valitus — Yhteisön tavaramerkki — Asetus (EY) N:o 207/2009 — 7 artiklan 1 kohdan b alakohta — Sanamerkki INNOVATION FOR THE REAL WORLD — Mainoslause — Rekisteröinnin epääminen — Erottamiskyvyn puuttuminen)

text:
               11.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/9

         Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 12.6.2014 – Valittajana Delphi Technologies, Inc. ja vastapuolena sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)
   (Asia C-448/13 P) (1)

   ((Valitus - Yhteisön tavaramerkki - Asetus (EY) N:o 207/2009 - 7 artiklan 1 kohdan b alakohta - Sanamerkki INNOVATION FOR THE REAL WORLD - Mainoslause - Rekisteröinnin epääminen - Erottamiskyvyn puuttuminen))
   2014/C 261/15
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Delphi Technologies, Inc. (edustajat: Rechtsanwalt C. Albrecht ja Rechtsanwalt J Heumann)

      Valittajan vastapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Delphi Technologies Inc. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 313, 26.10.2013.


title: Asia C-565/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 9.10.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hovrätten för Västra Sverige – Ruotsi) – Rikosoikeudenkäynti Ove Ahlströmiä, Lennart Kjellbergiä, Fiskeri Ganthi AB:tä ja Fiskeri Nordic AB:tä vastaan (Ennakkoratkaisupyyntö — Ulkosuhteet — Euroopan yhteisön ja Marokon kuningaskunnan välinen kalastuskumppanuussopimus — Yhteisön aluksilla ei lainkaan mahdollisuutta harjoittaa kalastustoimintaa Marokon kalastusalueilla Marokon viranomaisten myöntämän lisenssin nojalla ilman Euroopan unionin toimivaltaisten viranomaisten myötävaikutusta)

text:
               8.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 439/13

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 9.10.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hovrätten för Västra Sverige – Ruotsi) – Rikosoikeudenkäynti Ove Ahlströmiä, Lennart Kjellbergiä, Fiskeri Ganthi AB:tä ja Fiskeri Nordic AB:tä vastaan
   (Asia C-565/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Ulkosuhteet - Euroopan yhteisön ja Marokon kuningaskunnan välinen kalastuskumppanuussopimus - Yhteisön aluksilla ei lainkaan mahdollisuutta harjoittaa kalastustoimintaa Marokon kalastusalueilla Marokon viranomaisten myöntämän lisenssin nojalla ilman Euroopan unionin toimivaltaisten viranomaisten myötävaikutusta))
   (2014/C 439/18)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hovrätten för Västra Sverige

      Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

   Ove Ahlström, Lennart Kjellberg, Fiskeri Ganthi AB ja Fiskeri Nordic AB

      Tuomiolauselma

   Euroopan yhteisön ja Marokon kuningaskunnan välistä kalastuskumppanuussopimusta, joka on hyväksytty yhteisön puolesta 22.5.2006 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 764/2006, ja erityisesti sen 6 artiklaa on tulkittava siten, että sen mukaan yhteisön aluksilla ei ole lainkaan mahdollisuutta harjoittaa kalastustoimintaa Marokon kalastusalueilla Marokon viranomaisten myöntämän lisenssin nojalla ilman unionin toimivaltaisten viranomaisten myötävaikutusta.

      (1)  EUVL C 15, 18.1.2014.


title: Asia C-220/00: Euroopan yhteisöjen komission 31.5.2000 Portugalin tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
12.8.2000                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        C 233/17
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      Euroopan yhteisöjen komission 31.5.2000 Portugalin ta-
                                                                                savaltaa vastaan nostama kanne
Jäsenvaltioilla on EY 249 artiklan kolmannen kohdan ja EY
10 artiklan (aiemmat EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan
kolmas kohta ja 5 artikla) sitovien määräysten mukaan velvolli-                                    (Asia C-220/00)
suus toteuttaa tarvittavat toimenpiteet direktiivien saattamisek-
si osaksi kansallista oikeusjärjestystä ennen tätä varten säädetyn
määräajan päättymistä ja ilmoittamaan välittömästi näistä
toimenpiteistä komissiolle. Määräaika päättyi 13.10.1998 il-                                       (2000/C 233/33)
man, että Helleenien tasavalta olisi ilmoittanut komissiolle
niitä toimenpiteitä, joita se on toteuttanut kyseisen direktiivin
saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä.
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 31.5.2000 Euroo-
                                                                         pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Portugalin tasavaltaa
(1) EYVL L 328, 28.11.1997, s. 1.                                        vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellinen neuvonantaja
                                                                         Marie Wolfcarius ja oikeudellisen yksikön virkamies Miguel
                                                                         Franca, ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o oikeudellisen
                                                                         yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner,
                                                                         Kirchberg.
                                                                         Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
Tribunale di Vicenzan, Prima Sezione, 25.5.2000 te-
kemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
asiassa CISAL di Battistello Venanzio & C. sas vastaan
                               INAIL                                     –     toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut EY
                                                                               249 ja EY 10 artiklan sekä vaarallisia tai ympäristöä
                                                                               pilaavia aineita kuljettavia aluksia koskevista vähimmäis-
                          (Asia C-218/00)                                      vaatimuksista niiden ollessa matkalla yhteisön merisata-
                                                                               miin tai poistuessa sieltä annetun direktiivin 93/75/ETY (1)
                          (2000/C 233/32)                                      muuttamisesta 17 päivänä heinäkuuta 1998 annetun
                                                                               direktiivin 98/55/EY (2) 2 artiklan 1 kohdan mukaisia
                                                                               velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin
Tribunale di Vicenza, Prima Sezione, on pyytänyt 25.5.2000                     noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnol-
tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomio-                   lisia määräyksiä, ja
istuimeen 2.6.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
ennakkoratkaisua asiassa CISAL di Battistello Venanzio &
C. sas vastaan INAIL seuraaviin kysymyksiin:                             –     velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeudenk-
                                                                               äyntikulut.
”Onko EY 81 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa tarkoite-
tuksi yritykseksi katsottava INAILin kaltainen voittoa tavoitte-
lematon yleinen vakuutuslaitos, jolle on annettu tehtäväksi
hoitaa monopolin perusteella vakuutusjärjestelmää, joka
koskee työtapaturmiin ja ammattitauteihin liittyviä riskejä              Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
ja johon liittyminen on pakollista, kun tässä järjestelmässä
myönnetään etuuksia osittaisen automaattisuuden periaatteen
mukaisesti (jolla taataan toisen lukuun työskentelevien työnte-
kijöiden vakuutusturva mutta vuoden 1998 jälkeen ei itsen-               EY 10 artiklan ensimmäisen kohdan ja EY 249 artiklan
äisten ammatinharjoittajien vakuutusturvaa), vaikka työnantaja           kolmannen kohdan pakottavan luonteen vuoksi jäsenvaltioilla
ei olisikaan maksanut vakuutusmaksuja, ja vakuutusmaksut                 on velvollisuus toteuttaa niille osoitettujen direktiivin noudat-
lasketaan sen riskiluokan perusteella, johon vakuutetun                  tamisen edellyttämät toimenpiteet tätä varten säädetyssä mää-
työskentelyn katsotaan kuuluvan.                                         räajassa. Direktiivin 2 artiklassa säädetty määräaika päättyi
                                                                         31.12.1998 ilman, että Portugali olisi toteuttanut tarvittavat
                                                                         toimenpiteet.
Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, onko
vastoin EY 86 ja EY 82 artiklaa se, että edellä mainittu
julkinen vakuutuslaitos vaatii vakuutusmaksua jopa silloin kun
asianomainen henkilö, itsenäinen ammatinharjoittaja (käsiteol-           (1) EYVL L 215, 1.8.1998, s. 65.
lisuusyrittäjä) on jo vakuutettu yksityisessä vakuutusyhtiössä           (2) EYVL L 247, 5.10.1993, s. 19.
saman vakuutustapahtuman varalta, jonka se vakuutusturva
kattaisi, jonka hän saisi liittymällä kyseisen laitoksen vaku-
utusjärjestelmään.”


title: Asia T-116/04: Wieland-Werke Aktiengesellschaftin 24.3.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               30.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/45

         Wieland-Werke Aktiengesellschaftin 24.3.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-116/04)
   (2004/C 118/99)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Wieland-Werke Aktiengesellschaft, Ulm (Saksa), on nostanut 24.3.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajien edustajina ovat asianajajat R. Rechtold ja U. Soltész.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa komission päätöksen (asia COMP/E-1/38.240, teollisuusputket).

               —

               toissijaisesti pienentää kantajalle päätöksessä määrättyä sakkoa

               —

               velvoittaa komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Riidanalaisessa päätöksessä komissio katsoi, että kantaja ja viisi muuta yritystä olivat rikkoneet EY 81 artiklan 1 kohtaa ja 1.1.1994 alkaen ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohtaa osallistumalla sopimuksiin ja yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin hintasopimusten ja markkinoiden jaon muodossa teollisuusputkien markkinoilla. Komissio määräsi yrityksille sakot.
   Kantajan mukaan komissio ei ole sakkoja määrätessään ottanut asianmukaisesti huomioon kyseisten yritysten kokoa. Kantajan kokonaisliikevaihdon perusteella mitattuna sille määrätty sakko on suhteettoman korkea. Tämä merkitsee suhteellisuusperiaatteen ja komission omien suuntaviivojen loukkausta. Lisäksi tämä menetelmä saattaa huonompaan asemaan pienet ja keskisuuret yritykset ja loukkaa siten yleistä yhdenvertaisuusperiaatetta sekä sakon suuruuden yksilöllisen määräämisen periaatetta.
   Kantaja väittää myös, että sakkoa määrättäessä ei otettu riittävästi huomioon rikkomuksen taloudellista merkitystä, sillä komissio ei ole arvioinut markkinoiden suuruutta oikein. Komission rikkomuksen keston takia määräämä korotus, jonka suuruus on 10 prosenttia vuotta kohti, on niin ikään virheellisesti perusteltu.
   Kantajan mielestä komission käyttämä sakon suuruuden määrittämismenetelmä ei tyydytä oikeusvaltiollista oikeusvarmuuden vaatimusta.Erityisesti perusmäärän vahvistaminen, joka on tehty täysin irrallaan kyseisen yrityksen yksilöllisestä taloudellisesta tilanteesta ja rikkomuksen taloudellisesta merkityksestä, antaa komissiolle käytännössä rajoittamattoman harkintavallan. Asetuksen N:o 17/62 15 artikla ei enää ole oikeusvarmuuden periaatteen eli ylemmänasteisen yhteisön oikeuden kanssa sopusoinnussa. Komissio on myös vuoden 1996 avaintodistaja-asetusta soveltaessaan asettanut kantajan ilman tunnistettavissa olevaa perustetta muita yrityksiä huonompaan asemaan.


title: Asia T-554/15: Kanne 25.9.2015 – Unkari v. komissio

text:
               30.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 398/62

         Kanne 25.9.2015 – Unkari v. komissio
   (Asia T-554/15)
   (2015/C 398/76)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Asianosaiset

      Kantaja: Unkari (asiamiehet: M. Z. Fehér ja G. Koós)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               Kumoamaan Unkarin tupakkateollisuusyritysten terveydenhoitomaksusta 15.7.2015 annetun komission päätöksen C(2015) 4805 niiltä osin kuin sillä keskeytetään Unkarin parlamentin tupakkateollisuusyritysten vuoden 2015 terveydenhoitomaksujen hyväksymisestä antamassa vuoden 2014 laissa nro XCIV säädettyjen progressiivisen verokannan ja investointeja koskevien verovähennysten soveltaminen,

               —

               Velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu harkintavallan väärinkäyttöön, ilmeiseen arviointivirheeseen ja suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen

                           —

                           Kantaja väittää aluksi, että komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen keskeyttämisestä määrätessään ja että näin menetellessään se on ylittänyt harkintavaltansa rajat ja samalla loukannut suhteellisuusperiaatetta.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu syrjintäkiellon periaatteen ja yhdenvertaista kohtelua koskevan periaatteen loukkaamiseen

                           —

                           Toiseksi kantaja väittää, että komission keskeyttämiseen liittyvää käytäntöä voidaan pitää epäjohdonmukaisena ja että sillä aiheutetaan syrjintäkiellon periaatteen ja yhdenvertaista kohtelua koskevan periaatteen loukkaaminen.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättämiseen ja hyvän hallinnon periaatteen sekä puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen.

                           —

                           Kolmanneksi kantaja tuo muun muassa esille näkemyksensä, jonka mukaan komissio ei keskeyttämisestä määrätessään noudattanut perusteluvelvollisuuttaan.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu vilpittömän yhteistyön velvoitteeseen ja oikeuteen saada tehokasta oikeussuojaa

                           —

                           Kantaja väittää, että komission keskeyttämismääräyksellä loukataan perustavanlaatuisia oikeudellisia takeita kuten velvollisuutta vilpittömään yhteistyöhön ja oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu päätöksen määräysten ristiriitaisuuteen ja sen epätäsmällisyyteen

                           —

                           Kantaja toteaa, ettei komissio keskeyttämisestä määrätessään sen mielestä ottanut huomioon, että silloin kun kyse on itseverotuksesta, Unkarin viranomaiset eivät kykene estämään väitetyn tuen myöntämistä, ja että päätös on lisäksi ristiriitainen keskeyttämisen kohteen osalta. Komissio ei ole siis määrännyt yksiselitteistä menettelynormia, jonka puitteissa Unkarin viranomaisten olisi pantava päätös täytäntöön.


title: Asia C-176/16 P: Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 6.4.2017 – Valittajana Proforec Srl ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla — Suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteri — Asetus (EU) N:o 1151/2012 — Nimityksen ”Focaccia di Recco col formaggio (IPG)” rekisteröinti — Oikeussuojan tarpeen puuttuminen)

text:
               26.6.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 202/7

         Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 6.4.2017 – Valittajana Proforec Srl ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-176/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla - Suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteri - Asetus (EU) N:o 1151/2012 - Nimityksen ”Focaccia di Recco col formaggio (IPG)” rekisteröinti - Oikeussuojan tarpeen puuttuminen))
   (2017/C 202/10)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Proforec Srl (edustajat: G. Durazzo, M. Mencoboni ja G. Pescatore, avvocati)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi F. Moro ja J. Guillem Carrau, sitten F. Moro)

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Proforec Srl velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 191, 30.5.2016.


title: Asia T-7/14 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.2.2015 – Valittajana BQ ja muuna osapuolena tilintarkastustuomioistuin (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Arviointikertomus — Työpaikkakiusaaminen — Vahingonkorvauskanteen osittainen hylkääminen ensimmäisessä oikeusasteessa — Tosiseikkojen ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla — Virkamiestuomioistuimen perusteluvelvollisuus — Oikeasuhteisuus — Oikeudenkäyntikulujen jakaminen)

text:
               23.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 96/18

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.2.2015 – Valittajana BQ ja muuna osapuolena tilintarkastustuomioistuin
   (Asia T-7/14 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Henkilöstö - Virkamiehet - Arviointikertomus - Työpaikkakiusaaminen - Vahingonkorvauskanteen osittainen hylkääminen ensimmäisessä oikeusasteessa - Tosiseikkojen ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla - Virkamiestuomioistuimen perusteluvelvollisuus - Oikeasuhteisuus - Oikeudenkäyntikulujen jakaminen))
   (2015/C 096/23)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: BQ (Bereldange, Luxemburg) (edustajat: asianajajat D. de Abreu Caldas, J. N. Louis ja M. de Abreu Caldas)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin tilintarkastustuomioistuin (asiamiehet: aluksi T. Kennedy, B. Schäfer ja I. Ni Riagáin Düro, sitten B. Schäfer ja I. Ni Riagáin Düro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (kolmas jaosto) 23.10.2013 antamasta tuomiosta BQ v. tilintarkastustuomioistuin (F-39/12, Kok.H., EU:F:2013:158) ja vaatimus kyseisen tuomion kumoamiseksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               BQ vastaa tässä oikeusasteessa aiheutuneista omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin tilintarkastustuomioistuimen oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 112, 14.4.2014.


title: Asian C-390/02 poistaminen rekisteristä

text:
               17.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/35

         Asian C-390/02 poistaminen rekisteristä (1)

   (2004/C 94/92)
   Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 18.11.2003 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia C-390/02, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Helleenien tasavalta.

      (1)  EYVL C 323, 21.12.2002


title: Asia T-645/13: Kanne 29.11.2013 — Nezi v. SMHV — Etam (E)

text:
               1.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 61/9

         Kanne 29.11.2013 — Nezi v. SMHV — Etam (E)
   (Asia T-645/13)
   2014/C 61/15
   Kannekirjelmän kieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Efharis Nezi (Mykonos, Kreikka) (edustaja:asianajaja A. Salkitzoglou)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Etam SAS (Clichy, Ranska)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 3.10.2013 asiassa R 329/2013-4 tekemän päätöksen

               —

               muuttamaan edellä mainittua päätöstä siten, että kantajan tavaramerkki rekisteröidään kaikkia haettuja tavaroita ja palveluita varten ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien myös kaikki mahdollisten väliintulijoiden kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki ”E” luokkiin 14, 16, 18, 25, 26, 35 ja 40 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 8 701 138

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Yhteisön kuviomerkki ”E” luokkiin 3, 18 ja 25 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston päätöksen kumoaminen osittain

      Kanneperusteet:

               —

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen rikkominen

               —

               asetuksen 207/2009 4 artiklan rikkominen

               —

               asetuksen 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 5 kohdan rikkominen

               —

               asetuksen 207/2009 76 artiklan rikkominen ja

               —

               asetuksen 207/2009 15 ja 42 artiklan rikkominen


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 10 päivänä kesäkuuta 1997, asiassa C-392/95, Euroopan parlamentti vastaan Euroopan unionin neuvosto (Kolmansien maiden kansalaiset - Viisumi - Lainsäädäntömenettely - Euroopan parlamentin kuuleminen)

text:
N:o C 252/4             nn                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       16.8.97
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                                   YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                      10 päivänä kesäkuuta 1997,                                               (kuudes jaosto),
          asiassa C-3 92/95 , Euroopan parlamentti vastaan                              12 päivänä kesäkuuta 1997,
                    Euroopan unionin neuvosto 0 )
(Kolmansien maiden kansalaiset — Viisumi — Lainsää                    asiassa C-l 10/95 (High Court of Justice, Chancery
      däntömenettely — Euroopan parlamentin kuuleminen)                Division,    Patents   Courtin    esittämä  ennakkoratkaisu
                                                                       pyyntö), Yamanouchi Pharmaceutical Co. Ltd vastaan
                             ( 97/C 252/06 )                           Comptroller-General of Patents, Designs and Trade
                                                                                Marks (M
                                                                       (Neuvoston asetus (ETY) N:o 1 768/92 — Lääkkeiden lisä
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                                suojatodistus — 19 artiklan soveltamisala)
                                                                                ( 97/C 252/07 )
       (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
       yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Asiassa C-392/95 , Euroopan parlamentti ( asiamiehinään
Johann Schoo ja Jose-Luis Rufas Quintana ) vastaan
Euroopan unionin neuvosto ( asiamiehinään Jean-Paul Jac
que ja Michael Bishop ), jota tukee Ranskan tasavalta
( asiamiehinään Catherine de Salins ja Anne de Bourgoing),                 (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan                   yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi
ylittäessään jäsenvaltioiden ulkorajat, 25 päivänä syys
kuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen ( EY) N:o 2317/
95 (EYVL N:o L 234, 3.10.1995 , s. 1 ). yhteisöjen tuo
mioistuin, toimien kokoonpanossa : presidentti, G. C. Rod             Asiassa C-l 10/95 , jonka High Court of Justice, Chancery
ríguez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat G. E Mancini ja              Division, Patents Court on saattanut EY:n perustamissopi
J. L. Murray sekä tuomarit P. J. G. Kapteyn (esittelevä                muksen 177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen
tuomari ), C. Gulmann, D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet,              käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistui
                                                                       messa vireillä olevassa asiassa Yamanouchi Pharmaceutical
G. Hirsch, P. Jann, M. Wathelet ja R. Schintgen, julkisasia
mies: N. Fennelly, kirjaaja : johtava hallintovirkamies D.             Co. Ltd vastaan Comptroller-General of Patents, Designs
Louterman-Hubeau, on antanut 10.6.1997 tuomion, jonka                  and Trade Marks ennakkoratkaisun lääkkeiden lisäsuoja
tuomiolauselma on seuraava :                                           todistuksen aikaansaamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992
                                                                       annetun neuvoston asetuksen ( ETY ) N:o 1768/92 ( EYVL
                                                                       N:o L 182, 2.7.1992, s . 1 ) 19 artiklan tulkinnasta,
                                                                       yhteisöjen tuomioistuin ( kuudes jaosto ), toimien kokoon
 1 ) Kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava vii           panossa : jaoston puheenjohtaja G. F. Mancini sekä tuoma
        sumi ylittäessään jäsenvaltioiden ulkorajat, 25 päivänä         rit C. N. Kakouris, G. Hirsch ( esittelevä tuomari ), H. Rag
        syyskuuta 1995 annettu neuvoston asetus (EY)                    nemalm ja R. Schintgen, julkisasiamies : N. Fennelly, kir
         N:o 23 1 7/95 kumotaan.                                        jaaja: johtava hallintovirkamies D. Louterman-Hubeau, on
                                                                        antanut 12.6.1997 tuomion, jonka tuomiolauselma on
                                                                        seuraava :
 2 ) Kumotun asetuksen vaikutukset pidetään voimassa sii
         hen asti, kunnes Euroopan unionin neuvosto on anta
         nut asiassa uuden säädöksen.
                                                                        Lisäsuojatodistuksen antaminen lääkkeiden lisäsuojatodis
                                                                        tuksen aikaansaamisesta 1 8 päivänä kesäkuuta 1 992 anne
 3 ) Neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku                 tun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1768/92 19 artiklan
         lut.                                                           nojalla edellyttää, että tuotteella on asetuksen 3 artiklan
                                                                        b alakohdan mukaisesti todistushakemuksen jättöpäivänä
                                                                        voimassa oleva lupa saattaa se lääkkeenä markkinoille
                                                                        siinä jäsenvaltiossa, jossa hakemus on jätetty.
 4 ) Ranskan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntiku
         luistaan .
                                                                        H EYVL C 159 , 24.6.1995 .
  f 1 ) EYVL C 46 , 17.2.1996 .