title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 5 päivänä huhtikuuta 2001 asiassa C-325/99 (Hoge Raad der Nederlandenin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), G. van de Water vastaan Staatssecretaris van Financien (Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen – Valmisteverot – Direktiivi 92/12/ETY – Valmisteverovelvollisuuden syntyminen – Valmisteveron alaisten tuotteiden kulutukseen luovuttaminen – Käsite – Valmisteveron alaisen tuotteen pelkkä hallussapito)

text:
C 200/6                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            14.7.2001
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                           (kuudes jaosto)                                                            (kolmas jaosto)
                    5 päivänä huhtikuuta 2001
                                                                                5 päivänä huhtikuuta 2001
asiassa C-325/99 (Hoge Raad der Nederlandenin esittämä
ennakkoratkaisupyyntö), G. van de Water vastaan Staats-                   asiassa C-494/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                    secretaris van Financien (1)                                                Helleenien tasavalta (1)
(Verotus – Jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistami-                 (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
nen – Valmisteverot – Direktiivi 92/12/ETY – Valmistevero-                         vin 94/56/EY täytäntöönpanon laiminlyönti)
velvollisuuden syntyminen – Valmisteveron alaisten tuottei-
den kulutukseen luovuttaminen – Käsite – Valmisteveron
               alaisen tuotteen pelkkä hallussapito)                                                 (2001/C 200/10)
                          (2001/C 200/09)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)
                     (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                                                                          (Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
                                                                                yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
         yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                          Asiassa C-494/99, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-
Asiassa C-325/99, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alanko-                nään M. Patakia ja F. Benyon) vastaan Helleenien tasavalta
maat) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomiois-           (asiamiehinään N. Dafniou ja D. Tsagkaraki), jossa kantaja
tuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomiois-            vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Kreikan valtio
tuimessa vireillä olevassa asiassa G. van de Water vastaan                ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen ja siviili-
Staatssecretaris van Financiën, ennakkoratkaisun valmisteve-              ilmailun onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinnan perus-
ron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä            periaatteista 21 päivänä marraskuuta 1994 annetun neuvoston
näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta           direktiivin 94/56/EY (EYVL L 319, s. 14) mukaisia velvoittei-
25 päivänä helmikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin                  taan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen
92/12/ETY (EYVL L 76, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna             direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja
22.12.1994 annetulla neuvoston direktiivillä 94/74/EY (EYVL               hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoit-
L 365, s. 46), 6 artiklan 1 kohdan tulkinnasta, yhteisöjen                tanut näistä toimenpiteistä säädetyssä määräajassa komissiolle,
tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston              yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpa-
puheenjohtaja C. Gulmann sekä tuomarit J.-P. Puissochet,                  nossa: jaoston puheenjohtaja C. Gulmann (esittelevä tuomari)
R. Schintgen, F. Macken (esittelevä tuomari) ja J.N. Cunha                sekä tuomarit F. Macken ja J.N. Cunha Rodrigues, julkisasia-
Rodrigues, julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja:              mies: F.G. Jacobs, kirjaaja: R. Grass, on antanut 5 huhtikuuta
R. Grass, on antanut 5 huhtikuuta 2001 tuomion, jonka                     2001 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
tuomiolauselma on seuraava:
                                                                          1)    Helleenien tasavalta ei ole noudattanut siviili-ilmailun onnetto-
Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä             muuksien ja vaaratilanteiden tutkinnan perusperiaatteista
sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta            21 päivänä marraskuuta 1994 annetun direktiivin 94/56/EY
25 päivänä helmikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin                        mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä
92/12/ETY 6 artiklan 1 kohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna                 määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä
22.12.1994 annetulla neuvoston direktiivillä 94/74/EY, on tulkit-               lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
tava siten, että tämän direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun
valmisteveron alaisen tuotteen pelkkää hallussapitoa on pidettävä         2)    Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti-
valmisteveron alaisten tuotteiden kulutukseen luovuttamisena, jos               kulut.
kyseisestä tuotteesta ei ole vielä maksettu voimassa olevien yhteisön
säännösten ja kansallisen lainsäädännön mukaista valmisteveroa.
                                                                          (1) EYVL C 63, 4.3.2000.
(1) EYVL C 333, 20.11.1999.


title: Asia C-470/10: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 17.2.2011 — Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta

text:
               11.6.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 173/9

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 17.2.2011 — Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta
   (Asia C-470/10) (1)

   2011/C 173/21
   Oikeudenkäyntikieli: portugali
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 328, 4.12.2010.


title: Pretura Circondariale di Roman (Sezioni distaccate di Castelnuovo di Porto e di Tivoli) 18.2.1995 (C-186/95) ja 27.2.1995 (C-187/95) tekemillään päätöksillä esittämät ennakkoratkaisupyynnöt rikosasioissa Iommi Lucianoa ym., Deodati Angeloa ja Luchini Aldoa vastaan (Asia C-186/95 ja C-187/95)

text:
N:o C 208/ 14            FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     12.8.95
      Strukturkrisen-Gemeinschaftin edustajien keskinäisiä            Landskrona tingsrättin 14.6.1995 tekemällään päätöksellä
      neuvotteluja . Riippumatta siitä , onko rakennemuutos          esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa syyttäjä vastaan
      kartelli sinänsä ollut sakkoja koskevan päätöksen perus                                Harry Franzen
      teena , kartelli on vaikuttanut usealla tavalla komission                             (Asia C-189/95 )
      päätökseen ja ratkaisevasti myös ensimmäisen oikeusas
      teen tuomioistuimen tuomioon .                                                          ( 95/C 208/27 )
— EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan                      Landskrona tingsrätt on esittänyt Euroopan yhteisöjen
      rikkominen : Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on
      toiminut selvästi väärin luonnehtiessaan oikeudellisesti
                                                                      tuomioistuimelle 14.6.1995 tekemällään päätöksellä en
                                                                      nakkoratkaisupyynnön, joka on saapunut Euroopan yhtei
      asiassa ilmenneitä tosiseikkoja . Se on jättänyt useasti        söjen tuomioistuimen kirjaamoon 16.6.1995 , saadakseen
      huomioon ottamatta asian ratkaisun kannalta merki
                                                                      asiassa syyttäjä vastaan Harry Franzen ennakkoratkaisun
      tyksellisiä seikkoja . Virheet koskevat markkinoiden
                                                                      seuraaviin kysymyksiin:
      määrittelyä , väitettyjä sopimuksia valittajan ja Tréfilu
      nionin välillä, väitettyjä Benelux-maiden valmistajien
      kanssa tehtyjä, Saksan markkinoilla sovellettavia kiinti       1 . Onko lakisääteinen monopoli kuten Systembolaget
      öitä ja hintoja koskevia sopimuksa sekä Benelux-maiden              yhteensopiva Rooman sopimuksen 30 artiklan
                                                                          kanssa ?
      markkinoilla sovellettavia kiintiöitä ja hintoja koskevia
      sopimuksia . Tuomiossa ei ole ollenkaan otettu
      huomioon valittajan suullisessa käsittelyssä tekemiä            2 . Onko lakisääteinen monopoli kuten Systembolaget
      huomautuksia tai valittajan vastauksia ensimmäisen                  Rooman sopimuksen 37 artiklan vastainen, ja jos on,
      oikeusasteen tuomioistuimen esittämiin kirjallisiin kysy           onko monopolin päätyttävä vai onko mukauttaminen
                                                                          mahdollista ?
      myksiin . Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole
      myöskään ottanut huomioon ryhmäpoikkeusasetuk
      sessa N:o 67/67 asetettuja edellytyksiä .                       3 . Jos monopolin kuten Systembolagetin katsottaisiin ole
                                                                          van 37 artiklan vastainen, onko sopeuttamiselle ole
— Asetuksen N:o 17/62 15 artiklan rikkominen : Ensim                     massa jokin siirtymäkausi vai olisiko yritys tullut
      mäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut virheelli             purkaa tai sopeuttamisen tapahtua 1.1.1995 men
      sesti, että sakkoja määrättäessä ei tarvitse punnita                nessä ?
      erikseen asiassa ilmenneitä lieventäviä ja raskauttavia
      asianhaaroja . Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
      on myös tutkinut oikeudellisesti virheellisesti, onko
      rakennemuutoskartelli yhteisön kilpailusääntöjen mu
      kainen . Se ei ole ottanut huomioon sitä , että valittaja on
      perustellusti erehtynyt sen suhteen , onko sen toiminta
      ollut sallittua ( unvermeidbare Verbotsirrtum ). Lisäksi        Gerechtshof te Amsterdamin 7 päivänä kesäkuuta 1995
      ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut
                                                                      tekemä ennakkoratkaisupyyntö asiassa ARO Lease BV
      väärin suhteellisuusperiaatetta .                               vastaan Inspecteur der Belastingdienst Grote Ondernemin
(>) EYVL N:o C 137, 3.6.1995
                                                                                gen te Amsterdam
( 2 ) EYVL N:o L 260 , 6.9.1989 , s . 1                                                     ( Asia C-190/95 )
                                                                                95/C 208/28 )
                                                                      Gerechtshof te Amsterdam on 7 päivänä kesäkuuta 19 95
Pretura Circondariale di Roman ( Sezioni distaccate di                tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhtei
Castelnuovo di Porto e di Tivoli ) 18.2.1995 ( C-186/95 ) ja          söjen tuomioistuimen kirjaamoon 19 päivänä kesäkuuta
27.2.1995 ( C-187/95 ) tekemillään päätöksillä esittämät              1995 , pyytänyt yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa ARO
ennakkoratkaisupyynnöt rikosasioissa Iommi Lucianoa                   Lease BV vastaan Inspecteur der Belastingdienst Grote
        ym., Deodati Angeloa ja Luchini Aldoa vastaan                 Ondernemingen te Amsterdam ennakkoratkaisua seuraa
                   ( Asia C-l 86/95 a C-187/95 )                      vaan kysymykseen :
                            ( 95/C 208/26 )
                                                                      Onko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhden
Pretura Circondariale di Roma ( Sezioni distaccate di Castel         mukaistamisesta — yhteinen arvonlisäjärjestelmä : yhden
nuovo di Porto e di Tivoli ) on esittänyt Euroopan yhteisöjen         mukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta
tuomioistuimelle 18.2.1995 ( C-186/95 ) ja 27.2.1995 (C              1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin ( 77/388/
187/95 ) tekemillään päätöksillä, jotka ovat saapuneet                ETY ) 9 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että jos verovel
yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 15.6.1995 , rikosa              vollinen, jonka kotipaikka on Alankomaissa, antaa opera
sioissa Iommi Lucianoa ym ., Deodati Angeloa ja Luchini               tional lease -sopimuksen perusteella kolmansille käyttöön
Aldoa vastaan, ennakkoratkaisukysymykset, jotka vastaa               noin 6 800 henkilöautoa, joista noin 800 on ostettu ja
vat asioissa C-135/95 , C-140/95 ja C-141 /95 esitettyjä              annettu käyttöön Belgiassa , missä ARO:lla ei ole toimipaik
kysymyksiä ( ').                                                      kaa, viimeksi mainitun palvelun suorituspaikkana katso
                                                                      taan olevan Belgiassa sijaitseva kiinteä toimipaikka ?
(') EYVL N:o C 159 , 24.6.1995


title: Asia T-199/11 P: Valitus, jonka Guido Strack on tehnyt 30.3.2011 virkamiestuomioistuimen asiassa F-132/07, Strack v. komissio, 20.1.2011 antamasta tuomiosta

text:
               6.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/30

         Valitus, jonka Guido Strack on tehnyt 30.3.2011 virkamiestuomioistuimen asiassa F-132/07, Strack v. komissio, 20.1.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia T-199/11 P)
   2011/C 232/54
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Guido Strack (Köln, Saksa) (edustaja: asianajaja H. Tettenborn)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) 20.1.2011 asiassa F-132/07 antaman tuomion kokonaan ja ratkaisemaan vastaavasti kantajan kyseisessä menettelyssä esittämät vaatimukset

               —

               kumoamaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) 17.9.2009 asiassa F-132/07 tekemän päätöksen siltä osin kuin siinä hylätään kantajan vaatimus laiminlyöntituomion antamisesta

               —

               kumoamaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen päätökset, joilla ensin ensimmäiselle jaostolle osoitettu asia F-132/07 osoitettiin sittemmin toiselle jaostolle

               —

               kumoamaan komission 23.7.2007 tekemän päätöksen sekä sitä täydentävät 9.8.2007 ja 11.9.2007 tehdyt hiljaiset päätökset sekä 9.11.2007 tehdyn päätöksen siltä osin kuin kyseisissä päätöksissä evätään valittajan 9.4.2007, 11.5.2007 ja 11.10.2007 esittämät pyynnöt luvasta julkistaa asiakirjoja (kaikkien oikeudellisten näkökohtien perusteella, erityisesti henkilöstösääntöjen 17, 17 a, 19 ja 24 artiklan sekä mahdollisesti tekijänoikeutta ja tietosuojaa koskevien säännösten perusteella) ja tehdä rikosilmoituksia joistakin (entisistä) komissaareista ja komission virkamiehistä

               —

               velvoittamaan komissio maksamaan valittajalle vahingonkorvausta vähintään 10 000 euroa kumotuista päätöksistä aiheutuneista aineettomista terveyshaitoista ja vahingoista

               —

               velvoittamaan komissio korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut

               —

               tämän lisäksi valittaja vaatii viittaamalla Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen vastaavaan vakiintuneeseen oikeuskäytäntöön vahingonkorvausta ylipitkästä oikeudenkäynnistä vähintään 2 000 euroa ja jättää vahingonkorvauksen tarkan määrän tuomioistuimen harkittavaksi.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa kahteenkymmeneen valitusperusteeseen.

               1)

               Kyseiset valitusperusteet perustuvat muun muassa sen tuomiokokoonpanon toimivallan puuttumiseen, joka on tehnyt valituksenalaiset päätökset, siihen, että laiminlyöntituomion antamisesta on lainvastaisesti kieltäydytty, komissiolle myönnettyjen määräaikojen lainvastaiseen pidentämiseen, siihen, ettei asian käsittelyä ole vaatimuksista huolimatta yhdistetty muiden asianosaisten välillä vireillä olevien asioiden kanssa, asiasisällön virheelliseen kuvaukseen suullista käsittelyä varten laaditussa kertomuksessa ja valituksenalaisessa tuomiossa, esittelevän tuomarin esteellisyyteen, tuomioistuimen kielijärjestelyjen loukkaamiseen ja valittajan syrjintään kielen perusteella sekä siihen, ettei oikeudenkäyntiasiakirjoja ole käännetty.

                           —

                           Lisäksi valittaja vetoaa siihen, että virkamiestuomioistuin on tehnyt oikeudellisia virheitä ja perustellut tuomionsa puutteellisesti. Tämä liittyy muun muassa Euroopan unionin henkilöstösääntöjen 11, 17, 17 a, 19, 25 ja 90 artiklan sekä sitä seuraavien artikloiden, sekä yleissopimuksen ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi 6, 10 ja 13 artiklan sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 11, 41, 47 ja 52 artiklan tulkintaan ja soveltamiseen.


               28.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 163/9

         EFTAn valvontaviranomaisen 13 päivänä tammikuuta 2014 Islantia vastaan nostama kanne
   (Asia E-4/14)
   (2014/C 163/08)
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, 1040 Bryssel, Belgia, asiamiehinään Gjermund Mathisen ja Auður Ýr Steinarsdóttir, on nostanut 13 päivänä tammikuuta 2014 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Islantia vastaan.
   EFTAn valvontaviranomainen on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta

               1.

               julistamaan, että jättäessään hyväksymättä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä II olevan luvun XXIX 4 kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/23/EY, annettu 23 päivänä toukokuuta 2007, pyroteknisten tuotteiden markkinoille saattamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen pöytäkirjalla 1, täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet tai jättäessään ilmoittamatta kyseisistä toimenpiteistä, Islanti on laiminlyönyt kyseisen säädöksen 21 artiklan ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa;

               2.

               velvoittamaan Islannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Kanteessa todetaan, että Islanti ei ole noudattanut 26 päivään elokuuta 2013 mennessä EFTAn valvontaviranomaisen 26 päivänä kesäkuuta 2013 antamaa perusteltua lausuntoa. Lausunto koskee sitä, että Islanti ei ole saattanut osaksi kansallista lainsäädäntöään ETA-sopimuksen liitteessä II olevan XXIX luvun 4 kohdassa tarkoitettua, pyroteknisten tuotteiden markkinoille saattamisesta 23 päivänä toukokuuta 2007 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2007/23/EY, jäljempänä ”säädös”, sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen pöytäkirjalla 1.

               —

               EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että Islanti on laiminlyönyt säädöksen 21 artiklan ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet tai jättäessään ilmoittamatta kyseisistä toimenpiteistä EFTAn valvontaviranomaiselle asetetun määräajan kuluessa.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 16 päivänä toukokuuta 2002 asiassa C-232/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktiivi 93/16/ETY – Direktiivin 8 ja 18 artiklan täytäntöönpano – Niiden maahanmuuttavien lääkärien pääsy lisäkoulutukseen, jotka haluavat toimia vastaanottavassa jäsenvaltiossa erikoislääkärinä sellaisen erikoislääkärin tutkintotodistuksen, todistuksen tai muun muodollisuutta kelpoisuutta osoittavan asiakirjan nojalla, jota ei ole kyseisen direktiivin nojalla tunnustettava automaattisesti ja varauksetta – Näiden lääkäreiden velvollisuus osallistua Espanjassa lääkäreiden erikoistumiskoulutuksen tavanomaiseen pääsykokeeseen – Julkisen sosiaaliturvalaitoksen rekisteriin merkitseminen edellytyksenä sairaanhoitopalveluja koskevan tiliselvityksen tekemiselle vakuutuslaitoksen kanssa)

text:
C 169/2                   FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      13.7.2002
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                  3)    Euroopan yhteisöjen komissio ja Espanjan kuningaskunta
                                                                                vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                             (viides jaosto)
                                                                            (1) EYVL C 246, 28.8.1999.
                   16 päivänä toukokuuta 2002
asiassa C-232/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                     Espanjan kuningaskunta (1)
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
vi 93/16/ETY – Direktiivin 8 ja 18 artiklan täytäntöönpano                          YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
– Niiden maahanmuuttavien lääkärien pääsy lisäkoulutuk-
seen, jotka haluavat toimia vastaanottavassa jäsenvaltiossa
                                                                                (kuudes jaosto)
erikoislääkärinä sellaisen erikoislääkärin tutkintotodistuk-
sen, todistuksen tai muun muodollisuutta kelpoisuutta osoit-
tavan asiakirjan nojalla, jota ei ole kyseisen direktiivin                                   16 päivänä toukokuuta 2002
nojalla tunnustettava automaattisesti ja varauksetta – Näi-
den lääkäreiden velvollisuus osallistua Espanjassa lääkärei-                asiassa C-321/99 P, Associação dos Refinadores de Açúcar
den erikoistumiskoulutuksen tavanomaiseen pääsykokeeseen                    Portugueses (ARAP), Alcântara Refinarias – Açúcares SA
– Julkisen sosiaaliturvalaitoksen rekisteriin merkitseminen                 ja Refinarias de Açúcar reunidas SA (RAR) vastaan
edellytyksenä sairaanhoitopalveluja koskevan tiliselvityksen                               Euroopan yhteisöjen komissio (1)
              tekemiselle vakuutuslaitoksen kanssa)
                                                                            (Muutoksenhaku – Valtiontuki – Yhteinen maatalouspoli-
                           (2002/C 169/02)
                                                                            tiikka – Sokeri – Komission hyväksymän yleisen valtiontuki-
                                                                            järjestelmän perusteella myönnetty tuki – Jäsenvaltion osal-
                      (Oikeudenkäyntikieli: espanja)                        listuminen Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston
                                                                            ohjausosaston rahoituksen piiriin hyväksyttävissä olevan
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen            hankkeen rahoitukseen – Ammatillisiin koulutushankkeisiin
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                                           myönnetty valtiontuki)
                                                                                (2002/C 169/03)
Asiassa C-232/99, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-
nään I. Martı́nez del Peral ja B. Mongin) vastaan Espanjan                                    (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
kuningaskunta (asiamiehenään N. Dı́az Abad), jossa kantaja
vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Espanjan
                                                                            (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
kuningaskunta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
eikä lääkäreiden vapaan liikkuvuuden sekä heidän tutkintoto-
distustensa, todistustensa ja muiden muodollista kelpoisuutta
osoittavien asiakirjojensa vastavuoroisen tunnustamisen hel-
pottamisesta 5 päivänä huhtikuuta 1993 annetun neuvoston                    Asiassa C-321/99 P, Associação dos Refinadores de Açúcar
direktiivin 93/16/ETY (EYVL L 165, s. 1) mukaisia velvoittei-               Portugueses (ARAP), kotipaikka Lissabon (Portugali), Alcântara
taan, koska se ei ole säädetyssä määräajassa pannut direktiivin             Refinarias – Açúcares SA, kotipaikka Santa Iria de Azóia
8 artiklaa asianmukaisesti täytäntöön, eikä ole myöskään                    (Portugali), ja Refinarias de Açúcar Reunidas SA (RAR),
pannut täytäntöön kyseisen direktiivin 18 artiklaa, yhteisöjen              kotipaikka Porto (Portugali), edustajanaan advocaat G. van der
tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: neljän-                Wal, jossa valittajat vaativat muutoksenhaussaan Euroopan
nen jaoston puheenjohtaja S. von Bahr, joka hoitaa viidennen                yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajen-
jaoston        puheenjohtajan          tehtäviä,     sekä     tuomarit      nettu neljäs jaosto) asiassa T-82/96, ARAP ym. vastaan
D. A. O. Edward (esittelevä tuomari) ja M. Wathelet, julkisasia-            komissio, 17.6.1999 antaman tuomion (Kok. 1999, s. II-
mies: C. Stix-Hackl, kirjaaja: hallintovirkamies L. Hewlett,                1889) kumoamista, ja jossa valittajan vastapuolena ja muina
on antanut 16.5.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on                       asianosaisina ovat Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-
seuraava:                                                                   nään J. Macdonald Flett) ja Portugalin tasavalta (asiamiehinään
                                                                            S. Brasil de Brito ja L. Fernandes) ja DAI – Sociedade de
1)    Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut lääkäreiden vapaan          Desenvolvimento Agro-Industrial SA, kotipaikka Monte da
      liikkuvuuden sekä heidän tutkintotodistustensa, todistustensa         Barca (Portugali), edustajinaan L. Sáragga Leal, D. Franco ja
      ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojensa         R. Oliveira, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien
      vastavuoroisen tunnustamisen helpottamisesta 5 päivänä huhti-         kokoonpanossa: toisen jaoston puheenjohtaja N. Colneric,
      kuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/16/ETY mukai-             joka hoitaa kuudennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä
      sia velvoitteitaan, koska se ei ole säädetyssä määräajassa pannut     tuomarit C. Gulmann, J.-P. Puissochet (esittelevä tuomari),
      direktiivin 8 artiklaa asianmukaisesti täytäntöön.                    R. Schintgen ja V. Skouris, julkisasiamies: L. A. Geelhoed,
                                                                            kirjaaja: osastopäällikkö D. Louterman-Hubeau, on antanut
2)    Kanne hylätään muilta osin.                                           16.5.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 5 päivänä joulukuuta 2002 asiassa T-91/01, BioID AG vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (Yhteisön tavaramerkki – Kuviomerkki, jossa on kirjainsana BioID – Ehdottomat hylkäysperusteet – Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
22.2.2003                FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                          C 44/27
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                            sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
                 TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                (SMHV) (asiamiehinään S. Bonne ja G. Schneider), jossa kantaja
                                                                      on nostanut kanteen sisämarkkinoiden harmonisointiviraston
                   12 päivänä joulukuuta 2002                         (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 20.2.2001
                                                                      tekemästä päätöksestä (asia R 538/1999-2), joka koskee
asiassa T-63/01, The Procter & Gamble Company vastaan                 kirjainsanan BioID sisältävän kuviomerkin rekisteröintiä, en-
sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja                simmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien
                         mallit) (SMHV) (1)                           kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja R. M. Moura Ramos
                                                                      sekä tuomarit J. Pirrung ja A. W. H. Meij, kirjaaja: J. Plingers,
(Yhteisön tavaramerkki – Saippuan muoto – Ensimmäisen                 on antanut 5.12.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on
oikeusasteen tuomioistuimen tuomion täytäntöönpano –                  seuraava:
Puolustautumisoikeudet – Ehdottomat hylkäysperusteet –
     Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)              1)     Kanne hylätään.
                           (2003/C 44/50)                             2)     Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                     (1 ) EYVL C 227, 11.8.2001.
Asiassa T-63/01, The Procter & Gamble Company, kotipaikka
Cincinnatti, Ohio (Yhdysvallat), edustajanaan asianajaja T. van
Innis, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan sisämarkkinoiden
harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamie-               YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
hinään O. Montalto ja E. Joly), jossa kantaja on nostanut                              TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
kanteen sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramer-
kit ja mallit) kolmannen valituslautakunnan 14.12.2000 teke-
mästä päätöksestä (asia R 74/1998-3), joka on annettu kanta-                             5 päivänä joulukuuta 2002
jalle tiedoksi 11.1.2001, ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheen-          asiassa T-130/01, Sykes Enterprises, Incorp. vastaan sisä-
johtaja M. Vilaras sekä tuomarit V. Tiili ja P. Mengozzi, kirjaaja:   markkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mal-
hallintovirkamies D. Christensen, on antanut 12.12.2002                                           lit) (SMHV) (1)
tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                      (Yhteisön tavaramerkki – Sanamerkki REAL PEOPLE, REAL
1)     Kanne hylätään.                                                SOLUTIONS – Ehdoton hylkäysperuste – Erottamiskyky –
                                                                           Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)
2)     Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                                (2003/C 44/52)
( 1) EYVL C 134, 5.5.2001.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                      Asiassa T-130/01, Sykes Enterprises, Incorp., kotipaikka
                                                                      Tampa, Florida (Yhdysvallat), edustajanaan asianajaja E. Kör-
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                            ner, vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavara-
                 TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                merkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehenään J. Crespo Carrillo),
                                                                      jossa kantaja on nostanut kanteen sisämarkkinoiden harmoni-
                   5 päivänä joulukuuta 2002                          sointiviraston (tavaramerkit ja mallit) kolmannen valituslauta-
                                                                      kunnan 7.3.2001 tekemästä päätöksestä (asia R 504/2000-3),
asiassa T-91/01, BioID AG vastaan sisämarkkinoiden har-               joka koski sanamerkin REAL PEOPLE, REAL SOLUTIONS
     monisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (1)            rekisteröintiä, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen
                                                                      jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja
(Yhteisön tavaramerkki – Kuviomerkki, jossa on kirjainsana            R. M. Moura Ramos sekä tuomarit J. Pirrung ja A. W. H. Meij,
BioID – Ehdottomat hylkäysperusteet – Asetuksen N:o 40/               kirjaaja: hallintovirkamies D. Christensen, on antanut
               94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)                     5.12.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                           (2003/C 44/51)                             1)     Kanne hylätään.
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                     2)     Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                      (1 ) EYVL C 245, 1.9.2001.
Asiassa T-91/01, BioID AG, kotipaikka Berliini (Saksa), kon-
kurssissa, edustajanaan asianajaja A. Nordemann, vastaan


title: Asia C-604/14 P: Unionin tuomioistuimen määräys (neljäs jaosto) 21.1.2016 – Valittajana Alcoa Trasformazioni Srl sekä muina osapuolina Euroopan komissio ja Italian tasavalta (Muutoksenhaku — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla — Valtiontuki — Italian tasavallan Alcoa Trasformazioni Srl:lle myöntämä tuki — Tältä yhtiöltä sen sähköntoimittajan laskuttamien sähkökulujen osan korvaaminen sähköalan tasauskassasta (Cassa Conguaglio per il settore elettrico) — Soveltumattomuus yhteismarkkinoille — Etu — Euroopan komission velvollisuus toteuttaa taloudellinen analyysi)

text:
               18.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 136/2

         Unionin tuomioistuimen määräys (neljäs jaosto) 21.1.2016 – Valittajana Alcoa Trasformazioni Srl sekä muina osapuolina Euroopan komissio ja Italian tasavalta
   (Asia C-604/14 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla - Valtiontuki - Italian tasavallan Alcoa Trasformazioni Srl:lle myöntämä tuki - Tältä yhtiöltä sen sähköntoimittajan laskuttamien sähkökulujen osan korvaaminen sähköalan tasauskassasta (Cassa Conguaglio per il settore elettrico) - Soveltumattomuus yhteismarkkinoille - Etu - Euroopan komission velvollisuus toteuttaa taloudellinen analyysi))
   (2016/C 136/02)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Alcoa Trasformazioni Srl (edustajat: advocaat O. W. Brouwer, avvocato T. Salonico ja avvocato M. Siragusa)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio (asiamiehet: V. Di Bucci ja É. Gippini Fournier) ja Italian tasavalta

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Alcoa Trasformazioni Srl velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 89, 16.3.2015.


title: Asia C-89/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Napoli (Italia) on esittänyt 22.2.2013 — Luigi D’Aniello ym. v. Poste Italiane SpA

text:
               1.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/18

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Napoli (Italia) on esittänyt 22.2.2013 — Luigi D’Aniello ym. v. Poste Italiane SpA
   (Asia C-89/13)
   2013/C 156/29
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Napoli

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Luigi D’Aniello ym.

      Vastaaja: Poste Italiane SpA

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko sellainen kansallisen lainsäädännön säännös vastaavuusperiaatteen vastainen, jossa direktiivin 1999/70/EY (1) mukaisesti säädetään sellaisen työsopimuksen, jossa on pätemätön määräaikaisuutta koskeva ehto, täytäntöönpanon laittoman keskeytyksen osalta erilaisista ja huomattavasti alhaisemmista taloudellisista seurauksista kuin yleisen siviilioikeudellisen sopimuksen, jossa on pätemätön määräaikaisuutta koskeva ehto, täytäntöönpanon laittoman keskeytyksen osalta?

               2)

               Onko unionin oikeuden mukaista, että sen soveltamisalalla jonkin seuraamuksen tehokkuus tuottaa etua väärään kohteluun syyllistyneelle työnantajalle väärin kohdellun työntekijän vahingoksi siten, että prosessin ajallinen, välttämätönkin, kesto aiheuttaa työntekijälle suoraa vahinkoa työnantajan hyväksi ja että aikaisemman oikeudentilan palauttamista koskevan toimenpiteen tehokkuus vähenee suhteellisesti menettelyn keston kasvaessa, kunnes se lähes mitätöityy?

               3)

               Onko Nizzassa julistetun perusoikeuskirjan 51 artiklan mukaisen unionin oikeuden soveltamisalalla perusoikeuskirjan 47 artiklan ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan mukaista, että prosessin ajallinen, välttämätönkin, kesto aiheuttaa työntekijälle suoraa vahinkoa työnantajan hyväksi ja että aikaisemman oikeudentilan palauttamista koskevan toimenpiteen tehokkuus vähenee suhteellisesti menettelyn keston kasvaessa, kunnes se lähes mitätöityy?

               4)

               Kun otetaan huomioon direktiivin 2000/78/EY (2) 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja direktiivin 2006/54/EY (3) 14 artiklan 1 kohdan c alakohdassa esitetyt selitykset, sisältyvätkö direktiivin 1999/70/EY liitteessä olevassa 4 lausekkeessa tarkoitettujen työehtojen käsitteeseen myös laittoman työsuhteen päättämisen seuraukset?

               5)

               Siinä tapauksessa, että edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko 4 lausekkeen mukaan perusteltua, että kansallisessa lainsäädännössä normaalisti säädetyt seuraamukset poikkeavat toisistaan toistaiseksi voimassa olevan ja määräaikaisen työsuhteen laittoman päättämisen osalta?

               6)

               Onko unionin oikeuden yleisiä periaatteita, oikeusvarmuuden periaatetta, luottamuksensuojan periaatetta, asianosaisten prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaatetta, tehokkaan oikeussuojan periaatetta, oikeutta saada asiansa käsitellyksi riippumattomassa tuomioistuimessa, ja yleisemminkin oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, jotka taataan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 2 kohdassa (sellaisena kuin se on muutettuna Lissabonin sopimuksen 1.8 artiklalla ja johon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 46 artiklassa viitataan) — yhdessä Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn Euroopan yleissopimuksen 6 artiklan määräysten ja Nizzassa 7.12.2000 julistetun Euroopan unionin perusoikeuskirjan 46 ja 47 artiklan ja 52 artiklan 3 kohdan kanssa, sellaisina kuin ne on otettu Lissabonin sopimukseen, tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että Italian valtio säätää kohtuullisen pitkän ajan kuluttua (9 vuotta) lain nro 183/10 32 §:n 7 momentin kaltaisen säännöksen, joka muuttaa vireillä olevien oikeudenkäyntien seurauksia aiheuttaen työntekijälle suoraa vahinkoa työnantajan hyväksi ja jonka vuoksi aikaisemman oikeudentilan palauttamista koskevan toimenpiteen tehokkuus vähenee suhteessa menettelyn kestoon, kunnes se lähes mitätöityy?

               7)

               Siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin ei katso edellä mainittujen periaatteiden olevan Euroopan unionin perusperiaatteita niiden horisontaalisen ja yleisen soveltamista varten ja siten katsoo lain nro 183/10 32 §:n 5–7 momentin kaltaisen säännöksen voivan olla ainoastaan direktiivissä 1999/70/EY ja Nizzan perusoikeuskirjan mukaisten velvollisuuksien vastainen, onko vastaajan kaltaista yhtiötä pidettävä unionin oikeuden, erityisesti direktiivin 1999/70/EY liitteessä olevan 4 lausekkeen ja Nizzan sopimuksen, välittömän vertikaalisen soveltamisen kannalta valtion laitoksena?

               8)

               Siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin vastaa myöntävästi kysymyksiin 1, 2, 3 tai 4, salliiko lojaalin yhteistyön periaate Euroopan unionin perustavana periaatteena lain nro 92/12 1 §:n 13 momentissa olevan tulkintasäännöksen, joka estää niiden periaatteiden soveltamisen, jotka seuraavat 1–4 kysymykseen annetuista vastauksista?

      (1)  Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annettu neuvoston direktiivi 1999/70/EY (EYVL L 175, s. 43).

      (2)  Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annettu neuvoston direktiivi 2000/78/EY (EYVL L 303, s. 16).

      (3)  Miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa (uudelleenlaadittu toisinto) 5.7.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/54/EY (EUVL L 204, s. 23).


title: Asia T-562/12: Kanne 24.12.2012 — Dalli v. komissio

text:
               16.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/24

         Kanne 24.12.2012 — Dalli v. komissio
   (Asia T-562/12)
   2013/C 46/43
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: John Dalli (St. Julians, Malta) (edustajat: asianajajat L. Levi, A. Alamanou ja S. Rodrigues)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 16.10.2012 tehdyn Euroopan komission puheenjohtajan suullisen päätöksen kantajan toimikauden päättämisestä välittömästi

               —

               velvoittamaan vastaajan maksamaan korvausta sekä henkisestä kärsimyksestä että aineellisesta vahingosta

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan SEUT 245 ja SEUT 247 artiklaa on rikottu, koska riidanalaisen päätöksen tekijällä ei ollut siihen toimivaltaa.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu toissijaisesti SEU 17 artiklan 6 kohdan rikkomiseen ja oikeusvarmuuden yleisen periaatteen loukkaamiseen, koska riidanalaisesta päätöksestä ei voida katsoa, että se sisältäisi kantajan pätevän eroamisen.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan on tehty ilmeisiä virheitä ja rikottu menettelysääntöjä, koska riidanalaista päätöstä ei ole tehty pätevillä perusteilla ja OLAF:n toteamukset, joihin riidanalainen päätös perustuu, ovat peräisin lainvastaisesta menettelystä.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan on loukattu puolustautumisoikeuksia, koska kantajalla ei ole ollut mahdollisuutta arvioida häntä vastaan esitettäviä tosiseikkoja

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen, koska kantaja ei ole voinut tietää, mitkä ovat riidanalaisen päätöksen legitiimit tavoitteet ja onko tutkittu mahdollisuutta toteuttaa joitakin muita lievempiä toimenpiteitä.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (viides jaosto) 28 päivänä huhtikuuta 2005, asiassa C-329/04: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Saksan liittotasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2000/43/EY — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               11.6.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 143/13

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (viides jaosto)
   28 päivänä huhtikuuta 2005,
   asiassa C-329/04: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Saksan liittotasavalta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2000/43/EY - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2005/C 143/18)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa C-329/04, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 29.7.2004, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään D. Martin ja H. Kreppel) vastaan Saksan liittotasavalta (asiamiehenään C. D. Quassowski), yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja R. Silva de Lapuerta sekä tuomarit P. Kūris ja J. Klučka (esittelevä tuomari), julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: R. Grass, on antanut 28.4.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut ei ole noudattanut rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta 29 päivänä kesäkuuta 2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/43/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 239, 25.9.2004.


title: Asia F-5/14: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 18.6.2015 – CX v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Kurinpitoseuraamus — Irtisanominen — Nimittävä viranomainen ei ole kuullut asianomaista virkamiestä — Oikeutta tulla kuulluksi ei ole noudatettu)

text:
               27.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 245/47

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 18.6.2015 – CX v. komissio
   (Asia F-5/14) (1)

   ((Henkilöstö - Virkamiehet - Kurinpitoseuraamus - Irtisanominen - Nimittävä viranomainen ei ole kuullut asianomaista virkamiestä - Oikeutta tulla kuulluksi ei ole noudatettu))
   (2015/C 245/58)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: CX (edustaja: asianajaja É. Boigelot)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja C. Ehrbar)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Komission sen päätöksen kumoaminen, jolla kantaja henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 9 artiklan 1 kohdan h alakohdan nojalla irtisanottiin hänen eläkeoikeuksiaan vähentämättä sen jälkeen, kun OLAFin erästä yritystä kohtaan aloittaman tutkimuksen johdosta oli aloitettu sisäinen tutkinta, ja aineettoman sekä aineellisen vahingon korvaamista koskeva vaatimus.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan komission 16.10.2013 tekemä päätös, jolla se määräsi CX:lle irtisanomisseuraamuksen hänen eläkeoikeuksiaan vähentämättä, kumotaan.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan CX:n oikeudenkäyntikulut, välitoimimenettelystä asiassa F-5/14 R aiheutuneet kulut mukaan lukien.

      (1)  EUVL C 85, 22.3.2014, s. 27.


title: Asia T-22/11: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.12.2011 — Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband v. komissio

text:
               11.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 39/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.12.2011 — Westfälisch-Lippischer Sparkassen- und Giroverband v. komissio
   (Asia T-22/11) (1)

   2012/C 39/41
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Kuudennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 72, 5.3.2011.


title: Asia C-48/02: Bundessozialgerichtin 19.12.2001 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Cargo Ray Uluslararasi Tasimacilile ve LTD., Sezgin Ergin ja Vedat Calis vastaan Bundesanstalt für Arbeit

text:
29.6.2002               FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 156/3
Bundessozialgerichtin 19.12.2001 tekemällään päätöksel-                   Euroopan parlamentin 25.3.2002 tekemä valitus Euroo-
lä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Cargo Ray                       pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
Uluslararasi Tasimacilile ve LTD., Sezgin Ergin ja Vedat                  men kolmannen jaoston asiassa T-237/00, Patrick Rey-
            Calis vastaan Bundesanstalt für Arbeit                        nolds vastaan Euroopan parlamentti, 23.1.2002 antamasta
                                                                                tuomiosta
                           (Asia C-48/02)                                                          (Asia C-111/02 P)
                                                                                (2002/C 156/06)
                         (2002/C 156/05)
                                                                          Euroopan parlamentti on valittanut 25.3.2002 Euroopan
                                                                          yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
                                                                          oikeusasteen tuomioistuimen kolmannen jaoston asiassa
Bundessozialgericht on pyytänyt 19.12.2001 tekemällään pää-               T-237/00, Patrick Reynolds vastaan Euroopan parlamentti,
töksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen                     23.1.2002 antamasta tuomiosta. Valittajan asiamiehinä ovat
19.2.2002, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-                  Hannu von Hertzen ja Dominique Moore, prosessiosoite
ratkaisua asiassa Cargo Ray Uluslararasi Tasimacilile ve LTD.,            Luxemburgissa.
Sezgin Ergin ja Vedat Calis vastaan Bundesanstalt für Arbeit
seuraaviin kysymyksiin:
                                                                          Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
1.   Onko Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisen assosiaa-             –     kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuo-
     tion kehittämisestä 19 päivänä syyskuuta 1980 tehdyn                       mion
     assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 13 artiklaa
     tulkittava siten, että siinä kielletään yhteisön jäsenvaltiota       –     ratkaisee asian lopullisesti hylkäämällä kumoamiskanteen
     antamasta kansallista lainsäädäntöä, jolla 1.12.1980 val-                  ja vahingonkorvauskanteen perusteettomina
     linneeseen oikeustilaan verrattuna asetetaan uusia rajoi-
                                                                          –     vaihtoehtoisesti palauttaa asian ensimmäisen oikeusas-
     tuksia, jotka yleisesti koskevat turkkilaisten työntekijöi-
                                                                                teen tuomioistuimeen, jotta se ratkaisisi uudelleen Rey-
     den pääsyä työmarkkinoille, vai koskeeko päätöksen
                                                                                noldsin nostaman kumoamiskanteen ja vahingongonkor-
     N:o 1/80 13 artiklaan sisältyvä uusien rajoitusten asetta-
                                                                                vauskanteen
     mista koskeva kielto ainoastaan sitä hetkeä, jolloin työnte-
     kijä on ensimmäisen kerran sijoittautunut laillisesti kysei-         –     määrää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta lain mu-
     seen valtioon ja ryhtynyt työskentelemään?                                 kaan.
2.   Sovelletaanko Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisen
     assosiaation kehittämisestä 19 päivänä syyskuuta 1980                Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     tehdyn assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 13 ar-
     tiklaa myös sellaisiin Turkissa työskenteleviin työntekijöi-         –     ensimmäisen asteen tuomioistuimen esittämien niiden
     hin, jotka kansainvälisessä tavaraliikenteessä työskentele-                perustelujen riittämättömyys, jotka koskevat nimittävän
     vinä, pitkiä matkoja ajavina kuorma-autonkuljettajina                      viranomaisen velvollisuutta noudattaa vähimmäisedelly-
     ajavat säännöllisesti yhteisön jäsenvaltion halki kuulumat-                tyksiä, jotta virkamiehen tilapäinen siirto poliittisen ryh-
     ta kyseisen jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille?                      män pääsihteeriksi yksikön edun mukaisesti voidaan
                                                                                päättää
3.   Onko Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisen assosiaa-             –     nimittävän viranomaisen toimivaltaa koskevan oikeus-
     tiosopimuksen 23.11.1970 allekirjoitetun lisäpöytäkirjan                   käytännön huomiotta jättäminen
     41 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että turkkilainen
     työntekijä voi vedota lisäpöytäkirjan vastaiseen palvelujen          –     nimittävän viranomaisen väitettyä harkintavaltaa koske-
     tarjoamisen vapautta koskevaan rajoitukseen?                               vien perustelujen ristiriitaisuus
                                                                          –     puolustautumisoikeuksia         koskevan      oikeuskäytännön
4.   Kohdistuuko palvelujen lisäpöytäkirjan 41 artiklan                         huomiotta jättäminen
     1 kohdan mukaiseen palvelujen tarjoamisen vapauteen
     uusi rajoitus silloin, kun yhteisön jäsenvaltio kyseisen             –     toimeen palaamisesta siirretyn virkamiehen taloudelliseen
     pöytäkirjan tultua voimaan poistaa aiemmin voimassa                        tilanteeseen aiheutuvien vaikutusten merkittävyyttä kos-
     olleen vapautuksen työlupaa koskevasta vaatimuksesta                       kevien perustelujen riittämättömyys ja ristiriitaisuus
     sellaisilta turkkilaisilta työntekijöiltä, jotka ovat sellaisten
     (turkkilaisten) työnantajien palveluksessa, joiden koti-             –     jos parlamentti ei ole toiminut mitenkään lainvastaisesti
     paikka on Turkissa?                                                        riidanalaisen päätöksen tehdessään, yhteisölle ei voi käsi-
                                                                                teltävässä asiassa syntyä sopimussuhteen ulkopuolista
                                                                                vastuuta


title: Asia T-401/07: Kanne 2.11.2007 — Caixa Geral de Depósitos S.A. v. komissio

text:
               12.1.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 8/17

         Kanne 2.11.2007 — Caixa Geral de Depósitos S.A. v. komissio
   (Asia T-401/07)
   (2008/C 8/33)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali
   Asianosaiset

      Kantaja: Caixa Geral de Depósitos S.A. (Lissabon, Portugal) (edustajat: asianajajat Nuno Mimoso Ruiz, Francisca Ponce de Leão Paulouro ja Carla Farinhas)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että esillä oleva EY 230 artiklan nojalla nostettu kumoamiskanne ja sen kanssa yhtä aikaa EY 238 artiklan nojalla nostettu kanne, joka perustuu komission ja Caixa Geral de Depósitosin (jäljempänä CGD) välillä 15.11.1995 tehdyn sopimuksen 18 artiklassa määrättyyn välityslausekkeeseen, voidaan hyväksyä.

               —

               31.7.2007 tehdyn päätöksen K(2007) 3772 1 artikla on kumottava EY 230 artiklan mukaisesti;

               —

               EY 230 artiklan nojalla nostetun kanteen menestymisestä riippumatta EY 238 artiklan nojalla nostettu kanne ja siihen liittyvät vaatimukset on hyväksyttävä ja komissio on tämän seurauksena velvoitettava suorittamaan 1 925 858,61 euroa viivästyskorkoineen 7.3.2003 lukien, jolloin vaatimus annettiin tiedoksi, 30.4.2003 saakka, Portaria N:o 263/99 -nimisessä, 12.4.1999 annetussa asetuksessa säädettyyn 7 %:n korkokantaan, ja 1.5.2003 lukien siihen saakka kunnes koko määrä on suoritettu, Portaria N:o 291/03 -nimisessä, 8.4.2003 annetussa asetuksessa säädettyyn 4 %:n korkokantaan.

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan CGD:n oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Vaikka valtio teoriassa voikin pidättäytyä vaatimasta CGD:ltä komission vaatiman summan palauttamista, kanteen kohteena olevassa päätöksessä hylätään heti aluksi mahdollisuus vapauttaa summa, jonka komissio on itse velkaa CGD:lle.
   Koska komissio ei tee kanteen kohteena olevassa päätöksessä eroa valtion ja kantajan oikeudellisen kannan välillä, CGD:llä on intressi vaatia kanteen kohteena olevan päätöksen kumoamista, koska vaikka päätös onkin osoitettu Portugalin tasavallalle, se koskee kantajaa suoraan ja erikseen. Kanteen kohteena olevaa päätöstä rasittavat seuraavat virheet:

               —

               Perustelujen puuttuminen: kanteen kohteena olevassa päätöksessä ei selosteta millään tavalla sitä, miten komissio on laskenut EAKR:sta suoritetun tuen määrän, joka sen mukaan on palautettava. Lisäksi perustelu on epäjohdonmukainen ja siihen sisältyy puutteita, epätäsmällisyyksiä ja virheitä.

               —

               Tosiseikkoja koskeva virhe: kanteen kohteena oleva päätös perustuu olettamaan, jonka mukaan välittäjänä oleva taho maksaa tuensaajille kokonaistuen kohteena oleviin lainoihin liittyvät korkohyvitykset, vaikka näin ei ole laita, vaan tosiasiassa kyseiset hyvitykset vähennetään koroista, jotka tuensaajat ovat velkaa CGD:lle.

               —

               Oikeudellinen virhe, EY:n perustamissopimuksen soveltamista koskevien oikeussääntöjen rikkominen ja komission ja CGD:n välisen sopimuksen rikkominen: esillä olevassa asiassa se, että 31.12.2001 EAKR:n tuki vastasi 82:ta % erääntyneiden korkohyvitysten kokonaismäärästä, ei ole vastoin asetuksen N:o 2052/88 (1) 13 artiklan 3 kohtaa. On totta, että asetuksen N:o 4253/88 (2) 21 artiklan 1 kohdassa viitataan ennakkomaksuihin tai lopullisiin maksuihin, jotka koskevat ”aiheutuneita menoja”, mutta on myös olemassa sellaisia menoja (ei maksuja), jotka liittyvät korkohyvityksiin ja jotka ilmenivät vasta 31.12.2001 jälkeen. Komissio voi vahvistaa kunkin lainan osalta jäljellä olevia EAKR:n (erääntyneitä) hyvityksiä vastaavat velat todella aiheutuneiksi ja maksetuiksi EAKR:n menoiksi. Sitä, että menot ovat todella aiheutuneet, ei osoiteta sillä, että nämä hyvitykset maksetaan etukäteen lopullisille tuensaajille, vaan vahvistamalla sitovista ja tuohon päivään mennessä toteutetuista lainasopimuksista aiheutuvat velat — jotka toisin sanoen ”otetaan vastattaviksi”. Ei ole mitään velvollisuutta suorittaa ennakkoon sellaisia hyvityksiä, jotka eivät olleet erääntyneet 31.12.2001 mennessä, tai avattava erityistä tiliä kansallisen erän tallettamista varten.

               —

               Suhteellisuusperiaatteen, oikeusvarmuuden periaatteen ja luottamuksensuojan periaatteen loukkaaminen: komissio väittää kanteen kohteena olevan päätöksen 19 ja 26 kohdassa, että ne kaksi vaihtoehtoista edellytystä, joiden perusteella voidaan katsoa, että menot ovat todella aiheutuneet ennen 31.12.2001, on mainittu suuntaviivoissa, jotka annettiin tiedoksi CDRR:n (alueiden kehittämisestä ja muuttamisesta vastaava komitea) 29.5.2002 pidetyssä kokouksessa, vaikka nämä suuntaviivat jaettiin CDRR:ssä 31.12.2001 jälkeen. Kantaja myöntää, että nämä suuntaviivat voivat edesauttaa sitä, että korkohyvityksiä koskevat kokonaistuet saadaan päätökseen samoin kuin sitä, että lainanottajan maksettaviksi kuuluvissa koroissa ei ole mukana näitä hyvityksiä. Soveltamispäätösten ja tätä tarkoitusta varten tehtyjen sopimusten sisällön on kuitenkin oltava yhteensopivia tai yhteen sovitettavissa näiden ratkaisujen kanssa, mikä ei päde SGAIA:n päätöksen eikä kyseisen sopimuksen osalta. Komissio myöntää edellä mainituissa suuntaviivoissa, että on olemassa muita tapoja kyseisten menojen huomioon ottamiseksi. Yksi tällainen tapa on, että kaikki hankkeen päättymisen jälkeen erääntyneet korkohyvitykset ”otetaan vastattaviksi”. Kyseessä on todellakin tällainen ”vastattavaksi ottaminen”, koska CGD voi vaatia tuensaajia maksamaan vain korkoja, joissa ei ole mukana näitä hyvityksiä. Näin ollen kanteen kohteena olevassa päätöksessä jätetään huomiotta ratkaisut, jotka sopivat paremmin yhteen SGAIA:n kanssa, ovat paremmin toteutettavissa ja vähemmän epäedullisia välittäjänä olevalle taholle ja tuensaajille, ja joilla voidaan lisäksi paremmin suojata kyseessä olevia intressejä. Lisäksi Portugalin tasavalta ja CGD saattoivat perustellusti luottaa siihen, että ne voivat soveltaa tukiin toisenlaisia edellytyksiä kuin ne, jotka vahvistettiin kyseisissä suuntaviivoissa, jotka annettiin tiedoksi vasta hankkeen päättämisen jälkeen.

      (1)  Rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa 24.6.1988 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2052/88 (EYVL L 185, s. 9).

      (2)  Rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta 19.12.1988 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 4253/88 (EYVL L 374, s. 1).


title: Yhdistetyt asiat C-478/08 ja C-479/08: Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 9.3.2010 (Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilian (Italia) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Buzzi Unicem SpA ym. (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta — Saastuttaja maksaa -periaate — Direktiivi 2004/35/EY — Ympäristövastuu — Ajallinen soveltaminen — Pilaantuminen, joka on tapahtunut ennen direktiivin täytäntöönpanolle asetettua ajankohtaa ja jatkuu tämän jälkeen — Kansallinen säännöstö, jossa tähän pilaantumisen liittyvien vahinkojen korjauskustannukset kohdistetaan useille yrityksille — Tuottamus- tai laiminlyöntiedellytys — Syy-yhteyden edellytys — Korjaavat toimenpiteet — Velvollisuus kuulla asianomaisia yrityksiä — Direktiivin liite II)

text:
               22.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/10

         Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 9.3.2010 (Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilian (Italia) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Buzzi Unicem SpA ym.
   (Yhdistetyt asiat C-478/08 ja C-479/08) (1)

   (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta - Saastuttaja maksaa -periaate - Direktiivi 2004/35/EY - Ympäristövastuu - Ajallinen soveltaminen - Pilaantuminen, joka on tapahtunut ennen direktiivin täytäntöönpanolle asetettua ajankohtaa ja jatkuu tämän jälkeen - Kansallinen säännöstö, jossa tähän pilaantumisen liittyvien vahinkojen korjauskustannukset kohdistetaan useille yrityksille - Tuottamus- tai laiminlyöntiedellytys - Syy-yhteyden edellytys - Korjaavat toimenpiteet - Velvollisuus kuulla asianomaisia yrityksiä - Direktiivin liite II)
   2010/C 134/16
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia

      Asianosaiset

      Kantajat: Buzzi Unicem SpA, ISAB Energy srl, Raffinerie Mediterranee SpA (ERG) (C-478/08) ja Dow Italia Divisione Commerciale Srl (C-479/08)

      Vastaajat: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero della Salute, Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Infrastrutture, Ministero dei Trasporti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno, Regione Siciliana, Assessorato Regionale Territorio ed Ambiente (Sisilia), Assessorato Regionale Industria (Sisilia), Prefettura di Siracusa, Istituto Superiore di Sanità, Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sisilia), Vice Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sisilia), Agenzia Protezione Ambiente e Servizi Tecnici (APAT), Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA Sicilia), Istituto Centrale Ricerca Scientifica e Tecnologica Applicata al Mare, Subcommissario per la Bonifica dei Siti Contaminati, Provincia Regionale di Siracusa, Consorzio ASI Sicilia Orientale Zona Sud, Comune di Siracusa, Comune d'Augusta, Comune di Melilli, Comune di Priolo Gargallo, Azienda Unità Sanitaria Locale N8, Sviluppo Italia Aree Produttive SPA, Sviluppo Italia SpA, Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo economico, Ministero della Salute, Regione siciliana ja Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sisilia)

      Muut osapuolet: ENI Divisione Exploration and Production SpA, ENI SpA ja Edison SpA

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia — EY 174 artiklan, ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/35/EY (EUVL L 143 s. 56) sekä ns. saastuttaja maksaa -periaatteen tulkinta — Kansallinen säännöstö, jonka mukaan viranomainen voi velvoittaa yksityiset toimijat toteuttamaan korjaavia toimenpiteitä ilman, että olisi suoritettu varsinainen tutkinta sen selvittämiseksi, kuka on vastuussa kysymyksessä olevassa saastumisesta

      Määräysosa

               1)

               Pääasiassa kysymyksessä olevan kaltaisessa ympäristön pilaantumisen tilanteessa

                           —

                           Sen vuoksi, että ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/35/EY ajallista ja/tai aineellista soveltamista koskevat edellytykset eivät täyty, tämä tilanne kuuluu kansallisen lainsäädännön alaan kuitenkin siten, että perustamissopimuksen säännöksiä noudatetaan ja sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden johdetun oikeuden säännösten noudattamista.

                           —

                           Direktiivi 2004/35 ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka nojalla toimivaltainen viranomainen voi tämän direktiivin puitteissa toimiessaan lähteä olettamasta, että on olemassa syy-yhteys — myös hajakuormituksesta aiheutuneen saastumisen yhteydessä — toiminnanharjoittajien ja todetun pilaantumisen välillä, ja että näin on sen vuoksi, että niiden laitokset sijaitsevat saastuneen alueen läheisyydessä. Saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti on kuitenkin niin, että jotta voidaan tällä tavoin olettaa, että tällainen syy-yhteys on olemassa, tällä viranomaisella on oltava käytettävissään uskottavia todisteita tämän olettaman perustaksi, kuten se, että toiminnanharjoittajan laitos sijaitsee todetun pilaantumisen läheisyydessä ja että tunnistetut ympäristöä pilaavat aineet ja kyseisen toiminnanharjoittajan toiminnassaan käyttämät ainekset vastaavat toisiaan.

                           —

                           Direktiivin 2004/35 3 artiklan 1 kohtaa, 4 artiklan 5 kohtaa ja 11 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että kun toimivaltainen viranomainen päättää kohdistaa ympäristövahinkoja korjaavia toimenpiteitä toiminnanharjoittajaan, jonka toiminta kuuluu direktiiviin liitteen III soveltamisalaan, sen ei tarvitse osoittaa, että toiminnanharjoittaja, jonka toiminnasta ympäristölle aiheutuvan vahingon katsotaan aiheutuneen, olisi syyllistynyt tuottamukseen, laiminlyöntiin tai tahallisuuteen. Tämän viranomaisen on sen sijaan yhtäältä tutkittava etukäteen, mikä on todetun pilaantumisen alkuperä, ja sillä on tältä osin harkintavaltaa menettelytapojen, käytettävien keinojen ja tutkinnan keston suhteen. Toisaalta tämän viranomaisen on kansallisia todistelua koskevien sääntöjen mukaisesti osoitettava, että toiminnanharjoittajan, jota korjaavat toimenpiteet koskevat, ja kyseisen pilaantumisen välillä vallitsee syy-yhteys.

                           —

                           Koska toiminnanharjoittajilla on korjausvelvollisuus vain siltä osin kuin ne ovat myötävaikuttaneet pilaantumiseen tai pilaantumisriskiin, toimivaltaisen viranomaisen on lähtökohtaisesti määritettävä taso, jolla kukin toiminnanharjoittaja on myötävaikuttanut pilaantumiseen, jonka se pyrkii korjaamaan, ja otettava huomioon kunkin myötävaikutus laskettaessa korjaavien toimenpiteiden kustannuksia, jotka se perii näiltä toiminnanharjoittajilta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2004/35 9 artiklassa säädettyä.

               2)

               Direktiivin 2004/35 7 artiklaa ja 11 artiklan 4 kohtaa, kun ne luetaan yhdessä direktiivin liitteen II kanssa, on tulkittava siten, että

                           —

                           toimivaltainen viranomainen saa muuttaa aineellisesti niitä ympäristövahinkoja korjaavia toimenpiteitä, joista on päätetty asianomaisten toiminnanharjoittajien kanssa yhteistyössä käydyn kontradiktorisen menettelyn päätteeksi ja jotka on jo toteutettu tai joiden toteuttaminen on aloitettu. Jotta tällainen päätös voidaan tehdä, on kuitenkin niin, että

                           —

                           toimivaltaisen viranomaisen on kuultava toiminnanharjoittajia, joita korjaavat toimenpiteet koskevat, jollei ympäristön tilanteen kiireellisyys edellytä toimivaltaisen viranomaisen välitöntä toimintaa;

                           —

                           kyseisen viranomaisen on myös kehotettava erityisesti henkilöitä, joiden alueella näitä toimenpiteitä on sovellettava, esittämään huomautuksensa, jotka se ottaa huomioon;

                           —

                           kyseisen viranomaisen on otettava huomion direktiivin 2004/35 liitteessä II olevassa 1.3.1 kohdassa tarkoitetut perusteet ja ilmoitettava päätöksessään syyt, joihin sen valinta perustuu, sekä tarvittaessa syyt, joiden perusteella on oikeutettua, että näiden perusteiden valossa ei ollut tarpeen suorittaa yksityiskohtaista tutkintaa tai että sellaista ei ollut voitu tehdä esimerkiksi ympäristön tilanteen kiireellisyyden vuoksi.

               Pääasiassa kysymyksessä olevan kaltaisissa olosuhteissa direktiivi 2004/35 ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka nojalla toimivaltainen viranomainen voi asettaa toiminnanharjoittajien, joita ympäristöä korjaavat toimenpiteet koskevat, maiden käyttöä koskevan oikeuden käytön edellytykseksi sen, että ne toteuttavat viranomaisen vaatimat työt, ja näin on myös, vaikka nämä toimenpiteet eivät koskisi kyseisiä maita sen vuoksi, että ne on jo aikaisemmin kunnostettu tai että ne eivät ole milloinkaan pilaantuneet. Tällaisen toimenpiteen on kuitenkin oltava oikeutettu tavoitteella, joka on ympäristön tilanteen heikkenemisen ehkäiseminen alueella, jossa kyseiset toimenpiteet toteutetaan tai ennalta varautumisen periaatetta sovellettaessa tavoitteella, joka on muiden ympäristövahinkojen ilmenemisen tai uudelleen ilmenemisen estäminen toiminnanharjoittajien kyseisillä mailla, jotka ovat yhteydessä koko merenrantaan, joka on näiden korjaavien toimenpiteiden kohteena.

      (1)  EUVL C 19, 24.1.2009.


title: Asia T-159/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.6.2012 — Biofrescos v. komissio (Tulliliitto — Indonesiasta peräisin olevat pakastetut katkaravut — Alkuperätodistukset, jotka eivät ole voimassa — Tuontitullien kantaminen jälkitullauksin — Tuontitullien peruuttamista koskeva hakemus — Asetuksen (ETY) N:o 2913/92 220 artiklan 2 kohdan b alakohta ja 239 artikla)

text:
               28.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 227/17

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.6.2012 — Biofrescos v. komissio
   (Asia T-159/09) (1)

   (Tulliliitto - Indonesiasta peräisin olevat pakastetut katkaravut - Alkuperätodistukset, jotka eivät ole voimassa - Tuontitullien kantaminen jälkitullauksin - Tuontitullien peruuttamista koskeva hakemus - Asetuksen (ETY) N:o 2913/92 220 artiklan 2 kohdan b alakohta ja 239 artikla)
   2012/C 227/23
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Asianosaiset

      Kantaja: Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda (Linda-a-Velha, Portugali) (edustaja: asianajaja A. de Magalhães Menezes)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: R. Lyal, P. Guerra e Andrade ja L. Bouyon)

      Oikeudenkäynnin kohde

   16.1.2009 tehtyä komission päätöstä K (2009) 72 lopull., jossa todetaan, että tuontitullit on kannettava jälkikäteen ja että näiden tullien peruuttaminen ei ole perusteltua tietyssä tapauksessa, koskeva kumoamisvaatimus.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 153, 4.7.2009.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 5 päivänä heinäkuuta 2005, asiassa T-370/03, Jacques Wunenburger vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö — Johtajan virka komission yhteistyötoimisto EuropeAidissa — Ilmoitus avoimesta virasta — Hakemuksen hylkääminen — Kumoamiskanne — Oikeussuojan tarve — Perustelut — Ilmeinen arviointivirhe)

text:
               3.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/37

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   5 päivänä heinäkuuta 2005,
   asiassa T-370/03, Jacques Wunenburger vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Henkilöstö - Johtajan virka komission yhteistyötoimisto EuropeAidissa - Ilmoitus avoimesta virasta - Hakemuksen hylkääminen - Kumoamiskanne - Oikeussuojan tarve - Perustelut - Ilmeinen arviointivirhe)
   (2005/C 217/83)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa T-370/03, Jacques Wunenburger, Euroopan yhteisöjen komission virkamies, kotipaikka Zagreb (Kroatia), edustajanaan asianajaj É. Boigelot, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään J. Currall ja G. Berscheid, prosessiosoite Luxemburgissa), jossa kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa sekä komission päätöksen olla nimeämättä häntä yhteistyötoimisto EuropeAidin osaston ”Afrikka, Karibia ja Tyynimeri” johtajan virkaan että päätöksen nimetä kyseiseen virkaan toinen hakija, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J.D. Cooke sekä tuomarit R. García-Valdecasas ja I. Labucka, kirjaaja: hallintovirkamies I. Natsinas, on 5.7.2005 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 21, 24.1.2004.


title: Asia C-522/15 P: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 18.12.2015 – Euroopan komissio v. Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) ja Ori Martin SA

text:
               18.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 136/23

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 18.12.2015 – Euroopan komissio v. Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) ja Ori Martin SA
   (Asia C-522/15 P) (1)

   (2016/C 136/32)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 406, 7.12.2015.


title: Asia C-576/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 5.10.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Administrativen sad Veliko Tarnovo – Bulgaria) – Маya Маrinova ET v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 2 artiklan 1 kohdan a alakohta — 9 artiklan 1 kohta — 14 artiklan 1 kohta — 73, 80 ja 273 artikla — Verotuksen neutraalisuuden periaate ja suhteellisuusperiaate — Veropetos — Kirjanpidolliset sääntöjenvastaisuudet — Luovutusten ja tulojen salaaminen — Veron perusteen määrittäminen)

text:
               28.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 441/5

      Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 5.10.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Administrativen sad Veliko Tarnovo – Bulgaria) – Маya Маrinova ET v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
      (Asia C-576/15) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 2 artiklan 1 kohdan a alakohta - 9 artiklan 1 kohta - 14 artiklan 1 kohta - 73, 80 ja 273 artikla - Verotuksen neutraalisuuden periaate ja suhteellisuusperiaate - Veropetos - Kirjanpidolliset sääntöjenvastaisuudet - Luovutusten ja tulojen salaaminen - Veron perusteen määrittäminen))
      (2016/C 441/07)
      Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Administrativen sad Veliko Tarnovo

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Маya Маrinova ET

         Vastaaja: Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

         Tuomiolauselma

      Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 2 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, 9 artiklan 1 kohtaa, 14 artiklan 1 kohtaa sekä 73 ja 273 artiklaa ja verotuksen neutraalisuuden periaatetta on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka nojalla silloin, kun verovelvollisen varastossa ei ole sille toimitettuja tavaroita ja kun kyseisen verovelvollisen kirjanpidossa ei ole noihin luovutuksiin liittyviä verotuksellisia asiakirjoja, verohallinto voi olettaa, että kyseinen verovelvollinen on myöhemmin myynyt nämä tavarat kolmansille osapuolille, ja määrittää tavaroiden myynnin veron perusteen käytettävissään olevien tosiseikkojen perusteella soveltamalla muita kuin kyseisessä direktiivissä olevia sääntöjä. Kansallisen tuomioistuimen on kuitenkin varmistuttava, ettei kyseisen kansallisen säännöstön säännöksillä ylitetä sitä, mikä on tarpeen arvonlisäveron oikean kantamisen varmistamiseksi ja petosten estämiseksi.

         (1)  EUVL C 27, 25.1.2016.


title: Asia C-85/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 10.3.2011 (Tribunal Supremon (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Telefónica Móviles España, SA v. Espanjan valtio, Secretaría de Estado de Telecomunicaciones (Telepalvelut — Direktiivi 97/13/EY — Yleiset valtuutukset ja yksittäiset toimiluvat — Yksittäisten toimilupien haltijoihin sovellettavat maksut — 11 artiklan 2 kohta — Tulkinta — Kansallisessa lainsäädännössä ei säädetä maksulle erityistä tarkoitusta — Digitaalisiin järjestelmiin sovellettavan maksun korottaminen muuttamatta ensimmäisen sukupolven analogisiin järjestelmiin sovellettavaa maksua — Yhteensopivuus)

text:
               7.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 139/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 10.3.2011 (Tribunal Supremon (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Telefónica Móviles España, SA v. Espanjan valtio, Secretaría de Estado de Telecomunicaciones
   (Asia C-85/10) (1)

   (Telepalvelut - Direktiivi 97/13/EY - Yleiset valtuutukset ja yksittäiset toimiluvat - Yksittäisten toimilupien haltijoihin sovellettavat maksut - 11 artiklan 2 kohta - Tulkinta - Kansallisessa lainsäädännössä ei säädetä maksulle erityistä tarkoitusta - Digitaalisiin järjestelmiin sovellettavan maksun korottaminen muuttamatta ensimmäisen sukupolven analogisiin järjestelmiin sovellettavaa maksua - Yhteensopivuus)
   2011/C 139/16
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Supremo

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Telefónica Móviles España, SA

      Vastaaja: Espanjan valtio, Secretaría de Estado de Telecomunicaciones

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal Supremo — Telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteisistä puitteista 10.4.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/13/EY (EYVL L 117, s. 15) 11 artiklan 2 kohdan tulkinta — Yrityksiin, jotka ovat yksittäisten toimilupien haltijoita, sovellettavat verot ja maksut — Taloudellisten rasitteiden, jotka ylittävät direktiivissä sallitun ja joilla tavoitelluista päämääristä ei säädetä siinä, asettaminen — Rasitteiden asettaminen kehittyneemmille teknologioille muttei vanhentuneille

      Tuomiolauselma

   Telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteisistä puitteista 10.4.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/13/EY 11 artiklan 2 kohdassa säädettyjä edellytyksiä, joiden mukaan telepalvelujen tarjoajilta niukkojen voimavarojen käytöstä perittävällä maksulla on pyrittävä varmistamaan näiden voimavarojen mahdollisimman tehokas käyttö ja ottamaan huomioon tarve edistää uusien palvelujen ja kilpailun kehittymistä, on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään yksittäisen toimiluvan saaneilta telepalvelujen tarjoajilta radiotaajuusalueen käyttämisestä perittävästä maksusta osoittamatta tämän maksun avulla kerätyille varoille erityistä tarkoitusta ja jossa korotetaan huomattavasti tiettyyn teknologiaan sovellettavan maksun määrää muuttamatta toiseen teknologiaan sovellettavan maksun määrää.

      (1)  EUVL C 134, 22.5.2010.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (neljäs jaosto) 2 päivänä joulukuuta 2004, asiassa C-48/04: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Portugalin tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2000/76/EY — Jätteenpoltto — Täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               22.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 19/7

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (neljäs jaosto)
   2 päivänä joulukuuta 2004,
   asiassa C-48/04: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Portugalin tasavalta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2000/76/EY - Jätteenpoltto - Täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2005/C 19/12)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali
   Asiassa C-48/04, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 6.2.2004, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään A. Caeiros ja M. Konstantinidis) vastaan Portugalin tasavalta (asiamiehinään L. Fernandes ja F. Andrade), yhteisöjen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit N. Colneric ja E. Levits (esittelevä tuomari), julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: R. Grass, on antanut 2.12.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Portugalin tasavalta ei ole noudattanut jätteenpoltosta 4 päivänä joulukuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/76/EY ja erityisesti sen 21 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Portugalin tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 71, 20.3.2004.


title: Asia C-8/06 P: Anna Herrero Romeun  9.1.2006  tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-298/02, Anna Herrero Romeu vastaan Euroopan yhteisöjen komissio,  25.10.2005  antamasta tuomiosta

text:
               11.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 60/27

         Anna Herrero Romeun 9.1.2006 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-298/02, Anna Herrero Romeu vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 25.10.2005 antamasta tuomiosta
   (Asia C-8/06 P)
   (2006/C 60/50)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Anna Herrero Romeu on valittanut 9.1.2006 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-298/02, Anna Herrero Romeu vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 25.10.2005 antamasta tuomiosta. Valittajan edustajina ovat asianajajat R. García-Gallardo Gil-Fournier, D. Domínguez Pérez ja A. Sayagués Torres.
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, että tämä valitus otetaan tutkittavaksi.

               2)

               kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ensimmäisen jaoston 25.10.2005 antaman tuomion.

               3)

               velvoittaa komission korvaamaan kaikki sekä yhteisöjen tuomioistuimessa että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
   Valittaja esittää tämän valituksen tueksi yhden ainoan valitusperusteen: ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rikkonut yhteisön oikeutta valituksenalaisen tuomion 23–44 kohdassa. Valittaja katsoo erityisesti, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa olevaa ”toiselle valtiolle suoritettujen palvelusten” käsitettä.


title: Asia T-63/06: Kanne  16.2.2006  — Eyropaïki Dynamiki v. Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus

text:
               8.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/45

         Kanne 16.2.2006 — Eyropaïki Dynamiki v. Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus
   (Asia T-63/06)
   (2006/C 86/84)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Eyropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Plirofokiris kai Tilematikis AE (Ateena, Kreikka) (edustaja: asianajaja N. Korogiannakis)

      Vastaaja: Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus
   Vaatimukset

               —

               Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen päätös, jolla arvioidaan, että kantajan tarjouksella ei voiteta tarjouskilpailua, ja tehdään sopimus tarjouskilpailun voittajan kanssa, on kumottava,

               —

               Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja muut kulut, jotka ovat aiheutuneet tämän kanteen johdosta, sekä tarjouskilpailuun perustuvat vahingonkorvaukset.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja teki tarjouksen ja vastasi vastaajan ohjelmointi- ja asiantuntijapalveluita koskevaan avoimeen tarjouspyyntöön (EUVL 2005, S 187-183846). Kantaja riitauttaa päätöksen, jolla sen tarjous hylättiin ja sopimus tehtiin toisen tarjoajan kanssa.
   Kanteensa tueksi kantaja väittää, että riidanalainen päätös tehtiin syrjintäkiellon periaatteen ja avoimuusperiaatteen sekä direktiivin 92/50 (1) ja varainhoitoasetuksen (2) vastaisesti. Kantajan mukaan sen tarjous hylättiin sellaisilla perusteilla, joita ei ollut tarjouskilpailuilmoituksessa. Kantaja väittää myös, että vastaaja ei pyytänyt kantajalta lisäselvityksiä ja näin ollen loukkasi hyvän hallinnon periaatetta. Lopuksi kantaja väittää, että riidanalaisessa päätöksessä on ilmeisiä arviointivirheitä.

      (1)  Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 neuvoston direktiivi 92/50/ETY (EYVL L 209, s. 1).

      (2)  Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (EYVL L 248, s. 1).


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 3 päivänä heinäkuuta 2003 asiassa C-457/00, Belgian kuningaskunta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Valtiontuki – Belgialaisen Verlipack-konsernin hyväksi toteutettu tuki – Pakkauslasiala)

text:
23.8.2003               FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                                C 200/3
jotka Espanja on ilmoittanut banaanintuottajille myönnettävänä          2)    Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
tasaustukena varainhoitovuosien 1995 ja 1996 osalta, yhteisöjen
tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: tuomari
D. A. O. Edward, joka hoitaa jaoston puheenjohtajan tehtäviä,           (1) EYVL C 45, 10.2.2001.
sekä tuomarit A. La Pergola, P. Jann, S. von Bahr (esittelevä
tuomari) ja A. Rosas, julkisasiamies: J. Mischo, kirjaaja: R. Grass,
on antanut 19.6.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on seu-
raava:
1)    Kanne hylätään kokonaisuudessaan.
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
2)    Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyn-
      tikulut.
                                                                                10 päivänä heinäkuuta 2003
(1) EYVL C 335, 25.11.2000.
                                                                        asiassa C-472/00 P: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                                Fresh Marine Company A/S (1)
                                                                        (Muutoksenhaku – Sopimussuhteen ulkopuolinen yhteisön
                                                                        vastuu – Väliaikaisten polkumyynti- ja tasoitustullien käyt-
                                                                        töön ottaminen Norjasta peräisin olevan viljellyn merilohen
                                                                                tuonnissa)
          YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                (2003/C 200/05)
                            (viides jaosto)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                   3 päivänä heinäkuuta 2003
                                                                        (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
asiassa C-457/00, Belgian kuningaskunta vastaan Euroopan
                      yhteisöjen komissio (1)
                                                                        Asiassa C-472/00 P, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-
(Valtiontuki – Belgialaisen Verlipack-konsernin hyväksi toteu-
                                                                        nään: V. Kreuschitz ja S. Meany, avustajinaan N. Khan,
                   tettu tuki – Pakkauslasiala)
                                                                        barrister), jossa valittaja vaatii muutoksenhaussaan Euroopan
                                                                        yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajen-
                           (2003/C 200/04)                              nettu kolmas jaosto) asiassa T-178/98, Fresh Marine vastaan
                                                                        komissio, 24.10.2000 antaman tuomion (Kok. 2000, s. II-
                                                                        3331) kumoamista, ja jossa valittajan vastapuolena on Fresh
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                      Marine Company A/S, kotipaikka Trondheim (Norja) (asiana-
                                                                        jajat: J.-F. Bellis ja B. Servais), yhteisöjen tuomioistuin (laajen-
                                                                        nettu kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: presidentti
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen        G. C. Rodríguez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat J.-
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                  P. Puissochet, R. Schintgen ja C. W. A. Timmermans sekä
                                                                        tuomarit C. Gulmann, D. A. O. Edward, A. La Pergola,
                                                                        V. Skouris, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues (esittelevä
                                                                        tuomari) ja A. Rosas, julkisasiamies: C. Stix-Hackl, kirjaaja:
Asiassa C-457/00, Belgian kuningaskunta (asiamiehenään                  johtava hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut 10.7.2003
A. Snoecx, avustajanaan J.-M. De Backer, G. Vandersanden ja             tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
L. Levi, asianajajat) vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asia-
miehenään G. Rozet), jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomiois-
tuinta kumoamaan valtiontuesta, jonka Belgia on toteuttanut             1)    Päävalitus ja vastavalitus hylätään.
Verlipackin hyväksi, 4 päivänä lokakuuta 2000 tehdyn komis-
sion päätöksen 2001/856/EY (EYVL 2001, L 320, s. 28),
                                                                        2)    Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan päävali-
yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa:
                                                                              tukseen liittyvät oikeudenkäyntikulut.
neljännen jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans, joka
hoitaa viidennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit
D. A. O. Edward, A. La Pergola, P. Jann ja S. von Bahr                  3)    Fresh Marine Company A/S velvoitetaan korvaamaan vastavali-
(esittelevä tuomari), julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja:                 tukseen liittyvät oikeudenkäyntikulut.
apulaiskirjaaja H. von Holstein, on antanut 3.7.2003 tuomion,
jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                        (1) EYVL C 61, 24.2.2001.
1)    Kanne hylätään.