title: Asia T-300/14: Kanne 2.5.2014 – Fricopan Back v. komissio

text:
               14.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/48

         Kanne 2.5.2014 – Fricopan Back v. komissio
   (Asia T-300/14)
   2014/C 223/51
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Fricopan Back GmbH Immekath (Klötze, Saksa) (edustajat: asianajajat T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme ja T. Wielsch)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukaisen muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta Saksan liittotasavaltaa vastaan 18.12.2013 annetun Euroopan komission päätöksen, joka koskee valtiontukea SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön tukeminen ja uusiutuvan energian käyttöä tukevan lisämaksun alentaminen paljon energiaa käyttävien yritysten osalta, siltä osin kuin se koskee uusiutuvan energian käyttöä tukevan lisämaksun rajoittamista paljon energiaa käyttävien yritysten osalta

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste: yritystä ei ole suosittu SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla

                           —

                           Kantaja väittää, ettei uusiutuvan energian ensisijaisuudesta annetussa laissa (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien) säädettyä uusiutuvan energian käyttöä tukevan lisämaksun rajoittamista paljon energiaa käyttävien yritysten osalta ole pidettävä SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena. Tässä kohtaa kantaja esittää, ettei paljon sähköä käyttäviä yrityksiä suosita kyseisellä järjestelyllä. Erityisessä tasausjärjestelyssä on ennemminkin kyse niiden poikkeuksellisten kustannusten tasauksesta, joita erityisesti kantajalle ja sitä vastaaville yrityksille aiheutuu uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön tukemisen yhteydessä, ja se edistää paljon sähköä käyttävien yritysten kilpailukyvyn, jota EEG-lisämaksu vahingoittaisi ensisijaisesti ja merkittävästi, palauttamista.

               2.

               Toinen kanneperuste: kyseessä ei ole SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtion varoista myönnetty tuki

                           —

                           Kantaja väittää lisäksi, ettei erityinen tasausjärjestely ole ”valtion myöntämä taikka valtion varoista” myönnetty toimenpide. Tässä yhteydessä kantaja väittää, ettei EEG-lisämaksu ole osa valtion varoja ja ettei näin ollen myöskään näistä varoista luopuminen erityisellä tasausjärjestelyllä voi muodostaa valtion varoista myönnettyä toimenpidettä.

                           —

                           EEG-lisämaksua ei peri, hallinnoi tai edes jaa valtio tai valtion nimeämä tai perustama julkinen tai yksityinen laitos. Ennemminkin EEG-lisämaksun voivat kantaa suoraan siirtoverkonhaltijat vastaavan siviilioikeudellisen vaatimuksen perusteella. EEG-lisämaksu ei koidu valtion talousarvion eduksi, mistä seuraa, ettei erityinen tasausjärjestely millään tavalla välillisesti tai välittömästi vähennä valtion tuloja.

                           —

                           EEG-varat eivät myöskään ole valtiollisten tahojen käytettävissä. Sitä paitsi EEG-varat eivät ole minkäänlaisen julkisen valvonnan, esimerkiksi Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrollen (BAFA) tai Bundesnetzagenturin valvonnan, alaisia.


title: Asia C-369/11: Kanne 12.7.2011 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta

text:
               24.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/11

         Kanne 12.7.2011 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-369/11)
   2011/C 282/21
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: E. Montaguti ja H. Støvlbæk)

      Vastaaja: Italian tasavalta

      Vaatimukset

               —

               Unionin tuomioistuimen on todettava, että Italian tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 91/440/ETY (1), sellaisena kuin se on muutettuna, 6 artiklan 3 kohtaan ja liitteeseen II eikä direktiivin 2001/14/EY (2) 4 artiklan 2 kohtaan eikä 14 artiklan 2 kohtaan, direktiivin 2001/14/EY 4 artiklan 1 kohtaan eikä 30 artiklan 3 kohtaan eikä direktiivin 2001/14/EY 30 artiklan 1 kohtaan perustuvia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisten säännösten noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               —

               Italian tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komission Italian tasavallalle esittämät väitteet koskevat infrastruktuurin käytön alalla keskeisiä tehtäviä hoitavan elimen itsenäisyyttä, maksujen perimistä rautatiejärjestelmän käytöstä ja rautatiealan sääntelystä vastaavan elimen toimivaltaa ja itsenäisyyttä.
   Järjestelmä, jonka mukaan infrastruktuurin hallinto hoitaa keskeiset tehtävät infrastruktuurin käytön alalla, ei anna riittäviä takeita siitä, että kyseinen hallinto toimii sen konsernin holding-yhtiöstä riippumattomasti, johon se kuuluu, ja johon kuuluu myös markkinoiden tärkein rautatieyritys.
   Kun lisäksi otetaan huomioon se, että liikenneministeriö päättää verkon käyttöä koskevista maksuista, kun taas infrastruktuurin hallinto voi vain tehdä asiaa koskevia ehdotuksia ja sen tehtävänä on vain laskea maksut, jotka tietyn rautatieyrityksen on todellisuudessa maksettava, viimeksimainitulla ei ole keskeistä hallintavälinettä, mikä on vastoin hallinnon itsenäisyyden vaatimusta.
   Myöskään sääntelyelimen välttämätöntä täyttä itsenäisyyttä suhteessa kaikkiin rautatieyrityksiin ei vielä ole taattu, koska sääntelyelimen henkilöstö muodostuu liikenneministeriön virkamiehistä ja koska viimeksimainittu käyttää edelleen määräysvaltaa konsernin holding-yhtiössä, johon Italian tärkein rautatieyritys kuuluu, ja se käyttää siis määräysvaltaa kyseiseen yritykseen.

      (1)  EYVL L 237, s. 25.

      (2)  EYVL L 75, s. 29.


title: Asia T-538/08: Kanne 9.12.2008 — REWE-Zentral v. SMHV

text:
               7.3.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 55/29

         Kanne 9.12.2008 — REWE-Zentral v. SMHV
   (Asia T-538/08)
   (2009/C 55/55)
   Kannekirjelmän kieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: REWE-Zentral AG (Köln, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Kinkeldey ja A. Bognár)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Kodi Diskontläden GmbH (Oberhausen, Saksa)
   Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 6.10.2008 tekemä päätös — valitus N:o R 744/2008-4 — on kumottava ja

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja.

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Väriltään, sininen, vaaleanpunainen ja valkoinen kuviomerkki ”inéa” luokkiin 3, 5 ja 16 kuuluvia tavaroita varten (hakemus N:o 4 462 826).

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kodi Diskontläden GmbH.

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu:”MINEA” (tavaramerkki N:o 303 61 428,5) luokkiin 8, 9 ja 16 kuuluvia tavaroita varten, jonka perusteella on esitetty väite luokkaan 16 kuuluvia tavaroita varten haettua rekisteröintiä vastaan.

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituslautakunnan päätöksen kumoaminen.

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska kilpailevien tavaramerkkien välillä ei ole sekaannusvaaraa.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).


title: Asia C-96/09 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 29.3.2011 — Anheuser-Busch, Inc. v. Budějovický Budvar, národní podnik ja sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (Muutoksenhaku — Yhteisön tavaramerkki — Asetus (EY) N:o 40/49 — 8 artiklan 4 kohta — Sana- ja kuviomerkin BUD rekisteröintiä koskeva hakemus — Väite — Maantieteellinen lähtöisyysmerkintä ”bud” — Lissabonin sopimukseen ja kahta jäsenvaltiota sitoviin kahdenvälisiin sopimuksiin perustuva suoja — Käyttö liike-elämässä — Merkki, jonka vaikutusalue on laajempi kuin paikallinen)

text:
               21.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 29.3.2011 — Anheuser-Busch, Inc. v. Budějovický Budvar, národní podnik ja sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
   (Asia C-96/09 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Yhteisön tavaramerkki - Asetus (EY) N:o 40/49 - 8 artiklan 4 kohta - Sana- ja kuviomerkin BUD rekisteröintiä koskeva hakemus - Väite - Maantieteellinen lähtöisyysmerkintä ”bud” - Lissabonin sopimukseen ja kahta jäsenvaltiota sitoviin kahdenvälisiin sopimuksiin perustuva suoja - Käyttö liike-elämässä - Merkki, jonka vaikutusalue on laajempi kuin paikallinen)
   2011/C 152/04
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Anheuser-Busch, Inc. (edustajat: Rechtsanwalt V. von Bomhard ja Rechtsanwalt B. Goebel)

      Valittajan vastapuoli ja muu osapuoli: Budějovický Budvar, národní podnik (edustajat: asianajajat F. Fajgenbaum, T. Lachacinski, C. Petsch ja S. Sculy-Logotheti) ja sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) yhdistetyissä asioissa T-225/06, T-255/06, T-257/06 ja T-309/06, Budějovický Budvar vastaan SMHV ja Anheuser-Busch, 16.12.2008 antamasta tuomiosta, jolla tämä kumosi sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) toisen valituslautakunnan päätökset R 234/2005-2, R 241/2005-2, R 802/2004-2 ja R 305/2005-2, joilla oli hylätty valitukset väiteosaston päätöksistä hylätä Budějovický Budvar, národní podnikin tekemä väite sellaista hakemusta vastaan, joka koskee sanamerkin ”BUD” rekisteröintiä luokkiin 32 ja 33 kuuluvia tavaroita varten — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 4 kohdan b alakohdan rikkominen

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-225/06, T-255/06, T-257/06 ja T-309/06, Budějovický Budvar vastaan SMHV — Anheuser-Busch (BUD), 16.12.2008 antama tuomio kumotaan siltä osin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94, sellaisena kuin se on muutettuna 19.2.2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 422/2004, 8 artiklan 4 kohdan tulkinnan osalta virheellisesti katsonut ensinnäkin, että kyseessä olevan merkin vaikutusalaa, joka ei voi olla pelkästään paikallinen, on arvioitava yksinomaan kyseisen merkin suoja-alueen laajuuden perusteella ottamatta huomioon sen käyttöä kyseisellä alueella, toiseksi, että mainitun merkin käytön arvioimisen kannalta merkityksellinen alue ei ole välttämättä merkin suoja-alue ja lopuksi, että samaa merkkiä ei välttämättä ole käytettävä ennen yhteisön tavaramerkin rekisteröintihakemuksen tekemispäivää.

               2)

               Valitus hylätään muilta osin.

               3)

               Yhdistetyt asiat T-225/06, T-255/06, T-257/06 ja T-309/06 palautetaan Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen.

               4)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.

      (1)  EUVL C 113, 16.5.2009.


title: Asian T-55/98 poistaminen rekisteristä

text:
C 71/38                FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  13.3.1999
H. Drabben 25.1.1999 Euroopan yhteisöjen komissiota                 Komissio ei ole ottanut huomioon kyseisen virkamiehen
                   vastaan nostama kanne                            etuja.
                        (Asia T-27/99)
                        (1999/C 71/70)                              Ð Suhteellisuusperiaattaeen loukkaaminen
               (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                                                                    Koska siirtäminen ei aiheuta yhteisölle rasituksia, määrä-
                                                                    ajan asettaminen ei ole perusteltua yhteisön edun perus-
Euroopan yhteisöjen komission virkamies H. Drabbe,
                                                                    teella.
asuinpaikka Overijse (Belgia), on nostanut 25.1.1999
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan.            Ð Oikeusvarmuuden periaatteen loukkaaminen
Kantajan edustajina ovat asianajaja (Hoge Raad der
Nederlanden) G. van der Wal ja asianajaja L. Y. J. M.
Parette, Bryssel ja prosessiosoite on asianajotoimisto A.           Komission sen argumentin osalta, että kantajan täytyi tie-
May, 31, Grand-rue.                                                 tää määräajasta, koska siitä oli ilmoitettu hänelle kantajan
                                                                    väliaikaiseksi toimihenkilöksi ottamisen yhteydessä, on
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-             jätetty ottamatta huomioon virkamiehen ja väliaikaisen
tuin                                                                toimihenkilön henkilösääntöjen mukaista asemaa koskeva
                                                                    perustavanlaatuinen ero.
Ð kumoaa komission 19.10.1998 tekemän päätöksen,
    jossa hänen vaatimuksensa kansallisten eläkeoikeuksi-           Ð Perusteluvelvollisuuden loukkaaminen
    ensa siirtämisestä yhteisön eläkejärjestelmään oli hylät-
    ty,
                                                                    Komissio ainoastaan viittaa määräajan olemassaoloon,
                                                                    eikä ota kantaa vastaajan lausumaan, jonka mukaan
Ð velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                    hänelle ei ollut ilmoitettu asianmukaisesti tästä määrä-
                                                                    ajasta hänen henkilöstösääntöjen mukaisen asemansa
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                 muututtua vakituisen viran takia.
Ð Määräajan lainvastaisuus
Kanteen kohteena olevassa päätöksessä oleva 6 kuukauden
määräaika ei perustu yhteisön oikeuteen.
                                                                             Asian T-55/98 (1) poistaminen rekisteristä
Ð Tiedonantovelvollisuuden rikkominen                                                     (1999/C 71/71)
Kantajalle ei ollut ilmoitettu asianmukaisesti kyseisen
määräajan olemassaolosta.                                           Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
                                                                    tuimen kolmannen jaoston puheenjohtajan 14.1.1999
                                                                    antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on
Ð Hyvän hallinnon periaatteen ja huolenpitovelvolli-                poistettu asia T-55/98, Union EuropeÂenne de l'Artisanat et
    suutta koskevan periaatteen loukkaaminen                        des Petites et Moyennes Entreprises (UEAPME) vastaan
                                                                    Euroopan unionin neuvosto.
Vastaaja hylkäsi kantajan vaatimuksen sellaisen määräajan
perusteella, jota ei ollut ilmoitettu hänelle asianmukaisesti.      (1) EYVL C 184, 13.6.1998.


title: Asia T-224/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 25.6.2008 — Otto v. SMHV — L'Altra Moda (l'Altra Moda) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin l'Altra Moda rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen kuviomerkki Alba Moda — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaaraa ei ole — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Asetuksen N:o 40/94 73 artikla ja 74 artiklan 1 ja 2 kohta)

text:
               2.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 197/21

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 25.6.2008 — Otto v. SMHV — L'Altra Moda (l'Altra Moda)
   (Asia T-224/06) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin l'Altra Moda rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen kuviomerkki Alba Moda - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaaraa ei ole - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Asetuksen N:o 40/94 73 artikla ja 74 artiklan 1 ja 2 kohta)
   (2008/C 197/36)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Otto GmbH & Co KG (Hampuri, Saksa) (edustajat: asianajajat C. Rohnke ja M. Munz)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamiehet: O. Montalto ja P. Bullock)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa: L'Altra Moda Spa (Rooma, Italia) (edustajat: asianajajat A. Masetti Zannini de Concina ja M. Bucarelli)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 16.6.2006 tekemän päätöksen (asia R 793/2005-2) johdosta, joka koski Otto GmbH & Co. KG:n ja l'Altra Moda SpA:n välistä väitemenettelyä.
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Otto GmbH & Co. KG velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ja l'Altra Moda SpA:n oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 281, 18.11.2006.


title: Asia C-576/12 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 28.11.2013 — Valittajana Ivan Jurašinović ja muuna osapuolena Euroopan unionin neuvosto (Muutoksenhaku — Oikeus tutustua toimielinten asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Asiakirjajulkisuudesta tehtävät poikkeukset — 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan ensimmäinen ja kolmas luetelmakappale — Yleinen turvallisuus — Kansainväliset suhteet)

text:
               15.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 45/16

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 28.11.2013 — Valittajana Ivan Jurašinović ja muuna osapuolena Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-576/12 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Oikeus tutustua toimielinten asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Asiakirjajulkisuudesta tehtävät poikkeukset - 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan ensimmäinen ja kolmas luetelmakappale - Yleinen turvallisuus - Kansainväliset suhteet)
   2014/C 45/29
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Ivan Jurašinović (edustaja: avocate N. Amara-Lebret)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: K. Pellinghelli ja B. Driessen,)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu toinen jaosto) asiassa T-465/09, Jurašinović vastaan neuvosto, 3.10.2012 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi 21.9.2012 tehdyn neuvoston päätöksen, jolla valittajalle annettiin oikeus tutustua tiettyihin Kroatiassa, Kninin alueella toimivien Euroopan unionin tarkkailijoiden ajanjaksolta 1–31.8.1995 laatimiin selontekoihin, kumoamista koskevan vaatimuksen — Pyyntö saada tutustua neuvoston hallussa oleviin asiakirjoihin — Oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden loukkaaminen — Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43) 4 artiklan 1 kohdan ja 9 artiklan rikkominen — Euroopan unionin Kroatiaan lähettämien tarkkailijoiden selonteot — Poikkeukset oikeudesta tutustua asiakirjoihin — Arkaluonteiset asiakirjat — Kansainvälisten suhteiden suojalle aiheutuvan vahingon vaara — Kyseisten asiakirjojen sisältämien tietojen aikaisempi ilmaiseminen vastaajalle entisen Jugoslavian alueen kansainvälisessä rikostuomioistuimessa käynnissä olleen rikosoikeudenkäynnin yhteydessä — Rikosoikeudenkäynnin moitteettoman kulun haittaaminen

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Ivan Jurašinović velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 32, 2.2.2013.


title: Asia C-47/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Judecătoria Timișoara (Romania) on esittänyt 2.2.2011 — SC Volksbank România SA v. Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor CRPC ARAD TIMIȘ

text:
               9.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Judecătoria Timișoara (Romania) on esittänyt 2.2.2011 — SC Volksbank România SA v. Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor CRPC ARAD TIMIȘ
   (Asia C-47/11)
   2011/C 113/13
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Judecătoria Timișoara

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: SC Volksbank România SA

      Vastaaja: Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor — Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor (CRPC) ARAD TIMIȘ

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 2008/48 (1) 30 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että siinä kielletään jäsenvaltioita säätämästä, että direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettua kansallista lakia sovelletaan myös sopimuksiin, jotka on tehty ennen kansallisen säännöksen voimaatuloa?

               2)

               Onko direktiivin 2008/48 22 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että siinä säädetään kulutusluottosopimusten alalla mahdollisimman suuresta yhdenmukaistamisesta, joka estää jäsenvaltioita

                           2.1

                           laajentamasta direktiiviin 2008/48 sisältyvien oikeussääntöjen soveltamisalaa koskemaan sopimuksia, jotka on nimenomaisesti suljettu direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle (kuten kiinnitysluottosopimuksiin), tai

                           2.2

                           asettamasta luottolaitoksille lisävelvollisuuksia, jotka koskevat palkkiotyyppejä, joita luottolaitokset voivat periä kansallisen täytäntöönpanosäännöksen soveltamisalaan kuuluvissa kulutusluottosopimuksissa?

               3)

               Jos kysymyksen 2 alakohtiin vastataan kieltävästi, onko palvelujen vapaata liikkuvuutta ja pääomien vapaata liikkuvuutta koskevia periaatteita tulkittava siten, että niissä estetään jäsenvaltiota kohdistamasta luottolaitoksiin säännöksiä, joissa kulutusluottosopimuksiin kielletään soveltamasta palkkioita, joita ei mainita sallittujen palkkioiden luettelossa, vaikka viimeksi mainittuja palkkioita ei ole määritelty kyseessä olevan valtion lainsäädännössä?

      (1)  Kulutusluottosopimuksista ja neuvoston direktiivin 87/102/ETY kumoamisesta 23.4.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/48/EY (EUVL L 133, s. 66).


title: Asian C-256/94 poistaminen rekisteristä

text:
25.11.95               FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                N:o C 315/ 13
asteen tuomioistuimen ensimmäisen jaoston 9.8.1995 anta           vastoin    jäsenvaltioiden     kansallisissa lainsäädännöissä
masta määräyksestä asiassa T-585 /93 , Stichting Greenpeace        omaksuttuja periaatteita ja poikkeaisi kansainvälisen oikeu
Council ( Greenpeace International ) ja 18 muuta vastaan           den yleisestä kehityssuuntauksesta . Se olisi myöskin sen
Euroopan yhteisöjen komissio, jota tuki väliintulijana             politiikan vastaista, jota yhteisöjen toimielimet ja jäsenval
Espanjan kuningaskunta . Valittajien edustajina ovat barris       tioiden hallitukset ovat ilmoittaneet noudattavansa .
ter Philippe Sands ja barrister Mark Hoskins, Englannin ja
Walesin asianajoyhteisö, Leigh, Day & Co Solicitorsin
valtuuttamina , prosessiosoite Luxemburgissa asianajoto
imisto Jean-Paul Noesen , 18 rue de Glacis .
Valittajat vaativat, että yhteisöjen tuomioistuin                          Asian C-214/90 ( ) poistaminen rekisteristä
1 ) kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen                                         ( 95/C 315/26 )
      9.8.1995 asiassa T-585/93 ataman määräyksen;
2 ) toteaa , että valittajien asiassa T-585/93 nostama kanne       Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kolmannen jaoston
      on otettava tutkittavaksi ; ja                               puheenjohtajan 27 päivänä syyskuuta 1995 antamalla
                                                                   määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia
3 ) velvoittaa komission korvaamaan valittajille tästä vali       C-214/90 ( ennakkoratkaisupyyntö ), Agricola d'Arsego SAS
      tuksesta aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.                     vastaan Azienda di Stato per gli interventi nel Mercato
                                                                   Agricolo ( AIMA ).
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Valittajat katsovat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio         (!) EYVL N:o C 208 , 21.8.1990
istuin tulkitsi ja sovelsi väärin EY:n perustamissopimuksen
173 artiklaa sekä sovelsi vääriä perusteita arvioidessaan
sitä , koskiko komission päätös valittajia erikseen siten, kuin
EY:n perustamissopimuksen 173 artiklassa tarkoitetaan .
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin sovelsi yhteisöjen                   Asian C-438/93 ( ) poistaminen rekisteristä
tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, joka on kehittynyt aino                                   ( 95/C 315/27 )
astaan taloudellisia asioita ja oikeuksia koskevissa yhteyk
sissä sen sisältöiseksi , että yksityisen oikeussubjektin on
                                                                   Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 26
kuuluttava " määrättyyn ryhmään " ennen kuin voidaan
                                                                   päivänä syyskuuta 1995 antamalla määräyksellä tuomio
katsoa , että yhteisön toimenpide koskee häntä erikseen .
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin sovelsi virheelli
                                                                   istuimen rekisteristä on poistettu asia C-438/93 ( ennakko
                                                                   ratkaisupyyntö ), Adriatica Costruzioni Ancona Sri vastaan
sesti tätä oikeuskäytäntöä jättäessään asianmukaisesti tai
                                                                   Ministero dei Lavori pubblici ja Comune di Ancona .
kokonaan huomioon ottamatta valittajien kanteen erityisen
luonteen ja sen perusteena olleet, pikemminkin ympäristöön
kuin talouteen liittyvät edut .                                    (') EYVL N:o C 18 , 21.1.1994
Jos perinteistä lähestymistapaa sovelletaan ympäristöön
liittyvissä asioissa tarkasteltaessa sitä , koskeeko jokin
päätös yksityistä oikeussubjektia erikseen , on sen käytän
nöllisenä vaikutuksena se , että viimeksi mainitut eivät voi
koskaan asettaa kyseenalaisiksi heidän etuihinsa vaikutta                 Asian C-256/94 ( ) poistaminen rekisteristä
via yhteisön toimenpiteitä . Tosiasiallisesti tästä aiheutuisi                              ( 95/C 315/28 )
se , ettei yhteisön ympäristönsuojelupolitiikkaa voitaisi
ollenkaan panna täytäntöön .
                                                                   Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 24
Sitä paitsi se, että yksityisillä oikeushenkilöillä ei olisi       päivänä elokuuta 1995 antamalla määräyksellä tuomio
oikeutta saattaa EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan            istuimen rekisteristä on poistettu asia C-256/94 , Euroopan
perusteella tuomioistuimen tutkittaviksi yhteisön ympäris         yhteisöjen komissio vastaan Espanjan kuningaskunta .
töön liittyviä velvoitteita loukkaavia tai ympäristön kan
nalta muutoir haitallisia yhteisön toimenpiteitä , olisi           f ) EYVL . N:o C 304 , 29.10.1994


title: Yhdistetyt asiat C-430/08 ja C-431/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 14.1.2010 (VAT and Duties Tribunal, Edinburghin (Yhdistynyt kuningaskunta) ja VAT and Duties Tribunal, Northern Irelandin (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Terex Equipment Ltd (C-430/08), FG Wilson (Engineering) Ltd (C 431/08) ja Caterpillar EPG Ltd (C-431/08) v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Asetus (ETY) N:o 2913/92 yhteisön tullikoodeksista — 78 ja 203 artikla — Asetus (ETY) N:o 2454/93 — 865 artikla — Sisäinen jalostusmenettely — Virheellinen tullimenettelykoodi — Tullivelan syntyminen — Tulli-ilmoituksen oikaisu)

text:
               13.3.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 14.1.2010 (VAT and Duties Tribunal, Edinburghin (Yhdistynyt kuningaskunta) ja VAT and Duties Tribunal, Northern Irelandin (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Terex Equipment Ltd (C-430/08), FG Wilson (Engineering) Ltd (C 431/08) ja Caterpillar EPG Ltd (C-431/08) v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Yhdistetyt asiat C-430/08 ja C-431/08) (1)

   (Asetus (ETY) N:o 2913/92 yhteisön tullikoodeksista - 78 ja 203 artikla - Asetus (ETY) N:o 2454/93 - 865 artikla - Sisäinen jalostusmenettely - Virheellinen tullimenettelykoodi - Tullivelan syntyminen - Tulli-ilmoituksen oikaisu)
   2010/C 63/17
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   VAT and Duties Tribunal, Edinburgh ja VAT and Duties Tribunal, Northern Ireland — Yhdistynyt kuningaskunta

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Terex Equipment Ltd (C-430/08), FG Wilson (Engineering) Ltd (C-431/08) ja Caterpillar EPG Ltd (C-431/08)

      Vastaaja: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyynnöt — Edinburgh Tribunal Centre, VAT and Duties Tribunal, Northern Ireland — Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1) 78, 203 ja 239 artiklan tulkinta — Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s. 1) 865 artiklan tulkinta — Tavarat, jotka on saatettu Euroopan yhteisöön sisäisen jalostusmenettelyn mukaisesti — Virheellisen tullimenettelykoodin käyttäminen erehdyksessä ilmoituksissa, jotka tehtiin, kun tavarat jälleenvietiin yhteisöstä, ja joissa kyseiset tavarat yksilöitiin ”pysyväksi vienniksi” eikä ”jälleenvienniksi” — Mahdollisuus oikaista ilmoitus tullimenettelykoodin ja tilanteen korjaamiseksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kun pääasiassa kyseessä olevissa vienti-ilmoituksissa ilmoitetaan yhteisötavaroiden vientiä koskeva tullimenettelykoodi 10 00 koodin 31 51 sijaan, joka koskee sisäisen jalostusmenettelyn alaisia tavaroita, joihin sovelletaan suspensiojärjestelmää, syntyy yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 203 artiklan 1 kohdan sekä tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna 29.7.1998 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1677/98, 865 artiklan ensimmäisen kohdan mukainen tullivelka.

               2)

               Asetuksen N:o 2913/92 78 artiklan nojalla on mahdollista oikaista tavaroiden vienti-ilmoitus tavaranhaltijan tulliviranomaisille ilmoittaman tullimenettelykoodin korjaamiseksi, ja tulliviranomaisten on yhtäältä tutkittava se, onko kyseistä tullimenettelyä koskevia säännöksiä sovellettu virheellisten tai puutteellisten tietojen perusteella ja onko sisäisen jalostusmenettelyn tavoitteet silti saavutettu erityisesti siitä syystä, että kyseisen tullimenettelyn alaiset tavarat on tosiasiallisesti jälleenviety, ja tulliviranomaisten on toisaalta toteutettava tarvittavat toimenpiteet tilanteen korjaamiseksi käytettävissään olevat uudet tiedot huomioon ottaen.

      (1)  EUVL C 327, 20.12.2008.


title: Asia T-139/07: Kanne 2.5.2007 — Pioneer Hi-Bred International v. komissio

text:
               7.7.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 155/28

         Kanne 2.5.2007 — Pioneer Hi-Bred International v. komissio
   (Asia T-139/07)
   (2007/C 155/53)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Pioneer Hi-Bred International Inc. (Johnston, Amerikan yhdysvallat) (edustaja: solicitor J. Temple Lang)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on todettava, että komissio ei ole toiminut geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön annetun direktiivin 2001/18 18 artiklan mukaisesti, koska komissio ei ole tehnyt neuvoston päätöksen 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti sääntelykomitealle ehdotusta toteutettavista toimenpiteistä.

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja väittää EY 232 artiklaan tukeutuen, että komissio on rikkonut geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön annetun direktiivin 2001/18 (1) 18 artiklaa, koska se ei ole tehnyt toimenpiteitä varmistaakseen sen, että kantajan ilmoituksesta, joka koski hyönteisille vastustuskykyisen geneettisesti muunnetun maissin 1507 markkinoille saattamista, tehdään päätös.
   Kantaja väittää, että direktiivissä säädetyn menettelyn mukaan komissiolla on velvollisuus varmistaa, että ilmoituksesta tehdään päätös ja että se julkaistaan direktiivissä säädetyssä määräajassa. Kantaja väittää lisäksi, että koska komissio ei tehnyt sääntelykomitealle ehdotusta toteutettavista toimenpiteistä, se ei varmistanut, että mainitunkaltainen päätös tehdään, vaikka kaikki direktiivissä kantajalle ja muille osapuolille asetetut edellytykset täyttyivät direktiivin mukaisesti.
   Kantaja väittää lisäksi, että komissiota on EY 232 artiklan mukaisesti kehotettu tekemään ratkaisu, mitä komissio ei ole tehnyt. Tällä on kantajan mukaan ollut kielteisiä vaikutuksia kantajan oikeudelliseen asemaan.

      (1)  Geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön ja neuvoston direktiivin 90/220/ETY kumoamisesta 12.3.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/18/EY (EYVL 2001 L 106, s. 1).


title: Tribunal administratif d'Amiensin (kolmas jaosto) 22.5.1995 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Société sucrière agricole de Maizy ja Société sucrière de Berneuil-sur-Aisne vastaan Directeur régional des impôts (Asia C-172/95)

text:
N:o C 189/ 12             FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       22.7.95
Supremo Tribunal Administrativon ( korkein hallinto                     tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön, joka on saapu
oikeus ) 25.1.1995 tekemällään päätöksellä esittämä                      nut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon
ennakkoratkaisupyyntö asiassa Fâbrica de Queijo Eru                      30.5.1995 , saadakseen asiassa The Queen vastaan Ministry
          Portuguesa, Lda. vastaan Alfândega de Lisboa                   of Agriculture, Fisheries and Food, ex parte : B. L. Lay ja The
                            (Asia C-164/95 )                             Queen vastaan Ministry of Agriculture, Fisheries and Food,
                                                                         ex parte : D. G. Gage ja ja D. J. Gage ennakkoratkaisun
                              ( 95/C 189/23 )                            seuraavissa kysymyksissä :
Supremo Tribunal Administrative on esittänyt Euroopan
yhteisöjen tuomioistuimelle 25 . 1 . 1 995 tekemällään päätök           1 ) Määritettäessä osan luovutuksensaajan oikeutta tie
sellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaa                    tyille maidon ja maitotuotteiden tuottajille myönnettä
moon 29.5.1995 , asiassa Fâbrica de Queijo Eru Portuguesa,                   västä erityisviitemäärästä 19 heinäkuuta 1993 annetun
Lda . vastaan Alfändega de Lisboa seuraavat ennakkoratkai                   neuvoston asetuksen ( ETY ) N:o 2055/93 ( 1 ) 1 artiklan
sukysymykset:                                                                2 kohdassa ja 2 artiklassa tarkoitettuun viitemäärään,
                                                                             onko jäsenvaltion, ottaen huomioon asetus ( ETY )
Supremo Tribunal Administrative pyytää , että yhteisöjen                     N:o 2055/93 sekä luottamuksensuojaa, suhteellisuutta
tuomioistuin vastaisi seuraaviin ennakkoratkaisukysymyk                     ja omaisuuden suojaa koskevat yhteisön oikeuden
siin :                                                                       yleiset periaatteet, suhteutettava viitemäärä luovuttajan
                                                                             ja osan luovutuksensaajan välillä vahvistamalla , missä
1 ) Onko kyseinen juusto ( 1 ) luokiteltava 7 päivänä                        suhteessa tilaa käytettiin maidontuotantoon silloin kun
       helmikuuta       1991      annetun     komission     asetuksen
                                                                             luovuttaja tuli maidon tuotannosta luopuvaan yrityk
       ( ETY ) N:o 3 1 6/9 1 ( 2 ) mukaisesti tariffinimikkeeksi             seen, ja tämän jälkeen suhteuttamalla viitemäärä
       0406 20 90, " juustoraaste ja juustojauhe, juustolaa                 luovuttajan ja luovutuksensaajan välillä suhteessa sel
       dusta riippumatta " vai tariffinimikkeeksi 0406 90 11                 laiseen maidontuotantoon käytetyn maan prosentuaali
       " jalostettavaksi tarkoitettu ( muu juusto )"?                        seen osuuteen, joka on luovutettu osan luovutuksensaa
2 ) Onko edellä mainittu asetus tulkinta-asetus ja sovelle                  jalle ?
       taanko sitä sen vuoksi taannehtivasti kyseisen juuston
       maahantuontiin ?
                                                                         2 ) Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on kielteinen,
                                                                             ovatko asetuksen ( ETY ) N:o 2055/93 1 artiklan 2 kohta
3 ) Jos vastaus jompaan kumpaan edellä mainituista kysy
                                                                             ja 2 artikla pätemättömiä sen vuoksi, että ne ovat
       myksistä on kielteinen, onko asiassa otettava huomioon
                                                                             yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden ja erityisesti
       Euroopan yhteisöjen yhdistetyn nimikkeistön selittävät
                                                                             luottamuksensuojan, suhteellisuusperiaatteen ja omai
       huomautukset sellaisina kuin ne ovat Euroopan yhtei
                                                                             suuden suojan periaatteen vastaisia ?
       söjen virallisessa lehdessä N:o C 263 , 18.10.1990 ,
       s . 110 , vai tätä edeltävät selittävät huomautukset ?
                                                                         3 ) Jos vastaukset 1 ja 2 kysymykseen ovat kielteisiä , onko
4 ) Kumpaan edellä mainituista kahdesta tariffinimik                        jäsenvaltiolla, määritettäessä luovutuksensaajan oi
       keestä katsotaan kyseisen juuston joka tapauksessa                    keutta asetuksen ( ETY ) N:o 2055/93 mukaiseen viite
       kuuluvan ?
                                                                             määrään, oikeus suhteuttaa viitemäärä luovuttajan ja
                                                                             luovutuksensaajan välillä samassa suhteessa , jossa
(*) Yhteisön jäsenvaltiosta peräisin oleva juusto , jonka maastaviejä
      on kuvannut juustoraasteeksi (" grated cheese "), joka on
                                                                             luovuttaja siirtää tilan osan luovutuksensaajalle ?
      jauhettu ja jota on käsitelty teollisesti siten , että happi on
      korvattu ruiskutetulla typpi/002 -liuoksella , tarkoituksena       (M EYVL N:o L 187, 29.7.1993 , s . 8
      lisätä juuston säilyvyyttä, ja juusto on sitten pakattu ja
      puristettu muovipusseihin , joista jokainen sisältää noin 15 ki
      loa ; juuston kosteuspitoisuus on suuri ja se näyttää tiiviiltä
      massalta tai tahnalta , joka pakkauksesta poistamisen jälkeen
      hajoaa ympäröivän ilman vaikutuksesta epäsäännöllisen
      muotoisiksi rakeiksi .
( 2 ) EYVL N:o L 37, 9.2.1991 , s . 25
                                                                         Tribunal administratif d'Amiensin ( kolmas jaosto )
                                                                         22.5.1995 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat
                                                                         kaisupyyntö asiassa Société sucrière agricole de Maizy j a
                                                                         Société sucrière de Berneuil-sur-Aisne vastaan Directeur
High Court of Justicen (Queen's Bench Division ) 26.4.1995                                    régional des impôts
tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
asiassa The Queen vastaan Ministry of Agriculture, Fishe                                       ( Asia C-l 72/95 )
ries and Food, ex parte: B. L. Lay j a The Queen vastaan                                          ( 95/C 189/25
Ministry of Agriculture, Fisheries and Food, ex parte: D. G.
                        Gage ja ja D. J. Gage
                                                                         Tribunal administratif d'Amiens ( kolmas jaosto ) on esittä
                            ( Asia C-165/95 )                            nyt Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle 22.5.1995 teke
                              ( 95/C 189/24 )                            mällään päätöksellä ennakkoratkaisupyynnön, joka on
                                                                         saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon
High Court of Justice, Queen's Bench Division on esittänyt               6.6.1995 , saadakseen asiassa Société sucrière agricole de
26.4.1995 tekemällään päätöksellä Euroopan yhteisöjen                    Maizy ja Société sucrière de Berneuil-sur-Aisne vastaan
 ---pagebreak--- 22.7.95                   FI                          Euroopan yhteisôjen virallinen lehti                                N:o C 189/ 13
Directeur régional des impôts ennakkoratkaisun seuraa                    2 . Ottaen huomioon suhteellisuusperiaatteen, eikö Eu
vissa kysymyksissä :                                                          roopan yhteisöjen komission 6.5.1993 päivätyssä
                                                                              päätöksessä sovellettu kriteeri " tekninen sopivuus
                                                                              sisävesiliikenteeseen ", jonka seurauksena " vanha
— mikä on sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 30                      uudesta -järjestelmän " ( oud-voor-nieuw-regeling ) mu
     päivänä kesäkuuta 1981 annetun neuvoston asetuksen                       kainen maksuvelvollisuus koskee myös laivoja, joita
     ( ETY ) N:o 1785/810 ) 8 artiklassa, sokerialan varasto                 todellisuudessa ei käytetä liikenteeseen jäsenvaltioiden
     intikustannusjärjestelmän soveltamista koskevista yksi                  toisiinsa yhteydessä olevissa sisävesiväylien verkossa,
     tyiskohtaisista säännöistä 18 päivänä elokuuta 1978                      ole ristiriidassa asetuksen (ETY ) N:o 1101 /89 tavoitteen
     annetun komission asetuksen ( ETY ) N:o 1998/78 ( 2 )                    ja tarkoituksen kanssa ?
     12 artiklassa ja sokerialan varastointikustannusten kor
     vausta koskevista yleisistä säännöistä 20 päivänä kesä
     kuuta 1977 annetun neuvoston asetuksen ( ETY )
     N:o 1 35 8/77 ( 3 ) 6 artiklassa säädetty varastointimaksun
     suoritusvelvollisuuden aiheuttava tapahtuma;                         3 . Ottaen huomioon asetuksen ( ETY ) N:o 1101 /89
                                                                              päämäärän, yleisen tavoitteen ja erityisen tarkoituksen,
                                                                              riittääkö vanha uudesta -järjestelmän mukaisen maksu
— mikä on sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 24                      velvollisuuden syntymiseen, että laiva soveltuu siinä
     päivänä maaliskuuta 1986 annetun neuvoston asetuk                       mielessä pelkästään teoreettisesti sisävesiliikenteeseen,
     sen ( ETY ) N:o 934/86 ( 4 ) 32 a artiklassa ja sokerialalla             että laiva voidaan vain hankalalla ja kalliilla uudelleen
     markkinointivuotta 1986/87 varten käyttöön otetun                        rakentamisella, näin ollen taloudellisesti epärealistisesti,
     erityisen poistomaksun sisältävässä, 2 päivänä heinä                    muuttaa sisävesiliikenteeseen tarkoitetuksi tai että lai
     kuuta 1987 annetussa neuvoston asetuksessa ( ETY )                       van käyttäminen sisävesiliikenteeseen olisi taloudelli
     N:o 1914/87 säädetyn poistomaksun perimiskausi .                         sesti täysin kannattamatonta sen tähden, että sitä ei ole
                                                                              suunniteltu tai varustettu sisävesiliikenteeseen ?
0)   EYVL    N:o   L 177, 1.7.1981 , s . 4
(2)  EYVL    N:o   L 231 , 23.8.1978 , s . 5
(3)  EYVL    N:o   L 156 , 25.6.1977, s . 4
(4 ) EYVL    N:o   L 87, 2.4.1986 , s . 1                                 4. Ottaen huomioon asetuksen ( ETY ) N:o 1101 /89
                                                                              päämäärän, yleisen tavoitteen ja erityisen tarkoituksen,
                                                                              voidaanko Euroopan yhteisöjen komission 6.5.1993
                                                                              tekemää , mts Smaragdia koskevaa päätöstä pitää päte
                                                                              vänä , koska päätöksessä on asetettu vanha uudesta
                                                                              -järjestelmän mukainen erityinen maksuvelvollisuus
                                                                              laivalle, joka on erityisesti suunniteltu, rakennettu ja
                                                                              varusteltu säiliöalukseksi, jonka yksinomaisena tar
                                                                              koituksena on toimittaa merialuksille polttoöljyä ja jota
De rechtbank van koophandel te Antwerpenin 6.6.1995                           ei erityisesti ole tarkoitettu tai määrätty hoitamaan
tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                        polttoöljytuotteiden kuljetuksia sisävesillä kolmannen
            asiassa NV Wiljo vastaan Belgian valtio                           tahon lukuun tai omaan lukuun ja joka näin ollen ei lisää
                             ( Asia C-178/95 )                                sisävesialusten lastitilaa tai tonnistoa ?
                               ( 95/C 189/26 )
De rechtbank van koophandel te Antwerpen on 6.6.1995                      5 . Eikö se, että komissio on soveltanut teknisen soveltu
tekemällään päätöksellä esittänyt yhteisöjen tuomioistui                     vuuden kriteeriä laivan todellisen käytön kriteerin
melle ennakkoratkaisupyynnön, joka on saapunut yhteisö                       sijasta , riko nyt syrjintäkieltoa, koska Belgiassa , Alan
jen tuomioistuimen kirjaamoon 8.6.1995 , saadakseen asi                      komaissa , Luxemburgissa, Saksassa ja Ranskassa käyt
assa NV Wiljo vastaan Belgian valtio ennakkoratkaisun                         töön otettujen laivojen osalta komission soveltaman
seuraaviin kysymyksiin :                                                      kriteerin mukaan erityinen maksu on tietyissä tapauk
                                                                              sissa maksettava ilman, että laivaa todella käytetään
                                                                              sisävesiliikenteeseen ja näin ollen ilman, että laiva lisää
1.    Ottaen huomioon              sisävesiliikenteen rakenteellisista
                                                                              sisävesialusten tonnistoa , kun taas niiden alusten osalta,
      parannuksista 27 päivänä huhtikuuta 1989 annetun                        jotka otetaan käyttöön muissa jäsenvaltioissa, erityinen
      neuvoston asetuksen ( ETY ) N:o 1101 /89 päämäärän,                     maksu on maksettava vain jos todellinen käyttö (yhtei
      yleisen tavoitteen ja erityisen tarkoituksen, tarkoite                 sön toisiinsa yhteydessä olevissa sisävesiväylien ver
      taanko kyeisen asetuksen 8artiklan 3 kohdan c alakoh                   kossa ) antaa siihen aihetta ?
      dassa käsitteellä erikoisalukset aluksia, jotka erityisen
      rakenteensa ja varustelunsa tai erityisen käytön takia
      eivät lisää sisävesialusten lastitilaa tai tonnistoa eivätkä
      näin ollen ole omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden
      toisiinsa yhteydessä olevissa sisävesiväylien verkossa
      tapahtuvan tavarankuljetuksen rakenteelliseen ylikapa
      siteettiin ?


title: Asia T-104/17: Kanne 15.2.2017 – Apple v. EUIPO – Apo Inernational (apo)

text:
               24.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/23

         Kanne 15.2.2017 – Apple v. EUIPO – Apo Inernational (apo)
   (Asia T-104/17)
   (2017/C 129/36)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustajat: solicitor J. Olsen, solicitor P. Andreottola ja barrister G. Tritton)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Apo International Co. Ltd (Taipei City, Taiwan)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”apo” – Rekisteröintihakemus nro 11 293 628

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 1.12.2016 asiassa R 698/2016-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               hyväksyy kantajan riidanalaisesta päätöksestä tekemän valituksen kokonaisuudessaan

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 5 kohtaa on rikottu.

               —

               Riidanalaisella päätöksellä on loukattu reformatio in peius -kieltoa

               —

               Valituslautakunta on tehnyt virheen katsoessaan, että 8 artiklan 4 kohtaan perustuvan merkkioikeuden loukkauskanteen (passing off claim) tueksi ei esitetty näyttöä.


title: Asia C-289/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 24.7.2009 — Pace plc v. The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

text:
               24.10.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 256/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 24.7.2009 — Pace plc v. The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs
   (Asia C-289/09)
   2009/C 256/17
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Pace plc

      Vastaaja: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko tietoliikennevalmiudella varustettu sovitin (STB), jossa on kovalevy (HDD), luokiteltava yhdistetyn alanimikkeeseen 8528 71 13 — alanimikkeistä 8521 90 00 ja 8528 71 137.5.2008 annetuista komission selittävistä huomautuksista (2008/C 112/03) huolimatta — neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta annettujen komission asetusten N:o 1549/2006 (1) ja N:o 1214/2007 (2) mukaisesti?

               2)

               Jos STB-HDD:n määritelmän täyttävän HDD:n sisältävä STB-sovitin luokitellaan yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 8521 90 00, olisiko yhteisön oikeuden mukaan lainvastaista soveltaa siihen tullia, koska täten rikottaisiin informaatioteknologiatuotteiden kaupasta tehdyn sopimuksen ja tullitariffeja ja kauppaa koskevan vuoden 1994 yleissopimuksen II artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisia yhteisön velvoitteita, vai tarkoittaako tuotteen luokittelu nimikkeeseen 8521 sitä, että kyseiseen tuotteeseen ei sovelleta ITA-sopimuksen relevanttia osaa?

               3)

               Onko 12 artiklan 5 kohdan a alakohdan i alakohtaa tulkittava siten, että Pace plc:lle 8.4.2005 annetun sitovan tariffitiedon voimassaolo lakkasi automaattisesti 31.12.2006, koska se ei enää ollut komission asetuksella N:o 1549/2006 säädetyn oikeuden mukainen? Onko 12 artiklan 5 kohdan a alakohdan i alakohtaa tulkittava siten, ettei komission asetus N:o 1549/2006 kuulu kyseisessä artiklassa tarkoitetun ”asetuksen” käsitteen alaan joko sillä perusteella, että se on vuotuinen yhdistetyn nimikkeistön päivitys, tai sillä perusteella, että se ei ole luokitteluasetus?

               4)

               Onko tullikoodeksin 12 artiklan 6 kohta ymmärrettävä siten, että jos vuosittain tehdyssä yhdistetyn nimikkeistön päivityksessä ei määritellä sitovan tariffitiedon saajille annettavaa lisäaikaa, sitovan tariffitiedon saajia ei oikeuteta lisäaikaan, vai onko sitovan tariffitiedon saajat luottamuksensuojan periaatteen mukaisesti oikeutettava tavanomaiseen kuuden kuukauden lisäaikaan komission luokitteluasetusten yhteydessä?

      (1)  Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 17.10.2006 annettu komission asetus (EY) N:o 1549/2006 (EUVL L 301, s. 1).

      (2)  Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 20.9.2007 annettu komission asetus (EY) N:o 1214/2007 (EUVL L 286, s. 1).


title: Asia C-41/05: Tribunal de premiere instance de Liègen (Belgia) 24.1.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Air Liquide Industries Belgium SA vastaan Province de Liège

text:
               16.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 93/9

         Tribunal de premiere instance de Liègen (Belgia) 24.1.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Air Liquide Industries Belgium SA vastaan Province de Liège
   (Asia C-41/05)
   (2005/C 93/16)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Tribunal de premiere instance de Liège (Belgia) on pyytänyt 24.1.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 3.2.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Air Liquide Industries Belgium SA vastaan Province de Liège seuraaviin kysymyksiin:

               1)

               Onko maakunnallisesta moottorikäyttövoimaverosta vapauttamista, joka koskee ainoastaan moottoreita, joita käytetään maakaasuasemilla, lukematta mukaan muita teollisuuskaasuja varten käytettäviä moottoreita, pidettävä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen konsolidoidun version 87 artiklassa tarkoitettuna valtiontukena?

               2)

               Mikäli edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko kansallisen tuomioistuimen, jossa on vireillä kyseisen vapautuksen ulkopuolelle jäävän verovelvollisen kanne, velvoitettava kyseisen veron kantanut viranomainen palauttamaan tuo vero verovelvolliselle, jos tämä tuomioistuin toteaa, ettei veron kantaneen viranomaisen ole oikeudellisesti tai tosiasiallisesti mahdollista vaatia sitä verovelvolliselta, joka on saanut hyväkseen tuon vapautuksen?

               3)

               Onko maakunnallista moottorikäyttövoimaveroa, joka koskee moottoreita, joita käytetään teollisuuskaasun kuljetukseen putkissa hyvin korkealla paineella, joka edellyttää kompressointiasemaa, pidettävä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen konsolidoidun version 25 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa kiellettynä vaikutukseltaan vastaavana maksuna, koska sitä ilmeisesti tosiasiallisesti kantaa maakunta tai kunta teollisuuskaasun kuljetuksesta näiden alueen rajojen ulkopuolella, kun taas maakaasun kuljetus samoissa olosuhteissa on vapautettu tällaisesta verosta?

               4)

               Onko maakunnallista moottorikäyttövoimaveroa, joka koskee moottoreita, joita käytetään teollisuuskaasun kuljetukseen putkissa hyvin korkealla paineella, joka edellyttää kompressointiasemaa, pidettävä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen konsolidoidun version 90 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa kiellettynä sisäisenä maksuna, koska maakaasun kuljetus on ilmeisesti vapautettu tästä verosta?

               5)

               Siinä tapauksessa, että edellä mainittuihin kysymyksiin vastataan myöntävästi, voiko maakunnallisen moottorikäyttövoimaveron maksanut verovelvollinen vaatia sitä palautettavaksi 16.7.1992 alkaen, joka on asiassa Legros ym. annetun tuomion antopäivä?


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 18 päivänä kesäkuuta 2002 asiassa C-60/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktiivit 89/369/ETY ja 89/429/ETY – Ilman pilaantuminen – Yhdyskuntajätteiden polttolaitokset – Polttolaitoskanta Ranskassa)

text:
C 191/8                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         10.8.2002
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                           (kuudes jaosto)                                                  18 päivänä kesäkuuta 2002
                    18 päivänä kesäkuuta 2002                            asiassa C-60/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                                Ranskan tasavalta (1)
asiassa C-398/00, Espanjan kuningaskunta vastaan Euroo-
                    pan yhteisöjen komissio (1)                          (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
                                                                         vit 89/369/ETY ja 89/429/ETY – Ilman pilaantuminen
                                                                         – Yhdyskuntajätteiden polttolaitokset – Polttolaitoskanta
(Valtiontuet – Ilmoitetut suunnitelmat – Komission päätöstä
                                                                                Ranskassa)
ei ole tehty kahden kuukauden kuluessa – Muodollisen
tutkintamenettelyn aloittamiselle varattu 15 työpäivän mää-
räaika – Määräajan laskentatavat – Jäsenvaltion ennakkoil-                                         (2002/C 191/13)
moitusta ja komission päätöstä koskevat edellytykset –
                       Faksina lähettäminen)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                          (2002/C 191/12)
                                                                         (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                     (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                   Asiassa C-60/01, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-
                                                                         nään H. Støvlbaek ja J. Adda) vastaan Ranskan tasavalta
                                                                         (asiamiehinään G. de Bergues ja D. Colas, ja sittemmin
                                                                         R. Abraham ja D. Colas), jossa kantaja vaatii yhteisöjen
Asiassa C-398/00, Espanjan kuningaskunta (asiamiehenään                  tuomioistuinta toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole nou-
S. Ortiz Vaamonde) vastaan Euroopan yhteisöjen komissio                  dattanut yhdyskuntajätteiden uusien polttolaitosten aiheutta-
(asiamiehinään G. Rozet ja R. Vidal), jossa kantaja vaatii               man ilman pilaantumisen ehkäisemisestä 8 päivänä kesäkuuta
yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan komission 17.8.2000                  annetun neuvoston direktiivin 89/369/ETY (EYVL L 163, s. 32)
tekemän päätöksen, joka annettiin Espanjan kuningaskunnalle              4 artiklan 1 kohdan eikä yhdyskuntajätteiden olemassa olevien
tiedoksi 22.8.2000 päivätyllä, Euroopan yhteisöjen virallisessa          polttolaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemi-
lehdessä 18.11.2000 (EYVL C 328, s. 19) julkaistulla kirjeellä           sestä 21 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktii-
SG (2000) D/106322, aloittaa muodollinen tutkintamenettely,              vin 89/429/ETY (EYVL L 203, s. 50) 2 artiklan a alakohdan ja
joka koskee Santana Motor SA -nimiselle yritykselle myönne-              4 artiklan ja EY 249 artiklan kolmannen kohdan mukaisia
tyn tuen yhteensoveltuvuutta EY:n perustamissopimuksen                   velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut kaikkia tarvittavia
kanssa, kaikkien kyseisessä päätöksessä tarkoitettujen toimen-           ja asianmukaisia toimenpiteitä varmistaakseen, että kaikkien
piteiden osalta kesäkuussa 1998 myönnettyä takausta lukuun               Ranskassa nykyisin käytössä olevien polttolaitoksien toimin-
ottamatta, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien              nassa noudatetaan direktiiveissä 89/369/ETY ja 89/429/ETY
kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja F. Macken sekä tuoma-               edellytettyjä palamisolosuhteita tai että kyseisten polttolaitos-
rit J.-P. Puissochet, (esittelevä tuomari) ja V. Skouris, julkisasia-    ten toiminta lakkautetaan ajallaan, eli 1.12.1990 mennessä
mies: S. Alber, kirjaaja: R. Grass, on antanut 18.6.2002                 uusien laitosten osalta ja 1.12.1996 mennessä olemassa ole-
tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                               vien laitosten osalta, yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoon-
                                                                         panossa: presidentti G. C. Rodrı́guez Iglesias, jaostojen puheen-
                                                                         johtajat P. Jann, F. Macken, N. Colneric ja S. von Bahr
1)     Komission 17.8.2000 tekemä päätös, joka annettiin Espanjan        sekä tuomarit A. La Pergola, J.-P. Puissochet, M. Wathelet,
       kuningaskunnalle tiedoksi 22.8.2000 päivätyllä kirjeellä SG       V. Skouris, J. N. Cunha Rodrigues ja C. W. A. Timmermans
       (2000) D/106322, aloittaa muodollinen tutkintamenettely,          (esittelevä tuomari), julkisasiamies: S. Alber, kirjaaja: R. Grass,
       joka koskee Santana Motor SA -nimiselle yritykselle myönnetyn     on antanut 18.6.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on
       tuen yhteensoveltuvuutta EY:n perustamissopimuksen kanssa,        seuraava:
       kumotaan kaikkien kyseisessä päätöksessä tarkoitettujen toi-
       menpiteiden osalta kesäkuussa 1998 myönnettyä takausta
       lukuun ottamatta.                                                 1)    Ranskan tasavalta ei ole noudattanut yhdyskuntajätteiden
                                                                               uusien polttolaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäi-
                                                                               semisestä 8 päivänä kesäkuuta annetun neuvoston direktiivin
2)     Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeu-             89/369/ETY 4 artiklan 1 kohdan eikä yhdyskuntajätteiden
       denkäyntikulut.
                                                                               olemassa olevien polttolaitosten aiheuttaman ilman pilaantu-
                                                                               misen ehkäisemisestä 21 päivänä kesäkuuta 1989 annetun
                                                                               neuvoston direktiivin 89/429/ETY 2 artiklan a alakohdan ja
(1) EYVL C 28, 27.1.2001.
                                                                               4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut
                                                                               kaikkia tarvittavia ja asianmukaisia toimenpiteitä varmistaak-
                                                                               seen, että kaikkien Ranskassa käytössä olevien polttolaitosten
 ---pagebreak--- 10.8.2002                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 191/9
       toiminnassa noudatetaan direktiiveissä 89/369/ETY ja 89/           1)     Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut työntekijöi-
       429/ETY edellytettyjä palamisolosuhteita tai että kyseisten               den vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15 päivänä
       polttolaitosten toiminta lakkautetaan ajallaan, eli 1.12.1990             lokakuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY)
       mennessä uusien laitosten osalta ja 1.12.1996 mennessä                    N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdan eikä EY 43 artiklan
       olemassa olevien laitosten osalta.                                        mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa taattua
                                                                                vähimmäistuloa koskevan etuuden myöntämisedellytyksen,
2)     Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti-                 jonka mukaan asianomaisen on pitänyt asua Luxemburgissa
       kulut.                                                                    tietyn ajanjakson ajan.
                                                                          2)     Luxemburgin suurherttuakunta velvoitetaan korvaamaan oikeu-
( 1) EYVL C 108, 7.4.2001.                                                       denkäyntikulut.
                                                                          (1) EYVL C 289, 13.10.2001.
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                             (neljäs jaosto)
                                                                                (viides jaosto)
                     20 päivänä kesäkuuta 2002                                                 5 päivänä kesäkuuta 2002
asiassa C-299/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan                    asiassa C-204/00 P, Aalborg Portland A/S vastaan Euroo-
                Luxemburgin suurherttuakunta (1)                                              pan yhteisöjen komissio (1)
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Asetuk-                 (Muutoksenhaku – Kilpailu – Sementti – EY:n perustamisso-
sen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohta – Työntekijöiden                       pimuksen 85 artiklan 1 kohta (josta on tullut EY 81 artiklan
vapaa liikkuvuus – EY 43 artikla – Sijoittautumisvapaus –                 1 kohta) – Valitus, joka osittain ei selvästikään täytä
            Sosiaaliset edut – Taattu vähimmäistulo)                      tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä ja joka on osittain
                                                                                selvästi perusteeton)
                           (2002/C 191/14)                                                          (2002/C 191/15)
                      (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                                            (Oikeudenkäyntikieli: tanska)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen          (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan ”Yhteisöjen
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                                   tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa”)
                                                                          Asiassa C-204/00 P, Aalborg Portland A/S, kotipaikka Aalborg
Asiassa C-299/01, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-                (Tanska), edustajinaan advokat K. Dyekjær-Hansen ja advokat
nään H. Michard) vastaan Luxemburgin suurherttuakunta                     K. Høegh, jossa valittaja on vaatinut muutoksenhaussaan
(asiamiehenään N. Mackel), jossa kantaja vaatii yhteisöjen                Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
tuomioistuinta toteamaan, että Luxemburgin suurherttuakunta               men (neljäs laajennettu jaosto) yhdistetyissä asioissa T-25/95,
ei ole noudattanut työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta                 T-26/95, T-30/95, T-32/95, T-34/95, T-39/95, T-42/95, T-46/
yhteisön alueella 15 päivänä lokakuuta 1968 annetun neuvos-               95, T-48/95, T-50/95, T-65/95, T-68/95, T-71/95, T-87/
ton asetuksen (ETY) N:o 1612/68 (EYVL L 257, s. 2) 7 artiklan             95, T-88/95, T-103/95 ja T-104/95, Cimenteries CBR ym.
2 kohdan eikä EY 43 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se            v. komissio, 15.3.2000 antaman tuomion (Kok. 2000,
on pitänyt voimassa taattua vähimmäistuloa koskevan etuuden               s. II-491) osittaista kumoamista, vastapuolena: Euroopan yhtei-
myöntämisedellytyksen, jonka mukaan asianomaisen on pitä-                 söjen komissio (asiamiehinään R. Lyal ja H. P. Hartvig),
nyt asua Luxemburgissa tietyn ajanjakson ajan, yhteisöjen                 yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpa-
tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston              nossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit
puheenjohtaja S. von Bahr sekä tuomarit D. A. O. Edward                   D. A. O. Edward (esittelevä tuomari), A. La Pergola, M. Wathelet
(esittelevä tuomari) ja C. W. A. Timmermans, julkisasiamies:              ja A. Rosas, julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja:
D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: R. Grass, on antanut                    R. Grass, on antanut 5.6.2002 määräyksen, jonka määräysosa
20.6.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                      on seuraava:


title: Asia T-25/08: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.11.2010 — Katjes Fassin v. SMHV (Yoghurt Gums)

text:
               15.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 13/35

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.11.2010 — Katjes Fassin v. SMHV (Yoghurt Gums)
   (Asia T-25/08) (1)

   ()
   2011/C 13/67
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 64, 8.3.2008.


title: Asia T-263/06: Kanne 25.9.2006 — Helleenien tasavalta v. komissio

text:
               18.11.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/41

         Kanne 25.9.2006 — Helleenien tasavalta v. komissio
   (Asia T-263/06)
   (2006/C 281/72)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asianosaiset

      Kantaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: I. Chalkias ja G. Kanellopoulos)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 27 päivänä heinäkuuta 2006 tehty komission päätös, joka on tiedoksiannettu numerolla K(2006) 3331 lopullinen ja julkaistu numerolla 2006/554/EY (1), on kumottava

               —

               sitä on toissijaisesti muutettava siten kuin jäljempänä tarkemmin esitetään

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Tarkastaessaan ja vahvistaessaan tilejä asetuksen (ETY) N:o 729/70 (2) mukaisesti komissio jätti riidanalaisella päätöksellä yhteisörahoituksen ulkopuolelle muun muassa tietyt Kreikan valtiolle maaseudun kehittämistä koskevista toimenpiteistä aiheutuneet menot, jotka oli ilmoitettu EMOTR:n tukiosastosta maksettavina menoina.
   Kantaja esittää komission päätöstä K(2006) 3331 lopullinen koskevana yleisenä kumoamisperusteena olennaisten menettelymääräysten rikkomisen tilien tarkastus- ja hyväksymismenettelyssä, sellaisena kuin siitä säädetään asetuksen N:o 1663/95 (3) 8 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan a alakohdassa. Kantaja väittää erityisesti, ettei komissio ole aloittanut Kreikan viranomaisten kanssa kahdenkeskisiä neuvotteluja siitä, kuinka kyseisten rikkomisten vakavuutta tulisi arvioida, ja Euroopan yhteisölle aiheutuneen taloudellisen vahingon suuruuden arvioimisesta. Kantaja tuo toissijaisesti esiin sen, ettei komissiolla ollut ajallista toimivaltaa määrätä riidanalaista rahoituskorjausta.

      (1)  EUVL L 218, 9.8.2006, s. 12.

      (2)  Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä huhtikuuta 1970 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 729/70 (EYVL L 94, 28.4.1970, s. 13).

      (3)  Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 729/70 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta 7 päivänä heinäkuuta 1995 annettu komission asetus (EY) N:o 1663/95 (EYVL L 158, 8.7.1995, s. 6)


title: Asia C-290/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 6.7.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG v. Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V. (Ennakkoratkaisupyyntö — Liikenne — Lentoliikenteen harjoittamisen yhteiset säännöt unionissa — Asetus (EY) N:o 1008/2008 — Tariffisäännökset — 22 artiklan 1 kohta — 23 artiklan 1 kohta — Tiedot, jotka vaaditaan yleisölle tarjotuista hinnoista ilmoittamisen yhteydessä — Velvollisuus ilmoittaa verojen, maksujen, lisämaksujen tai palvelumaksujen todellinen määrä — Hinnoittelun vapaus — Käsittelymaksun periminen tilanteessa, jossa matkustaja on peruuttanut lentovarauksen tai hän ei ole saapunut lennolle — Kuluttajansuoja)

text:
               28.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 6.7.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG v. Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
   (Asia C-290/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Liikenne - Lentoliikenteen harjoittamisen yhteiset säännöt unionissa - Asetus (EY) N:o 1008/2008 - Tariffisäännökset - 22 artiklan 1 kohta - 23 artiklan 1 kohta - Tiedot, jotka vaaditaan yleisölle tarjotuista hinnoista ilmoittamisen yhteydessä - Velvollisuus ilmoittaa verojen, maksujen, lisämaksujen tai palvelumaksujen todellinen määrä - Hinnoittelun vapaus - Käsittelymaksun periminen tilanteessa, jossa matkustaja on peruuttanut lentovarauksen tai hän ei ole saapunut lennolle - Kuluttajansuoja))
   (2017/C 283/13)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG

      Vastaaja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.

      Tuomiolauselma

               1)

               Lentoliikenteen harjoittamisen yhteisistä säännöistä yhteisössä 24.9.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1008/2008 23 artiklan 1 kohdan kolmatta virkettä on tulkittava siten, että lentoliikenteen harjoittajien on lentohintojensa julkaisemisen yhteydessä eriteltävä kyseisen asetuksen 23 artiklan 1 kohdan kolmannen virkkeen b–d alakohdassa tarkoitetut asiakkaiden maksettaviksi tulevat verot, lentoasemamaksut ja muut maksut, lisämaksut ja palvelumaksut, eivätkä ne näin ollen voi sisällyttää näitä maksuja – edes osittain – mainitun asetuksen 23 artiklan 1 kohdan kolmannen virkkeen a alakohdassa tarkoitettuun lentohintaan.

               2)

               Asetuksen N:o 1008/2008 22 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että sovelletaan kansallista lainsäädäntöä, jolla kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettu neuvoston direktiivi 93/13/ETY on saatettu osaksi kansallista oikeutta, jonka perusteella sellainen yleinen sopimusehto, jonka mukaan asiakkailta, jotka eivät ole saapuneet lennolle tai jotka ovat peruuttaneet varauksensa, voidaan periä erillinen käsittelymaksu, on pätemätön.

      (1)  EUVL C 343, 19.9.2016.


title: Asia C-191/13 P: Valitus, jonka Confindustria Venezia, aiemmin Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria), ym. on tehnyt 15.4.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-273/00, Unindustria ym. v. Euroopan komissio, 29.1.2013 antamasta määräyksestä

text:
               20.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 207/8

         Valitus, jonka Confindustria Venezia, aiemmin Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria), ym. on tehnyt 15.4.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-273/00, Unindustria ym. v. Euroopan komissio, 29.1.2013 antamasta määräyksestä
   (Asia C-191/13 P)
   2013/C 207/13
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittajat: Confindustria Venezia, aiemmin Unione degli Industriali della Provincia di Venezia (Unindustria) ym. (edustajat: avvocato A. Vianello, avvocato A. Bortoluzzi ja avvocato A. Veronese)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio, Siram SpA, Bortoli Ettore Srl, Arsenale Venezia SpA, Italian tasavalta

      Vaatimukset

   Valittajat vaativat, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa asiassa T-273/00 annetun unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) määräyksen ja velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittajat vetoavat valituksessaan oikeudellisiin virheisiin, joihin on syyllistytty sovellettaessa unionin tuomioistuimen ”Comitato Venezia vuole vivere” -tuomiossa ilmaistuja periaatteita, jotka koskevat yhtäältä komission velvollisuutta perustella valtiontukiasioissa tekemänsä päätökset ja toisaalta todistustaakan jakautumista SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen edellytysten osalta.
   Valittajien mukaan valituksenalaisessa määräyksessä ei ole noudatettu unionin tuomioistuimen 9.6.2011 antamassa nk. ”Comitato Venezia vuole vivere” -tuomiossa tehtyjä toteamuksia, joiden mukaan komission ”päätöksen on jo itsensä sisällettävä kaikki ne seikat, jotka ovat olennaisia kansallisten viranomaisten pannessa sitä täytäntöön”. Vaikka tällaisia kansallisten viranomaisten suorittaman täytäntöönpanon kannalta olennaisia seikkoja ei riidanalaisessa päätöksessä ole, yleinen tuomioistuin ei ole tuonut millään tavoin esiin sitä, että komission riidanalaisessa päätöksessään omaksuma menettelytapa on ollut puutteellinen ja johtanut oikeudelliseen virheeseen.
   Niiden periaatteiden mukaan, jotka unionin tuomioistuin on tuonut esiin ”Comitato Venezia vuole vivere” -tuomiossa tuen takaisinperimisen osalta, jäsenvaltion — eikä suinkaan yksittäisen tuensaajan — on tapauskohtaisesti esitettävä näyttö siitä, että SETU 107 artiklan 1 kohdan edellytykset täyttyvät. Esillä olevassa tapauksessa komissio on riidanalaisessa päätöksessään jättänyt tekemättä selkoa siitä, millä tavoin se on selvittänyt edellytysten täyttymisen. Tämän johdosta Italian tasavalta — koska sillä ei ole ollut käytettävissään olennaisia seikkoja näytön esittämiseksi takaisinperimistä varten siitä, että myönnetyt helpotukset on katsottava niiden saajien osalta valtiontueksi — on 24.12.2012 antamallaan lailla nro 228 (1 §:n 351 momentissa ja sitä seuraavissa momenteissa) päättänyt todistustaakan kääntämisestä vastoin unionin oikeuskäytäntöä. Italian lainsäätäjän mukaan ei ole valtion vaan niiden yksittäisten yritysten tehtävänä, jotka ovat saaneet myönnettyjä tukia [sosiaaliturvamaksujen] alennuksina, esitettävä näyttö siitä, että mainituilla helpotuksilla ei vääristetä kilpailua eikä vaikuteta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Muussa tapauksessa lähdetään olettamuksesta, jonka mukaan myönnetyllä helpotuksella on voitu vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Valittajien mukaan on selvää, että tämä on ristiriidassa ”Comitato Venezia vuole vivere” -tuomiossa ilmaistujen periaatteiden kanssa.


title: Asia C-69/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Sibiu (Romania) on esittänyt 10.2.2014 – Dragoș Constantin Târșia v. Romanian valtio, Ministerul Finanțelor și Economiein välityksellä ja Serviciul public comunitar regim permise de conducere și înmatriculare a vehiculelor al județului Sibiu

text:
               12.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Sibiu (Romania) on esittänyt 10.2.2014 – Dragoș Constantin Târșia v. Romanian valtio, Ministerul Finanțelor și Economiein välityksellä ja Serviciul public comunitar regim permise de conducere și înmatriculare a vehiculelor al județului Sibiu
   (Asia C-69/14)
   2014/C 142/20
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunalul Sibiu

      Pääasian asianosaiset

      Purkamishakemuksen esittäjä: Dragoș Constantin Târșia

      Vastaajat: Romanian valtio, Ministerul Finanțelor și Economiein välityksellä ja Serviciul public comunitar regim permise de conducere și înmatriculare a vehiculelor al județului Sibiu

      Ennakkoratkaisukysymys

   Voidaanko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17, 20, 21 ja 47 artiklaa, Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklaa, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 110 artiklaa sekä [unionin] oikeudessa ja unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä vahvistettua oikeusvarmuuden periaatetta tulkita siten, että ne ovat esteenä lain nro 554/2004 21 §:n 2 momentin kaltaiselle lainsäädännölle, jossa säädetään mahdollisuudesta hakea yksinomaan hallintolainkäyttöä koskevien kansallisten tuomioistuinratkaisujen purkamista, jos [unionin] oikeuden ensisijaisuuden periaatetta on loukattu, mutta jossa ei sallita hallintolainkäytön ulkopuolella (siviilioikeus, rikosasiat) annettujen kansallisten tuomioistuinratkaisujen purkamista, jos tällaisilla päätöksillä loukataan mainittua [unionin] oikeuden ensisijaisuuden periaatetta?


title: Asia F-53/08: Virkamiestuomioistuimen tuomio (täysistunto) 5.5.2010 — Bouillez ym. v. neuvosto (Henkilöstö — Virkamiehet — Ylennys — Vuoden 2007 ylennyskierros — Oikeussuojan tarve — Ylentämispäätös — Ylennettyjen virkamiesten luettelo — Ansioiden vertailu — Vastuullisten tehtävien tasoa koskeva peruste — Vaatimus ylentämispäätösten kumoamiseksi — Intressivertailu)

text:
               28.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 234/56

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (täysistunto) 5.5.2010 — Bouillez ym. v. neuvosto
   (Asia F-53/08) (1)

   (Henkilöstö - Virkamiehet - Ylennys - Vuoden 2007 ylennyskierros - Oikeussuojan tarve - Ylentämispäätös - Ylennettyjen virkamiesten luettelo - Ansioiden vertailu - Vastuullisten tehtävien tasoa koskeva peruste - Vaatimus ylentämispäätösten kumoamiseksi - Intressivertailu)
   2010/C 234/102
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Vincent Bouillez (Overijse, Belgia) ynnä muut (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ja E. Marchal)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Väliintulijat: Eliza Niniou (Schaerbeek, Belgia) ja Maria-Béatrice Postiglione Branco (Kraainem, Belgia) (edustajat: aluksi asianajajat T. Bontinck ja S. Woog, sittemmin asianajajat T. Bontinck, ja S. Greco)
   ja
   Euroopan unionin neuvoston virkamiehet Maria De Jesus Cabrita ja Marie-France Liegard (Bryssel, Belgia) (edustaja: aluksi asianajaja N. Lhoëst, sittemmin asianajajat N. Lhoëst ja L. Delhaye)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Nimittävän viranomaisen päätösten, joilla kantajat jätettiin ylentämättä palkkaluokkaan AST 7 vuoden 2007 ylennyskierroksella, kumoaminen.

      Tuomiolauselma

               1)

               Päätökset, joilla Euroopan unionin neuvosto jätti ylentämättä Bouillezin, Van Neyghemin ja Wagner-Leclercqin palkkaluokkaan AST 7 vuoden 2007 ylennyskierroksella, kumotaan.

               2)

               Bouillezin, Van Neyghemin ja Wagner-Leclercqin kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Euroopan unionin neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               4)

               Väliintulijat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 183, 19.7.2008, s. 35.


title: Asia T-128/12: Kanne 21.3.2012 — HTTS v. neuvosto

text:
               2.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 157/8

         Kanne 21.3.2012 — HTTS v. neuvosto
   (Asia T-128/12)
   2012/C 157/15
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Hampuri, Saksa) (edustajat: asianajajat J. Kienzle ja M. Schlingmann)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että

               —

               Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 23.1.2012 tehty neuvoston päätös 2012/35/YUTP (1) ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 961/2010 täytäntöönpanosta 23.1.2012 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 54/2012 (2) kumotaan siltä osin kuin ne koskevat kantajaa

               —

               neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja erityisesti kantajalle aiheutuneet kustannukset.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste koskee kantajan puolustautumisoikeuksien loukkaamista.

                           —

                           Kantaja esittää tässä yhteydessä, että neuvosto loukkasi sen oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan ja erityisesti laiminlöi perusteluvelvoitteensa, koska ei esittänyt riittäviä perusteita kantajan sisällyttämiselle uudelleen luetteloon henkilöistä ja yhteisöistä, joihin sovelletaan päätöksen 2010/413/YUTP (3) 19 ja 20 artiklan sekä asetuksen (EU) N:o 961/2010 (4) 16 artiklan perusteella rajoittavia toimenpiteitä.

                           —

                           Neuvosto ei myöskään kantajan vaatimuksesta huolimatta tarkastellut uudelleen päätöstään sisällyttää kantaja uudelleen pakoteluetteloon.

                           —

                           Neuvosto loukkasi kantajan oikeutta tulla kuulluksi, koska se ei antanut kantajalle mahdollisuutta esittää etukäteen huomautuksia pakoteluetteloon uudelleen sisällyttämisestä ja saattaa päätöstä näin ollen neuvoston uudelleen tarkasteltavaksi.

               2)

               Toinen kanneperuste koskee sitä, ettei riidanalaisella asetuksella ole oikeusperustetta.
               Kantajan mukaan riidanalaiselta täytäntöönpanoasetukselta puuttuu oikeusperuste, sillä asetus N:o 961/2010 kumottiin kantajaa koskevilta osin unionin yleisen tuomioistuimen 7.12.2011 asiassa T-562/10 antamalla tuomiolla; huolimatta asetuksen N:o 961/2010 oikeusvaikutusten ennallaan pitämisestä kahden kuukauden ajan kyseinen asetus ei voi olla täytäntöönpanoasetuksen antamisen oikeusperusteena kantajan osalta.

               3)

               Kolmas kanneperuste koskee SEUT 266 artiklan rikkomista.
               Kantaja esittää, ettei neuvosto ole ryhtynyt toimiin unionin yleisen tuomioistuimen 7.12.2011 asiassa T-562/10 antaman tuomion täytäntöönpanemiseksi vaan sisällytti sen sijaan kantajan uudelleen pakoteluetteloon unionin yleisen tuomioistuimen antaman tuomion vastaisesti.

               4)

               Neljäs kanneperuste koskee sitä, ettei kantajan sisällyttämiselle pakoteluetteloon ole perustetta.
               Kantaja esittää lisäksi, että neuvoston ilmoittamat syyt kantajan sisällyttämiselle pakoteluetteloon ovat täysin paikkansapitämättömiä eikä niillä voida perustella kantajan sisällyttämistä pakoteluetteloon.

               5)

               Viides kanneperuste koskee kantajalla omaisuudensuojaan olevan perusoikeuden loukkaamista.
               Kantajan sisällyttäminen uudelleen pakoteluetteloon merkitsee sillä omaisuudensuojaan olevan perusoikeuden perusteetonta loukkaamista, koska kantaja ei voi neuvoston esittämien puutteellisten perustelujen vuoksi päätellä, mistä syistä se on sisällytetty pakoteluetteloon. Niinpä kantajan sisällyttäminen uudelleen pakoteluetteloon perustuu sen itsensä mukaan neuvoston sen tilanteesta ja toiminnasta tekemään ilmeiseen virhearviointiin ja on lisäksi kohtuuton.

      (1)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 23.1.2012 tehty neuvoston päätös 2012/35/YUTP (EUVL L 19, s. 22).

      (2)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 961/2010 täytäntöönpanosta 23.1.2012 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 54/2012 (EUVL L 19, s. 1).

      (3)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 tehty neuvoston päätös 2010/413/YUTP (EUVL L 195, s. 39).

      (4)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta 25.10.2010 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 961/2010 (EUVL L 281, s. 1).


title: Asia C-369/08: Kanne 12.8.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta

text:
               8.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 285/23

         Kanne 12.8.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-369/08)
   (2008/C 285/37)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: E. Traversa ja P. Dejmek)

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta
   Kantajan vaatimukset

               —

               on todettava, että ajoneuvojen liikenteeseen hyväksymisestä annetun Saksan asetuksen (Straβenverkehrszulassungsordnung; StZVO) liitteessä VIIIb oleva 2.1 kohta on EY 43 artiklan, luettuna yhdessä EY 48 artiklan kanssa, vastainen

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   EY 43 artiklan 1 kohdan mukaan kiellettyjä ovat kaikki säännökset, jotka rajoittavat jäsenvaltion kansalaisen vapautta sijoittautua toisen jäsenvaltion alueelle. EY 48 artiklasta seuraa, että sellaisten yhtiöiden sijoittautumisvapautta, joiden sääntömääräinen kotipaikka, keskushallinto tai päätoimipaikka on yhteisön alueella, koskevat perustamissopimuksen määräykset on rinnastettava luonnollisten henkilöiden, jotka ovat jäsenvaltion kansalaisia, sijoittautumisvapautta koskeviin määräyksiin. Yhdenvertaista kohtelua koskevissa määräyksissä kielletään paitsi kansalaisuuteen tai yhtiöiden osalta kotipaikkaan perustuva ilmeinen syrjintä, myös kaikenlaiset piilosyrjinnän muodot, jotka johtavat tosiasiallisesti samaan tulokseen muita erotteluperusteita käyttämällä.
   Ajoneuvojen liikenteeseen hyväksymisestä annetun Saksan asetuksen (Straβenverkehrszulassungsordnung) liitteessä VIIIb olevan 2.1 kohdan mukaan Saksassa voidaan hyväksyä vain sellainen teknisiä tarkastuksia tai turvallisuustarkastuksia ja ajoneuvojen hyväksyntää suorittava valvontalaitos, joka koostuu yksinomaan vähintään 60 itsenäisestä ja päätoimisesta moottoriajoneuvoasiantuntijasta, jolloin vähintään niin monen tämän laitoksen tarkastusinsinöörin kotipaikan on oltava valvonta-alueella, että 100 000 siellä hyväksyttyä moottoriajoneuvoa ja perävaunua kohti on vähintään yksi, mutta korkeintaan 30 tarkastusinsinööriä.
   Komission mukaan tämä vaatimus tarkoittaa sijoittautumisvapauden laitonta rajoitusta, joka ei ole EY 43 artiklan, tarvittaessa luettuna yhdessä EY 48 artiklan kanssa, mukainen. Vaatimus siitä, että laitos muodostuu yksinomaan vähimmäismäärästä itsenäisiä ja päätoimisia asiantuntijoita, on laadullinen rajoitus, koska yrityksillä, jotka haluavat harjoittaa kyseessä olevaa toimintaa, on oltava tietynlainen rakenne. Tämä vaatimus tarkoittaa erityisesti palkattujen työntekijöiden, jotka eivät voi olla tällaisen valvontalaitoksen jäseniä, poissulkemista kyseisen toiminnan ulkopuolelle. Lisäksi riidanalaisessa säännöksessä asetetaan myös määrällinen rajoitus, koska siinä säädetään näiden valvontalaitosten vähimmäisjäsenmäärästä. Nämä hyväksymisvaatimukset estävät jokaista toiseen jäsenvaltioon laillisesti sijoittautunutta taloudellista toimijaa, jonka oikeudellinen muoto tai sisäinen rakenne on erilainen, tarjoamasta teknistä valvontapalvelua Saksassa. Lopuksi se vaatimus, että tarkastusinsinöörien, joiden kotipaikka on valvonta-alueella, vähimmäismäärän on oltava yksi 100 000 siellä hyväksyttyä moottoriajoneuvoa ja perävaunua kohti, on EY 43 artiklan (luettuna yhdessä EY 48 artiklan kanssa) vastainen rajoitus sikäli kuin tämä peruste on epäedullinen erityisesti sellaisille oikeushenkilöille, jotka ovat jo sijoittautuneet toiseen jäsenvaltioon ja joiden tarkastusinsinöörien kotipaikka ei välttämättä ole valvonta-alueella.
   EY 45 artikla tai EY 46 artikla eivät ole merkityksellisiä kyseessä olevassa asiassa.
   EY 45 artiklan mukaan perustamissopimuksen määräyksiä sijoittautumisvapaudesta ei sovelleta toimintaan, joka jatkuvasti tai tilapäisesti liittyy julkisen vallan käyttöön jäsenvaltiossa. Vakiintuneesta oikeuskäytännöstä ilmenevät perusteet julkisen vallan välittömälle ja erityiselle käytölle valvontalaitosten toiminnassa, erityisesti kun suoritetaan teknisiä tarkastuksia, eivät kuitenkaan täyty. Myöskään se tosiseikka, että valvontalaitokset päättävät tarkastusmerkinnän myöntämisestä tai epäämisestä tai näiden laitosten valtiollinen valvonta eivät osoita niiden osallistuvan julkisen vallan käyttöön. Ensiksi lopullisen päätöksen tarkastusmerkinnän epäämisestä voi tehdä vain kunkin osavaltion toimivaltainen viranomainen (eli hyväksyvä viranomainen), eikä valvontalaitos. Valvontalaitoksilla on pikemminkin avustava ja valmisteleva tehtävä hyväksyvään viranomaiseen nähden. Toiseksi siitä tosiseikasta, että valtio valvoo tiettyjä laitoksia, ei voida johtaa, että kaikki tällaisten valvottujen laitosten harjoittama toiminta liittyy julkisen vallan käyttöön. Myös siinä tapauksessa, että valvontalaitoksen yksittäiset toiminnot katsottaisiin julkisen vallan käytöksi, ajoneuvojen teknisen tarkastuksen jättäminen sijoittautumisvapauden soveltamisalan ulkopuolelle menisi liian pitkälle ja ylittäisi huomattavasti EY 45 artiklassa määrätyn poikkeuksen päämäärän. Ajoneuvojen tarkastus on puhtaasti tekninen tehtävä, jolla on tosin julkisoikeudellisia vaikutuksia mutta jota ei voida pitää suorana julkisen vallan käyttönä.
   EY 46 artiklan osalta, jossa säädetään mahdollisuudesta oikeuttaa epäyhdenvertainen kohtelu yleisen järjestyksen tai turvallisuuden taikka kansanterveyden perusteella, on todettava, ettei tähän oikeuttamisperusteeseen voida yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan vedota, ellei ole kyse todellisesta ja riittävän vakavasta uhasta yhdelle edellä mainituista perustavanlaatuisista eduista. Koska Saksan viranomaiset eivät ole osoittaneet tällaista uhkaa, EY 46 artiklan mukaiseen poikkeusmääräykseen vetoamisen edellytykset eivät täyty. Komissio on vakuuttunut siitä, että riidanalaisilla toimenpiteillä tavoiteltu päämäärä, nimittäin tieliikenneturvallisuuden ylläpitäminen, voidaan saavuttaa myös vähemmän rajoittavilla toimenpiteillä, kuten esimerkiksi tarkoituksenmukaisella valvontajärjestelmällä, joka koskee kaikkia tarkastusinsinöörejä ja valvontalaitoksia Saksassa.