title: Euroopan yhteisöjen komission 14.4.1997 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne (Asia C-139/97)

text:
N:o C 181/4          1 FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         14.6.97
    kauppaan ja aiheuttavat tai saattavat aiheuttaa kilpai         nut sellaisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä,
    lun estymisen, rajoittumisen tai vääristymisen yhteis          jotka ovat tarpeen edellä komission vaatimuksissa maini
    markkinoilla ?                                                  tun direktiivin noudattamiseksi .
                                                                    o EYVL N:o L 297, 13.10.1992, s . 16 .
4 ) Jos edellä 3 kohdassa mainittujen sopimusehtojen to            ( 2 ) EYVL N:o L 45 , 17.2.1994, s . 1 .
     detaan olevan ristiriidassa perustamissopimuksen
     kanssa, mitä vaikutuksia tällä saattaa olla kaikenkatta
     vaa vakuutta koskeviin vastaaviin sopimuslausekkei
     siin ja itse sopimuksiin, jotka yksittäiset pankit ovat
     laatineet, kun perustamissopimuksen 86 artiklan tar
     koituksen valossa voidaan katsoa, että ABI:hin liitty
     neillä pankeilla on yhdessä määräävä markkina-asema            Landesgericht Linzin 26.3.1997 tekemällään päätöksellä
     kansallisilla luottomarkkinoilla , jolloin sen, että nämä      esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Walter Rechberger
     soveltavat nyt tarkasteltavina olevia sääntöjä asianmu                              ym. v. Itävallan tasavalta
     kaisesti, voidaan katsoa johtavan väärinkäytöksiin ?
                                                                                ( Asia C-140/97 )
                                                                                ( 97/C 181 /08 )
                                                                    Landesgericht Linz on pyytänyt 26.3.1997 tekemällään
                                                                    päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuo
       Euroopan yhteisöjen komission 14.4.1997 Italian
               tasavaltaa vastaan nostama kanne                     mioistuimen kirjaamoon 15.4.1997, Euroopan yhteisöjen
                                                                    tuomioistuimelta asiassa Walter Rechberger ym . v. Itäval
                         ( Asia C-139/97)                           lan tasavalta ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin :
                           ( 97/C 181 /07 )
                                                                     1 . Ulottuuko matkapaketeista, pakettilomista ja paketti
                                                                           kiertomatkoista 13 päivänä kesäkuuta 1990 annetun
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 14.4.1997                         neuvoston direktiivin 90/314/ETY (') ( jäljempänä di
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian                       rektiivi ) 7 artiklan mukainen suoja myös matkoihin,
tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamies on komission oikeu                  joiden osalta pääsopimuspuolen on maksettava sopi
dellisen yksikön virkamies Paolo Stancanelli, jota avustaa                 muksen perusteella
asianajaja Massimo Merola, Rooma, ja prosessiosoite Lu
xemburgissa on c/o Carlos Gomez de la Cruz, rue Alcide
                                                                           a ) yksinmatkustajana lentokentän turvallisuusmaksun
de Gasperi, rakennus Wagner.
                                                                                ( matkavero ) lisäksi vain lisämaksu yhden hengen
                                                                                huoneesta tai
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                           b ) vähintään yhden täyden maksun maksaneen henki
                                                                                lön seurassa vain lentokentän turvallisuusmaksu
— vahvistaa, että koska Italian tasavalta ei ole antanut                        ( matkavero ),
     neuvoston direktiivin 92/75/ETY ( 1 ) soveltamista kos
     kevista yksityiskohtaisista säännöistä kotitalouksien
      sähkökäyttöisten jääkaappien, pakastimien ja näiden                       mutta pääsopimuspuolen ei tarvitse maksaa vasti
     yhdistelmien energiankulutuksen osoittamisen kannalta                      ketta lennosta ja yöpymisestä useamman hengen
                                                                                huoneessa ?
     21 päivänä tammikuuta 1994 annetun komission di
      rektiivin 94/2/EY ( 2 ) noudattamisen edellyttämiä lake
      ja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja joka ta         2.    Kuuluvatko tällaiset matkat direktiivin soveltamisalaan
      pauksessa koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpi               myös silloin, kun jäsenvaltion laajalevikkisin sanoma
      teistä, se ei ole noudattanut sille tämän direktiivin
                                                                           lehti tarjoaa niitä vain tilaajilleen " lahjana " kilpailu
      mukaan kuuluvia velvoitteita ,                                       säännösten vastaisella mainonnallaan ?
— velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeuden
                                                                           Jos kysymyksiin 1 ja 2 vastataan myöntävästi :
      käyntikulut.
                                                                      3 . Onko direktiivin 7 artikla saatettu määräajassa osaksi
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                       kansallista oikeusjärjestystä silloin, kun 15.11.1994
                                                                           julkaistuja kansallisia säännöksiä sovellettiin vain
 EY:n perustamissopimuksen 189 artiklassa, jonka mukaan                    matkapaketteihin, jotka oli varattu 1.1.1995 jälkeen
 direktiivi velvoittaa saavutettavaan tulokseen nähden jo                 ja joiden lähtöpäiväksi oli vahvistettu aikaisintaan
 kaista jäsenvaltiota, jolle se on osoitettu, asetetaan jäsen              1.5.1995 , ja ottaen huomioon
 valtioille velvollisuus noudattaa direktiiveissä niiden täy
 täntöönpanolle säädettyjä määräaikoja . Määräaika on                       a ) Itävallan liittyminen Euroopan talousalueeseen
 päättynyt 31.12.1994, mutta Italian tasavalta ei ole anta                       1.1.1994 ja


title: Asia T-582/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 22.6.2017 – Vankerckhoven-Kahmann v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Uran uudelleen määrittäminen — Ylentämättä jättäminen — Toimielinten välinen siirto — Palkkaluokan määrittäminen — Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vaatimus — Kohtuullinen aika — Tutkimatta jättäminen)

text:
               14.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/22

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 22.6.2017 – Vankerckhoven-Kahmann v. komissio
   (Asia T-582/16) (1)

   ((Henkilöstö - Virkamiehet - Uran uudelleen määrittäminen - Ylentämättä jättäminen - Toimielinten välinen siirto - Palkkaluokan määrittäminen - Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vaatimus - Kohtuullinen aika - Tutkimatta jättäminen))
   (2017/C 269/32)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Monique Vankerckhoven-Kahmann (Enghien, Belgia) (edustaja: asianajaja N. Lhoëst)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi G. Berscheid ja C. Berardis-Kayser, sittemmin G. Berscheid ja L. Radu Bouyon)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus kumota yhtäältä komission 17.4.2015 tekemä päätös kieltäytyä tarkistamasta kantajan palkkaluokkaa tämän siirron yhteydessä ja toisaalta komission 9.11.2015 tekemä päätös hylätä kantajan 17.7.2015 tekemä valitus.

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Monique Vankerckhoven-Kahmann vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 145, 25.4.2016 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-11/15, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Asia C-69/08: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16.7.2009 (Tribunale di Napoli — Sezione Lavoron (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Raffaello Visciano v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) (Sosiaalipolitiikka — Työntekijöiden suoja — Työnantajan maksukyvyttömyys — Direktiivi 80/987/ETY — Velvoite maksaa kaikki maksamattomat saatavat tiettyyn ennalta määrättyyn enimmäismäärään asti — Työntekijän saatavien luonne palkkaturvajärjestelmään nähden — Vanhentumisaika)

text:
               12.9.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/9

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16.7.2009 (Tribunale di Napoli — Sezione Lavoron (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Raffaello Visciano v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
   (Asia C-69/08) (1)

   (Sosiaalipolitiikka - Työntekijöiden suoja - Työnantajan maksukyvyttömyys - Direktiivi 80/987/ETY - Velvoite maksaa kaikki maksamattomat saatavat tiettyyn ennalta määrättyyn enimmäismäärään asti - Työntekijän saatavien luonne palkkaturvajärjestelmään nähden - Vanhentumisaika)
   2009/C 220/13
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Napoli — Sezione Lavoro

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Raffaello Visciano

      Vastaaja: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunale di Napoli Sezione Lavoro — Työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.10.1980 annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY (EYVL L 283, s. 23) 3 ja 4 artiklan tulkinta — Työsopimuksen kolmea viimeistä kuukautta vastaavan palkan turvaaminen ennakolta määritetyn ylärajan puitteissa — Työnantajan maksamien palkkaennakkojen vähentäminen maksettavasta korvauksesta — Kansallinen säännöstö, jossa sama suoritus luokitellaan oikeudellisesti eri tavoin sen mukaan, mikä taho on velvollinen sen maksamaan, ja jossa hyväksytään kanteen nostamisen vanhentumisajan muuttuminen

      Tuomiolauselma

               1)

               Työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.10.1980 annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY 3 ja 4 artiklan kanssa ei ole ristiriidassa kansallinen lainsäädäntö, jonka perusteella on mahdollista luokitella työntekijöiden maksamattomat saatavat ”sosiaaliturvaeduiksi”, kun palkkaturvalaitos maksaa ne.

               2)

               Direktiivi 80/987 ei ole ristiriidassa kansallisen lainsäädännön kanssa, jossa käytetään palkatun työntekijän alkuperäistä palkkasaatavaa pelkkänä vertailukohtana, jonka avulla voidaan määrittää sen etuuden määrä, joka taataan palkkaturvarahastosta.

               3)

               Kun palkattu työntekijä tekee hakemuksen saadakseen palkkaturvarahastosta maksamattomat palkkasaatavansa, direktiivin 80/987 kanssa ei ole ristiriidassa se, että sovelletaan yhden vuoden vanhentumisaikaa (vastaavuusperiaate). Kansallisen tuomioistuimen on kuitenkin tutkittava, tekeekö sen soveltaminen käytännössä mahdottomaksi tai ylivoimaisen vaikeaksi yhteisön oikeusjärjestyksessä tunnustettujen oikeuksien käyttämisen (tehokkuusperiaate).

      (1)  EUVL C 107, 26.4.2008.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 11 päivänä maaliskuuta 2002 asiassa T-3/02, Schlüsselverlag J. S. Moser GmbH ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Yrityskeskittymien valvonta – Laiminlyöntikanne – Kannan määrittely – Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
C 156/26                 FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          29.6.2002
jossa kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta               1)     Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edelly-
kumoamaan 2.7.2001 tehdyn komission päätöksen                                     tykset selvästi puuttuvat.
K(2001) 1380, jolla poistettiin taloudellinen tuki, joka oli
aikaisemmin myönnetty kantajalle Euroopan maatalouden
ohjaus- ja tukirahaston ohjausosastosta, yhteisöjen ensimmäi-              2)     Kantajat velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
sen oikeusasteen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien
kokoonpanossa: presidentti B. Vesterdorf sekä tuomarit
N. J. Forwood ja H. Legal, kirjaaja: H. Jung, on antanut
21.3.2002 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:                        (1) EYVL C 84, 6.4.2002.
1)    Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edelly-
      tykset selvästi puuttuvat.
2)    Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja velvoitetaan
      korvaamaan vastaajan oikeudenkäyntikulut.
(1) EYVL C 317, 10.11.2001.
                                                                                YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                                                                                TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS
                                                                                18 päivänä maaliskuuta 2002
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                                                                           asiassa T-21/02 R, Giuseppe Atzeni ym. vastaan Euroopan
                  11 päivänä maaliskuuta 2002                                                       yhteisöjen komissio
asiassa T-3/02, Schlüsselverlag J. S. Moser GmbH ym.
           vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)                        (Välitoimimenettely – Valtiontuki – Kanteen nostamisen
                                                                                määräaika – Kanteen tutkittavaksi ottaminen)
(Yrityskeskittymien valvonta – Laiminlyöntikanne – Kannan
määrittely – Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puut-
                               tuminen)                                                                (2002/C 156/52)
                           (2002/C 156/51)                                                        (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                      (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                           Asiassa T-21/02 R, Giuseppe Atzeni, kotipaikka Sardinia
Asiassa T-3/02, Schlüsselverlag J. S. Moser GmbH, kotipaikka               (Italia), ja 77 muuta, edustajinaan asianajajat G. Dore ja
Innsbruck (Itävalta), J. Wimmer Medien GmbH & Co. KG,                      F. Ciulli, vastaan Euroopan yhteisöjen neuvosto (asiamiehe-
kotipaikka Linz (Itävalta), Styria Medien AG, kotipaikka Graz              nään D. Triantafyllou), jossa on vaadittu Sardinian alueen
(Itävalta), Zeitungs- und Verlags-Gesellschaft mbH, kotipaikka             (Italia) maatalousalalla myöntämistä tuista 16 päivänä huhti-
Bregenz (Itävalta), Eugen Ruß Vorarlberger Zeitungsverlag                  kuuta 1997 tehdyn komission päätöksen 97/612/EY (EYVL
und Druckerei GmbH, kotipaikka Schwarzach (Itävalta), ”Die                 L 248, s. 27) täytäntöönpanon lykkäämistä, yhteisöjen ensim-
Presse” Verlags-Gesellschaft mbH, kotipaikka Wien (Itävalta),              mäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti on antanut
”Salzburger Nachrichten” Verlags-Gesellschaft mbH & Co.                    18.3.2002 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
KG, kotipaikka Salzburg (Itävalta), edustajanaan asianajaja
M. Krüger, Linz, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asia-
miehenään K. Wiedner), jossa kantajat vaativat ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuinta toteamaan, että vastaaja on lai-               1)     Välitoimihakemus hylätään.
minlyönyt velvoitteensa, koska se on lainvastaisesti jättänyt
tekemättä päätöksen erään yrityskeskittymän soveltuvuudesta
yhteismarkkinoille, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-               2)     Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
mioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston
puheenjohtaja M. Jaeger sekä tuomarit K. Lenaerts ja J. Azizi,
kirjaaja: H. Jung, on antanut 11.3.2002 määräyksen, jonka
määräysosa on seuraava:


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (ensimmäinen jaosto) 18 päivänä marraskuuta 2004, yhdistetyissä asioissa C-10/02 ja C-11/02 (Tribunale amministrativo regionale per la Puglian esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Anna Fascicolo ym. ja Enzo De Benedictis ym. vastaan Regione Puglia (C-10/02) ja Grazia Berardi ym. ja Lucia Vaira ym. vastaan Azienda Unità Sanitaria Locale BA/4 (C-11/02) (Lääkäreiden vapaa liikkuvuus — Direktiivit 86/457/ETY ja 93/16/ETY — Tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen tunnustaminen — Jäsenvaltioiden velvollisuus edellyttää yleislääkärin ammatin harjoittamiselta kansallisen terveydenhuoltojärjestelmän piirissä erityiskoulutuksesta saatua tutkintotodistusta — Saavutetut oikeudet — Ennen 1.1.1995 saadun pätevyystodistuksen ja erityiskoulutuksesta annetun tutkintotodistuksen vastaavuus — Yleislääkäreiden luettelon määrittäminen tietyllä alueella avoinna olevien virkojen täyttämiseksi henkilöillä olevien todistusten mukaan)

text:
               8.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/1

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (ensimmäinen jaosto)
   18 päivänä marraskuuta 2004,
   yhdistetyissä asioissa C-10/02 ja C-11/02 (Tribunale amministrativo regionale per la Puglian esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Anna Fascicolo ym. ja Enzo De Benedictis ym. vastaan Regione Puglia (C-10/02) ja Grazia Berardi ym. ja Lucia Vaira ym. vastaan Azienda Unità Sanitaria Locale BA/4 (C-11/02) (1)

   (Lääkäreiden vapaa liikkuvuus - Direktiivit 86/457/ETY ja 93/16/ETY - Tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen tunnustaminen - Jäsenvaltioiden velvollisuus edellyttää yleislääkärin ammatin harjoittamiselta kansallisen terveydenhuoltojärjestelmän piirissä erityiskoulutuksesta saatua tutkintotodistusta - Saavutetut oikeudet - Ennen 1.1.1995 saadun pätevyystodistuksen ja erityiskoulutuksesta annetun tutkintotodistuksen vastaavuus - Yleislääkäreiden luettelon määrittäminen tietyllä alueella avoinna olevien virkojen täyttämiseksi henkilöillä olevien todistusten mukaan)
   (2005/C 6/01)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Yhdistetyissä asioissa C-10/02 ja C-11/02, joissa on kyse EY 234 artiklaan perustuvista ennakkoratkaisupyynnöistä, jotka Tribunale amministrativo regionale per la Puglia (Italia) on esittänyt 10.10.2001 tekemillään päätöksillä, jotka ovat saapuneet yhteisöjen tuomioistuimeen 15.1.2002, saadakseen ennakkoratkaisun asioissa Anna Fascicolo ym. ja Enzo De Benedictis ym. vastaan Regione Puglia, Maria Paciolla, Assessorato alla Sanità e Servizi Sociali della Regione Puglia, Coordinatore del Settore Sanità, Azienda Unità Sanitaria Locale BR/1, Felicia Galietti ym., Azienda Unità Sanitaria Locale BA/4, Madia Evangelina Magrì, Azienda Unità Sanitaria Locale BA/1 ja Azienda Unità Sanitaria Locale BA/3 (C-10/02) sekä Grazia Berardi ym. ja Lucia Vaira ym. vastaan Azienda Unità Sanitaria Locale BA/4, Angelo Michele Cea, Scipione De Mola, Francesco d'Argento, Azienda Unità Sanitaria Locale FG/2, Antonella Battista ym., Nicola Brunetti ym., Azienda Unità Sanitaria Locale BA/3, Azienda Unità Sanitaria Locale FG/3 ja Erasmo Fiorentino (C-11/02), yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit R. Silva de Lapuerta, K. Lenaerts, S. von Bahr ja K. Schiemann (esittelevä tuomari), julkisasiamies: J. Kokott, kirjaaja: M. Múgica Arzamendi, johtava hallintovirkamies, on antanut 18.11.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Lääkäreiden vapaan liikkuvuuden sekä heidän tutkintotodistustensa, todistustensa, ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojensa vastavuoroisen tunnustamisen helpottamisesta 5 päivänä huhtikuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/16/ETY 36 artiklan 2 kohdassa ei velvoiteta jäsenvaltioita katsomaan yleislääkärien virkoihin pääsyn osalta, että ennen 1.1.1995 hankittu pätevyys harjoittaa yleislääkärin ammattia kansallisen terveydenhuoltojärjestelmän piirissä vastaa yleislääkärin erityiskoulutuksen suorittamiseen perustuvaa tutkintotodistusta.

               2)

               Direktiivin 93/16 36 artiklan 2 kohdan kanssa ristiriidassa ei ole se, että jäsenvaltiot myöntävät niille lääkäreille, joilla on sekä yleislääkärin tutkintotodistus että ennen 31.12.1994 hankittu pätevyys harjoittaa yleislääkärin ammattia kansallisen terveydenhuoltojärjestelmän piirissä

                           —

                           laajemman virkakiintiön kuin lääkäreille, joilla on joko kyseinen tutkintotodistus tai edellä mainittu pätevyys, sallimalla heidän hakea virkaa samaan aikaan molemmista virkakiintiöistä

                           —

                           vielä edullisemman kohtelun myöntämällä kyseisenlaisille lääkäreille – heidän hakiessaan virkaa kiintiössä, jonka virat on varattu lääkäreille, jotka ovat hankkineet pätevyyden harjoittaa kyseistä ammattia ennen 31.12.1994 – lisäpisteitä edellä mainitun tutkintotodistuksen perusteella.

      (1)  EYVL C 68, 16.3.2002.


title: Asia T-366/15 P: Valitus, jonka Viara Todorova Androva on tehnyt 9.7.2015 virkamiestuomioistuimen asiassa F-78/12, Todorova Androva v. neuvosto, 29.4.2015 antamasta tuomiosta

text:
               12.10.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 337/16

         Valitus, jonka Viara Todorova Androva on tehnyt 9.7.2015 virkamiestuomioistuimen asiassa F-78/12, Todorova Androva v. neuvosto, 29.4.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia T-366/15 P)
   (2015/C 337/19)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Viara Todorova Androva (Rhode-Saint-Genèse, Belgia) (edustaja: asianajaja M. Velardo)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio ja Euroopan unionin tilintarkastustuomioistuin

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 29.4.2015 annetun tuomion F-78/12 ja ratkaisemaan itse asian

               —

               vaihtoehtoisesti palauttamaan asian virkamiestuomioistuimen ratkaistavaksi

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa neljään valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen, koska virkamiestuomioistuin on katsonut, että Euroopan unionin henkilöstösääntöjen 45 artiklan perusteella ei ole mahdollista ottaa huomioon ylennyskelpoisten virkamiesten luetteloon kirjaamista varten väliaikaisena toimihenkilönä hankittua virkaikää.

               2)

               Toinen valitusperuste, joka perustuu virkamiestuomioistuimen tekemään oikeudelliseen virheeseen, koska se on katsonut, ettei nyt käsiteltävään asiaan sovelleta unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, sellaisena kuin se johtuu 8.9.2011 annetusta tuomiosta Rosado Santana (C-177/10, Kok., EU:C:2011:557), vaan oikeuskäytäntöä, joka johtuu 7.3.2013 annetusta määräyksestä Rivas Montes (C-178/12, EU:C:2013:150).

               3)

               Kolmas valitusperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen, koska virkamiestuomioistuin on katsonut, että yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista koskeva kanneperuste oli jätettävä tutkimatta, koska kantajan sijasta ylennettyjen henkilöiden täsmällisiä nimiä ei ollut mainittu.

               4)

               Neljäs valitusperuste, joka perustuu virkamiestuomioistuimen tekemään oikeudelliseen virheeseen, koska se on katsonut, että huolenpitovelvollisuuden laiminlyöntiä koskeva kanneperuste oli jätettävä tutkimatta, koska valitus ja kannekirjelmä eivät olleet keskenään yhtäpitäviä.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (viides jaosto)  15 päivänä joulukuuta 2005 , asiassa C-252/04: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Helleenien tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2002/22/EY — Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut — Yleispalvelu — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               25.2.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/7

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (viides jaosto)
   15 päivänä joulukuuta 2005,
   asiassa C-252/04: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Helleenien tasavalta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2002/22/EY - Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut - Yleispalvelu - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2006/C 48/13)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asiassa C-252/04, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 14.6.2004, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään G. Zavvos ja M. Shotter) vastaan Helleenien tasavalta, (asiamiehenään N. Dafniou), yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Makarczyk sekä tuomarit R. Silva de Lapuerta ja M. P. Kūris (esittelevä tuomari), julkisasiamies: M. A. Tizzano, kirjaaja: R. Grass, on antanut 15.12.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Helleenien tasavalta ei ole noudattanut yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla (yleispalveludirektiivi) 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia säännöksiä.

               2)

               Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 201, 7.8.2004.


title: Asia C-445/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice, Queen’s Bench Division, Administrative Court (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 17.8.2015 – The Queen, Nutricia Ltd:n hakemuksesta v. Secretary of State for Health

text:
               26.10.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 354/25

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice, Queen’s Bench Division, Administrative Court (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 17.8.2015 – The Queen, Nutricia Ltd:n hakemuksesta v. Secretary of State for Health
   (Asia C-445/15)
   (2015/C 354/27)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   High Court of Justice, Queen’s Bench Division, Administrative Court

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: The Queen, Nutricia Ltd:n hakemuksesta

      Vastaaja: Secretary of State for Health

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Jotta tuote voidaan katsoa ruokavaliovalmisteista erityisiin lääkinnällisiin tarkoituksiin 25.3.1999 annetun komission direktiivin 1999/21/EY (1) 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa esitetyn määritelmän mukaiseksi erityisiin lääkinnällisiin tarkoituksiin tarkoitetuksi ruokavaliovalmisteeksi:

                           a.

                           Onko oltava objektiivisesti siten, että

                                       i)

                                       kaikilla tietystä sairaudesta, häiriöstä tai muusta lääketieteellisestä tilasta, jonka ruokavaliohoitomuotona tuotetta pidetään kaupan (jäljempänä kyseessä oleva tila), kärsivillä potilailla vai

                                       ii)

                                       osalla tällaisista potilaista
                                       tavallisten elintarvikkeiden tai niiden sisältämien tiettyjen ravintoaineiden tai aineenvaihduntatuotteiden nauttiminen, sulatus, imeytyminen, aineenvaihdunta tai erittäminen on puutteellista, huonontunutta tai häiriintynyttä tai heillä on muita lääketieteellisesti määritettyjä ravitsemuksellisia tarpeita, jotka aiheutuvat kyseessä olevasta tilasta? Tai:

                           b.

                           Vaihtoehtoisesti onko myös riittävää, että valmistajan ohjeiden mukaan tuotteen käytön on oltava lääketieteellisesti määriteltyä 1 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla siten, että i) valmistaja tarkoittaa tuotteen käytettäväksi ainoastaan kyseessä olevasta tilasta kärsiviä potilaita hoitavien lääkäreiden ohjauksessa ja ii) vastuullinen valvova lääkäri voi muodostaa asianmukaisen kliinisen arvion potilaskohtaisesti siitä, että tällaisen tuotteen käyttö on asianmukainen ruokavaliohoitomuoto joillekin kyseessä olevasta tilasta kärsiville potilaille, kun hän katsoo perustellusti, että tällaisilla potilailla on kyseessä olevaan tilaan liittyviä erityisiä ravitsemuksellisia tarpeita?

                           c.

                           Jos kysymykseen 1 a ii vastataan myöntävästi, i) kuinka suurella osalla kyseessä olevasta tilasta kärsivistä potilaista on oltava kyseinen puutteellinen, huonontunut tai häiriintynyt kyky tai muita lääketieteellisesti määritettyjä ravitsemuksellisia tarpeita, vai onko tällaista vähimmäisvaatimusta ylipäätään asetettu, ja ii) onko kyseisen potilaiden alaryhmän oltava yksilöitävissä etukäteen siinä vaiheessa, kun tuote saatetaan markkinoille?

                           d.

                           Jos kysymykseen 1 b vastataan myöntävästi, mitä ovat ne erityiset ravitsemukselliset tarpeet, joihin tuotteen käytöllä on voitava vastata 3 artiklan mukaan turvallisesti, hyödyllisesti ja tehokkaasti?

               2)

               Kun tarkastellaan 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan ilmaisua ”joiden ravinnonsaantia ei voida turvata ainoastaan muuttamalla tavanomaista ruokavaliota tai käyttämällä muita erityisruokavaliovalmisteita taikka jälkimmäisten kahden yhdistelmää”, kuinka ruokavalion muuttamisen mahdollisuutta olisi arvioitava? Erityisesti:

                           a.

                           Ovatko ruokavalion muuttamisen turvallisuutta ja käytännöllisyyttä koskevat seikat merkityksellisiä tässä arvioinnissa? Jos ovat, kuinka ne on otettava huomioon?

                           b.

                           Onko tällaista mahdollisuutta muuttaa tavanomaista ruokavaliota (ja tarvittaessa turvallisuutta ja käytännöllisyyttä koskevia seikkoja) arvioitava

                                       i)

                                       yleisesti ja etukäteen siten, että otetaan huomioon i) tyypillinen henkilö, jolla on tyypillinen ruokavalio ja tyypilliset mahdollisuudet muuttaa ruokavaliotaan, vai ii) kyseessä olevasta tilasta kärsivä tyypillinen potilas, jolla on tällaisen potilaan tyypillinen ruokavalio, ja mahdollisuus muuttaa tällaisen potilaan tyypillistä ruokavaliota vai iii) jotkin muut potilaan oletetut ominaispiirteet?

                                       ii)

                                       potilaskohtaisesti potilaan hoidon yhteydessä valvovan lääkärin sellaisen kliinisen arvion perusteella, jonka mukaan on riittävää, että valmistaja pitää tuotetta perustellusti kliinisesti hyödyllisenä, koska valvova kliinikko voi päättää asianmukaisin potilaskohtaisin perustein (esimerkiksi potilaan turvallisuuden tai käytännöllisyyden perusteella), että erityisiin lääkinnällisiin tarkoituksiin tarkoitettu ruokavaliovalmiste voi olla kliinisesti parempi vaihtoehto verrattuna muihin ruokavalion muuttamistapoihin tiettyjen kyseessä olevasta tilasta kärsivien potilaiden tapauksessa? Tai

                                       iii)

                                       muulla tavoin, ja jos, niin miten?

                           c.

                           Käsittääkö tavanomaisen ruokavalion muuttaminen ravintolisiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetussa direktiivissä 2002/46/EY tarkoitettujen ravintolisien käytön tai vitamiinien, kivennäisaineiden ja eräiden muiden aineiden lisäämisestä elintarvikkeisiin annetun asetuksen (EY) N:o 1925/2006 soveltamisalaan kuuluvien täydennettyjen elintarvikkeiden käytön?

                           d.

                           Kun potilasryhmällä, joka kärsii tietystä sairaudesta, häiriöstä tai muusta lääketieteellisestä tilasta, on vaikeuksia muistaa noudattaa tavanomaista ruokavaliotaan ilman kehotusta, voidaanko tuote, joka on suunniteltu tukemaan sitä, että tällaiset potilaat saavat helposti ravintoaineita, jotka muodostaisivat osan tavanomaista ruokavaliota, katsoa ruokavaliovalmisteista erityisiin lääkinnällisiin tarkoituksiin annetussa komission direktiivissä 1999/21/EY tarkoitetuksi ruokavaliovalmisteeksi?

      (1)  EYVL L 91, s. 29.


title: Asia T-363/09: Kanne 17.9.2009 — Longevity Health Products v. SMHV — Gruppo Lepetit (RESVEROL)

text:
               7.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 267/80

         Kanne 17.9.2009 — Longevity Health Products v. SMHV — Gruppo Lepetit (RESVEROL)
   (Asia T-363/09)
   2009/C 267/143
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Longevity Health Products, Inc. (Nassau, Bahamasaaret) (edustaja: lakimies J. Korab)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Gruppo Lepetit SpA (Lainate, Italia)

      Vaatimukset

               —

               Kantajan kanne on hyväksyttävä.

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 9.7.2009 asiassa R 1204/2008-2 tekemä päätös on kumottava ja vastapuolena valituslautakunnassa olleen tahon esittämä yhteisön tavaramerkin nro 5 244 512 mitättömäksi julistamista koskeva vaatimus on hylättävä.

               —

               Vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki RESVEROL luokkiin 3, 5 ja 35 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansalliset rekisteröidyt tavaramerkit LESTEROL luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska valituslautakunta on virheellisesti katsonut, että kyseessä olevien tavaramerkkien välillä oli sekaannusvaara.


title: Asia C-110/07 P: Valitus, jonka Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL) ja Jeunes agriculteurs (JA) on tehnyt 27.2.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) yhdistetyissä asioissa T-217/03 ja T-245/03, FNCBV ym. v. komissio, 13.12.2006 antamasta tuomiosta

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/28

         Valitus, jonka Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL) ja Jeunes agriculteurs (JA) on tehnyt 27.2.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) yhdistetyissä asioissa T-217/03 ja T-245/03, FNCBV ym. v. komissio, 13.12.2006 antamasta tuomiosta
   (Asia C-110/07 P)
   (2007/C 95/51)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Valittajat: Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL), Jeunes agriculteurs (JA) (edustajat: asianajajat V. Ledoux ja B. Néouze)

      Muut osapuolet: Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV), Euroopan yhteisöjen komissio, Ranskan tasavalta
   Vaatimukset

               —

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 13.12.2006 antama tuomio on kumottava

               —

               on todettava, että valittajille ei ole asetettava sakkoja

               —

               toissijaisesti sakkoja on alennettava

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen välitoimimenettelystä ja pääasiaa koskevasta menettelystä sekä yhteisöjen tuomioistuimen menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittajat vetoavat valituksensa tueksi neljään valitusperusteeseen. Ensimmäisessä valitusperusteessa valittajat väittävät, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on vääristellyt sille esitettyjä todisteita sikäli kuin se on jättänyt ottamatta huomioon kaksi olennaista asiakirjaa, jotka osoittavat, että 24.10.2001 tehtyä sopimusta ei ole jatkettu kuin 30.11.2001 asti. Toisessa valitusperusteessa ne väittävät, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole noudattanut yhteisön oikeutta eikä yhteisöjen tuomioistuimen vakiintunutta oikeuskäytäntöä kun se on katsonut, ettei komissio ole loukannut puolustautumisoikeuksia, kun se ei ole maininnut väitetiedoksiannossaan, että se laskee sakot valittajaliittojen jäsenten yhteenlasketun liikevaihdon perusteella. Kolmannessa valitusperusteessa ne vetoavat asetuksen N:o 17/62 15 artiklan 2 kohdan rikkomiseen sikäli kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsoessaan, että valittajaliitoille asetetut sakot eivät ylitä tässä artiklassa asetettua kattoa, joka on 10 % liikevaihdosta, ottanut huomioon näiden liittojen jäsenten yhteenlasketun liikevaihdon ilman että oikeuskäytännössä asetetut täsmälliset ja objektiiviset edellytykset olisivat tältä osin täyttyneet. Lisäksi valittajat väittävät neljännessä valitusperusteessa, että ”non bis in idem ”-periaatetta sekä suhteellisuuden periaatetta on loukattu sikäli kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on asettanut jokaiselle liitolle erillisen sakon, jossa otetaan huomioon niiden yhteisten jäsenten yhteenlaskettu liikevaihto. Valittajien mukaan käsiteltävänä olevassa asiassa olisi saatu asettaa vain yhdelle ainoalle liitolle sakko, jonka määrittämisessä otetaan huomioon valittajaliittojen yhteisten jäsenten taloudellinen kapasiteetti kokonaisuutena.


title: Asia C-112/00: Oberlandesgericht Innsbruckin 1.2.2000 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Eugen Schmidberger vastaan Itävallan tasavalta

text:
C 163/12                   FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         10.6.2000
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                                    voidaan kohtuudella siltä odottaa ja muun muassa myös
                                                                                siten, että se ei saa antaa lupaa kauttakulkureitillä pi-
a) toteaa, että Itävallan tasavalta on jättänyt noudattamatta                   dettäväksi ilmoitetulle poliittisluontoiselle kokoontumisel-
      työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät bio-             le tai että sen on vähintäänkin hajoitettava kokoontuminen
      logisille tekijöille altistumiseen työssä (seitsemäs direktiivin          myöhemmin, jos, tai heti siitä lähtien kun, se voidaan pitää
      89/391/ETY (1) 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdi-              vastaavin julkisuusvaikutuksin myös kauttakulkureitin ul-
      rektiivi) annetun neuvoston direktiivin 90/679/ETY (2) mu-                kopuolella?
      kauttamisesta tekniseen kehitykseen kolmannen kerran
      26 päivänä marraskuuta 1997 annetun komission direktii-               2) Onko sillä, että jäsenvaltio on laiminlyönyt viitata kokoon-
      vin 97/65/EY (3) 2 artiklan 1 kohdan mukaiset velvollisuu-                tumisoikeutta ja kokoontumisvapautta koskevissa kansalli-
      tensa, koska se ei ole antanut direktiivin noudattamisen                  sissa säännöksissä siihen, että punnittaessa kokoontumis-
      edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä               vapautta ja julkista etua on otettava huomioon myös
      ja/tai ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.              yhteisön oikeuden perusperiaatteet, ennen kaikkea perus-
                                                                                vapaudet ja niiden osalta erityisesti tavaroiden vapaata
b) velvoittaa Itävallan tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-                   liikkuvuutta koskevat säännökset, jos sen seurauksena
      kulut.                                                                    annetaan lupa sellaiseen yli 28 tuntia kestävään poliittis-
                                                                                luonteiseen kokoontumiseen, ja tällainen kokoontuminen
                                                                                toteutetaan, jonka yhteydessä olleita vapaapäiviä koskevan,
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                             jo olemassa olevan yleisen kansallisen ajokiellon takia
                                                                                yhteisön sisäisten tavarankuljetusten kannalta olennainen
                                                                                reitti oli muutamien tuntien keskeytyksiä lukuunottamatta
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut vastaavat                   suljettu 4 päivän ajan muun muassa suurimmalta osalta
asiassa C-105/00 (4) esitettyjä perusteita ja perusteluja.                      kuorma-autoliikennettä, rikottu riittävän ilmeisesti yh-
Täytäntöönpanoaika on päättynyt 30.6.1998, eikä Itävalta                        teisön oikeutta siten, että muiden edellytysten täyttyessä
ole toteuttanut kaikkia tarvittavia toimenpiteitä täydellisesti                 jäsenvaltio on yhteisön oikeuden periaatteiden mukaan
kaikkien alojen ja kaikkien valtiollisten tasojen, erityisesti                  vahingonkorvausvastuussa?
osavaltioiden osalta.
                                                                            3) Onko kansallisen viranomaisen päätös, jonka mukaan yli
( 1) EYVL L 183, s. 1.                                                          28 tuntia kestävä poliittisluonteiseen kokoontuminen,
( 2) EYVL L 374, s. 1.                                                          jonka yhteydessä olleita vapaapäiviä koskevan, jo olemassa
( 3) EYVL L 335, s. 17.                                                         olevan yleisen kansallisen ajokiellon takia yhteisön sisäisten
( 4) Komissio vastaan Portugali, ei vielä julkaistu EYVL:ssä.                   tavarankuljetusten kannalta olennainen reitti oli muuta-
                                                                                mien tuntien keskeytyksiä lukuunottamatta suljettu
                                                                                4 päivän ajan muun muassa suurimmalta osalta kuorma-
                                                                                autoliikennettä, ei ole yhteisön oikeuden säännösten, erityi-
                                                                                sesti tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja EY 10 artiklan
                                                                                (aiempi 5 artikla) yleisen yhteistyö- ja lojaliteettivelvoitteen
                                                                                vastainen siten, että viranomaisen ei täytynyt kieltää tällais-
                                                                                ta kokoontumista, rikottu riittävän ilmeisesti yhteisön
                                                                                oikeutta siten, että muiden edellytysten täyttyessä jäsenval-
Oberlandesgericht Innsbruckin 1.2.2000 tekemällään                              tio on yhteisön oikeuden periaatteiden mukaan vahingon-
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa                              korvausvastuussa?
        Eugen Schmidberger vastaan Itävallan tasavalta
                                                                            4) Onko viranomaiselta luvan saaneen sellaisen poliittisluon-
                             (Asia C-112/00)                                    teisen kokoontumisen päämäärä, eli toiminta terveellisen
                                                                                elinympäristön puolesta ja väestön huomion kiinnittämi-
                                                                                nen jatkuvasti kasvavan kuorma-autojen kauttakulkulii-
                            (2000/C 163/20)                                     kenteen aiheuttamaan terveyden vaarantumiseen, katsotta-
                                                                                va menevän yhteisön oikeuden EY 28 artiklassa tarkoitettu-
Oberlandesgericht Innsbruck on pyytänyt 1.2.2000 te-                            jen tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevien määräyksien
kemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomiois-                    edelle?
tuimeen 24.3.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
ennakkoratkaisua asiassa Eugen Schmidberger vastaan Itäval-                 5) Onko vahinkoa kärsinyt oikeutettu korvaukseen valtion
lan tasavalta seuraaviin kysymyksiin:                                           vastuun nojalla jo sellaisesta vahingosta, jonka osalta
                                                                                hän tosin pystyy näyttämään täyttävänsä kaikki tulojen
1) Onko EY 28 artiklassa (aiemmin EY:n artikla) ja sitä                         hankkimista koskevat edellytykset, mikä tarkoittaa esillä
      seuraavissa artikloissa tarkoitettuja tavaroiden vapaata liik-            olevassa asiassa mahdollisuutta käyttää rajan ylittäviin
      kuvuutta koskevia perusperiaatteita tai muita yhteisön                    tavarankuljetuksiin yrityksensä kuorma-autoja, jotka kui-
      oikeuden säännöksiä tulkittava siten, että jäsenvaltio on                 tenkin seisoivat 28 tuntia kestäneen kokoontumisen takia
      velvollinen pitämään tärkeät kauttakulkureitit vapaina kai-               4 päivän ajan, mutta vahingon kärsinyt ei pysty
      kista esteistä ja rajoituksista joko ehdottomasti ja                      näyttämään, että joku ajo olisi konkreettisesti jäänyt aja-
      vähintäänkin silloin, kun se on mahdollista ja kun sitä                   matta?
 ---pagebreak--- 10.6.2000                FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 163/13
6) Jos neljänteen kysymykseen annetaan kielteinen vastaus:              Pariisin Cour d’Appel (13. jaosto) on esittänyt ennakkorat-
                                                                        kaisupyynnön asiassa virallinen syyttäjä vastaan Claude
                                                                                Laguillaumie
    Onko kansallisten viranomaisten, erityisesti tuomioistuin-
    ten, EY 10 artiklassa (aiempi 5 artikla) tarkoitettu yhteistyö-
    ja lojaliteettivelvoite ja tehokkuusperiaate otettava huo-                                    (Asia C-116/00)
    mioon siten, että yhteisön oikeuteen perustuvien vaatimus-
    ten, kuten tässä valtion vastuuseen perustuvien vaatimus-
                                                                                (2000/C 163/22)
    ten, esittämistä rajoittavia kansallisia aineellisen oikeuden
    tai prosessioikeuden sääntöjä ei saa soveltaa niin kauan
    kuin yhteisön oikeuteen perustuvien vaatimusten sisältöä            Pariisin Cour d’Appel (13. jaosto) on esittänyt Euroopan
    ei ole – tarpeen mukaan yhteisöjen tuomioistuimessa                 yhteisöjen tuomioistuimelle asiassa virallinen syyttäjä vastaan
    vireille saatetun ennakkoratkaisumenettelyn kautta – täy-           Claude Laguillaumie ennakkoratkaisupyynnön, joka on saapu-
    dellisesti selvitetty.                                              nut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 27.3.2000.
                                                                        Pariisin Cour d’Appel (13. jaosto) pyytää yhteisöjen tuomiois-
                                                                        tuimelta ennakkoratkaisua siitä, onko 1.4.1992 annettu asetus
                                                                        ja ovatko 12.11.1992 ja 30.8.1996 tehdyt hallinnolliset
                                                                        päätökset – jotka koskevat Eco emballagen yksinoikeutta
                                                                        muiden tuotteiden kuin lasin ja lääkkeiden keräämiseen Rans-
                                                                        kan aluella – ristiriidassa niiden periaatteiden kanssa, jotka
                                                                        ilmenevät Rooman sopimuksen 85 artiklasta (josta on tullut
                                                                        EY 81 artikla), Rooman sopimuksen 86 artiklasta (josta on
                                                                        tullut EY 82 artikla), 18 päivänä maaliskuuta 1991 annetusta
Finanzgericht Münsterin 23.2.2000 tekemällään päätök-                   direktiivistä 91/156/ETY (1), 28 päivänä maaliskuuta 1983
sellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Andreas                    annetusta direktiivistä 83/189/ETY (2), Rooman sopimuksen
Hoves Internationaler Transport-Service Sàrl vastaan Fi-                30 ja 36 artiklasta (joista on muutettuina tullut EY 28 ja EY
                          nanzamt Borken                                30 artikla) ja 20 päivänä joulukuuta 1994 annetusta direktii-
                                                                        vistä 94/62/ETY. (3)
                           (Asia C-115/00)
                                                                        (1) Jätteistä annetun direktiivin 75/442/ETY muuttamisesta 18 päi-
                           (2000/C 163/21)                                  vänä maaliskuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/156/ETY
                                                                            (EYVL L 78, s. 32).
                                                                        (2) Teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittami-
Finanzgericht Münster on pyytänyt 23.2.2000 tekemällään                     sessa noudatettavasta menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1983
päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen                     annettu neuvoston direktiivi 83/189/ETY (EYVL L 109, s. 8).
kirjaamoon 27.3.2000 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta               (3) Pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994
asiassa Andreas Hoves Internationaler Transport-Service Sàrl                annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/62/EY
                                                                            (EYVL L 365, s. 10).
vastaan Finanzamt Borken ennakkoratkaisua seuraaviin kysy-
myksiin:
1. Onko 25.10.1993 annetun neuvoston asetuksen N:o
    3118/93 (EYVL L 279, s. 1) 6 artiklan kanssa ristiriidassa
    kansallinen säännöstö, joka johtaa moottoriajoneuvoveron
    kantamiseen sellaisten kuljetusajoneuvojen käyttämisestä,
    jotka on rekisteröity toisessa Euroopan unionin jäsenval-
    tiossa ja joille on siellä annettu kabotaasilupa, kun niitä
    käytetään kabotaasikuljetuksiin Saksan liittotasavallassa,          Euroopan yhteisöjen komission 27.3.2000 Irlantia vastaan
    jossa niiden pääsääntöinen asemapaikka on?                                                     nostama kanne
                                                                                (Asia C-117/00)
2. Onko edellä ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitetun kal-
    taisissa tapauksissa kansallinen säännöstö, josta säädetään
    moottoriajoneuvoverolain 1 §:n 1 momentin 2 kohdan                                            (2000/C 163/23)
    toisen virkkeen loppuosassa, luettuna yhdessä tämän mo-
    mentin 3 kohdan kanssa, ristiriidassa 25.10.1993 annetun
    neuvoston direktiivin 93/89/ETY 5 artiklan kanssa?                  Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 27.3.2000 Euroo-
                                                                        pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Irlantia vastaan.
                                                                        Kantajan asiamiehenä on oikeudellinen pääneuvonantaja
                                                                        Richard Wainwright, prosessiosoite Luxemburgissa c/o komis-
                                                                        sion oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz,
                                                                        Centre Wagner, Kirchberg.


title: Asia T-80/08: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 28.10.2009 — CureVac v. SMHV — Qiagen (RNAiFect) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin RNAiFect rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki RNActive — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaaran puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               5.12.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 297/20

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 28.10.2009 — CureVac v. SMHV — Qiagen (RNAiFect)
   (Asia T-80/08) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin RNAiFect rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki RNActive - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaaran puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   2009/C 297/28
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: CureVac GmbH (Tübingen, Saksa) (edustaja: asianajaja F. Graf von Stosch)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamiehet: M. Kicia ja S. Schäffner)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa: Qiagen GmbH (Hilden, Saksa) (edustajat: aluksi asianajaja E. Krings, sittemmin asianajajat V. von Bomhard, A. Renck ja T. Dolde)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 11.12.2007 tekemästä sellaisesta päätöksestä (asia R 1219/2006-1), joka koski CureVac GmbH:n ja Qiagen GmbH:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               CureVac GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 107, 26.4.2008.


title: Asia C-156/03 P: Euroopan yhteisöjen komission 4.4.2003 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun toisen jaoston asiassa T-147/00, les Laboratoires Servier vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 28.1.2003 antamasta tuomiosta

text:
21.6.2003                FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                           C 146/29
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                          Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
1)     toteaa, että Irlanti ei ole noudattanut kuljetettavista        –     kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
       painelaitteista 29 päivänä huhtikuuta 1999 annetun                   28.1.2003 asiassa T-147/00, Servier, antaman tuomion
       neuvoston direktiivin 1999/36/EY ( 1) eikä tämän direktii-
       vin mukauttamisesta tekniikan kehitykseen 4.1.2001
       annetun komission direktiivin 2001/2/EY ( 2) mukaisia          –     velvoittaa vastaajaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
       velvoitteitaan, koska se ei ole antanut näiden direktiivien
       noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnol-
       lisia määräyksiä tai koska se ei ainakaan ole ilmoittanut
       niistä komissiolle
2)     velvoittaa Irlannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
                                                                      a)    Toimivallan jakautumista koskeva perustavanlaatuinen
                                                                            tulkintavirhe
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                            Valittaja väittää ensiksi, että valituksenalaisen tuomion
                                                                            arvioinnin perusteella on selvää, että ensimmäisen oikeus-
                                                                            asteen tuomioistuin on tehnyt perustavanlaatuisen tulkin-
EY 249 artiklaan, jossa määrätään, että direktiivi velvoittaa
                                                                            tavirheen siltä osin kuin kyse on toimivallan jakautumi-
saavutettavaan tulokseen nähden jokaista jäsenvaltiota, sisältyy
implisiittisesti velvollisuus, jonka mukaan jäsenvaltioiden on              sesta yhteisön ja jäsenvaltioiden kesken yleensä lääkeval-
                                                                            misteiden yhdenmukaistamisen osalta ja erityisesti direk-
noudatettava direktiivissä säädettyä määräaikaa direktiivin täy-
                                                                            tiivin 75/319/ETY (2) III luvusta.
täntöönpanemiseksi. Tämä määräaika päättyi 1.12.2000 ja
1.7.2001, eikä Irlanti ole antanut komission vaatimuksissa
mainittujen direktiivien noudattamisen edellyttämiä sään-                   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin viittaa asiassa T-
nöksiä.                                                                     74/oo, Artegodan ym., annettuun tuomioon ja esittää,
                                                                            että direktiivin 75/319/ETY III luvussa säädetään sekä
                                                                            jäsenvaltioiden yksinomaisesta toimivallasta että komis-
                                                                            sion yksinomaisesta toimivallasta, minkä vuoksi on tar-
( 1) EYVL L 138, 1.6.1999, s. 20.
                                                                            peen ratkaista, onko jäsenvaltioiden toimivaltaa siirretty
( 2) EYVL L 005, 10.1.2001, s. 4.
                                                                            yhteisölle.
                                                                            Omaksuessaan tämän kannan ensimmäisen oikeusasteen
                                                                            tuomioistuin sivuuttaa sen, että useat direktiivin 75/319/
                                                                            ETY III luvun muodostavat säännökset, mukaan lukien
                                                                            12 ja 15 a artikla, joista tässä asiassa erityisesti on kyse,
                                                                            perustuvat kaikki järjestelmään, joka koskee toimivallan
                                                                            jakautumista jäsenvaltioiden ja yhteisön kesken. III lu-
                                                                            vussa siis annetaan jäsenvaltioille oikeus panna vireille
Euroopan yhteisöjen komission 4.4.2003 tekemä valitus                       tiettyjä menettelyjä, joissa annetaan, muutetaan tai peruu-
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-                      tetaan markkinoille saattamista koskevia lupia, ja siinä
tuimen laajennetun toisen jaoston asiassa T-147/00, les                     annetaan yhteisölle, jota komissio edustaa, velvollisuus
Laboratoires Servier vastaan Euroopan yhteisöjen komis-                     yhdenmukaistaa alaa päätöksillä, jotka jäsenvaltioiden on
               sio, 28.1.2003 antamasta tuomiosta                           pantava täytäntöön.
                         (Asia C-156/03 P)                            b)    Oikeudellisen arvioinnin perustaminen komission sellai-
                                                                            seen päätökseen, josta asiassa ei ollut kyse
                          (2003/C 146/49)                                   Valittaja esittää, yhä alustavasti, että komission 9.3.2000
                                                                            tekemä päätös (C(2000)573) (jäljempänä vuoden 2000
                                                                            päätös), josta oli nostettu kanne ensimmäisen oikeusas-
                                                                            teen tuomioistuimessa, perustuu direktiivin 75/319/ETY
                                                                            15 a artiklan 1 kohtaan. On kuitenkin huomautettava,
Euroopan yhteisöjen komissio on valittanut 4.4.2003 Euroo-                  että sen sijaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
pan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensim-                   tuin olisi suoraan ja erityisesti tulkinnut tätä oikeudellista
mäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun toisen jaos-                 perustetta, se on tyytynyt tarkastelemaan komission
ton asiassa T-147/00, les Laboratoires Servier vastaan Euroo-               9.12.1996 tekemää päätöstä C(96)3608 lopull. 1 (jäljem-
pan yhteisöjen komissio, 28.1.2003 antamasta tuomiosta ( 1).                pänä vuoden 1996 päätös) ja muita direktiivin 75/319/
Valittajan asiamiehinä ovat R. Wainwright ja H. Støvlbaek, ja               ETY säännöksiä tulkitakseen 15 a artiklaa pelkästään
prosessiosoite Luxemburgissa.                                               johtopäätöksiä tekemällä.
 ---pagebreak--- C 146/30                  FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                         21.6.2003
       Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin valituksenalai-            Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
       sessa tuomiossa tekemä arviointi koskee yksinomaan
       komission vuoden 1996 päätöstä, vaikka tämä päätös ei
       selvästikään ole se päätös, joka on riitautettu ensimmäisen      1.    kumoaa seuraavista hakemuspyynnöistä:
       oikeusasteen tuomioistuimessa.
       On selvää, että direktiiivin 75/319/ETY 12 artikla, johon
                                                                              –     tietosuojavastaavan tointa koskeva hakemuspyyntö.
       vuoden 1996 päätös perustuu ja jota ensimmäisen oi-
                                                                                Viite: 03/EJ/07 (2003/C 34 A/01); EYVL C 34 A;
       keusasteen tuomioistuin on tarkastellut, ei ole vuoden
       2000 päätöksen oikeudellinen perusta.                                        13.2.2003, s. 1;
       Lisäksi 12 artiklaa on lähinnä arvioitu vertaamalla sitä
       direktiivin 75/319/ETY 10 artiklan 2 kohtaan, vaikka                   –     juristin tointa koskeva hakemuspyyntö. Viite: 03/EJ/
       viimeksi mainittu säännöskään ei muodosta vuoden                             11 (2003/C 34 A/05); EYVL C 34 A; 13.2.2003,
       2000 päätöksen oikeudellista perustaa eikä vuoden 1996                       s. 5;
       päätöksen, jota ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
       on tarkastellut, oikeudellista perustaa.
                                                                              –     tiedottajan tointa koskeva hakemuspyyntö. Viite:
       Niinpä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen johto-
                                                                                03/EJ/13 (2003/C 34 A/07); EYVL C 34 A;
       päätös siitä, että komissiolla ei ollut toimivaltaa tehdä
                                                                                13.2.2003, s. 7;
       vuoden 2000 päätöstä, perustuu arviointiin, joka koskee
       päätöstä, jota ei ole riitautettu ensimmäisessä oikeusas-
       teessa ja joka perustuu lähinnä säännöksiin – nimittäin
       direktiivin 75/319/ETY 12 ja 12 artiklaan – jotka eivät                –     hallinto-osaston sihteerin tointa koskeva hakemus-
                                                                                pyyntö. Viite: 03/EJ/14 (2003/C 34 A/08); EYVL C
       muodosta vuoden 2000 päätöksen oikeudellista perustaa.
       Valittajan mukaan tämä arviointi merkitsee sellaisenaan                      34 A; 13.2.2003, s. 87;
       sitä, että direktiivin 75/319/ETY 15 a artiklan 1 kohdan
       merkitystä ei ole onnistuttu määrittelemään, ja siten sitä,
       että sitä ei ole otettu huomioon.                                      –     kirjaston-/arkistonhoitajan tointa koskeva hakemus-
                                                                                pyyntö. Viite: 03/EJ/12 (2003/C 34 A/06); EYVL C
       Valittajan mukaan edellä mainitut kaksi virhettä ovat                        34 A; 13.2.2003, s. 6;
       perustavanlaatuisia ja siinä määrin toisiinsa liittyviä, että
       niiden johdosta koko oikeudellinen arviointi, jonka päät-
       teeksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on päätel-                –     tilinpitäjän tointa koskeva hakemuspyyntö. Viite:
       lyt, että komissiolla ei ollut toimivaltaa tehdä vuoden                      03/EJ/08 (2003/C 34 A/02); EYVL C 34 A;
       2000 päätöstä, on mitätön.                                                   13.2.2003, s. 2;
       Lopuksi, ja ainoastaan toissijaisesti, valittaja esittää, että
       ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arviointi siitä,
       että direktiivin 75/319/ETY 15 a artikla ei kata markki-               –     tietotekniikka-asiantuntijan tointa koskeva hake-
       noille saattamista koskevia lupia, jotka on yhdenmukais-                     muspyyntö Euroopan oikeudellista verkostoa var-
       tettu direktiivin 12 ja 13 artiklassa tarkoitetussa ainoas-                  ten. Viite: 03/EJ/09 (2003/C 34 A/03); EYVL C 34
       taan neuvoa-antavassa menettelyssä, merkitsee myös                           A; 13.2.2003, s. 3;
       tämän artiklan virheellistä tulkintaa.
                                                                              kohdan, jossa todetaan, että hakijoiden, jotka jättävät
( 1) EYVL C 247, s. 29.                                                       hakemuksensa muulla kielellä, on jätettävä ne myös
( 2) Lääkevalmisteita koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten          englanniksi, sekä hakemuspyyntöjen osat, joissa edellyte-
     määräysten lähentämisestä 20 päivänä toukokuuta 1975 annettu             tään hakijoilta seuraavaa kielitaitoa:
     toinen neuvoston direktiivi 75/319/ETY (EYVL L 147, s. 13).
                                                                              –     tietosuojavastaavan tointa koskevan hakemuspyyn-
                                                                                nön 17. edellytys: ”Erinomainen englannin ja rans-
                                                                                kan kielen taito. Kykyä työskennellä muilla EU:n
                                                                                kielillä pidetään etuna.”
Espanjan kuningaskunnan 8.4.2003 Eurojustia vastaan
                            nostama kanne
                                                                              –     juristin tointa koskevan hakemuspyynnön 19. edel-
                           (Asia C-160/03)                                          lytys: ”Erinomainen englannin ja ranskan kielen
                                                                                taito. Kyky työskennellä muilla EU:n kielillä pidetään
                           (2003/C 146/50)                                          etuna.”
Espanjan kuningaskunta on nostanut 8.4.2003 Euroopan                          –     tiedottajan tointa koskevan hakemuspyynnön 12.
yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Eurojustia vastaan. Kan-                        edellytys: ”Kyky viestiä ainakin englanniksi ja rans-
tajan asiamiehenä on L. Fraguas Gadea, ja prosessiosoite on                         kaksi, muiden EU:n virallisten kielten taitoa pidetään
Luxemburgissa.                                                                      etuna.”


title: Asia T-535/13: Kanne 7.10.2013 — Vakoma v. SMHV — VACOM (VAKOMA)

text:
               14.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 367/32

         Kanne 7.10.2013 — Vakoma v. SMHV — VACOM (VAKOMA)
   (Asia T-535/13)
   2013/C 367/57
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Vakoma GmbH (Magdeburg, Saksa) (edustaja: asianajaja P. Kazzer)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: VACOM Vakuum Komponenten & Messtechnik GmbH (Jena, Saksa)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan vastaajan ensimmäisen valituslautakunnan 1.8.2013 asiassa R 0908/2012-1 tekemän ja 6.8.2013 tiedoksi annetun päätöksen sekä kumoamaan vastaajan väiteosaston 12.3.2013 väitteestä nro B1 833 915 tekemän ratkaisun perusteettomana

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki VAKOMA luokkiin 7, 40 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9 437 963

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: VACOM Vakuum Komponenten & Messtechnik GmbH

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Yhteisön sanamerkki VACOM luokkiin 7, 9 ja 42 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen


title: Asia T-243/06: Kanne 4.9.2006 — Promat v. SMHV — Puertas Proma (PROMAT)

text:
               16.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 310/18

         Kanne 4.9.2006 — Promat v. SMHV — Puertas Proma (PROMAT)
   (Asia T-243/06)
   (2006/C 310/37)
   Kannekirjelmän kieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Promat GmbH (Ratingen, Saksa) (edustaja: J. Krenzel)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Puertas Proma, S.A.L.
   Kantaja vaatimukset

               —

               vastaajan 4.5.2006 tekemää päätöstä (asia R 1059/2005-1) on muutettava sillä tavoin, että valitus hyväksytään kaikilta osin

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki PROMAT luokkiin 1, 3, 6–12, 14, 16–17, 20–22, 25 ja 37 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten (hakemus nro 932 202)

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Puertas Proma, S.A.L.

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: erityisesti kuviomerkki PROMA luokkiin 6, 20 ja 39 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten (yhteisön tavaramerkki nro 239 384); väite koski hakemuksen luokkia 6 ja 20

      Väiteosaston ratkaisu: väitteen hyväksyminen osittain

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen osittain

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 8 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan rikkominen, koska kyseessä olevat merkit ja kyseessä olevat tavarat eivät ole samankaltaisia. Kyseessä olevien tavaramerkkien välillä ei siis ole sekaannusvaaraa.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).


title: Asia T-209/08: Kanne 4.6.2008 — Stichting Administratiekantoor Portielje v. komissio

text:
               2.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 197/30

         Kanne 4.6.2008 — Stichting Administratiekantoor Portielje v. komissio
   (Asia T-209/08)
   (2008/C 197/52)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Stichting Administratiekantoor Portielje (Rotterdam, Alankomaat) (edustaja: advocaat D. Van hove)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               EY 81 artiklan soveltamista koskevasta menettelystä (asia COMP/38.543- Kansainväliset muuttopalvelut) 11.3.2008 tehdyn komission päätöksen K(2008) 926 lop., joka annettiin kantajalle tiedoksi 25.3.2008, kumoaminen siltä osin kuin se on osoitettu kantajalle

               —

               toissijaisesti päätöksen 2 artiklan e kohdan, siltä osin kuin se on osoitettu kantajalle, kumoaminen neljännessä ja/tai viidennessä kanneperusteessa esitettyjen perusteiden takia ja 2 artiklassa asetun sakon, siltä osin kuin se on osoitettu kantajalle, määrän vastaava alentaminen

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja katsoo ensimmäisessä kanneperusteessa, että päätöksellä on rikottu EY 81 artiklaa ja asetuksen 1/2003 23 (1) artiklan 2 kohtaa, koska komissio ei ole osoittanut lain vaatimalla tavalla, että kantaja on kyseisessä määräyksessä ja säännöksessä tarkoitettu yritys.
   Kantaja esittää toisessa kanneperusteessa, että päätöksellä on rikottu EY 81 artiklan 1 kohtaa ja asetuksen 1/2003 23 artiklan 2 kohtaa, koska komissio lukenut Gosselinin menettelyn tosiseikkojen valossa virheellisesti kantajan tiliin.
   Kantaja toteaa kolmannessa kanneperusteessa, että päätöksellä rikotaan EY 81 artiklaa. Se esittää kanneperusteen ensimmäisessä osassa, että komissio ei ole osoittanut lain vaatimalla tavalla, että menettelyt, jotka voidaan lukea Gosselinin syyksi, voidaan katsoa EY 81 artiklassa tarkoitetuksi merkittäväksi kilpailunrajoitukseksi. Se lausuu kanneperusteen toisessa osassa, että komissio ei ole osoittanut lain vaatimalla tavalla, että sopimus, johon Gosselin oli osallistunut, oli omiaan vaikuttamaan merkittävällä tavalla jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
   Neljäntenä kanneperusteena esitetään, että päätöksellä rikotaan asetuksen N:o 1/2003 (2) 23 artiklaa, asetuksen 17/62 (3) 15 artiklan 2 kohtaa ja määrättävien sakkojen laskennasta annettuja suuntaviivoja (4). Näitä säännöksiä on rikottu komission vahvistaessa rikkomisen vakavuuden, sen määrittäessä myyntiarvon Gosselinille määrätyn sakon perusmäärän laskemista varten ja lopuksi sen kieltäytyessä katsomasta Gosselinia koskevan sakon määrän laskemisen yhteydessä, että kysymyksessä olisivat lieventävät asianhaarat.
   Viidennessä kanneperusteessa esitetään vielä, että asiassa on rikottu yhdenvertaisen kohtelun periaatetta erityisesti rikkomuksen vakavuuden ja sakon laskemisen osalta huomioon otettavan myyntiarvon määrittämisen yhteydessä.

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (EYVL L 1, s. 1).

      (2)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (EYVL L 1, s. 1).

      (3)  ETY:n neuvoston asetus N:o 17 (perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus) (EYVL 1962, 13, s. 204).

      (4)  Suuntaviivat asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (EYVL 2006 C 210, s. 2).


title: Asia T-166/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 31.1.2007 — C v. komissio (Henkilöstö — Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion täytäntöönpano — Kumoamiskanne — Lausunnon antaminen raukeaa — Vahingonkorvauskanne — Virkavirhe — Mahdollisuuden menettäminen)

text:
               24.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/17

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 31.1.2007 — C v. komissio
   (Asia T-166/04) (1)

   (Henkilöstö - Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion täytäntöönpano - Kumoamiskanne - Lausunnon antaminen raukeaa - Vahingonkorvauskanne - Virkavirhe - Mahdollisuuden menettäminen)
   (2007/C 69/40)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: C (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat J. Sambon, P.-P. Van Gehuchten ja P. Reyniers)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: C. Berardis-Kayser ja L. Lozano Palacios)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhtäältä kantajan sen vaatimuksen hylkäävän implisiittisen päätöksen kumoamista koskeva vaatimus, jossa vaaditaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa [luottamuksellinen] (2), antaman tuomion täytäntöönpanoa, sekä tarvittavissa määrin hänen 12.4.2004 tekemänsä valituksen hylkäämistä koskevan päätöksen kumoamista koskeva vaatimus, ja toisaalta väitetyn aineettoman ja aineellisen vahingon korvaamista koskeva vaatimus.
   Tuomiolauselma

               1)

               Ei ole enää tarpeen arvioida kumoamisvaatimusta.

               2)

               Komissio velvoitetaan maksamaan kantajalle 15 000 euroa.

               3)

               Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 179, 10.7.2004.

      (2)  Luottamuksellinen tieto poistettu.


title: Asia C-60/03: Bundesarbeitsgerichtin 6.11.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Wolff & Müller GmbH & Co. KG vastaan José Filipe Pereira Félix

text:
10.5.2003                FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                              C 112/9
4.     Mikäli kysymykseen 2 vastataan kieltävästi:                     Euroopan yhteisöjen komission 26.2.2003 Italian tasaval-
                                                                                taa vastaan nostama kanne
       Onko Euroopan yhteisöjen tuomioistuimella ennakkorat-
       kaisupyynnön ja sen liitteiden sisällön perusteella asiassa
       C-392/93,        British     Telecommunications        plc.,
       26.3.1996 ( 2) annetun tuomion ilmentämän oikeuskäy-                                        (Asia C-83/03)
       tännön valossa käytettävissään kaikki tiedot vastatakseen
       kysymykseen siitä, kuuluvatko esillä olevat täytäntöönpa-
       nonormit ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden hintojen                                      (2003/C 112/17)
       sääntelytoimenpiteiden avoimuudesta ja niiden sovelta-
       misesta kansallisissa sairausvakuutusjärjestelmissä 21 päi-
       vänä joulukuuta 1988 annetussa neuvoston direktiivissä
       89/105/ETY (EYVL 1989, L 40, s. 8) kansalliselle lainsää-
       täjälle annettuun harkintavaltaan, vai jättääkö se vastaa-
       misen tähän kysymykseen tälle tuomioistuimelle?
                                                                       Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 26.2.2003 Euroo-
                                                                       pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa
                                                                       vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Antonio Aresu ja Roberto
( 1) Kok. 2001, s. I-9285.
                                                                       Amorosi.
( 2) Kok. 1996, s. I-1631.
                                                                       Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                       a)     toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut tiettyjen
                                                                              julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten
Bundesarbeitsgerichtin 6.11.2002 tekemällään päätöksellä                      arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvos-
                                                                              ton direktiivin 85/337/ETY (1) 4 artiklan 2 kohdan mukai-
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Wolff & Müller
                                                                              sia velvoitteitaan, koska se ei ole asianmukaisin tavoin
      GmbH & Co. KG vastaan José Filipe Pereira Félix
                                                                              tarkistanut, onko Fossacesiaan (Chieti) suunnitellulla tu-
                                                                              ristisataman rakennushankkeella, joka mainitaan tämän
                            (Asia C-60/03)                                    direktiivin liitteessä II, sellaisia ominaispiirteitä, että sen
                                                                              ympäristövaikutukset olisi pitänyt arvioida
                          (2003/C 112/16)
                                                                       b)     velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
                                                                              kulut.
Bundesarbeitsgericht on pyytänyt 6.11.2002 tekemällään pää-
töksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
14.2.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
ratkaisua asiassa Wolff & Müller GmbH & Co. KG vastaan José
                                                                       Oikeudelliset perusteeet ja pääasialliset perustelut
Filipe Pereira Félix seuraavaan kysymykseen:
Onko sellainen kansallinen sääntely EY 49 artiklan (aiemmin
                                                                       Italian viranomaiset eivät ole millään tavoin selittäneet komis-
EY:n perustamissopimuksen 59 artiklan) vastainen, jonka
                                                                       siolle, miksi Fassacesiaan (Chieti) suunnitellun turistisatama-
mukaan sellainen rakennusyrittäjä, joka on antanut toiselle
                                                                       hankkeen osalta ei olisi tarpeen suorittaa direktiivin 85/337/
yrittäjälle toimeksi rakennuspalvelujen suorittamisen, vastaa
                                                                       ETY 4 artiklan 2 kohdan mukaista ympäristövaikutusten
tämän yrittäjän tai aliurakoitsijan velvoitteista maksaa työnte-
                                                                       arviointia.
kijälle vähimmäispalkkaa tai maksaa työehtosopimusosapuo-
lien yhteiseen rahastoon suoritettavat maksut, kuten sellainen
takaaja, joka on luopunut mahdollisuudesta vaatia, että velkaa
on ensiksi haettava pakkotäytäntöteitse päävelalliselta, kun
vähimmäispalkka käsittää rahamäärän, joka on maksettava                Ei kuitenkaan ole selvää, että tämän hankkeen ominaispiirteet
verojen ja sosiaaliturva- ja työttömyysturvamaksujen tai vas-          olisi tutkittu suhteessa eläimille, kasveille ja maisemalle aiheu-
taavien sosiaalivakuutusmaksujen pidättämisen jälkeen työnte-          tuviin mahdollisiin vaikutuksiin. Se seikka, ettei kyseistä aluetta
kijälle (nettopalkka), jos vastikkeen saamisen turvaaminen             ole ehdotettu yhteisön kannalta tärkeäksi alueeksi on lisäsyy
työntekijöille ei ole lain ensisijainen päämäärä tai se on vain        siihen, että sen ympäristövaikutukset olisi pitänyt ottaa huo-
lain toissijainen päämäärä?                                            mioon. Lisäksi se seikka, että tämä tarkastaminen on suoritettu
                                                                       vasta rakennusluvan myöntämisen jälkeen, on toinen sellainen
                                                                       seikka, jonka perusteella voidaan päätellä, että hanke on
                                                                       aloitettu sekavasti.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 13 päivänä maaliskuuta 2003 asiassa T-125/01, José Martí Peix, SA vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Kalastus – Yhteisön taloudellinen tuki – Tuen vähentäminen – Vanhentuminen – Kohtuullinen aika – Suhteellisuusperiaate)

text:
C 146/38                 FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                          21.6.2003
                                              ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                     komissio ei ole rajoittanut tuen palauttamista koskevaa vaati-
                 TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                        mustaan summiin, jotka vastaavat sitä osuutta hankkeesta, joka
                                                                              kantajan itsensä oli myöntämispäätöksen mukaan toteutettava.
                  13 päivänä marraskuuta 2003                          2)     Kanne hylätään muilta osin.
                                                                       3)     Kaikki asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
asiassa T-340/00, Comunità montana della Valnerina vas-
             taan Euroopan yhteisöjen komissio (1)
                                                                       (1 ) EYVL C 4, 6.1.2001.
(EMOTR – Taloudellisen tuen peruuttaminen – Asetuksen
N:o 4253/88 24 artikla – Suhteellisuusperiaate ja oikeusvar-
   muuden periaate – Perustelut – Puolustautumisoikeudet)
                                                                              YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                          (2003/C 146/68)                                                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                13 päivänä maaliskuuta 2003
                     (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                       asiassa T-125/01, José Martí Peix, SA vastaan Euroopan
                                                                                yhteisöjen komissio (1)
Asiassa T-340/00, Comunità montana della Valnerina, edusta-            (Kalastus – Yhteisön taloudellinen tuki – Tuen vähentämi-
jinaan asianajajat E. Cappelli ja P. De Caterini, prosessiosoite       nen – Vanhentuminen – Kohtuullinen aika – Suhteellisuus-
Luxemburgissa, jota tukee Italian tasavalta (asiamiehinään                                            periaate)
U. Leanza ja G. Aiello), vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
(asiamiehinään C. Cattabriga ja M. Moretto), jossa kantaja                                        (2003/C 146/69)
vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa
komission 14.8.2000 tekemän päätöksen K(2000) 2388,
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
jolla peruutettiin asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamista
koskevista säännöksistä Euroopan maatalouden ohjaus- ja
tukirahaston ohjausosaston osalta 19 päivänä joulukuuta 1988
annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4256/88 (EYVL                    Asiassa T-125/01, José Martí Peix, SA, kotipaikka Huelva
L 374, s. 25) mukaisesti Comunità Montana della Valnerinalle           (Espanja), edustajanaan asianajajat J.-R. García-Gallardo Gil-
EMOTR:n ohjausosaston tuen myöntämisestä 10.11.1993                    Fournier ja D. Domínguez Pérez, vastaan Euroopan yhteisöjen
tehdyllä komission päätöksellä K(93) 3182 myönnetty tuki               komissio (asiamiehinään aluksi L. Visaggio ja J. Guerra Fernán-
hankkeeseen nro 93.IT.06.016, jonka nimi oli ”Metsätalous-,            dez, ja sittemmin S. Pardo Quintillán ja Guerra Fernández),
maatalous- ja elintarvikealan pilotti- ja esittelyhanke vuoristo-      jossa kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
alueiden syrjäseuduilla (Ranska, Italia)”, ensimmäisen oikeusas-       tuin kumoaa komission 19.3.2001 tekemän päätöksen, jolla
teen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa:              vähennettiin tukea, joka José Martí Peix S.A:lle on myönnetty
jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit J. Azizi ja            16.12.1991 tehdyllä komission päätöksellä K(91) 2874 lo-
M. Jaeger, kirjaaja: johtava hallintovirkamies J. Palacio Gonzá-       pull./11, jota on muutettu kalastusalan yhteisyrityksen perusta-
lez, on antanut 13.3.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on             mista koskevasta hankkeesta 12.5.1993 tehdyllä komission
seuraava:                                                              päätöksellä K(93) 1131 lopull./4, ensimmäisen oikeusasteen
                                                                       tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston
                                                                       puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit J. Azizi ja M. Jaeger,
1)    Komission 14.8.2000 tekemä päätös C(2000) 2388, jolla            kirjaaja: apulaiskirjaaja B. Pastor, on antanut 13.3.2003 tuo-
      peruutettiin asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamista koske-     mion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
      vista säännöksistä Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahas-
      ton ohjausosaston osalta 19 päivänä joulukuuta 1988 annetun      1)     Kanne hylätään.
      neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4256/88 (EYVL L 374, s. 25)
      mukaisesti Comunità Montana della Valnerinalle EMOTR:n           2)     Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
      ohjausosaston tuen myöntämisestä 10.11.1993 tehdyllä ko-
      mission päätöksellä C(93) 3182 myönnetty tuki hankkeeseen
      nro 93.IT.06.016, jonka nimi oli ”Metsätalous-, maatalous-       (1 ) EYVL C 245, 1.9.2001.
      ja elintarvikealan pilotti- ja esittelyhanke vuoristoalueiden
      syrjäseuduilla (Ranska, Italia)” kumotaan siltä osin kuin


title: Asia C-432/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 1.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt conseil de prud’hommes de Paris – Ranska) – O v. Bio Philippe Auguste SARL (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Yhdenvertaisen kohtelun ja ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaatteet — Direktiivi 2000/78/EY — Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa — 2 artiklan 1 kohta ja 2 kohdan a alakohta — Ikään perustuva erilainen kohtelu — Tilanteiden vertailukelpoisuus — Sellaisen määräaikaisen työsopimuksen päättymiseen perustuvan korvauksen maksaminen, jonka tarkoituksena on epävarmuuden kompensoiminen — Se, että tätä korvausta ei makseta nuorille, jotka työskentelevät koulu- tai yliopistolomiensa aikana)

text:
               16.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 1.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt conseil de prud’hommes de Paris – Ranska) – O v. Bio Philippe Auguste SARL
   (Asia C-432/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Yhdenvertaisen kohtelun ja ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaatteet - Direktiivi 2000/78/EY - Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa - 2 artiklan 1 kohta ja 2 kohdan a alakohta - Ikään perustuva erilainen kohtelu - Tilanteiden vertailukelpoisuus - Sellaisen määräaikaisen työsopimuksen päättymiseen perustuvan korvauksen maksaminen, jonka tarkoituksena on epävarmuuden kompensoiminen - Se, että tätä korvausta ei makseta nuorille, jotka työskentelevät koulu- tai yliopistolomiensa aikana))
   (2015/C 381/11)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil de prud’hommes de Paris

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: O

      Vastaaja: Bio Philippe Auguste SARL

      Tuomiolauselma

   Ikään perustuvan syrjinnän kiellon periaatetta, joka on vahvistettu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 artiklassa ja jota on konkretisoitu yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetulla neuvoston direktiivillä 2000/78/EY, on tulkittava siten, että se ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan sopimuksen päättymiseen perustuvaa korvausta, jota maksetaan palkanlisänä määräaikaisen työsopimuksen päättyessä silloin, kun työsopimussuhteet eivät jatku toistaiseksi voimassa olevalla sopimuksella, ei makseta siinä tapauksessa, että sopimus on tehty nuoren kanssa ajanjaksoksi, joka sisältyy hänen koulu- tai yliopistolomiinsa.

      (1)  EUVL C 431, 1.2.2014.


title: Asia C-325/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Rejonowy w Koszalinie (Puolan tasavalta) on esittänyt 28.6.2011 — Krystyna Alder ja Ewald Alder v. Sabina Orłowska ja Czesław Orłowski

text:
               10.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/29

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Rejonowy w Koszalinie (Puolan tasavalta) on esittänyt 28.6.2011 — Krystyna Alder ja Ewald Alder v. Sabina Orłowska ja Czesław Orłowski
   (Asia C-325/11)
   2011/C 269/56
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sąd Rejonowy Koszalinie

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Krystyna Alder ja Ewald Alder

      Vastaajat: Sabina Orłowska ja Czesław Orłowski

      Ennakkoratkaisukysymys

   Tuleeko oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa 13.11.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1393/2007 (1) 1 artiklan 1 kohtaa ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 18 artiklaa tulkita siten, että sellaisen oikeudenkäynnin osapuolen, jolla on vakituinen asuinpaikka tai joka oleskelee tavanomaisesti toisessa jäsenvaltiossa ja joka ei ole nimennyt oikeudenkäyntiasiamiestä tiedoksiantoja varten siinä jäsenvaltiossa, jossa oikeudenkäynti pidetään, voidaan katsoa saaneen tiedoksi hänelle tarkoitetut oikeudenkäyntiasiakirjat, kun ne on liitetty käsiteltävän asian asiakirja-aineistoon?

      (1)  Oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa (asiakirjojen tiedoksianto) ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1348/2000 kumoamisesta 13.11.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1393/2007, EUVL L 324, s. 79.


title: Asia F-104/09: Kanne 21.12.2009 — Diego Canga Fano v. neuvosto

text:
               13.2.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 37/51

         Kanne 21.12.2009 — Diego Canga Fano v. neuvosto
   (Asia F-104/09)
   2010/C 37/81
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Diego Canga Fano (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Rodriguez ja C. Bernard-Glanz)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kumoamiskanne vastaajan päätöksestä, jolla kantajaa ei otettu palkkaluokkaan AD 13 ylennettyjen virkamiesten luetteloon vuoden 2009 ylennyskierroksella.

      Vaatimukset

               —

               Nimittävän viranomaisen päätös, jolla kantajaa ei otettu palkkaluokkaan AD 13 ylennettyjen virkamiesten luetteloon vuoden 2009 ylennyskierroksella, on kumottava;

               —

               nimittävän viranomaisen päätös, jolla hylättiin kantajan valitus, on kumottava tarvittaessa;

               —

               nimittävä viranomainen on velvoitettava suorittamaan kantajalle kohtuuden mukaan (ex aequo et bono) määritelty 150 000 euron suuruinen summa korvauksena henkisestä kärsimyksestä, laillisine viivästyskorkoineen siitä päivästä lukien, jolloin se tulee maksettavaksi, sekä kohtuuden mukaan (ex aequo et bono) määritelty 50 000 euron suuruinen summa korvauksena ammatillisesta vahingosta, laillisine viivästyskorkoineen siitä päivästä lukien, jolloin se tulee maksettavaksi;

               —

               neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-10/07: Kanne 8.1.2007 — FVB v. SMHV — FVD (FVB)

text:
               10.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/35

         Kanne 8.1.2007 — FVB v. SMHV — FVD (FVB)
   (Asia T-10/07)
   (2007/C 56/67)
   Kannekirjelmän kieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: FVB Gesellschaft für Finanz- und Versorgungsberatung mbH (Osnabrück, Saksa) (edustaja: Rechtsanwalt P. Koehler)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: FVD Gesellschaft für Finanzplanung und Vorsorgemanagement Deutschland mbH
   Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) neljännen valituslautakunnan 6.11.2006 tekemää päätöstä (asia R 1343/2005-4) on muutettava siten, että Finanz- und Versorgungsdienstgesellschaft für Finanzberatung und Vorsorgemanagement mbH:n hakemusta nro 2 126 175 vastaan tekemästä väitteestä nro B 549 362 12.5.2006 tehty päätös on kumotaan ja väite hylätään;

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”FVB” luokkiin 35 ja 36 kuuluvia palveluita varten (hakemus nro 2 126 175).

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: FVD Gesellschaft für Finanzplanung und Vorsorgemanagement Deutschland mbH

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Luokkaan 36 kuuluvia palveluita varten rekisteröity Saksan sanamerkki ”FVD”, jonka perusteella vastustetaan rekisteröintiä luokkaa 36 varten.

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen, hakemuksen osittainen hylkääminen.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen.

      Kanneperusteet: Riidanalaisella päätöksellä rikotaan asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, koska kilpailevien tavaramerkkien välillä ei ole sekaannusvaaraa.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).