title: Asia F-24/15: Virkamiestuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 17.12.2015 – Di Marzio v. neuvosto (Henkilöstö — Sopimussuhteinen toimihenkilö — Tehtäväryhmä I — Työsopimuksen luokitteleminen uudelleen palkkaluokan AST 3, AST 4 tai AST 5 toistaiseksi voimassa olevaksi väliaikaisen toimihenkilön työsopimukseksi tai tehtäväryhmän III sopimussuhteisen toimihenkilön toistaiseksi voimassa olevaksi työsopimukseksi — Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 2, 3 a, 3 b, 80 ja 88 artikla — Perusteluvelvollisuus — Ilmeinen arviointivirhe — Hyvän hallinnon periaate — Huolenpitovelvollisuus — Selvästi täysin perusteeton kanne — Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 81 artikla)

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/100

         Virkamiestuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 17.12.2015 – Di Marzio v. neuvosto
   (Asia F-24/15) (1)

   ((Henkilöstö - Sopimussuhteinen toimihenkilö - Tehtäväryhmä I - Työsopimuksen luokitteleminen uudelleen palkkaluokan AST 3, AST 4 tai AST 5 toistaiseksi voimassa olevaksi väliaikaisen toimihenkilön työsopimukseksi tai tehtäväryhmän III sopimussuhteisen toimihenkilön toistaiseksi voimassa olevaksi työsopimukseksi - Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 2, 3 a, 3 b, 80 ja 88 artikla - Perusteluvelvollisuus - Ilmeinen arviointivirhe - Hyvän hallinnon periaate - Huolenpitovelvollisuus - Selvästi täysin perusteeton kanne - Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 81 artikla))
   (2016/C 048/116)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Antony Di Marzio (Limelette, Belgia) (edustaja: asianajaja M. Velardo)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Bauer ja M. Veiga)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus sen päätöksen kumoamiseksi, jolla hylättiin kantajan vaatimus hänen tehtäväryhmän I sopimussuhteisen toimihenkilön työsopimuksensa luokittelemiseksi uudelleen väliaikaisen toimihenkilön työsopimukseksi tai vaihtoehtoisesti tehtäväryhmän III sopimussuhteisen toimihenkilön työsopimukseksi, ja vaatimus saada korvausta väitetystä henkisestä kärsimyksestä ja aineellisesta vahingosta.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään selvästi täysin perusteettomana.

               2)

               Antony Di Marzio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 127, 20.4.2015, s. 43.


title: Asia C-281/04 P: Michael Leightonin, Graham Fenchin ja John Neigerin 25.6.2004 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen viidennen jaoston asiassa T-24/04, Michael Leighton, Graham Fench ja John Neiger vastaan Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio, 3.5.2004 tekemästä määräyksestä

text:
               11.9.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 228/25

         Michael Leightonin, Graham Fenchin ja John Neigerin 25.6.2004 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen viidennen jaoston asiassa T-24/04, Michael Leighton, Graham Fench ja John Neiger vastaan Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio, 3.5.2004 tekemästä määräyksestä
   (Asia C-281/04 P)
   (2004/C 228/52)
   Michael Leighton, Graham Fench ja John Neiger ovat valittaneet 25.6.2004 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen viidennen jaoston asiassa T-24/04, Michael Leighton, Graham Fench ja John Neiger v. Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio 3.5.2004 tekemästä määräyksestä. Valittajien edustaja on asianajaja J. S. Barnett.
   Valittajat vaativat, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               kumoaa määräyksen

               —

               hyväksyy valittajien vaatimukset, jotka on esitetty kanteen liitteenä olevassa kirjelmässä, tai toissijaisesti

               —

               siirtää asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi, ja joka tapauksessa

               —

               velvoittaa vastaajat korvaamaan valittajien oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
   Valittajat väittävät, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys on kumottava sillä perusteella, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudenkäyntivirheen, koska se on käsitellyt valittajien nostamaa kannetta EY 226 artiklan nojalla nostettuna kanteena, vaikka se oli tosiasiallisesti nostettu EY 232 artiklan nojalla.


title: Asia T-180/15: Kanne 14.4.2015 – Icap ym. v. komissio

text:
               27.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 245/30

         Kanne 14.4.2015 – Icap ym. v. komissio
   (Asia T-180/15)
   (2015/C 245/37)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Icap plc (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta), Icap Management Services Ltd (Lontoo) ja Icap New Zealand Ltd (Wellington, Uusi-Seelanti) (edustajat: asianajajat C. Riis-Madsen ja S. Frank)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan kokonaan tai osittain komission 4.2.2015 antaman päätöksen asiassa AT.39861 – Yen Interest Rate Derivatives – C(2015) 432 final

               —

               toissijaisesti kumoamaan määrätyn sakon tai alentamaan sen määrää

               —

               velvoittamaan joka tapauksessa vastaaja korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut ja muut kulut asiassa

               —

               toteuttamaan muut asianmukaisiksi katsomansa toimenpiteet.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kuuteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki tosiseikkoja koskevia ja oikeudellisia virheitä, kun se katsoi, että pankit harjoittivat toimintaa, jonka ”tarkoituksena” oli kilpailun rajoittaminen ja/tai vääristäminen.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja teki tosiseikkoja koskevia ja oikeudellisia virheitä, kun se katsoi, että se, että kantajat väitetysti helpottivat pankkien toimintaa, merkitsi SEUT 101 artiklassa tarkoitettua kilpailuoikeuden loukkaamista.

                           —

                           Kantajien mukaan SEUT 101 artikla ei kata sellaisen avunantajan toimintaa, joka ei ota osaa kilpailua rajoittavaan/vääristävään sopimukseen. Komission soveltama kriteeri oli niiden mukaan joka tapauksessa virheellinen ja se kattaa liian laajan toiminnan kirjon, joka ei liity tarpeeksi läheisesti kilpailusääntöjen rikkomisen muodostavaan toimintaan. Kantajien toiminta ei kuulu vastaajan hyväksymän helpottamiskriteerin soveltamisalaan. Kantajat esittävät erityisesti, että sen toteaminen, että kantajat helpottivat tietojenvaihtoa pankkien välillä, ei perustu tosiseikkoihin, ja että vastaaja ei esitä ensimmäistäkään esimerkkiä siitä, että kantajat helpottivat tällaista tietojenvaihtoa. Kantajien mukaan tämä pätee myös kohdennettujen kauppojen (alignment trades) tutkimiseen. Yen LIBPR -tietojen hyväksikäytöstä kantajat väittävät, että komissio on myöntänyt, että vain yksi kahdesta pankista tiesi ICAP:n osallisuudesta. ICAP:llä sinänsä ei kantajien mukaan ollut avustavaa roolia, kun on kyse pankkien toiminnasta. Ne toteavat lisäksi kyseisistä rikkomisista, että rikkomistoiminta alkoi paljon ennen ICAP:n väitetyn avustamisen aloittamista.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki tosiseikkoja koskevia ja oikeudellisia virheitä, kun se vahvisti kantajien väitetyn rikkomisiin osallistumisen keston.

                           —

                           Kantajat väittävät, että pankit olivat jenin korkojohdannaisten kauppakumppaneita, minkä vuoksi ne tunsivat toistensa kaupankäyntiasemat ja intressit. Komission esittämät todisteet sen argumentin tueksi, että ICAP tiesi kahdenvälisestä kilpailuoikeuden rikkomisesta, ovat näin ollen kantajien mukaan merkityksettömiä, epämääräisiä ja harhaanjohtavia. Kantajat väittävät edelleen, että komission näkökannassa oletetaan, että kantajat olivat tietoisia ja että ne toimivat pankkien kahdenvälisen kilpailusääntöjen rikkomisen päättymiseen saakka, esittämättä minkäänlaisia todisteita siitä, että kantajat olivat jatkuvasti tietoisia pankkien rikkomisista.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio loukkasi syyttömyysolettaman periaatetta ja hyvän hallintotavan periaatetta.

                           —

                           Kantajien mukaan komissio toteutti sekamuotoisen sovintomenettelyn, jossa joulukuussa 2013 hyväksytyssä sovintopäätöksessä mainittiin ICAP kuvailemalla laajasti sen avustavaa roolia. Kyseisestä hetkestä lähtien komissio ei voinut enää väittää, ettei se ollut puolueellinen ICAP:n tapausta käsitellessään.

               5)

               Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio rikkoi sakkoja koskevia suuntaviivoja sekä loukkasi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, suhteellisuusperiaatetta ja oikeusvarmuuden periaatetta.

                           —

                           Kantajat väittävät, että komissio loukkasi oikeusvarmuuden periaatetta määräämällä sakkoja, jotka ylittävät pelkät nimelliset sakot. Tämä merkitsee niiden mukaan myös poikkeamista sen päätöskäytännöstä. Kantajat väittävät edelleen, että komissio rikkoi sakkoja koskevia suuntaviivojaan kieltäytymällä käyttämästä kantajien myynnin arvoa sakon perustana, jättämällä täsmentämättä riittävästi sakon laskentatapaansa ja jättämällä perustelematta nämä poikkeamat aikaisemmasta päätöskäytännöstään. Kantajien mukaan komissio loukkasi niin ikään yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, koska se kohteli kantajia eri tavalla kuin muita välittäjiä, joita syytettiin avunannosta samankaltaisissa olosuhteissa ja saman rikkomisen yhteydessä, ja kohteli kantajia kuin pankkeja, jotka syyllistyivät rikkomiseen, vaikka niitä moititaan yksinomaan avunannosta. Kantajat väittävät, että määrätyt sakot ovat tämän vuoksi täysin suhteettomia ja että komissio on näin ollen loukannut suhteellisuusperiaatetta.

               6)

               Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komissio loukkasi ne bis in idem -periaatetta.


title: Asia T-289/15: Kanne 2.6.2015 – Hamas v. neuvosto

text:
               27.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 245/43

         Kanne 2.6.2015 – Hamas v. neuvosto
   (Asia T-289/15)
   (2015/C 245/52)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Hamas (Doha, Qatar) (edustaja: asianajaja L. Glock)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan niitä henkilöitä, ryhmiä ja yhteisöjä, joihin sovelletaan erityistoimenpiteiden toteuttamisesta terrorismin torjumiseksi hyväksytyn yhteisen kannan 2001/931/YUTP 2, 3 ja 4 artiklaa, koskevan luettelon ajan tasalle saattamisesta ja muuttamisesta sekä päätöksen 2014/483/YUTP kumoamisesta 26.3.2015 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2015/521 Hamasta (mukaan lukien Hamas-Izz al-Din al-Qassem) koskevilta osin

               —

               kumoamaan tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta sekä täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 790/2014 kumoamisesta 26.3.2015 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 2015/513 Hamasta (mukaan lukien Hamas-Izz al-Din al-Qassem) koskevilta osin

               —

               velvoittaa neuvoston korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seitsemään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu yhteisen kannan 2001/931 (1) 1 artiklan 4 kohdan rikkomiseen siltä osin kuin kansalliset päätökset, joihin neuvosto on vedonnut, eivät täytä mainitussa artiklassa asetettuja edellytyksiä sille, että niitä voitaisiin pitää toimivaltaisen viranomaisen tekeminä päätöksinä.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu tosiseikkojen paikkansapitävyyden osalta tehtyyn virheeseen, koska olennaista osaa niistä tosiseikoista, jotka neuvosto on maininnut, ei ole tuettu millään näytöllä.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siltä osin tehtyyn arviointivirheeseen, voidaanko Hamas-järjestöä pitää terroristijärjestönä.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu puuttumattomuusperiaatteen – joka on esteenä sille, että Hamasia, joka on laillinen poliittinen liike, joka on voittanut Palestiinassa järjestetyt vaalit ja joka muodostaa Palestiinan hallituksen ydinryhmän, voitaisiin pitää terroristiyhteisönä – loukkaamiseen.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu siihen, että neuvosto ei ole noudattanut perusteluvelvollisuuttaan.

               6)

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu kantajan puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen ja sillä tehokkaaseen, tuomioistuimen tarjoamaan oikeussuojaan kansallisen vaiheen aikana olevan oikeuden loukkaamiseen.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste, joka perustuu omaisuudensuojan loukkaamiseen siltä osin kuin kantajan varojen jäädyttäminen merkitsee sen omaisuudensuojaan kohdistuvaa perusteetonta loukkausta.

      (1)  Neuvoston yhteinen kanta 27.12.2001 erityistoimenpiteiden toteuttamisesta terrorismin torjumiseksi (EYVL L 344, s. 93).


title: Asia C-1/06: Finanzgericht Hamburgin  15.12.2005  tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Bonn Fleisch Ex- und Import GmbH vastaan Hauptzollamt Hamburg-Jonas

text:
               25.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 74/4

         Finanzgericht Hamburgin 15.12.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Bonn Fleisch Ex- und Import GmbH vastaan Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Asia C-1/06)
   (2006/C 74/09)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Finanzgericht Hamburg on pyytänyt 15.12.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 3.1.2006, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Bonn Fleisch Ex- und Import GmbH vastaan Hauptzollamt Hamburg-Jonas ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:

               1)

               Onko toimivaltaisella toimielimellä oikeus ja velvollisuus tunnustaa myös omasta aloitteestaan muiden asiakirjojen vastaavuus asetuksen N:o 3665/87 47 artiklan 3 kohdan (1) mukaisesti?

               2)

               Voidaanko asetuksen N:o 3665/87 47 artiklan 3 kohdan mukainen perusteltu vastaavuushakemus tehdä myös konkludenttisesti varotoimenpiteenä?

      (1)  EYVL L 351, s. 1.


title: Asia C-333/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil de Prud’hommes de Caen (Ranska) on esittänyt 20.8.2009 — Sophie Noël v. Pronuptia Boutiques Province SA -nimisen, selvitystilassa olevan yhtiön pesänselvittäjä SCP Brouard Daude ja Centre de Gestion et d’Étude AGS (C.G.E.A.) IDF Est

text:
               24.10.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 256/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil de Prud’hommes de Caen (Ranska) on esittänyt 20.8.2009 — Sophie Noël v. Pronuptia Boutiques Province SA -nimisen, selvitystilassa olevan yhtiön pesänselvittäjä SCP Brouard Daude ja Centre de Gestion et d’Étude AGS (C.G.E.A.) IDF Est
   (Asia C-333/09)
   2009/C 256/28
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil de Prud’hommes de Caen

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Sophie Noël

      Vastaajat: SCP Brouard Daude, Pronuptia Boutiques Province SA -selvitystilassa olevan yhtiön pesänselvittäjä ja Centre de Gestion et d’Étude AGS (C.G.E.A.) IDF Est

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 14 artiklassa, jonka otsikko on ”syrjinnän kielto” määrätään seuraavaa: ”Tässä yleissopimuksessa tunnustetuista oikeuksista ja vapauksista nauttiminen taataan ilman minkäänlaista sukupuoleen, rotuun, ihonväriin, kieleen, uskontoon, poliittisiin tai muihin mielipiteisiin, kansalliseen tai yhteiskunnalliseen alkuperään, kansalliseen vähemmistöön kuulumiseen, varallisuuteen, syntyperään tai muuhun asemaan perustuvaa syrjintää”
               Eikö kyseessä ole erilainen kohtelu tilanteessa, jossa sellaisilla taloudellisista syistä irtisanotuilla työntekijöillä, jotka ovat hyväksyneet sopimuksen palkkauksensa uudelleen järjestämisestä, on oikeus riitauttaa työsopimuksensa irtisanominen viiden vuoden ajan, kun taas työntekijöitä, jotka eivät ole hyväksyneet tätä sopimusta, koskee työsopimuslain L.1235-7 §:ssä tarkoitettu vuoden mittainen muutoksenhakuaika?

               2)

               Kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen 26 artiklassa — joka on ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn sopimuksen 14 artiklan perusta — määrätään seuraavaa: ”Kaikki ihmiset ovat oikeudellisesti yhdenvertaisia ja oikeutettuja ilman minkäänlaista syrjintää yhtäläiseen lain suojaan. Tässä suhteessa lain tulee kieltää kaikki syrjintä ja taata kaikille henkilöille yhtäläinen ja tehokas suojelu rotuun, ihonväriin, sukupuoleen, kieleen, uskontoon, poliittiseen tai muuhun mielipiteeseen, kansalliseen tai yhteiskunnalliseen alkuperään, omaisuuteen, syntyperään tai muuhun asemaan perustuvaa syrjintää vastaan”.
               Onko Ranskan tuomioistuimen 4.10.1958 annetun Ranskan perustuslain 55 artiklan mukaisesti sovellettava 16.12.1966 tehdyn kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen 26 artiklan määräyksiä ja jätettävä soveltamatta työsopimuslain L. 1235-7 syrjiviä säännöksiä, jotka perustuvat 18.1.2005 annettuun pelkästään laintasoiseen 18.1.2005 annettuun säädökseen nro 2005-35, joka on annettu jälkeen sen jälkeen kun kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia koskeva yleissopimus tuli voimaan 4.2.1981 Ranskassa?


title: Asia T-351/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.1.2017 – Papapanagiotou v. parlamentti (Julkiset tavarahankinnat — Tarjouspyyntömenettely — Toimistokalusteet — Tarjoajan tarjouksen hylkääminen — Sopimuksentekoperusteet — Päätös tarjouspyyntömenettelyn peruuttamisesta — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               13.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 78/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.1.2017 – Papapanagiotou v. parlamentti
   (Asia T-351/15) (1)

   ((Julkiset tavarahankinnat - Tarjouspyyntömenettely - Toimistokalusteet - Tarjoajan tarjouksen hylkääminen - Sopimuksentekoperusteet - Päätös tarjouspyyntömenettelyn peruuttamisesta - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2017/C 078/42)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Papapanagiotou AVEEA (Sérres, Kreikka) (edustajat: asianajajat S. Pappas ja I. Ioannidis)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: P. Biström ja S. Toliušis)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jolla vaaditaan kumoamaan toimistokalusteiden hankintaa koskevan tarjouskilpailumenettelyn INLO.AO-2012-017-LUX-UAGBI-02 (EUVL 2013/S 138-239094) yhteydessä 27.4.2015 tehty parlamentin päätös D(2015)12887, jolla hylättiin Papapanagiotoun jättämä tarjous.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen tästä kanteesta raukeaa.

               2)

               Euroopan parlamentti vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Papapanagiotou AVEEA:n oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 311, 21.9.2015.


title: Asia T-195/03: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 29.9.2005 — Thommes v. komissio (Väliaikaiset toimihenkilöt — Asettautumiskorvaus — Asemapaikan vaihtaminen — Perheen asettautumisen tunnustamisesta kieltäytyminen — Perusteettoman edun palauttamisvaatimus)

text:
               12.11.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/21

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 29.9.2005 — Thommes v. komissio
   Asia T-195/03 (1)

   (Väliaikaiset toimihenkilöt - Asettautumiskorvaus - Asemapaikan vaihtaminen - Perheen asettautumisen tunnustamisesta kieltäytyminen - Perusteettoman edun palauttamisvaatimus)
   (2005/C 281/38)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Gustav Thommes (Wezembeek-Oppem, Belgia) (edustajat: asianajajat M. Thewes ja V. Wiot)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: J. Currall, avujanaan asianajaja B. Wägenbaur)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Komission päätösten, jotka koskevat kantajalle asemapaikan vaihtamisen yhteydessä maksetun asettautumiskorvauksen osan takaisinperintää ja asettautumiskorvauksen epäämistä uuden asemapaikan siirron yhteydessä, kumoamista koskeva vaatimus
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 200, 23.8.2003.


title: Asia T-36/05: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.9.2007 — Coats Holdings ja Coats v. komissio (Kilpailu — Kartellit ja muut yhteisjärjestelyt — Euroopan ompelutarviketuotteiden markkinat (neulat) — Tuotteiden markkinoiden jakaminen — Maantieteellisten markkinoiden jakaminen — Näytön arviointi — Kokouksiin osallistuminen — Kolmikantasopimus — Sakko — Rikkomisen vakavuus ja kesto — Lieventävät asianhaarat)

text:
               20.10.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/30

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.9.2007 — Coats Holdings ja Coats v. komissio
   (Asia T-36/05) (1)

   (Kilpailu - Kartellit ja muut yhteisjärjestelyt - Euroopan ompelutarviketuotteiden markkinat (neulat) - Tuotteiden markkinoiden jakaminen - Maantieteellisten markkinoiden jakaminen - Näytön arviointi - Kokouksiin osallistuminen - Kolmikantasopimus - Sakko - Rikkomisen vakavuus ja kesto - Lieventävät asianhaarat)
   (2007/C 247/47)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantajat: Coats Holdings Ltd (Uxbridge, Middlesex, Yhdistynyt kuningaskunta) ja J & P Coats Ltd (Uxbridge) (edustajat: solicitor W. Sibree ja solicitor C. Jeffs)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre ja K. Mojzesowicz)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ensisijaisesti (EY) 81 artiklan soveltamismenettelystä 26.10.2004 tehdyn komission päätöksen K (2004) 4221 lopullinen (asia COMP/F-1/38.338 — PO/Neulat) kumoamista koskeva vaatimus ja toissijaisesti kantajille määrätyn sakon kumoamista tai sen määrän alentamista koskeva vaatimus
   Tuomiolauselma

               1)

               (EY) 81 artiklan soveltamismenettelystä 26.10.2004 tehty komission päätös K (2004) 4221 lopullinen (asia COMP/F-1/38.338 — PO/Neulat) kumotaan siltä osin kuin siinä todetaan, että kantajat rikkoivat EY 81 artiklan 1 kohtaa 13.3.1997 jälkeen.

               2)

               Kantajille päätöksen 2 artiklassa määrätyn sakon määräksi vahvistetaan 20 miljoonaa euroa.

               3)

               Kanne hylätään muilta osin.

               4)

               Kantajat vastaavat kahdesta kolmasosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaavat kaksi kolmasosaa komission oikeudenkäyntikuluista, ja komissio vastaa yhdestä kolmasosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaa yhden kolmasosan kantajien oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 93, 16.4.2005.


title: Asia F-30/09: Kanne 31.3.2009 — Chaouch v. komissio

text:
               6.6.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/21

         Kanne 31.3.2009 — Chaouch v. komissio
   (Asia F-30/09)
   2009/C 129/37
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Dhikra Chaouch (Oetrange, Luxemburg) (edustajat: asianajajat F. Moyse ja A. Salerno)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Nimittävän viranomaisen päätöksen, jolla kantajalle on jätetty myöntämättä asettautumiskorvaus, kumoaminen.

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevaa 5 artiklaa on loukattu suhteessa 20 artiklaan ja näin ollen nimittävän viranomaisen 2.7.2008 ja 8.12.2008 tekemä päätös on kumottava

               —

               kantajalle on myönnettävä oikeus henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 5 artiklan ensimmäisen kohdan mukaiseen asettautumiskorvaukseen viivästyskorkoineen, joka on suuruudeltaan Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioitaan varten kyseessä olevaa ajanjaksoa varten vahvistama korko korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä, siitä päivästä lukien, jona oikeus korvaukseen on syntynyt, ja siihen päivään asti, jolloin maksaminen tosiasiassa tapahtuu

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-329/05: Bundesfinanzhofin 28.6.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Finanzamt Dinslaken vastaan Gerold Meindl, Christine Meindl-Bergerin osallistuessa asian käsittelyyn

text:
               29.10.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 271/16

         Bundesfinanzhofin 28.6.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Finanzamt Dinslaken vastaan Gerold Meindl, Christine Meindl-Bergerin osallistuessa asian käsittelyyn
   (Asia C-329/05)
   (2005/C 271/30)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Bundesfinanzhof on pyytänyt 28.6.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 2.9.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Finanzamt Dinslaken vastaan Gerold Meindl, Christine Meindl-Bergerin osallistuessa asian käsittelyyn, seuraavaan kysymykseen:
   Rikotaanko Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 43 artiklaa silloin, jos kyseisen jäsenvaltion alueella asuvaa verovelvollista kieltäydytään verottamasta tuloveron osalta yhteisesti tämän Itävallassa asuvan aviopuolison, josta verovelvollinen ei asu erillään, kanssa, sillä perusteella, että aviopuoliso on sekä ansainnut yhteisistä tuloista yli 10 prosenttia että myös yli 24 000 Saksan markkaa silloin, kun nämä tulot ovat Itävallan lain mukaan verovapaita?


title: Asia T-346/10: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.9.2011 — Borax Europe v. ECHA (Kumoamiskanne — REACH — Boorihapon ja vedettömän dinatriumtetraboraatin tunnistaminen erityistä huolta aiheuttaviksi aineiksi — Toimi ei koske kantajaa suoraan — Tutkimatta jättäminen)

text:
               19.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 340/23

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.9.2011 — Borax Europe v. ECHA
   (Asia T-346/10) (1)

   (Kumoamiskanne - REACH - Boorihapon ja vedettömän dinatriumtetraboraatin tunnistaminen erityistä huolta aiheuttaviksi aineiksi - Toimi ei koske kantajaa suoraan - Tutkimatta jättäminen)
   2011/C 340/48
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Borax Europe Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajaja K. Nordlander ja solicitor H. Pearson)

      Vastaaja: Euroopan kemikaalivirasto (ECHA) (asiamiehet: M. Heikkilä ja W. Broere, avustajinaan asianajajat J. Stuyck ja A. M. Vandromme)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Oliver ja E. Manhaeve, avustajanaan barrister K. Sawyer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   18.6.2010 julkaistun ECHA:n päätöksen kumoamista koskeva vaatimus; tällä päätöksellä boorihappo (EY nro 233-139-2) ja vedetön dinatriumtetraboraatti (EY nro 215-540-4) todettiin aineiksi, jotka täyttävät kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1907/2006 (EUVL L 396, s. 1) 57 artiklassa tarkoitetut kriteerit, ja siinä sisällytetään nämä aineet tunnistettujen aineiden luetteloon niiden sisällyttämiseksi mainitun asetuksen XIV liitteeseen tämän asetuksen 59 artiklan mukaisesti.

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Borax Europe Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan kemikaaliviraston (ECHA) oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 288, 23.10.2010.


title: Asia F-44/07: Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 8.10.2008 — Barbin v. parlamentti (Henkilöstö — Virkamiehet — Ylennys — Euroopan parlamentin soveltama ansiopiesteiden myöntämismenettely — Tätä menettelyä koskevien ohjeiden lainvastaisuus — Ansioiden vertailu)

text:
               6.12.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 313/56

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 8.10.2008 — Barbin v. parlamentti
   (Asia F-44/07) (1)

   (Henkilöstö - Virkamiehet - Ylennys - Euroopan parlamentin soveltama ansiopiesteiden myöntämismenettely - Tätä menettelyä koskevien ohjeiden lainvastaisuus - Ansioiden vertailu)
   (2008/C 313/101)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Florence Barbin (Luxemburg, Luxemburg) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ja É. Marchal)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: aluksi A. Lukošiūtė ja R. Ignătescu, sittemmin C. Burgos, A. Lukošiūtė ja R. Ignătescu)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhtäältä 16.10.2006 tehdyn päätöksen kumoaminen, jolla kantajalle myönnettiin vuoden 2005 ylennyskierroksella yksi ansiopiste, ja toisaalta Euroopan parlamentin 10.5.2006 toteuttamien ”Ansio- ja ylennyspisteiden myöntämistä koskevien soveltamistoimenpiteiden” I.2 kohdan c alakohdan toteaminen lainvastaiseksi
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 155, 7.7.2007, s. 45.


title: Asia C-217/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundespatentgericht (Saksa) on esittänyt 24.4.2013 — Oberbank AG v. Deutscher Sparkassen- und Giroverband e.V.

text:
               29.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 189/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundespatentgericht (Saksa) on esittänyt 24.4.2013 — Oberbank AG v. Deutscher Sparkassen- und Giroverband e.V.
   (Asia C-217/13)
   2013/C 189/17
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundespatentgericht

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Oberbank AG

      Vastapuoli: Deutscher Sparkassen- und Giroverband e.V.

      Muu osapuoli: Deutsches Patent- und Markenamt

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin (1) 3 artiklan 1 ja 3 kohta esteenä kansallisen lainsäädännön tulkinnalle, jonka mukaan rahatalousalan palveluja varten käytettävää abstraktia värimerkkiä (tässä punainen HKS 13) koskevassa kuluttajakyselyssä selvinneen korjatun paikantamisasteen on oltava vähintään 70 prosenttia, jotta voidaan olettaa, että tavaramerkki on käytössä tullut erottamiskykyiseksi?

               2)

               Onko direktiivin 3 artiklan 3 kohdan ensimmäistä virkettä tulkittava siten, että tavaramerkin rekisteröintipäivän sijaan ratkaiseva on tavaramerkin rekisteröintihakemuksen tekopäivä myös silloin, kun tavaramerkin haltija puolustautuessaan tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevaa hakemusta vastaan väittää, että tavaramerkki on joka tapauksessa tullut käytössä erottamiskykyiseksi yli kolmen vuoden kuluttua rekisteröintihakemuksen tekopäivästä mutta ennen rekisteröintiä?

               3)

               Siltä varalta, että rekisteröintihakemuksen tekopäivä on ratkaiseva myös edellä mainittujen edellytysten täyttyessä:
               Onko tavaramerkki julistettava mitättömäksi jo silloin, kun on epäselvää eikä enää voida selvittää, onko se tullut käytössä erottamiskykyiseksi rekisteröintihakemuksen tekopäivään mennessä? Vai edellyttääkö mitättömäksi julistaminen, että mitättömäksi julistamista koskevan hakemuksen tekijä osoittaa, ettei tavaramerkki ole tullut käytössä erottamiskykyiseksi rekisteröintihakemuksen tekopäivään mennessä?

      (1)  Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/95/EY (EUVL L 299, s. 25).


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 18 päivänä syyskuuta 2003 asiassa T-221/02, Giorgio Lebedef ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö – Palkkaus – Matkakulut – Matkakulujen laskentatapa)

text:
C 289/22                FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                      29.11.2003
3)    Kanne hylätään muilta osin.                                             YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                                                                                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
4)    Parlamentti vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja puolesta
      kantajan oikeudenkäyntikuluja.                                                     17 päivänä syyskuuta 2003
5)    Kantaja vastaa puolesta omista oikeudenkäyntikuluistaan.         asiassa T-233/02, Charis Alexandratos ja Maria Panagiotou
                                                                                vastaan Euroopan yhteisöjen neuvosto (1)
(1) EYVL C 219, 14.9.2002.                                             (Henkilöstö – Kumoamiskanne – Avoin kilpailu – Valinta-
                                                                       lautakunnan päätös evätä kantajilta pääsy suullisiin kokei-
                                                                       siin – Perusteluvelvollisuuden laajuus – Tuomioistuinvalvon-
                                                                       nan laajuus – Valintalautakunnan työskentelyä koskevien
                                                                                sääntöjen noudattaminen)
                                                                                (2003/C 289/47)
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                                (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)
                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                  18 päivänä syyskuuta 2003                            Asiassa T-233/02, Charis Alexandratos ja Maria Panagiotou,
                                                                       kotipaikka Bryssel, edustajanaan asianajaja C. Tagaras, vastaan
                                                                       Euroopan yhteisöjen neuvosto (asiamiehinään F. Anton ja
asiassa T-221/02, Giorgio Lebedef ym. vastaan Euroopan                 D. Zahariou), jossa kantajat vaativat ensimmäisen oikeusasteen
                     yhteisöjen komissio (1)                           tuomioistuinta kumoamaan neuvoston avoimen kilpailun A/
                                                                       393 (2000/C98 A/02) valintalautakunnan päätöksen, jolla
                                                                       kantajilta evättiin pääsy kyseisen kilpailun suullisiin kokeisiin,
(Henkilöstö – Palkkaus – Matkakulut – Matkakulujen
                                                                       ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien
                           laskentatapa)
                                                                       kokoonpanossa: puheenjohtaja V. Tiili sekä tuomarit P. Men-
                                                                       gozzi ja M. Vilaras, kirjaaja: hallintovirkamies I. Natsinas,
                         (2003/C 289/46)                               on 17.9.2003 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on
                                                                       seuraava:
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                      1)    Kanne hylätään.
                                                                       2)    Kukin osapuoli vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Asiassa T-221/02, Giorgio Lebedef, Euroopan yhteisöjen ko-
                                                                       (1) EYVL C 233, 28.9.2002.
mission virkamies, kotipaikka Senningenberg (Luxemburg), ja
63 muuta virkamiestä, edustajinaan avocat G. Bouneou ja
avocat F. Frabetti, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Eu-
roopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään J. Currall ja
V. Joris), jossa kantajat vaativat kumottavaksi komission
päätöksen, jolla on vuodesta 1996 tai 1997 lähtien muutettu
menettelyä, jota käytetään vuosittaisen matkan kulujen laske-                 YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
misessa matkan suuntautuessa Kreikkaan, siltä osin kuin                                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
kyseessä on Brindisin kautta kulkeva matkareitti, ja jossa
kantajat vaativat heitä koskevien niiden palkkakuittien mitätöi-                         30 päivänä syyskuuta 2003
mistä, joilla on pantu täytäntöön kyseinen päätös, yhteisöjen
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (kolmas jaosto), toi-            asiassa T-302/02, Michael Kenny vastaan Euroopan yhtei-
mien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts sekä                                  söjen tuomioistuin (1)
tuomarit J. Azizi ja M. Jaeger, kirjaaja: hallintovirkamies
J. Plingers, on 18.9.2003 antanut tuomion, jonka tuomiolau-            (Henkilöstö – Nimitys – Nimittävän viranomaisen harkinta-
selma on seuraava:                                                                           valta – Yksikön etu)
                                                                                (2003/C 289/48)
1)    Kanne hylätään.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
2)    Kumpikin osapuoli velvoitetaan vastaamaan omista oikeuden-
      käyntikuluistaan.
                                                                       Asiassa T-302/02, Michael Kenny, Euroopan yhteisöjen tuo-
                                                                       mioistuimen virkamies, kotipaikka Roodt-sur-Syre (Luxem-
(1) EYVL C 247, 12.10.2002.
                                                                       burg), edustajanaan asianajajat G. Vandersanden ja L. Levi,
                                                                       vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuin (asiamiehenään
                                                                       M. Schauss), jossa kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 14 päivänä helmikuuta 2001 asiassa T-3/00, Athanasios Pitsiorlas vastaan Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan keskuspankki (Tutkimatta jättäminen – Oikeus tutustua toimielimen asiakirjoihin)

text:
19.5.2001                FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                              C 150/27
–     asiassa T-74/94: J. J. H. van den Broek, G. J. E. van Laar,                YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
      J. T. Salden, J. A. M. Wouters                                                        TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                                                                                14 päivänä helmikuuta 2001
–     asiassa T-75/94: J. M. F. M. Flamand
                                                                           asiassa T-3/00, Athanasios Pitsiorlas vastaan Euroopan
                                                                                unionin neuvosto ja Euroopan keskuspankki (1)
–     asiassa T-86/94: J. Bakker, E. Hardeman, G. J. Prins, G. van
      Putten                                                               (Tutkimatta jättäminen – Oikeus tutustua toimielimen
                                                                                asiakirjoihin)
–     asiassa T-87/94: Th. H. Clemens, N. J. G. M. Costongs,                                          (2001/C 150/53)
      W. A. J. Derks, R. P. Geertsema, W. Hermsen, P. Hogen-
      kamp, J. H. Kelder, G. M. Kuijs, E. J. Liefting, J. H. Nieuwen-
      huizen, D. J. Preuter, A. J. M. Sturkenboom, J. J. de Wit                                 (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)
                                                                           Asiassa T-3/00, Athanasias Pitsiorlas, kotipaikka Thessaloniki
–     asiassa T-91/94: D. Vellema, J. ja K. Visser                         (Kreikka), edustajanaan asianajaja D. Papafilippou, vastaan
                                                                           Euroopan unionin neuvosto, (asiamiehinään M. Bauer, S. Kyria-
                                                                           kopoulou ja D. Zachariou) ja Euroopan keskuspankki (asiamie-
–     asiassa T-94/94: J. W. Esselink                                      hinään C. Zilioli, P. Vospernik ja C. Kroppenstedt), jossa
                                                                           kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                           kumoaa kaksi päätöstä, joista toisen neuvosto on tehnyt
–     asiassa T-96/94: J. P. Groot                                         30.7.1999 ja toisen Euroopan keskuspankki 8.11.1999 ja
                                                                           joilla kantajalta evättiin oikeus tutustua erääseen asiakirjaan,
                                                                           ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto),
–     asiassa T-101/94: A. J. Dubbelhuis, A. Harkema, W. Knol              toimien kokoonpanossa: presidentti B. Vesterdorf, sekä tuoma-
                                                                           rit M. Vilaras ja N. J. Forwood, kirjaaja: H. Jung, on antanut
                                                                           14.2.2001 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
–     asiassa T-104/94: H. Rozema, B. L. van der Wijk
                                                                           1)    Kanne jätetään tutkimatta siltä osin kuin se koskee neuvoston
                                                                                30.7.1999 tekemää päätöstä.
–     asiassa T-105/94: W. Talsma                                          2)    Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan oikeudenkäyn-
                                                                                tiväitettä koskevilta osiltaaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan
                                                                                neuvoston oikeudenkäyntikulut.
–     asiassa T-106/94: R. ja F. Visser, L. H. Hiddema
                                                                           (1) EYVL C 122, 29.4.2000.
–     asiassa T-118/94: J. Hoedjes, J. K. Veenstra
–     asiassa T-119/94: A. J. M. ja F. J. M. Baack, A. B. ten
      Broeke, O. Dallinga, L. A. Looman, J. H. Hoogendoorn
                                                                                YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                                                                                TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
–     asiassa T-122/94: A. G. J. van Boxtel
                                                                                2 päivänä helmikuuta 2001
–     asiassa T-124/94: K. A. Schutter                                     asiassa T-97/00, Anastassia Vakalopoulou vastaan Euroo-
                                                                                pan yhteisöjen komissio (1)
–     asiassa T-130/94: R. van Dijk, H. J. Hiermstra,                      (Väliaikainen toimihenkilö – Määräaikainen sopimus –
      A. W. J. Reijers                                                     Pidentäminen – Kumoamis- ja vahingonkorvauskanne –
                                                                           Asianomaiselle vastainen päätös – Tutkittavaksi ottamisen
                                                                                edellytysten selvä puuttuminen)
                                                                                (2001/C 150/54)
(1) EYVL C 334, 9.12.1993; C 27, 28.1.1994; C 43, 12.2.1994;
    C 59, 26.2.1994; C 90, 26.3.1994; C 103, 11.4.1994; C 120,
    30.4.1994; C 132, 14.5.1994; C 233, 20.8.1994 ja C 370,                                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
    24.12.1994.
                                                                           Asiassa T-97/00, Anastassia Vakalopoulou, Euroopan yhteisö-
                                                                           jen komission väliaikainen toimihenkilö, kotipaikka Bryssel,
                                                                           edustajinaan asianajajat J.-N. Louis ja V. Peere, Bryssel, proses-
                                                                           siosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
                                                                           (asiamiehinään G. Valsesia ja J. Currall), jossa kantaja vaatii


title: Asia C-278/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Alba Iulia (Romania) on esittänyt 6.6.2014 – SC Enterprise Focused Solutions SRL v. Spitalul Județean de Urgență Alba Iulia

text:
               8.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Alba Iulia (Romania) on esittänyt 6.6.2014 – SC Enterprise Focused Solutions SRL v. Spitalul Județean de Urgență Alba Iulia
   (Asia C-278/14)
   2014/C 303/22
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel Alba Iulia

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: SC Enterprise Focused Solutions SRL

      Vastaaja: Spitalul Județean de Urgență Alba Iulia

      Ennakkoratkaisukysymys

   Voidaanko 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (1) 23 artiklan 8 kohtaa tulkita siten, että kun hankintaviranomainen esittää hankintasopimuksen kohteena olevan tuotteen tekniset erittelyt viittaamalla tiettyyn merkkiin, tarjottavan vastaavan tuotteen ominaisuuksia on verrattava ainoastaan sellaisten tuotteiden teknisiin erittelyihin, joita valmistetaan edelleen, vai voidaanko niitä verrata myös markkinoilla olevien tuotteisiin, joiden valmistaminen on lopetettu?

      (1)  Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/18/EY (EUVL L 134, s. 114).


title: Asia T-24/03: Antonio Aresun 30.1.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 70/30                  FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                        22.3.2003
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                     mainituista toimenpiteistä. Sellaisten tukien takaisinperimi-
                                                                        nen, joita ei ole myönnetty, on selvästi aineellisen oikeuden
                                                                        vastaista.
Kantaja on Kahlassa, Thüringenissä sijaitseva posliinitehdas.
Parhaan tarjouksen tehneenä sijoittajana se osti koneita, laittei-
ta ja kiinteistöjä KAHLA Porzellan GmbH:n pesänselvittäjältä.
Komissio katsoi riidanalaisessa päätöksessä, että eräät KAHLA
Porzellan GmbH:n ja KAHLA/Thüringen Porzellan GmbH:n
hyväksi toteutetut toimenpiteet ovat valtiontukea, ja totesi,
                                                                        Antonio Aresun 30.1.2003 Euroopan yhteisöjen komis-
että ne ovat yhteismarkkinoille soveltumattomia.
                                                                                siota vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-24/03)
Kantaja riitauttaa 2,5 miljoonan Saksan markan (DEM)
suuruinen investointituen, väitteen mukaan vähämerkityksel-                                        (2003/C 70/48)
listen tukien ja sellaisten tukien takaisinperimisen, jotka on
myönnetty työpaikkojen luomiseen Arbeitsförderungsgeset-
zin (työllisyyden tukemista koskeva laki; jäljempänä AFG)                                    (Oikeudenkäyntikieli: italia)
249 h §:n mukaisesti. Kantaja vetoaa EY:n perustamissopi-
mukseen, yhteisön oikeuden perusperiaatteiden loukkaami-
seen sekä ilmeisiin tosiseikkoja koskeviin virheisiin ja
arviointivirheisiin.                                                    Antonio Aresu on nostanut 30.1.2003 Euroopan yhteisöjen
                                                                        ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo-
                                                                        pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on
                                                                        asianajaja Sergio Diana.
Kantaja väittää, että investointituen ja AFG:n 249 h §:n
perusteella myönnettyjen tukien takaisinperiminen on EY:n               Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
perustamissopimuksen vastaista. Investointituki on myönnetty
hyväksytyn ohjelman mukaisesti ja AFG:n 249 h §:n alaan                 –     kumoaa seuraavat kaksi päätöstä:
kuuluvien tukien osalta komissio on nimenomaisesti todennut
vuonna 1994, etteivät ne sisällä tukea. Molempiin tapauksiin                  a)    nimittävän viranomaisen 29.8.2002 tekemä nimen-
oli näin ollen sovellettava olemassaolevia tukia koskevia                           omainen päätös, joka sisältyy T. Lennonin
sääntöjä. Komissio ei päätöksessään kuitenkaan pitäytynyt                           2.9.2002 päivättyyn kirjeeseen D(2002)687, joka
ainoastaan tarkastamaan, oliko ohjelmien ehtoja noudatettu:                         vastaanotettiin 4.9.2002, ja jossa ilmoitetaan, ettei
se sovelsi jälkikäteen tiukempia ehtoja kuin mitkä sisältyivät                      kantajan hakemusta avoimeen virkaan COM/059/
näihin ohjelmiin tai mitkä oli asetettu tuen myöntämisen                            02 hyväksytty sekä todetaan, että virkaan on nimitet-
ehdoiksi. Komissio rikkoi siten EY 87 ja 88 artiklaa sekä                           ty M. Scannell;
oikeusvarmuuden periaatetta.
                                                                              b)    nimittävän viranomaisen 17.1.2003 tekemä hiljai-
                                                                                nen päätös, jolla se hylkäsi kantajan 17.9.2002
                                                                                tekemän valituksen edellä mainitusta päätöksestä;
Kantaja väittää lisäksi, että komissio loukkasi perustavanlaa-
tuista oikeusvarmuuden periaatetta, kun se ei ottanut huo-              –     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
mioon sitä, että sen julkistettua investointitukiohjelman hyväk-
symisen ja AFG:n 249 h §:n säännökset Euroopan yhteisöjen
virallisessa lehdessä se ei voi käyttää riidanalaisessa päätöksessä
tiukempia ehtoja. Kantaja tukeutuu myös siihen, että molem-             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
mat ohjelmat toteutettiin komission julkistamassa ja hyväksy-
mässä muodossa. Takaisinperimistä koskeva määräys on ilmei-
sen lainvastainen.                                                      Esillä olevan asian kantaja riitauttaa sen, ettei hänen hakemus-
                                                                        taan terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston yksikön päälli-
                                                                        köksi hyväksytty.
Kantaja väittää myös, että komission toteamuksia rasittavat             Kantaja vetoaa vaatimustensa tueksi riidanalaisten päätösten
olennaiset tosiseikkoja koskevat virheet ja useat ilmeiset
                                                                        perustelujen puuttumiseen, ja tämän perusteella henkilöstö-
arviointivirheet. Ensimmäinen arviointivirhe oli pitää kantajaa         sääntöjen 25 artiklan toisen kohdan rikkomiseen.
vaikeuksissa olevana yrityksenä. Vähämerkityksellisten tukien
takaisinperimiseen liittyy myös merkittäviä ja ilmeisiä tosi-
seikkoja koskevia virheitä. Kantaja ei ollut hyötynyt eräistä


title: Asia T-177/06: Kanne 3.7.2006 — Ayuntamiento de Madrid ja Madrid Calle 30 v. Euroopan yhteisöjen komissio

text:
               2.9.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 212/33

         Kanne 3.7.2006 — Ayuntamiento de Madrid ja Madrid Calle 30 v. Euroopan yhteisöjen komissio
   (Asia T-177/06)
   (2006/C 212/60)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantajat: Ayuntamiento de Madrid ja Madrid Calle 30 (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat J. L. Buendía Sierra ja R. González-Gallarza Granizo)

      Vastaajat: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Euroopan komission (Eurostat) tekemä se luokittelu on kumottava, jonka mukaan Madrid Calle 30 kuuluu ”julkisyhteisöihin” sen ”Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmän 1995” (EKT 95) mukaisesti, josta säädetään 25.6.1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2223/96 liitteessä A, ja joka perustuu komission (Eurostat) 24.4.2006 julkaisemiin tileihin, jotka liittyvät vuoden 2005 tietoihin, jotka koskevat julkista alijäämää ja julkista velkaa EY:n perustamissopimuksen liitteenä olevan liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan soveltamista varten

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Tässä kanteessa vaaditaan Euroopan komission (Eurostat) tekemän sen luokittelun kumoamista, jonka mukaan Madrid Calle 30 S.A. on ”julkisyhteisö” sen ”EUROOPAN KANSANTALOUDEN TILINPITOJÄRJESTELMÄN — EKT 95” (EKT 1995) mukaisesti, josta säädetään Euroopan kansantalouden tilinpito- ja aluetilinpitojärjestelmästä yhteisössä 25 päivänä 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2223/96 (1) liitteessä A. Kantajien mukaan tämä luokittelu perustuu komission (Eurostat) 24.4.2006 julkaisemiin tileihin, jotka koskevat julkista alijäämää ja julkista velkaa EY:n perustamissopimuksen liitteenä olevan liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan soveltamista varten.
   Kantajat väittävät, että Madrid Calle 30 on Ayuntamiento de Madridin (Madridin kaupunki) ja kolmen rakennus- ja palvelualan yrityksen muodostaman yhtymän omistama osakeyhtiö, joka on valittu julkisessa tarjouspyyntömenettelyssä ja joka toimii tiukkojen markkinahintoja koskevien kriteerien mukaisesti.
   Kantajat väittävät vaatimustensa tueksi seuraavaa:

               —

               useita EKT 95:ssä asetettuja sellaisia säänteleviä normeja on rikottu, jotka koskevat hallinnollisten yksiköiden luokittelemista ”julkisyhteisöiksi” tai ”yrityksiksi”

               —

               hallinnollisten asiakirjojen perustelemista ja asianosaisten kuulemista koskevia yleisiä periaatteita on loukattu.

      (1)  EYVL L 310, s. 1.


title: Asia T-531/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 28.1.2015 – Kicks Kosmetikkedjan v. SMHV – Kik Textilien (KICKS) (Yhteisön tavaramerkki — Väite — Väitteen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               30.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 107/27

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 28.1.2015 – Kicks Kosmetikkedjan v. SMHV – Kik Textilien (KICKS)
      (Asia T-531/13) (1)

      ((Yhteisön tavaramerkki - Väite - Väitteen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
      (2015/C 107/36)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Kicks Kosmetikkedjan AB (Tukholma, Ruotsi) (edustaja: asianajaja K. Strömholm)

         Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: I. Harrington)

         Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: Kik Textilien und Non-Food GmbH (Bönen, Saksa)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 25.7.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 992/2012-4), joka koskee Kik Textilien und Non-Food GmbH:n ja Kicks Kosmetikkedjan AB:n välistä väitemenettelyä

         Määräysosa

                  1)

                  Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

                  2)

                  Kantaja ja vastapuolena valituslautakunnassa ollut osapuoli vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne molemmat velvoitetaan korvaamaan puolet vastaajan oikeudenkäyntikuluista.

         (1)  EUVL C 359, 7.12.2013.


title: Asia C-8/01: Østre Landsretin 20.12.2000 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Assurandør-Societetet, joka edustaa Taksatorringeniä, vastaan Skatteministeriet

text:
C 61/10                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      24.2.2001
Østre Landsretin 20.12.2000 tekemällään päätöksellä esit-                Kysymys 5
tämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Assurandør-Societe-
tet, joka edustaa Taksatorringeniä, vastaan Skatteministe-               Onko kysymyksiin 1 ja 2 vastattaessa merkitystä sillä, että
                                  riet                                   suurimpien vakuutusyhtiöiden osalta vahinkotarkastuspalve-
                                                                         luista huolehtivat näiden vakuutusyhtiöiden palveluksessa ole-
                                                                         vat omat vahinkotarkastajat ja että nämä palvelut ovat näin
                             (Asia C-8/01)                               ollen arvonlisäverottomia?
                            (2001/C 61/16)                               (1) EYVL L 145, s. 1.
Østre Landsret on pyytänyt 20.12.2000 tekemällään päätök-
sellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 10.1.2001,
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asias-
sa Assurandør-Societetet, joka edustaa Taksatorringeniä, vas-
taan Skatteministeriet seuraaviin kysymyksiin:
Kysymys 1                                                                Hof van Beroep te Gentin 3.1.2001 tekemällään päätöksel-
                                                                         lä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asioissa S. Monnier
                                                                         vastaan Govan Sports N. V., E. Van Ankeren vastaan
Onko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmu-               Govan Sports N. V., Govan Sports N. V. vastaan P. Jacobs
kaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmu-                       ja Govan Sports N. V. vastaan D. D’Hondt
kainen määräytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta 1977
annettua kuudetta neuvoston direktiiviä 77/388/ETY (1) ja                                      (Asiat C-9/01–C-12/01)
erityisesti sen 13 artiklan B kohdan a alakohtaa tulkittava
niin, että vahinkotarkastuspalveluja, jotka yritys suorittaa
jäsenilleen, on pidettävä tässä artiklassa mainittuna vakuutus-                                    (2001/C 61/17)
toimintana tai siinä mainittuina vakuutustoimintaan liittyvinä
vakuutuksenvälittäjän ja vakuutusasiamiehen palveluina?
                                                                         Hof van Beroep te Gent on pyytänyt 3.1.2001 tekemällään
                                                                         päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen
                                                                         kirjaamoon 10.1.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
Kysymys 2
                                                                         ennakkoratkaisua asioissa S. Monnier vastaan Govan Sports N.
                                                                          V., E. Van Ankeren vastaan Govan Sports N. V., Govan Sports
                                                                         N. V. vastaan P. Jacobs ja Govan Sports N. V. vastaan
Onko kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 artiklan A koh-               D. D’Hondt seuraavaan kysymykseen:
dan 1 alakohdan f alakohtaa tulkittava niin, että arvonlisävero-
vapautus on myönnettävä sellaisille palveluille, jotka yritys –
joka muilta osin täyttää tässä säännöksessä asetetut vapautuk-           Ovatko palvelujen tarjoamisen vapautta koskevat perustamis-
sen edellytykset – suorittaa omille jäsenilleen, jos ei voida            sopimuksen määräykset esteenä sellaiselle lainsäädännölle,
osoittaa, että verovapautus on jo johtanut tai konkreettisesti           jossa kielletään maksua vastaan toimivien (ammattimaisten tai
uhkaa johtaa kilpailun vääristymiseen, vaan on ainoastaan                ei-ammattimaisten) urheilijoiden välittäminen, ja/tai onko sitä,
mahdollista, että kilpailu vääristyy?                                    että monopoliasema tällaisten urheilijoiden välityksen osalta
                                                                         on annettu Vlaamse Dienst voor Arbeidsbemiddelingille (Flan-
                                                                         derin työnvälityslaitos), pidettävä määräävän markkina-ase-
Kysymys 3                                                                man väärinkäyttönä? Onko siis 28.11.1975 tehdyn kuninkaan
                                                                         päätöksen säännökset yhteisön oikeuden eli erityisesti EY:n
                                                                         perustamissopimuksen 86 artiklan ja 90 artiklan 1 kohdan
Onko kysymykseen 2 vastattaessa merkitystä sillä, miten                  vastaisia, siltä osin kuin tässä kuninkaan päätöksessä annetaan
vähäisenä kilpailun vääristymisen mahdollisuutta on pidettävä,           yksinoikeus maksua vastaan toimivien ammattimaisten tai ei-
eli esimerkiksi sillä, että mahdollisuus ei ole realistinen?             ammattimaisten urheilijoiden välittämiseen julkiselle työnväli-
                                                                         tyselimelle ja tällä päätöksellä tehdään yksityisten työnvälitys-
                                                                         elinten toiminta käytännössä mahdottomaksi sitä kautta, että
Kysymys 4                                                                siinä kielletään tällainen työnvälitystoiminta ja säädetään
                                                                         tämän päätöksen vastaisesti tehtyjen sopimusten olevan mität-
                                                                         tömiä, ja siltä osin kuin kyseinen työnvälitystoiminta voi
Onko kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 artiklan A koh-               ulottua myös toisten jäsenvaltioiden kansalaisiin ja toisten
dan 1 kohdan f alakohdan kanssa ristiriidassa se, että kansalli-         jäsenvaltioiden alueelle?
sen oikeuden mukaan on mahdollista antaa tässä direktiivin
säännöksessä tarkoitettu arvonlisäverovapautus ajallisesti rajoi-
tettuna, jos on epäselvää, missä määrin vapautus voi myöhem-
min johtaa kilpailun vääristymiseen?


title: Asia C-318/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 5.7.2012 (Cour de cassationin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Société d’investissement pour l’agriculture tropicale SA (SIAT) v. Belgian valtio (Palvelujen tarjoamisen vapaus — Verolainsäädäntö — Palvelujen suorituksista maksetuista korvauksista syntyneiden kulujen vähentäminen elinkeinomenoina — Kulut, joita aiheutuu korvauksesta toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle palvelujen tarjoajalle, jolta ei kanneta siellä tuloveroa tai jonka tuloja verotetaan siellä selvästi edullisemman verojärjestelmän mukaisesti — Vähennyskelpoisuuden edellytykseksi asetettu velvollisuus osoittaa suorituksen aitous ja vilpittömyys sekä siitä maksetun korvauksen tavanomaisuus — Rajoitus — Oikeuttaminen — Veropetosten ja veronkierron torjunta — Verovalvonnan tehokkuus — Verotusvallan tasapuolinen jakautuminen jäsenvaltioiden välillä — Oikeasuhteisuus)

text:
               22.9.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 287/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 5.7.2012 (Cour de cassationin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Société d’investissement pour l’agriculture tropicale SA (SIAT) v. Belgian valtio
   (Asia C-318/10) (1)

   (Palvelujen tarjoamisen vapaus - Verolainsäädäntö - Palvelujen suorituksista maksetuista korvauksista syntyneiden kulujen vähentäminen elinkeinomenoina - Kulut, joita aiheutuu korvauksesta toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneelle palvelujen tarjoajalle, jolta ei kanneta siellä tuloveroa tai jonka tuloja verotetaan siellä selvästi edullisemman verojärjestelmän mukaisesti - Vähennyskelpoisuuden edellytykseksi asetettu velvollisuus osoittaa suorituksen aitous ja vilpittömyys sekä siitä maksetun korvauksen tavanomaisuus - Rajoitus - Oikeuttaminen - Veropetosten ja veronkierron torjunta - Verovalvonnan tehokkuus - Verotusvallan tasapuolinen jakautuminen jäsenvaltioiden välillä - Oikeasuhteisuus)
   2012/C 287/03
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour de cassation

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Société d’investissement pour l’agriculture tropicale SA (SIAT)

      Vastaaja: Belgian valtio

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Cour de cassation — EY 49 artiklan tulkinta — Verolainsäädäntö, jossa sallitaan ammatillisten kulujen vähentäminen, jos kulut suoritetaan verovelvolliselle, jonka kotipaikka on samassa jäsenvaltiossa, mutta ei sallita tällaisten kulujen vähentämistä silloin, kun verovelvollinen asuu tai sen kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, jossa verovelvolliselta ei kanneta tuloveroa tai jossa verovelvollisen tuloja verotetaan selvästi edullisemman verotusjärjestelmän mukaisesti — Palvelujen tarjoamisen vapauteen kohdistuva rajoitus

      Tuomiolauselma

   EY 49 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka perusteella maassa asuvan verovelvollisen ulkomailla asuvalle yhtiölle suorituksista tai palveluista maksamia korvauksia ei pidetä vähennyskelpoisina elinkeinomenoina, kun viimeksi mainitulta ei sen sijoittautumisvaltiossa kanneta tuloveroa tai sen tuloja verotetaan ensin mainitun jäsenvaltion tuloverojärjestelmää selvästi edullisemman verojärjestelmän mukaisesti, paitsi jos verovelvollinen osoittaa, että nämä korvaukset vastaavat todellisia ja vilpittömässä mielessä toteutettuja liiketoimia eivätkä ylitä tavanomaisia rajoja, vaikka kyseiset korvaukset ovat pääsäännön mukaan vähennyskelpoisia elinkeinomenoina, jos ne ovat tarpeellisia veronalaisen tulon hankkimiseksi tai säilyttämiseksi ja jos verovelvollinen osoittaa niiden aitouden ja määrän.

      (1)  EUVL C 246, 11.9.2010.


title: Asia T-514/13: Kanne 23.9.2013 — AgriCapital v. SMHV — agri.capital (AGRI.CAPITAL)

text:
               30.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 352/18

         Kanne 23.9.2013 — AgriCapital v. SMHV — agri.capital (AGRI.CAPITAL)
   (Asia T-514/13)
   2013/C 352/34
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: AgriCapital Corp. (New York, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat P. Meyer ja M. Gramsch)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: agri.capital GmbH (Münster, Saksa)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 10.7.2013 asiassa R 2236/2012-2 tekemän päätöksen ja

               —

               velvoittamaan vastaajan ja vastapuolen valituslautakunnassa vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”AGRI.CAPITAL” luokkien 4, 7, 35, 36, 37, 39, 40, 42 ja 45 tavaroille ja palveluille — yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus N:o 8 341 323

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sanamerkkiä ”AgriCapital” luokan 36 palveluille koskeva yhteisön tavaramerkkirekisteröinti N:o 6 192 322 ja sanamerkkiä ”AGRICAPITAL” luokan 36 palveluille koskeva yhteisön tavaramerkkirekisteröinti N:o 4 589 339

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hylättiin kokonaisuudessaan

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin

      Kanneperusteet: Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa sovellettiin virheellisesti.


title: Asia T-665/15: Kanne 13.11.2015 – Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica v. parlamentti

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/78

         Kanne 13.11.2015 – Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica v. parlamentti
   (Asia T-665/15)
   (2016/C 048/86)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Baltijas pētnieciskās žurnālistikas centrs Re:Baltica (Riika, Latvia) (edustaja: asianajaja N. Pirc Musar)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan parlamentin 15.9.2015 antaman päätöksen A(2015)8305 C, jolla hylättiin kantajan uudistettu hakemus saada tutustua tiettyihin asiakirjoihin, jotka koskivat tietoja Euroopan parlamentin jäsenten matkakuluista, päivärahoista, muista kulukorvauksista ja henkilöstöjärjestelykuluista

               —

               velvoittamaan parlamentin korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 ja 140 artiklan mukaisesti, mukaan lukien mahdollisten väliintulijoiden oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu asetuksen 1049/2001 (1) 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja asetuksen 45/2001 (2) 8 artiklan b alakohdan rikkomiseen, sillä pyydettyjä henkilötietoja ei ole suojattu unionin lainsäädännössä.

               2.

               Toinen kanneperuste perustuu asetuksen 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja asetuksen 45/2001 8 artiklan b alakohdan rikkomiseen, sillä pyydettyihin tietoihin ei annettu tutustua, vaikka edellytykset tietojen ilmaisemiselle täyttyivät.

               3.

               Kolmas kanneperuste perustuu asetuksen 1049/2001 2 ja 4 artiklan sekä 6 artiklan 3 kohdan mukaisen yleisen velvollisuuden, jonka mukaan kunkin yksittäisen asiakirjan osalta on suoritettava tutkimus, rikkomiseen.

               4.

               Neljäs kanneperuste perustuu asetuksen 1049/2001 4 artiklan 6 kohdan rikkomiseen, koska pyydettyjen asiakirjojen osittaisen tutustumisen epääminen ei ollut perusteltu.

               5.

               Viides kanneperuste perustuu asetuksen 1049/2001 7 artiklan 1 kohdassa ja 8 artiklan 1 kohdassa edellytetyn perusteluvelvollisuuden rikkomiseen, sillä parlamentti ei vastannut kaikkiin kantajan väitteisiin.

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43).

      (2)  Yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18.12.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 45/2001 (EYVL 2001, L 8, s. 1).


title: Asia T-138/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.12.2015 – Chart v. EUH (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Unionin Egyptin edustustoon sijoitettu paikallinen toimihenkilö — Sopimuksen päättyminen — Edustusto jättää toimittamatta Egyptin sosiaaliturvaviranomaiselle todistuksen toimihenkilön palvelussuhteen päättymisestä eikä korjaa tilannetta tämän osalta myöhemmin — Vanhentuminen — Jatkuva vahinko — Osittainen tutkimatta jättäminen — Hyvän hallinnon periaate — Kohtuullinen aika — Perusoikeuskirjan 41 artikla — Sellaisen oikeussäännön riittävän ilmeinen rikkominen, jolla annetaan yksityisille oikeuksia — Varma vahinko — Syy-yhteys)

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/46

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.12.2015 – Chart v. EUH
   (Asia T-138/14) (1)

   ((Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Unionin Egyptin edustustoon sijoitettu paikallinen toimihenkilö - Sopimuksen päättyminen - Edustusto jättää toimittamatta Egyptin sosiaaliturvaviranomaiselle todistuksen toimihenkilön palvelussuhteen päättymisestä eikä korjaa tilannetta tämän osalta myöhemmin - Vanhentuminen - Jatkuva vahinko - Osittainen tutkimatta jättäminen - Hyvän hallinnon periaate - Kohtuullinen aika - Perusoikeuskirjan 41 artikla - Sellaisen oikeussäännön riittävän ilmeinen rikkominen, jolla annetaan yksityisille oikeuksia - Varma vahinko - Syy-yhteys))
   (2016/C 048/52)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Randa Chart (Woluwe-Saint-Lambert, Belgia) (edustajat: asianajajat T. Bontinck ja A. Guillerme)

      Vastaaja: Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH) (asiamiehet: S. Marquardt ja M. Silva)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vahingonkorvauskanne, joka koskee korvauksen saamista vahingosta, jonka kantaja väittää itselleen aiheutuneen, koska Euroopan unionin Kairon (Egypti) edustusto ei toimittanut kantajan irtisanoutumisen jälkeen tämän todistusta palvelussuhteen päättymisestä Egyptin sosiaaliturvaviranomaiselle eikä korjannut tilannetta tämän osalta myöhemmin.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH) velvoitetaan maksamaan Randa Chartille 25 000 euron suuruinen vahingonkorvaus.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Randa Chart vastaa kahdesta kymmenesosasta omia oikeudenkäyntikulujaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan kaksi kymmenesosaa EUH:n oikeudenkäyntikuluista.

               4)

               EUH vastaa kahdeksasta kymmenesosasta omia oikeudenkäyntikulujaan, ja se velvoitetaan korvaamaan kahdeksan kymmenesosaa Randa Chartin oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 159, 26.5.2014.


title: Asia F-117/13: Kanne 30.11.2013 — ZZ v. Frontex

text:
               1.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 31/23

         Kanne 30.11.2013 — ZZ v. Frontex
   (Asia F-117/13)
   2014/C 31/41
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja S. Pappas)

      Vastaaja: Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtiva virasto (FRONTEX)

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kantajan työsopimuksen uusimatta jättämistä koskevan sen päätöksen kumoaminen, joka tehtiin sen jälkeen, kun virkamiestuomioistuin oli kumonnut hänen työsopimuksensa uusimatta jättämistä koskevan ensimmäisen päätöksen

      Vaatimukset

               —

               Frontexin 19.2.2013 tekemä päätös, jolla kantajan työsopimus jätettiin uusimatta, on kumottava

               —

               virkamiestuomioistuimen on tarvittaessa käytettävä täyttä tuomiovaltaansa varmistaakseen päätöksensä tehokas vaikutus

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-8/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 29.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de Primera Instancia n° 4 de Martorell – Espanja) – BBVA SA, aiemmin Unnim Banc SA v. Pedro Peñalva López, Clara López Durán ja Diego Fernández Gabarro (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 93/13/ETY — Lainasopimus, jonka vakuutena on kiinteistökiinnitys — Kohtuuttomat ehdot — Ulosmittausmenettely — Väite — Preklusiiviset määräajat)

text:
               21.12.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 429/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 29.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de Primera Instancia no 4 de Martorell – Espanja) – BBVA SA, aiemmin Unnim Banc SA v. Pedro Peñalva López, Clara López Durán ja Diego Fernández Gabarro
   (Asia C-8/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 93/13/ETY - Lainasopimus, jonka vakuutena on kiinteistökiinnitys - Kohtuuttomat ehdot - Ulosmittausmenettely - Väite - Preklusiiviset määräajat))
   (2015/C 429/02)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de Primera Instancia no 4 de Martorell

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: BBVA SA, aiemmin Unnim Banc SA

      Vastaaja: Pedro Peñalva López, Clara López Durán ja Diego Fernández Gabarro

      Tuomiolauselma

   Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 6 ja 7 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle siirtymäsäännökselle, jossa asetetaan kuluttajille, joiden osalta on aloitettu ennen sen lain voimaantuloa, johon kyseinen säännös sisältyy, kiinnitetyn kiinteistön ulosmittausmenettely, jota ei ole saatettu päätökseen kyseisen lain voimaantuloon mennessä, kuukauden pituinen preklusiivinen määräaika, joka lasketaan päivästä, joka seuraa tämän lain julkaisemispäivää, pakkotäytäntöönpanon vastustamiseksi sopimusehtojen väitetyn kohtuuttomuuden perusteella.

      (1)  EUVL C 102, 7.4.2014.


title: Asia C-274/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Espanja) on esittänyt 5.6.2014 – Banco de Santander S.A.

text:
               8.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid (Espanja) on esittänyt 5.6.2014 – Banco de Santander S.A.
   (Asia C-274/14)
   2014/C 303/19
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Económico Administrativo Central de Madrid

      Pääasian asianosaiset

      Muutoksenhakija: Banco de Santander S.A.

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Espanjan soveltamasta omistusosuuden hankkimisesta ulkomaisissa kohteissa johtuvan liikearvon kirjaamisesta kuluksi C 45/07 28.10.2009 tehdyn komission päätöksen 2011/5/EY (1) 2 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että siinä tunnustettua perusteltua luottamusta voidaan siinä määritellyissä puitteissa soveltaa TRLIS-lain 12 §:n 5 momentin mukaiseen rahoituksellisen liikearvon kuluksi kirjaamisen verovähennykseen, kun kyse on omistusosuuksien välillisestä hankkimisesta ulkomaisista yhtiöistä ulkomaisen holdingyhtiön suoran hankinnan kautta?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko valtiontuesta SA.35550 (13/C) (ex 13/NN, ex 12/CP) – Omistusosuuden hankkimisesta ulkomaisissa kohteissa johtuvan rahoituksellisen liikearvon kirjaaminen kuluksi – 17.7.2013 tehty päätös C(2013) 4399 final, jossa päätetään aloittaa SEUT 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely SEUT 108 artiklan ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan (josta on tullut SEUT 108 artikla) soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (2) rikkomisen vuoksi, pätemätön?

      (1)  EUVL 2011, L 7, s. 48.

      (2)  EYVL L 83, s. 1.


title: Asia C-71/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 28.7.2011 (Supreme Court of the United Kingdomin (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Office of Communications v. The Information Commissioner (Ympäristötiedon julkinen saatavuus — Direktiivi 2003/4/EY — 4 artikla — Tiedonsaantioikeuden poikkeukset — Tiedonsaantipyyntö, jossa on kyse useista mainitun direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa suojatuista eduista)

text:
               8.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 298/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 28.7.2011 (Supreme Court of the United Kingdomin (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Office of Communications v. The Information Commissioner
   (Asia C-71/10) (1)

   (Ympäristötiedon julkinen saatavuus - Direktiivi 2003/4/EY - 4 artikla - Tiedonsaantioikeuden poikkeukset - Tiedonsaantipyyntö, jossa on kyse useista mainitun direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa suojatuista eduista)
   2011/C 298/09
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Supreme Court of the United Kingdom

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Office of Communications

      Vastapuoli: The Information Commissioner

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Supreme Court of the United Kingdom — Ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/4/EY (EYVL L 41, s. 26) 4 artiklan 2 kohdan b ja e alakohdan tulkinta — Tiedonsaantioikeuden poikkeukset — Tiedonsaantipyyntö, jossa on kyse useista direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa suojatuista eduista, joille erikseen aiheutuva vahinko ei yksinään oikeuta pyynnön epäämistä

      Tuomiolauselma

   Ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/4/EY 4 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että kun viranomaisella on hallussaan ympäristötietoa tai kun tällaista tietoa pidetään hallussa viranomaista varten, viranomainen voi silloin, kun se vertaa tiedon ilmaisemiseen liittyviä yleisiä etuja tiedon ilmaisemisen epäämiseen liittyviin etuihin arvioidessaan pyyntöä saattaa kyseinen tieto luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön käyttöön, ottaa huomioon kumulatiivisesti useita kyseisessä säännöksessä tarkoitettuja epäämisperusteita.

      (1)  EUVL C 113, 1.5.2010.


title: Asia C-88/00: Supremo Tribunal Administrativon ensimäisen jaoston kolmannen alajaoston 24.11.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Directora-Geral do Departamento para os Assuntos do Fundo Social Europeu (DAFSE) vastaan MOBILCROMO-Indústria de Mobilário e Revestimentos Metálicos, Lda

text:
27.5.2000               FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 149/23
2. Onko asetusta N:o 1785/81 tulkittava siten, että määritet-          voidakseen selvittää Euroopan sosiaalirahastosta taloudellisesti
     täessä, onko tietty alue alijäämäalue, on käytettävä lasken-      tuettuihin ammatillista koulutusta koskeviin hankkeisiin liit-
     tatapaa, jonka mukaan tuolla alueella kulutettuna sokerina        tyvän varmentavan päätöksen ja tiettyä summaa koskevan
     pidetään jalostettuun tuotteeseen sisältyvää sokeria, vaikka      takaisinmaksamismääräyksen oikeudellisen luonteen. Supre-
     viimeksi mainittu kulutetaan toisessa maassa, vai onko            mo Tribunal Administrativon oikeuskäytännössä on joskus
     kyseistä määritystä tehtäessä otettava perustaksi sellainen       katsottu tältä osin, että tällaiseen päätökseen on liittynyt sen
     laskentatapa, jonka mukaan tuolla alueella kulutettuna            kumoamiseen Código do Procedimento Administrativon 133
     sokerina ei pidetä sellaiseen jalostettuun tuotteeseen sisäl-     §:n 2 momentin b kohdan nojalla johtava täydellinen toimival-
     tyvää sokeria, joka on kulutettu toisessa maassa?                 lan puuttuminen, koska alaa koskeva lopullinen päätös kuuluu
                                                                       Euroopan komission toimivaltaan. Muissa asioissa oikeus-
3. Onko asetus (EY) N:o 1361/98 pätevä, koska siinä ei                 käytännössä on omaksuttu päinvastainen näkökanta ja katsot-
     asetuksen N:o 1785/81 3 artiklan 1 kohdan, 5 artiklan             tu, että DAFSElla on kyseisellä alalla oma ja yksinomainen
     3 kohdan ja 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvisteta             toimivalta, mitä tukee se seikka, että Portugalin oikeusjärjestyk-
     kaikkia Italian alueita koskevaa johdettua interventiohin-        sessä on nimenomaisesti säädetty, että DAFSEn päätösten
     taa, perustelematta tätä millään tavoin?                          oikeaksi todistetut jäljennökset ovat täytäntöönpanokelpoisia
                                                                       kyseisestä varmentamisesta johtuvien velkojen perimiseksi.
(1) EYVL L 185, 30.6.1998, s. 1.
(2) EYVL L 185, 30.6.1998, s. 3.
(3) EYVL L 177, 1.7.1981, s. 4.                                        (1) EYVL L 289, 22.10.1983, s. 38.
                                                                       (2) EYVL L 289, 22.10.1983, s. 1.
Supremo Tribunal Administrativon ensimäisen jaoston
kolmannen alajaoston 24.11.1999 tekemällään päätöksellä
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Directora-Geral                 Verwaltungsgericht Berlinin 3.12.1999 tekemällään pää-
do Departamento para os Assuntos do Fundo Social                       töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Bülent
Europeu (DAFSE) vastaan MOBILCROMO-Indústria de                       Recep Bicakci, Bedriye Bicakci, Hidajet Kemal Bicakci ja
           Mobilário e Revestimentos Metálicos, Lda                                Burak Bicakci vastaan Land Berlin
                           (Asia C-88/00)
                                                                                (Asia C-89/00)
                         (2000/C 149/40)
                                                                                (2000/C 149/41)
Supremon Tribunal Admistrativon ensimmäisen jaoston kol-
mas alajaosto on pyytänyt 24.11.1999 tekemällään päätök-
sellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 7.3.2000,           Verwaltungsgericht Berlin on pyytänyt 3.12.1999 tekemällään
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asias-           päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomiois-
sa Directora-Geral do Departamento para os Assuntos do                 tuimeen 8.3.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
Fundo Social Eorpeu (DAFSE) vastaan MOBILCROMO-Indú-                  asiassa Bülent Recep Bicakci, Bedriye Bicacki, Hidajet Kemal
stria de Mobiliário e Revestimentos Metálicos seuraavien             Bicacki ja Burak Bicakci vastaan Land Berlin ennakkoratkaisua
yhteisön oikeuden säännösten tulkintaa koskeviin kysymyk-              seuraavaan kysymykseen:
siin:
–    Euroopan sosiaalirahaston tehtävistä tehdyn päätöksen             Jos Turkin kansalaisen oleskelu täyttää ETY-Turkki-assosiaatio-
     83/516/ETY (1) soveltamisesta 17 päivänä lokakuuta 1983           neuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisessä
     annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2950/83 (2) 1 ar-           virkkeessä asetetut edellytykset, onko oleskeluoikeuden pe-
     tikla, 5 artiklan 4 kohta, 6 artiklan 1 ja 2 kohta sekä           ruuttaminen yksinomaan yleisestävistä syistä varoituksena
     7 artiklan 1, 2 ja 5 kohta                                        muille ulkomaalaisille toteutetulla karkotuksella sopusoin-
                                                                       nussa ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80
     sekä                                                              14 artiklan 1 kohdan kanssa?
–    Euroopan sosiaalirahaston tehtävistä 17 päivänä lokakuuta
     1983 tehdyn neuvoston päätöksen 83/516/ETY 5 artiklan
     1 ja 5 kohta,


title: Asia C-152/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Højesteret (Tanska) on esittänyt 31.3.2010 — Unomedical A/S v. Skatteministeriet

text:
               5.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Højesteret (Tanska) on esittänyt 31.3.2010 — Unomedical A/S v. Skatteministeriet
   (Asia C-152/10)
   2010/C 148/31
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Højesteret

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Unomedical A/S

      Vastaaja: Skatteministeriet

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko muovimateriaalista valmistettu dialyysipussi, joka on erikoisvalmisteinen ja jota voidaan käyttää ainoastaan dialyysilaitteen yhteydessä, luokiteltava

                           —

                           90 ryhmään, yhdistettyyn nimikkeeseen 9010 90 30, koska se on katsottava dialyysilaitteen ”osaksi” ja/tai ”tarvikkeeksi”, vrt. tullitariffin 90 ryhmän 2 huomautuksen b kohta
                           vai

                           —

                           39 ryhmään, yhdistettyyn nimikkeeseen 3926 90 99, koska se on katsottava muoviksi tai muovitavaraksi?

               2)

               Onko muovimateriaalista valmistettu virtsankeräyspussi, joka on erikoisvalmisteinen ja jota voidaan siksi käyttää ainoastaan katetrin yhteydessä, luokiteltava

                           —

                           90 ryhmään, yhdistettyyn nimikkeeseen 9018399030, koska se on katsottava katetrin ”osaksi” ja/tai ”tarvikkeeksi”, vrt. tullitariffin 90 ryhmän 2 huomautuksen b kohta
                           vai

                           —

                           39 ryhmään, yhdistettyyn nimikkeeseen 3926 90 99, koska se on katsottava muoviksi tai muovitavaraksi?


title: Asia C-495/11 P: Valitus, jonka Total SA ja Elf Aquitaine SA ovat tehneet 27.9.2011 unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-190/06, Total ja Elf Aquitaine v. komissio, 14.7.2011 antamasta tuomiosta

text:
               3.12.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 355/10

         Valitus, jonka Total SA ja Elf Aquitaine SA ovat tehneet 27.9.2011 unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-190/06, Total ja Elf Aquitaine v. komissio, 14.7.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia C-495/11 P)
   2011/C 355/17
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittajat: Total SA ja Elf Aquitaine SA (edustajat: asianajajat E. Morgan de Rivery ja A. Noël-Baron)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittajat ovat valituksessaan vaatineet unionin tuomioistuinta

                     ensisijaisesti
                  :

                           —

                           kumoamaan SEUT 263 artiklan nojalla unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-190/06, Total ja Elf Aquitaine v. komissio, 14.7.2011 antaman tuomion

                           —

                           hyväksymään asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsitelleessä unionin yleisessä tuomioistuimessa esitetyt vaatimukset
                           tämän seurauksena kumoamaan 3.5.2006 tehdyn komission päätöksen K(2006) 1766 lopullinen 1 artiklan o ja p kohdan, 2 artiklan i kohdan sekä 4 artiklan

                     tai
                  :

                           —

                           peruuttamaan SEUT 261 artiklan nojalla Elf Aquitainelle ja Totalille edellä mainitun komission päätöksen 2 artiklan i kohdan mukaisesti yhteisvastuullisesti ja täysimääräisesti määrätyt sakot;

                     tai
                  :

                           —

                           muuttamaan SEUT 261 artiklan nojalla Elf Aquitainelle ja Totalille edellä mainitun komission päätöksen 2 artiklan i kohdan mukaisesti yhteisvastuullisesti ja täysimääräisesti määrättyjä sakkoja;

                     ja joka tapauksessa
                   velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan, mukaan lukien Elf Aquitainelle ja Totalille unionin yleisessä tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittajat vetoavat valituksensa tueksi ensisijaisesti viiteen valitusperusteeseen, toissijaisesti yhteen valitusperusteeseen ja viimesijaisesti yhteen valitusperusteeseen.
   Ensimmäisessä valitusperusteessaan Total SA ja Elf Aquitaine SA väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin sovelsi virheellisesti Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklaa, kun se hyväksyi emoyhtiön automaattista vastuuta koskevan periaatteen, jota komissio sovelsi nyt esillä olevassa asiassa ja jota se perusteli SEUT 101 artiklassa tarkoitetulla yrityksen käsitteellä. Valittajat katsovat, ettei tällainen lähestymistapa ole rajoitetun erityistoimivallan periaatteen ja toissijaisuusperiaatteen mukainen (valitusperusteen ensimmäinen osa) eikä suhteellisuusperiaatteen mukainen (valitusperiaatteen toinen osa).
   Toisessa valitusperusteessaan valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi kansallista oikeutta ja yrityksen käsitettä selvästi virheellisesti erityisesti, kun se antoi oikeushenkilön itsenäisyyttä koskevalle periaatteelle väärän oikeudellisen merkityksen.
   Kolmannessa valitusperusteessaan valittajat väittävät lähinnä, että unionin yleinen tuomioistuin tietoisesti kieltäytyi tekemästä oikeita johtopäätöksiä kilpailuoikeudellisten seuraamusten rangaistuksenluonteisuudesta ja unionin perusoikeuskirjaan perustuvista uusista velvollisuuksista. Valittajien mukaan unionin yleinen tuomioistuin sovelsi unionin oikeuden mukaista yrityksen käsitettä epäasianmukaisesti ja virheellisesti sivuuttaen kansallisen yhtiöoikeuden perustana olevan itsenäisyysolettaman ja kilpailuoikeudellisten seuraamusten rangaistuksenluonteisuuden. Lisäksi valittajat väittävät, että unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt viran puolesta ottaa huomioon komissiossa nykyisin käytävän hallinnollisen menettelyn lainvastaisuus.
   Neljännessä valitusperusteessaan valittajat vetoavat puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen sillä perusteella, että kohtuullisuusperiaatetta ja menettelyllisen yhdenvertaisuuden periaatetta on tulkittu virheellisesti. Valittajien mukaan unionin yleinen tuomioistuin nimittäin hyväksyi sen, että komissio asetti ylivoimaisen näyttövelvollisuuden (probatio diabolica) sekä katsoi virheellisesti, että tytäryhtiön riippumattomuutta on arvioitava yleisellä tasolla tytäryhtiön ja emoyhtiön välisten pääomasuhteiden perusteella, vaikka tätä on valittajien mukaan arvioitava sen perusteella, miten tytäryhtiö käyttäytyy tietyillä markkinoilla.
   Viidennessä valitusperusteessaan valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisia virheitä komissiolle kuuluvan perusteluvelvollisuuden osalta (valitusperusteen ensimmäinen osa). Valittajat arvostelevat unionin yleistä tuomioistuinta lisäksi siitä, että se korvasi niiden mukaan komission arvioinnin omallaan (valitusperusteen toinen osa).
   Kuudennessa valitusperusteessaan valittajat vaativat toissijaisesti niille määrättyjen sakkojen peruuttamista.
   Seitsemännellä valitusperusteessaan, johon valittajat vetoavat viimesijaisesti, vaaditaan valittajille määrättyjen sakkojen määrän alentamista.


title: Asia C-177/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 10.4.2014 – María José Regojo Dans v. Consejo de Estado

text:
               4.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 253/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 10.4.2014 – María José Regojo Dans v. Consejo de Estado
   (Asia C-177/14)
   2014/C 253/20
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Supremo

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: María José Regojo Dans

      Vastapuoli: Consejo de Estado

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Käsittääkö 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY (1) liitteenä olevan, Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemän määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 3 lausekkeen 1 kohdassa oleva ”määräaikaisen työntekijän” määritelmä ”ylimääräisen henkilöstön”, josta säädetään nykyisin julkisiin virkamiehiin ja toimihenkilöihin sovellettavista perussäännöistä 12.4.2007 annetun lain 7/2007 (Ley 7/2007 del Estatuto básico del Empleado Público) 12 §:ssä, ja ”ylimääräisen henkilöstön”, josta säädettiin aikaisemmin toimenpiteistä julkishallinnon uudistamiseksi 2.8.1984 annetun lain 30/1984 (Ley 30/1984 de Medidas para la Reforma de la Función Pública) 20 §:n 2 momentissa?

               2)

               Sovelletaanko kyseisen EAY:n, UNICE:n ja CEEP:n tekemän puitesopimuksen 4 lausekkeen 4 kohdassa tarkoitettua syrjintäkiellon periaatetta tähän ”ylimääräiseen henkilöstöön” siten, että tälle henkilöstölle on myönnettävä ja maksettava vakinaisille virkamiehille, toistaiseksi voimassa olevassa työsuhteessa oleville sopimussuhteisille toimihenkilöille, väliaikaisille virkamiehille ja määräaikaisen työsopimuksen tehneille sopimussuhteisille toimihenkilöille palvelusajan perusteella suoritettavat lisät?

               3)

               Voidaanko edellä mainituissa kahdessa Espanjan laissa tarkoitettuun [ylimääräiseen henkilöstöön] sovellettavan, luottamusta koskeviin syihin perustuvan vapaan nimittämis- ja erottamisjärjestelmän katsoa kuuluvan tässä 4 lausekkeessa tarkoitettuihin asiallisiin syihin, jotka oikeuttavat erilaisen kohtelun?

      (1)  EYVL L 175, s. 43.