title: Asia C-428/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Espanja) on esittänyt 28.6.2018 – Jörg Paul Konrad Fritz Bode v. Instituto Nacional de la Seguridad Social ja Tesorería General de la Seguridad Social

text:
               8.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 364/2

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Espanja) on esittänyt 28.6.2018 – Jörg Paul Konrad Fritz Bode v. Instituto Nacional de la Seguridad Social ja Tesorería General de la Seguridad Social
      (Asia C-428/18)
      (2018/C 364/02)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunal Superior de Justicia de Galicia

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Jörg Paul Konrad Fritz Bode

         Vastapuolet: Instituto Nacional de la Seguridad Social ja Tesorería General de la Seguridad Social

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko SEUT 48 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa asetetaan varhaiseläkkeen myöntämisen edellytykseksi se, että saatavan eläkkeen määrä on suurempi kuin vähimmäiseläkkeen, jota kyseiselle henkilölle olisi mainitun lainsäädännön perusteella maksettava, kun ”saatavalla eläkkeellä” tulkitaan tarkoitettavan ainoastaan toimivaltaisen jäsenvaltion (tässä tapauksessa Espanjan) sosiaaliturvajärjestelmästä maksettavaa tosiasiallista eläkettä ilman, että siihen sisällytettäisiin myös kyseisen henkilön toisen jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmästä maksettavana etuutena saama tosiasiallinen eläke?


title: Asia T-471/18: Kanne 2.8.2018 – WV v. EUH

text:
               8.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 364/18

      Kanne 2.8.2018 – WV v. EUH
      (Asia T-471/18)
      (2018/C 364/19)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: WV (edustaja: asianajaja É. Boigelot)

         Vastaaja: Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH)

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan [luottamuksellinen] (1)27.11.2017 tekemän päätöksen, jonka viite on ”eeas.ba.hr.3(2017)6459331” ja jolla kantajan palkasta tehtiin 72 kalenteripäivän palkkaa vastaava pidätys

                  —

                  kumoamaan tarpeellisin osin kantajan 3.1.2018 tekemän oikaisuvaatimuksen seurauksena 2.5.2018 tehdyn nimenomaisen hylkäämispäätöksen (eeas.ba.hr.3/ED/ld(2018)2309062)

                  —

                  päättämään, että kantajalle kyseisen kumoamisen seurauksena palautettaviin määriin sovelletaan 5 prosentin vuosittaista viivästyskorkoa tai muuta korkoa, jonka unionin yleinen tuomioistuin määrää, laskettuna eri pidättämisajankohdat huomioon ottaen todelliseen maksupäivään saakka

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan mukaisesti.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kantaja vetoaa kanteensa tueksi yhteen ainoaan kanneperusteeseen, joka perustuu henkilöstösääntöjen 1 e artiklan 2 kohdan sekä 12, 12 a, 21, 25, 26, 55 ja 60 artiklan rikkomiseen, huolehtimisvelvoitteen laiminlyöntiin, hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen sekä henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 1 ja 2 artiklan sekä yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18.12.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 45/2001 (EYVL 2001, L 8, s. 1) rikkomiseen. Hän vetoaa myös perusoikeuskirjan 41, 47 ja 52 artiklan rikkomiseen, Euroopan ihmisoikeussopimuksen rikkomiseen, puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen, SEUT 296 artiklan rikkomiseen ja vielä oikeuden ja menettelyn väärinkäyttöön sekä luottamuksensuojan ja prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaatteiden ilmeiseen loukkaamiseen. Kantaja vetoaa vielä periaatteen, jonka mukaan hallinto voi tehdä päätöksen vain laillisesti hyväksyttävillä perusteilla eli perusteilla, jotka ovat merkityksellisiä ja joihin ei liity ilmeisiä arviointivirheitä taikka tosiseikkoja tai oikeudellisia seikkoja koskevia virheitä, loukkaamiseen sekä suhteellisuusperiaatteen, kontradiktorisen periaatteen ja oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamiseen ja vielä Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (EYVL 2001, L 145, s. 43) mukaisen periaatteen loukkaamiseen.

         (1)  Luottamukselliset tiedot poistettu.


title: Asia T-482/18: Kanne 10.8.2018 – XF v. komissio

text:
               8.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 364/19

      Kanne 10.8.2018 – XF v. komissio
      (Asia T-482/18)
      (2018/C 364/20)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: XF (edustaja: asianajaja J.-N. Louis)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan 2.10.2017 annetun päätöksen, jolla häneltä evättiin asettautumiskorvaus, kun hän muutti ja aloitti tehtävänsä Euroopan ulkosuhdehallinnon päätoimipaikassa

                  —

                  velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen kanneperusteeseen, joka koskee henkilöstösääntöjen 20 artiklan ja niiden liitteessä VII olevan 5 artiklan rikkomista.


title: Asia T-375/18: Kanne 19.6.2018 – Gollnisch v. parlamentti

text:
               8.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 364/12

      Kanne 19.6.2018 – Gollnisch v. parlamentti
      (Asia T-375/18)
      (2018/C 364/12)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Ranska) (edustaja: asianajaja B. Bonnefoy-Claudet)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  toteamaan, että suhteista Japaniin vastaavan valtuuskunnan puheenjohtajan päätös, joka annettiin tiedoksi 20.3.2018, on lainvastainen

                  —

                  kumoamaan tämän päätöksen

                  —

                  kumoamaan päätökset, joilla Euroopan parlamentin puhemies ja Euroopan parlamentin pääsihteeri hylkäsivät implisiittisesti 2.5.2018 toimitetut valitukset

                  —

                  ilmoittamaan edellä mainittujen toimien seurauksena toteutetut toimet ja toimenpiteet

                  —

                  myöntämään kantajalle yhden euron suuruisen korvauksen henkisestä kärsimyksestä, joka hänelle aiheutui siitä, että hänet jätettiin pois parlamentaariselta matkalta ja siitä, ettei hänellä ollut tietoa korvauksesta, johon hänellä oli oikeus

                  —

                  myöntämään hänelle myös 3 500 euroa korvauksena tämän kanteen valmistelemisesta aiheutuneista kuluista

                  —

                  velvoittamaan Euroopan parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu niiden täytäntöönpanomääräysten rikkomiseen, joilla hallinnoidaan valtuuskuntien tehtävien suorittamista ja valtuuskuntamatkoja Euroopan unionin ulkopuolelle.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka koskee tehokasta oikeussuojaa ja hyvää hallintoa koskevan oikeuden loukkaamista.


title: Asia T-501/18: Kanne 22.8.2018 – Currency One v. EUIPO – Cinkciarz.pl (CINKCIARZ)

text:
               8.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 364/20

      Kanne 22.8.2018 – Currency One v. EUIPO – Cinkciarz.pl (CINKCIARZ)
      (Asia T-501/18)
      (2018/C 364/21)
      Oikeudenkäyntikieli: puola

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Currency One S.A. (Poznań, Puola) (edustaja: asianajaja P. Szmidt)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Cinkciarz.pl sp. z o.o. (Zielona Góra, Puola)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki CINKCIARZ – EU-tavaramerkki nro 13 678 991

         EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 18.6.2018 asiassa R 2598/2017-5 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja valituslautakunnassa aiheutuneet kulut.

         Kanneperusteet

      Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-422/18: Kanne 6.7.2018 – RATP v. komissio

text:
               8.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 364/14

      Kanne 6.7.2018 – RATP v. komissio
      (Asia T-422/18)
      (2018/C 364/15)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Régie autonome des transports parisiens (RATP) (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat E. Morgan de Rivery, P. Delelis ja C. Lavin)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan SEUT 263 artiklan nojalla komission 5.3.2018 tekemän päätöksen, jolla myönnettiin oikeus tutustua asiakirjoihin, joita tarkoitettiin asiakirjoihin tutustumista koskevassa pyynnössä, joka rekisteröitiin viitteellä GestDem 2017/7530 Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.2.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 mukaisesti

                  —

                  joka tapauksessa velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut täysimääräisesti.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että komissio on rikkonut Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.2.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (EUVL 2001, L 145, s. 43) 4 artiklan 4 kohtaa sekä komission työjärjestyksen liitteenä olevien toimintasääntöjen jakson, joka koskee Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.2.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 täytäntöönpanosta annettuja säännöksiä (C(2000) 3614 (EYVL 2000, L 308, s. 26)), 5 artiklan 3 kohdan b alakohtaa ja 5 artiklan 6 kohtaa, koska komissio ei voinut mitenkään luovuttaa riidanalaisia asiakirjoja ilmoittamatta siitä kantajalle.

                  2)

                  Toinen kanneperuste perustuu siihen, että komissio on loukannut hyvän hallinnon periaatetta, josta määrätään perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdassa, huolellisuusvelvoitettaan, sellaisena kuin se on täsmennetty oikeuskäytännössä, ja täten laiminlyönyt asetuksen N:o 1049/2001 tavoitteen, joka sen 1 artiklan c alakohdan mukaisesti on ”edistää asiakirjoihin tutustumismahdollisuutta koskevia hyviä hallintokäytäntöjä”.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste perustuu siihen, että komissio on rikkonut asetuksen N:o 1409/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäistä, toista ja kolmatta luetelmakohtaa, koska se on kieltäytynyt soveltamasta poikkeuksia, joihin kantaja oli vedonnut. Tämä kanneperuste jakautuu kolmeen osaan.

                              —

                              Ensimmäinen osa perustuu siihen, että komissio on rikkonut asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmatta luetelmakohtaa, koska se on tarkoituksellisesti kieltäytynyt soveltamasta asiakirjoihin sovellettavaa yleistä luottamuksellisuusolettamaa.

                              —

                              Toinen osa perustuu siihen, että komissio on rikkonut asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan toista luetelmakohtaa, koska se on kieltäytynyt ottamasta huomioon sitä häiriötä, joka oikeudellisille menettelyille aiheutui asiakirjojen luovuttamisesta.

                              —

                              Kolmas osa perustuu siihen, että komissio on rikkonut asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa, Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklaa, perusoikeuskirjan 7 artiklaa ja SEUT 339 artiklaa, koska se ei ole ottanut huomioon kantajan kaupallisia, taloudellisia ja strategisia etuja.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste perustuu siihen, että komissio on rikkonut yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18.12.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 45/2001 (EYVL 2001, L 8, s. 1) 8 artiklaa, koska se on kieltäytynyt poistamasta riidanalaiset asiakirjat laatineen luonnollisen henkilön nimeä.

                  5)

                  Viides kanneperuste perustuu siihen, että komissio on loukannut sille SEUT 296 artiklan nojalla kuuluvaa perusteluvelvollisuutta, koska se ei ole mitenkään ilmoittanut kantajalle ennen tai jälkeen asiakirjojen lähettämistä niitä syitä, joiden johdosta komissio halusi luovuttaa mainitut asiakirjat.


title: Asia T-437/18: Kanne 13.7.2018 – Tilly-Sabco v. komissio

text:
               8.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 364/15

      Kanne 13.7.2018 – Tilly-Sabco v. komissio
      (Asia T-437/18)
      (2018/C 364/16)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Tilly-Sabco (Guerlesquin, Ranska) (edustajat: asianajajat R. Milchior ja S. Charbonnel)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  ottamaan tutkittavaksi kantajan korvauskanteen, joka perustuu 18.7.2013 annettuun täytäntöönpanoasetukseen (EU) 689/2013 ([EUVL 2013, L 196, s. 13]), jolla siipikarjanliha-alan vientituet on vahvistettu nollaksi

                  —

                  toteamaan, että komissio on velvollinen maksamaan kantajalle rahamäärän, jonka pääoma on 3 238 000 euroa, josta

                  —

                  2 848 000 euroa vastaa 17.7. ja 31.12.2013 välisenä aikana tapahtuneiden myyntien perusteella saamatta jääneitä vientitukia

                  —

                  390 000 euroa vientitukia, jotka vastaavat saamatta jäänyttä voittoa sen vuoksi, että 3 550 tonnin lisämäärän myynti Lähi-idän maihin on jäänyt toteutumatta samana ajanjaksona

                  —

                  velvoittamaan komission maksamaan rahamäärän, jonka pääoma on 3 238 000 euroa

                  —

                  lisättynä hyvityskorolla, joka lasketaan 20.9.2017 ja tässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivän väliseltä ajalta korkokannan mukaan, joka vastaa Eurostatin (Euroopan unionin tilastokeskus) toteamaa vuotuista inflaatiota kyseessä olevana ajanjaksona yhtiön sijoittautumisjäsenvaltiossa

                  —

                  lisättynä viivästyskorolla, joka lasketaan tuomion julistamispäivästä täyden maksun tapahtumiseen asti korkokannan mukaan, joka vastaa Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa soveltamaa korkokantaa korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä

                  —

                  sallimaan kantajan tarkistavan kirjelmäänsä ja vaatimuksiaan siinä tapauksessa, että komissio antaisi ennen tämän kanteen käsittelyn kirjallisen vaiheen päättymistä täytäntöönpanoasetuksen, jolla asetus 689/2013 korvattaisiin

                  —

                  velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen, jotka vastaavat vahingonkorvauskanteen kolmea aineellista edellytystä, jotka kaikki täyttyvät tässä asiassa: moitteenalaisen menettelyn lainvastaisuus aiheuttaa vahinkoa, vahinko on todella aiheutunut ja menettelyn ja vahingon välillä on syy-yhteys.
      Ensinnäkin kantaja katsoo, että se seikka, että komissio on 18.7.2013 antanut siipikarjanliha-alan vientitukien vahvistamisesta täytäntöönpanoasetuksen (EU) 689/2013 (EUVL 2013, L 196, s. 13), jonka unionin tuomioistuin on kumonnut 20.9.2017 antamallaan tuomiolla Tilly-Sabco vastaan komissio (C-183/16 P, EU:C:2017:704), merkitsee unionin oikeuden rikkomista, joka riittää osoittamaan riittävän ilmeisen rikkomisen.
      Toiseksi kantaja katsoo, että toteuttaessaan lainvastaisella tavalla toimen, jolla pakastettujen kanojen myynnistä tiettyihin EU:n alueen ulkopuolisiin maihin maksettavan vientituen määrä on vahvistettu nollaksi, komissio on tehnyt riittävän ilmeisen rikkomisen, joka aiheuttaa vahinkoa ja josta on aiheutunut kantajalle todellinen ja varma vahinko. Kantajan mukaan tämä vahinko perustuu siihen, ettei kantaja ole saanut vientitukia 31.12.2013 asti.
      Kolmanneksi kantajana oleva yhtiö katsoo, että sillä on pätevä peruste vaatia korvausta sille aiheutuneesta vahingosta, joka vastaa vientitukien lainvastaista poistamista 19.7.2013 ja 31.12.2013 väliseltä ajanjaksolta. Komission virheellinen menettely on kantajalle aiheutuneeksi väitetyn vahingon ratkaiseva syy, joten virheellisen menettelyn ja vahingon välillä on välitön ja suora yhteys.


title: Asia T-184/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2018 – Leifheit v. EUIPO (Neljän vihreän neliön paikka vaa’alla) (EU-tavaramerkki — Hakemus neljästä vihreästä neliöstä vaa’alla koostuvan kuvion rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/27

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2018 – Leifheit v. EUIPO (Neljän vihreän neliön paikka vaa’alla)
      (Asia T-184/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Hakemus neljästä vihreästä neliöstä vaa’alla koostuvan kuvion rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
      (2018/C 392/33)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Leifheit AG (Nassau, Saksa) (edustajat: asianajajat G. Hasselblatt, V. Töbelmann ja P. Schneider)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: aluksi V. Mensing ja A. Schifko, sitten V. Mensing ja D. Hanf)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 9.1.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1115/2016-1), joka koskee hakemusta neljästä vihreästä neliöstä vaa’alla koostuvan kuvion rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Leifheit AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 161, 22.5.2017.


title: Asia T-627/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2018 – Tšekki v. komissio (Maataloustukirahasto — Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot — Tšekin tasavallalle aiheutuneet menot — Tuotannosta irrotetut suorat tuet — Kaukokartoitustarkastukset — Viiniala — Täydentävät ehdot — Noudattamatta jättämisen toistuvuus)

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/21

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2018 – Tšekki v. komissio
      (Asia T-627/16) (1)

      ((Maataloustukirahasto - Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot - Tšekin tasavallalle aiheutuneet menot - Tuotannosta irrotetut suorat tuet - Kaukokartoitustarkastukset - Viiniala - Täydentävät ehdot - Noudattamatta jättämisen toistuvuus))
      (2018/C 392/25)
      Oikeudenkäyntikieli: tšekki

         Asianosaiset

         Kantaja: Tšekin tasavalta (asiamiehet: M. Smolek, J. Pavliš ja J. Vláčil)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Triantafyllou, Z. Malůšková ja K. Walkerová)

         Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Ruotsin kuningaskunta (asiamiehet: F. Bergius, A. Falk, C. Meyer-Seitz ja H. Shev)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 20.6.2016 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2016/1059 (EUVL 2016, L 173, s. 59) siltä osin kuin sillä jätetään maataloustukirahastosta maksettavat, 30 206 401,58 euron suuruiset Tšekin tasavallan menot [Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle].

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 20.6.2016 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2016/1059 (EUVL 2016, L 173, s. 59) kumotaan siltä osin kuin sillä jätetään maataloustukirahastosta maksettavat, 6 356 909,30 euron suuruiset Tšekin tasavallan varainhoitovuoteen 2011 liittyvät menot täydentäviin ehtoihin perustuvien tarkastusten nojalla [Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle].

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  Euroopan komissio, Tšekin tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 392, 24.10.2016.


title: Asia C-488/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 25.7.2018 – Finanzamt Kaufbeuren mit Außenstelle Füssen v. Golfclub Schloss Igling e. V.

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/6

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 25.7.2018 – Finanzamt Kaufbeuren mit Außenstelle Füssen v. Golfclub Schloss Igling e. V.
      (Asia C-488/18)
      (2018/C 392/09)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Bundesfinanzhof

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Finanzamt Kaufbeuren mit Außenstelle Füssen

         Vastapuoli: Golfclub Schloss Igling e. V.

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 132 artiklan 1 kohdan m alakohdalla, jonka mukaan jäsenvaltioiden on vapautettava verosta ”tietyt, läheisesti urheiluun ja liikuntakasvatukseen liittyvät palvelujen suoritukset, joita voittoa tavoittelemattomat yhteisöt tarjoavat urheiluun tai liikuntakasvatukseen osallistuville henkilöille”, välitön oikeusvaikutus siten, että voittoa tavoittelemattomat yhteisöt voivat vedota suoraan kyseiseen säännökseen, kun tätä säännöstä ei ole saatettu osaksi kyseisen jäsenvaltion kansallista oikeutta?

                  2)

                  Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 132 artiklan 1 kohdan m alakohdassa tarkoitettu ”voittoa tavoittelematon yhteisö” itsenäisesti unionin oikeuden perusteella tulkittava käsite vai ovatko jäsenvaltiot toimivaltaisia asettamaan tällaisen yhteisön olemassaololle ehtoja, kuten yleisistä verosäännöksistä annetun lain (Abgabenordnung) 52 §:ssä, luettuna yhdessä 55 §:n kanssa, (tai yleisistä verosäännöksistä annetun lain 51 §:ssä ja kaikissa sitä seuraavissa pykälissä) säädettyjen edellytysten täyttymisen?

                  3)

                  Jos kyseessä on itsenäisesti unionin oikeuden perusteella tulkittava käsite: onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 132 artiklan 1 kohdan m alakohdassa tarkoitetulla voittoa tavoittelemattomalla yhteisöllä oltava sen mahdollista purkamistapausta koskevat säännöt, joiden mukaisesti sen on siirrettävä senhetkinen omaisuutensa toiselle urheilua ja liikuntakasvatusta edistävälle voittoa tavoittelemattomalle yhteisölle?

         (1)  EUVL 2006, L 347, s. 1.


title: Asia T-523/18: Kanne 3.9.2018 – BGC Partners v. EUIPO – Bankgirocentralen BGC (BGCPRO)

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/36

      Kanne 3.9.2018 – BGC Partners v. EUIPO – Bankgirocentralen BGC (BGCPRO)
      (Asia T-523/18)
      (2018/C 392/44)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: BGC Partners LP (New York, New York, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja P. Walsh)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Bankgirocentralen BGC AB (Tukholma, Ruotsi)

         Menettely EUIPO:ssa

         Hakija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus sanamerkin BGCPRO rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 9 573 965

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 7.6.2018 asiassa R 2544/2014-5 tekemä päätös.

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin valituslautakunta katsoi, että hakemus oli hylättävä luokkaan 36 kuuluvien tiettyjen palveluiden osalta

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n ja väliintulijan korvaamaan oikeudenkäyntikulut

                  —

                  muuttaa riidanalaista päätöstä oikeudenkäyntikulujen osalta ja velvoittaa unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaisesti väliintulijan korvaamaan valituslautakunnassa käydystä menettelystä ja väitemenettelystä aiheutuneet kulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Valituslautakunta katsoi virheellisesti, että todisteet käytöstä olivat riittävät tavaramerkin tosiasiallisen käytön osoittamiseksi

                  —

                  Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-61/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.9.2018 – Selimovic v. parlamentti (Toimielimiä koskeva oikeus — Euroopan parlamentti — Työpaikkakiusaaminen — Euroopan parlamentin puhemiehen päätös, jolla eräälle parlamentin jäsenelle määrätään seuraamuksena huomautus — Parlamentin työjärjestyksen 166 artikla — Oikeus hyvään hallintoon — Oikeus tutustua asiakirja-aineistoon — Perusteluvelvollisuus — Oikeusvarmuus — Harkintavallan väärinkäyttö — Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu)

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/23

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.9.2018 – Selimovic v. parlamentti
      (Asia T-61/17) (1)

      ((Toimielimiä koskeva oikeus - Euroopan parlamentti - Työpaikkakiusaaminen - Euroopan parlamentin puhemiehen päätös, jolla eräälle parlamentin jäsenelle määrätään seuraamuksena huomautus - Parlamentin työjärjestyksen 166 artikla - Oikeus hyvään hallintoon - Oikeus tutustua asiakirja-aineistoon - Perusteluvelvollisuus - Oikeusvarmuus - Harkintavallan väärinkäyttö - Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu))
      (2018/C 392/27)
      Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

         Asianosaiset

         Kantaja: Jasenko Selimovic (Hägersten, Ruotsi) (edustajat: aluksi asianajaja B. Leidhammar, sitten asianajaja S. Scheiman)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: O. Caisou-Rousseau, L. Tapper Brandberg ja E. Taneva)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Yhtäältä SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, jonka mukaan 22.11.2016 tehty parlamentin puheenjohtajan päätös ja 12.12.2016 tehty parlamentin puhemiehistön päätös, joilla kantajalle määrättiin seuraamuksena huomautus, on kumottava, ja toisaalta SEUT 268 artiklaan perustuva vaatimus kantajalle väitetysti aiheutetun vahingon korvaamisesta.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Nopeutettua menettelyä koskeva pyyntö jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

                  2)

                  Kanne hylätään.

                  3)

                  Jasenko Selimovic velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 121, 18.4.2017.


title: Asia T-535/18: Kanne 7.9.2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek’s)

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/39

      Kanne 7.9.2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek’s)
      (Asia T-535/18)
      (2018/C 392/47)
      Kannekirjelmän kieli: saksa

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Düsseldorf, Saksa) (edustaja: asianajaja P. Lange)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Peek & Cloppenburg KG, Hamburg (Hampuri, Saksa)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki Peek’s – Rekisteröintihakemus nro 3 263 589

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 31.5.2018 asiassa R 60/2007-1 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 4 kohtaa, luettuna yhdessä tavaramerkkiasetuksen 15 artiklan 2 kohdan kanssa, on rikottu

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 4 kohtaa on rikottu

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 4 kohtaa, luettuna yhdessä tavaramerkkiasetuksen 15 artiklan 2 kohdan kanssa, on rikottu sekaannusvaaran toteamisen johdosta

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 4 kohtaa, luettuna yhdessä tavaramerkkiasetuksen 15 artiklan 3 kohdan kanssa, on rikottu erottamiskyvyn tai maineen epäoikeudenmukaisen hyväksikäytön tai niille aiheutuneen haitan toteamisen johdosta

                  —

                  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 63 artiklaa, luettuna yhdessä komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 20 säännön 7 kohdan c alakohdan kanssa, on rikottu


title: Asia C-498/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 27.7.2018 – ZW v. Deutsche Lufthansa AG

text:
               5.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 399/23

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 27.7.2018 – ZW v. Deutsche Lufthansa AG
      (Asia C-498/18)
      (2018/C 399/31)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunal Supremo

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: ZW

         Vastapuoli: Deutsche Lufthansa AG

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Voidaanko Montrealin yleissopimuksen 35 artiklan 1 kappaleessa kanteen nostamiselle vahvistettu kahden vuoden määräaika katkaista tai keskeyttää?

                  2)

                  Montrealin yleissopimuksen 35 artiklan 2 kappaleessa määrätään, [– –] että ”tapa, jolla kyseinen määräaika lasketaan, määräytyy asiaa käsittelevän tuomioistuimen lainsäädännön mukaisesti”, joten voidaanko sen perusteella katsoa, että määräajan laskemisen alkamista koskeva kansallisen oikeuden säännös voi olla ensisijainen suhteessa 35 artiklan 1 kappaleen yleismääräykseen, jonka mukaan määräajan laskeminen alkaa määräpaikkaan saapumisesta?


title: Yhdistetyt asiat C-208/17 P, C-209/17 P ja C-210/17 P: Unionin tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 12.9.2018 – Valittajina NF (C-208/17 P), NG (C-209/17 P) ja NM (C-210/17 P) ja muuna osapuolena Eurooppa-neuvosto (Muutoksenhaku — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla — Eurooppa-neuvoston 18.3.2016 antama EU:n ja Turkin julkilausuma — Kumoamisvaatimus)

text:
               5.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 399/13

      Unionin tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 12.9.2018 – Valittajina NF (C-208/17 P), NG (C-209/17 P) ja NM (C-210/17 P) ja muuna osapuolena Eurooppa-neuvosto
      (Yhdistetyt asiat C-208/17 P, C-209/17 P ja C-210/17 P) (1)

      ((Muutoksenhaku - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla - Eurooppa-neuvoston 18.3.2016 antama EU:n ja Turkin julkilausuma - Kumoamisvaatimus))
      (2018/C 399/16)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittajat: NF (C-208/17 P), NG (C-209/17 P) ja NM (C-210/17 P) (edustajat: P. O'Shea, BL, I. Whelan, BL ja B. Burns, solicitor)

         Muu osapuoli: Eurooppa-neuvosto (asiamiehet: S. Boelaert, M. Chavrier ja J.-P. Hix)

         Väliintulija, joka tukee Eurooppa-neuvoston vaatimuksia: Helleenien tasavalta (asiamiehet: M. Michelogiannaki ja G. Karipsiadis)

         Määräysosa

                  1)

                  Valitukset jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

                  2)

                  NF, NG ja NM velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 231, 17.7.2017.


title: Asia T-538/18: Kanne 14.9.2018 – Dickmanns v. EUIPO

text:
               5.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 399/48

      Kanne 14.9.2018 – Dickmanns v. EUIPO
      (Asia T-538/18)
      (2018/C 399/63)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Sigrid Dickmanns (Gran Alacant, Espanja) (edustaja: asianajaja H. Tettenborn)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan EUIPOn 14.12.2017 lähettämällään kirjeellä tiedoksi antaman päätöksen siitä, että kantajan väliaikainen työsopimus päättyy 30.6.2018, ja – mikäli se on kyseisen päätöksen kumoamiseksi tarpeen – kumoamaan myös EUIPOn 23.11.2013 ja 4.6.2014 päivätyissä kirjeissä tiedoksi annetut päätökset

                  —

                  velvoittamaan EUIPOn maksamaan kantajalle korvauksena unionin yleisen tuomioistuimen kohtuulliseksi katsoman määrän siitä henkisestä kärsimyksestä, joka kantajalle aiheutui ensimmäisessä luetelmakohdassa mainitusta EUIPOn päätöksestä

                  —

                  velvoittamaan EUIPOn korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seuraaviin kanneperusteisiin:

                  1.

                  Ilmeinen arviointivirhe, harkintavallan käyttämättä jättäminen, syrjimättömyysperiaatteen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen, mielivaltaisen menettelyn kiellon loukkaaminen
                  Kantaja väittää, että EUIPO jätti lainvastaisesti käyttämättä harkintavaltaansa jatkaa toisen kerran kantajan työsopimusta muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan f alakohdan mukaisesti tai toissijaisesti jätti toimimatta kohtuullisessa ajassa ennen työsopimuksen päättymistä.

                  2.

                  Määräaikaisten työsopimusten uusimisesta SMHVssa annettujen suuntaviivojen (jäljempänä suuntaviivat) rikkominen, hyvän hallinnon periaatteen, syrjimättömyysperiaatteen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen sekä sen periaatteen loukkaaminen, että muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan a tai f alakohdan mukaisen väliaikaisen työsopimuksen päättäminen edellyttää perusteltua syytä (iusta causa), Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 30 artiklan, neuvoston direktiivin 1999/70/EY (1), puitesopimuksen (erityisesti sen 1 artiklan b alakohdan ja 5 artiklan 1 kohdan) ja ILOn yleissopimuksessa 158 olevan 4 artiklan rikkominen
                  Kantaja katsoo, ettei hänen sopimuksessaan olisi saanut enää suuntaviivojen antamisen jälkeen käyttää ”irtisanomislauseketta”, sillä niiden antamisen jälkeen niissä esitetään EUIPOn käytettävissä olevat menettelytavat väliaikaisen toimihenkilön sopimusten uusimiselle ja näin ollen kielletään ”irtisanomislausekkeen” käyttäminen.
                  Lisäksi kantaja väittää, että budjettiluontoisen palvelussuhteen päättämisen perustellun syyn on kohdistuttava vastaavaan tehtävään.

                  3.

                  Suuntaviivojen rikkominen, joka merkitsee myös merkittävää menettelyvirhettä, syrjimättömyysperiaatteen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen, hyvän hallinnon ja hyvän taloushallinnon periaatteen loukkaaminen ja henkilön oikeuden tulla kuulluksi ennen yksilölle vastaisen toimen antamista loukkaaminen (perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan a alakohta), hallinnon huolellisuusvelvollisuuden ja velvollisuuden huolehtia kantajan oikeutetuista eduista laiminlyöminen, ilmeinen arviointivirhe punnittaessa kantajan intressejä ja hallinnon intressejä, mielivaltaisen menettelyn kiellon loukkaaminen

                  4.

                  Muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen 8 artiklan 1 kohdan toisen ja kolmannen virkkeen sekä ketjutuskiellon rikkominen
                  Kantaja väittää tältä osin, että EUIPO ketjutti – selvästi pyrkiäkseen välttämään muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen 8 artiklan 1 kohdan kolmannen virkkeen oikeudelliset seuraukset – toinen toisensa jälkeen näiden ehtojen 2 artiklan b alakohdassa ja a alakohdassa tarkoitettuja sopimuksia, vaikka kantajan tehtävät eivät olleet muuttuneet. Tämän vuoksi kantajan ensimmäinen sopimus oli katsottava tehdyn toistaiseksi ilman irtisanomislauseketta.

                  5.

                  Lainvastainen irtisanomislausekkeen mukaan ottaminen sopeuttamisprotokollan puitteissa sekä perustellun luottamuksen ja kantajan laillisten intressien loukkaaminen ja velvollisuuden huolehtia henkilöstön hyvinvoinnista lauseketta sovellettaessa laiminlyöminen.
                  Viidennessä kanneperusteessaan kantaja väittää, ettei EUIPO olisi saanut enää käyttää irtisanomislauseketta, koska sopimuksen tekemisestä vuonna 2005 oli kulunut pitkä aika.

                  6.

                  Kantajan perustellun luottamuksen loukkaaminen, hallinnon kantajaa koskevan huolenpitovelvoitteen sekä hänen oikeutettujen intressiensä huomioon ottamisen laiminlyöminen, ilmeinen arviointivirhe punnittaessa hallinnon intressejä
                  Kuudennessa kanneperusteessaan kantaja väittää, että EUIPOn päätöksellä olla uusimatta hänen työsopimustaan loukataan hänen perusteltua luottamustaan ja laiminlyödään huolenpitovelvoitetta ja kantajan oikeutettuja intressejä. Kantajan erittäin hyvä työsuoritus huomioon ottaen samalla tehdään ilmeinen arviointivirhe punnittaessa hallinnon intressejä.

                  7.

                  Kantajan työsopimuksen 5 artiklan irtisanomislausekkeen edellytysten rikkominen
                  Seitsemännessä kanneperusteessaan kantaja väittää, että kun EUIPO käytti irtisanomislauseketta, se sovelsi virheellisesti muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan b alakohdan ii alakohtaa irtisanomislausekkeessa määrätyn 47 artiklan c alakohdan i alakohdan sijasta, ja että irtisanomisajan olisi pitänyt olla 10 kuukautta EUIPOn määräämän 6 kuukauden ajanjakson sijasta.

         (1)  Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annettu neuvoston direktiivi 1999/70/EY (EYVL 1999, L 175, s. 43).


title: Asia C-472/17: Unionin tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 6.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Giudice di pace di L’Aquila – Italia) – Gabriele Di Girolamo v. Ministero della Giustizia (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artikla 2 kohta — Sosiaalipolitiikka — Määräaikainen työ — Rahantuomari — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               5.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 399/13

      Unionin tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 6.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Giudice di pace di L’Aquila – Italia) – Gabriele Di Girolamo v. Ministero della Giustizia
      (Asia C-472/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artikla 2 kohta - Sosiaalipolitiikka - Määräaikainen työ - Rahantuomari - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen))
      (2018/C 399/17)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Giudice di pace di L’Aquila

         Asianosaiset

         Kantaja: Gabriele Di Girolamo

         Vastaaja: Ministero della Giustizia

         Muu osapuoli: Unione Nazionale Giudici di Pace (Unagipa)

         Määräysosa

      Giudice di pace di L’Aquilan (Aquilan rauhantuomari, Italia) 31.7.2017 tekemällään päätöksellä esittämän ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat selvästi.

         (1)  EUVL C 347, 16.10.2017.


title: Asia C-587/18 P: Valitus, jonka CSTP Azienda della Mobilità SpA on tehnyt 19.9.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-186/15, CSTP Azienda della Mobilità v. komissio, 11.7.2018 antamasta tuomiosta

text:
               5.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 399/26

      Valitus, jonka CSTP Azienda della Mobilità SpA on tehnyt 19.9.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-186/15, CSTP Azienda della Mobilità v. komissio, 11.7.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-587/18 P)
      (2018/C 399/35)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Valittaja: CSTP Azienda della Mobilità SpA (edustajat: G. Capo ja L. Visone, avvocati)

         Muu osapuoli: Euroopan komissio ja Asstra Associazione Trasporti

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin tuomioistuinta

                  —

                  toteamaan, että valituksen kohteena oleva tuomio on kumottava

                  —

                  toteamaan SEUT 263 ja SEUT 264 artiklan nojalla, että valtiontuesta SA.35842 (2014/C) (ex 2012/NN) (4 951 838,25 euroa) 19.1.2015 annettu komission päätös on kaikilta osin mitätön siltä osin kuin siinä katsotaan, että asetuksen (ETY) N:o 1191/69 nojalla hyvityksenä julkisista palveluvelvoitteista myönnettyjen määrien (julkisen paikallisliikenteen alalla asetetun hintavelvoitteen hyvittäminen 11 artiklan nojalla) (1) on katsottava olevan toimenpide, jota ei ole ilmoitettu ja joka on perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki, joka on yhteensopimaton sisämarkkinoille

                  —

                  toteamaan SEUT 263 ja SEUT 264 artiklan nojalla, että valtiontuesta SA.35842 (2014/C) (ex 2012/NN) (4 951 838,25 euroa) 19.1.2015 annettu komission päätös on kaikilta osin mitätön siltä osin kuin siinä määrätään, että Italian valtion on toteutettava operatiivisia toimenpiteitä tuen takaisinperimiseksi. Lisäksi on todettava, että komission on korvattava yrityssaneerauksessa olevalle CSTP Azienda della Mobilità SpA:lle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valituksen tueksi on esitetty viisi valitusperustetta, joiden perusteella valituksen kohteena oleva tuomio on kumottava:
      I.   Valituksenalaiseen tuomioon liittyvä oikeudellinen virhe, koska kyseinen hyvitys on luokiteltu uudeksi tueksi

      Hyvityksen myöntäminen valittajalle oli seurausta Consiglio di Staton vuonna 2009 antamasta tuomiosta, jossa vahvistettiin asetuksen N:o 1191/1969 perusteella kyseisen oikeuden olemassaolo julkiseen palveluun liittyvän hintavelvoitteen osalta. Tätä ratkaisua ei sen merkityksellisyyden vuoksi voida tulkita siten, että siinä otettiin käyttöön hyvitystoimenpide, koska siinä ainoastaan todettiin tällaisen oikeuden olemassaolo.
      II.   Valituksenalaiseen tuomioon liittyvä oikeudellinen virhe, koska tuomiossa Altmark vahvistettujen edellytysten on väitetty jääneen täyttymättä

      Se, että viranomaiset luokittelivat taloudellisen menon hyvitykseksi sulkee pois valtiontukia koskevien säännösten soveltamisen. Koska kyseessä on hyvitys julkisesta palveluvelvoitteesta, ei voida katsoa, että mainitut velvoitteet suorittava yritys saisi mitään etua. Valittaja arvioi myös yksityiskohtaisesti tuomiota Altmark osoittaakseen, että kaikkia siinä vahvistettuja periaatteita on noudatettu.
      III.   Valituksenalaiseen tuomioon liittyvä oikeudellinen virhe, kun siinä katsotaan, että kyseinen taloudellinen toimenpide ei ole yhteensopiva unionin valtiontukia koskevien sääntöjen kanssa, koska toimenpiteellä on mahdotonta ”vääristää kilpailua”

      Unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon sitä, että julkisen paikallisliikenteen markkinat Campanian maakunnassa oli käsiteltävän asian kannalta merkityksellisenä ajanjaksona (1996–2002) ja on vielä nykyisinkin suljettu kilpailulta ja että toimiluvat saivat aikaan yksinoikeuden. Joten kyseessä ei voinut olla kilpailu ”markkinoista” tai ”markkinoilla”.
      IV.   Valituksenalaiseen tuomioon liittyvä oikeudellinen virhe, kun siinä katsotaan, että komission päätös on ensisijainen kansalliseen oikeuskäytäntöön nähden; asetuksessa N:o 659/99 (2)
         (asetus N:o 1589/2015 (3)
         ) säädettyjen menettelyä koskevien takeiden virheellinen soveltaminen; luottamuksensuojan periaatteen virheellinen soveltaminen

      Unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon, että kansallisen tuomioistuimen ratkaisu oli annettu yli viisi vuotta ennen komission päätöstä. Tästä syystä viitatulla oikeuskäytännöllä ei ollut merkitystä, sillä nyt käsiteltävän asian osalta ei ollut olemassa aiempaa päätöskäytäntöä. Consiglio di Stato sitä vastoin oli asetusta N:o 1191/69 soveltaessaan käyttänyt sille varattua toimivaltaa. Komissio ei voi myöskään vedota nyt käsiteltävässä asiassa yksinomaiseen päätösvaltaansa. Pitkä aika, joka oli kulunut ratkaisun, jossa oli sovellettu unionin oikeutta, ja komission päätöksen välillä, oli saanut aikaan perustellun luottamuksen. Ei voida väittää, että Consiglio di Stato ei ollut tietoinen soveltuvista säännöistä, vaan se on ainoastaan tulkinnut niitä eri tavalla kuin komissio.
      V.   Valituksenalaisen tuomion virheellisyys, koska asetusta (EY) N:o 1370/2007 (4)
         on sovellettu virheellisesti arvioitaessa tuen yhteensoveltuvuutta unionin sääntöjen kanssa; perustelujen puuttuminen

      Komissio antoi päätöksensä virheellisen oikeusperustan perusteella, sillä asetusta N:o 1370/2007 ei voitu soveltaa, koska se tuli voimaan sen jälkeen, kun Consiglio di Stato oli antanut asetuksen N:o 1191/69 perusteella ratkaisunsa, jossa se totesi hyvitystä koskevan oikeuden olemassaolon.

         (1)  Julkisten palvelujen käsitteeseen rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteessä olennaisesti kuuluvia velvoitteita koskevista jäsenvaltioiden toimenpiteistä 26.6.1969 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1191/69 (EYVL 1969, L 156, s. 1).

         (2)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL 1999, L 83, s. 1).

         (3)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

         (4)  Rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta 23.10.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1370/2007 (EUVL 2007, L 315, s. 1).


title: Asia T-475/18 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 27.8.2018 – Boyer v. Wallis ja Futuna (Väliaikainen oikeussuoja — Julkiset hankinnat — Välitoimihakemus — Tutkimatta jättäminen)

text:
               5.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 399/37

      Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 27.8.2018 – Boyer v. Wallis ja Futuna
      (Asia T-475/18 R)
      ((Väliaikainen oikeussuoja - Julkiset hankinnat - Välitoimihakemus - Tutkimatta jättäminen))
      (2018/C 399/50)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Boyer (Papeete, Ranskan Polynesia) (edustaja: asianajaja T. Dal Farra)

         Vastaaja: Wallis ja Futunan territorio (Ranskan merentakainen yhteisö)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee yhtäältä sellaisen Wallis ja Futunan territorion päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä, jolla tämä hylkäsi kantajan tarjouksen ja teki kauppalaiturin rakentamista Leavan (Ranska) satamaan koskevan urakkasopimuksen toisen tarjouksen tekijän kanssa, ja toisaalta kyseiseen rakennusurakkaan liittyvän sopimuksen allekirjoittamisen lykkäämistä.

         Määräysosa

                  1)

                  Välitoimihakemus hylätään.

                  2)

                  Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Tuomioistuimen tuomio, annettu 14 päivänä kesäkuuta 2018, asiassa E-15/17 – EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti (EFTA-valtion velvoitteiden laiminlyönti – täytäntöönpanon laiminlyönti – asetus (EU) N:o 694/2014)

text:
               15.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 414/10

      TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
      annettu 14 päivänä kesäkuuta 2018,
      asiassa E-15/17
      EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti

         (EFTA-valtion velvoitteiden laiminlyönti – täytäntöönpanon laiminlyönti – asetus (EU) N:o 694/2014)

      (2018/C 414/12)
      Asiassa E-15/17, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole saattanut kyseisen sopimuksen liitteessä IX olevassa 31bbd kohdassa tarkoitettua säädöstä (komission delegoitu asetus (EU) N:o 694/2014, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU täydentämisestä teknisillä sääntelystandardeilla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien tyyppien määrittämiseksi), sellaisena kuin se on mukautettuna sopimuksen pöytäkirjalla 1, osaksi sisäistä oikeusjärjestystään. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti, sekä tuomarit Per Christiansen ja Bernd Hammermann (esittelevä tuomari), on antanut 14 päivänä kesäkuuta 2018 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
      Tuomioistuin

                  1.

                  toteaa, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole saattanut kyseisen sopimuksen liitteessä IX olevassa 31bbd kohdassa tarkoitettua säädöstä (komission delegoitu asetus (EU) N:o 694/2014, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU täydentämisestä teknisillä sääntelystandardeilla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien tyyppien määrittämiseksi), sellaisena kuin se on mukautettuna sopimukseen sen pöytäkirjalla 1, osaksi sisäistä oikeusjärjestystään;

                  2.

                  määrää Islannin maksamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-576/18: Kanne 25.9.2018 – Crédit agricole v. EKP

text:
               3.12.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 436/55

      Kanne 25.9.2018 – Crédit agricole v. EKP
      (Asia T-576/18)
      (2018/C 436/78)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Crédit agricole SA (Montrouge, Ranska) (edustajat: asianajajat A. Champsaur ja A. Delors)

         Vastaaja: Euroopan keskuspankki (EKP)

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan SEUT 256 ja SEUT 263 artiklan nojalla EKP:n 16.7.2018 tekemän päätöksen ECB-SSM-2018-FRCAG-75

                  —

                  velvoittamaan EKP:n korvaamaan kaikki kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

                  1.

                  Ensimmäinen kanneperuste perustuu toimivallan ylittämiseen 16.7.2018 tehdyssä Euroopan keskuspankin (EKP) päätöksessä, jolla kantajalle määrätään hallinnollinen seuraamus luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (EUVL 2013, L 176, s. 1) 26 artiklan 3 kohdassa säädettyjen ydinpääomaa koskevien vaatimusten jatkuvasta noudattamatta jättämisestä (jäljempänä riidanalainen päätös). Tältä osin kantaja vetoaa seuraaviin perusteisiin:

                              —

                              ensisijaisesti kantaja tuo esiin, että EKP on sen mukaan tehnyt oikeudellisen virheen asetuksen (EU) N:o 575/2013 26 artiklan 3 kohdan tulkinnassa, sillä siinä ei kantajan mukaan velvoiteta laitoksia saamaan EKP:n ennakkolupaa, jotta ne voivat luokitella tavalliset osakkeet ydinpääomainstrumentteihin

                              —

                              toissijaisesti jos unionin yleinen tuomioistuin katsoisi, että tavallisten osakkeiden luokittelu ydinpääomainstrumentteihin ilman EKP:n ennakkolupaa merkitsee asetuksen (EU) N:o 575/2013 26 artiklan 3 kohdan rikkomista, kantaja väittää, ettei se ole syyllistynyt mihinkään tahalliseen rikkomukseen tai laiminlyöntiin mainitun säännöksen soveltamisessa ja että riidanalainen päätös loukkaa oikeusvarmuuden periaatetta.

                              —

                              edelliseen nähden toissijaisesti, jos unionin yleinen tuomioistuin katsoisi, että rikkomus voidaan todeta ja että kantajalle voidaan määrätä seuraamus, viimeksi mainittu väittää, että kun otetaan huomioon se, ettei rikkomus, johon väitetysti on syyllistytty, ole vakava, ja että kantaja on tehnyt yhteistyötä, riidanalainen päätös loukkaa suhteellisuusperiaatetta.

                  2.

                  Toinen kanneperuste perustuu kantajan perustavanlaatuisten menettelyllisten oikeuksien loukkaamiseen, mihin EKP on kantajan mukaan syyllistynyt sen vuoksi, että se on perustanut riidanalaisen päätöksen perusteisiin, joista kantaja ei ole voinut esittää vastalauseitaan.


               10.1.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 9/9

      EFTAn valvontaviranomaisen 9 päivänä marraskuuta 2018 Islantia vastaan nostama kanne
      (Asia E-6/18)
      (2019/C 9/10)
      EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, 1040 Bryssel, asiamiehinään Carsten Zatschler, Catherine Howdle ja Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, nosti 9 päivänä marraskuuta 2018 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Islantia vastaan.
      EFTAn valvontaviranomainen on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta

                  1.

                  toteamaan, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XX olevassa 1a kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/52/EU, annettu 16 päivänä huhtikuuta 2014, tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 2011/92/EU muuttamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1, sekä ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetun määräajan kuluessa tai joka tapauksessa jättäessään ilmoittamatta kyseisistä toimenpiteistä EFTAn valvontaviranomaiselle;

                  2.

                  velvoittamaan Islannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

                  —

                  Hakemuksessa todetaan, että Islanti ei ole noudattanut 3 päivään huhtikuuta 2018 mennessä EFTAn valvontaviranomaisen 31 päivänä tammikuuta 2018 antamaa perusteltua lausuntoa. Lausunto koskee sitä, että Islanti ei ole saattanut osaksi kansallista lainsäädäntöään Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XX olevassa 1a kohdassa tarkoitettua tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 2011/92/EU muuttamisesta 16 päivänä huhtikuuta 2014 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2014/52/EU, jäljempänä ’säädös’, sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1.

                  —

                  EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että Islanti on laiminlyönyt säädöksen ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetussa määräajassa.


title: Asia T-494/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 19.11.2018 – Iccrea Banca v. komissio ja SRB (Kumoamis- ja vahingonkorvauskanne — Talous- ja rahaliitto — Pankkiunioni — Yhteinen kriisinratkaisumekanismi luottolaitoksia ja tiettyjä sijoituspalveluyrityksiä varten — Yhteinen kriisinratkaisurahasto — Vuoden 2016 ennakollisen vakausmaksun vahvistaminen — Vastaajan virheellinen yksilöiminen — Kanteen nostamisen määräaika — Myöhässä nostettu kanne — Hypoteettiset toimet — Vahingonkorvausvaatimus — Läheinen yhteys kumoamisvaatimukseen — Lainvastaisuusväite — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/62

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 19.11.2018 – Iccrea Banca v. komissio ja SRB
      (Asia T-494/17) (1)

      ((Kumoamis- ja vahingonkorvauskanne - Talous- ja rahaliitto - Pankkiunioni - Yhteinen kriisinratkaisumekanismi luottolaitoksia ja tiettyjä sijoituspalveluyrityksiä varten - Yhteinen kriisinratkaisurahasto - Vuoden 2016 ennakollisen vakausmaksun vahvistaminen - Vastaajan virheellinen yksilöiminen - Kanteen nostamisen määräaika - Myöhässä nostettu kanne - Hypoteettiset toimet - Vahingonkorvausvaatimus - Läheinen yhteys kumoamisvaatimukseen - Lainvastaisuusväite - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen))
      (2019/C 44/80)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo (Rooma, Italia) (edustajat: asianajajat P. Messina, F. Isgrò ja A. Dentoni Litta)

         Vastaajat: Euroopan komissio (asiamiehet: V. Di Bucci, A. Steiblytė ja K.-Ph. Wojcik) ja yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB) (edustajat: asianajajat G. Rumi, S. Raes, M. Merola ja T. Van Dyck)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Ensisijaisesti yhtäältä SEUT 263 artiklaan perustua vaatimus, jossa vaaditaan kumoamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston johdon istunnossaan 15.4.2016 tekemä päätös yhteiseen kriisinratkaisurahastoon suoritettavista vuoden 2016 ennakollisista vakausmaksuista (SRB/ES/SRF/2016/06) sekä kaikki muut yhteisen kriisinratkaisuneuvoston päätökset, joiden perusteella Banca d’Italia on tehnyt 24.11.2015 kansallisen päätöksen nro 1249264/15, 26.11.2015 kansallisen päätöksen nro 1262091/15, 29.12.2016 kansallisen päätöksen nro 1547337/16, 14.3.2017 kansallisen päätöksen nro 333162/17 ja 14.3.2017 kansallisen päätöksen nro 334520/17, siltä osin kuin yhteisen kriisinratkaisuneuvoston päätökset koskevat kantajaa, ja toisaalta SEUT 268 artiklaan perustuva vahingonkorvausvaatimus ja toissijaisesti SEUT 277 artiklaan perustuva vaatimus

         Määräysosa

                  1)

                  Kannetta ei oteta tutkittavaksi.

                  2)

                  Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston (SRB) ja Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 318, 25.9.2017.


title: Asia C-303/18 P: Unionin tuomioistuimen määräys (neljäs jaosto) 28.11.2018 – Valittajana Jean-Marie Le Pen ja muuna osapuolena Euroopan parlamentti (Muutoksenhaku — Tutkittavaksi ottaminen — Euroopan parlamentti — Euroopan parlamentin jäsenten kuluja ja korvauksia koskevat säännöt — Parlamentin jäsenten avustajakorvaus — Perusteettomasti maksettujen summien takaisin periminen)

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/3

      Unionin tuomioistuimen määräys (neljäs jaosto) 28.11.2018 – Valittajana Jean-Marie Le Pen ja muuna osapuolena Euroopan parlamentti
      (Asia C-303/18 P) (1)

      ((Muutoksenhaku - Tutkittavaksi ottaminen - Euroopan parlamentti - Euroopan parlamentin jäsenten kuluja ja korvauksia koskevat säännöt - Parlamentin jäsenten avustajakorvaus - Perusteettomasti maksettujen summien takaisin periminen))
      (2019/C 54/04)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittaja: Jean-Marie Le Pen (edustaja: F. Wagner, avocat)

         Muu osapuoli: Euroopan parlamentti (asiamiehet: S. Seyr ja C. Burgos)

         Määräysosa

                  1)

                  Valitus hylätään, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja koska se on osittain selvästi perusteeton.

                  2)

                  Jean-Marie Le Pen velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 240, 9.7.2018.


title: Asia C-698/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Specializat Mureș (Romania) on esittänyt 7.11.2018 – SC Raiffeisen Bank SA v. JB

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/4

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Specializat Mureș (Romania) on esittänyt 7.11.2018 – SC Raiffeisen Bank SA v. JB
      (Asia C-698/18)
      (2019/C 54/06)
      Oikeudenkäyntikieli: romania

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunalul Specializat Mureș

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: SC Raiffeisen Bank SA

         Vastapuoli: JB

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Sallitaanko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (1) säännöksissä, erityisesti johdanto-osan 12, 21 ja 23 perustelukappaleessa, 2 artiklan b alakohdassa, 6 artiklan 1 kohdassa, 7 artiklan 2 kohdassa ja 8 artiklassa prosessiautonomian periaatteen sekä vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteen mukaisesti oikeussuojakeinojen kokonaisuus, joka koostuu tavallisesta kanteesta, jota ei koske vanhentumisaika ja jossa vaaditaan toteamaan joidenkin kuluttajasopimuksiin sisältyvien sopimusehtojen kohtuuttomuus, ja henkilökohtaisesta ja varallisuusoikeuksia koskevasta tavallisesta kanteesta, jota koskee vanhentumisaika ja jolla tavoitellaan direktiivin päämäärää poistaa kaikki kuluttajan kannalta kohtuuttomaksi todetun sopimusehdon nojalla syntyneet ja täytäntöön pannut velvoitteet?

                  2)

                  Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, ovatko samat säännökset esteenä siviilioikeudellisten oikeussuhteiden varmuutta koskevan periaatteen soveltamiseen perustuvalle tulkinnalle, jonka mukaan objektiivinen ajankohta, josta lähtien kuluttajan täytyi tietää tai hänen olisi pitänyt tietää kohtuuttoman sopimusehdon olemassaolosta, on ajankohta, jona luottosopimuksen, jossa hän oli kuluttajan asemassa, voimassaolo on päättynyt?

         (1)  Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettu neuvoston direktiivi 93/13/ETY (EYVL 1993, L 95, s. 29).


title: Asia T-531/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.12.2018 – Coveris Rigid France v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Elintarvikkeiden vähittäiskaupassa käytettävien pakkausten markkinat — Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen — Yksilöllisen vastuun periaate — Taloudellisen jatkuvuuden puuttuminen — Yhdenvertainen kohtelu)

text:
               18.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 65/32

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.12.2018 – Coveris Rigid France v. komissio
      (Asia T-531/15) (1)

      ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Elintarvikkeiden vähittäiskaupassa käytettävien pakkausten markkinat - Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen - Yksilöllisen vastuun periaate - Taloudellisen jatkuvuuden puuttuminen - Yhdenvertainen kohtelu))
      (2019/C 65/39)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Coveris Rigid France, aiemmin Coveris Rigid (Auneau) France (Auneau, Ranska) (edustajat: asianajajat H. Meyer Lindemann, C. Graf York von Wartenburg ja L. Stammwitz)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Biolan, F. Jimeno Fernández ja L. Wildpanner)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota komission 24.6.2015 antama päätös C(2015) 4336 final, joka koskee SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaista menettelyä (asia AT.39563 – Elintarvikkeiden vähittäiskaupassa käytettävät pakkaukset), siltä osin kuin se koskee kantajaa.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Coveris Rigid France velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 406, 7.12.2015.


title: Asia T-539/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.12.2018 – GM ym. v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Henkilöstösääntöjen uudistus — Asetus (EU, Euratom) N:o 1023/2103 — Virkatyypit — Virkatyyppien luokittelua koskevat siirtymäsäännökset — Henkilöstösääntöjen liitteessä XIII oleva 31 artikla — Siirtymäaikaiset avustajat — Ylennys, joka henkilöstösääntöjen 45 artiklan mukaan hyväksytään vain siinä tehtäväryhmässä, joka vastaa hoidetun viran virkatyyppiä — Palkkaluokkaan AST 9 kuuluvien virkamiesten sulkeminen pois ylennysmenettelystä — Virkamiehelle vastaisen toimen puuttuminen — Vahvistava toimi — Vireilläolovaikutus — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen — Työjärjestyksen 129 artikla — Oikeudenkäyntiväite — Työjärjestyksen 130 artikla)

text:
               18.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 65/33

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.12.2018 – GM ym. v. komissio
      (Asia T-539/16) (1)

      ((Henkilöstö - Virkamiehet - Henkilöstösääntöjen uudistus - Asetus (EU, Euratom) N:o 1023/2103 - Virkatyypit - Virkatyyppien luokittelua koskevat siirtymäsäännökset - Henkilöstösääntöjen liitteessä XIII oleva 31 artikla - Siirtymäaikaiset avustajat - Ylennys, joka henkilöstösääntöjen 45 artiklan mukaan hyväksytään vain siinä tehtäväryhmässä, joka vastaa hoidetun viran virkatyyppiä - Palkkaluokkaan AST 9 kuuluvien virkamiesten sulkeminen pois ylennysmenettelystä - Virkamiehelle vastaisen toimen puuttuminen - Vahvistava toimi - Vireilläolovaikutus - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen - Työjärjestyksen 129 artikla - Oikeudenkäyntiväite - Työjärjestyksen 130 artikla))
      (2019/C 65/41)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantajat: GM, GN, GO ja GP (edustajat: asianajajat T. Bontinck ja A. Guillerme)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi J. Currall ja G. Gattinara, sitten C. Berardis-Kayser ja G. Gattinara ja lopuksi G. Berscheid ja G. Gattinara)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus kumota komission päätökset, joilla tämän toimielimen nimittävä viranomainen luokitteli kantajat virkatyyppiin ”siirtymäaikaiset avustajat”, minkä vuoksi he menettivät 1.1.2014 alkaen mahdollisuuden ylenemisestä ylempään palkkaluokkaan.

         Määräysosa

                  1)

                  Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

                  2)

                  Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan puolet GM:n, GN:n, GO:n ja GP:n oikeudenkäyntikuluista.

                  3)

                  GM, GN, GO ja GP vastaavat puolesta omia oikeudenkäyntikulujaan.

                  4)

                  Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto vastaavat väliintulohakemuksista aiheutuneista omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 96, 23.3.2015 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-16/15, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Asia T-149/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 30.1.2019 – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor v. komissio (Kumoamiskanne — Rahoitustuki Verkkojen Eurooppa -välineen alalla — Liikennesektori vuosina 2014 – 2020 — Vireilläolovaikutus — Tutkimatta jättäminen)

text:
               18.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 103/42

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 30.1.2019 – Spliethoff’s Bevrachtingskantoor v. komissio
      (Asia T-149/16) (1)

      ((Kumoamiskanne - Rahoitustuki Verkkojen Eurooppa -välineen alalla - Liikennesektori vuosina 2014 – 2020 - Vireilläolovaikutus - Tutkimatta jättäminen))
      (2019/C 103/57)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV (Amsterdam, Alankomaat) (edustajat: aluksi asianajaja P. Glazener, sitten asianajajat Y. de Vries ja D. Coumans ja lopuksi Y. de Vries ja asianajaja J. de Kok)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Hottiaux ja J. Samnadda)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus 31.7.2015 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen C(2015) 5274 final, jolla vahvistetaan luettelo ehdotuksista, jotka on valittu saamaan EU:n rahoitustukea Verkkojen Eurooppa -välineen liikennesektorilla sellaisen ehdotusten tekemistä koskevan pyynnön tuloksena, jota koskeva menettely käynnistettiin 11.9.2014 osana monivuotista toimintaohjelmaa, kumoamiseksi.

         Määräysosa

                  1)

                  Kanne jätetään tutkimatta.

                  2)

                  Spliethoff’s Bevrachtingskantoor BV ja Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 211, 13.6.2016.


title: Asia T-735/18: Kanne 14.12.2018 – Aquind v. ACER

text:
               18.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 103/44

      Kanne 14.12.2018 – Aquind v. ACER
      (Asia T-735/18)
      (2019/C 103/60)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Aquind Ltd (Wallsend, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: solicitor S. Goldberg, solicitor E. White ja solicitor C. Davis)

         Vastaaja: Energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyövirasto (ACER)

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan vastaajan valituslautakunnan 17.10.2018 tekemän päätöksen A-001-2018 ja vastaajan 19.6.2018 tekemän päätöksen 05/2018, jonka valituslautakunta pysytti

                  —

                  antamaan ratkaisun kanteessa esitetyistä olennaisista oikeudellisista kysymyksistä, jotka liittyvät siihen, että (i) vastaaja ja valituslautakunta katsoivat virheellisesti, että kantaja oli velvollinen ensiksi hakemaan ja saamaan päätöksen rajat ylittävistä kulujen jakamisesta ennen kuin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 714/2009 (1) 17 artiklan perusteella voitiin tehdä päätös (neljäs kanneperuste); ja (ii) vastaaja ja vastaajan valituslauta eivät ole ottaneet huomioon, että kantajan on oikeudellisesti mahdotonta operoida ehdotettua rajayhteysjohtoa Ranskassa ilman vapautusta (kuudes kanneperuste)

                  —

                  antamaan päätöksen kanteessa esitetyistä kanneperusteista yksitellen sen välttämiseksi, että riidanalaisista perusteista tulee vielä kiistaa silloin, kun vastaaja käsittelee pyydettyä vapautusta uudelleen ja

                  —

                  velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhdeksän kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste: Asetuksen N:o 714/2009 17 artiklan 1 kohtaa on tulkittu virheellisesti katsottaessa, että vastaajalla on tämän säännöksen perusteella poliittista harkintavaltaa sen päättäessä pyydetystä vapautuksesta.
                  Asetuksen N:o 714/2009 17 artiklan 1 kohdan objektiivisten perusteiden valossa vastaajan harkintavallan pitäisi rajoittua sen tutkimiseen, täyttyvätkö nämä edellytykset.

                  2)

                  Toinen kanneperuste: Asetusta N:o 714/2009 on tulkittu virheellisesti katsottaessa, että pyydetty vapautus on myönnettävä ainoastaan viimeisenä keinona toteutettavan toimenpiteenä.
                  Ilmeisesti ei ole olemassa mitään perustetta sille, että vapautuksen myöntämisen pitäisi olla viimeisenä keinona toteutettava toimenpide.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste: Asetuksen N:o 714/2009 17 artiklan 1 kohdan nojalla myönnettävää vapautusta koskevaa todistustaakkaa ja siihen tarvittavaa näyttökynnystä on arvioitu virheellisesti.
                  Vastaaja näyttää asettaneen kantajalle ylivoimaisen näyttövelvollisuuden (probatio diabolica).

                  4)

                  Neljäs kanneperuste: Asetuksen N:o 714/2009 17 artiklan 1 kohdan ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 347/2013 (2) 12 artiklan suhdetta on tulkittu virheellisesti ja siitä johtuen luotettu siihen, että kantajan rajayhteysjohto voi olla rajat ylittävien kustannusten jakomenettelyssä käsiteltävä asia ja sellaiseen menettelyyn liittyvien kysymysten huomioon ottamatta jättäminen

                              —

                              ei voi olla oikein, että vapautus voidaan myöntää ainoastaan sen jälkeen kun on osoitettu, että asetuksen N:o 347/2013 12 artiklan mukaista sääntelyjärjestelmää ei ole käytettävissä. Tuon järjestelmän pitäisi olla vapaaehtoinen eikä sitä saada soveltaa silloin kun myönnetään vapautus

                              —

                              on mahdollista, että vastaajan omaksumassa lähestymistavassa ei ole otettu huomioon sellaisen järjestelmän soveltamisesta aiheutuvia riskejä.

                  5)

                  Viides kanneperuste: Unionin oikeuden oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan perusperiaatetta on loukattu kieltäytymällä ottamasta asetuksen N:o 714/2009 oikean tulkinnan määrittelyssä huomioon vakiintunutta käytäntöä ja omaksumalla radikaalisesti erilainen lähestymistapa

                              —

                              kantajan pitäisi voida luottaa Euroopan komission päätöksissä vahvistettuun sääntelykäytäntöön ja vapauttamispyyntöjen arviointia koskeviin periaatteisiin.

                  6)

                  Kuudes kanneperuste: Asetuksen N:o 714/2009 17 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on sovellettu virheellisesti jätettäessä ottamatta huomioon Ranskan oikeuden mukaiset rajoitukset, joita sovelletaan sähkön rajayhteysjohtojen muihin kuin RTE-toteuttajiin Ranskassa

                              —

                              koska Ranskan oikeudellisia rajoituksia ei pidetty yhteensoveltumattomina unionin oikeuden kanssa, vastaajan olisi pitänyt ottaa ne huomioon päättäessään, voiko investointi toteutua ilman vapautusta

                              —

                              sitä, minkä tyyppisiä riskejä asetuksen N:o 714/2009 17 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetyn edellytyksen arvioinnissa voidaan ottaa huomioon, ei ole rajoitettu.

                  7)

                  Seitsemäs kanneperuste: Asetuksen N:o 714/2009 17 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on sovellettu virheellisesti jätettäessä ottamatta huomioon, että kantajan rajayhteysjohdon rahoittamisen varmistamiseksi on tarpeen, että varmoja tuloja saadaan pitkällä aikavälillä.
                  Hankkeeseen liittyvät riskit saattavat johtaa tarvittavasta rahoitussitoumuksesta luopumiseen. Riskien vaikutus kantajan kykyyn varmistaa rahoitus on otettava tämän takia huomioon.

                  8)

                  Kahdeksan kanneperuste: Asetuksen N:o 714/2009 17 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on sovellettu virheellisesti jätettäessä ottamatta huomioon kantajan rajayhteysjohtoon mahdollisesti kohdistuvien yksittäisten riskien kokonaisvaikutus.
                  Se, tehdäänkö sijoitus, määräytyy kokonaisriskin ja saavutettavissa olevan kokonaisedun suhteen perusteella. Tämän takia ei riitä, että jokainen riskityyppi analysoidaan erikseen.

                  9)

                  Yhdeksäs kanneperuste: Valittajan valituslautakunta ei tutkinut valittajan päätöstä riittävästi.
                  Kun otetaan huomioon valittajan valituslautakunnan valtuudet ja sille esitettävien kysymysten merkitys, valittajan valituslautakunnan olisi pitänyt tutkia vastaajan päätös tarkemmin.

         (1)  Verkkoon pääsyä koskevista edellytyksistä rajat ylittävässä sähkön kaupassa ja asetuksen (EY) N:o 1228/2003 kumoamisesta 13.7.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 714/2009 (EUVL 2009, L 211, s. 15).

         (2)  Euroopan laajuisten energiainfrastruktuurien suuntaviivoista ja päätöksen N:o 1364/2006/EY kumoamisesta sekä asetusten (EY) N:o 713/2009, (EY) N:o 714/2009 ja (EY) N:o 715/2009 muuttamisesta 17.4.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 347/2013 (EUVL 2013, L 115, s. 39).


title: asia C-434/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 13.2.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Unkari) — Human Operator Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Ennakkoratkaisupyyntö — Verolainsäädännön yhdenmukaistaminen — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Direktiivi 2006/112/EY — Arvonlisäveron vähentäminen — Arvonlisäveron maksavan verovelvollisen määrittäminen — Poikkeavan toimenpiteen taannehtiva soveltaminen — Oikeusvarmuuden periaate)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/7

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 13.2.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Unkari) — Human Operator Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (asia C-434/17) (1)

      (Ennakkoratkaisupyyntö - Verolainsäädännön yhdenmukaistaminen - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - Arvonlisäveron vähentäminen - Arvonlisäveron maksavan verovelvollisen määrittäminen - Poikkeavan toimenpiteen taannehtiva soveltaminen - Oikeusvarmuuden periaate)
      (2019/C 131/08)
      Oikeudenkäyntikieli: unkari

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Zalaegerszegi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Human Operator Zrt.

         Vastaaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Tuomiolauselma

      Unionin oikeus on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa säädetään yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.7.2013 annetulla neuvoston direktiivillä 2013/43/EU, 193 artiklasta poikkeavan toimenpiteen soveltamisesta ennen kuin unionin säädös, jolla annettiin lupa ottaa käyttöön poikkeava toimenpide, oli annettu tiedoksi sitä pyytäneelle jäsenvaltiolle, kun kyseisessä unionin säädöksessä ei ole mainintaa sen voimaantulosta tai sen soveltamisen alkamispäivästä ja kun kyseinen jäsenvaltio on ilmaissut toiveen kyseisen poikkeuksen taannehtivasta soveltamisesta.

         (1)  EUVL C 318, 25.9.2017.


title: asia C-154/18: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 14.2.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Labour Court — Irlanti) — Tomás Horgan ja Claire Keegan v. Minister for Education & Skills, Minister for Finance, Minister for Public Expenditure & Reform, Irlanti ja Attorney General (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa — Direktiivi 2000/78/EY — 2 artiklan 2 kohdan b alakohta — Ikään perustuva välillinen syrjintä — Vastikään palvelukseen otetut opettajat — Palvelukseenoton päivämäärä — Palvelukseenoton yhteydessä sovellettava palkka-asteikko ja palkkaluokkaan sijoittaminen, jotka ovat epäedullisempia kuin ne, joita sovelletaan jo virassa oleviin opettajiin)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/14

      Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 14.2.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Labour Court — Irlanti) — Tomás Horgan ja Claire Keegan v. Minister for Education & Skills, Minister for Finance, Minister for Public Expenditure & Reform, Irlanti ja Attorney General
      (asia C-154/18) (1)

      (Ennakkoratkaisupyyntö - Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa - Direktiivi 2000/78/EY - 2 artiklan 2 kohdan b alakohta - Ikään perustuva välillinen syrjintä - Vastikään palvelukseen otetut opettajat - Palvelukseenoton päivämäärä - Palvelukseenoton yhteydessä sovellettava palkka-asteikko ja palkkaluokkaan sijoittaminen, jotka ovat epäedullisempia kuin ne, joita sovelletaan jo virassa oleviin opettajiin)
      (2019/C 131/16)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Labour Court

         Pääasian asianosaiset

         Valittajat: Tomás Horgan ja Claire Keegan

         Vastapuolet: Minister for Education & Skills, Minister for Finance, Minister for Public Expenditure & Reform, Irlanti ja Attorney General

         Tuomiolauselma

      Näillä perusteilla ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY 2 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen toimenpide, jolla säädetään tietystä päivämäärästä lähtien, että uusien opettajien palvelukseenoton yhteydessä sovelletaan palkka-asteikkoa ja palkkaluokkaan sijoittamista, jotka ovat epäedullisempia kuin ne, joita sovelletaan mainittua toimenpidettä edeltäneiden sääntöjen nojalla ennen kyseistä päivämäärää palvelukseen otettuihin opettajiin, ei ole mainitussa säännöksessä tarkoitettua ikään perustuvaa välillistä syrjintää.

         (1)  EUVL C 166, 14.5.2018.


title: asia C-492/18 PPU: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 12.2.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt rechtbank Amsterdam — Alankomaat) — eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa, jonka kohteena on TC (Ennakkoratkaisupyyntö — Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa — Puitepäätös 2002/584/YOS — Eurooppalainen pidätysmääräys — 12 artikla — Henkilön pitäminen säilössä — 17 artikla — Määräaika päätöksen tekemiselle eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään säilössä pitämisen keskeyttämisestä viran puolesta sen jälkeen, kun 90 päivää on kulunut kiinni ottamisesta — Yhdenmukainen tulkinta — Määräaikojen kulumisen keskeytyminen — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 6 artikla — Oikeus vapauteen ja turvallisuuteen — Kansallisen lainsäädännön toisistaan eroavat tulkinnat — Selkeys ja ennakoitavuus)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/16

      Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 12.2.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt rechtbank Amsterdam — Alankomaat) — eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa, jonka kohteena on TC
      (asia C-492/18 PPU) (1)

      (Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Puitepäätös 2002/584/YOS - Eurooppalainen pidätysmääräys - 12 artikla - Henkilön pitäminen säilössä - 17 artikla - Määräaika päätöksen tekemiselle eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanosta - Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään säilössä pitämisen keskeyttämisestä viran puolesta sen jälkeen, kun 90 päivää on kulunut kiinni ottamisesta - Yhdenmukainen tulkinta - Määräaikojen kulumisen keskeytyminen - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 6 artikla - Oikeus vapauteen ja turvallisuuteen - Kansallisen lainsäädännön toisistaan eroavat tulkinnat - Selkeys ja ennakoitavuus)
      (2019/C 131/19)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Rechtbank Amsterdam

         Pääasian asianosainen

      TC

         Tuomiolauselma

      Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehtyä neuvoston puitepäätöstä 2002/584/YOS on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jossa säädetään yleisestä ja ehdottomasta velvollisuudesta vapauttaa eurooppalaisen pidätysmääräyksen nojalla etsitty ja kiinniotettu henkilö heti, kun 90 päivän määräaika hänen kiinni ottamisestaan on päättynyt, jos on olemassa hyvin vakava kyseisen henkilön pakenemisen vaara, jota ei voida pienentää hyväksyttävälle tasolle toteuttamalla asianmukaisia toimenpiteitä.
      Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle oikeuskäytännölle, jossa sallitaan etsityn henkilön säilössä pitämisen jatkaminen kyseisen 90 päivän määräajan päätyttyä sellaisen kyseisestä kansallisesta säännöksestä omaksutun tulkinnan nojalla, jonka mukaan mainitun määräajan kuluminen keskeytyy, jos täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen päättää esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnön tai odottaa vastausta toisen täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen esittämään ennakkoratkaisupyyntöön taikka lykätä luovuttamispäätöksen tekemistä, koska pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa saattaa olla todellinen vaara epäinhimillisistä tai halventavista säilössäpito-olosuhteista, siltä osin kuin kyseisessä oikeuskäytännössä ei varmisteta, että mainittu kansallinen säännös on puitepäätöksen 2002/584 mukainen, ja siinä on eroavaisuuksia, jotka voivat johtaa eripituisiin säilössä pitämisiin.

         (1)  EUVL C 381, 22.10.2018.


title: asia C-571/18 P: Valitus, jonka Felismino Pereira on tehnyt 11.9.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-606/16., Pereira v. komissio, 13.7.2018 antamasta tuomiosta

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/17

      Valitus, jonka Felismino Pereira on tehnyt 11.9.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-606/16., Pereira v. komissio, 13.7.2018 antamasta tuomiosta
      (asia C-571/18 P)
      (2019/C 131/20)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittaja: Felismino Pereira (edustaja: N. de Montigny, avocate)

         Muu osapuoli: Euroopan komissio
      Unionin tuomioistuin (seitsemäs jaosto) on 14.2.2019 antamallaan määräyksellä jättänyt valituksen tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat selvästi.


title: asia C-669/18 P: Valitus, jonka Adis Higiene SL on tehnyt 27.10.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-309/18, Adis Higiene v. EUIPO — Farecla Products (G3 Extra Plus), 10.8.2018 antamasta määräyksestä

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/17

      Valitus, jonka Adis Higiene SL on tehnyt 27.10.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-309/18, Adis Higiene v. EUIPO — Farecla Products (G3 Extra Plus), 10.8.2018 antamasta määräyksestä
      (asia C-669/18 P)
      (2019/C 131/22)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset

         Valittaja: Adis Higiene SL (edustaja: M. J. Sanmartín Sanmartín, abogada)

         Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
      Unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) on 27.2.2019 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen ja määrännyt Adis Higiene SL:n vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.


title: asia C-830/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz (Saksa) on esittänyt 28.12.2018 — Landkreis Südliche Weinstraße v. PF ym.

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/21

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz (Saksa) on esittänyt 28.12.2018 — Landkreis Südliche Weinstraße v. PF ym.
      (asia C-830/18)
      (2019/C 131/26)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalz

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Landkreis Südliche Weinstraße

         Vastapuolet: PF ym.

         Muu osapuoli: Vertreter des öffentlichen Interesses

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta unionin alueella 5.4.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 492/2011 (1) 7 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että kansallisen oikeuden säännöksellä, jolla rajataan kansallisten alueyhteisöjen (Landkreise (piirikunnat)) velvollisuus järjestää koulukuljetuksia osavaltion, johon kyseinen alueyhteisö kuuluu, asukkaisiin, on välillisesti syrjivä vaikutus, vaikka tosiseikkojen perusteella on selvää, että asumisedellytyksellä suljetaan palvelun ulkopuolelle suurimmaksi osaksi jäsenvaltion muiden alueiden asukkaat?
                  Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:

                  2)

                  Muodostaako koulujärjestelmän tehokas organisointi yleistä etua koskevan pakottavan vaatimuksen, joka voi oikeuttaa välillisen syrjinnän?

         (1)  EUVL 2011, L 141, s. 1.


title: asiat T-131/16 ja T-263/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.2.2019 — Belgia ja Magnetrol International v. komissio (Valtiontuet — Belgian toteuttama tukijärjestelmä — Päätös, jolla tukijärjestelmä todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja laittomaksi, ja jolla määrätään jo maksetun tuen takaisinperimisestä — Verotuksesta ennakolta tehty päätös (tax ruling) — Ylisuurten voittojen verovapaus — Jäsenvaltioiden verotuksellinen autonomia — Tukijärjestelmän käsite — Muut täytäntöönpanotoimenpiteet)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/39

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.2.2019 — Belgia ja Magnetrol International v. komissio
      (asiat T-131/16 ja T-263/16) (1)

      (Valtiontuet - Belgian toteuttama tukijärjestelmä - Päätös, jolla tukijärjestelmä todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja laittomaksi, ja jolla määrätään jo maksetun tuen takaisinperimisestä - Verotuksesta ennakolta tehty päätös (tax ruling) - Ylisuurten voittojen verovapaus - Jäsenvaltioiden verotuksellinen autonomia - Tukijärjestelmän käsite - Muut täytäntöönpanotoimenpiteet)
      (2019/C 131/43)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja asiassa T-131/16: Belgian kuningaskunta (asiamiehet: aluksi C. Pochet, M. Jacobs ja J.-C. Halleux, sitten C. Pochet ja J.-C. Halleux, avustajinaan asianajajat M. Segura Catalán ja M. Clayton)

         Kantaja asiassa T-236/16: Magnetrol International (Zele, Belgia) (edustajat: asianajajat H. Gilliams ja J. Bocken)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi P. J. Loewenthal ja B. Stromsky, sitten P. J. Loewenthal ja F. Tomat)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota ylisuurten voittojen verovapautta koskevasta valtiontukijärjestelmästä SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), jonka Belgia on toteuttanut, 11.1.2016 tehty komission päätös (EU) 2016/1699 (EUVL 2016, L 260, s. 61).

         Tuomiolauselma

                  1)

                     Asiat T-131/16 ja T-263/16 yhdistetään tuomion antamista varten.

                  2)

                     Ylisuurten voittojen verovapautta koskevasta valtiontukijärjestelmästä SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), jonka Belgia on toteuttanut, 11.1.2016 tehty komission päätös (EU) 2016/1699 kumotaan

                  3)

                     Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Belgian kuningaskunnan oikeudenkäyntikulut, välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut mukaan lukien, ja Magnetrol Internationalin oikeudenkäyntikulut.

                  4)

                     Irlanti vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 191, 30.5.2016.


title: asia T-162/18: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.2.2019 — Beko v. EUIPO — Acer (ALTUS) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin ALTUS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiemmat kansalliset sanamerkit ALTOS — Kansallisissa viranomaisissa aloitetut tiettyjä aiempia tavaramerkkejä koskevat menettämismenettelyt — Sekaannusvaara — Hallinnollisen menettelyn keskeyttäminen — Asetuksen (EY) N:o 2868/95 20 säännön 7 kohdan c alakohta (josta on tullut delegoidun asetuksen (EU) 2018/625 71 artiklan 1 kohta))

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/45

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.2.2019 — Beko v. EUIPO — Acer (ALTUS)
      (asia T-162/18) (1)

      (EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin ALTUS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiemmat kansalliset sanamerkit ALTOS - Kansallisissa viranomaisissa aloitetut tiettyjä aiempia tavaramerkkejä koskevat menettämismenettelyt - Sekaannusvaara - Hallinnollisen menettelyn keskeyttäminen - Asetuksen (EY) N:o 2868/95 20 säännön 7 kohdan c alakohta (josta on tullut delegoidun asetuksen (EU) 2018/625 71 artiklan 1 kohta))
      (2019/C 131/51)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Beko plc (Watford, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: barrister G. Tritton)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: J. Ivanauskas ja H. O’Neill)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Acer, Inc. (Taipei, Taiwan)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 13.12.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1991/2016-5), joka koskee Acerin ja Bekon välistä väitemenettelyä

         Tuomiolauselma

                  1)

                     Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) viidennen valituslautakunnan 13.12.2017 tekemä päätös (asia R 1991/2016-5) kumotaan.

                  2)

                     EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Beko plc:n oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 152, 30.4.2018.


title: asia T-224/18 RII: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 14.2.2019 — PV v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Henkilöstö — Kurinpitomenettely — Palkanmaksun lopettaminen — Olosuhteiden muuttuminen — Tutkimatta jättäminen — Uusien tosiseikkojen puuttuminen)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/49

      Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 14.2.2019 — PV v. komissio
      (asia T-224/18 RII)
      (Väliaikainen oikeussuoja - Henkilöstö - Kurinpitomenettely - Palkanmaksun lopettaminen - Olosuhteiden muuttuminen - Tutkimatta jättäminen - Uusien tosiseikkojen puuttuminen)
      (2019/C 131/57)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: PV (edustaja: asianajaja M. Casado García-Hirschfeld)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Berscheid, B. Mongin ja R. Striani)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva vaatimus ensinnäkin kurinpitomenettelyn CMS 17/025 ja toiseksi kantajan palkanmaksun lopettamisesta tehdyn päätöksen täytäntöönpanon lykkäämisestä

         Määräysosa

                  1)

                     Välitoimihakemus hylätään

                  2)

                     Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.