				|

		52012DC0433

			KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Rakennusalan ja rakennusalan yritysten kestävää kilpailukykyä koskeva strategia /* COM/2012/0433 final */

			   	KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN
PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE
Rakennusalan ja rakennusalan yritysten
kestävää kilpailukykyä koskeva strategia
1. Johdanto
Rakennusalalla on
tärkeä asema Euroopan taloudessa. Se tuottaa lähes 10 prosenttia
bruttokansantuotteesta ja työllistää 20 miljoonaa ihmistä, pääasiassa
mikroyrityksissä ja pienissä yrityksissä. Rakennusala on myös suuri
välituotteiden (raaka-aineiden, kemikaalien, sähkö- ja elektroniikkalaitteiden
jne.) ja niihin liittyvien palveluiden kuluttaja. Taloudellisen merkityksensä
vuoksi rakennusala voi vaikuttaa huomattavasti koko talouden kehitykseen.
Rakennustyön laadulla
on myös suora vaikutus Euroopan kansalaisten elämänlaatuun. Rakennusten
energiatehokkuudella ja rakennusten ja infrastruktuurin rakentamiseen
käytettävien tuotteiden valmistuksen, käytön ja kuljetuksen
resurssitehokkuudella on merkittävä vaikutus energian, ilmastonmuutoksen ja
ympäristön kannalta.
Rakennusalan yritysten
kilpailukyky on näin ollen tärkeä yleisesti kasvua ja työllisyyttä varten –
mutta myös alan kestävän kehityksen varmistamiseksi.
Alalla voitaisiin
merkittävästi edistää työpaikkojen syntymistä[1],
kun lisättäisiin alan toimintaa tietyillä erityisen lupaavilla alueilla, kuten
rakennusten uudistamisessa ja infrastruktuurien alalla. Tätä voidaan tukea
esimerkiksi soveltuvilla toimintalinjoilla, joilla tuetaan kysyntää mutta myös
edistetään investointeja. Rakennusalalla on siis merkittävä rooli, kun pyritään
toteuttamaan älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevaa Eurooppa 2020 ‑strategiaa.
Komission tiedonannossa Energia-alan etenemissuunnitelma 2050[2] mainitaan lisäksi, että uusien
ja nykyisten rakennusten energiatehokkuuden lisääminen on avain EU:n
energiajärjestelmän uudistamiseen.
Kestävällä
rakennusalalla on keskeinen tehtävä, kun pyritään saavuttamaan EU:n pitkän
aikavälin tavoite, jonka mukaan kasvihuonekaasujen päästöjä pienennetään 80–95
prosenttia. Tiedonannossa Etenemissuunnitelma – siirtyminen kilpailukykyiseen
vähähiiliseen talouteen vuonna 2050[3]
todetaan, että rakennusalan kustannustehokas panos tämän tavoitteen
saavuttamiseksi olisi noin 40–50 prosentin vähennys vuonna 2030 ja noin 90
prosenttia vuonna 2050. Tämän edellyttämät investoinnit tukisivat huomattavasti
Euroopan rakennusalan kilpailukykyä. Alalla on suuri merkitys myös
ilmastonmuutokseen sopeutumisessa ja pyrittäessä valmistautumaan luonnon- ja
ihmisten aiheuttamiin katastrofeihin ja palautumaan niistä, sillä sen avulla
edistetään katastrofeja kestäviä pitkän aikavälin investointeja.
Rakennusalalla on kuitenkin
useita rakenteellisia ongelmia, kuten koulutettujen työntekijöiden vaje monissa
yrityksissä, työoloista johtuva alan heikko houkuttavuus nuorten keskuudessa,
vähäinen innovaatiokapasiteetti ja pimeän työn esiintyminen. Laajemmin alan
nykytilannetta voidaan luonnehtia kolmen tekijän avulla.
Rakennusala on
ensinnäkin yksi niistä talouden toimialoista, joihin rahoitus- ja talouskriisi
on eniten vaikuttanut (rakentaminen ja infrastruktuurihankkeet supistuivat 16
prosenttia tammikuun 2008 ja marraskuun 2011 välillä EU:n 27:ssä
jäsenvaltiossa).[4]
Toiseksi Euroopan ulkopuolisten toimijoiden kilpailu on lisääntynyt
kansainvälisten markkinoiden lisäksi myös sisämarkkinoilla ja erityisesti
infrastruktuurihankkeissa. Tällainen ulkoinen kilpailu ei aina ole tasapuolista;
EU:n yrityksille koituu usein selvästi suurempia kustannuksia kuin Euroopan
ulkopuolisille yrityksille. Kolmantena tekijänä ovat energia- ja
ympäristökysymykset, joiden myötä yritysten välille on syntynyt uutta
dynamiikkaa ja jotka ovat johtaneet moniin julkisen sektorin aloitteisiin,
joista on muodostunut markkinakilpailun avaintekijöitä. Rakennusyritykset ovat
jo saavuttaneet merkittävää edistymistä, mutta EU:n ilmasto-, energia- ja
ympäristötavoitteiden saavuttaminen edellyttää vielä suuria muutoksia, jotka
alan on vaikea toteuttaa ilman sopivaa poliittista tukea.
Tässä
tiedonannossa määritetään alan keskeiset haasteet nykyhetkestä vuoteen 2020
asti. Ne koskevat investointeja, henkilöstöä, ympäristövaatimuksia, sääntelyä
ja markkinoille pääsyä. Lisäksi ehdotetaan aloitteita, joilla voidaan auttaa
alaa vastaamaan näihin haasteisiin. Lyhyellä aikavälillä painotetaan tarvetta
tukea kasvua ja työllisyyttä rakennusalalla, jotta voidaan vastata kriisiin.
Pitkällä aikavälillä alalla on edessään haasteita, jotka edellyttävät
yhtenäistä ja koordinoitua lähestymistapaa Euroopan tasolla, jotta voidaan
parantaa arvoketjun toimintaa, erityisesti käyttämällä vapaaehtoisia
kumppanuussuhteita yksityisen ja julkisen sektorin välillä ja tarvittaessa
tarjoamalla asianmukaiset sääntelykehykset.
2. Nykytilanne ja keskeiset haasteet
Rakennusalan eri
sektorit toimivat eri tavoin, ja tämän vuoksi niillä on myös erilaisia
sosioekonomisia tai organisaatioon, kulttuuriin tai teknologiaan liittyviä
ongelmia tai niiden on sopeuduttava erilaisiin uusiin sääntöihin ja
markkinamahdollisuuksiin.
Alalla
on maailmanlaajuisia haasteita, joista voi keskipitkällä aikavälillä tulla
kestävän kasvun tekijöitä sillä edellytyksellä, että asianmukaisia
toimenpiteitä toteutetaan nyt. Tämä voi johtaa useiden erilaisten palvelujen
kehittämiseen, jotta voidaan käsitellä terveyden ja turvallisuuden,
energiatehokkuuden, ekologisen rakentamisen, katastrofivalmiuden ja ‑palautuvuuden,
sisäilman, uudelleenkäytön ja kierrätyksen sekä soveltuvan suunnittelun
kaltaisia kysymyksiä. Jos näihin haasteisiin vastataan oikein, ne voivat myös
avata uusia markkinamahdollisuuksia.
2.1 Yleinen makrotalouden ympäristö
Rahoituskriisi on vaikuttanut rakennusalaan erityisen voimakkaasti; kysyntä on
supistunut voimakkaasti erityisesti yksityisasuntojen markkinoilla mutta myös
muualla, kuten infrastruktuurimarkkinoilla. Suuntaukset vaihtelevat
jäsenvaltioittain. Joissakin jäsenvaltioissa asuntokuplan puhkeaminen oli yksi
kriisin laukaisseista tekijöistä, ja se vähentää edelleen huomattavasti
toimintaa rakennusalalla.[5]
Toisissa jäsenvaltioissa rakennusala taas kärsii erityisesti luottomarkkinoiden
supistumisesta. Kriisistä johtuvat julkisten menojen leikkaukset aiheuttavat
lisäpaineita infrastruktuuri-investointien kohdalla.
Jotkin
maat ovat investoineet elvytyspaketteihin vastatakseen kriisiin,
esimerkiksi tekemällä infrastruktuurihankkeiden alkuinvestointeja, alentamalla
uusien rakennusten ja/tai rakennusten korjaamisen alv-kantaa, myöntämällä
asuntoluottoja edullisella korolla jne. Kuitenkin vain sellaisilla
toimintatavoilla, joihin sisältyy toimenpiteitä ammattitaidon ja pätevyyksien
sekä innovoinnin ja ekotalouden kehittämiseksi, on myös pitkäaikaisia
vaikutuksia alan kilpailukykyyn. Näin ollen on tarpeen laatia asianmukainen
politiikka, jolla edistetään kasvua ja työllisyyttä lyhyellä aikavälillä mutta
myös rakennusalan rakenneuudistusta pitkällä aikavälillä.
2.2 Arvoketjun tehokkuus
EU:n
rakennusalan markkinat ja itse rakennusalakin on erittäin hajanainen:
sillä on paljon mikroyrityksiä, jäsenvaltioiden väliset erot alan
toimintatuloksessa ovat suuria ja alalla on huomattavan vaikeaa levittää hyviä
toimintatapoja. Arvoketjun nykyistä parempi yhdentyminen lisäisi huomattavasti
mahdollisuuksia saada yhteistyöstä juontuvia lisäinnovaatiovaikutuksia.
Rakennuskohteissa ja
vähäisemmässä määrin myös rakennustuotteiden valmistuksessa tulee yhä useammin
esille ammattitaitoisen työvoiman tarve. On myös korvattava valtava
määrä ammattitaitoisia työntekijöitä, jotka jäävät eläkkeelle vuoteen 2020
mennessä[6]
– tämä määrä vastaa yli kahta kolmasosaa rakentamisen, teollisuuden ja
liikenteen alojen työpaikoista. Krooninen ammattitaitoisen työvoiman puute
johtuu yhtäältä alan vähäisestä houkuttavuudesta nuorten keskuudessa ja
toisaalta yhä kasvavasta tiettyjä pätevyyksiä vastaavien taitojen tarpeesta,
jota koulutusjärjestelmän (kuten työmarkkinoidenkin) on vaikea täyttää.
Siirtyminen resurssitehokkaaseen ja vähähiiliseen talouteen tuo myös
merkittäviä rakennemuutoksia rakennusalalle, jonka on mukauduttava tällaisiin
taito- ja osaamistarpeisiin ja myös ennakoitava niitä. Tämä koskee erityisesti
työvoiman valmistautumista ”lähes nollaenergiarakennusten” rakentamiseen,
riippumatta siitä, ovatko kyseessä uudet vai korjattavat rakennukset. Mahdollistavien
tekniikoiden hyödyntäminen ja joustavien työn organisointikäytäntöjen
omaksuminen edellyttävät myös muutoksia rakennusalan taitoihin ja osaamiseen.
Tutkimus- ja
innovointimenot ovat melko vähäisiä verrattuna
yrityksiin yleensä. Tämä voidaan kuitenkin selittää suurella työvoimatarpeella
ja sillä, että rakennusalan yritysten keskeinen intressi on liittää saatavilla
olevat ulkoiset teknologiset uudistukset niiden omaan toimintaan. Ala todennäköisesti tehostaa tutkimus- ja
innovointitoimintaansa voidakseen paremmin hallita tuotantopanosten (kuten
metalli- ja ei-metalliset mineraalit, kemikaalit ja puu) suurta kulutusta ja
suuria jätemääriä. Lisäksi alalla kehitetään yhä uusia materiaaleja, jotka on
helpompi kerätä ja käyttää uudelleen, sekä järjestelmiä tai
”rakennusratkaisuja”, jotka helpottavat työmaiden purkamista ja materiaalien
uudelleenkäyttöä. Nämä pyrkimykset vastaavat rakennustuoteasetuksessa
lueteltuja uusia perusvaatimuksia luonnonvarojen kestävän käytön osalta sekä
raaka-aineita koskevaa aloitetta (RMI), sillä niissä tarjoutuu mahdollisuuksia
kehittää parhaita toimintatapoja jätteen keruuseen ja käsittelyyn, erityisesti
kun kyse on arvokkaiden materiaalien talteenotosta jätteestä ja niiden
uudelleenkäytöstä, ja niissä voidaan tukea tutkimusta, jonka aiheena ovat
kierrätyksen tai talteenoton taloudelliset kannusteet. EU:n ja jäsenvaltioiden
aloitteiden on kuitenkin nopeutettava innovatiivisten ratkaisujen ja parhaiden
toimintatapojen käyttöönottoa.
2.3 Vähähiilinen talous
Kuten rakennusten
energiatehokkuutta koskevan direktiivin uudelleenlaadinnan[7] yhteydessä ilmoitettiin, lähes
nollaenergiarakennukset (NZEB)[8]
muodostuvat merkittäväksi tulevaisuuden haasteeksi rakennusalalla. Markkinoilla
on useita vuosia aikaa sopeutua tähän, mutta tukea tarvitaan kaikille
markkinoiden toimijoille julkisista elimistä (joiden on pantava säännökset
täytäntöön kaksi vuotta etukäteen) rakennusyhtiöihin, suunnittelijoihin,
kehittäjiin jne. Sopeutumista tarvitaan myös rahoitusrakenteiden, julkisten
hankintojen, koulutuksen ja markkinoinnin kaltaisilla aloilla.
Vaikka matalaenergiatalojen
määrä on kasvussa, kriittistä massaa ei ole vielä saavutettu ja pyrkimykset
energiatehokkuuden parantamiseksi ja uusiutuvien energialähteiden
integroimiseksi edistyvät hitaasti. Sääntelyjärjestelmän täytäntöönpanolla ja
asianmukaisella finanssipolitiikalla voitaisiin tukea kriittisen massan
saavuttamista.
Myös nykyisten
rakennusten kunnostaminen on ala, jolla on tehtävä enemmän energiansäätöjen
lisäämiseksi. Perusteellisesti kunnostettavien rakennusten määrät ovat sitä
paitsi suhteellisen vaatimattomia. Asiakirjoissa
Strategia kilpailukykyisen, kestävän ja varman energiansaannin turvaamiseksi[9], Etenemissuunnitelma –
siirtyminen kilpailukykyiseen vähähiiliseen talouteen vuonna 2050[10] ja Energia-alan
etenemissuunnitelma 2050[11]
korostuukin näin ollen tarve lisätä rakennuksiin ja erityisesti niiden
kunnostamiseen liittyviä toimia. Tätä toimintalinjaa on
jatkettava.
Liikenneinfrastruktuurilla on valtavat ympäristövaikutukset, ja se kuluttaa huomattavasti
energiaa ja raaka-aineita ja tuottaa paljon jätettä. Infrastruktuuriverkkojen
on merkittävästi edistettävä entistä kestävämpää Eurooppaa.
2.4 Rakennusalan yritysten kilpailu
EU:ssa ja kansainvälisillä markkinoilla
Julkisia hankintoja
koskevien direktiivien soveltaminen, palveludirektiivin täytäntöönpano ja
eurooppalaisten suunnittelu- ja valmistusstandardien (eurokoodit) hyväksyminen
ovat lisänneet kilpailua EU:n markkinoilla. EU:n yritykset eivät kuitenkaan
aina toimi yhdenvertaisin edellytyksin tällaisessa kilpailussa, erityisesti
verrattuna Euroopan ulkopuolisiin yrityksiin, joihin sovelletaan usein
väljempiä sosiaalisia ja ympäristövaatimuksia ja jotka usein hyötyvät
valtiontuesta. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että EU:n yritykset ja EU:n
ulkopuolisten maiden yritykset kilpailevat tasavertaisesti julkisista
hankinnoista vaarantamatta EU:n saavutuksia sosiaali- ja ympäristöpolitiikan
alalla.
Kansainvälisten markkinoiden tilanne on vieläkin vaikeampi. Tuotannonala kohtaa usein vakavia
vaikeuksia, paitsi teknisestä näkökulmasta myös kilpailun edellytysten osalta
muissa maissa (kuten Kiinassa), joissa rajoitetaan mahdollisuuksia päästä
markkinoille. Koska Euroopan rakennusalan markkinoiden odotetaan kuitenkin
kasvavan hitaammin kuin kehittymässä olevat markkinat, alalla on pysyvästi
omaksuttava globaalimpi ajattelutapa. On tärkeää EU:n rakennusalan yrityksille,
että EU:n ulkopuoliset maat avaavat niille markkinoitaan, jotta ne voivat
kilpailla sopimuksista. EU:lla olisi oltava suuremmat valtuudet aloittaa
neuvottelut EU:n ulkopuolisten maiden kanssa, jotta voitaisiin avata niiden
kaupallisia ja julkisten hankintojen markkinoita, tutkia mahdollisia syrjiviä
hankintamenettelyitä ja aloittaa neuvottelut asianomaisen maan kanssa
markkinoille pääsyä koskevien riitojen ratkaisemiseksi.
3. Eurooppalainen strategia rakennusalan
kestävää kilpailukyvyä varten
Jotta
voitaisiin vastata edellä hahmoteltuihin keskeisiin haasteisiin, seuraavalle
vuosikymmenelle on määritelty eurooppalainen strategia. Sen
on tarkoitus täydentää rakennusalan yritysten laatimia strategioita niiden
kilpailukyvyn parantamiseksi ja vastata yhteiskunnallisiin haasteisiin.
Strategiassa
painotetaan viittä päätavoitetta: a) suotuisten
investointiedellytysten edistäminen; b) rakennusalan inhimillisen pääoman
kehittäminen; c) resurssitehokkuuden, ympäristönsuojelun tason ja
liiketoimintamahdollisuuksien parantaminen; d) rakentamisen sisämarkkinoiden
vahvistaminen; e) EU:n rakennusalan yritysten maailmanlaajuisen kilpailuaseman
tukeminen. Kukin tavoite kattaa erilaisia keskeisiä haasteita; esimerkiksi
suotuisat investointiedellytykset ovat tarpeen kasvun, tutkimuksen ja
innovoinnin sekä vähähiilisen talouden edistämiseksi. Myös inhimillisen pääoman
muodostama vankka perusta on olennaisen tärkeä, jotta voidaan parantaa
arvoketjun suorituskykyä ja omaksua innovatiivisia ratkaisuja, erityisesti
vähähiilistä taloutta varten. Yhtäältä strategiassa ehdotetaan
suosituksia, joilla voitaisiin vastata lyhyen ja keskipitkän aikavälin talous-
ja työllisyyshaasteisiin rakennusalalla. Toisaalta siinä esitetään useita
suosituksia, joilla varmistetaan pitkällä aikavälillä pysyviä vaikutuksia alan
kilpailukykyyn.
3.1 Suotuisten investointiedellytysten
edistäminen
Rakennusten
korjaaminen ja Euroopan laajuisten verkkojen hankkeet voivat elvyttää
rakennusalan kasvua ja tukea Euroopan energia-, liikenne- ja koheesiopolitiikan
tavoitteiden saavuttamista. Lisäksi maksuviivästysten torjuminen parantaa
rakennusalan alihankkijoiden taloudellista elinkelpoisuutta, erityisesti käsiteollisuus-
ja pienrakentajien osalta, sekä niiden luotonsaantia. Pitkällä aikavälillä
rakennusalan olisi lisättävä innovointikykyään, jotta se voi kasvattaa
tuottavuuttaan ja luomaansa lisäarvoa sekä arvoketjun kaikkien osien
ympäristötehokkuutta.
3.1.1 Lyhyen aikavälin toimenpiteet
Erityistä
huomiota olisi kiinnitettävä rakennusten kunnostamisen ja
infrastruktuurin ylläpidon tukemiseen, sillä ne muodostavat suuren osan
rakennusalan työllisyydestä ja tuotannosta. Rakennusten nykyiset
kunnostamismäärät[12]
ja toimintatavat eivät erityisesti energiatehokkuuden parantamisen suhteen ole
riittäviä EU 2020 ‑strategian energiansäästötavoitteiden saavuttamiseksi.
Hyväksymällä ehdotetut tavoitteet, joiden mukaan vuosittain kunnostettaisiin 3
prosenttia valtion keskushallinnon rakennuksista[13] (kaksi kertaa niin paljon kuin
nykyisin) ja 2 prosenttia koko rakennuskannasta[14] kustannusoptimaaliselle
tasolle, tuettaisiin näiden tavoitteiden saavuttamista ja lisäksi taattaisiin
paikallistasolla talouskasvu ja työllisyys kaikkialla EU:ssa. Näiden
parannusten hyväksyminen edellyttää kuitenkin useiden sääntely-, talous- ja
rahoitusesteiden voittamista.
Ensinnäkin
jäsenvaltioiden olisi asianmukaisesti pantava täytäntöön rakennusten
energiatehokkuudesta annettu direktiivi[15]
ja valvottava sen soveltamista. Joissakin jäsenvaltioissa alhainen
tavoitetaso ja rakennusten energiakoodien puutteellinen valvonta haittaavat
rakennusten energiatehokkuuden parantamista eivätkä näin ollen tue
rakennusalaa.
Verokannustimet[16] ja rahoituksen tukitoimenpiteet ovat markkinoiden toimijoiden suosiossa, ja niillä edistetään
nykyisten rakennusten kunnostamista. Kansalliset järjestelmät ja niiden
vaikutus vaihtelevat kuitenkin suuresti. Sen vuoksi kokemusten vaihto voi olla
erittäin hyödyllistä, jotta ymmärretään mahdolliset vaikutukset eri
näkökulmista sekä riskit, joita liittyy puutteelliseen täytäntöönpanoon, ja
tästä johtuvat tahattomat seuraukset. Olisi myös tavoiteltava yhtäältä näiden
kansallisten järjestelmien ja toisaalta EU:n ja yksityisen sektorin varojen ja
rahoitusvälineiden keskinäistä täydentävyyttä, jotta voidaan optimoida
vipuvaikutus.
EU tarjoaa tukea ja
rahoitusta erilaisilla mekanismeilla ja jäsenvaltioiden pitäisi hyödyntää niitä
enemmän. Rakenne- ja koheesiorahastoja (2007–2013) voidaan käyttää
energiatehokkuuden ja uusiutuvien energialähteiden investointeihin sekä
julkisissa että liikerakennuksissa mutta myös nykyisessä asuntokannassa.
Lisäksi rahoitusjärjestelyvälineet, kuten Jessica, tarjoavat mahdollisuuden
sijoittaa kaupunkien pieniin kehittämis- ja uudistamishankkeisiin, joita ei
voitaisi rahoittaa tavanomaisilla markkinamekanismeilla. Euroopan
investointipankin (EIP), Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin (EBRD) ja
Euroopan energiatehokkuusrahaston (EEEF) pääoma ja lainatakuut yhdistettyinä
lopullisille edunsaajille suunnattuun hankkeiden kehittämistukeen (kuten Elena)
tarjoavat myös mahdollisuuksia saada julkista tukea.
Järjestelmä,
jolla voitaisiin edistää investointeja resurssitehokkaaseen kunnostamiseen, on
suunnittelu-rakentamis-käyttöpalveluiden kehittäminen pieniä
kunnostushankkeita varten, yhdistettynä rakennusten
ympäristötehokkuutta koskeviin sopimustakuihin. Tämä markkinasegmentti
on muodostumassa mielenkiintoiseksi energiapalveluyritysten (ESCO) lisäksi myös
erikoistuneille pienurakoitsijoille, jotka voisivat tarjota myös
ympäristötehokkuutta koskevia takuita erilaisille rakennuspalveluille.
Julkisilla toimilla voitaisiin tukea tällaisten palveluiden kehitystä,
erityisesti julkisten hankintojen ja asuntorakentamisen alalla, sekä sellaisten
vakuutustuotteiden kehitystä, joilla voitaisiin kattaa ympäristötehokkuutta
koskeviin takuihin liittyvät tekniset riskit. Viranomaisten olisi
erityisesti varmistettava, että aktiivinen energiahallinto ja älykäs
mittaaminen otetaan osaksi kunnostamista.
Lisäksi
on tärkeää, että rakennusalan yritykset saavat omat rahoitusresurssinsa
käyttöön kohtuullisessa ajassa. Uudella direktiivillä maksuviivästysten
torjumiseksi[17]
otetaan käyttöön tiukempia säännöksiä, erityisesti yhdenmukaistamalla viranomaisten
maksuaika yrityksiin nähden, korottamalla viivästyneiden maksujen lakisääteistä
korkoa ja antamalla yrityksille mahdollisuus saada korvausta perintäkuluista.
Tarkistettaessa julkisia hankintoja koskevia EU:n direktiivejä komissio
ehdotti, että jäsenvaltioiden olisi voitava säätää, että alihankkijat voivat
pyytää, että hankintaviranomainen maksaa niille suoraan tavarahankinnat,
rakennusurakat ja palvelut, jotka toimitetaan pääurakoitsijalle sopimuksen
yhteydessä.
 Komissio ·                         esittää vuoden 2012 loppuun mennessä analyysin EU:n ja jäsenvaltioiden eri rahoitusvälineistä, joilla tuetaan rakennusten energiatehokkuutta, mahdollisesti myös suosituksia siitä, miten julkista rahoitusta olisi hyödynnettävä paremmin rakennusten korjaamisen edistämiseksi; ·                         esittää vuonna 2013 alustavat päätelmät käynnissä olevasta pilottihankkeesta, jonka tavoitteena on tutkia mahdollisuuksia tarjota vakuutusjärjestelmiä, jotka kattaisivat ympäristötehokkuutta koskevat sopimuspohjaiset takuut ja rajatylittävät palvelut, erityisesti pienten rakennusurakoitsijoiden osalta; ·                         käynnistää vuonna 2012 yrityksille suunnatun maksuviivästysten torjumista koskevan tiedotuskampanjan kaikissa jäsenvaltioissa; ·                         toteuttaa vuonna 2012 maksuviivästysten torjumista koskevan direktiivin yhteydessä pilottiprojektin, jossa käsitellään rajojen yli toimivien pk-yritysten nopeaa ja tehokasta saatavien perinnän täytäntöönpanoa. Jäsenvaltioita kehotetaan ·                         kehittämään tai lujittamaan asianmukaisia korjaus-, huolto- ja kunnostushankeohjelmia, joissa on kunnianhimoiset kestävyystavoitteet, sekä tarkastelemaan mahdollisuutta käyttää tähän liittyviä verotus- ja rahoitusvälineitä (alennettu arvonlisävero, kohdennetut tuet jne.) ja luottomekanismeja kunnostamishankkeisiin, joissa on kunnianhimoiset kestävyystavoitteet; ·                         edistämään rakennerahastojen, Euroopan investointipankin, Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin ja Euroopan energiatehokkuusrahaston tarjoamien rahoitusvälineiden ja hankekehittelyn avustusohjelmien käyttöä pieniin korjaushankkeisiin, joihin sisältyy rakennusten ympäristötehokkuutta koskevia sopimustakuita, tämä koskee myös rakennerahastojen ennakkomaksuja energiatehokkaita rakennuksia varten.
3.1.2. Keskipitkän ja pitkän aikavälin
toimenpiteet
Uudessa ehdotuksessa EU:n koheesiopolitiikaksi
vuosina 2014–2020[18]
korostuvat entisestään EU:n ilmasto- ja energiatavoitteisiin liittyvät
tuki-investoinnit, ja siinä ehdotetaan, että kestävään energiaan osoitettu
määrä lähes kaksinkertaistettaisiin kyseisen kauden aikana. Ehdotetaan, että
merkittävä osuus rakenne- ja koheesiorahastoista osoitettaisiin
investointeihin, joilla tuetaan siirtymistä vähähiiliseen talouteen, ja
erityisesti energiatehokkuuteen ja uusiutuvan energian lähteisiin, myös
rakennusten kunnostamiseen. Rahoitusvälineillä on todennäköisesti yhä tärkeämpi
asema tulevaisuudessa, kun tehdään räätälöityjä investointeja
energiatehokkuuteen ja uusiutuvaan energiaan kaupunkien infrastruktuureissa ja
rakennusalalla.
”Ydinverkon”
kehittämisellä, jota Euroopan komissio on ehdottanut, varmistetaan tehokkaat
multimodaaliset liikenneyhteydet EU:n pääkaupunkien ja muiden keskeisten
kaupunkien, satamien, lentoasemien ja muiden talouselämän kannalta
välttämättömien keskusten välillä. Euroopan komissio esitti 19. lokakuuta 2011
uuden toimenpidepaketin, jonka tarkoituksena on luoda suotuisat puitteet Euroopan
laajuisten liikenneverkkojen (TEN-T) kehittämiselle. Pakettiin
sisältyvät tarkistetut Euroopan laajuisen liikenneverkon suuntaviivat,
Verkkojen Eurooppa –rahoitusväline, jonka kokonaisbudjetti on 50 miljardia euroa,
sekä ehdotus hankkeiden rahoittamiseen käytettävien joukkovelkakirjalainojen
varhaisvaiheen täytäntöönpanoa varten yhdessä Euroopan investointipankin
kanssa.
Tavoitteena
on, että kattava verkko olisi valmis viimeistään 31. joulukuuta 2050, mutta ydinverkko
olisi toteutettava jo viimeistään 31. joulukuuta 2030. Ydinverkkokäytävät,
joita Euroopan komissio ehdotti 19. lokakuuta 2011, ja niiden foorumit,
kokoavat yhteen asianomaiset jäsenvaltiot ja sidosryhmät, esimerkiksi
infrastruktuurin haltijat ja käyttäjät, jotta varmistetaan koordinointi,
yhteistyö ja avoimuus. Näiden ehdotusten ohella olisi kansallisten
hallinnollisten menettelyjen vähimmäistasoinen yhdenmukaistaminen tarpeen
valtioiden rajat ylittävien verkko-osien sujuvan täytäntöönpanon varmistamiseksi.
Tutkimus- ja
innovaatiotoiminnassa olisi yhdistettävä
teknologiasuuntautuneet toimet[19]
markkinapohjaisia ja kysyntäpuolen välineitä (koulutus, julkiset hankinnat,
standardointi, vakuutukset jne.) koskevaan sosioekonomiseen tutkimukseen, jotta
voidaan nopeuttaa siirtymistä tutkimuksesta innovatiivisten ratkaisujen
hyödyntämiseen. Tämä edellyttäisi laajempaa kumppanuutta erilaisten eturyhmien
kanssa EU:n eri rahoitusvälineistä rahoitettavissa aloitteissa, jotta
saavutetaan laajempi markkinanäkökulma ja luodaan kriittinen massa. Tältä osin
nykyiset aloitteet, kuten energiatehokkaisiin rakennuksiin liittyvä julkisen ja
yksityisen sektorin kumppanuus, kulttuuriperintöaloite, Älykkäät kaupungit ja
yhteisöt ja reFINE (Tulevien infrastruktuuriverkkojen tutkimus
Euroopassa) voisivat olla sopiva perusta tällaisten kumppanuuksien
kehittämiselle. EU:n koheesiopolitiikalla voidaan tukea tutkimusta ja
innovointia näillä aloilla osana kansallisia ohjelmia ja jatkossakin painottaa
voimakkaasti pk-yritysten kilpailukyvyn parantamista, samoin kuin tieto- ja
viestintätekniikan käyttöä niissä. Erityisesti innovaatiostrategioiden
kehittäminen älykästä erikoistumista varten, kuten komissio on ehdottanut
ennakkoedellytyksenä rakennerahastojen käytölle seuraavalla ohjelmakaudella
2014–2020, auttaa kohdentamaan rakennerahastojen tuen paremmin ja kehittämän
strategisen lähestymistavan älykkään kasvun hyödyntämiseen kaikilla alueilla.[20]
 Komissio ·                         on ehdottanut vuosien 2014–2020 koheesiopolitiikan yhteydessä, että merkittävä osuus rakenne- ja koheesiorahastoista osoitetaan vähähiiliseen talouteen siirtymistä tukeviin investointeihin, erityisesti energiatehokkuuteen ja uusiutuvan energian lähteisiin sekä rakennusten kunnostukseen, ja komissio tukee jatkossakin uudistuvien rahastojen käyttöä tällä alalla, jotta voidaan varmistaa suurempi vipuvaikutus; ·                         aikoo määritellä keskeiset vaatimukset, jotka rakennusurakoiden on täytettävä TEN-hankkeiden valtioiden rajat ylittävissä osuuksissa, jotta varmistetaan kansallisten lupamenettelyiden vähimmäistasoinen yhdenmukaistaminen teknisellä tasolla; ·                         järjestää keväällä 2013 rakennusalan innovointia käsittelevän konferenssin, jotta voidaan yksilöidä teknologiapuutteet koko arvoketjussa ja määritellä toimintasuunnitelma niiden ratkaisemiseksi. Jäsenvaltioita kehotetaan laatimaan muiden jäsenvaltioiden ja yksityisen sektorin kanssa yhteisiä koordinoituja aloitteita, joissa yhdistyvät tutkimus, teknologian kehittäminen, innovatiiviset julkiset hankinnat, sertifiointi, vakuutus, alueiden väliset klusterit jne., jotta voidaan nopeuttaa uuden tietämyksen ja teknologian omaksumista markkinoilla sekä EU:n että alueiden tasolla. EU tukee näitä aloitteita Horisontti 2020 –aloitteella ja Yritysten kilpailukykyä ja pk-yrityksiä koskevalla ohjelmalla (Cosme) 2014–2020 sekä suorina avustuksina että rahoitusvälineillä, jotta pk-yritysten rahoituksen saantia voidaan parantaa sekä oman pääoman että lainarahoituksen osalta. Kansallisia ja alueellisia viranomaisia kehotetaan varmistamaan EU:n eri tukilähteiden tehokas ja toisiaan täydentävä käyttö, myös koheesiopolitiikan varojen käyttö sillä edellytyksellä, että tällaiset toimenpiteet ovat mahdollisia koheesiorahastosta rahoitetuissa toimenpideohjelmissa.
3.2. Rakennusalan inhimillisen pääoman
kehittäminen
Nykyään
rakennuskohteessa toimivissa yrityksissä ja vähäisemmässä määrin myös
rakennustuoteteollisuudessa on huomattava pätevien työntekijöiden vaje. Lisäksi
Euroopan koulutusjärjestelmät eroavat suuresti keskittymisasteeltaan ja
koulutustarjonnaltaan sekä työmarkkinaosapuolten roolien, rahoitusrakenteiden
ja opinto-ohjelmien sisällön osalta.
On
ennakoitava paremmin tulevia osaamis- ja pätevyystarpeita, kyettävä
houkuttelemaan riittävästi opiskelijoita tarvittaviin rakennusalan ammatteihin
ja luotava edellytykset työympäristön parantamiseen ja parempaan
urakehitykseen, rakennusalan työntekijöiden suurempaan liikkuvuuteen ja
rajatylittävien palvelujen laajempaan tarjontaan. Tässä on otettava huomioon
väestön ikääntymisen vaikutus EU:n työvoimaan ja alan työterveys- ja työturvallisuustilanteen
erityisluonne.
3.2.1 Lyhyen aikavälin toimenpiteet
Build
up skills ‑aloitetta toteutetaan Älykäs energiahuolto Euroopassa
-ohjelmassa, ja sillä pyritään mukauttamaan ammatillisen koulutuksen
järjestelmiä taito- ja pätevyystarpeisiin energiatehokkuuden ja uusiutuvien
energialähteiden käytön suhteen. Build up skills ‑aloitteen ansioista
voidaan määritellä vuoteen 2020 ulottuvia, ammattipätevyyttä koskevia
kansallisia etenemissuunnitelmia ja tukea laajamittaisia koulutus- ja
sertifiointijärjestelmiä sekä pätevyysvaatimusten suunnittelua nykyisten
rakenteiden parantamiseksi tarvittaessa rahoitusvälineiden, kuten Euroopan
sosiaalirahaston ja elinikäisen oppimisen ohjelman sekä sen seuraajaksi
ehdotetun Yhteinen Erasmus ‑ohjelman tuella. Näin lisättäisiin
rakennustyömailla työskentelevien pätevien työntekijöiden määrää ja
kohennettaisiin rakennusten omistajien luottamusta investointeihin, joita
tehdään energiatehokkuuden parantamiseksi.
Aloite
saattaisi myös toimia perustana, jolta voidaan yksilöidä opetusohjelmia,
koulutusohjelmia tai pätevyystarpeita muilla rakentamiseen ja kestävään
kehitykseen liittyvillä aloilla (esim. rakentamisprosessin teollistuminen,
innovatiivisten tai epäsovinnaisten rakennusalan tuotteiden ja tekniikoiden
käyttö, tieto- ja viestintätekniikan käyttö rakennusten hallintajärjestelmissä
jne.).
 Komissio ·                         aikoo tehdä arvioinnin Build up skills ‑aloitteesta ja erityisesti pohtia, onko tarpeen laajentaa ensimmäisen aloitteen alaa siten, että siihen sisällytetään muita rakennusalan ammattiluokkia tai muita pätevyystarpeita, jotka liittyvät rakentamisprosessiin ja kestävään kehitykseen. Jäsenvaltioita, rakennusalan järjestöjä ja koulutuslaitoksia kehotetaan ·                         neuvottelemaan yhteisiä sopimuksia taitojen kehittämisen tukemiseksi Build up skills ‑aloitteen tai muiden vastaavien ohjelmien yhteydessä.
3.2.2 Keskipitkän ja pitkän aikavälin
toimenpiteet
Rakennusalan
pitäisi paremmin kyetä tunnistamaan ja ennakoimaan osaamistarpeita
strategisesta näkökulmasta ja vastaavasti räätälöimään koulutusta ja
pätevyysvaatimusten suunnitteluohjelmia. Joissakin maissa on rakenteita, joiden
avulla voidaan tunnistaa tulevat työvoima- ja taitotarpeet, joilla on epäsuora
vaikutus rakennusalaan. Euroopan tasoinen aloite työmarkkinaosapuolten
vuoropuhelun tukemana voisi parantaa näitä tarpeita koskevaa tietojenvaihtoa,
myös alan valmiutta omaksua resurssitehokkaita käytäntöjä ja toimittaa kestäviä
rakennuksia, sekä koulutusjärjestelmien kykyä vastata näihin tarpeisiin.
Tässä yhteydessä Euroopan komissio tukee toteutettavuustutkimusta,
jonka tekevät Euroopan työmarkkinaosapuolet ja jonka aiheena on eurooppalaisen
osaamisneuvoston perustaminen. Eurooppalaiset työllisyyttä ja ammattitaitoa
käsittelevät alakohtaiset neuvostot eli osaamisneuvostot ovat työmarkkinoita ja
alakohtaista osaamisanalyysia käsittelevien kansallisten seurantakeskusten
verkostoja. Alan edustajien ja Euroopan työmarkkinaosapuolten ohjauksessa ja
koulutuksen tarjoajien avustuksella ne vaihtavat tietoja ja hyviä käytäntöjä,
jotta voidaan antaa suosituksia osaamisen ja työpaikkojen kehityksestä.
Samaten vuonna 2012 komissio aikoo testata kestävää rakentamista
käsittelevän alakohtaisen osaamisliittoutuman toteutettavuutta yhdessä
ammatillisen koulutuksen tarjoajien, yritysten ja muiden sidosryhmien kanssa
siten, että tavoitteena on tarjota soveltuvia, ajantasaistettuja ja uusia
opetussuunnitelmia ja kursseja sekä innovatiivisia keinoja ammatillisen
koulutuksen toteuttamiseen.
Jatkuvaa
koulutusta koskevan EU:n politiikan yhteydessä kehitettyjen välineiden
edistämisellä ja käyttöönotolla olisi rohkaistava ammattitaitoisten
työntekijöiden liikkuvuutta. Työntekijöiden lähettämisestä annetussa
direktiivissä vahvistetaan keskeiset ja selkeästi määritellyt vähimmäissuojaa
koskevat työehdot, joita palveluntarjoajien on vastaanottajavaltiossa
noudatettava. Direktiivi tarjoaa näin ollen riittävän tasoisen suojan
lähetetyille työntekijöille. Jotta voidaan välttää väärinkäyttö ja sääntöjen
kiertäminen sekä ”sosiaalinen polkumyynti”, jos muiden jäsenvaltioiden palveluntarjoajat
voivat alittaa kyseisen jäsenvaltion palveluntarjoajien hinnat, koska niiden
työehdot ovat heikommat, työntekijöiden lähettämisestä annetun direktiivin
täytäntöönpanon valvontaa on parannettava erityisesti tiedottamalla paremmin
sovellettavista työehdoista, tehostamalla hallinnollista yhteistyötä,
tarkastusviranomaisten välistä tietojenvaihtoa ja tarkastuksia sekä ottamalla
käyttöön lähetettyjen työntekijöiden palkkoja koskeva yhteisvastuu.
Lisäksi
alalla on edessään kaksinkertainen haaste väestörakenteen muutosten vuoksi.
Yhtäältä EU:n rakennusyritysten olisi etsittävä strategioita, joilla
tasoitetaan alalle tulevien nuorten EU:n työntekijöiden supistuvaa määrää ja
lähivuosina eläkkeelle jäävien työntekijöiden huomattavaa määrä; toisaalta työoloja
olisi parannettava, jotta voidaan varmistaa korkeampi elinajanodote. Tämä
kaksinkertainen haaste edellyttää entistä houkuttelevampaa työympäristöä ja
lisähuomion antamista vastaisuudessa terveys- ja turvallisuuskysymyksille,
jotta vältetään varhaiseläkkeelle siirtymiset työtapaturmien tai ammattitautien
vuoksi.
 Komissio ·                         edistää EU:n työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun yhteydessä aloitteita, joilla pyritään mukauttamaan ammatillista koulutusta rakennusalan tuleviin pätevyys- ja taitotarpeisiin, myös resurssitehokkuuden osalta, ja tunnistamaan osaamisen perusvaatimukset eri erityisaloilla sekä helpottamaan tutkintojen vastavuoroista tunnustamista; ·                         tukee rakennusalalla Euroopan alakohtaisia työmarkkinaosapuolia, jotta ne perustaisivat eurooppalaisen osaamisneuvoston rakennusalalle; ·                         rohkaisee niitä käynnistämään aloitteita esimerkiksi rakennusten energia- ja resurssitehokkuuden, terveyden ja turvallisuuden, laatustandardien ja koulutuksen (nuorten oppisopimuskoulutus mukaan lukien) kaltaisille aloille. Nämä aloitteet voidaan toteuttaa tiedotuskampanjoiden ja koulutuksen muodossa, ja niihin voi kansallisen tilanteen mukaan kuulua varojen yhteishallinnointia. ·                         testaa elinikäisen oppimisen ohjelman avulla kestävää rakentamista käsittelevän alakohtaisen osaamisliittoutuman toteutettavuutta eli ammatillisen koulutuksen tarjoajien, yritysten ja muiden sidosryhmien välisiä kumppanuussuhteita, joiden tavoitteena on tarjota tarkoituksenmukaisia koulutusohjelmia tai ammatillisen koulutuksen tutkintoja sekä innovatiivisia keinoja ammatillisen koulutuksen tarjontaan.   Jäsenvaltioita, rakennusalan työmarkkinaosapuolia ja koulutuslaitoksia kehotetaan ·                         toimimaan ripeästi, jotta lähetettyjä työntekijöitä koskevan direktiivin 96/71/EY täytäntöönpanosta palveluiden tarjonnan yhteydessä äskettäin annettu direktiiviehdotus[21] voidaan hyväksyä; ·                         luomaan kumppanuuksia, joilla tuetaan kansallisesti ja alueellisesti sellaisia asianmukaisia ammatillisen koulutuksen ohjelmia, joilla vastataan rakennusalan nykyisiin ja esiin nouseviin tarpeisiin, jotta erityisesti voidaan tehostaa hallinnointivalmiuksia ja tieto- ja viestintätekniikan hyödyntämistä; ·                         käynnistämään ja tukemaan kampanjoita lisätäkseen rakennusalan houkuttelevuutta lahjakkaiden työntekijöiden keskuudessa.
3.3 Resurssitehokkuuden,
ympäristönsuojelun tason ja liiketoimintamahdollisuuksien parantaminen
Tiedonannossa
Etenemissuunnitelma kohti resurssitehokasta Eurooppaa[22] kuvataan rakentamisen
merkittävää vaikutusta luonnonvaroihin, energiaan, ympäristöön ja
ilmastonmuutokseen. Kun rakennustoimintaan ja rakennusurakoihin saadaan niiden
koko elinkaaren osalta merkittäviä parannuksia, voidaan tukea kilpailukykyisen
rakennusalan syntymistä ja resurssi- ja energiatehokkaan rakennuskannan
kehitystä, kun kaikki uudet rakennukset ovat lähes nollaenergiatasolla ja
niiden materiaalit resurssitehokkaita.
Rakennustoiminnan
ja rakennusurakoiden kehittyminen avaa uusia liiketoimintamahdollisuuksia myös
pk-yrityksille, koska tarvittavat toimet voivat olla riippuvaisia paikallisista
olosuhteista ja vaatia yksilöllisiä ratkaisuja. Kuten tiedonannossa
Etenemissuunnitelma kohti resurssitehokasta Eurooppaa jo todettiin, komissio
antaa vuonna 2013 kestäviä rakennuksia käsittelevän tiedonannon, jossa
määritellään tarkemmin ja kehitellään pidemmälle toimia, joilla tuetaan
toimialan resurssitehokkuutta.
Jotta
kestävän rakentamisen käsite tulisi paremmin ymmärretyksi ja entistä laajempaan
käyttöön, on kehitettävä yhdenmukaistettuja indikaattoreita, koodeja ja
ympäristönsuojelun tason arviointimenetelmiä rakennusalan tuotteita, prosesseja
ja urakoita varten. Niiden avulla pitäisi varmistaa johdonmukainen ja
vastavuoroisesti tunnustettu resurssitehokkuuden tulkinta ja säilyttää
rakennusalan tuotteiden ja palveluiden sisämarkkinoiden moitteeton toiminta.
Komissio
aikoo ehdottaa toimintatapoja nykyisten arviointimenetelmien vastavuoroista
tunnustamista tai yhdenmukaistamisesta varten, myös siten, että niiden
toimivuutta parannetaan ja niiden hinta saatetaan kohtuullisemmaksi
rakennusalan yritysten, vakuutusalan ja sijoittajien kannalta. Tämä
aloite perustuu nykyisiin järjestelmiin, kuten CEN-rakentamisverkostoon, sekä
oppaisiin, kuten yhteisen tutkimuskeskuksen oppaaseen Life
Cycle Thinking and Assessment, ja eurooppalaisiin tutkimushankkeisiin, kuten
SuperBuildings ja Open House.
Tämä
työ myös tukee järjestelmällisemmän lähestymistavan kehittämistä arvioitaessa
julkisista tukiohjelmista rahoitettavien hankkeiden kestävyysulottuvuuksia,
myös EU:n laajuisia kustannus–hyötyanalyysin malleja. Ympäristöä säästävien
julkisten hankintojen ja aluepolitiikan yhteydessä kehitettävissä
pilottihankkeissa voitaisiin tarjota suunnittelu- ja hankintaviranomaisille
asianmukaiset välineet, erityisesti rakennusten kunnostamiseen ja
liikenneinfrastruktuurin kehittämiseen.
Kuulemisen
aikana rakennusalan sidosryhmät ilmoittivat, että joitakin rakennusalan
hankkeita voivat haitata kansalliset lupamenettelyt, esimerkiksi viivästykset,
jotka johtuvat julkisesta vastustuksesta, pakkolunastuskysymyksistä ja useiden
eri lupien tarpeellisuudesta, ympäristöluvat mukaan luettuina. Tällaisia
kysymyksiä havaittiin ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin[23] tarkastelun yhteydessä, jolla
pyritään muun muassa yksinkertaistamaan ja virtaviivaistamaan nykyisiä
menettelyjä ja jolla on näin ollen myönteinen vaikutus tältä osin, koska
ympäristövaikutusten arviointi on osa lupamenettelyä. Suurin osa esteistä
johtuu luvanantoprosessia sääntelevien kansallisten lainsäädäntöjen ja
hallinnollisten menettelyjen erilaisista säännöksistä. Tämä voi haitata tasavertaisten
toimintaedellytysten muodostumista ja ympäristöteknologian leviämistä. Vaikka
tunnustetaan, että tällainen lainsäädäntö usein kuuluu jäsenvaltioiden
yksinomaiseen toimivaltaan (esimerkiksi omaisuuskysymykset), komissio haluaa
edistää tietojenvaihtoa ja parhaita toimintatapoja esimerkiksi ottamalla
käyttöön vapaaehtoisia käytännesääntöjä. Nämä kattaisivat luvanhakuprosessin
keston ja sen eri vaiheiden tai hallintoelinten välisen sovitteluprosessin
käynnistämisen kaltaisia kysymyksiä.
Jätteitä
koskevan puitedirektiivin mukainen tavoite, jonka mukaan vuoteen 2020 mennessä
70 prosenttia rakennus- ja purkujätteestä olisi käytettävä uudelleen,
kierrätettävä tai otettava talteen, on arvokas liiketoimintamahdollisuus
rakentamisen arvoketjulle. Jätteen entistä paremmat ja selkeämmät määritelmät,
yhdenmukaistetut rekisteröintiedellytykset jätteiden kuljetukselle ja
yhdenmukaistetut säännöt rakennustuotteiden ominaisuuksille niiden käytön,
kestävyyden ja ympäristöyhteensopivuuden osalta voisivat olla hyödyllisiä
rakennusalalle.
 Komissio ·                         esittää aloitteita parantaakseen ympäristön suojelutason ja riskinarvioinnin menetelmien vastavuoroista tunnustamista, erityisesti EU:n standardointitoimien ja vakuutusjärjestelyiden yhteydessä; ·                         tukea EU:n laajuisen elinkaareen perustuvan kustannus–hyötymallin kehittämistä ympäristöä säästäviä julkisia hankintoja ja kestävän kehityksen periaatteita varten aluepolitiikassa; ·                         arvioida esteet, jotka johtuvat suurten rakennushankkeiden hyväksymisprosessia koskevasta kansallisesta lainsäädännöstä, jotta voidaan tunnistaa hyviä toimintatapoja menettelyjen selkeyttämiseksi (esimerkiksi luvan myöntämismenettelyä koskevat käytännesäännöt, hallintoelimien välinen sovitteluprosessi); ·                         kehittää yhdenmukaistettuja sääntöjä, jotka koskevat rakennustuotteiden ominaisuuksien virallista ilmoittamista luonnonvarojen kestävän käytön suhteen rakennusalan tuotteita koskevan asetuksen yhteydessä. Jäsenvaltioita kehotetaan ·                         arvioimaan rakennusalan eri alasektoreiden toimintaa niiden kilpailukyvyn ja kestävän kehityksen kannalta sekä kansallisella että alueellisella tasolla.
3.4 Rakennusalan sisämarkkinoiden
vahvistaminen
Rakennusala
on tiukkaan säänneltyä monilla eri tasoilla (esimerkiksi tuotteiden, urakoiden,
ammattipätevyyden, työterveyden ja -turvallisuuden, ympäristövaikutusten
osalta), ja monet seikat kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan. Jotta voidaan
varmistaa rakennusalan tuotteiden ja palveluiden sisämarkkinoiden parempi
toiminta, on tärkeää, että oikeudelliset puitteet ovat mahdollisimman selkeät
ja ennakoitavat ja että hallinnolliset kustannukset ovat oikeassa suhteessa
asetettuihin tavoitteisiin.
Tämä
edellyttää järjestelmällisempää analyysia niistä eri sääntelytavoista ja
hallinnollisista määräyksistä, jotka koskevat EU:n lainsäädännön täytäntöönpanoa
rakennusalalla. Tällainen analyysi osoittaa, miten EU:n eri säädökset
vaikuttavat toisiinsa Euroopan ja kansallisella tasolla ja sen, tarvitaanko
selvityksiä tai lisätoimenpiteitä, jotta voitaisiin vähentää rakennusalan
toimijoille koituvaa hallinnollista taakkaa ja parantaa sisämarkkinoiden
toimintaa rakennusalalla. Rajatylittävien palvelujen osalta tehtiin vuosina
2011–2012 ”toiminnan tarkastuksia”, joissa arvioitiin rakennusalan yrityksiä
koskevien EU:n eri säädösten yhteisvaikutusta. Tässä yhteydessä voitiin havaita
tiettyjä EU:n lainsäädännön soveltamisvirheitä ja todeta, mitä selvennyksiä tai
uusia toimenpiteitä voitaisiin tarvita. Näin saadaan suosituksia, joilla
voidaan nopeuttaa erilaisten kansallisten ja alueellisten sääntelyratkaisujen
lähentymistä.
Eurokoodeilla
voitaisiin helpottaa tällaista lähentymistä. Niihin kuuluvat
suunnittelustandardit ja kaikkein ajanmukaisimmat käytännesäännöt, joita
sovelletaan kaikkiin tärkeimpiin rakennusmateriaaleihin, kaikkiin
rakennustekniikan tärkeimpiin aloihin ja useisiin erityyppisiin rakenteisiin ja
tuotteisiin. Ne ovat joustava väline, koska kukin maa voi mukauttaa eurokoodit
omiin erityisedellytyksiinsä ja riskinarviointiinsa maan ilmaston, seismisten
riskien, perinteiden jne. mukaisesti. Komissio kannustaa voimakkaasti EU:n
jäsenvaltioita omaksumaan eurokoodit kansallisiksi suunnitteluohjeikseen, jotta
varmistetaan, että rakennuksissa on varauduttu katastrofien varalta.[24]
Viestintä- ja
tiedotustoimilla, kuten Build up ‑portaalilla[25], voitaisiin myös tukea
lainsäädännön täytäntöönpanoa ja uusien markkinaratkaisujen omaksumista.
 Komissio ·                         toteuttaa EU-lainsäädännön ”kuntotarkastuksia”, jotta voidaan havaita liiallinen hallinnollinen taakka, päällekkäisyydet, puutteet, epäjohdonmukaisuudet ja vanhentuneet toimenpiteet; ·                         ottaa rakentamisen ensisijaiseksi kohteeksi toteuttaessaan seurantaa, joka koskee tiedonantoa palveludirektiivin täytäntöönpanosta ”Kasvua luovia uusia palveluita koskeva kumppanuus vuosina 2012–2015”[26]; ·                         esittää raportin eurokoodien täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa vastauksena komission suositukseen 2003/887/EY; tämän raportin tulosten perusteella komissio ehdottaa toimia, joilla vahvistetaan eurokoodien käyttöä julkisissa hankinnoissa ja muissa välineissä (kuten kansallisissa riskinarvioinneissa ja hallintasuunnitelmissa) tai tarvittaessa valvotaan niiden täytäntöönpanoa. Jäsenvaltioita kehotetaan ·                         kehittämään tehokkaita keinoja markkinavalvontaan EU-lainsäädännön täytäntöönpanon osalta asetuksen (EY) N:o 765/2008/EY soveltamisen yhteydessä.
3.5 EU:n rakennusalan yritysten
maailmanlaajuisen kilpailuaseman edistäminen
EU
on vuodesta 2006 lähtien yhä enemmän pyrkinyt kansainvälisissä
kauppaneuvotteluissa saamaan markkinoille pääsyä koskevia kunnianhimoisia
sitoumuksia muilta kauppakumppaneilta palvelukaupassa ja julkisissa
hankinnoissa, erityisesti julkisten rakennusurakoiden alalla. Yksi tuoreimmista
saavutuksista on Korean käyttöoikeussopimusten avaaminen EU:n toimittajille
EU:n ja Korean vapaakauppasopimuksessa.
Kestävän
rakentamisen alalla voitaisiin Afrikan ja Latinalaisen Amerikan kanssa
järjestettävillä erityisillä mannertenvälisillä foorumeilla tukea näiden
markkinoiden julkisten hankintojen muutosta siten, että niissä otettaisiin
paremmin huomioon ympäristötehokkuutta koskeviin arviointiperusteisiin,
kestävyyteen ja kustannustehokkuuteen liittyvät näkökohdat.
EU:n ja Afrikan
kumppanuus liikenneinfrastruktuurin[27]
alalla tarjoaa mahdollisuuksia parantaa mannertenvälisiä yhteyksiä ja rakentaa
entistä luotettavampaa ja turvallisempaa liikennejärjestelmää.
Infrastruktuurin
rahoituksen osalta EU:n eri rahoitusvälineillä ja yhteistyörahastoilla
voitaisiin lisäksi tukea asianmukaisten toimenpiteiden toteuttamista.
EU:n
aloitteessa ”Pieni yritys, suuri maailma” tarjotaan tarpeellisia tietoja, neuvoja
ja apua pienille erikoistuneille urakoitsijoille, jotka pyrkivät
kansainvälisille markkinoille ja haluavat löytää potentiaalisia
liikekumppaneita. Myös Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR) helpottaa
pk-yritysten uusien liiketoimintamallien kehittämistä, erityisesti
kansainvälistymistä varten.
Eurokoodien käyttöä kohtaan on huomattavaa
mielenkiintoa EU:n ulkopuolella maissa, jotka haluavat korvata tai päivittää
kansallisia standardejaan teknisesti kehittyneiden koodien perusteella tai
jotka ovat kiinnostuneita kaupasta Euroopan unionin ja Eftan jäsenvaltioiden kanssa.
EU:n ja Venäjän välinen sääntelyä koskeva vuoropuhelu on edistynyt
merkittävästi tässä suhteessa.
 Komissio ·                         on ehdottanut lainsäädäntöaloitetta[28], jotta varmistetaan unionin ulkopuolisten maiden hankintamarkkinoiden avautuminen ja tasapuoliset toimintaedellytykset EU:n yritysten ja niiden ulkomaisten kilpailijoiden välillä; ·                         korostaa jatkossakin kauppaneuvotteluissa kumppanimailta saatavia markkinoille pääsyä koskevia kunnianhimoisia sitoumuksia sekä kaupallisille että julkisten hankintojen markkinoille pääsyn osalta; ·                         aikoo toimia yhteistyössä Euroopan investointipankin kanssa parantaakseen mahdollisuuksia käyttää EU:n rahoitusvälineitä mannertenvälisten yhteyksien tueksi; ·                         aikoo antaa rahoitustukea tekniseen apuun, jolla tuetaan pienten erikoistuneiden urakoitsijoiden kansainvälistymistä; ·                         aikoo kehittää yhteistyötä kolmansien maiden kanssa, erityisesti Afrikassa ja Latinalaisessa Amerikassa, mutta myös EU:n ja Venäjän välisen sääntelyä koskevan vuoropuhelun, EU:n naapuruuspolitiikkaan ja Euro–Välimeri-kumppanuuden yhteydessä, edistääkseen kestävää rakentamista julkisissa hankinnoissa, erityisesti eurokoodien käyttöä näissä kumppanimaissa välineenä, jolla niiden rakennussäädökset pannaan täytäntöön. Jäsenvaltioita kehotetaan ·                         toimimaan ripeästi, jotta saadaan hyväksyttyä äskettäin ehdotettu asetus[29] kolmansien maiden tavaroiden ja palvelujen pääsystä unionin sisämarkkinoille julkisten hankintojen alalla sekä unionin tavaroiden ja palvelujen kolmansien maiden julkisten hankintojen markkinoille pääsyä koskevia neuvotteluja tukevista menettelyistä.
4. Strategian hallinta ja täytäntöönpano
Tähän tiedonantoon liittyy toimintasuunnitelma, jossa annetaan yksityiskohtaista
tietoa kunkin suosituksen odotetusta tuloksesta, toimivallan jakautumisesta
Euroopan komission, jäsenvaltioiden ja toimialajärjestöjen välillä sekä
täytäntöönpanon aikataulu.
Strategian
täytäntöönpano edellyttää monien käynnissä olevien aloitteiden tehostamista ja
koordinointia EU:n tasolla, kansallisesti ja alakohtaisesti, jotta voidaan
luoda synergioita ja maksimoida niiden vaikutukset lyhyellä, keskipitkällä ja
pitkällä aikavälillä. Sen pitäisi perustua hallintorakenteeseen, jossa yhdistyvät
koordinointi ja valvonta sekä aihepiirikohtaisesta että strategisesta
näkökulmasta, ja siihen voisivat sisältyä seuraavat:
·
korkean tason kolmikantainen strategiafoorumi
(komissio, jäsenvaltiot, alakohtaiset edustajat), joka voisi kommentoida EU:n
aloitteita, jotka vaikuttavat rakennusalaan, ja strategian toteuttamisesta sekä
antaa suosituksia kaikista strategiaan tarvittavista mukautuksista tai
käynnistettävistä uusista aloitteista;
·
aihepiirikohtaisten ryhmien perustaminen
yhteydenpitoon nykyisten eurooppalaisten verkostojen ja hankkeiden kanssa.
Ryhmät koostuisivat jäsenvaltioiden ja alan edustajista, joilla on kiinnostusta
tiettyihin strategian painopisteisiin. Näitä ryhmiä valvovat komission yksiköt,
jotka ovat vastuussa kyseisten ryhmien erityisalasta.
Tällainen
rakenne mahdollistaisi sekä strategisen ohjauksen EU:n suunnasta että
jäsenvaltioiden taholta ylöspäin suuntautuvat aloitteet yhteistyössä
rakennusalan alasektoreiden kanssa. Yhteistyötä on vahvistettava alasektoreiden
välillä ja koko arvoketjussa, jotta voidaan vastata maailmanlaajuisiin
haasteisiin.
5. Päätelmät
Koska
rakennusala on tärkeä EU:n BKT:n ja työllisyyden kannalta ja koska sillä on
tärkeä rooli tiettyjen kriittisten ilmasto-, ympäristö- ja energiatavoitteiden
saavuttamisessa, alan kilpailukyky on pysyvä politiikan painopiste.
Lisäksi
varsinkin rahoitus- ja talouskriisin aikoina EU:n toimintalinjat
ilmastonmuutoksen, energiatehokkuuden ja uusiutuvien energialähteiden aloilla
olisi nähtävä mahdollisuutena elvyttää rakennusalan yrityksiä ja työllisyyttä,
erityisesti osana pysyvää toimintalinjaa rakennusten kunnostamisen tukemiseksi.
Tässä
tiedonannossa nimetään aloja, joilla on kasvumahdollisuuksia rakennusalan
yrityksille, usein osana nykyisiä politiikan strategioita ja välineitä. Näiden EU:n
strategioiden täysimittaisella täytäntöönpanolla pitäisi esimerkiksi rohkaista
pitkän aikavälin investointeja Euroopan laajuisiin verkkoihin, tutkimukseen ja
innovointiin sekä vankempaan inhimilliseen pääomapohjaan, jolloin vahvistetaan
rakennusalan kilpailukykyä sekä EU:n sisämarkkinoilla että kansainvälisillä
markkinoilla. Tähän olisi liitettävä selkeä ja johdonmukainen oikeudellinen
kehys sekä yhdenmukaistetut kestävyyttä koskevat toiminnan arviointimenetelmät,
jotta taataan rakennusalan tuotteiden ja palveluiden sisämarkkinoiden
asianmukainen toiminta.
Ehdotetun
strategian onnistuminen riippuu jäsenvaltioiden ja rakennusalan eri tasojen
sidosryhmien sitoutumisesta:
·
korkean tason kolmikantaisella strategiafoorumilla
olisi oltava selkeänä toimeksiantona kriittisen arvioinnin tekeminen
rakennusalan toimintakyvystä;
·
jäsenvaltioiden ja rakennusalan sidosryhmien olisi
varmistettava asianmukaiset yhteydet kansallisiin ja alakohtaisiin rakennusalan
toimintasuunnitelmiin;
·
jäsenvaltioiden ja rakennusalan sidosryhmien olisi
helpotettava kokemusten ja hyvien toimintatapojen siirtoa aihepiirikohtaisista
ryhmistä, jotta rakennusalan yritykset voisivat toteuttaa niitä käytännössä;
·
kutakin poliittista toimenpidettä olisi seurattava
ja arvioitava useiden indikaattoreiden avulla.
LIITE – TOIMINTASUUNNITELMA
Lyhyen aikavälin toimet (2012–2014) –
viitteet tiedonannon kohdissa 3.1.1 ja 3.2.1
 Toimet || Tuotos || Poliittiset puitteet || Keskeinen toimivalta || Aikajänne
 Analyysi EU:n ja jäsenvaltioiden eri rahoitusvälineistä, joilla tuetaan rakennusten energiatehokkuutta || Euroopan komission raportti ja suositukset rakennusten energiatehokkuutta koskevasta rahoitustuesta || Direktiivi 2010/31/EU rakennusten energiatehokkuudesta / Energiatehokkuuden toimintasuunnitelma 2011 || Euroopan komissio || käynnissä – vuoden 2013 loppu
 Verotusvälineet ja luottojärjestelyt kunnostushankkeita varten suhteessa saavutettaviin kestävyystavoitteisiin || Euroopan komission valmisteluasiakirja energiatehokkuustoimenpiteiden täytäntöönpanosta jäsenvaltioissa (mukaan lukien rakennusalan verotusvälineet ja luottojärjestelyt) jäsenvaltioiden kansallisten energia–tehokkuuden toiminta–suunnitelmien pohjalta || Direktiivi 2006/32/EY energian loppukäytön tehokkuudesta ja energiapalveluista / Direktiivi 2010/31/EU rakennusten energia–tehokkuudesta || Euroopan komissio || 2012–2013
 Vakuutuksia ja ympäristötehokkuustakuita käsittelevä pilottihanke || Alustavat suositukset vakuutusjärjestelyiksi, jotka kattavat pienten rakennusurakoitsijoiden ympäristötehokkuustakuut || Uusi Euroopan parlamentin tukema pilottihanke (käynnistetty vuonna 2012) || Euroopan komissio || 2013
 Uutta maksuviivästysten torjumista käsittelevää direktiiviä koskeva tiedotuskampanja || Tiedottaminen urakoitsijoiden oikeuksista maksuehdoissa || Direktiivi 2011/7/EU || Euroopan komissio || 2012
 Pilottiprojekti rajojen yli toimivien pk-yritysten nopeaa ja tehokasta saatavien perinnän täytäntöönpanoa varten || Tiedottaminen urakoitsijoiden oikeuksista maksuehdoissa || Direktiivi 2011/7/EU || Euroopan komissio || 2012–2013
 Build up skills –aloitteen arviointi sen laajentamiseksi muihin rakennusalan ammattiluokkiin ja muihin pätevyystarpeisiin || Arviointiraportti || Älykäs energiahuolto Euroopassa ‑ohjelma || Euroopan komissio || 2013–2014
 Rahoitusjärjestelyvälineet ja hankekehittelyn tuki pieniin korjaushankkeisiin, joihin sisältyy rakennusten ympäristötehokkuutta koskevia sopimustakuita || Jäsenvaltioiden raportti rahoitusvälineiden ja ‑järjestelyiden täytäntöönpanosta || Rakennerahastot || Jäsenvaltiot || 2012–2014
 Build up skills –aloitteen etenemissuunnitelmien sisällyttäminen Euroopan sosiaalirahaston rahoituksen painopisteisiin vuosille 2014–2020 || Build up skills –aloitteen etenemissuunnitelmien toteuttaminen Euroopan sosiaalirahaston rahoituksen kautta || Energiapolitiikka Aluepolitiikka Työllisyyspolitiikka || Euroopan komissio Jäsenvaltiot || 2012–2013
Keskipitkän ja pitkän aikavälin toimet
(2014–2020)
1. Suotuisten
investointiedellytysten tukeminen – viitetiedot tiedonannon kohdassa 3.1.2
 Toimet || Tuotos || Poliittiset puitteet || Toimivalta || Aikajänne
 Kansallisten lupamenettelyiden vähimmäistasoinen yhdenmukaistaminen teknisellä tasolla TEN-hankkeiden valtioiden rajat ylittäviä osuuksia varten || EU:n yhteiset tekniset eritelmät || Euroopan laajuiset liikenneverkot || Euroopan komissio || 2014–2016
 Rakentamisen arvoketjun teknologiapuutteiden tunnistaminen ja toimintasuunnitelman laatiminen tällaisten puutteiden poistamiseksi || Konferenssi ja suosituksia innovaatio–painopisteistä rakennusalaa varten || Innovaatiopolitiikka || Euroopan komissio || 2013
 Jäsenvaltioiden ja yksityisten toimijoiden väliset yhteiset koordinoidut aloitteet, joissa yhdistyvät tutkimus, innovointi ja julkiset hankinnat sekä sertifiointi, vakuutus, alueiden väliset klusterit jne., jotta voidaan nopeuttaa uuden tietämyksen ja teknologian käyttöönottoa EU:n ja alueiden tasolla || Hankkeet || Horisontti 2020 Cosme EU:n koheesiopolitiikan varat || Jäsenvaltiot || 2014–2020
2. Inhimillisen
pääoman kehittäminen – viitetiedot tiedonannon kohdassa 3.2.2
 Toimet || Tuotos || Poliittiset puitteet || Toimivalta || Aikajänne
 EU:n työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun aloitteet, joilla mukautetaan ammatillista koulutusta rakennusalan tuleviin pätevyystarpeisiin ja tunnistetaan osaamisen perusvaatimukset erityisaloilla sekä helpotetaan tutkintojen vastavuoroista tunnustamista || Tutkimus tietofoorumin perustamisesta || EU:n työmarkkina–osapuolten vuoropuhelu || Euroopan komissio || 2012–2014
 Eurooppalaisen osaamisneuvoston perustaminen rakennusalalle käynnistämään aloitteita mm. rakennusten energia- ja resurssitehokkuuden, terveyden ja turvallisuuden, laatustandardien, oppisopimuskoulutuksen sekä työmarkkinaosapuolten toteuttaman varojen yhteishallinnoinnin aloille || EU:n alakohtaiset osaamisneuvostot || EU:n työmarkkina–osapuolten vuoropuhelu || Euroopan komissio || 2013–2016
 EU:n alakohtainen osaamisyhteenliittymä kestävän rakentamisen alalla || Kumppanuussuhteet, joilla voidaan toteuttaa sopeutettuja opinto-ohjelmia tai ammatillisia pätevyyksiä innovatiivisin tavoin || Uudet taidot uusia työpaikkoja varten || Euroopan komissio || 2013–2016
 Ripeä toiminta, jotta lähetettyjä työntekijöitä koskevan direktiivin 96/71/EY täytäntöönpanosta äskettäin annettu direktiiviehdotus voidaan hyväksyä || Uuden EU-direktiivin hyväksyminen || Direktiivi 96/71 || Neuvosto ja Euroopan parlamentti || 2012–2014
 Kumppanuudet, joilla tuetaan kansallisesti ja alueellisesti ammatillisia koulutusohjelmia, joilla vastataan rakennusalan nykyisiin ja esiin nouseviin tarpeisiin, erityisesti tieto- ja viestintätekniikan alalla || Ammatillisen koulutuksen kohdennetut kumppanuudet || Kansallinen ammatillisen koulutuksen politiikka || Toimialajärjestöt || 2013–2016
 Kampanjat, joilla lisätään rakennusalan houkuttelevuutta lahjakkaiden työntekijöiden keskuudessa || Tiedotuskampanjat ||   || Toimialajärjestöt || 2012–2020
3. Resurssitehokkuuden, ympäristönsuojelun
tason ja liiketoimintamahdollisuuksien parantaminen – viitetiedot tiedonannon
kohdassa 3.3
 Toimet || Tuotos || Poliittiset puitteet || Toimivalta || Aikajänne
 Rakennusten ympäristötehokkuuden arviointimenetelmien vastavuoroinen tunnustaminen[30]   || Rakennusten ympäristöarviointia koskeva EU:n järjestelmä ja EU:n tekniset eritelmät || Resurssitehokkuutta koskeva EU:n politiikka ja EU:n standardointipolitiikka || Euroopan komissio || 2014–2016
 Riskinarviointimenetelmien vastavuoroinen tunnustaminen ottaen huomioon ympäristönsuojelun taso, erityisesti EU:n standardointitoimien ja vakuutusjärjestelmien yhteydessä || EU:n tekniset eritelmät || EU:n standardointipolitiikka || Euroopan komissio || 2014–2018
 EU:n laajuiset elinkaarikustannusten (LCC) menetelmät rakennusten osalta ympäristöä säästäviä julkisia hankintoja varten[31]   || Elinkaarikustannuksia koskevat EU:n ohjeet julkisissa hankinnoissa || Ympäristöystävälliset julkiset hankinnat || Euroopan komissio || 2014–2016
 Ympäristöä säästävien julkisten hankintojen lisääminen aluepolitiikassa tulevalla ohjelmakaudella[32]   || Ympäristöä säästäviä julkisia hankintoja koskevien rakentamiseen liittyvien kriteerien edistäminen edelleen EU:n rahoittamissa hankkeissa || Aluepolitiikka || Euroopan komissio || 2014–2020
 Suurten rakennushankkeiden hyväksymisprosessia koskevasta kansallisesta lainsäädännöstä johtuvien esteiden arviointi || Toiminnalliset päätelmät ympäristövaikutusten arviointia koskevan direktiivin tarkasteluprosessista Ohjeet yhteistä etua koskevien energiainfrastruktuurihankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnin virtaviivaistamiseksi || Ympäristövaikutusten arviointi ja kansalliset lupamenettelyt || Euroopan komissio || 2013–2016
 Yhdenmukaistetut säännöt, jotka koskevat rakennustuotteiden ominaisuuksien ilmoittamista luonnonvarojen kestävän käytön suhteen[33]   || EU:n tasoiset yhdenmukaistetut säännöt ja päivitetyt EU:n yhdenmukaistetut standardeja || Yritys- ja teollisuustoiminnan pääosasto / rakennusalan tuotteita koskeva asetus || Euroopan komissio || 2013–2018
 Rakennusalan alasektoreiden toiminnan arviointi niiden kilpailukyvyn ja kestävän kehityksen kannalta sekä kansallisella että alueellisella tasolla || Raportit || Rakennusalan kansalliset toimintalinjat || Jäsenvaltiot ||
4. Rakennusalan
sisämarkkinoiden vahvistaminen – viitetiedot tiedonannon kohdassa 3.4
 Toimet || Tuotos || Poliittiset puitteet || Keskeinen toimivalta || Aikajänne
 EU-lainsäädännön ”kuntotarkastukset”, jotta voidaan havaita liiallinen hallinnollinen taakka, päällekkäisyydet, puutteet, epäjohdonmukaisuudet ja vanhentuneet toimenpiteet || Arviointiraportti ja EU-lainsäädäntöä koskevat suositukset || Järkevä sääntely || Euroopan komissio || 2013–2015
 Eurokoodien jäsenvaltioissa tapahtuvan täytäntöönpanon tarkastelu ja ehdotukset, joilla valvotaan eurokoodien käytön toteutumista julkisissa hankinnoissa ja muissa välineissä (kuten kansallisissa riskinarvioinneissa ja hallintasuunnitelmissa) || Raportti ja mahdolliset standardointivaltuudet muiden keskeisten rakennussuunnittelustandardien osalta || Euroopan komission suositus eurokoodeista 2003/887/EY || Euroopan komissio || 2013–2014
 Markkinavalvonta suhteessa EU:n lainsäädännön täytäntöönpanoon || Toimialan valitusten vähentyminen || Asetus (EY) N:o 765/2008 || Jäsenvaltiot ||
5. EU:n
rakennusalan yritysten maailmanlaajuisen kilpailuaseman tukeminen – viitetiedot
tiedonannon kohdassa 3.5
 Toimet || Tuotos || Poliittiset puitteet || Keskeinen toimivalta || Aikajänne
 Neuvottelut kolmansien maiden kaupallisille ja julkisten hankintojen markkinoille pääsyä koskevista kauppasitoumuksista || Kauppasopimukset, joilla varmistetaan pääsy rakennustuotteiden ja ‑palveluiden markkinoille || EU:n kauppapolitiikka || Euroopan komissio || Käynnissä
 EU:n rahoitusvälineiden, kuten Euroopan investointipankin, käyttömahdollisuuksien lisääminen mannertenvälisten yhteyksien tukemiseen || Kohdennettua tietoa EU:n rahoitusvälineiden käytöstä || Esimerkiksi liikenteen infrastruktuuria koskeva EU:n ja Afrikan kumppanuus || Euroopan komissio || 2013–2016
 Pienten erikoistuneiden urakoitsijoiden kansainvälistymiseen tarkoitetun teknisen avun rahoitustuki || Tekninen tuki EU:n pienurakoitsijoille || ”Pieni yritys, suuri maailma” ‑tiedonanto || Euroopan komissio || 2012–2015
 Kestävää rakentamista julkisissa hankinnoissa koskevan yhteistyön kehittäminen Afrikan, Latinalainen Amerikan, Venäjän ja naapurimaiden kanssa || Kansainvälinen foorumi || EU:n ulkopolitiikkaa ja sääntelyä koskeva vuoropuhelu || Euroopan komissio || 2013–2015
 Ripeä toiminta, jotta saadaan hyväksyttyä äskettäin ehdotettu asetus, joka koskee kolmansien maiden tavaroiden ja palvelujen pääsyä EU:n julkisten hankintojen markkinoille sekä menettelyjä, joilla tuetaan neuvotteluja EU:n tavaroiden ja palvelujen pääsystä kolmansien maiden julkisten hankintojen markkinoille || EU:n asetuksen hyväksyminen || Ehdotus markkinoille pääsyn vastavuoroisuutta koskevaksi asetukseksi || Jäsenvaltiot || 2012–2014
[1]               On arvioitu, että alalla voitaisiin luoda 275 000
uutta työpaikkaa vuoteen 2020 menneessä. Euroopan ammatillisen koulutuksen
kehittämiskeskus CEDEFOP ”Skills, Demand and Supply” 2010, s. 96 - http://www.cedefop.europa.eu/en/Files/3052_en.pdf.
[2]               KOM(2011) 885/2.
[3]               KOM(2011) 112.
[4]               Eurostatin lehdistötiedote 169/2011, 17. marraskuuta
2011.
[5]               Esimerkiksi työpäiviin mukautettu tuotantoindeksi on
laskenut 49 prosenttia Espanjassa ja 76 prosenttia Irlannissa vuoden 2007
ensimmäisestä neljänneksestä vuoden 2011 toiseen neljännekseen – lähde:
Eurostat.
[6]               CEDEFOP ”Skills, demand and Supply” 2010, s. 93 http://www.cedefop.europa.eu/en/Files/3052_en.pdf.
[7]               Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/31/EU,
annettu 19. toukokuuta 2010, rakennusten energiatehokkuudesta.
[8]               Lisätietoja tähän liittyvistä säännöksistä ks.
direktiivin 2010/31/EU 2 artiklan 2 kohta ja 9 artikla.
[9]               KOM(2010) 639 lopullinen.
[10]             KOM(2011) 112 lopullinen.
[11]             KOM(2011) 885 lopullinen.
[12]             EU:ssa nykyisten rakennusten kunnostamisaste on
keskimäärin 1,2 prosenttia vuodessa.
[13]             Euroopan parlamentin ja neuvoston välillä saavutetun
kompromissin mukainen uuden energiatehokkuusdirektiivin teksti (vielä
hyväksyttävä).
[14]             Etenemissuunnitelma kohti resurssitehokasta Eurooppaa,
KOM(2011) 571.
[15]             Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/31/EU
rakennusten energiatehokkuudesta (uudelleenlaadittu toisinto), EUVL L 153,
18.6.2010, s. 13.
[16]             Esimerkiksi alennettu alv-kanta, edulliset korot, CO2-
ja energiaverotus, kohdennetut tuet.
[17]             Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/7/EU
kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta
(uudelleenlaadittu toisinto), EUVL L 48, 23.2.2011, s. 1.
[18]             KOM(2011) 615 lopullinen.
[19]             Näiden olisi katettava hyvin monenlaisia aloja, kuten
uudet materiaalit, tieto- ja viestintätekniikan käyttö, rakennus- ja
purkujätteen kierrätys tai hyödyntäminen, rakennusten mukavuus jne.
[20]             http://ipts.jrc.ec.europa.eu/activities/research-and-innovation/s3platform.cfm.
[21]             COM(2012) 131 final.
[22]             KOM(2011) 571 lopullinen.
[23]             Direktiivi 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna,
tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten
arvioinnista.
[24]             Komission suositus 2003/887/EY, 11. joulukuuta 2003.
[25]             www.buildup.eu.
[26]             COM(2012) 261 final.
[27]             KOM(2009) 301 lopullinen.
[28]             COM(2012) 124 final.
[29]             Ks. edellä.
[30]             Toimia kehitettävä edelleen kestäviä rakennuksia
koskevassa komission tiedonannossa vuonna 2013.
[31]             Toimia kehitettävä edelleen kestäviä rakennuksia
koskevassa komission tiedonannossa vuonna 2013.
[32]             Toimia kehitettävä edelleen kestäviä rakennuksia
koskevassa komission tiedonannossa vuonna 2013.
[33]             Toimia kehitettävä edelleen kestäviä rakennuksia
koskevassa komission tiedonannossa vuonna 2013.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kuudes jaosto), 20 päivänä helmikuuta 1997, asiassa C-135/96, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Belgian kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 91/659/ETY - Direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
5.4.97                  FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     N:o C 108/7
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                       peräkkäistä      rekisteröintitodistusta jäsenvaltion
                                                                               kansalaisen oleskeluluvan asemesta heidän kuuden
                         (kuudes jaosto),
                                                                               ensimmäisen oleskelukuukautensa aikana ja vaati
                 20 päivänä helmikuuta 1997,                                   nut maksun näistä todistuksista,
asiassa C-344/95 , Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                    Belgian kuningaskunta (')                            — antanut sellaisille palkatuille työntekijöille ja kausi
                                                                               työntekijöille, joiden toiminnan arvioitu kestoaika
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY:n                         on enintään kolme kuukautta, heidän oleskeluunsa
perustamissopimuksen 48 artikla — Direktiivi 68/360/                           liittyvän asiakirjan ja vaatinut maksun tästä asia
                                ETY)                                           kirjasta.
                           ( 97/C 108/11 )
                                                                   2 ) Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oi
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                           keudenkäyntikulut.
    (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan          (M EYVL N:o C 333 , 9.12.1995 .
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Asiassa C-344/95 , Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamie
henä Pieter van Nuffel ) vastaan Belgian kuningaskunta
( asiamiehenä Jan Devadder), jossa kantaja vaatii yhteisö
jen tuomioistuinta toteamaan, että Belgian kuningaskunta                   YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 48 artiklan                                       (kuudes jaosto ),
ja jäsenvaltioiden työntekijöiden ja heidän perheidensä                                20 päivänä helmikuuta 1997,
liikkumista ja oleskelua yhteisön alueella koskevien rajoi
tusten poistamisesta 15 päivänä lokakuuta 1968 annetun             asiassa C-135/96, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
neuvoston direktiivin 68/360/ETY ( EYVL N:o L 257,                                       Belgian kuningaskunta (*)
19.10.1968 , s. 13 ) mukaisia velvoitteitaan, koska se on          (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direk
                                                                   tiivi 91/659/ETY — Direktiivin täytäntöönpanon laimin
— vaatinut Belgiassa työtä hakevia muiden jäsenvaltioi                                               lyönti)
     den kansalaisia poistumaan alueeltaan kolmen kuu
     kauden määräajan päätyttyä,                                                                 ( 97/C 108/12 )
— antanut sellaisille palkatuille työntekijöille, joiden työs                         (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
      säoloaika on vähintään yksi vuosi, kaksi peräkkäistä
      rekisteröintitodistusta jäsenvaltion kansalaisen oleske          (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
      luluvan asemesta heidän kuuden ensimmäisen oleske                yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
      lukuukautensa aikana ja vaatinut maksun näistä todis
      tuksista,                                                    Asiassa C-135/96, Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamie
                                                                   henä Hendrik van Lier ja Jean-Francis Pasquier) vastaan
— antanut sellaisille palkatuille työntekijöille ja kausi         Belgian kuningaskunta ( asiamiehenä Jan Devadder), jossa
      työntekijöille, joiden toiminnan arvioitu kestoaika on       kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että
      enintään kolme kuukautta, heidän oleskeluunsa liitty        Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut EY:n perusta
      vän asiakirjan ja vaatinut maksun tästä asiakirjasta,        missopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole an
                                                                   tanut säädetyssä määräajassa tiettyjen vaarallisten aineiden
yhteisöjen tuomioistuin ( kuudes jaosto ), toimien kokoon         ja valmisteiden ( asbesti ) markkinoille saattamisen ja käy
 panossa: jaoston puheenjohtaja G. F. Mancini ( esittelevä         tön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten
 tuomari ) sekä tuomarit C. N. Kakouris, G. Hirsch, H.              ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun di
                                                                    rektiivin 76/769/ETY liitteen I mukauttamisesta tekniikan
 Ragnemalm ja R. Schintgen, julkisasiamies: C. O. Lenz,
 kirjaaja: R. Grass, on antanut 20.2.1997 tuomion, jonka            kehitykseen 3 päivänä joulukuuta 1991 annetun komission
 tuomiolauselma on seuraava :                                       direktiivin 91/659/ETY ( EYVL N:o L 363 , 31.12.1991 ,
                                                                    s . 36 ) noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hal
 1 ) Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut EY:n perus           linnollisia määräyksiä, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes
      tamissopimuksen 48 artiklan ja jäsenvaltioiden työnte        jaosto ), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja
      kijöiden ja heidän perheidensä liikkumista ja oleskelua       G. F. Mancini sekä tuomarit J. L. Murray, P. J. G. Kap
      yhteisön alueella koskevien rajoitusten poistamisesta         teyn, G. Hirsch (esittelevä tuomari ) ja H. Ragnemalm, jul
       15 päivänä lokakuuta 1968 annetun neuvoston direk           kisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja : R. Grass, on antanut
      tiivin 68/360/ETY (EYVL N.-o L 257, 19.10.1968,               20.2.1997 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :
      s. 13) mukaisia velvoitteitaan, koska se on
                                                                     1 ) Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut tiettyjen
      — vaatinut Belgiassa työtä hakevia muiden jäsenvalti              vaarallisten aineiden ja valmisteiden (asbesti) markki
           oiden kansalaisia poistumaan alueeltaan kolmen                noille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jä
           kuukauden määräajan päätyttyä,                                senvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten mää
                                                                         räysten lähentämisestä annetun direktiivin 76/769/ETY
      — antanut sellaisille palkatuille työntekijöille, joiden            liitteen I mukauttamisesta tekniikan kehitykseen 3 päi
           työssäoloaika on vähintään yksi vuosi, kaksi                   vänä joulukuuta 1991 annetun komission direktiivin
 ---pagebreak--- N:o C 108/8           \  FI   I                  Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         5.4.97
       91 /659/ETY 2 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoittei                toiminta aavalla merellä, joka antaa perustellusti aihet
       taan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa,               ta olettaa, että kyseinen alus on matkalla näille alueve
       tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja,                sille kauppaliikenteen harjoittamistarkoituksissa.
       asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
                                                                     2 ) Sellainen kansallinen säännös on asetuksen ja erityi
2 ) Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamann oi                      sesti sen 10 artiklan mukainen, jossa säädetään, että
       keudenkäyntikulut.                                                 jos yhtä edellä mainitun asetuksen 1 artiklan mukaisis
                                                                           ta kielloista on todettu rikotun, saman asetuksen 1 0 ar
( 1 ) EYVL N:o C 180, 22.6.1996 .                                          tiklan toisessa kohdassa tarkoitetun kuljetusvälineen
                                                                           lasti on julistettava menetetyksi.
                                                                       M EYVL N:o C 208 , 12.8.1995 .
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
                   27 päivänä helmikuuta 1997,
asiassa C- 177/95 ( Consiglio di Staton esittämä ennakko                    YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
ratkaisupyyntö ), Ebony Maritime SA ja Loten Navigation                                         (viides jaosto ),
 Co. Ltd vastaan Prefetto della provincia di Brindisi ym. (')
                                                                                27 päivänä helmikuuta 1997,
(Pakotteet Jugoslavian liittotasavaltaa vastaan — Toiminta
     aavalla merellä — Aluksen ja sen lastin takavarikointi)         asiassa C-220/95 (Arrondissementsrechtbank te Amsterda
                                                                     min esittämä ennakkoratkaisupyyntö ), Antonius van den
                           ( 97/C 108/13 )
                                                                                Boogaard vastaan Paula Laumen (')
                   (Oikeudenkäyntikieli: italia)                      (Brysselin yleissopimus — Brysselin yleissopimuksen 1 ar
                                                                      tiklan 2 kappaleen tulkinta — Aviovarallisuussuhteen kä
                                                                                site — Elatusavun käsite)
      (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan                                     ( 97/C 108/ 14 )
      yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
Asiassa C-l 77/95 , jonka Consiglio di Stato ( Italia ) on saat
tanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla yh
teisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä                  (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
kansallisessa     tuomioistuimessa    vireillä olevassa  asiassa         yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Ebony Maritime SA ja Loten Navigation Co . Ltd vastaan
Prefetto della provincia di Brindisi ym . ennakkoratkaisun
                                                                     Asiassa C-220/95, jonka Arrondissementsrechtbank te
Euroopan talousyhteisön ja Jugoslavian liittotasavallan              Amsterdam on saattanut tuomioistuimen toimivallasta
( Serbia ja Montenegro ) välisestä kaupasta 26 päivänä huh
tikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen ( ETY ) N:o 990/            sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla
93 ( EYVL N:o L 102, 28.4.1993 , s. 14 ) 1 artiklan 1 koh           27 päivänä syyskuuta 1968 tehdyn yleissopimuksen tulkin
dan c ja d alakohdan ja 10 artiklan tulkinnasta sekä Eu             nasta yhteisöjen tuomioistuimessa 3 päivänä kesäkuuta
                                                                     1971 tehdyn pöytäkirjan nojalla yhteisöjen tuomioistui
roopan hiili- ja teräsyhteisön ja Jugoslavian liittotasavallan       men käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomiois
( Serbia ja Montenegro ) välisestä kaupasta 26 päivänä huh          tuimessa vireillä olevassa asiassa Antonius van den Boo
tikuuta 1993 tehdyn neuvostossa kokoontuneiden jäsen
                                                                     gaard       vastaan      Paula     Laumen    ennakkoratkaisun
valtioiden hallitusten edustajien päätöksen 93/235/EHTY
( EYVL N:o L 102, 28.4.1993 , s. 17) 1 artiklan c ja                 tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöön
                                                                     panosta yksityisoikeuden alalla 27 päivänä syyskuuta
d kohdan ja 10 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomiois
tuin, toimien kokoonpanossa : presidentti G. C. Rodríguez            1968 tehdyn yleissopimuksen ( EYVL N:o L 299,
                                                                     31.12.1972, s. 32 ), sellaisena kuin se on muutettuna Tans
Iglesias, jaostojen puheenjohtajat G. F. Mancini, J. L. Mur
                                                                     kan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Poh
ray ja L. Sevon sekä tuomarit C. N. Kakouris, P. J. G.
Kapteyn ( esittelevä tuomari ), C. Gulmann, D. A. O. Ed             jois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liitttymisestä
ward, J.-P. Puissochet, H. Ragnemalm ja M. Wathelet, jul
                                                                     9 päivänä lokakuuta 1978 tehdyllä liittymissopimuksella
kisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja : hallintovirkamies L.           ( EYVL N:o L 304, 30.10.1978 , s. 1 , ja yleissopimus, sel
                                                                     laisena kuin se on muutettuna, s. 77 ) sekä Helleenien tasa
Hewlett, on antanut 27.2.1997 tuomion, jonka tuomiolau
selma on seuraava :                                                  vallan liittymisestä 25 päivänä lokakuuta 1982 tehdyllä
                                                                     liittymissopimuksella ( EYVL N:o L 388 , 31.12.1982, s. 1 ),
                                                                    1 artiklan 2 kappaleen tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin
1 ) Euroopan talousyhteisön ja Jugoslavian liittotasavallan          (viides jaosto ), toimien kokoonpanossa: jaoston puheen
       (Serbia ja Montenegro) välisestä kaupasta 26 päivänä          johtaja J. C. Moitinho de Almeida sekä tuomarit C. Gul
       huhtikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY)             mann, D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet ja P. Jann (esitte
       N:o 990/93 1 artiklan 1 kohdan c ja d alakohdassa             levä tuomari ), julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja :
       kielletään paitsi kauppaliikenteen todellinen pääsy           apulaiskirjaaja H. von Holstein, on antanut 27.2.1997
       Jugoslavian liittotasavallan aluevesille myös sellainen       tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :


title: Asia T-109/06: Kanne  12.4.2006  — Vodafone España ja Vodafone Group v. Euroopan yhteisöjen komissio

text:
               3.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/46

         Kanne 12.4.2006 — Vodafone España ja Vodafone Group v. Euroopan yhteisöjen komissio
   (Asia T-109/06)
   (2006/C 131/85)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Vodafone España, SA (Madrid, Espanja) ja Vodafone Group plc (Newbury, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: J. Flynn, QC, solicitor E. McKnight ja solicitor K. Foutoukakos-Kyriakakos )

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Espanjan CMT:lle osoitetussa 30.1.2006 päivätyssä kirjeessä oleva komission päätös on kumottava ja

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan Vodafonen oikeudenkäyntikulut tässä oikeudenkäynnissä.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantajat vaativat 30.1.2006 päivättyyn, Espanjan Comisión del Mercado de las Telecomunicacionesille (CMT) osoitettuun kirjeeseen sisältyvän Euroopan yhteisöjen komission sellaisen päätöksen kumoamista, joka on tehty sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä (puitedirektiivi) annetun direktiivin 2002/21/EY (1) 7 artiklan nojalla.
   Riidanalaisella päätöksellä komissio hyväksyi puitedirektiivin 7 artiklassa säädetyn tutkimuksen päätteeksi ja aloittamatta 7 artiklan 4 kohdan nojalla (”toinen vaihe”) kahden kuukauden lisätutkimusta CMT:n komissiolle ilmoittaman ehdotetun toimenpiteen, jolla CMT oli päättänyt väliaikaisesti

               i)

               todeta, että Vodafonella ja kahdella muulla yrityksellä (Telefonica ja Amena) oli yhdessä huomattava markkinavoima, koska niillä oli yhteinen määräävä markkina-asema yleisen matkapuhelinverkon käyttöoikeuksien ja puhelinliikenteen välittämisen tukkumarkkinoilla, ja

               ii)

               velvoittivat nämä kolme yritystä vastaamaan verkkojensa käyttöoikeutta koskeviin kohtuullisiin pyyntöihin ja tarjoamaan kohtuulliset ehdot käyttöoikeuspalvelujen tarjonnassa.

         Kantajat väittävät, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan puitedirektiivin 7 artiklaa, koska komission olisi pitänyt aloittaa tutkimusten toinen vaihe siitä syystä, että

               i)

               sen olisi pitänyt ymmärtää, että CMT ei voinut viittaamalla ehdotetussa toimenpiteessä oleviin todisteisiin ja päätelmiin perustella yhteistä huomattavaa markkinavoimaa koskevaa toteamista,

               ii)

               sen olisi pitänyt epäillä vakavasti sitä, oliko CMT soveltanut huomattavan markkinavoiman käsitettä oikein yhteisöjen tuomioistuimen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti ja

               iii)

               sen olisi pitänyt epäillä vakavasti sitä, oliko CMT koonnut ja tutkinut kaikki merkitykselliset todisteet.

         Lisäksi kantajat väittävät, että riidanalainen päätös aiheuttaa sen, että keskenään samassa asemassa olevia yrityksiä kohdellaan eriarvoisesti ja luo esteen yhtenäismarkkinoille, koska päätös on ristiriidassa muiden puitedirektiivin 7 artiklan nojalla tehtyjen päätösten kanssa.
   Lopuksi kantajat väittävät, että komissio loukkasi kantajien menettelyä koskevia oikeuksia, koska se ei ole aloittanut toisen vaiheen tutkimuksia ja epäsi kantajilta ensimmäisen tutkimusvaiheen aikana mahdollisuuden antaa lausuntoja komission CMT:ltä saamista lisätiedoista.

      (1)  Sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä (puitedirektiivi) 7 päivänä maaliskuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/21/EY (EYVL 2002, L 108, s. 33).


title: Asia T-13/10: Kanne 20.1.2010 — Goutier v. SMHV — Rauch (ARANTAX)

text:
               27.3.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 80/35

         Kanne 20.1.2010 — Goutier v. SMHV — Rauch (ARANTAX)
   (Asia T-13/10)
   2010/C 80/58
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Klaus Goutier (Frankfurt am Main, Saksa) (edustaja: asianajaja E. Happe)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Norbert Rauch (Herzogenaurach, Saksa)

      Vaatimukset

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 10.11.2009 tekemä päätös (valitusasiassa R 1769/2008-4) on kumottava sikäli kuin siinä hylättiin yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus riidanalaisen päätöksen kumoamisen vuoksi seuraavien palvelujen osalta:

                           —

                           Luokka 35 — Veroneuvojan palvelut, veroilmoitusten laatiminen, kirjanpito, tilintarkastus, liiketaloudellinen neuvonta, yritysneuvonta

                           —

                           Luokka 36 — Verolausuntojen ja -arviointien laatiminen, fuusio- ja yrityskaupat, nimittäin yritysten sekä yritysosakkuuksien ostamiseen tai myyntiin liittyvä rahoitusneuvonta, omaisuudenhoito

                           —

                           Luokka 43 — Oikeuspalvelujen, lainopillisen tutkimuksen tarjoaminen

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ARANTAX luokkiin 35, 36 ja 42 kuuluvia palveluja varten (hakemus nro 4 823 084)

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Norbert Rauch

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Saksalainen kuviomerkki atarax nro 30 168 707 luokkiin 9, 35, 37, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston päätöksen osittainen kumoaminen ja yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksen osittainen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska kyseessä olevien tavaramerkkien välillä ei ole sekaannusvaaraa.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1)


title: Asia T-7/16: Kanne 8.1.2016 – La tarte tropézienne v. SMHV (LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ)

text:
               7.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 90/22

         Kanne 8.1.2016 – La tarte tropézienne v. SMHV (LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ)
   (Asia T-7/16)
   (2016/C 090/30)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: La tarte tropézienne (Cogolin, Ranska) (edustaja: asianajaja T. Cuche)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Menettely SMHV:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti yhteisön kuviomerkille, joka sisältää sanaosat ”LA TARTE TROPÉZIENNE 1955. SAINT-TROPEZ” – Rekisteröintihakemus nro 1 212 405

      Riidanalainen päätös: SMHV:n neljännen valituslautakunnan 26.10.2015 asiassa R 720/2015-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               hyväksyy kyseisen kanteen

               —

               toteaa, että kansainvälisen rekisteröinnin nro 1.212.405 suoja Euroopan unionissa on pätevä seuraavien tavaroiden osalta: ”jauhot ja viljavalmisteet; sokeri, hunaja, melassisiirappi; hiiva, leivinjauhe; mausteet; taikinat leivonnaisten valmistamiseen; leivonnaiset; pakastetut leivonnaiset; ohukaiset”

               —

               tämän seurauksena kumoaa osittain SMHV:n neljännen valituslautakunnan 26.10.2015 tekemän päätöksen siltä osin kuin siinä evättiin kansainvälisen rekisteröinnin nro 1.212.405 suoja Euroopan unionissa seuraaville tavaroille: ”jauhot ja viljavalmisteet; sokeri, hunaja, melassisiirappi; hiiva, leivinjauhe; mausteet; taikinat leivonnaisten valmistamiseen; leivonnaiset; pakastetut leivonnaiset; ohukaiset”

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-501/10: Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 16.2.2012 (Tribunale di Santa Maria Capua Veteren (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Raffaele Russoa vastaan (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta — Sijoittautumisvapaus — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Onnenpelit — Urheilutapahtumiin liittyvien vetojen kerääminen — Toimilupavaatimus — Unionin oikeuden vastaisesta toimilupien myöntämisestä tehtävät päätelmät — 16300 lisätoimiluvan myöntäminen — Yhdenvertaisen kohtelun periaate ja avoimuusvelvollisuus — Oikeusvarmuuden periaate — Aikaisempien toimiluvanhaltijoiden suojaaminen — Kansallinen lainsäädäntö — Pakolliset vähimmäisetäisyydet vetojen keräämispisteiden välillä — Hyväksyttävyys — Rajanylittävät toiminnot, jotka ovat rinnastettavissa toimiluvan kohteena oleviin toimintoihin — Kansallisessa lainsäädännössä asetettu kielto — Hyväksyttävyys)

text:
               26.5.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 151/12

         Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 16.2.2012 (Tribunale di Santa Maria Capua Veteren (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Raffaele Russoa vastaan
   (Asia C-501/10) (1)

   (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta - Sijoittautumisvapaus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Onnenpelit - Urheilutapahtumiin liittyvien vetojen kerääminen - Toimilupavaatimus - Unionin oikeuden vastaisesta toimilupien myöntämisestä tehtävät päätelmät - 16 300 lisätoimiluvan myöntäminen - Yhdenvertaisen kohtelun periaate ja avoimuusvelvollisuus - Oikeusvarmuuden periaate - Aikaisempien toimiluvanhaltijoiden suojaaminen - Kansallinen lainsäädäntö - Pakolliset vähimmäisetäisyydet vetojen keräämispisteiden välillä - Hyväksyttävyys - Rajanylittävät toiminnot, jotka ovat rinnastettavissa toimiluvan kohteena oleviin toimintoihin - Kansallisessa lainsäädännössä asetettu kielto - Hyväksyttävyys)
   2012/C 151/20
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Santa Maria Capua Vetere

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Raffaele Russo

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunale di Santa Maria Capua Vetere — Henkilöiden vapaa liikkuvuus — Sijoittautumisvapaus — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Vedonlyöntien kerääminen — Kansallinen lainsäädäntö, jossa tämän toiminnan harjoittamiselta edellytetään toimilupaa ja yleisen turvallisuuden edellyttämää lupaa — Sellaisten oikeussubjektien suojelu, jotka ovat saaneet toimiluvat ja yleisen turvallisuuden edellyttävät luvat sellaisten myöntämismenettelyjen johdosta, joiden ulkopuolelle on lainvastaisesti jätetty saman alan muita toimijoita — Yhteensopivuus EY 43 ja EY 49 artiklan kanssa

      Määräysosa

               1)

               EY 43 ja EY 49 artiklaa sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja tehokkuusperiaatetta on tulkittava siten, että ne estävät sellaista jäsenvaltiota, joka on unionin oikeutta rikkoen säätänyt, ettei tietylle toimijaryhmälle voida myöntää taloudellisen toiminnan harjoittamiseen tarvittavia toimilupia, ja joka pyrkii korjaamaan kyseisen rikkomisen kilpailuttamalla huomattavan määrän uusia toimilupia, suojaamasta olemassa olevien toimijoiden saavuttamia kaupallisia asemia vahvistamalla muun muassa uusien toimiluvan haltijoiden ja olemassa olevien toimijoiden toimipaikkojen väliset vähimmäisetäisyydet.

               2)

               EY 43 ja EY 49 artiklaa on tulkittava siten, että ne estävät soveltamasta seuraamuksia tarjouskilpailusta unionin oikeutta rikkoen poissuljettuun toimijaan sidoksissa oleviin henkilöihin sen vuoksi, että nämä ovat harjoittaneet järjestynyttä vetojen keräämistoimintaa ilman toimilupaa tai poliisin myöntämää lupaa, sellaisen uuden tarjouskilpailun jälkeenkin, jolla on tarkoitus korjata kyseinen unionin oikeuden rikkominen, jos kyseisellä tarjouskilpailulla ja siihen perustuvalla uusien toimilupien myöntämisellä ei tosiasiassa ole korjattu mainitun toimijan laitonta poissulkemista aikaisemmasta tarjouskilpailusta.

               3)

               EY 43 ja EY 49 artiklasta, yhdenvertaisen kohtelun periaatteesta, avoimuusvelvollisuudesta ja oikeusvarmuuden periaatteesta seuraa, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen tarjouskilpailun ehdot ja yksityiskohtaiset säännöt ja etenkin valtion monopolien itsenäisen hallintoelimen ja muihin onnenpeleihin kuin hevoskilpailuihin liittyvän toimiluvan saajan välistä sopimusta koskevan luonnoksen 23 kohdan 2 alakohdan a alakohdassa ja 3 alakohdassa olevan kaltaiset määräykset tällaisen tarjouskilpailun päätteeksi myönnettyjen toimilupien menettämisestä on esitettävä selvästi, täsmällisesti ja yksiselitteisesti, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava.

      (1)  EUVL C 346, 18.12.2010.


title: Asia T-83/10: Kanne 19.2.2010 — Riva Fire v. komissio

text:
               17.4.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 100/65

         Kanne 19.2.2010 — Riva Fire v. komissio
   (Asia T-83/10)
   2010/C 100/96
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Riva Fire SpA (Milano, Italia) (edustajat: avvocato M. Merola, avvocato M. Pappalardo, avvocato T. Ubaldi)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               päätös on kumottava kokonaisuudessaan, sillä tutkintamenettelystä ilmenee, että päätöksen tehneelle komissaarikollegiolle ei ollut esitetty kaikkia päätöksen perustana olevia tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja

               —

               ainakin päätöksen 1 artikla on kumottava niiltä osin kuin siinä todetaan, että kantaja osallistui jatkettuun sopimukseen ja/tai yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin palkkien tai rullien muodossa olevan pyöreän teräsbetonin alalla ja että niiden tavoitteena tai vaikutuksena oli ollut hintojen vahvistaminen ja tuotannon tai myynnin rajoittaminen ja/tai valvonta yhteismarkkinoilla

               —

               komission päätöksen 2 artikla on kumottava niiltä osin kuin siinä määrätään kantajalle 26,9 miljoonan euron suuruinen sakko

         Toissijaisesti

               —

               sakon määrää on alennettava kantajalle päätöksen 2 artiklassa määrätystä 26,9 miljoonasta eurosta, ja sakko on määritettävä uudelleen

         Joka tapauksessa

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan rikkomisesta 30.9.2009 tehdyn Euroopan yhteisöjen komission päätöksen K(2009) 7492 lopullinen (COMP/37.956 — Pyöreä teräsbetoni, päätöksen uudelleen tekeminen), sellaisena kuin se on täydennettynä ja muutettuna 8.12.2009 tehdyllä Euroopan komission päätöksellä K(2009) 9912 lopullinen, kumoamista. Kantaja esittää vaatimuksensa tueksi kahdeksan perustetta.
   Ensimmäisessä perusteessaan kantaja väittää, ettei komissio ollut toimivaltainen toteamaan HT 65 artiklan 1 kohdan rikkomista niiden seikkojen osalta, jotka kuuluivat tämän määräyksen soveltamisalaan myös EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymisen jälkeen, eikä määräämään sille seuraamuksia asetuksen N:o 1/2003 (1) 7 artiklan 1 kohdan ja 23 artiklan 2 kohdan nojalla, sillä näissä säännöksissä viitataan vain EY 81 ja EY 82 artiklan (nyt SEUT 101 ja SEUT 102 artikla) rikkomisiin.
   Toisessa perusteessaan kantaja väittää, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan asetuksen (ETY) N:o 17 (2) 10 artiklan 3 ja 5 kohtaa sekä asetuksen N:o 1/2003 14 artiklan 1 ja 3 kohtaa, koska siitä ei ilmene, oliko komissio pyytänyt sääntöjen mukaisesti lausuntoa neuvoa-antavalta komitealta kuten edellä mainituissa säännöksissä edellytetään ja oliko kyseinen komitea saanut kaikki tarvittavat tiedot voidakseen täysin arvioida päätöksen adressaatteina olevien yritysten syyksi väitettyä rikkomista.
   Kolmannessa perusteessaan kantaja väittää, että komissio on rikkonut HT 36 artiklan 1 kohtaa, koska se on kieltäytynyt ilmoittamasta niitä perusteita, joita se oli käyttänyt määrättäviä sakkoja määrittäessään ja koska se on näin rajoittanut väitetiedoksiannon adressaatteina olleiden yritysten mahdollisuuksia huomautusten esittämiseen.
   Neljännessä perusteessaan kantaja katsoo, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan komission asetuksen (EY) N:o 773/2004, (3) sellaisena kuin se on muutettuna, 10 ja 11 artiklaa, ja että sillä loukataan asianomaisten yritysten puolustautumisoikeuksia, koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kumottua komission alun perin tekemän päätöksen komissio teki riidanalaisen päätöksen uudelleen lähettämättä yrityksille uutta väitetiedoksiantoa.
   Viidennessä perusteessaan kantaja väittää, että päätös on puutteellisesti ja ristiriitaisesti perusteltu niiltä osin kuin siinä yhtäältä määritetään Italian tasavallan alue relevanteiksi maantieteellisiksi markkinoiksi, ja toisaalta kun siinä lex mitior-periaatetta sovellettaessa katsotaan, että väitetty yhteistoiminta oli sellaista, että se vaikutti yhteisön kauppaan.
   Kuudennessa perusteessaan kantaja katsoo, että komission päätöksessään esittämässä tarkastelussa on virhe sen vuoksi, että tosiseikkoja koskevassa arvioinnissa on muutamia virheitä, jotka ovat johtaneet HT 65 artiklan väärään soveltamiseen riidanalaisen rikkomisen useiden eri osatekijöiden, muun muassa yhteistoiminnan niiden osien, jotka koskivat pyöreän teräsbetonin hinnan vahvistamista, läpimittaan sidoksissa olevan lisähinnan vahvistamista ja tuotannon ja/tai myynnin rajoittamista tai valvontaa, osalta.
   Seitsemännessä perusteessaan kantaja väittää, että riidanalainen päätös on virheellinen ja riittämättömästi perusteltu (myös puutteellisen tutkinnan takia) siltä osin kuin rikkominen katsotaan kokonaisuudessaan kantajan syyksi.
   Kahdeksannessa perusteessaan kantaja väittää, että asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohtaa, komission vuonna 1996 antamaa yhteistyötiedonantoa ja sen vuonna 1998 sakkojen laskennasta antamia suuntaviivoja on rikottu.

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EUVL L, 4.1.2003, s. 1).

      (2)  Neuvoston asetus N:o 17: Perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus (EYVL L 13, s. 204).

      (3)  EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan mukaisten komission menettelyjen kulusta 7.4.2004 annettu komission asetus (ET) N:o 773/2004 (EUVL L 123, s. 18).