title: Asia T-316/10: Kanne 23.7.2010 — Health Information Management (HIM) v. Euroopan komissio

text:
               9.10.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 274/25

         Kanne 23.7.2010 — Health Information Management (HIM) v. Euroopan komissio
   (Asia T-316/10)
   ()
   2010/C 274/40
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Health Information Management (HIM) (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja P. Zeegers)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Kantaja vaatii, että kanteen katsotaan täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytykset ja olevan perusteltu, minkä johdosta

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava maksamaan 11 821,35 euron suuruinen summa Belgian lainsäädännön mukaisine viivästyskorkoineen, jotka ovat alkaneet kertyä 16.6.2010 alkaen;

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien kulut, jotka on tähän mennessä arvioitu 5 000 euroksi.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii kanteellaan, joka perustuu välityslausekkeeseen, unionin yleistä tuomioistuinta toteamaan pääasiallisesti sen, että niitä kantajan yleiskustannuksia laskettaessa, jotka komissio korvaa (eTen -ohjelmassa tehtyjen sopimusten perusteella), eli laskettaessa sitä osaa yleiskustannuksista, jotka perustuvat hankkeeseen käytetyn henkilöstön työsuorituksiin, alihankkijoita ei ole katsottava kantajan henkilöstöön kuuluviksi, koska tällaisista alihankkijoista ei aiheudu kantajalle yleiskustannuksia. Alihankkijoiden käyttämisestä aiheutuvia menoja ei näin ollen pitäisi sisällyttää henkilöstökulujen kokonaismäärään, jolla yleiskustannusten kokonaismäärä jaetaan sen nimittäjän laskemiseksi, jota käytetään tukikelpoisten yleiskustannusten prosenttiosuuden määrittämisessä.
   Kanteensa tueksi kantaja esittää, että koska alihankkijoiden käyttämisestä aiheutuvat menot eivät kuulu tukikelpoisiin henkilöstökuluihin, se, että alihankkijat luetaan kantajan henkilöstöön kuuluviksi henkilöstökulujen kokonaismäärää laskettaessa tukikelpoisten yleiskustannusten prosenttiosuuden määrittämiseksi, on epäjohdonmukaista.
   Se, että alihankkijat luetaan kantajan henkilöstöön, on kantajalle epäedullista myös siksi, että tällä menetelmällä kyseinen nimittäjä muodostuu suuremmaksi ja pienentää näin tukikelpoisten yleiskustannusten määrää samassa suhteessa.


title: Asia F-58/15: Virkamiestuomioistuimen määräys 17.11.2015 – FW v. komissio

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/102

         Virkamiestuomioistuimen määräys 17.11.2015 – FW v. komissio
   (Asia F-58/15) (1)

   (2016/C 048/120)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu virkamiestuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 213, 29.6.2015, s. 47.


title: Asia T-391/10: Kanne 13.9.2010 — Nedri Spanstaal v. komissio

text:
               6.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/48

         Kanne 13.9.2010 — Nedri Spanstaal v. komissio
   (Asia T-391/10)
   ()
   2010/C 301/76
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Nedri Spanstaal (Venlo, Alankomaat) (edustajat: asianajajat M. Slotboom ja B. Haan)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               kanne on otettava tutkittavaksi

               —

               kanteen kohteena olevan päätöksen 1 artiklan 9 alakohta on kumottava siltä osin kuin se koskee ajanjaksoa, jonka aikana Hit Groepin katsotaan olleen vastuussa kartellista, ja kyseisen päätöksen 2 artiklan 9 alakohta siltä osin kuin se koskee Nedrille määrättyä sakkoa

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii Euroopan komission SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamista koskevasta menettelystä asiassa COMP/38.344 — Jänneteräs 30.9.2010 tekemän päätöksen osittaista kumoamista.
   Kantaja esittää kanteensa tueksi kolme kanneperustetta.
   Kantaja vetoaa ensinnäkin SEUT 101 artiklan ja asetuksen N:o 1/2003 (1) 23 artiklan 2 kohdan rikkomiseen ja perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin. Kantajan mukaan komissio on tehnyt oikeudellisia virheitä ja tosiseikkoja koskevia virheitä, kun se on katsonut, että Hit Groep oli solidaarisessa vastuussa ainoastaan ajanjakson 1.1.1998–17.1.2002 osalta. Kantajan mukaan komission olisi pitänyt katsoa, että komissio oli ollut vastuussa kartellista ajanjaksona 1.5.1987–17.1.2002. Kantajan mukaan Hit Groep on nimittäin käyttänyt kantajaan nähden määräysvaltaa koko kyseisen ajanjakson.
   Toiseksi kantaja vetoaa asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan ja sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen (2) rikkomiseen, suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen sekä perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin. Kantajan mukaan komissio on tehnyt oikeudellisia virheitä ja tosiseikkoja koskevia virheitä vahvistaessaan sakon laillisen enimmäismäärän, eli 10 prosenttia edellisen tilikauden liikevaihdosta, kantajan vuonna 2009 toteuttaman liikevaihdon perusteella. Kantajan mukaan perustaksi olisi pitänyt ottaa kantajan liikevaihto vuonna 2002.
   Kolmanneksi kantaja vetoaa sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä annetun tiedonannon (3) 23 kohdan rikkomiseen ja perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin. Kantajan mukaan komissio on tehnyt oikeudellisia virheitä ja tosiseikkoja koskevia virheitä, kun se on alentanut kantajalle määrätyn sakon määrää ainoastaan 25 prosenttia eikä 30 prosenttia.

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1).

      (2)  Suuntaviivat asetuksen n:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta (EUVL 2006, C 210, s. 2).

      (3)  Komission tiedonanto sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa (EYVL 2002, C 45, s. 3).


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 15 päivänä tammikuuta 2003 asiassa T-99/01, Mystery drinks GmbH vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Aikaisempi kansallinen tavaramerkki Mixery – Kuviomerkin MYSTERY rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi koskeva hakemus – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
C 101/32               FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                         26.4.2003
                                             ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                            Bomhard ja A. Renck, vastaan sisämarkkinoiden harmonisoin-
                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                tivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehinään A. von
                                                                     Mühlendahl, B. Weggenmann ja C. Røhl Søberg), ja jossa
                  6 päivänä helmikuuta 2003                          väliintulijana ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa on
                                                                     Karlsberg Brauerei KG Weber, kotipaikka Homburg (Saksa),
asiassa T-7/01, Norman Pyres vastaan Euroopan yhteisö-               edustajanaan asianajaja R. Lange, jossa kantaja on nostanut
                         jen komissio ( 1)                           kanteen sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramer-
                                                                     kit ja mallit) kolmannen valituslautakunnan 12.2.2001 teke-
(Tilapäinen virkamies – Sopimuksen pidentäminen – Kesto)             mästä päätöksestä (asia R 251/2000-3), joka koskee merkin
                                                                     MYSTERY rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi, mitä vas-
                        (2003/C 101/56)                              taan on vedottu kansalliseen tavaramerkkiin Mixery, ensim-
                                                                     mäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                   kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja R. M. Moura Ramos
                                                                     sekä tuomarit J. Pirrung ja A. W. H. Meij, kirjaaja: hallintovirka-
                                                                     mies D. Christensen, on antanut 15.1.2003 tuomion, jonka
                                                                     tuomiolauselma on seuraava:
Asiassa T-7/01, Norman Pyres, Euroopan yhteisöjen komission
entinen virkamies, kotipaikka Bryssel, edustajanaan asianajajat
G. Vandersanden ja L. Levi, prosessiosoite Luxemburgissa,            1)     Kanne hylätään.
vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään J. Cur-
rall), jossa vaaditaan kumottavaksi komission päätöstä piden-        2)     Kukin osapuoli vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
tää kantajan työsopimusta tilapäisenä virkamiehenä kuudella
kuukaudella, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (yhden
tuomarin kokoonpano: J. Currall), kirjaaja; J. Plingers, on          (1 ) EYVL C 227, 11.8.2001.
6.2.2003 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seu-
raava:
1)     Kanne hylätään.
2)     Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluis-
       taan.
                                                                            YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
( 1) EYVL C 95, 24.3.2001.                                                           TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                13 päivänä helmikuuta 2003
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                           asiassa T-333/01. Karl L. Meyer vastaan Euroopan yhteisö-
                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                                          jen komissio ( 1)
                 15 päivänä tammikuuta 2003                          (Merentakaiset maat ja alueet – Vahingonkorvauskanne –
                                                                             Julkisuus- ja valvontavelvollisuus – Syy-yhteys)
asiassa T-99/01, Mystery drinks GmbH vastaan sisämark-
kinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
                           (SMHV) ( 1)                                                        (2003/C 101/58)
(Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Aikaisempi kan-                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
sallinen tavaramerkki Mixery – Kuviomerkin MYSTERY
rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi koskeva hakemus –
Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Asetuksen
           N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)                 Asiassa T-333/01, Karl L. Meyer, Uturoa (Ranskan Polynesia),
                                                                     edustajanaan asianajaja J.-D. des Arcis, prosessiosoite Luxem-
                        (2003/C 101/57)                              burgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-
                                                                     nään M.-J. Jonczy ja B. Martenczuk), jossa kantaja vaatii, että
                    (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                     ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin velvoittaa komission
                                                                     maksamaan sille vahingonkorvausta niiden vahinkojen johdos-
                                                                     ta, jotka kantajalle on aiheutunut merentakaisten maiden
Asiassa T-99/01, Mystery drinks GmbH, kotipaikka Eppert-             ja alueiden assosiaatiota koskevia päätöksiä sovellettaessa
shausen (Saksa), edustajinaan asianajajat T. Jestaedt, V. von        komission tekemien virkavirheiden johdosta, ensimmäisen


title: Asia C-35/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 1.7.2010 (Corte suprema di cassazionen (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Agenzia delle Entrate v. Paolo Speranza (Välilliset verot — Yhtiöpääoman korottamisesta maksettava vero — Direktiivin 69/335/ETY 4 artiklan 1 kohdan c alakohta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään yhtiöpääoman korottamista koskevan päätöksen rekisteröinnin verotuksesta — Edunsaajayhtiön ja notaarin solidaarinen vastuu veroista — Pääomapanosta ei ole tosiasiallisesti suoritettu — Todistelukeinojen rajoittaminen)

text:
               28.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 234/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 1.7.2010 (Corte suprema di cassazionen (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Agenzia delle Entrate v. Paolo Speranza
   (Asia C-35/09) (1)

   (Välilliset verot - Yhtiöpääoman korottamisesta maksettava vero - Direktiivin 69/335/ETY 4 artiklan 1 kohdan c alakohta - Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään yhtiöpääoman korottamista koskevan päätöksen rekisteröinnin verotuksesta - Edunsaajayhtiön ja notaarin solidaarinen vastuu veroista - Pääomapanosta ei ole tosiasiallisesti suoritettu - Todistelukeinojen rajoittaminen)
   2010/C 234/16
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Corte suprema di cassazione

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Agenzia delle Entrate

      Vastaaja: Paolo Speranza

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Corte suprema di cassazione — Pääomanhankinnasta kannettavista välillisistä veroista 17.7.1969 anntun neuvoston direktiivin 69/335/ETY (EYVL L 249, s.25) 4 artiklan 1 kohdan c alakohdan tulkinta — Yhtiökokouksen päätös muuttaa rajavastuuyhtiö osakeyhtiöksi — Osakepääoman suhteellisesta korotuksesta kannettava vero — Kansallinen lainsäädäntö, jossa veron maksuvelvollisuus asetetaan pääoman korottamisesta päättäneelle yhtiölle ja notaarille yhteisvastuullisesti

      Tuomiolauselma

               1)

               Pääoman hankinnasta suoritettavista välillisistä veroista 17.7.1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.6.1985 annetulla neuvoston direktiivillä 85/303/ETY, 4 artiklan 1 kohdan c alakohtaa ja 5 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, ettei niiden vastaista ole se, että jäsenvaltio määrittää yhtiön pääoman korottamista koskevan päätöksen rekisteröimisen ajankohdaksi, jolloin pääoman hankintaveron osalta verotettava tapahtuma tapahtuu, sillä edellytyksellä, että kyseisen veron kantamisen ja vastaanottavaan yhtiöön tapahtuvan omaisuuserien tosiasiallisen sijoittamisen välinen yhteys säilyy. Jos päätöstä tehtäessä omaisuuseriä ei ole vielä tosiasiallisesti sijoitettu ja jos ei ole varmaa, että pääomapanos suoritetaan, kyseessä oleva jäsenvaltio ei voi vaatia pääoman hankintaveron maksamista ennen, kuin kyseinen pääomapanos on tullut luonteeltaan varmaksi. Tehokkuusperiaatetta on tulkittava siten, että sen vastainen on kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan se, että yhtiön päättämää pääoman korottamista vastaavaa pääomapanosta ei ole tosiasiallisesti suoritettu, voidaan osoittaa verotuomioistuimissa vain esittämällä siviilituomio, joka on saanut lainvoiman ja jolla rekisteröiminen on todettu pätemättömäksi tai kumottu, mistä seuraa, että pääoman hankintavero on joka tapauksessa suoritettava ja se voidaan saada takaisin ainoastaan esittämällä tällainen siviilituomio.

               2)

               Direktiiviä 69/335, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 85/303, on tulkittava siten, ettei sen vastaista ole se, että jäsenvaltiossa säädetään itsenäisesti tai osapuolten tahdon mukaisesti pääoman korottamista koskevan päätöksen laatineen viranomaisen olevan solidaarisessa vastuussa, sillä edellytyksellä, että kyseisellä viranomaisella on oikeus nostaa takautumiskanne pääomapanoksen vastaanottavaa yhtiötä vastaan.

      (1)  EUVL C 82, 4.4.2009.


title: Asia T-217/05: Marker Völkl International GmbH:n 3.6.2005 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) vastaan nostama kanne

text:
               20.8.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/25

         Marker Völkl International GmbH:n 3.6.2005 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) vastaan nostama kanne
   (Asia T-217/05)
   (2005/C 205/46)
   Kieli, jolla kanne on laadittu: saksa
   Marker Völkl International GmbH, Baar (Sveitsi), on nostanut Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja J. Bauer.
   Toisena asianosaisena valituslautakunnassa oli Icon Health & Fitness Italia S.P.A., Perugia (Italia).
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               1.

               kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston ensimmäisen valituslautakunnan 1.4.2005 tekemän päätöksen asiassa R 708/2004-1

               2.

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               Yhteisön tavaramerkin hakija:

               Kantaja

               Haettu yhteisön tavaramerkki:

               Sanamerkki MOTION luokkiin 25 ja 28 kuuluville tavaroille Hakemus nro 2 099 687

               Väitemenettelyssä vedotun merkin tai tunnuksen haltija:

               Icon Health & Fitness Italia S.P.A.

               Vedottu merkki tai tunnus:

               Sanmerkki FIT MOTION luokkiin 25 ja 28 kuuluville tavaroille (yhteisön tavaramerkki 1775196)

               Väiteosaston päätös:

               Hakemuksen nro 209987 hylkääminen

               Valituslautakunnan ratkaisu:

               Valituksen hylkääminen

               Kanneperusteet:

               Valituslautakunnan ratkaisu on yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan vastainen, koska merkkien välillä ei ole sekaannusvaaraa sen vuoksi, että vedottu merkki ei ole vähimmässäkään määrin tai lainkaan erottamiskykyinen ja että merkkien samankaltaisuus on hyvin vähäinen.


title: Asia T-356/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.12.2015 – CareAbout v. SMHV – Florido Rodríguez (Kerashot) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin Kerashot rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aiempi kansallinen kuvamerkki K KERASOL — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaaran puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Rekisteröinnin osittainen hylkääminen valituslautakunnassa)

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/47

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.12.2015 – CareAbout v. SMHV – Florido Rodríguez (Kerashot)
   (Asia T-356/14) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin Kerashot rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aiempi kansallinen kuvamerkki K KERASOL - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaaran puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Rekisteröinnin osittainen hylkääminen valituslautakunnassa))
   (2016/C 048/53)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: CareAbout GmbH (Düsseldorf, Saksa) (edustajat: asianajajat P. Mes, C. Graf von der Groeben, G. Rother, J. Bühling, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, J. Vogtmeier ja A. Kramer)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: S. Palmero Cabezas)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: José Luis Florido Rodríguez (Sevilla, Espanja)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 24.3.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 1569/2013-4), joka koskee José Luis Florido Rodríguezin ja CareAbout GmbH:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               CareAbout GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 253, 4.8.2014.


title: Friedel Börschin 12.5.1995 Euroopan unionin neuvostoa ja Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-120/95)

text:
8.7.95                FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   N:o C 174/ 9
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota             ajan " uuteen lääkärintarkastukseen ennen virkaan nimittä
vastaan .                                                           mistä ".
                                                                    Kantaja katsoo, että
Kantaja     vaatii   yhteisöjen   ensimmäisen    oikeusasteen
tuomioistuinta :
                                                                    a ) ETY:n perustamissopimuksen 176 artiklasta seuraa ,
                                                                        että 9.6.1994 annetun tuomion johdosta ryhdyttäviin
— julistamaan mitättömäksi Euroopan yhteisöjen komis                   toimenpiteisiin on välttämättä sisällytettävä päätös,
    sion 17.2.1995 tekemän päätöksen , jonka on allekir                jossa todetaan kantajan sopivuus kohtuuttomasti ja
    joittanut henkilöstö- ja hallintoasioiden pääosaston                tarpeettomasti viivyttelemättä ja alistamatta kantajaa
                                                                        enempiin lääkärintarkastuksiin .
    pääjohtaja Frans de Koster, jossa vahvistetaan vastaajan
    4.11.1994 tekemä päätös, jonka on allekirjoittanut
    henkilöstö- ja hallintoasioiden pääosaston pääjohtaja           b ) Vastaajalla on kaikki tarvittava tieto kantajan sopivu
    Frans de Koster sekä vastaajan 2.8.1 994 tekemä päätös,             udesta , jotta siitä voitaisiin tehdä päätös .
    jonka on allekirjoittanut henkilöstö- ja hallintoasioiden
    pääosaston työterveysyksikön päällikkö Nicolas Hoff
    mann ;
                                                                    c ) Vastaajalla on ollut tilaisuus tutkia kantaja , joka on
                                                                        toiminut täysin yhteistyössä kaikkien testien ja tutkimu
                                                                        sten suhteen , joita vastaaja on vaatinut.
— julistamaan mitättömäksi vastaajan 1.2.1995 tekemän
    päätöksen , jonka on allekirjoittanut henkilöstö- ja            d ) Kantajan tämänhetkisellä terveydentilalla ei ole merki
    hallintoasioiden pääosaston pääjohtaja Frans de Koster,             tystä , sillä komission on perustettava päätöksensä
    jossa hylätään kantajan vahingonkorvausvaatimus siitä ,             kantajan sopivuuteen silloin , kun lääkärintarkastus
    että vastaaja on vaatinut, että kantajan maksasta ote              tehtiin vuonna 1990 .
    taan koepala ja siitä , että vastaaja on rikkonut velvolli
    suuttaan pitää kantajan terveydentila ja henkilökohtai
    set tiedot luottamuksellisina ;                                 e ) Vastaaja on kieltäytynyt korvaamasta vahinkoja , joita
                                                                        kantajalle on aiheutunut koepalan ottamisesta maksasta
                                                                        sekä luottamuksellisuuden rikkomisesta , huolimatta
                                                                        siitä tosiseikasta , että päätöstä vaatia kantajalta otetta
— velvoittamaan vastaajan korvaamaan kaiken sen aineel                 vaksi uusi koepala maksasta ei tehnyt ainoastaan
    lisen ja aineettoman vahingon, jonka tämä koepalan                  erityisasiantuntija , vaan vastaaja itse, ja siitä tosisei
    ottaminen ja luottamuksellisuuden rikkominen on                     kasta , että vastaajan lääkärit ovat rikkoneet velvollisu
    aiheuttanut; ja                                                     uttaan säilyttää tiedot luottamuksellisina , ja että kantaja
                                                                        on kärsinyt aineellista ja aineetonta vahinkoa näiden
                                                                        vastaajan virheellisten toimien vuoksi .
— velvoittamaan vastaajan korvaamaan sovellettavan lain
    mukaiset 1 ) oikeudenkäyntikulut ja 2 ) kantajan asiana
    jokulut .
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                    Friedel Börschin 12.5.1995 Euroopan unionin neuvostoa ja
Kantaja on sama kuin asiassa T-94/92 , josta on annettu              Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
tuomio 9.6.1994 , jossa yhteisöjen ensimmäisen oikeusa
steen tuomioistuin on julistanut mitättömäksi vastaajan                                      ( Asia T-120/95 )
24.9.1991 ja 3.7.1992 tekemät päätökset, joiden mukaan                                         ( 95 /C 174/ 16 )
kantajan terveydentila ei vastannut henkilöstösäännön
28 artiklan e kohdassa määriteltyjä edellytyksiä .
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Vaikka kantaja oli aikaisemmin ilmoittanut vastaajalle , että
hänen maksastaan oli otettu koepala Espanjassa , komissio           Friedel Börsch , Wipperfürth ( Saksan liittotasavalta ) on
määräsi vuonna 1990 otettavaksi toisen koepalan, jossa              nostanut 12.5.1995 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
ensimmäisen tutkimuksen tulos vahvistui .Toisen koepalan            oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin
ottamisen seuraksena kantaja sai sappitulehduksen ( biliary         neuvostoa ja Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan .
peritonitis ), kärsi ankarista kivuista ja hänen tilansa oli
hengenvaarallinen . Lisäksi komission työterveysyksikön
lääkäri oli kantajan luvatta antanut useille muille henkilöille     Kantajan edustajina oikeudenkäynnissä ovat asianajajat
tietoja koepalan ottamisen tuloksista . Lopuksi vastaaja            Bernd Meisterernst, Mechtild Düsing, Dietrich Manstetten ,
pyysi 2.8.1 994 päiväämällään kirjeellä kantajaa varaamaan          Dr . Frank Schulze ja Dr . Winfried Haneklaus , Münster,
 ---pagebreak--- N:o C 174/ 10       FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       8.7.95
prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Dupong &              vastaajat yhteisvastuullisesti korvaamaan oikeudenkä
Associés, 14 a, rue des Bains, Luxembourg.                          yntikulut;
                                                                2 ) yhdistää tämän kanteen jo vireillä olevaan kanteen ,
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio               T-77/93 , Hülseberg ym . vastaan EY:n neuvosto ja
istuin :
                                                                    komissio kanssa ja että asian käsittely keskeytetään .
1 ) velvoittaa vastaajat yhteisvastuullisesti maksamaan         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     kantajalle        SLOM-III-hyvityksenä         ajalta
     3.7.1984—29.7.1993 yhteensä 193 864,60 DEM 8               Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut vastaavat
     prosentin korkoineen 19.5.1992 alkaen sekä velvoittaa      asiassa T-20/94 esitettyjä .


title: Asia T-264/11 P: Valitus, jonka Carlo De Nicola on tehnyt 21.5.2011 virkamiestuomioistuimen asiassa F-59/09, De Nicola v. EIP, 8.3.2011 antamasta tuomiosta

text:
               16.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/30

         Valitus, jonka Carlo De Nicola on tehnyt 21.5.2011 virkamiestuomioistuimen asiassa F-59/09, De Nicola v. EIP, 8.3.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia T-264/11 P)
   2011/C 211/64
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (edustaja: asianajaja L. Isola)

      Muu osapuoli: Euroopan investointipankki

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan osittain valituksenalaisen tuomion, hyväksymään aikaisemmassa vaiheessa esitetyt vaatimukset ja hallinnollisessa valituksessa esitetyt muut vaatimukset sekä velvoittamaan vastapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa seitsemään valitusperusteeseen.

         Kumoamista koskevat vaatimukset

               1)

               22.9.2008 päivätyn hallintotiedotteen nro HR/Coord/2008-0038/BK kumoamisvaatimuksen osalta valittaja väittää, että virkamiestuomioistuin on jättänyt kyseisen asiakirjan kokonaan huomiotta, koska se on hyväksynyt EIP:n puolustuksen, jonka mukaan on sääntöjenmukaista päättää olla antamatta työntekijälleen jäljennöstä valituslautakunnassa pidetyn kokouksen nauhoituksesta ja virallista pöytäkirjaa kokouksesta, mikä tarkoittaa, että EIP on vapaa vääristämään tosiseikkoja, koska on mahdotonta esittää vastakkaista näyttöä.

               2)

               Valittaja on vaatinut myös valituslautakunnan ratkaisun kumoamista.
               Virkamiestuomioistuin on, vastaavasti kuin henkilöstösääntöjen 90 artiklassa tarkoitetussa menettelyssä, katsonut vaatimuksen — joka on esitetty ensin hallintoviranomaiselle ja sitten virkamiestuomioistuimelle — muodon vuoksi voivansa tutkia vain näistä jälkimmäisen, ja että ensimmäinen vaatimus sisältyy täysin jälkimmäiseen. Valittaja katsoo, että kyseistä 90 artiklaa ei voida soveltaa ja että hänellä on oikeus siihen, että ratkaisu kumotaan, koska kyseinen asiakirja on liitetty häntä koskevaan henkilökansioon ja saattaa vaikuttaa haitallisesti hänen myöhempään urakehitykseensä.

               3)

               Lopuksi valittaja väittää, että virkamiestuomioistuin on hylännyt ylennyksiä koskevan vaatimuksen liian myöhään esitettynä. De Nicola katsoo, että ratkaisu on lainvastainen neljästä syystä.

         Toteamista koskeva vaatimus

               4)

               Valittaja on vaatinut virkamiestuomioistuinta toteamaan, että hänen 18 vuoden ajan kärsimänsä kiusanteko on arvioitava kokonaisuutena ja kyseessä ovat kaikki muodot, joita pidetään työoikeudellisessa oikeuskirjallisuudessa ja oikeuskäytännössä työpaikkakiusaamisena. Valittaja toteaa tämän osalta, että asiakirja, jonka otsikkona on ”Henkilöiden kunnioittamista työpaikalla koskeva politiikka” on riittämätön (eikä siinä edes määritellä työpaikkakiusaamista), ja hän riitauttaa virkamiestuomioistuimen ratkaisun, jossa vaatimus jätettiin tutkimatta sillä perusteella, että sillä pyritään saamaan kiellettyjä periaatteellisia kannanottoja ja kieltoja EIP:iin nähden. Valittaja katsoo, että hänen vaatimuksensa on tulkittu väärin, koska hän vaati vahvistamaan tiettyjen virkamiesten häneen kohdistamat väärinkäytökset, toteamaan, täyttikö tuo kiusanteko kokonaisuutena arvioituna työpaikkakiusaamisen tunnusmerkit sekä määräämään, että EIP on vastuussa tuosta toiminnasta kyseisten henkilöiden työnantajan ominaisuudessa.

               5)

               Toisaalta valittaja on riitauttanut ratkaisun siltä osin kuin virkamiestuomioistuin on väittänyt siinä henkilöstösääntöjen 41 artiklan vastaisesti, ettei asiassa ollut tarvetta soveltaa analogiaa ja on luonut itse EIP:iin sovellettavan säännöstön, mikä on itsemääräämisoikeuden vastaista.

               6)

               Lisäksi virkamiestuomioistuin on virheellisesti soveltanut yksityisoikeudelliseen työsopimukseen sääntöjä, jotka koskevat ainoastaan virkamiehiä, ja mikä on vielä pahempaa, on todennut soveltavansa tiettyjen alaisten lainvastaisiin toimiin hallintotoimia koskevaa säännöstöä.

         Velvoittamista koskevat vaatimukset

               7)

               Valittaja on esittänyt seuraavat kolme vaatimusta: 1. työpaikkakiusaamisen lopettaminen 2. aineellisen vahingon ja henkisen kärsimyksen korvaaminen ja 3. oikeudenkäyntikulujen korvaaminen.
               Virkamiestuomioistuin ei ole lausunut ensimmäisestä vaatimuksesta mitään.
               Virkamiestuomioistuin on hylännyt toisen vaatimuksen tulkittuaan sitä virheellisesti, koska valittaja on vaatinut tiettyjä vahingonkorvauksia EIP:n lainvastaisen toiminnan vuoksi, eikä huomioon ole otettu sitä, miten tämä toiminta voitaisiin luokitella, jos vaatimukset käsiteltäisiin kokonaisuutena valittajan esittämällä tavalla.
               Joka tapauksessa vaatimusta ei voida jättää tutkimatta, koska se ei ole asianomaiselle ”vastainen toimi”, johon voitaisiin liittää vahingonkorvausvaatimus. Näin on, koska kyseinen työsuhde on yksityisoikeudellinen ja koska kyseessä ovat lainvastaiset tosiseikat eivätkä toimet.
               Virkamiestuomioistuin on hylännyt kolmannen vaatimuksen, koska se on katsonut virheellisesti, että valittaja ei ole vaatinut EIP:n velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Tribunal de grande instance de Metzin 19.12.1996 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö rikosasiassa syyttäjä vastaan André Ambry (Asia C-410/96)

text:
N:o C 74/12          f FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            8.3.97
komissio. Valittajien edustajat . ovat asianajaja Otfried Lie     Jos kantajien kannetta ei otettaisi tutkittavaksi asian erityi
berknecht, Düsseldorf, asianajaja Michael Schiitte, Berliini,       sissä olosuhteissa, kantajilla ei olisi käytettävissään mitään
ja Vanessa Turner, Solicitor of the Supreme Court of               muuta käyttökelpoista keinoa kanteen nostamiseksi komis
England and Wales, ja prosessiosoite Luxemburgissa asian          sion lainvastaisesta hallinnollisesta toimenpiteestä eli ase
ajotoimisto Bonn & Schmitt, 62 Avenue Guillaume .                  tuksesta (EY) N:o 1734/95 ('). Tämä johtaisi komission
                                                                   hallinnollisten toimenpiteiden oikeudellista valvontaa kos
Valittaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta                         kevan järjestelmän aukollisuuteen, mitä ei voida hyväksyä .
— kumoamaan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo                O Sokerijuurikkaan vähimmäishintojen sekä tuotantomaksujen ja
     mioistuimen 4.10.1996 antaman määräyksen,                           lisämaksun erityisen maatalouden muuntokurssin vahvistami
                                                                         sesta markkinointivuodeksi 1994/1995 sokerialalla 14 päivänä
                                                                         heinäkuuta 1995 annettu komission asetus ( EY ) N:o 1734/95
— toteamaan, että asiassa T- 197/95 nostettu kanne on                    ( EYVL N:o L 165 , 15.7.1995 , s . 12 ).
     otettava tutkittavaksi,
— velvoittamaan komission korvaamaan tästä oikeuden
     käynnistä sekä asiassa T-197/95 tutkittavaksi ottamista
     koskeneesta oikeudenkäynnistä aiheutuneet oikeuden
     käyntikulut.
                                                                   Tribunal de grande instance de Metzin 19.12.1996
                                                                   tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                            rikosasiassa syyttäjä vastaan Andre Ambry
                                                                                (Asia C-410/96 )
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin rikkoi asiaa kos
kevassa oikeudellisessa analyysissään yhteisön oikeutta                                        ( 97/C 74/23 )
(erityisesti EY:n perustamissopimuksen 173 artiklan neljät
tä kohtaa, jossa taataan kantajille oikeus nostaa kanne rii
danalaisesta asetuksesta, koska tämä asetus koski kantajia         Tribunal de grande instance de Metz on pyytänyt
suoraan ja erikseen) tekemällä päätelmät,                           19.12.1996 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut
                                                                   Euroopan          yhteisöjen      tuomioistuimen      kirjaamoon
                                                                   24.12.1996, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta rikos
i)   joita ei voida perustella tosiasioilla ja
                                                                   asiassa syyttäjä vastaan Andre Ambry ennakkoratkaisua
                                                                   seuraavaan kysymykseen:
ii ) jotka ovat ristiriidassa Euroopan yhteisöjen tuomiois
     tuimen oikeuskäytännön ja ensimmäisen oikeusasteen
     tuomioistuimen oman oikeuskäytännön kanssa .                  Onko 13.7.1992 annetun lain nro 92 645 31 pykälän so
                                                                   veltamisesta 15.6.1994 annetun asetuksen nro 94 490
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin rikkoi yhteisön oi          14 pykälän säännöksien katsottava olevan ristiriidassa
keutta erityisesti neljällä tavalla .                              vuoden 1973 direktiivin 73/183/ETY ('), 15 päivänä joulu
                                                                   kuuta 1989 yhteensovittamisesta annetun direktiivin ( 2),
                                                                   Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 59 artiklan ja
Ensiksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että         Maastrichtin sopimuksen 73 s artiklan kanssa, koska siinä
riidanalainen asetus ei koostunut useasta päätöksestä, eikä        säädetään, että jos vakuus annetaan jossakin muussa Eu
se siten tunnustanut tämän asetuksen todellista luonnetta .
                                                                   roopan yhteisön jäsenvaltiossa kuin Ranskassa, muussa jä
                                                                   senvaltiossa kuin Ranskassa toimivan luottolaitoksen tai
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin rikkoi yhteisön oi          vakuutusyhtiön ja Ranskassa toimivan luottolaitoksen tai
keutta yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö huomi             vakuutusyhtiön välillä on tehtävä asiaa koskeva sopimus ?
oon ottaen toisen kerran, kun se jätti ottamatta asianmu
kaisesti huomioon kiistanalaisen asetuksen erityiset ja            H EYVL N:o L 194, 16.7.1973 , s . 1 .
vakavat kielteiset vaikutukset kantajiin, ottaen erityisesti       ( 2 ) EYVL N:o L 386 , 30.12.1989, s . 1 .
huomioon 1.1 .—30.6.1995 välisenä aikana tapahtuneet
yhdeksän Ruotsin valuutan devalvoitumista .
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin rikkoi yhteisön oi
keutta kolmannen kerran, kun se katsoi, että komissiolla
ei tässä tapauksessa ollut velvollisuutta ottaa huomioon           Korkeimman hallinto-oikeuden 13.12.1996 tekemällään
suunnittelemansa toimenpiteen vaikutuksia tiettyjen yksi
tyisten oikeussubjektien eli ruotsalaisten sokerijuurikkaan        välipäätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö Kainuun
tuottajien asemaan.
                                                                   Liikenne Oy:n ja Oy Pohjolan Liikenne Ab:n vireille
                                                                                panemassa asiassa
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin rikkoi yhteisön oi                                    (Asia C-412/96)
keutta neljännen kerran, kun se katsoi, ettei riidanalainen                                    ( 97/C 74/24 )
asetus koskenut erikseen yksittäisiä ruotsalaisia juurikas
viljelijöitä ( kuten Henriksonia ) tai Sveriges Betodlares
Centralföreningiä, joka on kaikkia ruotsalaisia sokerijuu         Korkein hallinto-oikeus on pyytänyt 13.12.1996 tekemäl
rikkaan tuottajia edustava yhdistys ruotsalaisen sokerin          lään välipäätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisö
valmistajan kanssa käytävissä neuvotteluissa .                     jen tuomioistuimen kirjaamoon 23.12.1996, yhteisöjen


title: Asia T-265/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.9.2014 – Polo/Lauren v. SMHV – FreshSide (Polkupyörän selässä olevaa, mailaa pitelevää poikaa esittävä kuva) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin, joka esittää pyöränselässä olevaa, mailaa pitelevää poikaa, rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat yhteisön tavaramerkeiksi rekisteröidyt ja kansalliset kuviomerkit, jotka esittävät poolinpelaajaa — Suhteellinen hylkäysperuste — Asetuksen (EU) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta)

text:
               3.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 388/14

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.9.2014 – Polo/Lauren v. SMHV – FreshSide (Polkupyörän selässä olevaa, mailaa pitelevää poikaa esittävä kuva)
   (Asia T-265/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin, joka esittää pyöränselässä olevaa, mailaa pitelevää poikaa, rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat yhteisön tavaramerkeiksi rekisteröidyt ja kansalliset kuviomerkit, jotka esittävät poolinpelaajaa - Suhteellinen hylkäysperuste - Asetuksen (EU) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta))
   2014/C 388/17
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: The Polo/Lauren Company, LP (New York, New York, Yhdysvallat) (edustajat: solicitor S. Davies, barrister J. Hill ja solicitor R. Black)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: P. Bullock ja N. Bambara)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: FreshSide Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: asianajaja N. Lockett)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 1.3.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 15/2012-2), joka koskee The Polo/Lauren Company, LP:n ja FreshSide Ltd.:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 1.3.2014 tekemä päätös (asia R 15/2012-2) kumotaan.

               2)

               SMHV vastaa omista ja The Polo/Lauren Company, LP:n oikeudenkäyntikuluista.

               3)

               FreshSide Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 207, 20.7.2013.


title: Asia C-211/15 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 26.10.2016 – Valittajana Orange, aiemmin France Télécom, ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Kilpailu — Valtiontuki — Ranskan tasavallan France Télécomille myöntämä tuki — France Télécomin palveluksessa olevien valtion virkamiesten eläkkeiden rahoitusjärjestelyjen uudistaminen — France Télécomin valtiolle maksaman vastikkeen alentaminen — Päätös, jolla tuki todetaan tietyin edellytyksin sisämarkkinoille soveltuvaksi — Tuen käsite — Taloudellisen edun käsite — Valikoivuus — Vaikutus kilpailuun — Tosiseikkojen vääristäminen — Puutteelliset perustelut — Perustelujen korvaaminen toisilla)

text:
               9.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/14

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 26.10.2016 – Valittajana Orange, aiemmin France Télécom, ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-211/15 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Kilpailu - Valtiontuki - Ranskan tasavallan France Télécomille myöntämä tuki - France Télécomin palveluksessa olevien valtion virkamiesten eläkkeiden rahoitusjärjestelyjen uudistaminen - France Télécomin valtiolle maksaman vastikkeen alentaminen - Päätös, jolla tuki todetaan tietyin edellytyksin sisämarkkinoille soveltuvaksi - Tuen käsite - Taloudellisen edun käsite - Valikoivuus - Vaikutus kilpailuun - Tosiseikkojen vääristäminen - Puutteelliset perustelut - Perustelujen korvaaminen toisilla))
   (2017/C 006/17)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Orange, aiemmin France Télécom (edustajat: S. Hautbourg ja S. Cochard-Quesson, avocats)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Stromsky ja L. Flynn)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Orange velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 245, 27.7.2015.


title: Asia T-381/00: Franz-Martin Wasmeierin 20.12.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 95/14                FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     24.3.2001
1)    Amfepramonia sisältävien ihmisten käyttöön tarkoitettujen         Franz-Martin Wasmeierin 20.12.2000 Euroopan yhteisö-
      lääkkeiden markkinoille saattamista koskevan luvan peruutta-                  jen komissiota vastaan nostama kanne
      misesta 9 päivänä maaliskuuta 2000 tehdyn komission
      päätöksen [K(2000)453] täytäntöönpanoa lykätään kantajan
      osalta.                                                                                (Asia T-381/00)
2)    Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.                                                  (2001/C 95/28)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                        Franz-Martin Wasmeier, kotipaikka München (Saksa) on nosta-
                                                                        nut 20.12.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
                                                                        teen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissio-
                                                                        ta vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Gerhard Maier,
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
                                                                        asianajotoimisto Kalaitzis, Türck & Maier, Bernau am Chiemsee
                  MIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                                                                        (Saksa).
                 15 päivänä marraskuuta 2000
                                                                        Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
 asiassa T-157/00, Nicole Robert vastaan Euroopan parla-
                             mentti (1)                                 –     kumoaa 7.9.2000 tehdyn komission päätöksen kantajan
                                                                              tekemästä valituksesta sekä 24.9.1999 tehdyn komission
                                                                              päätöksen kantajan luokittelusta palkkaluokkaan A7,
(Henkilöstö – Kannetta edeltävä hallinnollinen valitus –
Määräajat – Ennen valituksen hylkäystä nostettu kanne –
                                                                        –     velvoittaa komission tekemään uuden päätöksen täydelli-
                     Tutkimatta jättäminen)
                                                                              sine perusteluineen kantajan luokittelusta palkkaluok-
                                                                              kaan,
                          (2001/C 95/27)
                                                                        –     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Asiassa T-157/00, Nicole Robert, Euroopan parlamentin virka-
mies, kotipaikka Strassen (Luxemburg), edustajanaan asianajaja
A. Lorang, Luxemburg, prosessiosoite Luxemburgissa tämän                Kantaja nimitettiin avoimen kilpailun jälkeen komission virka-
asianajotoimisto, 2 rue des Dahlias, vastaan Euroopan parla-            mieheksi ja hänet luokiteltiin palkkaluokkaan A7/1. Kantaja
mentti (asiamiehinään Y. Pantalis ja D. Moore), jossa vaaditaan         valitti tästä päätöksestä ja vaati, että hänet luokiteltaisiin
kumottavaksi parlamentin päätöstä olla ylentämättä kantajaa             palkkaluokkaan A6.
palkkaluokkaan B1 vuoden 1999 ylennyskierroksella sekä
päätöksiä, jotka koskevat muiden virkamiesten ylentämistä
kyseisenä vuonna, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                 Kanne on nostettu komission päätöksestä hylätä kantajan
(viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja           valitus. Kantaja väittää muun muassa,
P. Lindh sekä tuomarit R. Garcı́a-Valdecasas ja J. D. Cooke,
kirjaaja: H. Jung, on 15.11.2000 antanut määräyksen, jonka
määräysosa on seuraava:                                                 –     että komission päätökseen sisältyy arviointivirhe,
1)    Kanne jätetään tutkimatta.                                        –     että komissio ei sääntöjenvastaisesti ole huolellisesti ar-
                                                                              vioinut kantajan pätevyyttä ja
2)    Osapuolet vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                                                                        –     että luottamuksensuojan ja yhdenvertaisen kohtelun peri-
                                                                              aatteita on loukattu.
(1) EYVL C 247, 26.8.2000.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto), 10 päivänä lokakuuta 1996, yhdistetyissä asioissa C-245/94 ja C-312/94 (Landessozialgericht Nordrhein-Westfalenin esittämät ennakkoratkaisupyynnöt), Ingrid Hoever ja Iris Zachow vastaan Land Nordrhein-Westfalen (Sosiaaliturva - Perhe-etuudet - Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 73 artikla - Direktiivin 79/7/ETY 4 artiklan 1 kohta - Asetuksen (ETY) N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohta)

text:
N:o C 370/2              FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      7.12.96
määrättäessä seuraamuksia tosiseikkojen tapahtumisajan                   huomioonottamista ja joka on tarkoitettu perhekustan
kohtana sovellettujen yhteisön säännösten rikkomisesta.                   nuksia varten, on rinnastettava sosiaaliturvajärjestel
                                                                          mien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkat
(M EYVL N:o C 392 , 31.12.1994                                            tuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin
                                                                          ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971
                                                                          annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 ,
                                                                          sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatet
                                                                          tuna 2 päivänä kesäkuuta 1983 annetulla neuvoston
      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                    asetuksella (ETY) N:o 2001 /83, sellaisena kuin tämä on
                            ( viides jaosto ),                            muutettuna 30 päivänä lokakuuta 1989 annetulla
                                                                          neuvoston asetuksella (ETY) N:o 3427/89, 4 artiklan
                    10 päivänä lokakuuta 1996,                            1 kohdan h alakohdassa tarkoitettuun perhe-etuu
yhdistetyissä asioissa C-245/94 ja C-3 12/94 ( Landessozial              teen .
gericht Nordrhein-Westfalenin esittämät ennakkoratkaisu
pyynnöt ), Ingrid Hoever ja Iris Zachow vastaan Land                 2 ) Silloin kun palkattu työntekijä kuuluu jonkin jäsenval
                       Nordrhein-Westfalen ( 1 )                          tion lainsäädännön alaisuuteen ja asuu perheineen
(Sosiaaliturva — Perhe-etuudet — Asetuksen (ETY)                          toisessa jäsenvaltiossa, hänen puolisollaan on asetuksen
N:o 1408/71 73 artikla — Direktiivin 79/7/ETY 4 artiklan                  (ETY) N:o 1408/71 73 artiklan nojalla oikeus saada
 1 kohta — Asetuksen (ETY) N:o 1612/68 7 artiklan                         kotihoidontuen kaltainen etuus työskentelyvaltiossa.
                                 2 kohta)
                                                                     3 ) Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen
                             ( 96/C 370/03 )                              asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa
                                                                          kysymyksissä 19 päivänä joulukuuta 1978 annetun
                    (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                          neuvoston direktiivin 79/7VETY 3 artiklan 1 ja 2 kohtaa
                                                                          on tulkittava siten, että Bundeserziehungsgeldgesetzin
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan                     1 pykälässä ja sitä seuraavissa pykälissä säädetyn
   yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                     kaltainen kotihoidontuki ei kuulu tämän direktiivin
                                                                          soveltamisalaan.
Yhdistetyissä asioissa C-245/94 ja C-312/94, jotka Landes
sozialgericht Nordrhein-Westfalen ( Saksa ) on saattanut             (') EYVL N:o C 304, 29.10 . 1994
EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla yhteisöjen                EYVL N:o C 380, 31.12.1994
tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansalli
sessa tuomioistuimessa vireillä olevissa asioissa Ingrid
Hoever ja Iris Zachow vastaan Land Nordrhein-Westfalen,
ennakkoratkaisun sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta
yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin,                  YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä                            15 päivänä lokakuuta 1996,
14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen                asiassa C-3 11/94 ( Nederlandse Raad van Staten esittämä
( ETY ) N:o 1408/71 ( EYVL 1971 L 149 , s . 2 ), sellaisena kuin
                                                                     ennakkoratkaisupyyntö ), IJssel-Vliet Combinatie BV
se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2 päivänä                        vastaan Minister van Economische Zaken ( 1 )
kesäkuuta 1983 annetulla neuvoston asetuksella ( ETY )
N:o 2001 /83 ( EYVL 1983 L 230, s . 6 ), sellaisena kuin tämä        (Kalastusaluksen rakentamiselle myönnettävät valtion
on muutettuna 30 päivänä lokakuuta 1989 annetulla                                                    tuet)
neuvoston asetuksella ( ETY ) N:o 3427/89 ( EYVL 1989                                          ( 96/C 370/04 )
L 331 , s . 1 ), 4 artiklan 1 kohdan h alakohdan ja 73 artiklan
tulkinnasta, miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa kos
kevissa kysymyksissä 19 päivänä joulukuuta 1978 annetun              (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
neuvoston direktiivin 79/7/ETY ( EYVL 1979 L 6, s . 24 )                yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
4 artiklan 1 kohdan tulkinnasta sekä työntekijöiden vapaas
ta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15 päivänä lokakuuta             Asiassa C-3 11 /94, jonka Nederlandse Raad van State
1968 annetun neuvoston asetuksen ( ETY ) N:o 1612/68                 ( Alankomaat ) on saattanut EY:n perustamissopimuksen
( EYVL 1968 L 257, s . 2 ) 7 artiklan 2 kohdan tulkinnasta,          177 artiklan mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsitel
yhteisöjen tuomioistuin ( viides jaosto ), toimien kokoonpa         täväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa
nossa : jaoston puheenjohtaja J. C. Moitinho de Almeida              vireillä olevassa asiassa IJssel-Vliet Combinatie BV vastaan
sekä tuomarit L. Sevon, D. A. O. Edward ( esittelevä                 Minister van Economische Zaken ennakkoratkaisun ETY:n
tuomari ), P. Jann ja M. Wathelet, julkisasiamies : F. G.            perustamissopimuksen 42 , 92 ja 93 artiklan, yhteisön
Jacobs, kirjaaja : johtava hallintovirkamies D. Louterman           toimista kalastus- ja vesiviljelyalan rakenteiden parantami
Hubeau, on antanut 10.10.1 996 tuomion, jonka tuomio                seksi ja mukauttamiseksi 18 päivänä joulukuuta 1986
lauselma on seuraava :                                               annetun neuvoston asetuksen ( ETY ) N:o 4028/86 ( EYVL
                                                                     L 376 , s . 7 ), laivanrakennusteollisuudelle myönnettävästä
1 ) Bundeserziehungsgeldgesetzissa säädetyn kotihoidon              tuesta 26 päivänä tammikuuta 1987 annetun neuvoston
     tuen kaltainen etuus, joka myönnetään tietyt edellytyk         direktiivin 87/167/ETY ( EYVL L 69, s . 55 ) sekä kalastuksen
    set täyttäville henkilöille automaattisesti ilman henkilö       alalla myönnettävien kansallisten tukien seuraamisesta
     kohtaisten tarpeiden yksilöllistä ja harkinnanvaraista          annettujen toimintaohjeiden ( EYVL 1988 , C 313 , s. 21 )


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 14 päivänä joulukuuta 2000 asiassa T-613/97, Union française de l'express (Ufex) ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Valtiontuet – Puolustautumisoikeudet – Asiakirjajulkisuus – Perusteluvelvollisuus – Postipalvelut – Ristiinsubventointi suljetun sektorin ja kilpailulle avoimen sektorin välillä – Valtiontuen käsite – Normaalit markkinaolosuhteet)

text:
C 108/14                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          7.4.2001
                                               ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                   YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                  TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                                   TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                    12 päivänä joulukuuta 2000                                             14 päivänä joulukuuta 2000
asiassa T-296/97, Alitalia – Linee aeree italiane SpA
           vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)                      asiassa T-613/97, Union française de l’express (Ufex) ym.
                                                                                vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)
(Valtiontuki – Italian viranomaisten suorittama Alitalian
pääomapohjan vahvistaminen – Toimenpiteen luokittelu –                   (Valtiontuet – Puolustautumisoikeudet – Asiakirjajulkisuus
Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste – Komission suoritta-            – Perusteluvelvollisuus – Postipalvelut – Ristiinsubventointi
                            ma tutkinta)                                 suljetun sektorin ja kilpailulle avoimen sektorin välillä –
                                                                              Valtiontuen käsite – Normaalit markkinaolosuhteet)
                          (2001/C 108/22)
                                                                                (2001/C 108/23)
                      (Oikeudenkäyntikieli: italia)
Asiassa T-296/97, Alitalia – Linee aeree italiane SpA, kotipaik-                            (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
ka Rooma, edustajinaan asianajajat F. Sciaudone ja G. M. Ro-
berti, Napoli, asianajaja M. Siragusa, Rooma, asianajaja G. Scas-
sellati Sforzolini, Bologna, asianajaja M. Beretta, Bergamo,             Asiassa T-613/97, Union française de l’express (Ufex), kotipaik-
ja asianajaja F. M. Moretti, Venetsia, sekä aluksi asianajaja            ka Roissy-en-France (Ranska), DHL International, kotipaikka
A. Tizzano, Napoli, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoi-            Roissy-en-France, Federal express international (Ranska), koti-
misto Elvinger, Hoss & Prussen, 2 place Winston Churchill,               paikka Gennevilliers (Ranska), CRIE, kotipaikka Asnières
vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään                      (Ranska), edustajinaan asianajajat É. Morgan de Rivery, Pariisi,
D. Triantafyllou, A. Abate ja E. Cappelli), jota tukevat Air             ja J. Derenne, Bryssel ja Pariisi, prosessiosoite Luxemburgissa
Europe SpA, kotipaikka Gallarate (Italia), edustajinaan asianaja-        asianajotoimisto A. Schmitt, 7 Val Sainte-Croix, vastaan Euroo-
jat L. Pierallini ja A. Costantini, Rooma, prosessiosoite Luxem-         pan yhteisöjen komissio (asiamiehinään G. Rozet ja D. Trianta-
burgissa asianajotoimisto A. Lorang, 51 rue Albert 1er, ja Air           fyllou), jota tukevat Ranskan tasavalta, asiamiehinään ulko-
One SpA, kotipaikka Chieti (Italia), edustajinaan asianajaja             asiainministeriön oikeudellisen osaston jaostopäällikkö
M. Merola, Rooma, ja asianajaja A. Sodano del Foro Adele,                K. Rispal-Bellanger ja saman osaston tehtävään määrätty
Napoli, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto A. Lo-             F. Million, prosessiosoite Luxemburgissa Ranskan suurlähetys-
rang, 51 rue Albert 1er, jossa kantaja vaatii Alitalia-yhtiön            tö, 8 boulevard Joseph II, Chronopost SA, kotipaikka Issy-les-
pääomapohjan vahvistamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1997                  Moulineaux (Ranska), edustajinaan asianajajat V. Bouaziz
tehdyn komission päätöksen 97/789/EY (EYVL L 322, s. 44)                 Torron ja D. Berlin, Pariisi, prosessiosoite Luxemburgissa
kumoamista, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (kolmas                asianajotoimisto A. May, 398 route d’Esch, ja La Poste,
jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja K. Le-             kotipaikka Boulogne-Billancourt (Ranska), edustajanaan asian-
naerts sekä tuomarit J. Azizi, R. M. Moura Ramos, M. Jaeger ja           ajaja H. Lehman, Pariisi, prosessiosoite Luxemburgissa asian-
P. Mengozzi; kirjaaja: hallintovirkamies J. Palacio González,           ajotoimisto A. May, 398 route d’Esch, jossa kantajat vaativat,
on 12.12.2000 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on                   että Ranskan SFMI-Chronopostille myöntämäksi väitetystä
seuraava:                                                                tuesta 1 päivänä lokakuuta 1997 tehty komission päätös
                                                                         98/365/EY (EYVL L 164, s. 37) kumotaan, ensimmäisen
1)    Alitalia-yhtiön pääomapohjan vahvistamisesta 15 päivänä            oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu neljäs jaosto), toimien
      heinäkuuta 1997 tehty komission päätös 97/789/EY kumo-             kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja V. Tiili sekä tuomarit
      taan.                                                              P. Lindh, R. M. Moura Ramos, J. D. Cooke ja P. Mengozzi;
                                                                         kirjaaja: hallintovirkamies G. Herzig, on 14.12.2000 antanut
2)    Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoi-     tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
      tetaan korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.
                                                                         1)    Ranskan SFMI-Chronopostille myöntämäksi väitetystä tuesta
3)    Air One SpA ja Air Europe SpA vastaavat omista oikeuden-                 1 päivänä lokakuuta 1997 tehdyn komission päätöksen
      käyntikuluistaan.                                                        98/365/EY 1 artikla kumotaan siltä osin kuin siinä todetaan,
                                                                               että Ranskan postilaitoksen tytäryhtiölleen SFMI-Chronopostil-
                                                                               le antama logistinen ja kaupallinen apu ei ole SFMI-Chrono-
(1) EYVL C 41, 7.2.1998.
                                                                               postille myönnettyä valtiontukea.
                                                                         2)    Kanne hylätään muilta osin.
 ---pagebreak--- 7.4.2001               FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 108/15
3)    Kantajat vastaavat 10 prosentista omia oikeudenkäyntikulu-        3)    Vastaaja velvoitetaan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut
      jaan.                                                                   asiassa T-130/98.
4)    Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoi-    4)    Kumpikin osapuoli vastaa asiassa T-131/98 omista oikeuden-
      tetaan korvaamaan 90 prosenttia kantajien oikeudenkäyntiku-             käyntikuluistaan välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut mu-
      luista.                                                                 kaan lukien.
5)    Ranskan tasavalta, Chronopost SA ja La Poste vastaavat
      omista oikeudenkäyntikuluistaan.                                  (1) EYVL C 327, 24.10.1998.
(1) EYVL C 72, 7.3.1998.
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                   YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                                    TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                  13 päivänä joulukuuta 2000                                               5 päivänä joulukuuta 2000
yhdistetyissä asioissa T-130/98 ja T-131/98, Francis Pani-              asiassa T-136/98, Anna Maria Campogrande vastaan Eu-
            chelli vastaan Euroopan parlamentti (1)                                      roopan yhteisöjen komissio (1)
(Väliaikaiset toimihenkilöt – Palvelukseen ottaminen henki-
löstösääntöjen 2 artiklan c kohdan perusteella – Toimen                 (Henkilöstö – Avustamisvelvollisuus – Seksuaalinen ahdiste-
uudelleenarviointi – Palkkaluokkaan A4 ylentämättä jättä-                                               lu)
minen – Arviointikertomus – Kumoamiskanne ja vahingon-
korvauskanne – Kanteen tutkittavaksi ottaminen – Irtisano-                                       (2001/C 108/25)
minen henkilöstösääntöjen 47 artiklan 2 kohdan a alakoh-
dan nojalla – Sisäisen menettelyn noudattaminen – Irtisano-
mispäätöksen         perusteleminen         –     Harkintavallan
                           väärinkäyttö)                                                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                         (2001/C 108/24)                                Asiassa T-136/98, Anna Maria Campogrande, Euroopan yhtei-
                                                                        söjen komission virkamies, kotipaikka Bryssel, edustajanaan
                                                                        asianajaja A. Krywin, Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa on
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                       asianajotoimisto A. Lutgen, 1, rue Jean-Pierre Brasseur, vastaan
                                                                        Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään C. Berardis-
Yhdistetyissä asioissa T-130/98 ja T-131/98, Francis Panichelli,        Kayser ja F. Clotuche-Duvieusart), jossa kantaja vaatii yhtäältä
Euroopan parlamentin entinen väliaikainen toimihenkilö, koti-           kumottavaksi komission implisiittisen päätöksen kantajan
paikka Wezembeek-Oppem (Belgia), edustajanaan asianajaja                27.6.1997 tekemän avustamispyynnön hylkäämisestä, ja toi-
Eric Boigelot, Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa asianajo-          saalta korvausta kärsimästään vahingosta, yhteisöjen ensim-
toimisto Louis Schiltz, 2 rue du Fort Rheinsheim, vastaan               mäisen oikeusasteen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien
Euroopan parlamentti (asiamiehinään A. Caiola ja G. Ricci,              kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja V. Tiili sekä tuomarit
avustajanaan F. Capelli), jossa asian T-130/98 osalta vaaditaan         R. M. Moura Ramos ja P. Mengozzi, kirjaaja: johtava hallintovir-
kumoamaan tosiasiallinen hylkäyspäätös, joka koskee kantajan            kamies B. Pastor, on 5.12.2000 antanut tuomion, jonka
11.7.1997 tekemää hakemusta, ja velvoittamaan vastaaja                  tuomiolauselma on seuraava:
korvaamaan oikeudenkäyntikulut, sekä asian T-131/98 osalta
kumoamaan 2.7.1998 tiedoksiannettu päätös, jolla kantajan               1)    Komission implisiittinen päätös kantajan 27.6.1997 tekemän
määräaikainen työsopimus saatettiin päättymään, ensimmäi-                     avustamispyynnön hylkäämisestä kumotaan.
sen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoon-
panossa: jaoston puheenjohtaja J. Pirrung sekä tuomarit A. Po-          2)    Kanne hylätään muilta osin.
tocki ja A. W. H. Meij, kirjaaja: johtava hallintovirkamies
B. Pastor, on 13.12.2000 antanut tuomion, jonka tuomiolau-
selma on seuraava:                                                      3)    Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
1)    Asiat T-130/98 ja T-131/98 yhdistetään tuomion antamista
      varten.                                                           (1) EYVL C 327, 24.10.1998.
2)    Kantajan vaatimukset asioissa T-130/98 ja T-131/98 hylä-
      tään.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, (kuudes jaosto), 11 päivänä elokuuta 1995, asiassa C-63/94 (tribunal de commerce de Monsin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Groupement national des négociants en pommes de terre de Belgique vastaan ITM Belgium SA ja Vocarex SA (Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Äärimmäisen vähäisen katetuoton tuottavan myynnin kielto)

text:
N:o C 268/8            FI                      Euroopan yhteisojen virallinen lehti                                     14.10.95
     YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                             vireillä olevassa asiassa G. H. E. J. Wielockx vastaan
                         ( kuudes jaosto ),                        Inspecteur der directe belastingen ennakkoratkaisun ETY:n
                                                                   perustamissopimuksen, joka on muutettu EY:n perustamis
                  11 päivänä elokuuta 1995 ,                       sopimukseksi, 52 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomio
asiassa C-63/94 ( tribunal de commerce de Monsin esittàmà          istuin toimien kokoonpanossa : presidentti G. C. Rodriguez
ennakkoratkaisupyyntô ), Groupement national des négoci           Iglesias, jaoston puheenjohtajat F. A. Schockweiler, P. J. G.
ants en pommes de terre de Belgique vastaan ITM Belgium            Kapteyn, C. Gulman ja P. Jann, tuomarit G. F. Mancini,
                      SA ia Vocarex SA( J )                        J. C. Moitinho de Almeida , D. A. O. Edward ( esittelevä
(Tavaroiden vapaa liikkuvuus — Äärimmäisen vähäisen                tuomari ), G. Hirsch, H. Ragnemalm ja L. Sévon; julkisasia
            katetuoton tuottavan myynnin kielto)                   mies P. Léger, kirjaaja L. Hewlett, on 11 elokuuta 1995
                                                                   antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :
                           ( 95/C 268/ 15
                                                                   Sellaista jäsenvaltion säännöstä, jonka mukaan kyseisessä
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                     valtiossa asuvat henkilöt voivat vähentää veronalaisesta
                                                                   tulostaan eläkevaraukseen lisätyt yritystulot, mutta jossa
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan              tämä etu kielletään sellaisilta verovelvollisilta, jotka ovat
   yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa.)             yhteisön jäsenvaltion kansalaisia ja jotka saavat ensin
                                                                   mainitussa valtiossa kaikki tai lähes kaikki tulonsa, mutta
Asiassa C-63/94, jonka tribunal de commerce de Mons on             asuvat toisessa jäsenvaltiossa, ei voida perustella sillä, että
saattanut ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan                  ulkomailla asuvan verovelvollisen myöhemmin eläkeva
mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saa           rauksen perusteella saama kausittainen tulo ei ole veron
dakseen ensin mainitussa tuomioistuimessa vireillä olevassa        alaista ensin mainitussa valtiossa vaan asuinvaltiossa, jonka
riita-asiassa , Groupement national des négociants en pom         kanssa ensin mainittu valtio on tehnyt kahdenvälisen
mes de terre en Belgique vastaan ITM Belgium SA ja                 sopimuksen kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi; näin
Vocarex SA, ennakkoratkaisun EY:n perustamissopimuk               on siitä huolimatta, että eläkevarauksen vähennyskelpoi
sen 30 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin ( kuudes      suuden ja siitä purettujen määrien veronalaisuuden välistä
jaosto ), toimien kokoonpanossa jaoston puheenjohtaja              jyrkkää vastaavuutta ei voitaisi taata ensin mainitussa
F. A. Schockweiler, tuomarit G. F. Mancini ( esittelevä            valtiossa voimassa olevassa verojärjestelmässä, jos kyseinen
tuomari ), C. N. Kakouris, J. L. Murray ja G. Hirsch,              etu myönnettäisiin kaikille verovelvollisille. Tällainen
julkisasiamies : G. Cosmas, kirjaaja : johtava hallintovirka      syrjintä on siten perustamissopimuksen 52 artiklan
mies H. A. Riihi, on 11.8.1995 antanut tuomion, jonka              vastaista .
tuomiolauselma on seuraava :
                                                                   (•) EYVL N:o C 103 , 11.4.1994
EY:n perustamissopimuksen 30 artiklaa on tulkittava siten,
ettei sitä sovelleta tapaukseen, jossa jäsenvaltio lainsäädän
töteitse kieltää kaiken sellaisen myynnin, joka tuottaa vain
äärimmäisen vähäisen katetuoton .
(') EYVL N:o C 103 , 11.4.1994                                          YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
                                                                                ( kuudes jaosto ),
                                                                                11 päivänä elokuuta 1995 ,
                                                                   asiassa C-92/94 ( Court of Appealin ( Civil Division ) esit
                                                                   tàmà ennakkoratkaisupyyntô ), Secretary of State for Social
      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                             Security, Chief Adjudication Officer vastaan Rose Graham
                   11 päivänä elokuuta 1995 ,                                                    ym.O
asiassa C-80/94 ( Gerechtshof te 's-Hertogenboschen esit           (Miesten ja naisten välinen tasa-arvo — Työkyvyttömyys
tâmà ennakkoratkaisupyyntö ): G. H. E. J. Wielockx vastaan                          etuudet — Yhteys eläkeikään)
             Inspecteur der directe belastingen^)                                           ( 95/C 268/17 )
 (EY:n perustamissopimuksen 52 artikla — Velvollisuus
yhdenvertaiseen kohteluun — Ulkomailla asuvien tulovero                           (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                  tus)
                            ( 95/C 268/ 16 )                        (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
                                                                    Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoel
                 (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                                                massa.)
 (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan              Asiassa C-92/94 , jonka Court of Appeal ( Civil Division ) on
   yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa.)              saattanut ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan
                                                                    mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saa
 Asiassa C-80/94 , jonka Gerechtshof te ' s-Hertogenbosch           dakseen ensin mainitussa tuomioistuimessa vireillä olevissa
 (Alankomaat) on saattanut ETY:n perustamissopimuksen               asioissa Secretary of State for Social Security, Chief Adju
 177 artiklan mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsitel         dication Officer vastaan Rose Graham, Mary Connel,
 täväksi saadakseen ensin mainitussa tuomioistuimessa               Margaret Nicholas, ennakkoratkaisun miesten ja naisten


title: Asia C-34/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 21.1.2010 — Oliver Brüstle v. Greenpeace e.V

text:
               17.4.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 100/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 21.1.2010 — Oliver Brüstle v. Greenpeace e.V
   (Asia C-34/10)
   2010/C 100/29
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Oliver Brüstle

      Valituksen vastapuoli: Greenpeace e.V.

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Mitä on tulkittava tarkoitettavan direktiivin 98/44/EY (1) 6 artiklan 2 kohdan c alakohdan käsitteellä ”ihmisalkiot”?

                           a)

                           Kuuluvatko sen piiriin kaikki ihmiselämän kehitysvaiheet munasolun hedelmöittymisestä alkaen vai edellytetäänkö joidenkin lisäedellytysten täyttymistä, kuten esimerkiksi tietyn kehitysvaiheen saavuttamista?

                           b)

                           Kuuluvatko sen piiriin myös seuraavat eliöt:

                                       1)

                                       ihmisen hedelmöittymättömät munasolut, joihin siirretään soluydin kypsästä ihmissolusta;

                                       2)

                                       ihmisen hedelmöittymättömät munasolut, jotka on kiihdytetty jakautumaan ja kehittymään partenogeneesin avulla?

                           c)

                           Kuuluvatko sen piiriin myös kantasolut, jotka on saatu ihmisalkioista alkiorakkulavaiheessa?

               2)

               Mitä on ymmärrettävä tarkoitettavan käsitteellä ”ihmisalkioiden käyttö teollisiin tai kaupallisiin tarkoituksiin”? Kuuluuko sen piiriin kaikenlainen direktiivin 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kaupallinen hyödyntäminen, erityisesti myös käyttäminen tieteelliseen tutkimukseen?

               3)

               Jääkö tekniikka patentoitavuuden ulkopuolelle direktiivin 6 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti myös silloin, jos ihmisalkioiden käyttö ei kuulu patentoitavaan tekniikkaan, mutta se on tämän tekniikan käytön välttämätön edellytys,

                           a)

                           koska patentti koskee tuotetta, jonka valmistaminen edellyttää ensin ihmisalkioiden tuhoamista,

                           b)

                           tai koska patentti koskee sellaista menetelmää, jonka materiaaliksi tarvitaan tällaista tuotetta?

      (1)  Bioteknologian keksintöjen oikeudellisesta suojasta 6.7.1998 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/44/EY, EUVL L 213, s. 13.


title: Asia C-372/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht München (Saksa) on esittänyt 6.7.2016 – Soha Sahyouni v. Raja Mamisch

text:
               19.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 343/33

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht München (Saksa) on esittänyt 6.7.2016 – Soha Sahyouni v. Raja Mamisch
   (Asia C-372/16)
   (2016/C 343/45)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberlandesgericht München

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Soha Sahyouni

      Vastaaja: Raja Mamisch

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Kuuluuko myös – nyt käsiteltävässä asiassa: uskonnollisen tuomioistuimen toisen osapuolen yksipuolisen ilmoituksen johdosta sharia-lain perusteella Syyriassa myöntämä – yksityinen avioero tiiviimmän yhteistyön toteuttamisesta avio- ja asumuseroon sovellettavan lain alalla 20.12.2010 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1259/2010 (EUVL 2010, L 343, s. 10) 1 artiklassa määriteltyyn asetuksen soveltamisalaan?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
               Onko asetusta (EU) N:o 1259/2010 yksityiseen avioeroon sovellettaessa otettava sen 10 artiklan (tutkinnan) yhteydessä

                           (1)

                           perustaksi abstraktisti vertailu, jonka mukaan 8 artiklan perusteella sovellettavassa oikeudessa annetaan myös toiselle aviopuolisolle mahdollisuus avioeroon, mutta avioeroon liittyy hänen sukupuolensa vuoksi muita menettelyllisiä ja aineellisia edellytyksiä kuin toisen aviopuolison mahdollisuuteen saada avioero,
                           vai

                           (2)

                           riippuuko säännöksen sovellettavuus siitä, että abstraktisti syrjivän ulkomaisen oikeuden soveltaminen on myös yksittäistapauksessa – konkreettisesti – syrjivää?

               3)

               Jos toisen kysymyksen 2 kohtaan vastataan myöntävästi:
               Onko syrjityn aviopuolison suostumus – jonka hän voi antaa myös hyväksymällä vastaanottavansa korvauksia – avioeroon jo sinänsä peruste jättää soveltamatta säännöstä?


title: Asia T-472/15 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 1.3.2017 – Valittajana EUH ja muuna osapuolena Goss (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Ylennys — Vuoden 2013 ylennyskierros — Ylennettyjen virkamiesten luetteloon merkitsemättä jättäminen — Oikeudellista virhettä ei ole tehty)

text:
               18.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 121/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 1.3.2017 – Valittajana EUH ja muuna osapuolena Goss
   (Asia T-472/15 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Henkilöstö - Virkamiehet - Ylennys - Vuoden 2013 ylennyskierros - Ylennettyjen virkamiesten luetteloon merkitsemättä jättäminen - Oikeudellista virhettä ei ole tehty))
   (2017/C 121/37)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH) (asiamiehet: aluksi S. Marquardt ja M. Silva, sitten S. Marquardt, avustajinaan asianajajat M. Troncoso Ferrer, S. Moya Izquierdo ja F.-M. Hislaire)

      Muu osapuoli: Philipp Oliver Gross (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat J.-N. Louis ja N. de Montigny)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (kolmas jaosto) 3.6.2016 antamasta tuomiosta Gross v. EUH (F-78/14, EU:F:2015:52) tehty valitus, jossa vaaditaan tämän tuomion kumoamista

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Philipp Oliver Grossille tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 346, 19.10.2015.


title: Asia T-130/14 P: Valitus, jonka Euroopan unionin neuvosto on tehnyt 24.2.2014 virkamiestuomioistuimen asiassa F-142/11, Simpson v. neuvosto, 12.12.2013 antamasta tuomiosta

text:
               5.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 135/53

         Valitus, jonka Euroopan unionin neuvosto on tehnyt 24.2.2014 virkamiestuomioistuimen asiassa F-142/11, Simpson v. neuvosto, 12.12.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia T-130/14 P)
   2014/C 135/68
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Bauer ja A. Bisch)

      Muu osapuoli: Erik Simpson (Bryssel, Belgia)

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa F-142/11, Erik Simpson vastaan neuvosto, 12.12.2013 antaman tuomion siltä osin kuin siinä kumotaan Euroopan unionin neuvoston 9.12.2010 tekemän päätös ja velvoitetaan Euroopan unionin neuvosto vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan Simpsonin oikeudenkäyntikulut

               —

               palauttamaan asian virkamiestuomioistuimeen

               —

               velvoittamaan ensimmäisen oikeusasteen kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa yhteen valitusperusteeseen, jonka mukaan virkamiestuomioistuimen päätelmä riidanalaisen päätöksen lainvastaisuudesta perusteluvelvollisuuden rikkomisen vuoksi perustuu selvitysaineiston huomioon ottamisesta vääristyneellä tavalla johtuviin virheellisiin olettamiin, eikä sitä näin ollen voida hyväksyä.


title: Asia C-53/01: Bundesgerichtshofin 23.11.2000 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Linde AG

text:
C 150/8                  FI                             Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         19.5.2001
1)    Ranskan tasavalta ei ole noudattanut jäsenvaltioiden liikevaih-        Bundesgerichtshofin 23.11.2000 tekemällään päätöksellä
      toverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – maan alueelle               esittämä ennakkoratkaisupyyntö valitusasiassa WIN-
      sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa arvonlisäve-                        WARD INDUSTRIES INC.
      ron palautusta koskevatyksityiskohtaiset säännöt – 6 päivänä
      joulukuuta 1979 annetun kahdeksannen neuvoston direktiivin
                                                                                (Asia C-54/01)
      79/1072/ETY ja erityisesti sen 2 artiklan mukaisia velvoittei-
      taan, koska se on kieltäytynyt palauttamasta maan alueelle
      sijoittautumattomille verovelvollisille, jotka ovat jätteistä huo-                              (2001/C 150/15)
      lehtimista koskevaa monitahoista palvelua koskevan pääsopi-
      muksen tekijöitä, arvonlisäveron, joka niiden on ollut maksetta-       Bundesgerichtshof on pyytänyt 23.11.2000 tekemällään pää-
      va Ranskan valtiolle, kun ne ovat teettäneet osan tähän                töksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistui-
      sopimukseen liittyvästä työstä aliurakkana Ranskaan sijoittau-         meen 8.2.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta valitus-
      tuneella verovelvollisella.                                            asiassa WINWARD INDUSTRIES INC. ennakkoratkaisua seu-
2)    Kanne hylätään muilta osin.                                            raaviin kysymyksiin jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädän-
                                                                             nön yhdenmukaistamisesta 21 päivänä joulukuuta 1988
3)    Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti-              annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY
      kulut.                                                                 (EYVL 1989, L 40, s. 1) 3 artiklan 1 kohdan b, c ja e alakohdan
                                                                             tulkinnasta:
(1) EYVL C 55, 20.2.1998.
                                                                             1.    Onko edellä mainitun direktiivin 3 artiklan 1 kohdan
                                                                                b alakohdassa tarkoitettua erottamiskykyä tutkittaessa
                                                                                sovellettava tavaran muotoa esittävien kolmiulotteisten
                                                                                tavaramerkkien osalta tiukempia erottamiskykyä koske-
                                                                                via arviointiperusteita kuin muiden tavaramerkkimuoto-
                                                                                jen osalta?
Bundesgerichtshofin 23.11.2000 tekemällään päätöksellä
     esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Linde AG                         2.    Onko direktiivin 3 artiklan 1 kohdan c alakohdalla
                                                                                direktiivin 3 artiklan 1 kohdan e alakohtaan verrattuna
                            (Asia C-53/01)                                         itsenäistä merkitystä tavaran muotoa esittävien kolmiu-
                                                                                lotteisten tavaramerkkien osalta? Jos näin on, onko
                           (2001/C 150/14)                                         elinkeinonharjoittajien tarve saada vapaasti käyttää tuot-
                                                                                teen muotoa otettava 3 artiklan 1 kohdan c alakohtaa
Bundesgerichtshof on pyytänyt 23.11.2000 tekemällään pää-                          – tai muussa tapauksessa e alakohtaa – sovellettaessa
töksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen                              huomioon sillä tavalla, että rekisteröinti on ainakin
8.2.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkorat-                         periaatteessa kiellettyä ja että rekisteröidä voidaan periaat-
kaisua asiassa Linde AG jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsää-                       teessa vain sellaiset tavaramerkit, jotka täyttävät direktii-
dännön yhdenmukaistamisesta 21 päivänä joulukuuta 1988                             vin 3 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä virkkeessä asetetut
annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY (1)                           edellytykset?
(EYVL 1989, L 40, s. 1) 3 artiklan 1 kohdan b, c ja e alakohdan
tulkinnasta seuraaviin kysymyksiin:
1.    Onko edellä mainitun direktiivin 3 artiklan 1 kohdan
      b alakohdassa tarkoitettua erottamiskykyä tutkittaessa
      sovellettava tavaran muotoa esittävien kolmiulotteisten
      tavaramerkkien osalta tiukempia erottamiskykyä koske-
      via arviointiperusteita kuin muiden tavaramerkkimuoto-
      jen osalta?                                                            Bundesgerichtshofin 23.11.2000 tekemällään päätöksellä
                                                                             esittämä ennakkoratkaisupyyntö valitusasiassa RADO
2.    Onko direktiivin 3 artiklan 1 kohdan c alakohdalla                                                 UHREN AG
      direktiivin 3 artiklan 1 kohdan e alakohtaan verrattuna
      itsenäistä merkitystä tavaran muotoa esittävien kolmiu-
      lotteisten tavaramerkkien osalta? Jos näin on, onko                                              (Asia C-55/01)
      elinkeinonharjoittajien tarve saada vapaasti käyttää tuot-
      teen muotoa otettava 3 artiklan 1 kohdan c alakohtaa                                            (2001/C 150/16)
      – tai muussa tapauksessa e alakohtaa – sovellettaessa
      huomioon sillä tavalla, että rekisteröinti on ainakin
      periaatteessa kiellettyä ja että rekisteröidä voidaan periaat-         Bundesgerichtshof on pyytänyt 23.11.2000 tekemällään pää-
      teessa vain sellaiset tavaramerkit, jotka täyttävät direktii-          töksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistui-
      vin 3 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä virkkeessä asetetut              meen 8.2.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta valitus-
      edellytykset?                                                          asiassa RADO UHREN AG ennakkoratkaisua seuraaviin kysy-
                                                                             myksiin jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön yhdenmu-
                                                                             kaistamisesta 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun
(1) EYVL 1989, L 40, s. 1.                                                   ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY (1) (EYVL
                                                                             1989, L 40, s. 1) 3 artiklan 1 kohdan b, c ja e alakohdan
                                                                             tulkinnasta:


title: Asia T-404/08: Kanne 20.9.2008 — Fluorsid ja Minmet v. komissio

text:
               22.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/52

         Kanne 20.9.2008 — Fluorsid ja Minmet v. komissio
   (Asia T-404/08)
   (2008/C 301/88)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Fluorsid ja Minmet (Assemini, Italia) (edustajat: asianajaja L. Vasques ja asianajaja F. Perego)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia COMP/39.180 — Aluminiumfluoridi) 25.6.2008 tehdyn komission päätöksen K(2008) 3043, joka annettiin tiedoksi Fluorsidille ja Minmetille 11.7.2008 ja 9.7.2008, tai toissijaisesti työjärjestyksen 44 artiklan 2 kohdan nojalla, että se alentaa kyseisellä päätöksellä Fluorsidille ja Minmetille määrätyn sakon määrää komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantajat riitauttavat tällä kanteella komission päätöksen, jolla se totesi perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa ja 53 artiklan 1 kohtaa rikotun ja jolla se tämän vuoksi määräsi, että kantajien on yhdessä maksettava 1 600 000 euron suuruinen sakko, koska ne ovat vakavasti rikkoneet perustamissopimuksen 81 artiklaa.
   Kantajat vetoavat väitteidensä tueksi seuraaviin seikkoihin:

               —

               Vahingon aiheutumista ETA:lla ja perustamissopimuksen 81 artiklan määräysten rikkomista ei ole todistettu. Ne korostavat tältä osin olevan mahdotonta olettaa, että neljä pienikokoista yritystä, joista yhdellä ei edes ollut laskusta ETA:lla vuonna 2000, voisivat teoreettisestikaan yksin asettaa hintoja suurille alumiinintuottajille (jäljempänä myös smelter) markkinoilla, joilla hinnat määräytyvät tarjonnan eivätkä kysynnän mukaan.

               —

               Perustamissopimuksen 253 artiklassa ja asetuksen 1/2003 2 artiklassa edellytettyä velvollisuutta todistaa rikkominen ei ole noudatettu, sillä väitettyä rikkomista on luvattomasti muutettu komission todistustaakan keventämiseksi. Ne väittävät tältä osin, että komissio on voinut saada todisteita kilpailijoiden välisestä tietojenvaihdosta, mutta ei rajoittavasta aikomuksesta. Tämä rikkomisen määrittämisen muuttaminen on suosinut komissiota, joka on voinut vedota hard core restrictions eja varten määrättyihin per se rule -mekanismeihin, ja on näin keventänyt omaa todistustaakkaansa, eikä komissio ole ottanut huomioon, että väitetyllä rikkomisella ei ole ollut mitään vaikutusta markkinoilla.

               —

               Asetuksen N:o 1/2003 27 artiklaa, puolustautumisoikeuksia ja perustamissopimuksen 253 ja 173 artiklaa on rikottu, koska komissio ei mainitse Fluorisidin leniency`ä Statements of objectionsissa (SO), koska se on tutkinut asian ja hankkinut asiakirjoja menettelyn asiakirjavihkoon SO:n jälkeen ja koska se on lopullisessa päätöksessä kiistänyt eri rikkomisen kuin SO:ssa moititun rikkomisen (6 kuukautta kestäneen jatkuneen rikkomisen).

         Kantajat väittävät myös, että

               —

               Lopullisessa päätöksessä nojaudutaan Minmetin syyllisyyden tueksi sitä vastaan puhuviin asiakirjoihin, joita ei millään tavoin mainita SO:ssa.

               —

               Komissio, joka on SO:ssa täysin sivuuttanut Fluorsidin leniency`n puolustautumisoikeuksien vastaisesti, on myöhemmin sisällyttänyt menettelyn asiakirjoihin joko kantajien leniency`n tai lisäyksen SO:n jälkeen jätettyyn leniency`yn. Tällä tavoin komissio on i) luonut leniency`ä koskevan epavarmuuden ja estänyt kantajia oikeassa ajassa ja käyttämästä sisällöllisesti oikein puolustautumisoikeuksia, ja rikkonut komission yhteistyötiedonannon 29 artiklaa, ii) komissio on jatkanut tutkimuksiaan SO:n jälkeen ja lisännyt asiakirjoja asiakirjavihkoon, ja näin se on rikkonut perustavanlaatuisia menettelysääntöjä kaikkien menettelyyn osallistuneiden vahingoksi.

               —

               Komissio on määrittänyt aluminiumfluoridin maantieteelliset markkinat ristiriitaisesti ja ilman asianmukaisia perusteluja, ja se on arvioinut markkinoiden arvon täysin epäloogisesti.