title: Ranskan tasavallan 12.9.1996 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia C-299/96)

text:
9.11.96                 FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    N:o C 336/ 17
Tribunale di Genovan 5.7.1996 tekemällään päätöksellä                Ranskan tasavallan 12.9.1996 Euroopan yhteisöjen komis
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Società Corsica                                 siota vastaan nostama kanne
Ferries France vastaan 1 ) Gruppo Antichi Ormeggiatori del                                     Asia C-299/96 )
Porto di Genova, 2 ) Gruppo Ormeggiatori del Golfo di La
 Spezia ja 3 ) Ministero dei Trasporti e della Navigazione                                      ( 96/C 336/33 )
                         ( Asia C-266/96 )
                           ( 96/C 336/32 )                                             (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                     Ranskan tasavalta on nostanut 12.9.1996 Euroopan yhtei
Tribunale di Genova on pyytänyt 5.7.1996 tekemällään                 söjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomio            komissiota vastaan . Kantajan asiamiehinä ovat Catherine
istuimen kirjaamoon 2.8.1996 , yhteisöjen tuomioistuimelta           de Salins ja Gautier Mignot, ja prosessiosoite Luxembur
asiassa Societä Corsica Ferries France vastaan 1 ) Gruppo            gissa on Ranskan suurlähetystö, 9 boulevard du Prince
Antichi Ormeggiatori del Porto di Genova , 2 ) Gruppo                Henri .
Ormeggiatori del Golfo di La Spezia ja 3 ) Ministero dei
Trasporti e della Navigazione ennakkoratkaisua seuraaviin
kysymyksiin :
                                                                     Kantaja vaatii , että yhteisöjen tuomioistuin
1 ) Onko perustamissopimuksen 30 artiklaa tulkittava                 — kumoaa fetan hyväksymisen suojatuksi alkuperänimi
     siten , että sen vastaista on jäsenvaltion muissa jäsenval         tykseksi komission asetuksen ( EY ) N:o 1 107/96 (')
     tioissa perustetuille merikuljetusyhtiöille lainsäädäntö           liitteen kohtaan A;
     teitse ja/tai hallintokäytännössä asettama , ensin mainit
     tuun jäsenvaltioon saapuvia ja/tai siitä lähteviä aluksia
                                                                     — velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku
     koskeva kielto ankkuroida ja lähteä satamasta , elleivät            lut .
     ne käytä paikallisen yrityksen yksinomaisen toimiluvan
     perusteella tarjoamia satamapalveluja ja maksa tälle
     yritykselle maksuja , jotka voivat olla suhteettomia
     suoritettujen palvelujen todellisiin kustannuksiin näh         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     den ?
                                                                     Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten
                                                                     merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta 14 päivänä
2 ) Onko neuvoston asetuksen ( ETY ) N:o 4055/86 ( ) ja              heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen ( ETY )
     perustamissopimuksen 59 artiklan vastaista , että jäsen        N:o 208 1 /92 ( 2 ) 17 artiklan rikkominen :
     valtio velvoittaa käyttämään satamapalveluja, mikä
     tarkoittaa , että toisessa jäsenvaltiossa perustettuihin
     merikuljetusyrityksiin sovelletaan alusten saapuessa            — Nimitys feta ei täytä asetuksen ( ETY ) N:o 2081 /92
     ensin mainitun jäsenvaltion satamaan tai lähtiessä sieltä           2 artiklan edellytyksiä sille, että se voitaisiin rekisteröidä
     maksuja , jotka eivät ole laissa vahvistettuja , vaan               suojatuksi alkuperänimitykseksi : feta ei mitenkään viit
     hallinnon täysin harkinnanvaraisesti päättämiä ?                    taa alueen tai määrätyn paikan nimeen Kreikassa , eikä se
                                                                         myöskään viittaa tämän maan nimeen (2 artiklan
                                                                         2 kohta ). Se ei ole myöskään perinteinen nimitys alueen
3 ) Onko sellainen lainsäädäntö tai hallintokäytäntö pe                 tai määrätyn paikan maataloustuotteelle tai elintarvik
                                                                         keelle (2 artiklan 3 kohta ). Fetaa ei näet ole koskaan
     rustamissopimuksen 3 ja 5 artiklan, 90 artiklan 1
     kohdan sekä 85 ja 86 artiklan vastaista , jossa jäsenvaltio         tuotettu yksinomaan määrätyllä alueella tai paikalla
     antaa tässä jäsenvaltiossa perustetulle yritykselle yksi           Kreikassa , vaan se on perinteisesti tunnettu Romaniassa
     noikeuden tarjota satamapalveluja , kun tähän oikeu                ja Pohjois-Kreikassa nimellä telemea ja Etelä-Kreikassa
     teen kuuluu kyseisen palvelun käyttämiseen velvoitta               nimellä touloumootyri ennen kuin sille annettiin ita
     minen , sellaisten maksujen periminen, jotka voivat olla            lialaisperäinen yleisnimi feta . Vasta vuodesta 1987
                                                                         alkaen Kreikassa on annettu säännöksiä fetan tuotanto
     suhteettomia suoritettujen palvelujen todellisiin kustan
     nuksiin nähden , yritysten välisten järjestelyjen ja/tai            menetelmästä ja koostumuksesta sekä sen alkuperästä .
     hallinnon harkintavallan käytön tuloksena syntyneiden               Vuonna 1994 annetussa asetuksessa hyväksyttiin alku
     hintojen soveltaminen ja erilaisten maksuedellytysten               peränimitykseksi feta ja määriteltiin fetan tuotantoalu
     soveltaminen eri satamissa , vaikka tarjotut palvelut               eet, joiksi hyväksyttiin huomattava osa Kreikan alueesta
     ovat samoja ?                                                       ja lähes koko sen manneralue . Toissijaisesti kantaja lisää
                                                                         vielä , että fetan laatu tai ominaisuudet eivät ole olennai
                                                                         sesti tai yksinomaisesti sen maantieteellisen ympäristön
                                                                         ansiota , jossa sen tuotanto Kreikassa tapahtuu .
(') EYVL N:o L 378 , 31.12.1986 , s . 1
                                                                     — Nimitystä feta voidaan itse asiassa pitää tietynlaiselle
                                                                         juustolle annettuna yleisnimenä . Vaikka nimityksellä
                                                                         feta onkin kreikkalaisille kuluttajille kiistämättömästi
                                                                         nimenomaan kreikkalainen kaiku , se ei kuitenkaan tuo
 ---pagebreak--- Nro C 336/ 18            FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     9.11.96
       mieleen määrättyä alkuperää Kreikassa . Muiden maiden            Saksan liittotasavallan 16.9.1996 Euroopan yhteisöjen
       osalta on todettava, että fetaa on tuotettu useissa                            komissiota vastaan nostama kanne
       jäsenvaltioissa jo kymmeniä vuosia ja että sen kaupppa                                   ( Asia C-301/96 )
       yhteisössä ei ole suinkaan vähäistä; tämän tuotannon
       määrä on jo usean vuoden ajan ollut Kreikan laskettua                                      ( 96/C 336/35 )
       tuotantoa vastaava , ellei suurempikin ; fetan kulutus
                                                                        Saksan liittotasavalta on nostanut 16.9.1996 Euroopan
       yhteisössä koskee ennen kaikkea Kreikan ulkopuolella             yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
       tuotettua fetaa . Lopuksi on vielä todettava , että useissa      komissiota vastaan . Kantajan asiamiehiä ovat Ministerial
       jäsenvaltioissa on feta ollut jo pitkään säännelty tuote         rat Ernst Röder, liittovaltion talousministeriö, D-53107
       ennen kuin sen osalta annettiin Kreikassa säännöksiä ja
                                                                        Bonn, ja professori Thomas Oppermann, Tübingenin yli
       että nimitys feta esiintyy useissa vuoden 1975 jälkeen           opisto .
       annetuissa yhteisön säädöksissä , ilman että sillä olisi
       tarkoitettu vain Kreikasta peräisin olevaa tuotetta .            Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
(') Neuvoston asetuksen ( ETY ) N:o 2081 /92 17 artiklassa sääde       1 . kumoaa Saksan antamasta tuesta Volkswagen-konser
      tyn menettelyn mukaisesta maantieteellisten merkintöjen ja            nille Moselin ja Chemnitzin tehtaita varten 26.6.1996
      alkuperäisnimitysten rekisteröinnistä 12 päivänä kesäkuuta            tehdyn päätöksen KOM(96 ) 1844 lopull . 2 artiklan .
      1996 annettu komission asetus ( EY ) N:o 1107/96 ( EYVL N:o           Kantaja vaatii lisäksi , että yhteisöjen tuomioistuin
      L 148 , 21.6.1996 , s . 1 ).                                          kumoaa tämän päätöksen 1 artiklan siltä osin , kuin siinä
( 2 ) EYVL N:o L 208 , 24.7.1992 , s . 1                                    rajoitetaan yhteismarkkinoille soveltuvat investointi
                                                                            tuet enintään 418,7 miljoonaan Saksan markkaan ja
                                                                            investointilisät enintään 120,4 miljoonaan Saksan
                                                                            markkaan ,
                                                                        2 . kumoaa 26.6.1996 tehdyn päätöksen KOM(96 ) 1844
Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgerichtin 22.4.1996                     lopull . 3 artiklan 2 kohdan siltä osin , kuin siinä
tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                      määrätään, että bruttoavustusekvivalenttina ilmaistu
asiassa Erika Reimer vastaan Amt für Land- und Wasser
                                                                            yhdistetty todellinen tuki-intensiteetti ei saa Mosel II
                         wirtschaft Flensburg                               -hankkeen osalta ylittää 22,3:a prosenttia eikä Chem
                           ( Asia C-300/96 )                                nitz II -hankkeen osalta 20,8:aa prosenttia ,
                              ( 96/C 336/34 )                           3 . velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntiku
                                                                            lut .
Schleswig-Holsteinisches Verwaltungsgericht on pyytänyt
22.4.1996 tekemällään päätöksellä , joka on saapunut                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Euroopan           yhteisöjen       tuomioistuimen     kirjaamoon
                                                                        Perustamissopimuksen ja olennaisten menettelymääräysten
16.9.1996 , Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa                rikkominen
Erika Reimer vastaan Amt fur Land- und Wasserwirtschaft
Flensburg ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin :                     — EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 2 kohdan
                                                                            c alakohdan Saksan jakoa koskeva määräys on lakiin
a ) Onko yhteisön oikeuden mukaisen suhteellisuusperiaat                   perustuva poikkeus 92 artiklan 1 kohdan periaatteelli
       teen kanssa yhteensoveltuva tiettyjä yhteisön tukijär               sesta tukikiellosta, kun taas 3 kohdan poikkeus on
       jestelmiä koskevan yhdennetyn hallinto- ja valvontajär              valinnainen . EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan
       jestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista                2 kohdan mukaisten tukien osalta 93 artiklan 3 kohdan
       säännöistä 23 päivänä joulukuuta 1992 annetun komis                 mukainen tutkinta rajoittuu tosiseikkoja koskevien
       sion asetuksen ( ETY ) N:o 3887/92 (') 9 artiklan 2 kohta            edellytysten täyttymiseen ja c alakohdan osalta erityi
       ( sellaisena kuin se oli ennen asetuksen ( ETY ) N:o 3887/           sesti siihen, että Saksan jako on vaikuttanut alueeseen
       92 muuttamisesta 6 päivänä kesäkuuta 1995 annetun                    haitallisesti ja että tuki on tarpeen jaosta aiheutuneen
       komission asetuksen ( EY ) N:o 1648/95 voimaantuloa ),               haitan korvaamiseksi . Kantaja katsoo EY:n perustamis
       jonka perusteella sellaiselle yrittäjälle, jonka tosiasialli        sopimuksen 190 artiklan mukaista perusteluvelvolli
       sesti määritetty tietyn peltokasvin viljelypinta-ala on              suutta loukatun , koska komissio on tietoisesti jättänyt
       pienempi kuin hänen tukihakemuksessaan ilmoittama                    ottamatta kantaa Saksan jakoa koskevaan määräyk
       pinta-ala , ei myönnetä lainkaan pinta-alaperusteista                seen ; kantaja katsoo myös suhteellisuusperiaatetta lou
       tukea yli 20 prosentin ylityksen osalta silloinkaan, kun             katun, koska komissio on tehnyt riitautetun päätöksen 3
       kyseessä ei ole tahallisuus tai törkeä huolimattomuus                kohdan c alakohdan nojalla moottoriajoneuvoteolli
       vaan ainoastaan lievä huolimattomuus ?
                                                                            suudelle myönnettäviä tukia koskevien yhteisön sään
                                                                            töjen harkinnanvaraisten perusteiden mukaisesti .
b ) Jos kysymykseen a ) vastataan kieltävästi , miten komis
       sion asetuksen ( ETY ) N:o 3887/92 9 artiklan 2 kohdan           — Riitautettu päätös rikkoo EY:n perustamissopimuksen
       toista kohtaa ( sellaisena kuin se oli ennen komission               92 artiklan 2 kohdan c alakohtaa . Tähän Saksan jakoa
       asetuksen ( EY ) N:o 1648/95 voimaantuloa ) on tulkit               koskevaan määräykseen sovelletaan yleisiä tulkintaperi
       tava tällaisissa tapauksissa ?                                       aatteita . Komissio on tuonut kaavamaisesti esiin poik
                                                                            keusmääräysten suppeaa tulkintaa koskevan periaat
(') EYVL N:o L 391 , 31.12.1992 , s . 36                                    teen , jonka ohella on erityisesti otettava huomioon
                                                                            yhteisön oikeuden mielekkään tulkinnan periaate; tun
                                                                            nustettujen tulkintaperiaatteiden mukaista ei ole EY:n


title: Asia T-45/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.3.2016 – Hydrex v. komissio (Tukisopimus, joka liittyy ympäristöalan rahoitusvälineeseen kuuluvaan hankkeeseen — Perintämääräys — SEUT 299 artiklassa tarkoitettu täytäntöönpanokelpoinen päätös — Perusteluvelvollisuus — Arviointivirheet — Ylivoimainen este)

text:
               2.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/39

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.3.2016 – Hydrex v. komissio
   (Asia T-45/15) (1)

   ((Tukisopimus, joka liittyy ympäristöalan rahoitusvälineeseen kuuluvaan hankkeeseen - Perintämääräys - SEUT 299 artiklassa tarkoitettu täytäntöönpanokelpoinen päätös - Perusteluvelvollisuus - Arviointivirheet - Ylivoimainen este))
   (2016/C 156/51)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Hydrex NV (Antwerpen, Belgia) (edustaja: asianajaja P. Van Eysendeyk)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: S. Lejeune ja G. Wils)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota komission 12.1.2015 tekemä päätös K(2015) 103 lopullinen, joka liittyy kantajaa vastaan annettuun perintämääräykseen nro 3241405101, joka koskee 540 721,10 euron suuruista summaa.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Hydrex NV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut, välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut mukaan lukien.

      (1)  EUVL C 96, 23.3.2015.


title: Asia T-432/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.3.2017 – Inditex v. EUIPO – Ffauf (ZARA)

text:
               8.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 144/62

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.3.2017 – Inditex v. EUIPO – Ffauf (ZARA)
   (Asia T-432/15) (1)

   (2017/C 144/91)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 320, 28.9.2015.


title: Asia C-401/02: Euroopan yhteisöjen komission 12.11.2002 (telekopio 11.11.2002) Saksan liittotasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
25.1.2003               FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                             C 19/13
Euroopan yhteisöjen komission 12.11.2002 (telekopio                           telepalvelujen numerointipolitiikasta direktiivissä asetet-
11.11.2002) Saksan liittotasavaltaa vastaan nostama kanne                     tujen velvoitteiden määrittämisen viiteasiakirjana, vaan
                                                                              ainoastaan valmisteluasiakirjana. Kolmanneksi viittaus
                                                                              Vihreän kirjan hakemistoon on vanhentunut, ja sitä
                                                                              on tarkasteltava sen historiallista taustaa ja erityisesti
                          (Asia C-401/02)                                     myöhempää kehitystä vasten. Operaattorin ennaltavalin-
                                                                              nan alkaminen riippuu erityisesti asianomaisilla markki-
                                                                              noilla saavutetusta vapauttamisasteesta. Päätöslausel-
                                                                              massa, joka annettiin 17.7.1997 Vihreästä kirjasta Euroo-
                          (2003/C 19/23)                                      pan telepalvelujen numerointipolitiikasta (2), Euroopan
                                                                              parlamentti vaati komissiota voimassa olevan direktiivin
                                                                              97/33/EY muutoksen yhteydessä tekemään asianmukai-
                                                                              sen kilpailun mahdollistamiseksi esityksiä operaattorin
                                                                              ennaltavalinnan käyttöönottamiseksi sellaisten kiinteän
                                                                              paikallisverkkoon pääsyn tarjoajien osalta, joilla on mer-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 12.11.2002 Euroo-                    kittävä asema markkinoilla. Kuten neuvosto tämän jäl-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasaval-                 keen vahvisti 22.9.1997 antamassaan päätöslauselmassa
taa vastaan. Kantajan asiamiehenä on C. Schmidt, prosessiosoi-                Euroopan yhteisön telepalveluja koskevan numerointipo-
te Luxemburgissa.                                                             litiikan edelleen kehittämisestä ( 3), operaattorin ennaltava-
                                                                              linnan asteittaisen käyttöönottamisen seurauksena edelly-
                                                                              tetään ainakin markkinavoimaltaan huomattavilta, kiin-
                                                                              teitä paikallisia julkisia puhelinpalveluita tarjoavilta ope-
                                                                              raattoreilta ”kilpailu[a] – kaikilla markkinoiden osilla”.
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii yhteisöjen tuomiois-                      Paikallispuhelumarkkinoiden vapauttamispäätöksen jäl-
tuimen                                                                        keen (so. pääsääntöisesti 1.1.1998 lukien) operaattorin
                                                                              ennaltavalinnan oleminen käytettävissä edellyttää paikal-
                                                                              listasolta kilpailua tällä markkinasegmentillä.
1)    toteavan, ettei Saksan liittotasavalta ole noudattanut
      direktiivin 97/33/EY muuttamisesta numeron siirrettä-
      vyyden ja operaattorin ennaltavalinnan osalta 24 päivänä
                                                                              Tämän mukaisesti komissio vahvisti 12 artiklan 7 kohdan
      syyskuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neu-                     sovellettavuuden ennaltavalintaan paikallistasolla nimen-
      voston direktiivin 98/61/EY (1) 12 artiklan 7 kohdan
                                                                              omaisella viittauksella mm. operaattorin ennaltavalintaan
      mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut direk-
                                                                              paikallispuheluissa direktiivin 12 artiklan 7 kohdan mu-
      tiivin noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä tai ei ole              kaisena velvoitteena, mikä tapahtui perustelukappaleissa
      ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle, ja
                                                                              2 ja 3 siinä 22.12.1999 tehdyssä komission päätöksessä,
                                                                              joka koski Yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä saada
                                                                              lykkäystä direktiivillä 98/61/EY muutetun direktiivin 97/
2)    velvoittavan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                  33/EY 20 artiklan 2 kohdan nojalla operaattorin ennalta-
                                                                              valintaa koskevan velvoitteen täyttämiseen.
                                                                       –      Velvoitteiden lykkääminen voi tapahtua vain direktiivin
Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi                                     20 artiklan 2 kohdan mukaisessa menettelyssä. Saksa ei
                                                                              kuulu maihin, joille on annettu pitempi siirtymäaika
                                                                              direktiivin 12 artiklan 7 kohdan täytäntöönpanoa varten.
Komissio väittää, että – huolimatta operaattorin ennaltavalin-                Komissio on lisäksi sitä mieltä, että viimeistään 1.1.2000
nan tosiasialliselle toteuttamiselle asetetun määräajan kulumi-               lähtien ei enää voinut syntyä perusteltua luottamusta
sesta 1.1.2000 – tuolloin Saksassa ei yhdelläkään ”markkina-                  paikallisverkkoinvestointien taloudellisten edellytysten yl-
voimaltaan merkittäviksi organisaatioiksi” ilmoitetuista ope-                 läpitoon.
raattoreista ollut tarjolla operaattorin ennaltavalintaa paikallis-
puheluille. Tämän oikeuttamiseksi esitettyjä perusteita se pitää
paikkansapitämättöminä:
                                                                       (1 ) EYVL L 268, 3.10.1998, s. 37.
–     Kysymys siitä, onko mahdollisuus operaattorin ennaltava-
                                                                       (2 ) EYVL C 286, 22.9.1997, s. 232.
      lintaan olemassa paikallispuhelujen osalta, määräytyy            (3 ) EYVL C 303, 4.10.1997, s. 1.
      direktiivin sanamuodon perusteella. Perustelukappaleisiin
      voidaan vedota tulkinnan apuna, mikäli sanamuoto sallii
      lisätulkinnan. Direktiivin 12 artiklan 7 kohdan sanamuo-
      to on kuitenkin paikallispuheluja koskevan operaattorin
      ennaltavalinnan soveltamisalan osalta yksiselitteinen.
      Tämän lisäksi viidennessä perustelukappaleessa, johon
      Saksan hallitus viittaa, ei mainita Vihreää kirjaa Euroopan


title: Asia T-445/07: Kanne 7.12.2007 — Berning & Söhne v. komissio

text:
               9.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 37/30

         Kanne 7.12.2007 — Berning & Söhne v. komissio
   (Asia T-445/07)
   (2008/C 37/46)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Berning & Söhne GmbH & Co. KG (Wuppertal, Saksa) (edustajat: Rechtsanwalt P. Niggemann ja Rechtsanwalt K. Gaßner)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Kantajan vaatimukset

               —

               komission 19.9.2007 (asiassa COMP/E-1/39.168 — kova lyhyttavara: kiinnittimet) tekemä päätös (K(2007) 4257 lopullinen) kumotaan

               —

               toissijaisesti: riitautetussa päätöksessä kantajalle määrätyn sakon suuruutta alennetaan symbolisen sakon määrään tai joka tapauksessa asianmukaiseen määrään

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja riitauttaa komission 19.9.2007 asiassa COMP/E-1/39.168 — kova lyhyttavara: kiinnittimet, tekemän päätöksen K(2007) 4257 lopullinen. Kantajalle ja muille yrityksille määrättiin tässä päätöksessä sakko EY 81 artiklan rikkomisen takia. Komission käsityksen mukaan kantaja on ottanut osaa hinnankorotusten yhteensovittamiseen sekä luottamuksellisten hintatietojen vaihtoon ja hinnankorostusten toteuttamiseen ”muiden kiinnittimien” markkinoilla ja kiinnityskoneiden markkinoilla.
   Kantaja esittää kanteensa tueksi neljä kanneperustetta.
   Ensinnäkin riitautetulla päätöksellä loukataan kantajan oikeutta tulla kuulluksi, koska sillä ei ollut tilaisuutta ottaa kantaa sellaisiin tapaamisiin, jotka tapahtuivat ns. ”Baselin piirin” ja ”Wuppertalin piirin” puitteissa ja joihin komissio perustaa väitteensä hinnankorotusten yhteensovittamisesta ja luottamuksellisten hintatietojen vaihtamisesta sekä hinnankorotusten toteuttamisesta.
   Toiseksi se katsoo, että esitetyt kartellisääntöjen rikkomiset ovat vanhentuneita, koska kantaja lopetti osallistumisensa ”Baselin piiriin” ja ”Wuppertalin piiriin” jo keväällä 1997.
   Lisäksi kantaja esittää, että EY 81 artiklan 1 kohtaa ei ole rikottu, koska komissio ei ole esittänyt vaadittavia todisteita kantajan osallistumisesta mahdollisiin järjestelyihin.
   Se katsoo lopuksi, että sakko on laskettu asiallisesti väärin. Se arvostelee tässä kohdin erityisesti sitä, että vastaaja on vahvistanut virheellisesti sen sääntöjen rikkomisen keston, johon se väittää kantajan syyllistyneen, ja rikkomisen vakavuuden sekä katsoo, että sakkojen määrä on suhteeton.


title: Asia C-613/11: Kanne 30.11.2011 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta

text:
               4.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/16

         Kanne 30.11.2011 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-613/11)
   2012/C 32/29
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Stromsky ja D. Grespan)

      Vastaaja: Italian tasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Italian tasavalta ei ole noudattanut Italian valtion Sardinian merenkulkualan hyväksi toteuttamasta tukijärjestelmästä 10.7.2007 tehdyn komission päätöksen [2008/92/EY] (tiedoksiannettu 11.7.2007 ja julkaistu virallisessa lehdessä L 29 2.2.2008, s. 24) 2 ja 5 artiklan ja EUT-sopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole sovitulla tavalla toteuttanut kaikkia tarpeellisia toimenpiteitä periäkseen takaisin valtiontuen, joka on todettu kyseisellä päätöksellä laittomaksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomaksi

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Päätöksen 2008/92 täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi 11.9.2007.
   Italian tasavalta ei tähän päivään mennessä ole vielä ryhtynyt toimenpiteisiin kyseessä olevalla päätöksellä laittomaksi todettujen tukien täydelliseksi takaisinperimiseksi tai ilmoittanut komissiolle tulevasta takaisinperinnästä. Italian vetoamat oikeudelliset ja käytännön vaikeudet sen perustelemiseksi, että kyseisen päätöksen täytäntöönpano on myöhästynyt, eivät kuitenkaan voi merkitä sitä, että tukien takaisinperintä olisi täysin mahdotonta unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla eikä Italia ole milloinkaan vedonnut tällaiseen täyteen mahdottomuuteen.
   Komissio väittää lisäksi, että Italia on ilmoittanut myöhässä päätöksen täytäntöönpanoa koskevan kansallisen menettelyn edistymisestä ja se on jättänyt näin noudattamatta sille kyseisessä päätöksessä asetettua ilmoittamisvelvollisuutta ja loukannut vilpittömän yhteistyön periaatetta.


title: Asia T-65/05: Thomas Seldisin 7.2.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               30.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/31

         Thomas Seldisin 7.2.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-65/05)
   (2005/C 106/66)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Thomas Seldis, kotipaikka Amsterdam (Alankomaat), on nostanut 7.2.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Sébastien Orlandi, Xavier Martin M., Albert Coolen, Jean-Noël Louis ja Etienne Marchel.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               1)

               kumoaa komission 5.4.2004 tekemän päätöksen, joka koskee kantajan nimittämistä koeajalla olevaksi virkamieheksi, niiltä osin kuin kantajan palkkaluokaksi palvelukseen otettaessa ei ole vahvistettu palkkaluokkaa A6 ja päätös on tehty tutkimatta mahdollisuutta myöntää tälle henkilöstösääntöjen 32 artiklan ja 11.10.1984 annettujen sisäisten ohjeiden 4 artiklan mukaisesti ikälisähyvitystä

               2)

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Käsiteltävänä olevan asian kantaja riitauttaa sen, että hänen palkkaluokakseen on määritetty A7, kun hänet on nimitetty yhteisen tutkimuskeskuksen koeajalla olevaksi virkamieheksi.
   Kantaja väittää tältä osin, että on rikottu henkilöstösääntöjen 31 ja 32 artiklaa sekä 11.10.1984 annettuja sisäisiä ohjeita, jotka koskevat henkilöstön palkkaluokkien ja ikälisien määrittämistä, ja erityisesti sellaista ohjetta, joka koskee tieteellisiä ja teknisiä toimihenkilöitä, jotka työskentelevät tehtävissä, joiden palkat maksetaan tutkimusta koskevaan talousarvioon sisältyvistä määrärahoista.
   Kantaja väittää edellä esitetyn osalta, että kun hänet otettiin palvelukseen virkamieheksi, hänellä oli jo yli kahdeksan vuoden pituinen huomioon otettava työkokemus.


title: Asia C-20/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 8.11.2007 (Tribunale di Forlìn (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Karl Josef Wilhelm Schwibbertiä vastaan (Direktiivi 98/34/EY — Teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettava menettely — Velvollisuus antaa tiedoksi teknisiä määräyksiä koskevat ehdotukset — Kansallinen laki, jossa velvoitetaan kiinnittämään CD-levyihin tekijänoikeusmaksujen keräämisestä vastaavan kansallisen järjestön merkki — Teknisen määräyksen käsite)

text:
               22.12.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 315/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 8.11.2007 (Tribunale di Forlìn (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Karl Josef Wilhelm Schwibbertiä vastaan
   (Asia C-20/05) (1)

   (Direktiivi 98/34/EY - Teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettava menettely - Velvollisuus antaa tiedoksi teknisiä määräyksiä koskevat ehdotukset - Kansallinen laki, jossa velvoitetaan kiinnittämään CD-levyihin tekijänoikeusmaksujen keräämisestä vastaavan kansallisen järjestön merkki - Teknisen määräyksen käsite)
   (2007/C 315/06)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tribunale di Forli
   Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa
   Karl Josef Wilhelm Schwibbert
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunale Civile e Penale di Forlì (Italia) — EY 3 artiklan ja EY 23–27 artiklan sekä vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla 19 päivänä marraskuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/100/ETY (EYVL L 346, s. 61) tulkinta — Sellaisen kansallisen lain yhteensoveltuvuus, jossa velvoitetaan kiinnittämään kaikkiin myytäviin elokuva- tai audiovisuaalisiin välineisiin tekijänoikeusmaksujen keräämisestä vastaavan kansallisen järjestön merkki
   Tuomiolauselma
   Teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22.6.1998 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 98/34/EY, sellaisena kuin sen on muutettuna 20.7.1998 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/48/EY, on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevien kansallisten säännösten kaltaiset säännökset, siltä osin kuin niissä on teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 28.3.1983 annetun neuvoston direktiivin 83/189/ETY täytäntöönpanon jälkeen säädetty velvoitteesta kiinnittää kuvataiteen teoksia sisältäviin CD-levyihin SIAE:n merkki, jotta niitä voidaan pitää kaupan kyseessä olevassa jäsenvaltiossa, muodostavat teknisen määräyksen, johon ei voida vedota yksityishenkilöä vastaan, jos sitä ei ole annettu tiedoksi komissiolle.

      (1)  EUVL C 93, 16.4.2007.


title: Asia T-111/03: T:n 27.3.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 124/28                 FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                             24.5.2003
Regione Marchen 20.3.2003 Euroopan yhteisöjen komis-                  Marchen aluetta olisi koskenut velvollisuus, jonka mukaan
                 siota vastaan nostama kanne                          Marche Capitalin olisi pitänyt käyttää kaikki sille myönnetyt
                                                                      varat ennen Marchea varten perustetun ohjelman päättymistä.
                          (Asia T-107/03)
                                                                      Kantaja väittää lisäksi, että kanteen kohteena olevalla päätök-
                          (2003/C 124/48)                             sellä loukataan luottamuksensuojan ja hyvän hallinnon periaat-
                                                                      teita. Hyväksyessään kyseisen yhtiön ja Marchen alueen välillä
                                                                      tehdyn sopimuksen, komissio on luonut viimeksi mainitulle
                     (Oikeudenkäyntikieli: italia)                    laillisia odotuksia mahdollisuudesta saada käyttöönsä koko
                                                                      suunnitellun tuen, mikäli rahoituksen toteuttamistavat olisivat
                                                                      sopimuksessa sovitun mukaisia, niin kuin esillä olevassa
                                                                      asiassa on tapahtunut. Kantajan mukaan komissio on lisäksi
                                                                      loukannut hyvän hallinnon periaatetta, koska yhtäältä se on
Regione Marche on nostanut 20.3.2003 Euroopan yhteisöjen              tehnyt ohjelman päättämistä koskevan lopullisen päätöksen
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo-              lähes kahdeksan vuoden kuluttua tämän ohjelman päättymi-
pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat           sestä, ja koska se ei toisaalta ole tuon ajan kuluessa toiminut
asianajajat Aurelio Pappalardo ja Massimo Merola.                     millään tavalla.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin            Kantaja toteaa lopuksi, että komissio on rikkonut EY 253 ar-
                                                                      tiklaa.
–     kumoaa 18.12.2002 päivätyllä kirjeellä tehdyn komission
      päätöksen ja kaikki siihen liittyvät toimet;
                                                                      (1 ) Marchen alueen virallinen lehti (liite nro. 10, 28.7.1988).
–     velvoittaa komission korvaamaan Regione Marchelle tästä         (2 ) EYVL L 197, 27.7.1985, s. 1.
      kanteesta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut, mukaan luet-
      tuina asianajajien palkkiot.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Esillä olevassa kanteessa vaaditaan kumoamaan 18.12.2002              T:n 27.3.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan
tehty päätös, jolla Euroopan yhteisöjen komissio ilmoitti                                        nostama kanne
päättävänsä lopullisesti Marchen aluetta varten perustetun
integroidun Välimeren-ohjelman (1), joka on hyväksytty inte-
groiduista Välimeren-ohjelmista 23 päivänä heinäkuuta 1985                                      (Asia T-111/03)
annetun neuvoston asetuksen ( 2) nojalla, niiden tietojen perus-
teella, jotka annettiin kantajalle tiedoksi 6.9.2002 päivätyllä
kirjeellä.                                                                                (2003/C 124/49)
Kanteen kohteena olevassa päätöksessä todetaan, että tukea                               (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
saavissa yrityksissä ei ole toteutettu investointeja sovitun
aikataulun mukaisesti kyseiseen ohjelmaan liittyvän toimen
3 osalta.
                                                                      T, kotipaikka Bryssel, on nostanut 27.3.2003 Euroopan yhtei-
Kantaja väittää, että kanteen kohteena olevalta päätökseltä           söjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen
puuttuu oikeudellinen perusta siltä osin kuin komissio on             Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustaja on
perustanut päätöksensä siihen, että Marchen alue on jättänyt          asianajaja Georges Vandersanden.
noudattamatta velvoitteita, joita ei ole mainittu asiaan soveltu-
vissa säännöissä. Vaikka komissio on todennut, ettei kantaja
ollut ennen kyseisen ohjelman päättämistä käyttänyt kokonai-          Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
suudessaan tukea, joka oli myönnetty Società Marche Capital-
nimiselle yhtiölle, joka oli perustettu Marchessa toimivien
pienten ja keskisuurten yritysten kehityksen edistämiseksi,           –      kumoaa nimittävän viranomaisen 14.8.2002 tekemän
esillä olevaan asiaan sovellettavista säännöksistä ei käy ilmi               päätöksen siitä, että kantajaa ei ylennetty palkkaluok-
sellaisia seikkoja, joiden perusteella voitaisiin päätellä, että             kaan A 4 vuoden 2002 ylennyskierroksella
 ---pagebreak--- 24.5.2003                FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                       C 124/29
–    velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission suorittamaan                      Asian T-77/00 ( 1) poistaminen rekisteristä
     korvausta siitä aineellisesta vahingosta ja henkisestä kärsi-
     myksestä, joka kantajalle on aiheutunut 14.8.2002 teh-                                    (2003/C 124/50)
     dyn päätöksen lainvastaisuudesta ja tätä päätöstä edeltä-
     neistä ja seuranneista seikoista; kohtuullisena vahingon-                           (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
     korvauksena on pidettävä 25 000 euroa
                                                                      Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
–    velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.             men viidennen jaoston puheenjohtajan 7.3.2003 antamalla
                                                                      määräyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekis-
                                                                      teristä on poistettu asia T-77/00, Esat Telecommunications
                                                                      vastaan Euroopan yhteisöjen komissio.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                   (1 ) EYVL C 149, 27.5.2000.
Kantaja riitauttaa sen, että nimittävä viranomainen kieltäytyi
ylentämästä häntä palkkaluokkaan A 4 vuoden 2002 ylennys-
kierroksella.                                                                  Asian T-208/02 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2003/C 124/51)
Kantaja vetoaa väitteidensä tueksi siihen, että                                          (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
–    perusteluvelvollisuus on laiminlyöty
                                                                      Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
                                                                      men neljännen jaoston puheenjohtajan 13.3.2003 antamalla
–    henkilöstösääntöjen 45 artiklaa on rikottu, koska kantajaa       määräyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekis-
     koskeva arviointi oli parempi kuin arviointi, joka koski         teristä on poistettu asia T-208/02, Lene Beier vastaan Europoli.
     erästä toista samassa yksikössä työskennellyttä ylennettyä
     henkilöä                                                         (1 ) EYVL C 202, 24.8.2002.
–    huolenpitovelvollisuutta ja hyvän hallinnon periaatetta
     on loukattu
                                                                               Asian T-245/02 (1) poistaminen rekisteristä
–    Käsiteltävänä olevassa tapauksessa on kysymyksessä il-
     meinen arviointivirhe, menettelyn ja/tai harkintavallan                                   (2003/C 124/52)
     väärinkäyttäminen, yhdenvertaisen kohtelun periaatteen
     sekä henkilöstösääntöjen 26 artiklan rikkominen. Kantaja                            (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
     katsoo tältä osin, että hänen edelleen asetettiin yhdenver-
     taisuusperiaatteen vastaisesti useita vuosia huonommat
     arvioinnit saanut virkamies. Kantajan mukaan hänen               Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
     esimiehensä antamat selitykset merkitsevät sitä, että har-       men neljännen jaoston puheenjohtajan 12.3.2003 antamalla
     kintavaltaa ja/tai menettelyä on käytetty väärin ja henki-       määräyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekis-
     löstösääntöjen 26 artiklaa on rikottu.                           teristä on poistettu asia T-245/02, Antonia de Jong vastaan
                                                                      Europoli.
                                                                      (1 ) EYVL C 261, 26.10.2002.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (toinen jaosto) 28 päivänä lokakuuta 2004, asiassa C-360/03, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Itävallan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2000/39/EY — Työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojeleminen — Työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liittyvät riskit — Työperäisen altistumisen viiteraja-arvojen määrittäminen — Määräajassa ja kyseisen jäsenvaltion koko alueella tapahtuvan toimeenpanon laiminlyönti)

text:
               8.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/15

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (toinen jaosto)
   28 päivänä lokakuuta 2004,
   asiassa C-360/03, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Itävallan tasavalta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2000/39/EY - Työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojeleminen - Työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liittyvät riskit - Työperäisen altistumisen viiteraja-arvojen määrittäminen - Määräajassa ja kyseisen jäsenvaltion koko alueella tapahtuvan toimeenpanon laiminlyönti)
   (2005/C 6/26)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa C-360/03, jossa on kyse EY 226 artiklan nojalla nostetusta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään D. Martin ja H. Kreppel), vastaan Itävallan tasavalta (asiamiehenään E. Riedl), yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans (esittelevä tuomari), sekä tuomarit C. Gulmann, J. Makarczyk, P. Kūris ja J. Klučka, julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja: R. Grass, on antanut 28.10.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Itävallan tasavalta ei ole noudattanut ensimmäisen työperäisen altistumisen viiteraja-arvojen luettelon laatimisesta työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemisesta työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liittyviltä riskeiltä annetun neuvoston direktiivin 98/24/EY täytäntöönpanemiseksi 8 päivänä kesäkuuta 2000 annetun komission direktiivin 2000/39/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Itävallan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 264, 1.11.2003.


title: Asia T-6/06: Kanne  13.1.2006  — Mopro-Nord GmbH v. komissio

text:
               25.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 74/29

         Kanne 13.1.2006 — Mopro-Nord GmbH v. komissio
   (Asia T-6/06)
   (2006/C 74/54)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Mopro-Nord GmbH (Altentreptow, Saksa) (edustaja: Rechtsanwalt L. Harings ja Rechtsanwalt C. H. Schmidt)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Kantajan vaatimukset

               —

               vastaajan 6.9.2005 tuesta nro N 363/2004 tekemä päätös (EYVL C 262, s. 5) kumotaan 25–27 kohtien osalta sikäli kuin siinä nojaudutaan Saksan viranomaisten esittämiin vakuuksiin, joiden mukaan menot, jotka ovat aiheutuneet ennen kuin komissio hyväksyi yksittäisilmoitusta vaativat tuet, eivät ole investointipalkkion osalta tukikelpoisia

               —

               toissijaisesti vastaajan 6.9.2005 tuesta nro N 363/2004 tekemä päätös (EYVL C 262, s. 5) kumotaan kokonaisuudessaan

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja valittaa komission 6.9.2005 tekemästä päätöksestä K(2005) 3310 lopullinen, joka koskee valtion tukea nro N 363/2004 heran jalostuslaitoksen rakentamiselle. Tämän tuen saaja on Mopro-Nord GmbH Mecklenburg-Vorpommernissa. Komissio on riitautetulla päätöksellä ilmoittanut Saksan liittotasavallalle, että sen ilmoittama tuki on yhteensoveltuva EY:n perustamissopimuksen kanssa. Kantaja riitauttaa päätöksen etenkin siltä osin, kuin se perustuu Saksan viranomaisten vakuuksiin, joiden mukaan menot, jotka ovat aiheutuneet ennen kuin komissio hyväksyi yksittäisilmoitusta vaativat tuet, eivät ole investointipalkkion osalta tukikelpoisia.
   Kantaja esittää kanteensa tueksi, että vastaajan esittämät tosiseikat ovat virheellisiä. Lisäksi se väittää, että EY 253 artiklan mukaista perusteluvelvollisuutta on rikottu, sekä että oikeusvarmuuden ja täsmällisyyden periaatetta on loukattu. Lisäksi komissio on riitautetulla päätöksellä rikkonut asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) 4 artiklan 3 kohtaa sekä loukannut hyvän hallintotavan periaatetta. Sitä paitsi riitautetulla päätöksellä rikotaan EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohtaa luettuna yhdessä maatalousalan valtiontuesta annettujen yhteisön suuntaviivojen (2) kanssa. Lopuksi kantaja esittää, että komission päätöksellä loukataan luottamuksensuojan periaatetta ja syrjintäkieltoa.

      (1)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1).

      (2)  EYVL 2000, C 28, s. 2 sekä EYVL 2000, C 232, s. 19.


title: Asia C-365/09 P: Valitus, jonka Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH on tehnyt yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-225/08, Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH v. Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), muu osapuoli: Schwartbräu GmbH, 8.7.2009 antamasta tuomiosta; valituksen jättöpäivä 14.9.2009

text:
               7.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 267/49

         Valitus, jonka Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH on tehnyt yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-225/08, Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH v. Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), muu osapuoli: Schwartbräu GmbH, 8.7.2009 antamasta tuomiosta; valituksen jättöpäivä 14.9.2009
   (Asia C-365/09 P)
   2009/C 267/82
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

               Valittaja

               :

               Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH (edustaja: asianajaja P. Wadenbach)

               Muu osapuoli

               :

                           sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

                           Schwarzbräu GmbH

      Vaatimukset

   Valittajat vaativat, että

               1)

               Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 8.7.2009 antama tuomio T-225/08 kumotaan

               2)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) 8.4.2008 tekemä päätös (numero R877/2004-4) kumotaan

               3)

               yhteisön tavaramerkki nro 505552 ”ALASKA” on mitätöitävä kokonaan ehdottoman hylkäysperusteen takia

               4)

               vastaaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tällä valituksella haetaan muutosta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomioon, jolla se hylkäsi valittajan kanteen, jonka se oli nostanut sisämarkkinoiden neljännen valituslautakunnan 8.4.2008 tekemästä päätöksestä. Valituslautakunta pysytti tällä päätöksellä mitättömyysosaston ratkaisun, jolla se oli hylännyt valittajan vaatimuksen yhteisön tavaramerkiksi rekisteröidyn kuviomerkin ”ALASKA” mitättömäksi julistamisesta. Valittajan vaatimus kohdistui kaikkiin rekisteröinnin kattamiin luokkaan 32 kuuluviin tavaroihin (kivennäis- ja hiilihappovedet ja muut alkoholittomat juomat; hedelmäjuomat ja hedelmätuoremehut; mehutiivisteet ja muut juomien valmistusaineet).
   Asianosaisten välillä on riitaa ennen kaikkea siitä, onko ehdoton hylkäysperuste olemassa maantieteellisen merkinnän vapaanapitämistarpeen (Freihaltebedürftigkeit) muodossa.
   Valittaja toteaa valitusperusteessaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tulkinnut asetuksen (EY) N:o 40/94 (jäljempänä yhteisön tavaramerkkiasetus) 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa virheellisesti erityisesti oikeuskäytännössä kehitettyjen periaatteiden kannalta.
   Yhteisön tavaramerkkiasetuksen kyseisen säännöksen sanamuodon mukaan yhteisön tavaramerkin rekisteröinnin hylkäämiseen riittää, että tavaramerkki muodostuu yksinomaan sellaisista merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan käyttää elinkeinotoiminnassa osoittamaan niiden tavaroiden, jotka hakemus kattaa, maantieteellistä alkuperää. Tästä ilmenee, että myös maantieteelliset nimitykset, joita yritykset voivat käyttää, on pidettävä maantieteellisinä merkintöinä niitä varten vapaina kyseistä tavararyhmää varten. Yhteisön tavaramerkkiasetuksen kyseisen säännöksen soveltamiseen ei vaadita, että kysymyksessä olisi oltava konkreettinen, ajankohtainen tai vakava vapaanapitämistarve.
   Jos ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin olisi soveltanut yhteisön tavaramerkkiasetuksen 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa ja oikeuskäytännössä kehitettyjä periaatteita tässä asiassa oikeudellisesti virheettömästi, sen olisi pitänyt todeta, että Alaska on Amerikan Yhdysvaltojen suurin juomavesivaranto ja että kohdeyleisön keskuudessa Alaska liitetään yhteen eri muodoissa olevan puhtaan veden luonnollisen paljouden kanssa, että kivennäisvettä valmistetaan Alaskassa taloudellisesti merkittävässä laajuudessa ja että sitä markkinoidaan jo nyt yhteisössä ja että siten on hyvin mahdollista, että sitä myytäisiin lisää. Näin ollen on yksiselitteistä, että kilpailijat voivat tulevaisuudessa käyttää nimitystä ”ALASKA” maantieteellisenä merkintänä.
   Tämän sijasta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin sovelsi yhteisön tavaramerkkiasetuksen 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan säännöstä ja oikeuskäytännön periaatteita oikeudellisesti virheellisesti siten, että se asetti tarkoituksenmukaisuustutkinnan, eli tutkinnan, joka koski sitä, onko Alaskasta tulevan kivennäisveden myynti yhteisössä liiketaloudellisten näkökantojen (kilpailutilanne, kuljetuskustannukset) kannalta mielekästä vai ei, perusteella edellä esitettyjä periaatteita pidemmälle meneviä vaatimuksia. Nämä laajennetut vaatimukset on katsottava 7 artiklan 1 kohdan c alakohdassa olevan säädöksen sanamuodon sisällön ja erityisesti oikeuskäytännössä kehitettyjen periaatteiden sisällön takia liian ankariksi ja ne johtavat liian pitkälle menevään tulkintaan, joka ei ole yhteensopiva yhteisön oikeuden sääntelyn tarkoituksen kanssa.


title: Asia F-133/15: Kanne 12.10.2015 – ZZ v. komissio

text:
               14.12.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 414/45

         Kanne 12.10.2015 – ZZ v. komissio
   (Asia F-133/15)
   (2015/C 414/58)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja M. Velardo)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Komission sen päätöksen kumoaminen, jolla on kurinpitoseuraamuksena pysyvästi alennettu kantajan palkkaluokkaa kahdella palkkaluokalla eturistiriitaa koskevan tutkinnan jälkeen, sekä väitettyä vahinkoa koskeva vahingonkorvausvaatimus.

      Vaatimukset

               —

               10.12.2014 tehty päätös, jolla on kurinpitoseuraamuksena alennettu pysyvästi kantajan palkkaluokka AD 11 palkkaluokkaan AD9 samassa tehtäväryhmässä, on kumottava

               —

               kantajalle on korvattava 1 00  000 euroa pitkittyneestä menettelystä

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-77/07: Kanne 12.2.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Helleenien tasavalta

text:
               24.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/15

         Kanne 12.2.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-77/07)
   (2007/C 69/35)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: G. Zavvos ja W. Wils)

      Vastaaja: Helleenien tasavalta
   Vaatimukset

               —

               Yhteisöjen tuomioistuimen on todettava, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut alkuperäisen taideteoksen tekijän oikeudesta jälleenmyyntikorvaukseen 27.9.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/84/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ainakaan ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

               —

               Helleenien tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Määräaika, jossa direktiivi 2001/84/EY oli pantava täytäntöön sisäisessä oikeudessa, on päättynyt 31.12.2005.

      (1)  EYVL L 272, 13.10.2001, s. 32.


title: Asia T-9/17: Kanne 5.1.2017 – RI v. neuvosto

text:
               6.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 70/24

         Kanne 5.1.2017 – RI v. neuvosto
   (Asia T-9/17)
   (2017/C 070/33)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: RI (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat T. Bontinck ja A. Guillerme)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan neuvoston nimittävän viranomaisen 8.2.2016 tekemän päätöksen olla katsomatta, että kantajan työkyvyttömyys johtui Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 78 artiklan 5 kohdassa tarkoitetusta ammattitaudista

               —

               velvoittamaan Euroopan unionin neuvosto korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu neuvoston työkyvyttömyyslautakunnan ja nimittävän viranomaisen ilmeiseen arviointivirheeseen ja ammattitaudin käsitteen virheelliseen tulkintaan. Kantaja riitauttaa erityisesti kyseisen lautakunnan päätelmät, joiden mukaan

                           —

                           rannekanavaoireyhtymää ei voida pitää ammattitautina

                           —

                           kantajan kyvyttömyyttä palata työhön ei aiheuttanut tämän rannekanavaoireyhtymä vaan monimuotoinen alueellinen kipuoireyhtymä (complex regional pain syndrome eli CPRS), joka kehittyi kantajan vasemman käden leikkaamisen jälkeen.

               2.

               Toinen kanneperuste, joka perustuu perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin, koska työkyvyttömyyslautakunta ei perustellut oikeudellisesti riittävällä tavalla, miksi se jätti huomiotta aikaisemmat lääkärinlausunnot, jotka osoittivat selvästi kantajan ”rannekanavaoireyhtymäksi, jota monimuotoinen alueellinen kipuoireyhtymän vaikeuttaa” luokitellun sairauden työperäisyyden.


title: Asia F-72/11: Kanne 22.7.2011 — ZZ ym. v. komissio

text:
               1.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 290/20

         Kanne 22.7.2011 — ZZ ym. v. komissio
   (Asia F-72/11)
   2011/C 290/28
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: ZZ ym (edustajat: asianajajat L. Levi ja A. Blot)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Niiden päätösten kumoaminen, joilla määritettiin vuosien 2010 ja 2011 ylennyskierroksien palkkaluokkiin AD 13 ja AD 14 ylentämisessä sovellettavat ylennysrajat, vuoden 2010 ylennyskierroksella palkkaluokkiin AD 13 ja AD 14 ylennettyjen virkamiesten luettelon kumoaminen ja komission sellaisen implisiittisen päätöksen kumoaminen, jolla on kieltäydytty ylentämästä useampia virkamiehiä luokkiin AD 12 tai AD 13.

      Vaatimukset

               —

               päätökset, joilla määritettiin vuosien 2010 ja 2011 ylennyskierroksien palkkaluokkiin AD 13 ja AD 14 ylentämisessä sovellettavat ylennysrajat, on kumottava; nämä päätökset julkaistiin hallinnollisissa tiedotteissa n:o 3-2010, n:o 65-2010 ja n:o 76-2010;

               —

               vuoden 2010 ylennyskierroksella palkkaluokkiin AD 13 ja AD 14 ylennettyjen virkamiesten luettelo, joka julkaistiin hallinnollisessa tiedotteessa n:o 65-2010, on kumottava, koska tämä luettelo perustuu lainvastaisiin ylennysrajoihin, ja komission implisiittinen päätös, jolla on kieltäydytty ylentämästä useampia virkamiehiä luokkiin AD 12 tai AD 13, on kumottava;

               —

               kantajien tekemän valituksen hylkäävät päätökset on kumottava tarpeellisilta osin;

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (viides jaosto)  12 päivänä tammikuuta 2006 , asiassa C-107/05: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Suomen tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2003/87/EY — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               11.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 60/10

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (viides jaosto)
   12 päivänä tammikuuta 2006,
   asiassa C-107/05: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Suomen tasavalta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2003/87/EY - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2006/C 60/21)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi
   Asiassa C-107/05, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 3.3.2005, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään U. Wölker ja P. Aalto) vastaan Suomen tasavalta, (asiamiehenään A. Guimaraes–Purokoski), yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Makarczyk sekä tuomarit G. Arestis ja J. Klučka (esittelevä tuomari), julkisasiamies: C. Stix-Hackl, kirjaaja: R. Grass, on antanut 12.1.2006 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Suomen tasavalta ei ole noudattanut kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole Ahvenanmaan maakunnan osalta antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Suomen tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 93, 16.4.2005.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (ensimmäinen jaosto) 14 päivänä lokakuuta 2004, asiassa C-143/03, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 28 artikla — Kansallinen sääntely, jonka mukaisessa järjestelmässä alakalipattereissa on käytettävä tiettyjä merkintöjä)

text:
               4.12.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 300/19

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (ensimmäinen jaosto)
   14 päivänä lokakuuta 2004,
   asiassa C-143/03, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian tasavalta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - EY 28 artikla - Kansallinen sääntely, jonka mukaisessa järjestelmässä alakalipattereissa on käytettävä tiettyjä merkintöjä)
   (2004/C 300/38)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asiassa C-143/03, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 28.3.2003, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään L. Visaggio ja R. Amorosi), vastaan Italian tasavalta (asiamiehenään I. M. Braguglia, avustajanaan P. Gentili), yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann, sekä tuomarit N. Colneric (esittelevä tuomari), J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič ja E. Levits, julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: R. Grass, on antanut 14.10.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Italian tasavalta on laiminlyönyt EY 28 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se on velvoittanut käyttämään mangaanioksidia sisältävissä alkalipattereissa, joissa on alle 0,0005 % painoprosenttia elohopeaa, merkintää, jossa osoitetaan raskasmetallipitoisuus.

               2)

               Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 135, 7.6.2003.


title: Asia C-552/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 22.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 6 de Bilbao – Espanja) – Grupo Hospitalario Quirón SA v. Departamento de Sanidad del Gobierno Vasco ja Instituto de Religiosas Siervas de Jesús de la Caridad (Ennakkoratkaisupyyntö — Julkiset palveluhankinnat — Direktiivi 2004/18/EY — 23 artiklan 2 kohta — Julkisten terveydenhoitopalvelujen hoitaminen — Julkisille sairaaloille kuuluvien terveydenhoitopalvelujen suorittaminen yksityisissä laitoksissa — Vaatimus palvelun suorittamisesta tietyssä kunnassa)

text:
               14.12.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 414/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 22.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 6 de Bilbao – Espanja) – Grupo Hospitalario Quirón SA v. Departamento de Sanidad del Gobierno Vasco ja Instituto de Religiosas Siervas de Jesús de la Caridad
   (Asia C-552/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Julkiset palveluhankinnat - Direktiivi 2004/18/EY - 23 artiklan 2 kohta - Julkisten terveydenhoitopalvelujen hoitaminen - Julkisille sairaaloille kuuluvien terveydenhoitopalvelujen suorittaminen yksityisissä laitoksissa - Vaatimus palvelun suorittamisesta tietyssä kunnassa))
   (2015/C 414/02)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 6 de Bilbao

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Grupo Hospitalario Quirón SA

      Vastapuolet: Departamento de Sanidad del Gobierno Vasco ja Instituto de Religiosas Siervas de Jesús de la Caridad

      Tuomiolauselma

   Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY 23 artiklan 2 kohta on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle terveydenhoitopalvelujen tarjoamista koskevia julkisia hankintasopimuksia koskevissa ilmoituksissa teknisenä eritelmänä asetetulle vaatimukselle, jonka mukaan tarjouspyynnön kohteena olevat terveydenhoitopalvelut on suoritettava yksityissairaaloissa, jotka sijaitsevat yksinomaan tietyssä kunnassa, joka voi olla muu kuin se, jossa kyseessä olevia palveluja käyttävien potilaiden kotipaikka on, koska kyseinen vaatimus sulkee automaattisesti pois tarjoajat, jotka eivät voi suorittaa näitä palveluja tällaisessa tässä kunnassa sijaitsevassa sairaalassa, vaikka ne täyttävät kaikki muut näissä tarjouspyynnöissä asetetut vaatimukset.

      (1)  EUVL C 24, 25.1.2014.


title: Asian C-272/96 poistaminen rekisteristä

text:
28.6.97            FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                             N:o C 199/21
        Asian C-202/96 ( ! ) poistaminen rekisteristä                      Asian C-273/96 (') poistaminen rekisteristä
                        ( 97/C 199/55 )                                                  ( 97/C 199/58 )
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen neljännen jaoston pu          Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 7.3.1997
heenjohtajan 13.3.1997 antamalla määräyksellä tuomiois           antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on
tuimen rekisteristä on poistettu asia C-202/96 (Tribunal          poistettu asia C-273/96 ( Pretura circondariale di Roma,
administratif de Paris'n esittämä ennakkoratkaisupyyntö ),        sezione distaccata di Tivolin esittämä ennakkoratkaisu
Societe des Laboratoires Valda vastaan Fonds d'interven
                                                                  pyyntö ), rikosoikeudenkäynti Bartolomeo Terranovaa vas
tion et de regularisation du marche du sucre ( FIRS ).            taan .
(') EYVL N:o C 233 , 10.8.1996 .                                  O EYVL N:o C 294 , 5.10.1996 .
         Asian C-271/96 (') poistaminen rekisteristä
                                                                           Asian C-295/96 (') poistaminen rekisteristä
                         ( 97/C 199/56
                                                                                ( 97/C 199/59
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 7.3.1997
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 17.3.1997
poistettu asia C-271 /96 ( Pretura circondariale di Roma ,        antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on pois
sezione distaccata di Tivolin esittämä ennakkoratkaisu           tettu asia C-295/96, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
pyyntö ), rikosoikeudenkäynti Antonio Nardia vastaan.             Belgian kuningaskunta .
(') EYVL N:o C 294 , 5.10.1996 .                                  (M EYVL N:o C 318 , 26.10.1996 .
         Asian C-272/96 ( 1 ) poistaminen rekisteristä                     Asian C-296/96 (') poistaminen rekisteristä
                         ( 97/C 199/57 )                                                 ( 97/C 199/60 )
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 7.3.1997
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 7.3.1997
                                                                  antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on
poistettu asia C-272/96 ( Pretura circondariale di Roma,
sezione distaccata di Tivolin esittämä ennakkoratkaisu           poistettu asia C-296/96 ( Pretura circondariale di Roma ,
                                                                  sezione distaccata di Castelnuovo di Porton esittämä en
pyyntö ), rikosoikeudenkäynti Alfredo Cipriania vastaan .
                                                                  nakkoratkaisupyyntö ), rikosoikeudenkäynti Giancarlo Pez
                                                                  zolaa vastaan .
(') EYVL N:o C 294, 5.10.1996 .
                                                                  O EYVL N:o C 318 , 26.10.1996 .


title: Asia F-118/14: Virkamiestuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 16.12.2015 – Bärwinkel v. neuvosto (Henkilöstö — Virkamiehet — Henkilöstösääntöjen uudistus — Virkatyyppeihin luokittelua koskevat siirtymäsäännökset — Henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 30 artiklan 3 kohta — Asianomaiselle vastaisen toimen käsite — Päätös, jolla tiettyjen virkamiesten katsotaan hoitavan erityistehtäviä — Kantajan nimen sisällyttämättä jättäminen ensimmäiseen luetteloon niistä 34 virkamiehestä, joiden katsotaan hoitavan erityistehtäviä — Oikeudenkäyntiä edeltäneeseen vaiheeseen liittyvät vaatimukset — Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valitusta ei ole tehty — Työjärjestyksen 81 artikla)

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/99

         Virkamiestuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 16.12.2015 – Bärwinkel v. neuvosto
   (Asia F-118/14) (1)

   ((Henkilöstö - Virkamiehet - Henkilöstösääntöjen uudistus - Virkatyyppeihin luokittelua koskevat siirtymäsäännökset - Henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 30 artiklan 3 kohta - Asianomaiselle vastaisen toimen käsite - Päätös, jolla tiettyjen virkamiesten katsotaan hoitavan erityistehtäviä - Kantajan nimen sisällyttämättä jättäminen ensimmäiseen luetteloon niistä 34 virkamiehestä, joiden katsotaan hoitavan erityistehtäviä - Oikeudenkäyntiä edeltäneeseen vaiheeseen liittyvät vaatimukset - Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valitusta ei ole tehty - Työjärjestyksen 81 artikla))
   (2016/C 048/114)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Wolfgang Bärwinkel (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja M. Casado García-Hirschfeld)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi M. Bauer ja E. Rebasti, sittemmin M. Bauer ja M. Veiga)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Neuvoston sellaisten päätösten kumoaminen, jotka koskevat niiden palkkaluokkiin AD 9 – AD 14 kuuluvien virkamiesten määräämistä, jotka toimivat tehtävissä, joiden katsotaan sisältävän erityistehtäviä, virkatyyppiin ”yksikönpäällikkö tai vastaava” tai ”neuvonantaja tai vastaava” ennen 31.12.2015 ja joissa kantajaa ei sijoiteta niiden virkamiesten joukkoon, joita kyseinen määräys koskee.

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 26, 26.1.2015, s. 48.


title: Asia C-580/08 P: Valitus, jonka Devrajan Srinivasan on tehnyt 24.12.2008 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-196/08, Srinivasan v. oikeusasiamies, 3.11.2008 antamasta tuomiosta

text:
               7.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 267/24

         Valitus, jonka Devrajan Srinivasan on tehnyt 24.12.2008 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-196/08, Srinivasan v. oikeusasiamies, 3.11.2008 antamasta tuomiosta
   (Asia C-580/08 P)
   2009/C 267/43
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Devrajan Srinivasan (edustaja: solicitor J. Morton)

      Muu osapuoli: Euroopan oikeusasiamies
   Yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto) jätti 25.6.2009 antamallaan määräyksellä valituksen tutkimatta.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (toinen jaosto) 20 päivänä tammikuuta 2005, asiassa C-296/03 (Conseil d'État'n esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Glaxosmithkline SA vastaan Belgian valtio (Direktiivi 89/105/ETY — Ihmisille tarkoitetut lääkkeet — Hakemus sisällyttämisestä korvattavien lääkkeiden luetteloon — Vastauksen antamista varten tarkoitetun määräajan luonne — Sitovuus — Määräajan ylittämisen seuraamukset sellaisessa tapauksessa, että kielteinen päätös kumotaan)

text:
               5.3.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 57/9

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (toinen jaosto)
   20 päivänä tammikuuta 2005,
   asiassa C-296/03 (Conseil d'État'n esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Glaxosmithkline SA vastaan Belgian valtio (1)

   (Direktiivi 89/105/ETY - Ihmisille tarkoitetut lääkkeet - Hakemus sisällyttämisestä korvattavien lääkkeiden luetteloon - Vastauksen antamista varten tarkoitetun määräajan luonne - Sitovuus - Määräajan ylittämisen seuraamukset sellaisessa tapauksessa, että kielteinen päätös kumotaan)
   (2005/C 57/16)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa C-296/03, jossa on ollut kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Conseil d'État (Belgia) on esittänyt 27.6.2003 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 8.7.2003, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa Glaxosmithkline SA vastaan Belgian valtio, yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit R. Silva de Lapuerta (esittelevä tuomari), C. Gulmann, P. Kūris ja G. Arestis, julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M. Múgica Arzamendi, on antanut 20.1.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden hintojen sääntelytoimenpiteiden avoimuudesta ja niiden soveltamisesta kansallisissa sairausvakuutusjärjestelmissä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/105/ETY 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa vahvistettu määräaika on sitova määräaika, jota kansallisilla viranomaisilla ei ole oikeutta ylittää.

               2)

               Jäsenvaltioiden asiana on määrittää, estääkö direktiivin 89/105 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun määräajan ylittäminen sen, että toimivaltaiset viranomaiset tosiasiallisesti tekevät uuden päätöksen silloin, kun tuomioistuin on kumonnut aiemman päätöksen, kuitenkin siten, että tällaista mahdollisuutta on käytettävä kohtuullisessa määräajassa, joka ei missään tapauksessa saa ylittää mainitussa artiklassa säädettyä määräaikaa.

      (1)  EUVL C 213, 6.9.2003.


title: Asia T-346/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 13.11.2008 — Duro Sweden v. SMHV (EASYCOVER) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin EASYCOVER rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta — Asetuksen N:o 40/94 73 artikla)

text:
               10.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/28

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 13.11.2008 — Duro Sweden v. SMHV (EASYCOVER)
   (Asia T-346/07) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin EASYCOVER rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta - Asetuksen N:o 40/94 73 artikla)
   (2009/C 6/57)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Duro Sweden AB (Gävle, Ruotsi) (edustaja: solicitor R. Bird)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamiehet: P. Bullock ja D. Botis)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 3.7.2007 tekemästä päätöksestä (asia R 1065/2005-4), joka koskee sanamerkin EASYCOVER rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi
   Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 3.7.2007 tekemä päätös (asia R 1065/2005-4) hylätään siltä osin kuin se koskee ryhmään ”muistomerkit, ei metalliset” kuuluvia tavaroita.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Duro Sweden AB vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja kolmesta neljäsosasta SMHV:n oikeudenkäyntikuluista. SMHV vastaa neljäsosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 269, 10.11.2007.


title: Asia C-39/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Gerechtshof Amsterdam (Alankomaat) on esittänyt 25.1.2013 — Inspecteur van de Belastingdienst Noord/kantoor Groningen v. SCA Group Holding BV

text:
               27.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Gerechtshof Amsterdam (Alankomaat) on esittänyt 25.1.2013 — Inspecteur van de Belastingdienst Noord/kantoor Groningen v. SCA Group Holding BV
   (Asia C-39/13)
   2013/C 123/11
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Gerechtshof Amsterdam

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Inspecteur van de Belastingdienst Noord/kantoor Groningen

      Vastapuoli: SCA Group Holding BV

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Rajoitetaanko EY 43 ja EY 48 artiklassa tarkoitettua sijoittautumisvapautta sillä, ettei asianosaisen Alankomaissa asuvien (tytäryhtiön) tytäryhtiön tytäryhtiöiden Alphabet Holdingin, HP Holdingin ja Alpha Holdingin liiketoimintaan ja varoihin sovelleta Alankomaiden verotuksellista yksikköä koskevaa järjestelmää?
               Onko tässä yhteydessä Alankomaiden verotuksellista yksikköä koskevassa järjestelmässä asetettujen tavoitteiden [– –] kannalta (tytäryhtiön) tytäryhtiön tytäryhtiöiden Alphabet Holdingin, HP Holdingin ja Alpha Holdingin tilanne objektiivisesti rinnastettavissa [– –] i) sellaisten Alankomaissa asuvien yhtiöiden tilanteeseen, jotka ovat Alankomaissa asuvan väliyhtiön (tytäryhtiön) tytäryhtiöitä, kun kyseinen väliyhtiö ei ole hakeutunut samaan verotukselliseen yksikköön Alankomaissa asuvan emoyhtiönsä kanssa, ja jotka eivät siten tytäryhtiön tytäryhtiönä Alphabet Holdingin, HP Holdingin ja Alpha Holdingin tavoin voi päästä verotuksellista yksikköä koskevan järjestelmän piiriin ainoastaan emoyhtiön emoyhtiön kanssa, tai ii) sellaisten Alankomaissa asuvien tytäryhtiön tytäryhtiöiden tilanteeseen, jotka ovat hakeutuneet yhdessä Alankomaissa asuvan emo- tai väliyhtiön kanssa sisällytettäviksi samaan verotukselliseen yksikköön niiden Alankomaissa asuvan (emoyhtiön) emoyhtiön kanssa ja joiden liiketoiminnat ja varat kuuluvat siten Alphabet Holdingista, HP Holdingista ja Alpha Holdingista poiketen verojen konsolidoinnin piiriin?

               2)

               Onko ensimmäisen kysymyksen i kohtaan annettavan vastauksen kannalta merkityksellistä [– –], jos asianosaiset kotimaiset yhtiöt omistaa toisessa jäsenvaltiossa asuva yksi väliyhtiö (joka on konsernirakenteessa ylemmällä tasolla) tai kaksi (tai useampi) — kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa asuvaa — väliyhtiötä (jotka ovat kaksi tasoa tai sitä ylempänä konsernirakenteessa), kuten tässä tapauksessa Alphabet Holdingin, HP Holdingin ja Alpha Holdingin kohdalla?

               3)

               Jos ensimmäisen kysymyksen i kohtaan vastataan myöntävästi, voidaanko kyseinen rajoitus oikeuttaa yleisen edun kannalta pakottavilla syillä, kuten verotuksen johdonmukaisuuden säilyttämisen välttämättömyydellä, mukaan lukien tappioiden yksipuolisen ja kahdenvälisen kaksinkertaisen käyttämisen välttäminen [– –]?
               Onko tässä yhteydessä merkityksellistä se, että tämä nimenomainen tapaus ei koske tappioiden käyttämistä kahteen kertaan [– –]?

               4)

               Jos kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko rajoitus oikeasuhteinen [– –]?


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 9 päivänä lokakuuta 2001 yhdistetyissä asioissa C-80/99-C-82/99, (Verwaltungsgericht Frankfurt am Mainin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Ernst-Otto Flemmer (C-80/99), Renate Christoffel (C-81/99) vastaan Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio ja Marike Leitensdorfer (C-82/99) vastaan Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Maidontuottajat – Kaupan pitämisestä luopumista koskeva sitoumus – Maitokiintiöjärjestelmän ulkopuolelle jääminen – Korvaus – Sĳaantulo – Sopimukseen perustuva kiinteä korvaus – Asetus N:o 2187/93 – Toimivaltainen tuomioistuin – Sovellettava lainsäädäntö)

text:
C 331/2                  FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            24.11.2001
misesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen                 sopimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY 234 artikla) nojalla
määräytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun                    yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kan-
kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145,                    sallisessa tuomioistuimessa vireillä olevissa asioissa Ernst-
s. 1) 13 artiklan B kohdan b alakohdan tulkinnasta, yhteisöjen             Otto Flemmer (C-80/99), Renate Christoffel (C-81/99) vastaan
tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston               Euroopan unionin neuvosto, Euroopan yhteisöjen komissio,
puheenjohtaja F. Macken sekä tuomarit N. Colneric (esittelevä              edustajanaan: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernäh-
tuomari), C. Gulmann, J.-P. Puissochet ja R. Schintgen, julkis-            rung, ja Marike Leitensdorfer (C-82/99) vastaan Bundesanstalt
asiamies: A. Tizzano, kirjaaja: osastopäällikkö D. Louterman-              für Landwirtschaft und Ernährung, ennakkoratkaisun EY:n
Hubeau, on antanut 9.10.2001 tuomion, jonka tuomiolausel-                  perustamissopimuksen 215 artiklan toisen kohdan ja 178 ar-
ma on seuraava:                                                            tiklan (joista on tullut EY 288 artiklan toinen kohta ja EY
                                                                           235 artikla) ja tietyille maidon tai maitotuotteiden tuottajille,
1)    Sellainen henkilö, jolla ei alkujaan ole oikeutta kiinteistöön ja    jotka eivät ole voineet tilapäisesti harjoittaa toimintaansa,
      joka tekee kiinteistön omistajan kanssa sopimuksen kiinteistön       tarjottavasta korvauksesta 22 päivänä heinäkuuta 1993 anne-
      vuokrauksesta ja/tai hyväksyy kiinteistöä koskevan vuokrasopi-       tun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2187/93 (EYVL L 196,
      muksen omistajan maksamaa rahasummaa vastaan, ei suorita             s. 6) tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin, toiminen kokoonpa-
      jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaista-          nossa: presidentti G. C. Rodrı́guez Iglesias, jaostojen puheen-
      misesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen           johtajat P. Jann, F. Macken, N. Colneric (esittelevä tuomari) ja
      määräytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun              S. von Bahr, sekä tuomarit A. La Pergola, J.-P. Puissochet,
      kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan               L. Sevón, M. Wathelet, V. Skouris ja J. N. Cunha Rodrigues,
      B kohdan b alakohdassa tarkoitettua palvelua.                        julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja: R. Grass, on antanut
                                                                           9.10.2001 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
2)    Sellaisen henkilön suoritus, jolla ei alkujaan ole oikeutta
      kiinteistöön ja joka tekee kiinteistön omistajan maksamaa
      rahasummaa vastaan pääasiassa esillä olevan kaltaisen optioso-
      pimuksen kiinteistön vuokrauksesta sellaisin ehdoin, että kysei-
      nen summa pidetään erityistilillä vakuutena optiosopimuksesta
      johtuvien velvoitteiden noudattamisesta, ja joka myöhemmin           1)     EY:n perustamissopimuksen 215 artiklan toista kohtaa ja
      käyttää optiosopimuksen mukaiset optiot ja hyväksyy kiinteistöä             178 artiklaa (joista on tullut EY 288 artiklan toinen kohta ja
      koskevat vuokrasopimukset erityistilillä nimissään vakuutena                EY 235 artikla) on tulkittava siten, ettei niissä anneta
      olevan rahasumman vapauttamista vastaan, ei missään vai-                    yhteisöjen tuomioistuimelle toimivaltaa ratkaista riitoja, jotka
      heessa suorita direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan B kohdan                  johtuvat toimivaltaisen kansallisen viranomaisen neuvoston ja
      b alakohdassa tarkoitettua palvelua.                                        komission nimissä ja lukuun tietyille maidon tai maitotuottei-
                                                                                den tuottajille, jotka eivät ole voineet tilapäisesti harjoittaa
                                                                                toimintaansa, tarjottavasta korvauksesta 22 päivänä heinäkuu-
(1) EYVL C 20, 23.1.1999.                                                         ta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2187/93
                                                                                mukaisesti tekemistä korvaussopimuksista.
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                    9 päivänä lokakuuta 2001                               2)     Koska asetuksessa N:o 2187/93 ei ole tätä koskevia säännök-
                                                                                siä, sen mukaan tehtyihin korvaussopimuksiin sovelletaan
yhdistetyissä asioissa C-80/99-C-82/99, (Verwaltungsge-                           kansallisen oikeuden sääntöjä, edellyttäen, että näiden sääntöjen
richt Frankfurt am Mainin esittämä ennakkoratkaisupyyn-                           soveltaminen ei vaikuta yhteisön oikeuden ulottuvuuteen ja
tö), Ernst-Otto Flemmer (C-80/99), Renate Christoffel                             tehokkuuteen.
(C-81/99) vastaan Euroopan unionin neuvosto ja Euroo-
pan yhteisöjen komissio ja Marike Leitensdorfer
(C-82/99) vastaan Bundesanstalt für Landwirtschaft und
                             Ernährung (1)                                 3)     Yhteisön oikeuden vastaista ei ole, että kyseessä olevan jäsenval-
                                                                                tion sisäisessä oikeusjärjestyksessä voimassa olevaa luottamuk-
(Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Maidontuottajat –
                                                                                sensuojan periaatetta sovelletaan arvioitaessa kansallisten vi-
Kaupan pitämisestä luopumista koskeva sitoumus – Maito-
                                                                                ranomaisten neuvoston ja komission nimissä ja lukuun tehtyjen
kiintiöjärjestelmän ulkopuolelle jääminen – Korvaus – Si-
                                                                                sopimusten ulottuvuutta edellyttäen, että myös yhteisön etu
jaantulo – Sopimukseen perustuva kiinteä korvaus – Asetus
                                                                                otetaan huomioon.
N:o 2187/93 – Toimivaltainen tuomioistuin – Sovellettava
                             lainsäädäntö)
                           (2001/C 331/03)
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                          (1) EYVL C 121, 1.5.1999.
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Yhdistetyissä asioissa C-80/99-C-82/99, jonka Verwaltungsge-
richt Frankfurt am Main (Saksa) on saattanut EY:n perustamis-


title: Asia T-251/13: Kanne 6.5.2013 — Gemeente Nijmegen v. komissio

text:
               29.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 189/27

         Kanne 6.5.2013 — Gemeente Nijmegen v. komissio
   (Asia T-251/13)
   2013/C 189/57
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Gemeente Nijmegen (Nijmegen, Alankomaat) (edustajat: asianajajat H. Janssen ja S. van der Heul)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 6.3.2013 tehdyn komission päätöksen C(2013) 1152 lopullinen siltä osin kuin päätös koskee väitettyä Gemeenten tukea NEC:lle

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Gemeente Nijmegen (Nijmegenin kunta) rakensi vuonna 2003 Goffertparkiin Goffert Stadion -jalkapallostadionin viereen monikäyttöisen De Eendracht -nimisen urheiluhallikompleksin. Sekä Goffert Stadion että De Eendracht ovat vuokralla paikallisella ammattilaisjalkapalloseuralla NEC:llä. De Eendrachtia koskevassa vuokrasopimuksessa on muun muassa sovittu NEC:n oikeudesta ostaa De Eendracht.
   Vuoden 2009 puolivälissä kyseinen kunta laati suunnitelman, jonka mukaan suuri osa Goffertparkista muutetaan huippu-urheilu- ja innovaatiopuistoksi (Topsport- en Innovatiepark (TIP)). Nimenomaisena tarkoituksena oli muun muassa sisällyttää nykyiset (tosin laajennettavat) Goffert Stadion ja De Eendracht kyseiseen puistoon.
   Vuosina 2008 ja 2009 NEC ilmoitti kunnalle haluavansa käyttää oikeutta ostaa De Eendracht kunnalta. Tämä oli vastoin suunnitelmia, jotka kunnalla oli mainitun puiston osalta. NEC vaikutti olevan valmis luopumaan maksua vastaan oikeudesta ostaa De Eendracht. Riippumattoman arvioinnin perusteella lunastushinnaksi vahvistettiin 2,22 miljoonaa euroa. Kunta maksoi tämän summan NEC:lle.
   Komissio päätti 6.3.2013 tekemällään päätöksellä aloittaa SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn, jonka yhteydessä se, että kunta on lunastanut De Eendrachtia koskevan osto-oikeuden, on katsottu SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuksi valtiontueksi. Kunta on riitauttanut tämän päätöksen.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu yhdenvertaisuusperiaatteen ja oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamiseen, koska riidanalaisessa päätöksessä ei perustella, miksi siinä jätetään huomiotta, että kunta on soveltanut maa-alueiden kauppoja koskevaa komission tiedonantoa (1) arvioidessaan De Eendrachtia koskevan osto-oikeuden arvoa.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu komission toimivallan ylittymiseen, oikeudelliseen virheeseen, ilmeiseen arviointivirheeseen ja/tai perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin, koska riidanalaisen päätöksen mukaan De Eendrachtia koskevan osto-oikeuden lunastus on SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea tai SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukaisen muodollisen tutkintamenettelyn aloittamiselle on joka tapauksessa riittävä peruste.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevan kohtuullisen määräajan noudattamatta jättämiseen, oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamiseen, menettelymääräysten rikkomiseen ja/tai oikeussääntöjen virheelliseen soveltamiseen.

      (1)  Komission tiedonanto julkisten viranomaisten tekemiin maa-alueita ja rakennuksia koskeviin kauppoihin sisältyvistä tuista (EUVL 1997, C 209, s. 3).


title: Asia C-94/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto)  16.3.2006  (Bundesverwaltungsgerichtin esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Emsland-Stärke GmbH v. Landwirtschaftskammer Hannover (Yhteinen maatalouspolitiikka — Asetus (EY) N:o 97/95 — Tärkkelystä tuottaville yrityksille suoritetut palkkiot — Myöntämisedellytykset — Seuraamukset — Oikeasuhteisuus — Asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95 — Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaaminen)

text:
               3.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/25

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16.3.2006 (Bundesverwaltungsgerichtin esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Emsland-Stärke GmbH v. Landwirtschaftskammer Hannover
   (Asia C-94/05) (1)

   (Yhteinen maatalouspolitiikka - Asetus (EY) N:o 97/95 - Tärkkelystä tuottaville yrityksille suoritetut palkkiot - Myöntämisedellytykset - Seuraamukset - Oikeasuhteisuus - Asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95 - Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaaminen)
   (2006/C 131/44)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Bundesverwaltungsgericht
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Emsland-Stärke GmbH

      Vastaaja: Landwirtschaftskammer Hannover
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesverwaltungsgericht — Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1766/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä perunantuottajille maksettavan vähimmäishinnan ja tasausmaksun osalta sekä perunatärkkelystuotannon kiintiöjärjestelmästä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1868/94 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 17 päivänä tammikuuta 1995 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 97/95 (EYVL L 16, s. 3), sellaisena kuin se on muutettuna 24.6.1996 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1125/96 (EYVL L 150, s. 1), 13 artiklan 4 kohdan tulkinta — Palkkion myöntämisedellytykset — Viljelysopimus, joka on tehty yhtäältä tärkkelystä tuottavan yrityksen ja toisaalta ei tuottajan vaan sellaisen toimijan välillä, joka hankkii perunat suoraan tai välillisesti tuottajilta — Seuraamukset
   Tuomiolauselma

               1)

               Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1766/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä perunantuottajille maksettavan vähimmäishinnan ja tasausmaksun osalta sekä perunatärkkelystuotannon kiintiöjärjestelmästä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1868/94 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 17 päivänä tammikuuta 1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 97/95, sellaisena kuin se on muutettuna 24.6.1996 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1125/96, 13 artiklan 4 kohdassa säädettyä seuraamusta sovelletaan tärkkelystä tuottavaan yritykseen, joka — ilman, että olisi tarpeen, että se on ylittänyt sille myönnetyn alakiintiön — hankkii perunoita toimijalta, joka hankki niitä suoraan tai välillisesti tuottajilta, ja näin on myös silloin, kun tärkkelystä tuottavan yrityksen ja kyseessä olevan toimijan välillä on tehty osto- ja toimitussopimus, jonka mainitun sopimuksen osapuolet ovat nimenneet ”viljelysopimukseksi” ja jonka kansallinen toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt tällaiseksi sopimukseksi mainitun asetuksen 4 artiklan 2 kohdan yhteydessä mutta jota ei voida pitää viljelysopimuksena tämän saman asetuksen 1 artiklan d ja e alakohdassa tarkoitetulla tavalla.

               2)

               Toisen kysymyksen ensimmäisen osan tutkinnassa ei ole tullut esille sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat asetuksen N:o 97/95, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1125/96, 13 artiklan 4 kohdan pätevyyteen oikeusvarmuuden periaatteen kannalta.

               3)

               Toisen kysymyksen toisen osan tutkinnassa ei ole tullut esille sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat asetuksen N:o 97/95, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1125/96, 13 artiklan 4 kohdan pätevyyteen Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 2 artiklan 1 ja 3 kohdassa tarkoitetun suhteellisuusperiaatteen kannalta.

               4)

               Sillä seikalla, että kansallinen toimivaltainen viranomainen on ollut tietoinen siitä, että tärkkelystä tuottava yritys hankki perunat toimijalta, joka hankki ne suoraan tai välillisesti tuottajilta, ei ole vaikutusta väärinkäytöksen luokitteluun asetuksen N:o 2988/95 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla ”huolimattomuudesta johtuvaksi”, eikä sillä näin ollen ole vaikutusta asetuksen N:o 97/95, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1125/96, 13 artiklan 4 kohdassa säädetyn seuraamuksen soveltamiseen mainittuun tärkkelystä tuottavaan yritykseen.

      (1)  EUVL C 93, 16.4.2005.