title: Asia T-433/10 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.12.2011 — Allen ym. v. komissio (Muutoksenhaku — Yhteisyrityksen JET henkilöstö — Muun kuin väliaikaisen toimihenkilön aseman soveltaminen — Kärsityn aineellisen vahingon korvaaminen — Kanteen nostamisen määräaika — Myöhässä nostettu kanne — Kohtuullinen määräaika)

text:
               4.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.12.2011 — Allen ym. v. komissio
   (Asia T-433/10 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Yhteisyrityksen JET henkilöstö - Muun kuin väliaikaisen toimihenkilön aseman soveltaminen - Kärsityn aineellisen vahingon korvaaminen - Kanteen nostamisen määräaika - Myöhässä nostettu kanne - Kohtuullinen määräaika)
   2012/C 32/48
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittajat: John Allen (Horspath, Yhdistynyt kuningaskunta) ja 109 muuta valittajaa, joiden nimet luetellaan tuomion liitteessä (edustajat: K. Lasok, QC ja barrister B. Lask)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja D. Martin)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen asiassa F-103/09, Allen ym. v. komissio, 13.7.2010 antamasta määräyksestä (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) tehty valitus, jossa vaaditaan, että tämä määräys on kumottava

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               John Allen ja 109 muuta valittajaa, joiden nimet luetellaan liitteessä, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan Euroopan komissiolle tästä muutoksenhausta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 317, 20.11.2010.


title: Asia T-26/14 P: Valitus, jonka Peter Schönberger on tehnyt 8.1.2014 virkamiestuomioistuimen asiassa F-14/12, Schönberger v. tilintarkastustuomioistuin, 5.11.2013 antamasta tuomiosta

text:
               29.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 93/26

         Valitus, jonka Peter Schönberger on tehnyt 8.1.2014 virkamiestuomioistuimen asiassa F-14/12, Schönberger v. tilintarkastustuomioistuin, 5.11.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia T-26/14 P)
   2014/C 93/45
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Peter Schönberger (Luxemburg, Luxemburg) (edustaja: Rechtsanwalt O. Mader)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin tilintarkastustuomioistuin

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan virkamiestuomioistuimen asiassa F-14/12, Schönberger vastaan tilintarkastustuomioistuin, 5.11.2013 antaman tuomion

               —

               hyväksymään kantajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa seitsemään valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste: Valittajan mukaan virkamiestuomioistuin ei lausunut ensimmäisestä kanneperusteesta, jonka mukaan vuoden 2011 ylennyskierroksella avoinna olleiden vain kolmen ylennykseen soveltuvan viran määrä oli kymmenen virkaa pienempi kuin henkilöstösäännöissä vuosille 2007–2011 säädetty viiden vuoden keskiarvo

               2)

               Toinen valitusperuste: Valittaja väittää, että valituksenalaisessa tuomiossa vääristellään asianosaisten asemaa, kun siinä todetaan, että vuodet 2010–2014 muodostavat riidanalaisen viiden vuoden ajanjakson

               3)

               Kolmas valitusperuste: Valittaja väittää, että sen puolustautumisoikeuksia on loukattu, koska hänelle ei annettu mahdollisuutta ottaa kantaa virkamiestuomioistuimen merkitykselliseksi katsomaan viiden vuoden ajanjaksoon.

               4)

               Neljäs valitusperuste: Valittaja vetoaa perustelujen puuttumiseen siltä osin kuin valituksenalaisessa tuomiossa ei perustella, miksi viiteajanjaksoksi on otettava viiden vuoden ajanjakso 2010–2014.

               5)

               Viides valitusperuste: Valittajan mukaan virkamiestuomioistuimen tulkinta henkilöstösäännöistä on vastoin lainsäätäjän selvästi ilmaisemaa tahtoa aloittaa uusi viiden vuoden ajanjakso vuonna 2014.

               6)

               Kuudes valitusperuste: Valittaja väittää, että virkamiestuomioistuin loukkasi perustellun luottamuksen periaatetta, koska se nojautui tuomiossaan sellaiseen henkilöstösääntöjen tulkintaan, jonka vastaaja oli nimenomaisesti hylännyt.

               7)

               Seitsemäs valitusperuste: Valittaja väittää, että yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on sovellettu virheellisesti ja toisin kuin vakiintuneessa oikeuskäytännössä.


title: Asia T-400/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.11.2008 — GretagMacbeth v. SMHV (24 värillisen neliön yhdistelmä) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus yhteisön värimerkiksi — 24 värillisen neliön yhdistelmä — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               10.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/29

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.11.2008 — GretagMacbeth v. SMHV (24 värillisen neliön yhdistelmä)
   (Asia T-400/07) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus yhteisön värimerkiksi - 24 värillisen neliön yhdistelmä - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   (2009/C 6/59)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: GretagMacbeth LLC (New Windsor, New York, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja J. Weiser)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: G. Schneider)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kumoamiskanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 30.8.2007 tekemästä päätöksestä (asia R 30/2007-4), joka koskee hakemusta 24 värillisestä neliöstä muodostuvan värimerkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi.
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               GretagMacbeth LLC velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 315, 22.12.2007.


title: Asia C-649/15 P: Valitus, jonka TV2/Danmark A/S on tehnyt 3.12.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-674/11, TV2/Danmark v. komissio, 24.9.2015 antamasta tuomiosta

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/23

         Valitus, jonka TV2/Danmark A/S on tehnyt 3.12.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-674/11, TV2/Danmark v. komissio, 24.9.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-649/15 P)
   (2016/C 048/29)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Asianosaiset

      Valittaja: TV2/Danmark A/S (edustaja: advokat O. Koktvedgaard)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio, Tanskan kuningaskunta ja Viasat Broadcasting UK Ltd

      Vaatimukset

               —

               Valituksenalainen tuomio on kumottava siltä osin kuin siinä asetutaan komission puolelle TV2:n pääasiallisen vaatimuksen osalta. Unionin tuomioistuimen on ratkaistava asia ja kumottava riidanalainen päätös siltä osin kuin siinä todetaan, että tutkittavat toimenpiteet ovat SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Toissijaisesti asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen uudelleen käsittelyä varten.

               —

               Valituksenalainen tuomio on kumottava siltä osin kuin siinä asetutaan komission puolelle TV2:n toissijaisen vaatimuksen toisen osan osalta. Unionin tuomioistuimen on ratkaistava asia ja kumottava riidanalainen päätös siltä osin kuin siinä todetaan, että lupamaksuun perustuvat tulot, jotka siirrettiin TV2:lle vuosina 1997–2002 ja jotka ohjattiin tämän jälkeen aluetoimituksille, ovat TV2:lle myönnettyä valtiontukea. Toissijaisesti asian tämä osa on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen uudelleen käsittelyä varten.

               —

               Valituksenalainen tuomio on kumottava siltä osin kuin siinä velvoitetaan TV2 vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kolme neljäsosaa komission oikeudenkäyntikuluista. Komissio on velvoitettava maksamaan TV2:lle asian käsittelystä unionin yleisessä tuomioistuimessa ja unionin tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut. Jos asia palautetaan unionin yleiseen tuomioistuimeen, unionin yleisen tuomioistuimen on päätettävä myös palautetun asian osalta aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               TV2 väittää, että valituksenalaisen tuomion se osa, jossa hylätään TV2:n ensimmäinen kanneperuste ja näin ollen TV2:n pääasiallinen vaatimus, on ristiriidassa SEUT 107 artiklan 1 kohdassa vahvistetun valtiontuen käsitteen kanssa, ja kyseisessä tuomiossa on sen johdosta tehty oikeudellinen virhe. TV2 esittää tämän tueksi seuraavat väitteet:

                           —

                           Se, ettei valituksenalaisessa tuomiossa hyväksytä sitä, että Rigsrevisionenin suorittama valvonta riitti täyttämään neljännen Altmark-edellytyksen, perustuu kyseisen edellytyksen mukaista kustannusten vertailua koskevan vaatimuksen tiukkaan ja sananmukaiseen soveltamiseen. Tähän liittyy oikeudellinen virhe.

                           —

                           Toisin kuin unionin yleinen tuomioistuin toteaa valituksenalaisessa tuomiossa, TV2:n julkisen palvelun velvoitteiden erityisluonne ja Altmark-edellytysten taannehtiva soveltaminen johtavat siihen, että kyseistä edellytystä olisi pitänyt soveltaa tarkoituksenmukaisesti: ks. periaate unionin yleisen tuomioistuimen 12.2.2008 antamassa tuomiossa BUPA, T-289/03, Kok., EU:T:2008:29, jne.

                           —

                           Rigsrevisionenin jatkuvalla valvonnalla, joka koski sitä, että TV2 on taloudellisesti hyvin johdettu yritys, varmistettiin, että neljännen Altmark-edellytyksen perustavoite oli saavutettu, ja sen perusteella voitiin katsoa TV2:n tapaukseen liittyvissä erityisissä olosuhteissa ja kyseisen edellytyksen tarkoituksenmukaisen soveltamisen valossa, että neljäs Altmark-edellytys oli täyttynyt.

               2.

               TV2 väittää lisäksi, että valituksenalaisen tuomion sitä osaa, jossa tarkastellaan asiakysymystä ja hylätään TV2:n toissijaisen vaatimuksen toinen osa, rasittaa oikeudellinen virhe, koska se on ristiriidassa perustavanlaatuisten menettelyä koskevien periaatteiden kanssa. TV2 nojautuu seuraaviin väitteisiin:

                           —

                           Komissio oli todennut vastineessaan olevansa TV2:n kanssa samaa mieltä siitä, että lupamaksutulot, jotka TV2 ohjasi aluetoimituksilleen vuosina 1997–2002, eivät olleet TV2:lle myönnettyä valtiontukea. Unionin yleinen tuomioistuin lausui siis kanteen ulkopuolelta (ultra petita), koska se tutki aineellisesti TV2:n toissijaisen vaatimuksen toisen osan ja hylkäsi sen. Valituksenalaisessa tuomiossa on näin ollen tehty oikeudellinen virhe.

                           —

                           Unionin yleinen tuomioistuin lausui lisäksi asiakysymyksestä omien perustelujensa pohjalta. TV2 tai komissio eivät ole asian käsittelyn missään vaiheessa esittäneet valituksenalaisen tuomion 165–174 kohtaan sisältyviä unionin yleisen tuomioistuimen oletuksia, eikä niitä ole mainittu myöskään riidanalaisessa päätöksessä. Unionin yleinen tuomioistuin ylitti näin ollen laillisuusvalvontansa rajat.

                           —

                           Unionin yleinen tuomioistuin loukkasi samalla kontradiktorista periaatetta – ks. Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla –, kun se nojautui ratkaisussaan sellaisiin perusteisiin ja väitteisiin, joista asian osapuolet eivät olleet lausuneet.

               3.

               TV2 väittää lopuksi, että valituksenalaisen tuomion siihen osaan, jossa tutkitaan asiakysymystä ja hylätään TV2:n toissijaisen vaatimuksen toinen osa (165–174 kohta), sisältyy oikeudellinen virhe, koska se perustuu Tanskan lainsäädännöstä omaksuttuun selvästi virheelliseen tulkintaan ja on ristiriidassa SEUT 107 artiklan 1 kohdassa vahvistetun valtiontuen käsitteen kanssa. TV2 esittää tämän tueksi seuraavat ensisijaiset väitteet:

                           —

                           Unionin yleinen tuomioistuin tarkastelee – ja antaa sille ratkaisevan painoarvon – sitä seikkaa, että TV2 sai hoitaessaan velvoitteitaan lähettää alueellisia ohjelmia palveluja aluetoimituksilta alueellisten ohjelmien tarjoamisen muodossa ja että lupamaksuihin perustuvien tulojen ohjaaminen merkitsi vastiketta kyseisistä ohjelmista. Tätä ei voida johtaa unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltävänä olleen asian asiakirja-aineistosta ja se on selvästi ristiriidassa Tanskan lainsäädännön kanssa. Oikeudellinen testi, joka voidaan johtaa valituksenalaisen tuomion 166, 167 ja 171 kohdasta, on siis aineellisesti täyttynyt.

                           —

                           Unionin yleinen tuomioistuin viittaa valituksenalaisen tuomion 166 ja 167 kohdassa sekä 173 kohdan ensimmäisessä virkkeessä hypoteettiseen skenaarioon osana valtiontuesta tekemäänsä arviointia. Kyseinen skenaario on käytännössä mahdoton eikä sillä ole merkitystä valtiontukea koskevan arvioinnin kannalta. TV2:n tapauksessa ratkaisevana tekijänä on näet se, ettei TV2 ole saanut mitään taloudellista etua ohjatuista lupamaksuun perustuvista tuloista. TV2 oli julkisoikeuden nojalla velvollinen siirtämään lupamaksuun perustuvat tulot aluetoimituksille ja se täytti kyseisen velvollisuuden myös käytännössä. Unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisu on siis ristiriidassa SEUT 107 artiklan 1 kohdassa vahvistetun valtiontuen käsitteen kanssa.


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 18 päivänä syyskuuta 1995, asiassa T-167/94, Detlef Nölle vastaan Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio (Sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskeva kanne - Tutkittavaksi ottaminen - Polkumyyntiä koskeva perusasetus N:o 2423/88 - Rikkominen - Polkumyyntiasetus N:o 725/89 - Pätemättömyys - Lainsäädäntötoimeen perustuva vastuu - Huolellisuusvelvollisuutta koskeva periaate - Puolustuksen oikeudet - Riittävän vakava loukkaus)

text:
28.10.95               FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                N:o C 286/ 13
ja Walesin asianajajayhteisö ) Christopher Vadja ja solicitor       1989 annetun asetuksen ( ETY ) N:o 725/89 , jonka yhteisö
Stephen Kon , prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimis          jen tuomioistuin on kumonnut asiassa Nölle 22.10.1991
to Winandy & Err, 60 avenue Gaston Diderich, vastaan                antamallaan tuomiolla ( asia C-16/90, Kok . 1991 , s . I
Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamiehet : Franciso Enri          5163 ), Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ( laajennettu
que González-Díaz ja Richard Lyal ), jota tukee Ranskan             ensimmäinen jaosto ), toimien kokoonpanossa presidentti
tasavalta ( asiamiehet : Edwige Belliard , Catherine de Salins      J. L. Cruz Vilaça , tuomarit D. P. M. Barrington, H.
ja Jean-Marc Belorgey ), jossa vaaditaan ETY:n perustamis          Kirschner, A. Kalogeropoulos ja V. Tiili , kirjaaja H. Jung,
sopimuksen 85 ja 86 artiklan soveltamisesta 29.7.1993               on 18.9.19 95 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on
tehdyn komission päätöksen ( IV/33 . 374 ) kumoamista sekä          seuraava :
valituksen välitöntä uudelleen tutkimista , yhteisöjen ensim
mäisen oikeusasteen tuomioistuin ( laajennettu ensimmäi            1 ) Kanne hylätään.
nen jaosto ), toimien kokoonpanossa presidentti J. L. Cruz
Vilaça , tuomarit A. Saggio , H. Kirschner, A. Kalogeropou         2 ) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku
los ja V. Tiili , kirjaaja : H. Jung, on 18.9.1995 antanut               lut.
tuomion , jonka tuomiolauselma on seuraava :
                                                                    (') EYVL N:o C 222 , 18.8.1993
1 ) Komission 29.7.1993 päiväämään kirjeeseen sisältyvä
     päätös kantajan 24.11.1989 tekemän valituksen (IV/
     33.374) hylkäämisestä kumotaan .
                                                                         YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
2 ) Muilta osin kanne hylätään .                                                   TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
                                                                                18 päivänä syyskuuta 1995 ,
3 ) Komissio velvoitetaan vastaamaan oikeudenkäyntiku
                                                                    asiassa T-168/94 , Blackspur DIY Ltd ym. vastaan
     luista lukuunottamatta väliintulijan kuluja, joista tämä
     vastaa itse .
                                                                    Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen
                                                                                komissio ^)
(') EYVL N:o C 319 , 26.11.1993                                     ( Vahingonkorvauskanne — Sopimussuhteen ulkopuolinen
                                                                    yhteisön vastuu — Syy-yhteys — Polkumyyntitullit —
                                                                                Perusasetus N:o 2423/88)
                                                                                ( 95/C 286/32 )
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
    YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
              TUOMIOISTUIMEN TUOMIO ,                               Asiassa T-168/94, Blackspur DIY Ltd, englantilainen yhtiö,
                   18 päivänä syyskuuta 1995 ,                      kotipaikka Unsworth, Bury ( Yhdistynyt kuningaskunta ),
asiassa T-167/94 , Detlef Nölle vastaan Euroopan unionin            Steven Kellar, J. M. A. Glancy ja Ronald Cohen, kotipaikka
        neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio( ! )               Manchester ( Yhdistynyt kuningaskunta ), edustajinaan bar
                                                                    rister K. P. E. Lasok, Englannin ja Walesin asianajajayh
 (Sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskeva kanne —              teisö , ja solicitor Charles Khan, prosessiosoite Luxembur
 Tutkittavaksi ottaminen — Polkumyyntiä koskeva perus              gissa asianajotoimistro Marie Dennewald, 12 , avenue de la
asetus N:o 2423/88 — Rikkominen — Polkumyyntiasetus                 Porte Neuve , vastaan Eruoopan unionin neuvosto ( asiamie
N:o 725/89 — Pätemättömyys — Lainsäädäntötoimeen                    het : Jorge Monteiro, Hans-Jürgen Rabe ja Georg Berrisch ),
perustuva vastuu — Huolellisuusvelvollisuutta koskeva               ja Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamies : Eric White ),
periaate — Puolustuksen oikeudet — Riittävän vakava                 jossa vaaditaan ETY:n perustamissopimuksen 178 artiklan
                             loukkaus)                              ja 215 artiklan toisen kohdan nojalla neuvoston ja komis
                          ( 95/C 286/31 )                           sion velvoittamista korvaamaan vahinko , jonka kantajat
                                                                    väittävät itselleen aiheutuneen näiden toimielinten toimista
                   (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                     ja laiminlyönneistä tiettyjen Kiinan kansatasavallasta peräi
                                                                     sin olevien maalaussivellinten ja -sutien tuontia koskevan
 Asiassa T-167/94 , Detlef Nölle, toiminimi " Eugen Nölle ",        polkumyyntitullin käyttöönoton yhteydessä , yhteisöjen
                                                                    ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ( laajennettu ensim
 kotipaikka Remscheid ( Saksa ), edustajinaan asianajajat            mäinen jaosto ) toimien kokoonpanossa jaoston puheenjoh
 Frank Montag ja Hans-Joachim Prieß, Bryssel , vastaan
                                                                     taja J. L. Cruz Vilaça , tuomarit D. P. M. Barrington, H.
 Euroopan unionin neuvosto ( asiamiehet: Jorge Monteiro,             Kirschner, A. Kalogeropoulos ja V. Tiili, kirjaaja : H. Jung,
Jürgen Huber, Hans-Jürgen Rabe ja Georg Berrisch ) ja                on 18.9.1995 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on
 Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamiehet: Eric White ja            seruaava :
 Claus-Michael Happe ), jossa kantaja vaatii ETY:n perusta
 missopimuksen 178 artiklan ja 215 artiklan toisen kohdan            1 ) Kanne hylätään.
 mukaisesti sellaisen vahingon korvaamista , jonka kantajana
 oleva yritys väittää kärsineensä sen vuoksi , että neuvosto on      2 ) Kantajat velvoitetaan yhteisvastuullisesti korvaamaan
 antanut Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien maa                  oikeudenkäyntikulut.
 laus-, penslaus- ja lakkasivellinten tai muiden vastaavien
 sivellinten tuontia koskevan lopullisen polkumyyntitullin           (M EYVL N:o C 277 , 15.10.1993
 käyttöönotosta ja tätä tuontia koskevan väliaikaisen polku
 myyntitullin lopullisesta määräämisestä 20 maaliskuuta


title: Asia T-652/14 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 5.12.2014 – AF Steelcase v. SMHV (Väliaikainen oikeussuoja — Julkiset hankinnat — Kalusteiden toimittaminen ja asentaminen — Tarjoajan tarjouksen hylkääminen — Täytäntöönpanon lykkäämisvaatimus — Fumus boni juris -edellytys ei täyty)

text:
               16.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 5.12.2014 – AF Steelcase v. SMHV
   (Asia T-652/14 R)
   ((Väliaikainen oikeussuoja - Julkiset hankinnat - Kalusteiden toimittaminen ja asentaminen - Tarjoajan tarjouksen hylkääminen - Täytäntöönpanon lykkäämisvaatimus - Fumus boni juris -edellytys ei täyty))
   (2015/C 056/34)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: AF Steelcase SA (Madrid, Espanja) (edustaja: asianajaja S. Rodríguez Bajón)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: N. Bambara ja M. Paolacci)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Välitoimihakemus, jossa vaaditaan lähinnä sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) 8.7.2014 tekemän sellaisen päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä, jolla hylätään tarjous, jonka kantaja on tehnyt tarjouskilpailumenettelyssä, joka koskee kalusteiden ja oheistarvikkeiden toimittamista ja asentamista SMHV:n rakennuksiin.

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia C-490/01: Euroopan yhteisöjen komission 17.12.2001 Ruotsin kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
2.3.2002                FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                             C 56/5
4.    Edeltääkö sopimusta Brysselin yleissopimuksen 13 artik-              Verwaltungsgerichts Stuttgartin 20.11.2001 tekemällään
      lan 1 kappaleen 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla ilmoittelu,         päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Geor-
      jos kuluttajan tuleva sopimuspuoli on jakanut sopimus-               gios Orfanopoulos, Natascha Orfanopoulos, Melina Orfa-
      valtiossa, jossa kuluttajalla on kotipaikka, mainosesitteitä,        nopoulos ja Sofia Orfanopoulos vastaan Land Baden-
      joissa mainostetaan sopimuspuolen tuotteita mutta ei                                             Württemberg
      tuotetta, jonka kuluttaja myöhemmin ostaa?
                                                                                (Asia C-482/01)
5.    Onko kyseessä Brysselin yleissopimuksen 13 artiklassa
      tarkoitettu kuluttajansuojaa koskeva riita-asia, jos myyjä                                      (2002/C 56/10)
      tekee puhelimitse kotipaikkavaltiostaan toisessa valtiossa
      asuvalle ostajalle tarjouksen, jota ei hyväksytä, ja jos
      ostaja kuitenkin myöhemmin ostaa tarjotun tuotteen
      kirjallisen tarjouksen perusteella?                                  Verwaltungsgerichts Stuttgart on pyytänyt 20.11.2001 teke-
                                                                           mällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistui-
                                                                           meen 13.12.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta en-
6.    Onko kuluttaja suorittanut Brysselin yleissopimuksen                 nakkoratkaisua asiassa Georgios Orfanopoulos, Natascha Orfa-
      13 artiklan 1 kappaleen 3 kohdan b alakohdassa tarkoite-             nopoulos, Melina Orfanopoulos ja Sofia Orfanopoulos vastaan
      tut sopimuksen tekemiseksi välttämättömät toimenpiteet               Land Baden-Württemberg seuraaviin kysymyksiin:
      kuluttajan kotipaikkavaltiossa myös, jos hän hyväksyy
      puhelimitse kotipaikkavaltiossaan sopimuspuolen koti-                1.    Onko sellaisen ulkomaalaisen unionin kansalaisen, joka
      paikkavaltiossa tehdyn tarjouksen?                                         on oleskellut pitkään vastaanottavassa valtiossa ja tuomit-
                                                                                tu siellä Betäubunsmittelgesetzin (huumausainelaki) no-
                                                                                jalla rangaistukseen, vapaan liikkuvuuden rajoittaminen
                                                                                EY 39 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen yleisen järjestyk-
                                                                                sen ja turvallisuuden sekä kansanterveyden perusteella
                                                                                yhteisön oikeuden mukaista, kun henkilön oman käytök-
                                                                                sen perusteella voidaan perustellusti päätellä, että hän
                                                                                syyllistyy myös tulevaisuudessa rikoksiin ja kun kyseisen
                                                                                unionin kansalaisen aviopuolisolta ja lapsilta ei voida
                                                                                edellyttää elämistä tämän henkilön alkuperäisessä val-
Amtsgericht Frankenthalin (Pfalz) 11.10.2001 tekemällään                         tiossa?
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö rikosasiassa
                      Felix Kapperia vastaan                               2.    Onko 25.2.1964 annetun neuvoston direktiivin
                                                                                64/221/ETY (1) 9 artiklan 1 kohdan vastaisena pidettävä
                                                                                sellaista kansallista säännöstä, jossa ei enää ole mahdolli-
                          (Asia C-476/01)                                        suutta riitauttamismenettelyyn, jossa tutkittaisiin sellaisen
                                                                                viranomaispäätöksen tarkoituksenmukaisuutta, joka kos-
                                                                                kee oleskeluluvan haltijan oleskeluoikeuden jatkamista
                           (2002/C 56/09)                                        valtion alueella, koska ei ole perustettu erityistä, kyseisestä
                                                                                viranomaisesta riippumatonta viranomaista tätä tarkoi-
                                                                                tusta varten?
Amtsgericht Frankenthal (Pfalz) on pyytänyt 11.10.2001 teke-               (1) EYVL L 56, s. 850.
mällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimeen 7.12.2001, Euroopan yhteisöjen tuomiois-
tuimelta ennakkoratkaisua rikosasiassa Felix Kapperia vastaan
seuraavaan kysymykseen:
Kielletäänkö yhteisön ajokortista 29.7.1991 annetun neuvos-
ton direktiivin 91/439/ETY (1) 1 artiklan 2 kohdassa se, että              Euroopan yhteisöjen komission 17.12.2001 Ruotsin
jäsenvaltio ei tunnusta ajokorttia silloin, kun sen saaman                             kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
selvityksen perusteella toinen jäsenvaltio on antanut ajokortin
siitä huolimatta, että ajokortin haltijalla ei ollut siellä vakituista                               (Asia C-490/01)
asuinpaikkaa, ja onko mainitulla säännöksellä tältä osin mah-
dollisesti konkreettista vaikutusta?
                                                                                (2002/C 56/11)
(1) EYVL L 237, s. 1.
                                                                           Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 17.12.2001 Euroo-
                                                                           pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ruotsin kuningas-
                                                                           kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat M. Wolfcarius ja
                                                                           C. Tufvesson, prosessiosoite on Luxemburgissa.
 ---pagebreak--- C 56/6                   FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                              2.3.2002
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                             1.    Onko direktiivi 2001/37/EY (1) pätemätön kokonaan tai
                                                                               osittain seuraavilla perusteilla:
1.    toteaa, että Ruotsin kuningaskunta ei ole noudattanut
      maanteiden kansallisen ja kansainvälisen tavara- ja henki-               a)    EY 95 artikla ja/tai EY 133 artikla eivät ole asianmu-
      löliikenteen harjoittajien ammattiin pääsystä sekä tutkin-                     kaisia oikeudellisia perustoja;
      totodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoi-
      suutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnusta-
      misesta sekä toimenpiteistä näiden liikenteenharjoittajien               b)    EY 95 artiklaa ja EY 133 artiklaa on käytetty
      sijoittautumisvapauden tehokkaan käyttämisen edistämi-                         oikeudellisena perustana samanaikaisesti;
      seksi annetun direktiivin 96/26/EY (1) muuttamisesta
      1 päivänä lokakuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin
                                                                               c)    suhteellisuusperiaatetta on loukattu;
      98/76/EY (2) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
      antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä
      lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä,                          d)    EY 295 artiklaa on rikottu, omistusoikeutta, joka on
                                                                                perusoikeus, on loukattu ja/tai TRIPS-sopimuksen
2.    velvoittaa Ruotsin kuningaskunnan korvaamaan oikeu-                            20 artiklaa on rikottu;
      denkäyntikulut.
                                                                               e)    EY 253 artiklaa on rikottu ja/tai perusteluvelvolli-
                                                                                suutta on laiminlyöty;
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                               f)    läheisyysperiaatetta on loukattu;
EY 10 ja EY 249 artiklan velvoittavien määräysten mukaisesti                   g)    harkintavaltaa on käytetty väärin?
jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet direk-
tiivin täytäntöönpanemiseksi säädetyssä määräajassa. Direktii-
vin 98/76/EY 2 artiklan 1 kohdassa säädetty määräaika päättyi            2.    Mikäli direktiivi on pätevä, sovelletaanko parlamentin ja
1.10.1999, eikä Ruotsin kuningaskunta ole antanut direktiivin                  neuvoston direktiivin 2001/37/EY 7 artiklaa ainoastaan
noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia                 Euroopan yhteisössä myytäviin tupakkatuotteisiin vai
määräyksiä.                                                                    sovelletaanko sitä myös tupakkatuotteisiin, jotka paka-
                                                                               taan Euroopan yhteisössä kolmansiin maihin vientiä
                                                                               varten?
(1) Neuvoston direktiivi 96/26/EY, 29.4.1996 (EYVL L 124,
    23.5.1996, s. 1).
(2) EYVL L 277, 14.10.1998, s. 17.
                                                                         (1) Tupakkatuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä kos-
                                                                             kevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräys-
                                                                             ten lähentämisestä – Komission lausuma 5 päivänä kesäkuuta
                                                                             2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi
                                                                             2001/37/EY (EYVL L 194, 18.7.2001, s. 26).
High Court of Justicen (England & Wales), Queen’s Bench
Division (Administrative Court), 6.12.2001 tekemällään
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa The
Queen 1) British American Tobacco (Investments) Ltd:n
ja 2) Imperial Tobacco Ltd:n hakemuksesta vastaan The
                 Secretary of State for Health.
                                                                         Verwaltungsgericht Stuttgartin 4.12.2001 tekemällään
                                                                         päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Raf-
                          (Asia C-491/01)                                       faele Oliveri vastaan Land Baden-Württemberg
                            (2002/C 56/12)                                                         (Asia C-493/01)
                                                                                (2002/C 56/13)
High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench
Division (Administrative Court), on pyytänyt 6.12.2001 teke-
mällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistui-
meen 19.12.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta en-                Verwaltungsgericht Stuttgart on pyytänyt 4.12.2001 tekemäl-
nakkoratkaisua asiassa The Queen 1) British American Tobac-              lään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuo-
co (Investments) Ltd:n ja 2) Imperial Tobacco Ltd:n hakemuk-             mioistuimeen 19.12.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistui-
sesta vastaan The Secretary of State for Health seuraaviin               melta ennakkoratkaisua asiassa Raffaele Oliveri vastaan Land
kysymyksiin:                                                             Baden-Württemberg seuraaviin kysymyksiin:


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 19 päivänä kesäkuuta 1996, asiassa T-573/93, Manuel Francisco Caballero Montoya vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö - Huollettavana olevaan lapseen rinnastettava henkilö - Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 2 artiklan 4 kohta - Yleiset täytäntöönpanomääräykset - Lainvastaisuus - Virheellinen soveltaminen- Taannehtiva vaikutus)

text:
10.8.96             1 FI |                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    N:o C 233 /7
                                          ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO ,                                             TUOMIOISTUIMEN TUOMIO ,
                  19 päivänä kesäkuuta 1996,                                           21 päivänä kesäkuuta 1996 ,
asiassa T-573/93 , Manuel Francisco Caballero Montoya               asiassa T-226/94 , Paul Dischamp SA vastaan Euroopan
            vastaan Euroopan yhteisöjen komissio ( 1 )                                    yhteisöjen komissio (')
(Henkilöstö — Huollettavana olevaan lapseen rinnastettava           ( Voin interventio-ostojen keskeyttäminen — Vahingonkor
henkilö — Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 2 ar                                     vausvaatimus)
tiklan 4 kohta — Yleiset täytäntöönpanomääräykset —                                           ( 96/C 233/ 13 )
Lainvastaisuus — Virheellinen soveltaminen— Taanneh
                          tiva vaikutus)                                              (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                         ( 96/C 233/ 12 )
                                                                    Asiassa T-226/94 , Paul Dischamp SA, kotipaikka Sayat
                                                                    ( Ranska ), edustajinaan asianajaja François Vignancour,
                 (Oikeudenkäyntikieli: espanja)                     Clermont-Ferrand, ja asianajaja Louis Schiltz, Luxemburg,
                                                                    prosessiosoite Luxemburgissa , asianajotoimisto Louis
                                                                    Schiltz, 2 rue du Fort Rheinsheim , vastaan Euroopan
Asiassa T-573/93 , Euroopan yhteisöjen komission virka             yhteisöjen komissio ( asiamies : Gérard Rozet ), jossa kantaja
mies Manuel Francisco Caballero Montoya , edustajanaan              vaatii korvausta vahingosta , jota se väittää kärsineensä voin
asianajaja Juan Ramon Iturriagagoitia Bassas , Madrid ,             interventio-ostojen keskeyttämisestä 11.1 . ja 26.2.1991
prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Marc                  välisellä ajanjaksolla , ensimmäisen oikeusasteen tuomio
Loesch , 8 rue Zithe, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio          istuin ( viides jaosto ), toimien kokoonpanossa : jaoston
( asiamiehet: Ana Maria Alves Vieira ja Blanca Rodriguez            puheenjohtaja R. Schintgen sekä tuomarit R. Garcia
Galindo ), jossa vaaditaan ensisijaisesti , että todetaan lain     Valdecasas ja J. Azizi , kirjaaja : H. Jung, on antanut
vastaiseksi komission 28.9.1989 antamat huollettavana               21.6.1996 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :
olevaan lapseen rinnastettavaa henkilöä koskevien säännös           1 ) Kanne hylätään.
ten yleiset täytäntöönpanomääräykset ja erityisesti niiden
6 artikla siihen liittyvine sääntöineen, ja toissijaisesti , että   2 ) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku
kumotaan komission 2.9.1993 tekemä päätös , jolla hylät                 lut.
tiin kantajan tekemä valitus päätöksestä , jolla hänen
3.12.1992 tekemänsä hakemus hänen kahden poikansa ,                 (') EYVL N:o C 218 , 6.8.1994
M. J:n ja J. J:n, rinnastamisesta huolleltavina oleviin lapsiin
osittain hylättiin, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
(toinen jaosto ), toimien kokoonpanossa : jaoston puheen
johtaja H. Kirschner sekä tuomarit C. W. Bellamy ja A.                   YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
Kalogeropoulos , kirjaaja : H. Jung, on antanut 19.6.1996                           TUOMIOISTUIMEN TUOMIO ,
tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :                                            21 päivänä kesäkuuta 1996,
                                                                     asiassa T-41 /95 , Andrew Macrae Moat vastaan Euroopan
 1 ) Komission 2.9.1993 tekemä päätös, joka annettiin                                     yhteisöjen komissio (')
      kantajalle tiedoksi 6.9.1993 päivätyllä kirjeellä ja jolla     (Henkilöstö — Vahingonkorvauskanne — Sellaisen
      hylättiin kantajan valitus 12.2.1993 tehdystä                  tuomion täytäntöönpano, jolla nimitys on kumottu —
      päätöksestä, samoin kuin tämä 12.2 . 1 993 tehty päätös,                    Myöhässä laadittu arviointikertomus)
       kumotaan siltä osin kuin niissä, samalla kun kantajan
       oikeus huollettavana olevaan lapseen rinnastettavaa                                      96/C 233 / 14 )
       henkilöä koskevaan avustukseen on tunnustettu toisen
      pojan osalta, avustus on evätty kantajan toisen pojan                           (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
       osalta .
                                                                     Asiassa T-41 /95 , Andrew Macrae Moat, Euroopan yhteisö
                                                                     jen komission entinen virkamies, edustajanaan aluksi asi
 2 ) Muilta osin kanne hylätään.                                     anajaja Jacques Verhaegen, Bryssel , ja myöhemmin barrister
                                                                     Mark Clough , Englanti ja Wales , vastaan Euroopan yhtei
                                                                     söjen komissio ( asiamiehinä Thomas F. Cusack ja Julian
 3 ) Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku               Currall ), jossa kantaja vaatii sellaisen hänelle aiheutuneeksi
       lut.
                                                                     väitetyn vahingon korvaamista, joka johtuu yhteisöjen
                                                                      ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-58/92 ,
  (•) EYVL N:o C 27, 28.1.1994
                                                                      Moat v . komissio , 16.12.1993 antaman tuomion ( Kok .
                                                                      1993 , s . 11-1443 ) täytäntöönpanematta jättämisestä tai
                                                                      myöhästyneestä täytäntöönpanosta , vuosien 1991 /1993
                                                                      arviointikertomuksen laatimisesta myöhään sekä laimin
                                                                      lyönnistä antaa perusteltu vastaus 30.3.1994 päivättyyn


title: Asia T-6/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.12.2011 — komissio v. Vicente Carbajosa ym. (Valitus — Henkilöstö — Virkamiehet — Palvelukseen ottaminen — Kilpailuilmoitus — Avoin kilpailu — Kirjalliseen kokeeseen osallistumisen epääminen alkukarsintakokeiden tuloksen johdosta — EPSOn ja kilpailun valintalautakunnan välinen toimivallanjako — Kontradiktorinen periaate)

text:
               4.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.12.2011 — komissio v. Vicente Carbajosa ym.
   (Asia T-6/11) (1)

   (Valitus - Henkilöstö - Virkamiehet - Palvelukseen ottaminen - Kilpailuilmoitus - Avoin kilpailu - Kirjalliseen kokeeseen osallistumisen epääminen alkukarsintakokeiden tuloksen johdosta - EPSOn ja kilpailun valintalautakunnan välinen toimivallanjako - Kontradiktorinen periaate)
   2012/C 32/52
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja B. Eggers)

      Vastaajat: Isabel Vicente Carbajosa (Bryssel, Belgia), Niina Lehtinen (Bryssel) ja Myriam Menchén (Bryssel) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J. N. Louis, E. Marchal ja D. Abreu Caldas)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus, jossa vaaditaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa F-9/09, Vicente Carbajosa ym. v. komissio, (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa), 28.10.2010 antaman tuomion kumoamista.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa F-9/09, Vicente Carbajosa ym. v. komissio, 28.10.2010 antama tuomio kumotaan siltä osin kuin siinä kumotaan Euroopan henkilöstövalintatoimiston (EPSO) päätös olla merkitsemättä Isabel Vicente Carbajosaa kilpailussa EPSO/AD/117/08 ja Lehtistä ja Menchéniä kilpailussa EPSO/AD/116/08 luetteloon hakijoista, joita pyydetään toimittamaan täydellinen hakemus.

               2)

               Kumotaan Euroopan henkilöstövalintatoimiston (EPSO) päätökset olla ottamatta Vicente Carbajosaa kilpailussa EPSO/AD/117/08 ja Lehtistä ja Menchéniä kilpailussa EPSO/AD/116/08 luetteloon hakijoista, joita pyydetään toimittamaan täydellinen hakemus.

               3)

               Isabel Vicente Carbajosa, Niina Lehtinen, Myriam Menchén ja Euroopan komissio vastaavat tässä oikeusasteessa aiheutuneista omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 72, 5.3.2011.


title: Asia C-338/03: Tribunale civile e penale di Perugia – Ufficio per le indagini preliminarin 12.6.2003 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö rikosasiassa, jossa vastaajana Alessandrello Rosario y.m.

text:
1.11.2003                 FI                             Euroopan unionin virallinen lehti                                         C 264/15
1)    Työajan järjestämisen tietyistä erityispiirteistä 23 päivänä         joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 1.8.2003, Eu-
      marraskuuta 1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/104/EY            roopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua rikosoi-
      on tulkittava siten, että lääkärin fyysistä paikallaoloa sairaa-     keudenkäynnissä, jossa vastaajana on Alessandrello Rosario
      lassa edellyttävää päivystystä (Bereitschaftsdienst) on pidettävä    y.m, seuraaviin kysymyksiin:
      kokonaisuudessaan kyseisessä direktiivissä tarkoitettuna työai-
      kana, vaikka asianomaisella on lupa levätä työpaikallaan niinä
      jaksoina, joina häntä ei pyydetä suorittamaan työtehtäviä,
      minkä vuoksi direktiivi on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle,     1.    Kun otetaan huomioon kaikkien jäsenvaltioiden velvolli-
      jonka mukaan tällaiseen päivystysjaksoon sisältyviä jaksoja,               suus säätää ”asianmukaiset seuraamukset” ensimmäisessä
      joiden aikana työntekijä ei tee työtä, pidetään lepoaikana.                ja neljännessä direktiivissä (68/151/ETY (1) ja 78/660/
                                                                                ETY (2)) säädetyille rikkomisille, onko kyseisiä direktiivejä
                                                                                ja erityisesti Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen
2)    Direktiiviä 93/104/EY on tulkittava lisäksi seuraavasti:                   44 artiklan 2 kohdan g alakohtaa, ensimmäisen direktiivin
                                                                                68/151/ETY 2 artiklan 1 kohdan f alakohtaa ja 6 artiklaa
      –     Pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa se               sekä neljännen direktiiviin 2 artiklan 2–4 kohtaa (sellaise-
            on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan                na kuin tämä direktiivi on täydennettynä direktiiveillä
            fyysistä paikallaoloa sairaalassa edellyttävän päivystyksen          83/349/ETY (3) ja 90/605/ETY (4)) tulkittava siten, että
            osalta työehtosopimuksessa tai työehtosopimuksen perus-              näiden säännösten vastainen on sellainen jäsenvaltion
            teella tehdyssä yrityskohtaisessa sopimuksessa voidaan               laki, jolla muutetaan aikaisemmin voimassa olleita yh-
            sallia, että ainoastaan ne päivystysjaksot, joiden kuluessa          tiöoikeudellisia rangaistussäännöksiä niiltä osin, kuin
            työntekijä on todellisuudessa harjoittanut ammattiaan,               niissä säädettiin yhtiöitä koskevasta julkistamisperiaat-
            tasataan.                                                            teesta ja oikeiden tietojen antamisperiaatteesta ja jolla
                                                                                otetaan käyttöön sellainen seuraamusjärjestelmä, joka ei
                                                                                konkreettisesti ole tämän suojan edellytyksenä olevien
      –     Jotta kyseisen direktiivin 17 artiklan 2 kohdan 1 alakoh-            tosiasiallisuutta, suhteellisuutta ja ennaltaehkäisevyyttä
            dan c alakohdan i alakohdassa tarkoitettuja poikkeuksia              koskevien arviointiperusteiden mukainen?
            voidaan soveltaa 11 tunnin yhtäjaksoisen vuorokautisen
            lepoajan lyhentämiseen säännöllisen työajan lisäksi suori-
            tettavan päivystyksen vuoksi, edellytetään, että kyseisille
            työntekijöille myönnetään vastaavanlaiset korvaavat le-        2.    Onko kyseisiä direktiivejä ja erityisesti Euroopan yhteisö-
            poajat ajankohtina, jotka seuraavat välittömästi vastaavia           jen perustamissopimuksen 44 artiklan 2 kohdan g ala-
            työskentelyjaksoja.                                                  kohtaa, ensimmäisen direktiivin 68/151/ETY 2 artiklan
                                                                                1 kohdan f alakohtaa ja 6 artiklaa sekä neljännen
      –     Tällainen vuorokautisen lepoajan lyhentäminen ei voi                 direktiiviin 2 artiklan 2–4 kohtaa (sellaisena kuin tämä
            missään oloissa johtaa kyseisen direktiivin 6 artiklassa             direktiivi on täydennettynä direktiiveillä 83/349/ETY ja
            säädetyn viikoittaisen enimmäistyöajan ylittämiseen.                 90/605/ETY) tulkittava siten, että näiden säännösten
                                                                                vastainen on sellainen jäsenvaltion laki, jolla suljetaan
                                                                                pois syytteennostamismahdollisuus tilanteessa, jossa tie-
                                                                                tyillä yhtiöoikeudellisilla toimenpiteillä (mm. taseella ja
(1) EYVL C 156, 29.6.2002.                                                       tuloslaskelmalla) loukataan julkistamisperiaatetta ja oikei-
                                                                                den tietojen antamisperiaatetta, edellyttäen, että väärien
                                                                                tasetietojen tai muiden väärien tietojen antamisella taikka
                                                                                tietojen antamattajättämisellä aiheutetaan sellainen tili-
                                                                                kauden tuloksen muutos tai sellainen yhtiön nettovaralli-
                                                                                suuden muutos, joka ei ylitä tiettyä prosenttimääräistä
                                                                                kynnystä?
Tribunale civile e penale di Perugia – Ufficio per le                      3.    Onko kyseisiä direktiivejä ja erityisesti Euroopan yhteisö-
indagini preliminarin 12.6.2003 tekemällään päätöksellä                          jen perustamissopimuksen 44 artiklan 2 kohdan g ala-
esittämä ennakkoratkaisupyyntö rikosasiassa, jossa vas-                          kohtaa, ensimmäisen direktiivin 68/151/ETY 2 artiklan
               taajana Alessandrello Rosario y.m.                                1 kohdan f alakohtaa ja 6 artiklaa sekä neljännen
                                                                                direktiiviin 2 artiklan 2–4 kohtaa (sellaisena kuin tämä
                                                                                direktiivi on täydennettynä direktiiveillä 83/349/ETY ja
                           (Asia C-338/03)                                       90/605/ETY) tulkittava siten, että näiden säännösten
                                                                                vastainen on sellainen jäsenvaltion laki, jonka mukaan
                                                                                rangaistavia eivät ole sellaiset menettelyt, joissa jätetään
                           (2003/C 264/25)                                       noudattamatta yhtiöitä koskeva julkistamisvelvollisuus ja
                                                                                oikeiden tietojen antamisvelvollisuus, jos tietojen antami-
                                                                                nen, vaikka niillä pyrittäisiinkin osakkaiden tai yleisön
                                                                                harhauttamiseen perusteettoman edun saamiseksi, on
                                                                                seurausta arvioinneista, jotka erikseen tarkasteltuina poik-
Tribunale Civile e Penale di Perugia – Ufficio per le indagini                   keavat todellisuudesta enintään tietyn kynnysarvon mää-
preliminari, on pyytänyt 12.6.2003 tekemällään päätöksellä,                      rällä?
 ---pagebreak--- C 264/16                  FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                           1.11.2003
4.    Tällaisista prosenttirajoista tai kynnyksistä riippumatta,         (3) Perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla,
      onko kyseisiä direktiivejä ja erityisesti Euroopan yhteisö-            konsolidoiduista tilinpäätöksistä 13 päivänä kesäkuuta 1983
      jen perustamissopimuksen 44 artiklan 2 kohdan g ala-                   annettu seitsemäs neuvoston direktiivi 83/349/ETY. EYVL L 193,
      kohtaa, ensimmäisen direktiivin 68/151/ETY 2 artiklan                  18.7.1983, s. 1.
                                                                         (4) Tilinpäätöksistä annetun direktiivin 78/660/ETY ja konsolidoi-
      1 kohdan f alakohtaa ja 6 artiklaa sekä neljännen                      duista tilinpäätöksistä annetun direktiivin 83/349/ETY muuttami-
      direktiiviin 2 artiklan 2–4 kohtaa (sellaisena kuin tämä               sesta niiden soveltamisalan osalta 8 päivänä marraskuuta 1990
      direktiivi on täydennettynä direktiiveillä 83/349/ETY ja               annettu neuvoston direktiivi 90/605/ETY. EYVL L 317,
      90/605/ETY) tulkittava siten, että näiden säännösten                   16.11.1990, s. 60.
      vastainen on sellainen jäsenvaltion laki, jonka mukaan
      rangaistavia eivät ole sellaiset menettelyt, joissa jätetään
      noudattamatta yhtiöitä koskeva julkistamisvelvollisuus ja
      oikeiden tietojen antamisvelvollisuus, jos väärillä tiedoilla
      tai vilpillisillä laiminlyönneillä ja myös tiedoilla, jotka
      eivät anna oikeaa kuvaan yhtiön varallisuusasemasta,
      rahoitusasemasta ja se taloudellisesta tuloksesta, ei ”tuntu-
      vasti muuteta” konsernin varallisuusasemaa tai taloudel-           Tribunale di Cagliari – Sezione Civilen 29.4.2003 tekemäl-
      lista asemaa (kansallisen lainsäätäjän olisi vielä määriteltä-     lään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa
      vä ”tuntuvan muutoksen” käsite)?                                         Giuseppe Atzeni vastaan Regione della Sardegna
5.    Onko kyseisiä direktiivejä ja erityisesti Euroopan yhteisö-                                   (Asia C-346/03)
      jen perustamissopimuksen 44 artiklan 2 kohdan g ala-
      kohtaa, ensimmäisen direktiivin 68/151/ETY 2 artiklan
      1 kohdan f alakohtaa ja 6 artiklaa sekä neljännen                                             (2003/C 264/26)
      direktiiviin 2 artiklan 2–4 kohtaa (sellaisena kuin tämä
      direktiivi on täydennettynä direktiiveillä 83/349/ETY ja
      90/605/ETY) tulkittava siten, että näiden säännösten
      vastainen on sellainen jäsenvaltion laki, jonka mukaan             Tribunale di Cagliari – Sezione Civile, on pyytänyt 29.4.2003
      tilanteessa, jossa ”sekä osakkaiden että ulkopuolisten             tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo-
      intressien” suojaksi säädettyä yhtiöitä koskevaa julkista-         mioistuimeen 6.8.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimel-
      misvelvollisuutta ja oikeiden tietojen antamisvelvollisuut-        ta ennakkoratkaisua asiassa Giuseppe Atzeni vastaan Regione
      ta on jätetty noudattamatta, ainoastaan osakkailla ja              Autonoma della Sardegn, seuraaviin kysymyksiina: Onko
      velkojilla on oikeus vaatia rangaistusta, ja tehdään näin          Euroopan yhteisöjen komission päätös 612/97 (1) pätevä,
      mahdottomaksi ulkopuolisten tosiasiallinen suojelu?                vaikka siinä on seuraavat virheet:
                                                                         a)     komissiolla ei ole ollut toimivaltaa riidanalaisen päätök-
6.    Onko kyseisiä direktiivejä ja erityisesti Euroopan yhteisö-               sen tekemiseen, koska EY 32, 33, 34, 35, 36, 37 ja
      jen perustamissopimuksen 44 artiklan 2 kohdan g ala-                      38 artiklaa on rikottu.
      kohtaa, ensimmäisen direktiivin 68/151/ETY 2 artiklan
      1 kohdan f alakohtaa ja 6 artiklaa sekä neljännen                  b)     EY 88 artiklan 1 kohdassa määrättyä menettelyä sääntele-
      direktiiviin 2 artiklan 2–4 kohtaa (sellaisena kuin tämä                  vien sääntöjen rikkominen.
      direktiivi on täydennettynä direktiiveillä 83/349/ETY ja
      90/605/ETY) tulkittava siten, että näiden säännösten               c)     EY 88 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrättyä menettelyä
      vastainen on sellainen jäsenvaltion laki, jossa sellaista                 sääntelevien sääntöjen rikkominen.
      tilannetta varten, jossa ”sekä osakkaiden että ulkopuolis-
      ten intressien” suojaksi säädettyä yhtiöitä koskevaa julkis-
                                                                         d)     päätös on jätetty perustelematta EY 253 artiklassa, EY
      tamisvelvollisuutta ja oikeiden tietojen antamisvelvolli-
                                                                                88 artiklan 3 kohdassa ja EY 87 artiklan 1 kohdassa
      suutta on jätetty noudattamatta, on annettu syytteennos-
                                                                                määrätyin tavoin.
      to-oikeuden ja seuraamusjärjestelmän osalta toisistaan
      huomattavasti poikkeavia säännöksiä ja jonka mukaan
      asianomistajalla on syytteennosto-oikeus ainoastaan niis-          e)     maatalousrakenteiden tehostamisesta annetun neuvoston
      tä rikkomuksista, joilla on aiheutettu vahinkoa osakkaille                asetuksen (ETY) N:o 797/85 (2) rikkominen ja virheellinen
      ja velkojille, ja säädetään näistä rikkomuksista kovemmat                 soveltaminen.
      tosiasialliset rangaistukset?
                                                                         f)     ”vaikeuksissa olevien maatalousyritysten valtiontukia kos-
                                                                                kevien käytäntöjen” ja ”vaikeuksissa olevien yritysten
                                                                                pelastamista ja rakenneuudistuksia koskevien yhteisön
(1) Niiden takeiden yhteensovittamisesta samanveroisiksi, joita jäsen-          suuntaviivojen” rikkominen ja noudattamatta jättäminen.
    valtioissa vaaditaan perustamissopimuksen 58 artiklan 2 kohdassa
    tarkoitetuilta yhtiöiltä niiden jäsenten sekä ulkopuolisten etujen
    suojaamiseksi 9 päivänä maaliskuuta 1968 annettu ensimmäinen         (1) EYVL L 248, 11.9.1997, s. 27.
    neuvoston direktiivi 68/151/ETY. EYVL L 65, 14.3.1968, s. 8.         (2) Suomenkielistä toisintoa ei ole saatavissa. EYVL L 93, 30.3.1985,
(2) Perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla,           s. 1–18.
    yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä 25 päi-
    vänä kesäkuuta 1978 annettu neljäs neuvoston direktiivi 78/660/
    ETY. EYVL L 222, 14.8.1978, s. 11.


title: Asia C-295/02: Niedersächsisches Oberverwaltungsgerichtin 1.8.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Gisela Gerken vastaan Amt für Agrarstruktur Verden

text:
26.10.2002               FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 261/5
3.     Menevätkö direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 2 kohdan             ”Onko tuen määrää vähennettävä asetuksen N:o 3887/92 (1)
       f alakohdan nojalla mahdollisen valmisteveronalennuk-           10 artiklan 2 kohdan a kohdan ensimmäisen luetelmakohdan
       sen hallinnointi- ja valvontamenettelyt direktiivin 92/81/      nojalla myös silloin, kun sonneista myönnettävää erityispalk-
       ETY ( 2) 8 artiklan 8 kohdan mukaisesti tunnistettavaksi        kiota ei tämän yhteisöoikeudellisen säännöksen perusteella
       tekemistä soveltamatta vai direktiivin 95/60/EY 1 artiklan      voida myöntää tilanhaltijalle oikeudellisista syistä, mutta tämä
       1 kohdan mukaisesti?                                            on kuitenkin esittänyt asetuksen (EY) N:o 2419/2001 (2)
                                                                       44 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua asiasisällöllisesti oikeata
                                                                       tietoa, tai jos hän voi muuten osoittaa, ettei virhe ole hänen
4.     Jos kolmanteen kysymykseen vastataan siten, että jäsen-         tekemänsä”?
       valtioiden, jotka käyttävät direktiivin 92/81/ETY 8 artik-
       lan 2 kohdan f alakohdan mukaista toimivaltuutta, on
       riitatapauksen kaltaisessa tapauksessa myönnettävä ve-
                                                                       (1 ) EYVL L 391, 31.12.1992, s. 36.
       ronalennukset myös valmisteveron palautuksena, louk-
                                                                       (2 ) EYVL L 327, 12.12.2001, s. 11.
       kaako maataloustöille annettava valmisteveronalennus
       palvelujen tarjoamisvapautta, kun valmisteveronalennus
       on sidottu direktiivin 95/60/EY 1 artiklan 1 kohdan
       mukaiseen tunnistettavaksi tekemiseen, jota eivät toistai-
       seksi sovella muut jäsenvaltiot, jotka sen sijaan säätävät
       oikeusjärjestyksessään säätämättömälle tunnistettavaksi
       tekemiselle valmisteveroseuraamuksia?
5.     Jos neljänteen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko
                                                                       Italian tasavallan 21.8.2002 Euroopan yhteisöjen komis-
       palvelujen tarjoamisvapauden loukkaamisen perusteella
                                                                                siota vastaan nostama kanne
       mahdollista luopua verovelvollisuudesta, vai onko kanta-
       jan verovapauden saavuttamiseksi edellytettävä tunnistet-
       tavaksi tekemättömän kivennäisöljyn siirtämistä ja vaadit-                                 (Asia C-298/02)
       tava valmisteveron palautusta siinä jäsenvaltiossa, jonne
       veronalennuksen saava, tunnistettavaksi tehty kaasuöljy
       on siirretty?                                                                             (2002/C 261/09)
( 1) EYVL L 316, 31.10.1992, s. 12.
( 2) EYVL L 291, 6.12.1995, s. 46.
                                                                       Italian tasavalta on nostanut 21.8.2002 Euroopan yhteisöjen
                                                                       tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                       vastaan. Kantajan asiamiehenä on valtionasiamies Maurizio
                                                                       Fiorilli.
                                                                       Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                       –      kumoaa 26.6.2002 tehdyn komission päätöksen
                                                                              nro. 2281 ( 1) siltä osin kuin siinä tehdään Italian osalta
Niedersächsisches Oberverwaltungsgerichtin 1.8.2002 te-                       12 253 816 euron suuruinen rahoituskorjaus menokoh-
kemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                          tiin B1-1512-001 ja B1-1512-004.
asiassa Gisela Gerken vastaan Amt für Agrarstruktur
                              Verden
                          (Asia C-295/02)                              Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
                          (2002/C 261/08)
                                                                       Hedelmäsalaatin valmistukseen tarkoitetuille persikoille ja pää-
                                                                       rynöille myönnetyt tuet – rahoituskorjaus
                                                                       Komissio väittää, että markkinointivuosina 1995/1996, 1996/
Niedersächsisches Oberverwaltungsgericht on pyytänyt                   1997 ja 1997/1998 on myönnetty tukia valmiille tuotteelle,
1.8.2002 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen          joka ei ole asetuksissa (ETY) N:o 1558/91 (2) ja 504/97 (3)
tuomioistuimeen 19.8.2002, Euroopan yhteisöjen tuomiois-               säädettyjen edellytysten mukainen. Näissä kahdessa asetuk-
tuimelta ennakkoratkaisua asiassa Gisela Gerken vastaan Amt            sessa säädettiin persikoille ja päärynöille maksettavista tuista
für Agrarstruktur Verden seuraavaan kysymykseen:                       ainoastaan mikäli nämä tuotteet oli lämpökäsitelty ja pakattu


title: Asia C-670/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Minden (Saksa) on esittänyt 29.12.2016 – Tsegezab Mengesteab v. Saksan liittotasavalta

text:
               3.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/28

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Minden (Saksa) on esittänyt 29.12.2016 – Tsegezab Mengesteab v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-670/16)
   (2017/C 104/42)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgericht Minden

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Tsegezab Mengesteab

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voiko turvapaikanhakija vedota hakemuksen käsittelyä koskevan vastuun siirtymiseen pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle sen vuoksi, että määräaika vastaanottopyynnön esittämiselle (asetuksen N:o 604/2013 (1) 21 artiklan 1 kohdan kolmas alakohta) on päättynyt?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: voiko turvapaikanhakija vedota hakemuksen käsittelyä koskevan vastuun siirtymiseen myös silloin, jos pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio on edelleen valmis ottamaan hänet vastaan?

               3)

               Jos toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: voidaanko pyynnön vastaanottaneen jäsenvaltion nimenomaisesta tai hiljaisesta hyväksymisestä (asetuksen N:o 604/2013 22 artiklan 7 kohta) päätellä, että pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio on edelleen valmis ottamaan turvapaikanhakijan vastaan?

               4)

               Voiko asetuksen N:o 604/2013 21 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädetty kahden kuukauden määräaika päättyä saman artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyn kolmen kuukauden määräajan jälkeen, jos pyynnön esittänyt jäsenvaltio tekee haun Eurodac-tietokannasta vasta yli kuukauden kuluttua kolmen kuukauden määräajan alkamisesta?

               5)

               Katsotaanko kansainvälistä suojelua koskeva hakemus jätetyksi jo silloin, kun annetaan ensimmäisen kerran todistus turvapaikanhakijaksi ilmoittautumisesta, vai vasta, kun virallinen turvapaikkahakemus kirjataan asetuksen N:o 604/2013 20 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla? Erityisesti:

                           a)

                           Onko todistus turvapaikanhakijaksi ilmoittautumisesta asetuksen N:o 604/2013 20 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu hakemus tai kirjaaminen?

                           b)

                           Onko asetuksen N:o 604/2013 20 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu toimivaltainen viranomainen viranomainen, joka vastaa hakemuksen vastaanottamisesta tai sen kirjaamisesta, vai viranomainen, joka vastaa turvapaikkahakemuksesta päättämisestä?

                           c)

                           Onko toimivaltainen viranomainen saanut viranomaisten suorittaman hakemuksen kirjaamisen myös silloin, kun sille on ilmoitettu hakemuksen tai kirjaamisen keskeinen sisältö, vai onko sille toimitettava tätä varten alkuperäiset kirjatut tiedot tai jäljennös niistä?

               6)

               Voivatko viivästykset turvapaikan ensimmäisen kerran tapahtuvan pyytämisen tai turvapaikanhakijaksi ilmoittautumista koskevan todistuksen ensimmäisen antamisen ja vastaanottopyynnön esittämisen välillä johtaa hakemuksen käsittelyä koskevan vastuun siirtymiseen pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle, kun sovelletaan analogisesti asetuksen N:o 604/2013 21 artiklan 1 kohdan kolmatta alakohtaa, tai velvoittaa pyynnön esittäneen jäsenvaltion käyttämään asetuksen N:o 604/2013 17 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädettyä oikeuttaan ottaa vastuu hakemuksen käsittelystä?

               7)

               Jos kuudenteen kysymykseen vastataan myöntävästi jommankumman vaihtoehdon osalta: miten pitkän ajan kuluttua vastaanottopyynnön esittämisen on katsottava viivästyneen kohtuuttomasti?

               8)

               Onko vastaanottopyyntö, jossa pyynnön esittänyt jäsenvaltio ilmoittaa ainoastaan päivämäärän, jona henkilö on saapunut pyynnön esittäneeseen jäsenvaltioon, ja päivämäärän, jona virallinen turvapaikkahakemus on jätetty, muttei myös päivämäärää, jona turvapaikkaa on ensimmäisen kerran pyydetty, tai päivämäärää, jona todistus turvapaikanhakijaksi ilmoittautumisesta on ensimmäisen kerran annettu, esitetty asetuksen N:o 604/2013 21 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetyssä määräajassa, vai onko tällainen pyyntö ”pätemätön”?

      (1)  Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta 25.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 604/2013 (EUVL 2013, L 180, s. 31).


title: Asia C-488/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Session (Scotland), Edinburgh (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 5.11.2007 — Royal Bank of Scotland plc v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               12.1.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 8/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Session (Scotland), Edinburgh (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 5.11.2007 — Royal Bank of Scotland plc v. The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   (Asia C-488/07)
   (2008/C 8/16)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Court of Session (Scotland), Edinburgh
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Royal Bank of Scotland plc

      Vastaaja: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1.

               Edellytetäänkö kuudennen arvonlisäverodirektiivin 77/388/ETY (1) 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa, että 17 artiklan 5 kohdan mukainen verovelvollisen vähennyskelpoista veroa koskeva suhdeluku on määritettävä vuosiperusteella ja ilmaistava enintään seuraavaan suurempaan kokonaislukuun pyöristettynä prosenttilukuna, jolloin

                           a)

                           tämä suhdeluku on suhdeluku, joka on määritetty verovelvollisen toiminnan tietyn toimialan osalta 17 artiklan 5 kohdan kolmannen alakohdan a tai b alakohdan mukaisesti; ja/tai

                           b)

                           tämä suhdeluku on suhdeluku, joka on määritetty verovelvollisen tavaroiden ja palvelujen täyden tai osittaisen käytön perusteella 17 artiklan 5 kohdan kolmannen alakohdan c alakohdan mukaisesti; ja/tai

                           c)

                           tämä suhdeluku on suhdeluku, joka on määritetty jokaisen sellaisen tavaran tai palvelun osalta, jota verovelvollinen käyttää 17 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun liiketoimeen, 17 artiklan 5 kohdan kolmannen alakohdan d alakohdan mukaisesti?

               2.

               Sallitaanko kyseisessä 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa se, että jäsenvaltiot edellyttävät, että 17 artiklan 5 kohdan mukainen verovelvollisen vähennyskelpoista veroa koskeva suhdeluku pyöristetään muuhun lukuun kuin seuraavaan suurempaan kokonaislukuun?

      (1)  EYVL L 145, s. 1.


title: Asia C-281/13 P: Valitus, jonka Lord Inglewood ym. on tehnyt 22.5.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-229/11 ja T-276/11, Inglewood ym. v. parlamentti, 13.3.2013 antamasta tuomiosta

text:
               3.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 226/3

         Valitus, jonka Lord Inglewood ym. on tehnyt 22.5.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-229/11 ja T-276/11, Inglewood ym. v. parlamentti, 13.3.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia C-281/13 P)
   (2013/C 226/06)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Lord Inglewood ym. (edustajat: asianajajat S. Orlandi, J.-N. Louis, D. Abreu Caldas)

      Muu osapuoli: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

               —

               Unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-229/11 ja T-276/11, Inglewood ym. v. parlamentti, 13.3.2013 antama tuomio on kumottava

               —

               Asia on ratkaistava uudelleen siten, että

                           —

                           todetaan lainvastaiseksi Euroopan parlamentin puhemiehistön päätös, jolla eläkeikää nostettiin 60 vuodesta 63 vuoteen ja poistettiin eläkkeen erityiset maksutavat, kuten maksu joko aikaistetun eläkkeen muodossa tai osittain kertasuorituksena

                           —

                           riidanalaiset päätökset kumotaan,

                           —

                           parlamentti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeudenkäyntiasteissa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittajat hakevat muutosta unionin yleisen tuomioistuimen tuomioon, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi heidän kanteensa, jossa vaadittiin Euroopan parlamentin sellaisten päätösten kumoamista, joissa valittajilta evättiin oikeus joko aikaistetun eläkkeen muodossa, 60-vuotiaana tai osittain kertasuorituksena maksettavaan vapaaehtoiseen lisäeläkkeeseen.
   Ensinnäkin valittajat väittävät, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun riidanalaisilla päätöksillä sivuutettiin heidän hankitut oikeutensa tai odotusoikeutensa valittajien palvelukseentuloajankohtana vahvistetuissa ja hyväksytyissä olosuhteissa.
   Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se hylkäsi kanneperusteen, joka koski Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen 27 artiklan 2 kohdan rikkomista, vaikka kyseisessä säännöksessä täsmennetään, että hankitut oikeudet ja odotusoikeudet säilyvät. Päätös, joka on tehty 1.4.2009 nimittäin rajoittaa valittajien hankittuja oikeuksia eli oikeuksia vaatia aikaistettua eläkettä tai halutessaan saada eläkettä 60-vuotiaana ja saada tarvittaessa eläke osittain kertasuorituksena.
   Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin on myös tehnyt oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että Euroopan parlamentin jäsenten asemaa koskevia sääntöjä ei voitu soveltaa, koska ne tulivat voimaan 1.4.2009 tehdyn yleisesti sovellettavan päätöksen jälkeen, vaikka valitusten kohteina olevat yksittäistapausta koskevat päätökset on tehty kyseisen päivämäärän jälkeen.
   Neljänneksi unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on hylännyt kanneperusteen, joka koskee yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista, vaikka valittajat olivat voineet perustellummin odottaa saavansa eläkkeensä niillä edellytyksillä, jotka vahvistettiin ja joita sovellettiin silloin, kun olennainen osa heidän eläkevakuutusmaksuistaan maksettiin tai sinä päivänä, jolloin heidän palvelussuhteensa päättyi, kuin ne, jotka hyötyivät poikkeussäännöistä eli ne, jotka edelleen hoitivat tehtäviään ja olivat täyttäneet 60 vuotta ennen kuin 1.4.2009 tehty päätös tuli voimaan 14.7.2009.
   Viimeiseksi unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se hylkäsi suhteellisuusperiaatteen loukkaamista koskevan kanneperusteen todettuaan, että vain 10 % vakuutetuista kestää finanssikriisin vaikutukset ja sellaisen väliaikaisesti perustetun rahaston, jonka on määrä lakata, ennakoitavat seuraukset.


title: Asia C-79/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 27.2.2014 (Arbeidshof te Brusselin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Federaal agentschap voor de opvang van asielzoekers v. Selver Saciri ja Danijela Dordevic sekä Danjel Saciri, edustajinaan Selver Saciri ja Danijela Dordevic, Sanela Saciri, edustajinaan Selver Saciri ja Danijela Dordevic, Denis Saciri, edustajinaan Selver Saciri ja Danijela Dordevic, ja Openbaar Centrum voor Maatschappelijk Welzijn van Diest (Direktiivi 2003/9/EY — Turvapaikanhakijoiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevat vähimmäisvaatimukset — 13 artiklan 1 kohta — Aineellisten vastaanotto-olosuhteiden myöntämisen määräajat — 13 artiklan 2 kohta — Aineellisia vastaanotto-olosuhteita koskevat toimenpiteet — Takeet — 13 artiklan 5 kohta — Turvapaikanhakijoiden vastaanotto-olosuhteita koskevien vähimmäisvaatimusten vahvistaminen ja myöntäminen — Myönnettävän tuen määrä — 14 artikla — Aineellisia vastaanotto-olosuhteita koskevat yksityiskohtaiset säännöt — Vastaanottorakenteiden täyteen kuormittuminen — Ohjaaminen kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien puoleen — Aineellisten vastaanotto-olosuhteiden tarjoaminen rahallisen avustuksen muodossa)

text:
               14.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/14

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 27.2.2014 (Arbeidshof te Brusselin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Federaal agentschap voor de opvang van asielzoekers v. Selver Saciri ja Danijela Dordevic sekä Danjel Saciri, edustajinaan Selver Saciri ja Danijela Dordevic, Sanela Saciri, edustajinaan Selver Saciri ja Danijela Dordevic, Denis Saciri, edustajinaan Selver Saciri ja Danijela Dordevic, ja Openbaar Centrum voor Maatschappelijk Welzijn van Diest
   (Asia C-79/13) (1)

   ((Direktiivi 2003/9/EY - Turvapaikanhakijoiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevat vähimmäisvaatimukset - 13 artiklan 1 kohta - Aineellisten vastaanotto-olosuhteiden myöntämisen määräajat - 13 artiklan 2 kohta - Aineellisia vastaanotto-olosuhteita koskevat toimenpiteet - Takeet - 13 artiklan 5 kohta - Turvapaikanhakijoiden vastaanotto-olosuhteita koskevien vähimmäisvaatimusten vahvistaminen ja myöntäminen - Myönnettävän tuen määrä - 14 artikla - Aineellisia vastaanotto-olosuhteita koskevat yksityiskohtaiset säännöt - Vastaanottorakenteiden täyteen kuormittuminen - Ohjaaminen kansallisten sosiaaliturvajärjestelmien puoleen - Aineellisten vastaanotto-olosuhteiden tarjoaminen rahallisen avustuksen muodossa))
   2014/C 112/16
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Arbeidshof te Brussel

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Federaal agentschap voor de opvang van asielzoekers

      Vastaajat: Selver Saciri ja Danijela Dordevic sekä Danjel Saciri, edustajinaan Selver Saciri ja Danijela Dordevic, Sanela Saciri, edustajinaan Selver Saciri ja Danijela Dordevic, Denis Saciri, edustajinaan Selver Saciri ja Danijela Dordevic, ja Openbaar Centrum voor Maatschappelijk Welzijn van Diest

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Arbeidshof te Brussel – Turvapaikanhakijoiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vähimmäisvaatimuksista 27.1.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/9/EY (EYVL L 31, s. 18) 13 artiklan 1, 2 ja 5 kohdan ja 14 artiklan 1, 3, 5 ja 8 kohdan tulkinta – Rahallisen avustuksen myöntäminen – Jäsenvaltioiden velvollisuudet – Turvapaikanhakijoiden majoittamiseen tarkoitettujen kansallisten vastaanottoyksiköiden täyteen kuormittuminen

      Tuomiolauselma

               1)

               Turvapaikanhakijoiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vähimmäisvaatimuksista 27.1.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/9/EY 13 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että kun jäsenvaltio on päättänyt direktiivin 13 artiklan 1 kohdan nojalla myöntää aineelliset vastaanotto-olosuhteet rahallisten avustusten tai maksukuponkien muodossa, avustukset on myönnettävä siitä ajankohdasta lukien, jolloin turvapaikkaa haetaan, ja niiden on oltava direktiivin 13 artiklan 2 kohdan säännöksissä vahvistettujen vähimmäisvaatimusten mukaisia. Jäsenvaltion on huolehdittava siitä, että aineelliset vastaanotto-olosuhteet kattavien rahallisten avustusten kokonaismäärä on riittävä turvapaikanhakijoiden kohtuullisen ja heidän terveytensä kannalta riittävän elintason ja heidän toimeentulonsa varmistamiseksi siten, että he voivat niiden avulla hankkia erityisesti majoituksen, ja siten, että tarvittaessa otetaan huomioon henkilöiden, joilla on erityistarpeita, etujen suojaaminen direktiivin 17 artiklan säännösten nojalla. Direktiivin 2003/9 14 artiklan 1, 3, 5 ja 8 kohdassa vahvistetut aineelliset vastaanotto-olosuhteet eivät velvoita jäsenvaltioita, kun ne ovat päättäneet myöntää nämä olosuhteet yksinomaan rahallisten avustusten muodossa. Avustusten määrän on kuitenkin oltava riittävä, jotta alaikäiset lapset voidaan majoittaa yhdessä vanhempiensa kanssa, jotta turvapaikanhakijoiden perheen yhtenäisyys voidaan säilyttää.

               2)

               Direktiiviä 2003/9 on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että kun turvapaikanhakijoille tarkoitetut majoitusyksiköt kuormittuvat täyteen, jäsenvaltiot voivat ohjata viimeksi mainitut kääntymään yleiseen julkiseen sosiaalihuoltojärjestelmään kuuluvien elinten puoleen, kunhan tämä järjestelmä takaa turvapaikanhakijoille, että direktiivissä säädettyjä vähimmäisvaatimuksia noudatetaan.

      (1)  EUVL C 114, 20.4.2013.


title: Asia T-287/14 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 4.9.2014 — Schaeffler Technologies v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Valtiontuet — Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön tuotannon kansallinen edistäminen — Komission päätös aloittaa muodollinen tutkintamenettely valtiontukien alalla — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Fumus boni juris)

text:
               1.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 431/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 4.9.2014 — Schaeffler Technologies v. komissio
   (Asia T-287/14 R)
   ((Väliaikainen oikeussuoja - Valtiontuet - Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön tuotannon kansallinen edistäminen - Komission päätös aloittaa muodollinen tutkintamenettely valtiontukien alalla - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Fumus boni juris))
   (2014/C 431/41)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Schaeffler Technologies GmbH & Co. KG (Herzogenaurach, Saksa) (edustajat: asianajajat T. Volz ja B. Wißmann)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: T. Maxian Rusche ja R. Sauer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Hakemus sen päätöksen oikeusvaikutusten lykkäämisestä, jolla komissio aloitti muodollisen tutkintamenettelyn valtiontukien alalla uusiutuvia energialähteitä koskevasta Saksan laista.

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia T-322/09: Kanne 14.8.2009 — Al-Faqih ja MIRA v. neuvosto ja komissio

text:
               1.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/47

         Kanne 14.8.2009 — Al-Faqih ja MIRA v. neuvosto ja komissio
   (Asia T-322/09)
   2010/C 113/77
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Al-Faqih ja MIRA (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: barrister J. Jones ja solicitor A. Raja)

      Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Neuvoston asetus (EY) N:o 881/2002 (1), sellaisena kuin sen on muutettuna komission asetuksilla (EY) N:o 14/2005 (2), N:o 492/2007 (3) ja N:o 1190/2005 (4) on kumottava kokonaisuudessaan tai osittain ja/tai komission asetukset N:o 14/2005, N:o 492/2007 ja N:o 1190/2005 on kumottava siltä osin kuin ne koskevat suoraan ja erikseen kantajia

               —

               neuvosto ja/tai komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vaativat kanteellaan EY 230 artiklan nojalla tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston asetuksen N:o 881/2002 kumoamista, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna 5.1.2005 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 14/2005, 3.5.2007 annetulla komission asetuksella N:o 492/2007 ja 20.7.2005 annetulla komission asetuksella N:o 1190/2005, ja/tai komission asetusten (EY) N:o 14/2005, N:o 492/2007 ja N:o 1190/2005 kumoamista siltä osin kuin ne koskevat kantajia.
   Kantajat oli sisällytetty Yhdistyneiden kansakuntien pakotekomitean laatimaan konsolidoituun luetteloon henkilöistä, joiden väitetään olevan lähellä Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania ja joiden varat ja muut taloudelliset resurssit jäädytettiin. Tämän jälkeen Euroopan komissio antoi asetukset (EY) N:o 14/2005 ja 1190/2005, jolla lisättiin kantajien nimet neuvoston asetuksen (EY) N:o 881/2002 liitteessä I olevaan luetteloon henkilöistä, ryhmistä ja yhteisöistä, joiden varat ja taloudelliset resurssit jäädytetään Euroopan unionissa. Ensimmäisen kantajan, Al-faqihin nimi lisättiin luetteloon komission asetuksella (EY) N:o 492/2007.
   Kanteensa tueksi kantajat esittävät seuraavat oikeudelliset perusteet:

               Kantajat väittävät, että niiden varojen jäädyttäminen riidanalaisilla asetuksilla loukkaa niiden perustavanlaatuisia ihmisoikeuksia eli niiden oikeutta tulla kuulluksi ja oikeutta saada asia tuomioistuimen käsiteltäväksi, koska neuvosto ja/tai komissio ei ole koskaan ilmoittanut niille syytä, minkä vuoksi ne on sisällytetty neuvoston asetuksen (EY) N:o 881/2002 liitteeseen I eivätkä ne ole koskaan saaneet mitään näyttöä, joka oikeuttaisi rajoittavien toimenpiteiden asettamisen. Kantajilla ei tämän vuoksi ole ollut mitään mahdollisuutta puolustautua eikä riitauttaa luetteloon sisällyttämistä koskevat päätökset eurooppalaisessa tuomioistuinlaitoksessa.

               Kantajat väittävät lisäksi, että niiden oikeutta omaisuuden kunnioittamiseen on loukattu, koska niiden varojen jäädyttämisen aiheuttamilla tämän oikeuden määräämättömillä rajoituksilla puututaan tähän perustavanlaatuiseen ihmisoikeuteen suhteettomalla ja sietämättömällä tavalla.

      (1)  Tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä sekä Afganistaniin suuntautuvan tiettyjen tavaroiden ja palvelujen viennin kieltämisestä, Afganistanin Talebania koskevien lentokiellon ja varojen sekä muiden taloudellisten resurssien jäädyttämisen laajentamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 467/2001 kumoamisesta 27.5.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 881/2002 (EYVL L 139, s. 9).

      (2)  Tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 467/2001 kumoamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 881/2002 muuttamisesta 42. kerran 5.1.2005 annettu komission asetus (EY) N:o 14/2004 (EUVL L 5, s. 10).

      (3)  Tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 467/2001 kumoamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 881/2002 muuttamisesta 75. kerran 3.5.2007 annettu komission asetus (EY) N:o 492/2007 (EUVL L 116, s. 5).

      (4)  Tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 467/2001 kumoamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 881/2002 muuttamisesta 48. kerran 20.7.2005 annettu komission asetus (EY) N:o 1190/2005 (EUVL L 193, s. 27).


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 6 päivänä maaliskuuta 2003 asiassa C-41/00 P, Interporc Im- und Export GmbH vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Muutoksenhaku – Päätös 94/90/EHTY, EY, Euratom – Oikeus tutustua asiakirjoihin – Komission hallussa olevat asiakirjat, jotka ovat peräisin jäsenvaltioista tai kolmansista valtioista – Laatĳasääntö)

text:
26.4.2003                FI                        Euroopan unionin virallinen lehti                                           C 101/1
                                                                   I
                                                            (Tiedonantoja)
                                                    TUOMIOISTUIN
                                                          TUOMIOISTUIN
Euroopan unionin neuvoston EY 300 artiklan 6 kohdan                   yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajen-
                nojalla esittämä lausuntopyyntö                       nettu ensimmäinen jaosto) asiassa T-92/98, Interporc vastaan
                                                                      komissio, 7.12.1999 antaman tuomion (Kok. 1999, s. II-
                          (Lausunto 1/03)                             3521) osittaista kumoamista, vastapuolena: Euroopan yhteisö-
                                                                      jen komissio (asiamiehenään U. Wölker), yhteisöjen tuomiois-
                          (2003/C 101/01)                             tuin, toimien kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodríguez
                                                                      Iglesias, jaostojen puheenjohtajat J.-P. Puissochet, R. Schintgen
                                                                      ja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit C. Gulmann,
Euroopan unionin neuvosto on esittänyt EY 300 artiklan
                                                                      D. A. O. Edward, A. La Pergola (esittelevä tuomari), P. Jann,
6 kohdan nojalla lausuntopyynnön, joka on saapunut yhteisö-
                                                                      N. Colneric, S. von Bahr ja J. N. Cunha Rodrigues, julkisasia-
jen tuomioistuimeen 10.3.2003. Neuvoston asiamiehinä ovat
                                                                      mies: P. Léger, kirjaaja: R. Grass, on antanut 6.3.2003 tuomion,
J. Schutte ja J.-P. Hix.
                                                                      jonka tuomiolauselma on seuraava:
Euroopan unionin neuvosto on pyytänyt yhteisöjen tuomiois-
                                                                      1)     Valitus hylätään.
tuimelta vastausta seuraavaan kysymykseen:
                                                                      2)     Interporc Im- und Export GmbH velvoitetaan korvaamaan
Kuuluuko tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden täytän-                   oikeudenkäyntikulut.
töönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan uuden Luganon
yleissopimuksen, sen muotoisena kuin sitä suunnitellaan
tämän muistion 8–12 kohdassa, kokonaan yhteisön yksin-                (1 ) EYVL C 149, 27.5.2000.
omaiseen toimivaltaan vai yhteisön ja jäsenvaltioiden jaettuun
toimivaltaan?
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                               YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                   6 päivänä maaliskuuta 2003
                                                                                (kuudes jaosto)
asiassa C-41/00 P, Interporc Im- und Export GmbH
          vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)                                       6 päivänä maaliskuuta 2003
(Muutoksenhaku – Päätös 94/90/EHTY, EY, Euratom –
Oikeus tutustua asiakirjoihin – Komission hallussa olevat             asiassa C-240/00, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
asiakirjat, jotka ovat peräisin jäsenvaltioista tai kolmansista                              Suomen tasavalta ( 1)
                    valtioista – Laatijasääntö)
                                                                      (Direktiivi 79/409/ETY – Luonnonvaraisten lintujen ja
                          (2003/C 101/02)                                  niiden elinympäristöjen suojelu – Erityissuojelualueet)
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                                               (2003/C 101/03)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen                           (Oikeudenkäyntikieli: suomi)
             tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Asiassa C-41/00 P, Interporc Im- und Export GmbH, kotipaik-           Asiassa C-240/00, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-
ka Hampuri (Saksa), (edustajanaan Rechtsanwalt G. M. Ber-             nään E. Paasivirta ja R. B. Wainwright) vastaan Suomen
risch), jossa valittaja vaatii muutoksenhaussaan Euroopan             tasavalta (asiamiehenään T. Pynnä), jossa kantaja vaatii yhteisö-


title: Asia C-352/11: Kanne 5.7.2011 — Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta

text:
               27.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 252/26

         Kanne 5.7.2011 — Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta
   (Asia C-352/11)
   2011/C 252/48
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Wilms ja A. Alcover San Pedro)

      Vastaaja: Itävallan tasavalta

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               toteaa, ettei Itävallan tasavalta ole noudattanut ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 15.1.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/1/EY (IPPC-direktiivi) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole myöntänyt lupia 6 ja 8 artiklan mukaisesti, tarkastanut voimassa olevia lupia tai sikäli kuin on tarpeellista, uudistanut niitä ja varmistanut, että kaikki olemassa olevat laitokset toimivat IPPC-direktiivin 3, 7, 9, 10 ja 13 artiklan, 14 artiklan a kohdan ja 15 artiklan 2 kohdan vaatimusten mukaisesti

               —

               velvoittaa Itävallan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   IPPC-direktiivin (1) säännösten mukaan siinä tarkoitetut ”olemassa olevat laitokset” tarvitsevat 30.10.2007 alkaen luvan.
   Komission käytössä olevien tietojen mukaan kaikilla Itävallassa sijaitsevilla ”olemassa olevilla laitoksilla” ei ole vaadittavaa lupaa kyseisenä ajankohtana.

      (1)  Ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 15.1.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/1/EY (EUVL L 24, s. 8).