title: Asia C-190/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 6.9.2012 (Oberster Gerichtshofin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Daniela Mühlleitner v. Ahmad Yusufi ja Wadat Yusufi (Tuomioistuimen toimivalta siviili- ja kauppaoikeuden alalla — Toimivalta kuluttajien tekemien sopimusten osalta — Asetus (EY) N:o 44/2001 — 15 artiklan 1 kohdan c alakohta — Tämän toimivallan mahdollinen rajoittaminen koskemaan etäsopimuksia)

text:
               17.11.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 355/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 6.9.2012 (Oberster Gerichtshofin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Daniela Mühlleitner v. Ahmad Yusufi ja Wadat Yusufi
   (Asia C-190/11) (1)

   (Tuomioistuimen toimivalta siviili- ja kauppaoikeuden alalla - Toimivalta kuluttajien tekemien sopimusten osalta - Asetus (EY) N:o 44/2001 - 15 artiklan 1 kohdan c alakohta - Tämän toimivallan mahdollinen rajoittaminen koskemaan etäsopimuksia)
   2012/C 355/08
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberster Gerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Daniela Mühlleitner

      Vastaajat: Ahmad Yusufi ja Wadat Yusufi

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Oberster Gerichtshof — Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (EYVL 2001, L 12, s. 1) 15 artiklan 1 kohdan c alakohdan tulkinta — Toimivalta kuluttajansuojaa koskevissa riita-asioissa — Tämän toimivallan mahdollinen rajoittaminen koskemaan etäsopimuksia

      Tuomiolauselma

   Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 15 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, ettei siinä vaadita, että kuluttajan ja elinkeinonharjoittajan välinen sopimus on tehty etäsopimuksena.

      (1)  EUVL C 204, 9.7.2011.


title: Asia T-230/10: Kanne 21.5.2010 — Espanja v. komissio

text:
               31.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/42

         Kanne 21.5.2010 — Espanja v. komissio
   (Asia T-230/10)
   ()
   2010/C 209/65
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: M. Muñoz Pérez)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta ja Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) sekä Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 11.3.2010 tehty komission päätös 2010/152/EU on kumottava siltä osin kuin sen on tämän kanteen kohteena ja

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tämä kanne koskee kahta komission suorittamaa rahoitusta koskevaa korjausta ja se perustuu hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä 28.10.1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2200/96, (1) neuvoston asetuksen (EY) N:o 2200/96 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä toimintarahastojen, toimintaohjelmien ja taloudellisen tuen osalta 11.8.2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1433/2003 (2) ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2200/96 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä tuottajaorganisaatioiden hyväksynnän ja tuottajaryhmittymien esihyväksynnän osalta 11.8.2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1432/2003, (3) joihin komissio vetosi kyseisten korjausten tueksi, säännösten rikkomiseen.
   Pakkausten ympäristönhoidollisesta käsittelystä aiheutuvien kustannusten poissulkemisen osalta komissio tulkitsee asetuksen N:o 2200/96 15 artiklan 5 kohtaa ja asetuksen N:o 1433/2003 liitettä I siten, että ne merkitsevät sitä, että kun jäsenvaltiot vahvistavat kiinteämääräisen korvauksen, niiden on noudatettava sääntöä, jonka mukaan tukikelpoisia ovat yksinomaan kustannukset, joista tuottajaorganisaatiot vastaavat, ja tästä on vaadittava suoraa näyttöä.
   Espanjan kuningaskunta katsoo puolestaan, että kun otetaan huomioon edellä mainittujen säännösten tavoitteet ja sanamuoto, ei voi olla tarpeen vaatia luotettavaa näyttöä siitä, että tuottajaorganisaatiot ovat vastanneet kustannuksista. Se katsoo edelleen joka tapauksessa, että tuottajaorganisaatiot vastaavat todellisuudessa pakkausten ympäristönhoidollisen käsittelyn kustannuksista, koska jakelijat siirtävät kustannukset niille maksamalla alhaisemman hinnan niiden tuotteista.
   Heikkouksista SAT Royal -tuottajaorganisaation hyväksymisen valvontaa koskevassa järjestelmässä komissio katsoo, että sääntöä, jonka mukaan millään tuottajaorganisaation yksittäisellä jäsenellä ei voi olla yli 20 prosenttia äänioikeuksista, on sovellettava myös luonnollisiin henkilöihin, jotka ovat sellaisten yksiköiden osakkeenomistajia, jotka ovat puolestaan tuottajaorganisaation jäseniä. Espanjan kuningaskunta katsoo, että asetuksen N:o 1432/2003 14 artiklan 2 kohdassa vahvistettua sääntöä sovelletaan ainoastaan organisaation jäseniin ja että ei ole tarpeen analysoida niiden yksiköiden omistusrakennetta, jotka muodostavat tuottajaorganisaation.

      (1)  EYVL L 297, 21.11.1996, s. 1

      (2)  EYVL L 203, 12.8.2003, s. 25

      (3)  EYVL L 203, 12.8.2003, s. 18


title: Asia T-124/10: Kanne 17.3.2010 — Lidl Stiftung v. SMHV — Vinotasia (VITASIA)

text:
               22.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/45

         Kanne 17.3.2010 — Lidl Stiftung v. SMHV — Vinotasia (VITASIA)
   (Asia T-124/10)
   2010/C 134/74
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Schaeffer ja A. Marx)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Vinotasia GmbH (Koblenz, Saksa)

      Vaatimukset

               —

               Neljännen valituslautakunnan 14.1.2010 valitusasiassa R 1054/2008-4 tekemä päätös on kumottava

               —

               väite nro B 1 027 947, joka esitettiin 30.6.2006, on hylättävä siltä osin kuin se hyväksyttiin väiteosaston 30.5.2008 tekemällä päätöksellä

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut Euroopan unionin tuomioistuimessa ja sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännessä valituslautakunnassa

               —

               toissijaisesti asian käsittely on keskeytettävä, kunnes 17.3.2010 Saksan patentti- ja tavaramerkkivirastolle jätetty vanhemman saksalaisen tavaramerkin nro 302 15 015 ”VINOTASIA” menettämistä koskeva hakemus on oikeusvoimaisesti ratkaistu.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”VITASIA” luokkiin 29, 30, 31, 32 ja 33 kuuluvia tavaroita varten (hakemus nro 4 691 101)

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vinotasia GmbH

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Luokkiin 32, 33 ja 35 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten rekisteröity saksalainen sanamerkki ”VINOTASIA”, rekisteröintinumero 302 15 015

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksyttiin osittain

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska edellä mainittujen tavaramerkkien välillä ei ole sekaannusvaaraa.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).


title: Asia C-483/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 31.10.2014 – KA Finanz AG v. Sparkassen Versicherung AG Vienna Insurance Group

text:
               9.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 31.10.2014 – KA Finanz AG v. Sparkassen Versicherung AG Vienna Insurance Group
   (Asia C-483/14)
   (2015/C 046/24)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberster Gerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Vastaaja ja Revision-menettelyn valittaja: KA Finanz AG

      Kantaja ja Revision-menettelyn vastapuoli: Sparkassen Versicherung AG Vienna Insurance Group

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko sopimusvelvoitteisiin sovellettavaa lakia koskevan yleissopimuksen (1) (jäljempänä Rooman yleissopimus) 1 artiklan 2 kohdan e alakohtaa tulkittava siten, että alakohtainen poikkeus, jonka mukaan yleissopimuksen määräyksiä ei sovelleta ”yhtiöitä – – koskevaan lainsäädäntöön”, käsittää

                           a.

                           uudelleen perustamiseen liittyvät järjestelyt, kuten sulautumiset ja jakautumiset, ja

                           b.

                           osakeyhtiöiden sulautumisesta perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla 9.10.1978 annetun kolmannen neuvoston direktiivin 78/855/ETY (2) 15 artiklaan sisältyvän velkojansuojasäännöksen uudelleen perustamiseen liittyvien järjestelyjen kuluessa?

               2)

               Onko näin myös silloin, jos sovelletaan osakeyhtiöiden sulautumisesta 5.4.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/35/EU (3) 15 artiklaa?

               3)

               Jos ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Johtaako Rooma I -asetuksen (4) 1 artiklan 2 kohdan d alakohtaan – Rooman yleissopimuksen 1 artiklan 2 kohdan e alakohtaa seuranneena säännöksenä – sisältyvä alakohtainen poikkeus samaan lopputulokseen, vai onko kyseistä säännöstä tulkittava toisin? Jos on, millä tavoin?

               4)

               Voidaanko unionin primaarioikeudesta, kuten SEUT 49 artiklan mukaisesta sijoittautumisvapaudesta, SEUT 56 artiklan mukaisesta palvelujen tarjoamisen vapaudesta tai SEUT 63 artiklan mukaisesta pääomien ja maksujen vapaasta liikkuvuudesta, johtaa määräyksiä sulautumisten kohteluun sovellettavan lainsäädännön valinnan ja erityisesti sen osalta, onko tällöin sovellettava sulautuvan yhtiön valtion kansallista lainsäädäntöä vai vastaanottavan yhtiön valtion kansallista lainsäädäntöä?

               5)

               Jos neljänteen kysymykseen vastataan kieltävästi: Voidaanko unionin johdetusta oikeudesta, kuten pääomayhtiöiden rajatylittävistä sulautumisista 26.10.2005 annetusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivistä 2005/56/EY (5), osakeyhtiöiden sulautumisesta 5.4.2011 annetusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivistä 2011/35/EU tai osakeyhtiöiden jakautumisesta 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla 17.12.1982 annetusta kuudennesta neuvoston direktiivistä 82/891/ETY (6), johtaa periaatteita sovellettavan lainsäädännön valinnan ja erityisesti sen osalta, onko sovellettava sulautuvan yhtiön valtion kansallista lainsäädäntöä vai vastaanottavan yhtiön valtion kansallista lainsäädäntöä, vai voidaanko kansallisissa lainvalintasäännöksissä päättää, mitä kansallista aineellista oikeutta sovelletaan?

               6)

               Onko osakeyhtiöiden sulautumisesta perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla 9.10.1978 annetun kolmannen neuvoston direktiivin 78/855/ETY 15 artiklaa tulkittava siten, että liikkeeseenlaskijalla on sellaisten muiden arvopaperien kuin osakkeiden, joihin liittyy erityisiä oikeuksia, haltijaan nähden etenkin toissijaisten velkakirjojen yhteydessä rajat ylittävän sulautumisen tapauksessa oikeus päättää oikeussuhde ja lunastaa ulos oikeudenhaltijoita?

               7)

               Onko näin myös silloin, jos sovelletaan osakeyhtiöiden sulautumisesta 5.4.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/35/EU 15 artiklaa?

      (1)  Yleissopimus sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista, avattu allekirjoitettavaksi Roomassa 19 päivänä kesäkuuta 1980 (80/934/ETY) (EYVL L 266, s. 1).

      (2)  EYVL L 295, s. 36.

      (3)  EUVL L 110, s. 1.

      (4)  Sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista (Rooma I) 17.6.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 593/2008 (EUVL L 177, s. 6).

      (5)  EUVL L 310, s. 1.

      (6)  EYVL L 378, s. 47.


title: Asia T-379/09: Kanne 24.9.2009 — Italia v. komissio

text:
               21.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/59

         Kanne 24.9.2009 — Italia v. komissio
   (Asia T-379/09)
   2009/C 282/110
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (edustaja: avvocato dello Stato F. Arena)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

               —

               Valtiontukijärjestelmistä n. C 6/2004 (ex NN. 70/01) ja C 5/2005 (ex NN 71/04), jotka Italia on toteuttanut kasvihuoneviljelijöiden hyväksi (vapauttaminen kasvihuoneiden lämmittämiseen käytettävästä polttoöljystä kannettavasta valmisteverosta), 13.7.2009 tehdyn komission päätöksen C(2009) 5497 kumoaminen

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Italian hallitus on riitauttanut Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa valtiontukijärjestelmistä n. C 6/2004 (ex NN. 70/01) ja C 5/2005 (ex NN 71/04), jotka Italia on toteuttanut kasvihuoneviljelijöiden hyväksi (vapauttaminen kasvihuoneiden lämmittämiseen käytettävästä polttoöljystä kannettavasta valmisteverosta), 13.7.2009 tehdyn komission päätöksen C (2009) 5497.
   Kanne perustuu viiteen perusteeseen.
   Ensimmäisessä perusteessa kantaja väittää, että riitautetulla päätöksellä rikotaan EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohtaa sen vuoksi, ettei yhteismarkkinoille soveltumattomiksi valtiontuiksi katsotut lain säännökset ole luonteeltaan valikoivia ja että näin on sen vuoksi, että jokaisella maatalousalan toimijalla on mahdollisuus hyötyä niistä huojennusosuuksista, jotka kasvihuoneiden lämmittämiseen käytettävästä polttoöljystä kannettavasta valmisteverosta myönnetään, ja sen vuoksi, että kasvihuoneviljely eroaa olennaisesti avomaaviljelystä, jossa lämmittämiseen käytettävän polttoöljyn aiheuttamaa tuotantokustannusta ei ole.
   Toisessa perusteessaan kantaja väittää EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohtaa rikotun ja se väittää myös, etteivät kyseiset säännökset aiheuta minkäänlaista kilpailun vääristymistä. Se viittaa väitteidensä tueksi myös maa- ja metsätalousalalle vuosiksi 2007–2013 annettuihin yhteisön suuntaviivoihin, joiden 167 kohdassa todetaan nimenomaisesti, että täydelliset tai osittaiset vapauttamiset primaariin maataloustoimintaan tarkoitetusta polttoaineesta kannettavasta verosta eivät aiheuta kilpailun vääristymistä sen vuoksi, että maatalousyritysten muodot ovat rakenteellisesti rajoitettuja Euroopan unionissa.
   Kolmannessa perusteessa se väittää, ettei kilpailun vääristymistä ole perusteltu.
   Neljännessä perusteessa kantaja väittää, että direktiivin 92/81/EY (1) 8 artiklaa, direktiivin 2003/96/EY (2) 15 artiklaa ja EY:n perustamissopimuksen 33, 36 ja 87 artiklaa on rikottu. Se väittää erityisesti, että vapautukset sallitaan nimenomaisesti mainituissa direktiiveissä ja että joka tapauksessa yhteensoveltuvuutta yhteisön oikeuden kanssa on tutkittava ottamalla huomioon kilpailusääntöjen lisäksi myös ja ennen kaikkea yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevat säännökset. Tästä se väittää, että yhteinen maatalouspolitiikka on ensisijainen kilpailusääntöihin nähden. Tästä seuraa, että riitautetut toimenpiteet ovat EY:n perustamissopimuksen 33 artiklassa ilmaistujen tavoitteiden mukaisia, joten valtiontukea koskevien määräysten soveltamiseen ei ole mahdollista vedota.
   Viidennessä ja viimeisessä perusteessa kantaja väittää, että EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohtaa on rikottu, ja se katsoo, että asiassa voidaan soveltaa tuossa määräyksessä tarkoitettua poikkeusta erityisesti, kun kyse on poikkeuksen soveltamisesta ympäristönsuojeluun liittyvistä syistä, mihin viitataan maatalousalan tuesta vuonna 2000 annettujen yhteisön suuntaviivojen 3.5. kohdassa.

      (1)  Kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19.10.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/81/ETY (EYVL 316, 31.10.1992, s.12).

      (2)  Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/96/EY (EUVL L 283, 31.10.2003, s. 51).


title: Asia T-377/16: Kanne 14.7.2016 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank v. SRB

text:
               19.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 343/41

         Kanne 14.7.2016 – Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank v. SRB
   (Asia T-377/16)
   (2016/C 343/54)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Vorarlberger Landes- und Hypothekenbank AG (Bregenz, Itävalta) (edustaja: asianajaja G. Eisenberger)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               Kumoamaan ”Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions of the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)”-nimisen päätöksen ja siihen ilmeisen erottamattomasti liittyvän 15.4.2016 tehdyn päätöksen,

               —

               Toissijaisesti kumoamaan ”Decision of the Executive Session of the Board of 20 May 2016 on the adjustment of the 2016 ex-ante contributions to the Single Resolution Fund supplementing the Decision of the Executive Session of the Board of 15 April 2016 on the 2016 ex-ante contributions of the Single Resolution Fund (SRB/ES/SRF/2016/13)”-nimisen päätöksen niiltä osin kuin siinä määrätään, että liikaa suoritetun maksun palauttaminen on tehtävä yhteiselle kriisinratkaisuneuvostolle vuodelta 2017 suoritettavien maksujen vahvistamisen yhteydessä.

               —

               Velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan olennaisia menettelymääräyksiä on selvästi rikottu, koska riidanalainen päätös on puutteellisesti perusteltu

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan olennaisia menettelymääräyksiä on selvästi rikottu, koska riidanalaista päätöstä ei annettu asianmukaisesti tiedoksi

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan kantajan yhteiselle kriisinratkaisuneuvostolle vuodelta 2016 maksettavan määrän oikaisu on liian pieni

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan liikaa maksetun määrän palauttaminen vasta vuonna 2017 on sääntöjenvastaista.


title: Asia C-419/07: Yhteisöjen tuomioistuimen kahdeksannen jaoston puheenjohtajan määräys 8.7.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ruotsin kuningaskunta

text:
               8.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 285/32

         Yhteisöjen tuomioistuimen kahdeksannen jaoston puheenjohtajan määräys 8.7.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ruotsin kuningaskunta
   (Asia C-419/07) (1)

   (2008/C 285/55)

      Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

   Kahdeksannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 283, 24.11.2007.


title: Asia C-21/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 15.1.2013 — Simon, Evers & Co GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Hafen

text:
               20.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 114/24

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 15.1.2013 — Simon, Evers & Co GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Hafen
   (Asia C-21/13)
   2013/C 114/37
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Finanzgericht Hamburg

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Simon, Evers & Co GmbH

      Vastaaja: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien käsikäyttöisten haarukkatrukkien ja niiden keskeisten osien tuonnissa asetuksella (EY) N:o 1174/2005 käyttöön otetun lopullisen polkumyyntitullin laajentamisesta koskemaan Thaimaasta lähetetyn saman tuotteen tuontia riippumatta siitä, onko tuotteen alkuperämaaksi ilmoitettu Thaimaa, 11.6.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 499/2009 (1) pätemätön, koska komissio jätti ottamatta huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 (2) 13 artiklassa vahvistetut edellytykset polkumyyntitoimenpiteiden kiertämisen toteamiseksi ja otti lähtökohdaksi kiertämisen jo sillä perusteella, että kyseisen Thaimaasta peräisin olevan viennin laajuus kasvoi toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen huomattavasti, vaikka komissio ei tehnyt thaimaalaisten viejien puuttuvan yhteistyön perusteella muita konkreettisia toteamuksia?

      (1)  EUVL L 151, s. 1.

      (2)  EYVL L 56, s. 1.


title: Asian T-520/93 poistaminen rekisteristä

text:
N:o C 74/18      | FI [                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  25. 3. 95
       Asian T-520/93 C ) poistaminen rekisteristä               1995 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä
                       (95/C 74/39 )                             on poistettu asia T-520/93 , Pacific Fruit Company Italy SpA
                                                                 vastaan Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen
               (Oikeudenkäyntikieli: italia)                     komissio.
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomio
istuimen laajennetun toisen jaoston puheenjohtajan 14. 2 .       (!) EYVL N:o C 188 , 10. 7. 1993


title: Asia T-345/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 28.11.2014 – Quanzhou Wouxun Electronics v. SMHV – Locura Digital (WOUXUN) (Kumoamiskanne — Kanteen nostamisen määräaika — Määräajan ylittyminen — Odottamattomien tapahtumien tai ylivoimaisten esteiden puuttuminen — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               16.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/22

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 28.11.2014 – Quanzhou Wouxun Electronics v. SMHV – Locura Digital (WOUXUN)
   (Asia T-345/14) (1)

   ((Kumoamiskanne - Kanteen nostamisen määräaika - Määräajan ylittyminen - Odottamattomien tapahtumien tai ylivoimaisten esteiden puuttuminen - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen))
   (2015/C 056/31)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Quanzhou Wouxun Electronics Co. Ltd (Quanzhou, Kiina) (edustajat: asianajajat A. Sebastião ja J. Pimenta)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: Locura Digital SL (Granollers, Espanja)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 17.2.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 407/2013-4), joka koskee hakemusta sanamerkin WOUXUN rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Quanzhou Wouxun Electronics Co. Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 235, 21.7.2014.


title: Asia C-372/06: VAT and Duties Tribunalin, Lontoo (Yhdistynyt kuningaskunta), 11.9.2006 esittämä ennakkoratkaisupyyntö — Asda Stores Ltd v. Commissioners of HM Revenue and Customs

text:
               2.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/24

         VAT and Duties Tribunalin, Lontoo (Yhdistynyt kuningaskunta), 11.9.2006 esittämä ennakkoratkaisupyyntö — Asda Stores Ltd v. Commissioners of HM Revenue and Customs
   (Asia C-372/06)
   (2006/C 294/42)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   VAT and Duties Tribunal, Lontoo
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Asda Stores Ltd

      Vastaaja: Commissioners of HM Revenue and Customs
   Ennakkoratkaisukysymykset
   Muuta kuin etuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää koskevat kysymykset
   Täytäntöönpanoasetuksen liitteen 11 merkityksellisten säännösten yhteensopivuus tullikoodeksin kanssa

               1)

               Ovatko yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (1) soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (täytäntöönpanoasetus) liitteeseen 11 (2) sisältyvät muun kuin etuuskohteluun oikeuttavan alkuperän määrittämistä koskevat säännöt pätemättömiä niiden Turkissa valmistettujen väritelevisiovastaanottimien (väritelevisiot) osalta, jotka luokitellaan yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 8528, sellaisena kuin se on esitettynä tätä nimikettä koskevan taulukon sarakkeessa 3, sen vuoksi, että nämä säännöt eivät ole yhteensopivia yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (yhteisön tullikoodeksi) 24 artiklan säännösten kanssa?

               2)

               Mikäli se erityinen alkuperäsääntö, jota sovelletaan niihin väritelevisioihin, jotka luokitellaan yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 8528, sellaisena kuin se on esitettynä liitteeseen 11 sisältyvän tätä nimikettä koskevan taulukon sarakkeessa 3, on pätevä, onko sellaisen erillisen osan, kuten valmiiseen väritelevisioon kuuluvan rungon, muu kuin etuuskohteluun oikeuttava alkuperä määritettävä erikseen, ja jos näin on, onko tämä muu kuin etuuskohteluun oikeuttava alkuperä määritettävä:

                           (a)

                           tuotteen fyysisen käsittelyn tai valmistuksen perusteella sen selvittämiseksi, missä kyseessä olevalle tuotteelle on suoritettu viimeinen merkittävä ja taloudellisesti perusteltu valmistus tai käsittely (sillä edellytyksellä, että muut yhteisön tullikoodeksin 24 artiklaan sisältyvät vaatimukset täyttyvät); vai

                           (b)

                           niiden Euroopan komission ja jäsenvaltioiden sopimien erityisten ja jäännöstapauksia koskevien sääntöjen perusteella, jotka sisältyvät Maailman kauppajärjestössä käsiteltävää etuuskohteluun oikeuttamattomien alkuperäsääntöjen yhdenmukaistamista varten laadittuun Euroopan yhteisön neuvottelukantaan, jolloin erityissääntö, jota tässä tapauksessa sovelletaan, on 45 prosentin arvonlisän sääntö ja jäännöstapauksia koskeva sääntö on se, jonka mukaan tavaran alkuperämaa on maa, josta suurin osa ei-alkuperäaineksista on peräisin siten kuin kunkin ryhmän osalta on määritelty, kuitenkin sillä täsmennyksellä, että alkuperäainesten muodostaessa vähintään 50 prosenttia kaikista käytetyistä aineksista tavaran alkuperämaa on maa, josta nämä ainekset ovat peräisin, vai

                           (c)

                           jonkin muun säännön perusteella?

               3)

               Jos väritelevision osa, kuten runko, on yhteisön tullikoodeksin 24 artiklan nojalla saanut paikallisen alkuperän fyysistä valmistusta tai käsittelyä koskevan säännön perusteella, onko sen jälkeen vielä tarpeen määrittää tällaisen osan arvo, jotta väritelevisioon voidaan soveltaa täytäntöönpanoasetuksen liitteeseen 11 sisältyvää väritelevisioita koskevaa erityistä alkuperäsääntöä?

               4)

               Mikäli liitteen 11 soveltamisessa voidaan käyttää niitä sääntöjä, joista on sovittu Maailman kauppajärjestöä varten laadittua EY:n neuvottelukantaa varten, onko tarpeen, että väritelevision osalla, kuten rungolla, on oma tosiasiallinen ex works -hinta, vai voidaanko sille määrittää ex works -hintaa vastaava arvo?

               5)

               Jos vastaus joko kysymykseen 3 tai kysymykseen 4 edellyttää todellista ex works -hintaa vastaavan arvon huomioon ottamista, kuinka tämä arvo määritetään, ja erityisesti:

                           a)

                           onko asianmukaista soveltaa: (i) yhteisön tullikoodeksin 29 tai 30 artiklaa; (ii) mitä tahansa täytäntöönpanoasetuksen 141–153 artiklasta ja (iii) mitä tahansa niistä tullausarvoa koskevista selittävistä huomautuksista, jotka luetellaan täytäntöönpanoasetuksen liitteessä 23?

                           b)

                           missä muodossa tarvitaan arvoa tai kustannusta koskevaa näyttöä?

                           c)

                           missä tilanteessa voidaan väritelevision osan muuta kuin etuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää arvioitaessa käyttää tällaisen osan laskennallista tai konstruoitua kustannusta?

                           d)

                           minkätyyppisiä kustannuksia voidaan ottaa huomioon osan laskennallisen tai konstruoidun kustannuksen laskemisessa?

                           e)

                           onko asianmukaista soveltaa pidemmän aikavälin keskimääräisiä arvoja tietyn tuotteen tiettyä ajankohtaa koskevan tullivelan määrittämisessä?

                           f)

                           onko asianmukaista käyttää kustannusten tai arvojen laskemisessa eri menetelmiä, kun kyse on yhtäältä osan kustannuksen tai arvon ja toisaalta valmiin, maasta viedyn tuotteen kustannuksen tai arvon vertaamisesta keskenään?

         Päätöksen N:o 1/95 44–47 artiklaa ja Ankaran sopimuksen lisäpöytäkirjan 47 artiklaa koskevat kysymykset

               6)

               Edellytetäänkö tulliliiton viimeisen vaiheen aloittamisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 tehdyn EY–Turkki-assosiointineuvoston päätöksen N:o 1/95 44 artiklan 2 kohdassa, luettuna yhdessä Ankaran sopimuksen lisäpöytäkirjan 47 artiklan kanssa, että yhteisön on pyydettävä EY–Turkki -assosiointineuvostoa antamaan suositus ja että yhteisön on ilmoitettava EY–Turkki -assosiointineuvostolle, ennen kuin se voi ryhtyä soveltamaan neuvoston asetuksella (EY) N:o 2584/98 (3) käyttöön otettuja polkumyyntitulleja myös Turkista maahan tuotuihin ja vapaassa liikkeessä oleviin tuotteisiin?

               7)

               Edellytetäänkö päätöksen N:o 1/95 46 artiklassa, että yhteisön on sen muutettua neuvoston asetuksella (EY) N:o 2584/98 niiden tuotteiden joukkoa ja niitä tullitariffeja, joista on säädetty eräiden Kiinasta ja Koreasta peräisin olevien väritelevisioiden tuontia koskevalla kolmella aiemmalla neuvoston asetuksella, ilmoitettava tulliliiton sekakomitealle aikomuksestaan soveltaa näitä toimenpiteitä myös Turkista peräisin olevaan tuontiin, ennen kuin se voi soveltaa Kiinasta ja Koreasta peräisin olevien vapaassa liikkeessä olevien väritelevisioiden tuontiin Turkista neuvoston asetuksella (EY) N:o 2584/98 käyttöön otettuja uusia polkumyyntitulleja?

               8)

               Edellytetäänkö päätöksen N:o 1/95 44–47 artiklassa, että myyjille on ilmoitettava tai heidät on muutoin saatettava tietoisiksi päätöksen N:o 1/95 46 artiklan mukaisesti annettavista tiedoista tai että on tehtävä Ankaran sopimuksen lisäpöytäkirjan 47 artiklan 2 kohdan mukainen ilmoitus?

               9)

               Mikäli pyytämistä, ilmoittamista tai tiedottamista edellytetään:

                           a)

                           Missä muodossa tällainen päätöksen N:o 1/95 44 artiklan ja samalla Ankaran sopimuksen lisäpöytäkirjan 47 artiklan mukaisesti tehtävä pyytämis- tai ilmoittamistoimenpide on toteutettava?

                           b)

                           Missä muodossa päätöksen N:o 1/95 46 artiklan mukaisesti tehtävä tiedotustoimenpide on toteutettava?

                           c)

                           Onko niissä toimenpiteissä, jotka Euroopan komissio on esillä olevassa asiassa toteuttanut, noudatettu riittävässä määrin pyynnön, ilmoituksen tai tiedottamisen muotovaatimuksia?

                           d)

                           Mitkä ovat noudattamatta jättämisen seuraukset?

               10)

               Voidaanko päätöksen N:o 1/95 44, 46 ja 47 artiklaa ja Ankaran sopimuksen lisäpöytäkirjan 47 artiklaa soveltaa suoraan kansallisissa tuomioistuimissa tai onko niillä välitön oikaisuvaikutus näissä tuomioistuimissa siten, että näillä artikloilla yksittäisille myyjille annetaan oikeus vedota niiden laiminlyömiseen, jotta nämä myyjät voivat jättää maksamatta muutoin maksettavaksi tulevat polkumyyntitullit?

      (1)  EYVL L 3, s. 23.

      (2)  EYVL L 11, s. 88.

      (3)  EYVL L 324, s. 1.


title: Asia T-222/10: Kanne 12.5.2010 — Ratiopharm v. SMHV — Nycomed (ZUFAL)

text:
               17.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 195/27

         Kanne 12.5.2010 — Ratiopharm v. SMHV — Nycomed (ZUFAL)
   (Asia T-222/10)
   2010/C 195/42
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: ratiopharm GmbH (Ulm, Saksa) (edustaja: Rechtsanwalt S. Völker)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: nycomed GmbH (Konstanz, Saksa)

      Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 12.3.2010 asiassa R 874/2008-4 tekemä päätös on kumottava

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Ratiopharm GmbH

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ZUFAL luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Nycomed GmbH

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: yhteisön sanamerkki ZURCAL luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten ja kolme kansallista sanamerkkiä ZURCAL luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: väitteen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska kyseisten tavaramerkkien välillä ei ole sekaannusvaaraa.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).


title: Espanjan kuningaskunnan 12.5.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia C-179/97)

text:
28.6.97             I FI 1                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  N:o C 199/ 17
Belgian ja Luxemburgin talousliiton sekä Malesian väli             Neuvoston asetuksen ( ETY ) N:o 1 956 / 8 8 ( 2 ),
seen merenkulkua koskevaan sopimukseen, joka on alle               sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston
kirjoitettu Kuala Lumpurissa 12.2.1985 , sisältyy lastien ja       asetuksella ( EY ) N:o 3067 / 95 ( 3 ) , rikkomi
kamista koskeva järjestely. Tämä sopimus, jonka Belgia on           nen :
tehnyt talousliiton puolesta Belgian ja Luxemburgin ta
lousliiton perustamissopimuksen 31 artiklan mukaisesti ja
joka on tullut voimaan 17.8.1987, on asetuksen 5 artik             riidanalaisessa säännöksessä rikotaan myös liitteessä ole
lassa tarkoitettu myöhempi sopimus, eikä se ole yhteenso           van 10 kohdan iv alakohtaa, jossa määrätään, että "toisen
veltuva tämän artiklan kanssa .                                     sopimuspuolen nimeämä NAFOn tarkastaja voi kyseisen
                                                                    aluksen sopimuspuolen suostumuksella nousta alukseen
                                                                    sen ollessa matkalla satamaan, jäädä alukseen sen sata
O EYVL N:o L 378 , 31.12.1986 , s . 1 .
                                                                    maan saapumiseen asti sekä olla läsnä alusta satamassa
                                                                    tarkastettaessa ". Kun neuvoston asetuksen ( ETY )
                                                                    N:o 1956/88 4 artiklassa komissio valtuutetaan antamaan
                                                                    soveltamissääntöjä menettelyssä , johon osallistuu hallinto
                                                                    komitea, siinä ei missään tapauksessa sallita komission an
                                                                    tavan kyseessä olevan asetuksen vastaisia säännöksiä .
Espanjan kuningaskunnan 12.5.1997 Euroopan yhteisöjen
             komissiota vastaan nostama kanne                       (') EYVL N:o L 77, 19.3.1997, s . 5 .
                                                                    ( 2 ) EYVL N:o L 175 , 6.7.1988 , s . 1 .
                        ( Asia C-l 79/97
                                                                    H EYVL N:o L 329, 30.12.1995 , s . 1
                          ( 97/C 199/32 )
Espanjan kuningaskunta on nostanut 12.5.1997 Euroopan
yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
komissiota vastaan . Kantajan asiamiehenä on Rosario Sil
va de Lapuerta, ja prosessiosoite Luxemburgissa on Espan                 Euroopan yhteisöjen komission 12.5.1997 Portugalin
                                                                                tasavaltaa vastaan nostama kanne
jan suurlähetystö, 4—6 boulevard E. Servais .
                                                                                ( Asia C-183 /97 )
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                                                    ( 97/C 199/33 )
— kumoaa yksityiskohtaisista säännöistä Luoteis-Atlantin
                                                                    Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 12.5.1997 Eu
     kalastusjärjestön hyväksymän yhteisen kansainvälisen
     tarkastusohjelman soveltamisesta 16 päivänä syyskuu
                                                                    roopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Portugalin ta
     ta 1988 annetun komission asetuksen ( ETY ) N:o 2868/
                                                                    savaltaa vastaan. Kantajan asiamies on oikeudellisen yksi
     88 4 a artiklan 6 kohdan, sellaisena kuin se on muu
                                                                    kön virkamies Francisco de Sousa Fialho, ja prosessiosoite
                                                                    Luxemburgissa c/o Carlos Gomez de la Cruz, Centre Wag
     tettuna 18 päivänä maaliskuuta 1997 annetulla komis
                                                                    ner, Kirchberg.
     sion asetuksella ( EY ) N:o 494/97 ('), ja
— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.              Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                 — toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut
                                                                           EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannen
                                                                           kohdan ja pohjaveden suojelemisesta tiettyjen vaaral
Kalastusta Lounais - Atlantilla koskevan yh                               listen aineiden aiheuttamalta pilaantumiselta 17 päivä
teisöjen ja Kanadan välisen sopimuksen liit                               nä joulukuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 80/
teessä I olevan II kappaleen 9 kohdan e ala                               68/ETY (') 21 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoittei
kohdan iv alakohdan rikkominen :                                           taan , koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin nou
                                                                           dattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnolli
                                                                           sia määräyksiä , erityisesti direktiivin 80/68/ETY 8 , 9,
tämän sopimuksen mukaan aluksen lippuvaltiona olevan                       10 , 11 ja 15 artiklassa määrättyjen velvollisuuksien
sopimuspuolen suostumusta edellytetään, jotta toisen sopi                 osalta,
muspuolen nimeämä NAFOn tarkastaja voi osallistua sa
tamassa tehtävään tarkastukseen . Lisäksi asetuksen sisäl
lön, siltä osin kuin siinä ei edellytetä lippuvaltiona olevan       — toteaa toissijaisesti, että Portugalin tasavalta ei ole
sopimuspuolen suostumuksen saamista , ja sen perustana                     noudattanut edellä mainittujen säännösten mukaisia
olevan sopimuksen välillä on selkeä ristiriita . Yhteisön si              velvoitteitaan, koska se ei ole ilmoittanut välittömästi
säisessä säännöksessä ei voida rikkoa sitä, mitä kansainvä                komissiolle tällaisista toimenpiteistä,
lisessä sopimuksessa on määrätty. Yhteisön puolesta tehty
jen kansainvälisten sopimusten etusija yhteisön johdettuun
oikeuteen nähden edellyttää, että viimeksi mainittuja tulki        — velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeuden
taan näiden sopimusten mukaisesti .                                        käyntikulut.


title: Asia F-51/12: Kanne 7.5.2012 — ZZ v. EMA

text:
               14.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/14

         Kanne 7.5.2012 — ZZ v. EMA
   (Asia F-51/12)
   2012/C 209/24
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: asianajaja S. Orlandi, asianajaja J.-N.Louis, asianajaja D. Abreu Caldas)

      Vastaaja: Euroopan lääkevirasto

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Sellaisen päätöksen kumoaminen, jolla kantajan pyyntö siitä, että hänen sopimuksensa väliaikaisena toimihenkilönä Euroopan lääkevirastossa uusittaisiin, hylättiin.

      Vaatimukset

               —

               Virkamiestuomioistuimen on kumottava 1.9.2011 tehty päätös, jolla EMA on hylännyt kantajan 22.8.2011 tekemän pyynnön, joka koski kantajan väliaikaisena toimihenkilönä työskentelemistä koskevan sopimuksen uusimista.

               —

               Euroopan lääkevirasto on velvoitettava maksamaan kantajalle tilapäisesti 1 euro, mitä määrää voidaan korottaa.

               —

               Euroopan lääkevirasto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-44/10 P: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 17.3.2011 — Marcuccio v. komissio (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Sosiaaliturva — Sairauskulujen korvaaminen — Perusteluvelvollisuus — Henkilölle vastainen toimi — Selvästi perusteeton valitus)

text:
               7.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 139/18

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 17.3.2011 — Marcuccio v. komissio
   (Asia T-44/10 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Henkilöstö - Virkamiehet - Sosiaaliturva - Sairauskulujen korvaaminen - Perusteluvelvollisuus - Henkilölle vastainen toimi - Selvästi perusteeton valitus)
   2011/C 139/35
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: asianajaja G. Cipressa)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja C. Berardis-Kayser, avustajanaan asianajaja de A. Dal Ferro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) 25.11.2009 asiassa F-11/09, Marcuccio vastaan komissio, antamasta määräyksestä tehty valitus, jossa vaadittiin tämän määräyksen kumoamista.

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Luigi Marcuccio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komissiolle tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 80, 27.3.2010.


title: Asia T-32/05: Claire Staelenin 19.1.2005 Euroopan parlamenttia vastaan nostama kanne

text:
               14.5.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 115/22

         Claire Staelenin 19.1.2005 Euroopan parlamenttia vastaan nostama kanne
   (Asia T-32/05)
   (2005/C 115/43)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Claire Staelen, jonka kotipaikka on Bridel (Luxemburg), on nostanut 19.1.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan parlamenttia vastaan. Kantajien edustaja on asianajaja Joëlle Choucroun.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               1)

               kumoaa kilpailun EUR/A/151/98 valintalautakunnan 18.8.2004 tekemän päätöksen

               2)

               velvoittaa Euroopan parlamentin maksamaan kantajalle 30 000 euroa korvauksena henkisestä kärsimyksestä, korotettuna Luxemburgin suurherttuakunnassa voimassa olevalla lakisääteisellä korolla tuomion antamispäivästä lähtien korvauksen täysimääräiseen maksamiseen saakka; vaatimus aineellisen vahingon korvaamisesta esitetään myöhemmin;

               3)

               velvoittaa Euroopan parlamentin korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja oli nostanut kanteen kilpailun EUR/151/98 valintalautakunnan päätöksestä. Tämä päätös kumottiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-24/01 5.3.2003 antamalla tuomiolla. Tämän kumoamisen jälkeen parlamentti käynnisti kilpailun uudelleen ja valintalautakunta aloitti työnsä uudelleen. Käsiteltävänä olevassa asiassa riitautetulla päätöksellä valintalautakunta päätti, ettei kantajaa kirjata hyväksyttyjen hakijoiden luetteloon.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa EY 233 artiklan rikkomiseen, syrjivän kohtelun jatkamiseen ja luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen.


title: Asia C-369/00: Alankomaiden kuningaskunnan 9.10.2000 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne

text:
4.11.2000                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 316/19
Euroopan yhteisöjen komission 25.9.2000 Espanjan ku-                       Euroopan yhteisöjen komission 3.10.2000 Luxemburgin
              ningaskuntaa vastaan nostama kanne                                     suurruhtinaskuntaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-366/00)
                            (Asia C-354/00)
                                                                                (2000/C 316/36)
                           (2000/C 316/35)
                                                                           Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 3.10.2000 Euroo-
                                                                           pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxemburgin suur-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 25.9.2000 Euroo-                  ruhtinaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehet ovat oikeudellisen
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningas-                 yksikön virkamies Roland Tricot ja oikeudellisessa yksikössä
kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen yksikön              toimiva kansallinen virkamies Panayotis Panayatopoulos, pro-
virkamies Gregorio Valero Jordana ja prosessiosoite Luxembur-              sessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies
gissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la              Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
Cruz, Centre Wagner.
                                                                           Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
                                                                           tuin
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                           –     toteaa, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudat-
                                                                                tanut tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympä-
1.    toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut                     ristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin
      luonnonvaraisten lintujen suojelusta annetun neuvoston                     85/337/ETY muuttamisesta 3 päivänä maaliskuuta 1997
      direktiivin 79/409/ETY (1) 4 artiklan 1 kohtaa, koska se ei                annetun neuvoston direktiivin 97/11/EY (1) mukaisia vel-
      ole osoittanut erityiseksi erityissuojelualueeksi sellaisia                voitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin
      Murcian alueen alueita, jotka tieteellisesti tarkasteltuina                noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia tai hallinnol-
      ovat sopivimpia alueita suojeltujen lajien säilyttämiseksi,                lisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut
                                                                                niistä komissiolle asetetussa määräajassa, ja
2.    velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeu-                 –     velvoittaa Luxemburgin suurherttuakunnan korvaamaan
      denkäyntikulut.                                                            oikeudenkäyntikulut.
                                                                           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
                                                                           kuin asiassa C-335/00 (2) esitetyt perustelut; direktiivin
                                                                           97/11/EY 3 artiklassa asetettu täytäntöönpanon määräaika on
Komissio katsoo, että yhteisöjen tuomioistuimen asiassa                    kulunut umpeen 14.3.1999.
C-3/96 (2) antama tuomio tukee sitä, että nyt esillä olevassa
asiassa on sovellettava Sociedad Española de Ornitologia
(SEO, Espanjan ornitologinen yhdistys) laatimaa luetteloa sen              (1) EYVL L 73, s. 5.
ratkaisemiseksi, mitkä alueet on luokiteltava erityissuojelu-              (2) Ks. tämän virallisen lehden s. 16.
alueiksi Murcian alueella. Tämän vuoksi komissio katsoo, että
Murcian itsehallintoalueen alueiden luokitteleminen erityissuo-
jelualueiksi (3) on välttämätöntä, mikäli Espanjan viranomaiset
eivät esitä kyseessä olevan luettelon tiedoista poikkeavia
tieteellisiä tosiseikkoja, mitä ne eivät ole tehneet.
                                                                           Alankomaiden kuningaskunnan 9.10.2000 Euroopan
                                                                                unionin neuvostoa vastaan nostama kanne
(1) EYVL L 103, 25.4.1979, s. 1.
(2) Asia C-3/96, komissio v. Alankomaat, tuomio 19.5.1998 (Kok.
    1998, s. I-3031).                                                                                (Asia C-369/00)
(3) Erityissuojelualueiksi on luokiteltu SEO:n luetteloon sisältyvistä
    291 083 hehtaarista yhteensä vain 31 701 hehtaaria eli vain
    10,2 prosenttia niiden alueiden pinta-alasta, jotka on luetteloitu                                (2000/C 316/37)
    tärkeiksi lintualueiksi.
                                                                           Alankomaiden kuningaskunta on nostanut 9.10.2000 Euroo-
                                                                           pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin
                                                                           neuvostoa vastaan. Kantajan asiamiehenä on ulkoasiainminis-
                                                                           teriön eurooppaoikeuden osaston osastopäällikkö Marc Fier-
                                                                           stra, Den Haag.
 ---pagebreak--- C 316/20                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           4.11.2000
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                             –     EY 255 artiklan rikkominen:
                                                                               –     Päätöstä 200/572/EY ei ensinnäkään ole tehty EY
1.   kumoaa päätöksen 2000/527/EY ja
                                                                                251 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti. Pää-
                                                                                töksen pohjana ei ole komission ehdotusta. Euroo-
2.   velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                                pan parlamentti ja neuvosto eivät ole hyväksyneet
                                                                                päätöstä 2000/527/EY.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                            –     Toiseksi päätös 2000/527/EY ei koske sellaisia ylei-
                                                                                siä periaatteita ja rajoituksia, jotka perustuisivat
–    Toimivallan puuttuminen ja olennaisten menettelymää-                            asiakirjoihin tutustumisoikeuteen liittyviin julkisiin
     räysten rikkominen:                                                             tai yksityisiin etuihin. Päätöksessä 2000/527/EY ei
                                                                                määrätä, minkä edellytysten täyttyessä sitä sovelle-
     –     Päätöksessä 200/527/EY (1) jätetään huomiotta se,                         taan, vaan siinä suljetaan ryhmä asiakirjoja koko-
           että 1.5.1999 alkaen säännöksiä, jotka koskevat                           naan pois sen soveltamisalasta.
           yleisön oikeutta tutustua asiakirjoihin, voidaan antaa                    Sekä EY 255 artiklan että EY 255 artiklan ja Euroo-
           vain EY 255 artiklan perusteella. Neuvosto on lou-                        pan unionista tehdyn sopimuksen 28 artiklasta, kun
           kannut komission ja Euroopan parlamentin oikeuk-                          niitä luetaan yhdessä, ilmenee, että yhteisön oikeu-
           sia tekemällä päätöksen 2000/527/EY EY 207 artik-                         dessa ei anneta toimivaltaa sulkea asiakirjoihin tutus-
           lan perusteella ja siinä määrättyä menettelyä noudat-                     tumisoikeuden ulkopuolelle sellaisenaan tietyllä ta-
           taen.                                                                     valla luokiteltuja tai tällaista luokittelua vailla olevia
                                                                                asiakirjoja, jotka liittyvät unionin tai yhden tai
     –     Lisäksi neuvosto on loukannut neuvoston jäsenten                          useamman sen jäsenvaltion turvallisuutta ja puolus-
           oikeuksia, koska EY 207 artiklaan perustuva päätös                        tusta koskeviin asioihin tai sotilaalliseen tai muuhun
           on tehtävä neuvoston jäsenten enemmistöllä (EY                            kuin sotilaalliseen kriisien hallintaan. EY 255 artik-
           205 artiklan 1 kohta) vaikka EY 255 artiklan                              lassa ei mitenkään suljeta pois sitä, että säädettäisiin
           mukaan, kun sitä luetaan yhdessä EY 251 artiklan                          mahdolliseksi evätä oikeus tutustua tiettyyn asiakir-
           kanssa, päätös on tehtävä määräenemmistöllä.                              jaan konkreettisen pyynnön yhteydessä. Tietojen
                                                                                luokitteleminen tapahtuu olennaisesti muuta tarkoi-
     Sillä seikalla, että EY 255 artiklassa määrättyä säännös-                       tusta varten kuin asiakirjoihin tutustumisoikeutta
     töä ei vielä ole annettu, ei ole merkitystä; EY 255 artiklan                    koskevan hakemuksen ratkaisemista varten. Päätök-
     toisenlainen tulkinta vaarantaisi vakavasti kyseisen                            sessä 2000/527/EY sitä paitsi käytetään niitä, ar-
     määräyksen tehokkaan vaikutuksen. Siihen asti, kunnes                           viointiperusteita, jotka neuvosto on eräässä päätök-
     tällainen avoimuutta koskeva säännöstö annetaan, mutta                          sessään (2) vahvistanut, muuta tavoitetta varten kuin
     kuitenkin viimeistään 1.5.2000 saakka, voimassa on                              niitä, joita kyseiset arviointiperusteet koskevat.
     asiakirjoihin tutustumisoikeutta koskeva säännöstö sel-
     laisena kuin se oli voimassa Amsterdamin sopimuksen                 (1) EYVL 2000, L. 212, s. 9.
     tullessa voimaan. Viimeksi mainittua säännöstöä voidaan             (2) Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkeana edustajana toimi-
     EY 255 artiklan voimaantultua muuttaa ainoastaan                        van neuvoston pääsihteerin päätös, tehty 27 päivänä heinäkuuta
     kyseisessä määräyksessä määrättyä menettelyä noudat-                    2000, neuvoston pääsihteeristössä sovellettavista luokiteltuja tie-
     taen.                                                                   toja koskevista suojaustoimenpiteistä (EYVL 2000, C 239, s. 1).


title: Asia T-345/07: Kanne 13.9.2007 — La Banque Postale v. Euroopan yhteisöjen komissio

text:
               10.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/60

         Kanne 13.9.2007 — La Banque Postale v. Euroopan yhteisöjen komissio
   (Asia T-345/07)
   (2007/C 269/109)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: La Banque Postale (edustajat: asianajajat S. Hautbourg ja J.-E. Skovron)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Riitautettu päätös on kumottava kokonaisuudessaan EY 230 artiklan 4 kohdan nojalla

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja vaatii tällä kanteella ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan 10.5.2007 tehdyn komission päätöksen K(2007) 2110 lopullinen, jolla katsottiin EY 86 artiklan 1 kohdan ja EY 43 ja 49 artiklan kanssa yhteensoveltumattomiksi Ranskan Code Monétaire et Financier'in ne määräykset, joilla erioikeus nk. ”livrets A et bleu” (sosiaaliseen asuntotuotantoon liittyvä Ranskan valtion tukema talletusjärjestelmä) talletustodistusten jakeluun on varattu kolmelle luottolaitokselle, so. Kantajalle, Caisses d'Épargnelle ja Prévoyance et le Crédit Mutuel'ille.
   Kantaja esittää kanteensa tueksi neljä kanneperustetta.
   Ensimmäisessä kanneperusteessaan kantaja väittää, että komissio on loukannut sen oikeutta tulla kuulluksi sen menettelyn aikana, jonka päätteeksi riitautettu päätös tehtiin, koska sille ei annettu tilaisuutta huomautustensa esittämiseen niistä kahdesta selvityksestä, jotka kantelijat olivat komissiolle esittäneet ja jotka kantajan mukaan olivat osoittautuneet olennaisen tärkeiksi komissiossa tapahtuneessa todistelussa.
   Toiseksi se väittää, että komissio on tehnyt useita oikeudellisia virheitä ja arviointivirheitä katsoessaan, että A-talletustodistusten jakelujärjestelmällä rajoitetaan sijoittautumisvapauden käyttämistä ja palvelujen tarjoamisvapautta. Kantajan mukaan komissio on tehnyt oikeudellisia virheitä tulkitessaan hyvin laajasti EY 43 ja 49 artiklassa tarkoitettua käsitettä ”rajoitus” ja niitä olosuhteita, joissa näihin kahteen periaatteeseen voidaan vedota. Kantaja väittää myös, että komissio on väärin katsonut, että erioikeus aiheuttaa sen, että Ranskan säästöpankkimarkkinoille sijoittautumisesta tulee vaikeampaa ja kalliimpaa.
   Kolmanneksi kantaja väittää, että riitautetussa päätöksessä on oikeudellisia virheitä ja arviointivirheitä, koska komissio on katsonut, ettei nykyinen A-talletustodistusjärjestelmä ole EY 86 artiklan 2 kohdan nojalla perusteltu. Kantajan mukaan komissio on tehnyt oikeudellisen virheen ja useita arviointivirheitä määritellessään pankkipalvelujen saatavuuteen liittyvän yleisen edun mukaista palvelua A-talletustodistuksen osalta, ja tarkastellessaan erioikeuden tarpeellisuutta ja oikeasuhtaisuutta pankkipalvelujen saatavuuteen liittyvän yleisen edun mukaisen palvelun ja sosiaalisen asuntotuotantopalvelun tarjoamisen kannalta katsoen.
   Neljännessä kanneperusteessaan kantaja väittää, että riitautetun päätöksen perustelut ovat ristiriitaiset ja riittämättömät.


title: Asia F-3/13: Kanne 14.1.2013 — CK v. komissio

text:
               4.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/31

         Kanne 14.1.2013 — CK v. komissio
   (Asia F-3/13)
   2013/C 129/57
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: CK (edustaja: asianajaja M.-A. Lucas)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kantajan urakehitystä koskevan kertomuksen kumoaminen

      Vaatimukset

               —

               vuoden 2011 urakehitystä koskeva kertomus, joka laadittiin 14.2.2012 ja vahvistettiin lopullisesti 9.3.2012, on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava maksamaan 5 000 euroa korvauksena tästä kertomuksesta aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-2/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 16.11.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgerichtshof – Itävalta) – DHL Express (Austria) GmbH v. Post-Control-Kommission ja Bundesminister für Verkehr, Innovation und Technologie (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 97/67/EY — 9 artikla — Postipalvelut Euroopan unionissa — Velvollisuus osallistua postialan sääntelyviranomaisen toimintakustannusten rahoittamiseen — Laajuus)

text:
               16.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 14/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 16.11.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgerichtshof – Itävalta) – DHL Express (Austria) GmbH v. Post-Control-Kommission ja Bundesminister für Verkehr, Innovation und Technologie
   (Asia C-2/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 97/67/EY - 9 artikla - Postipalvelut Euroopan unionissa - Velvollisuus osallistua postialan sääntelyviranomaisen toimintakustannusten rahoittamiseen - Laajuus))
   (2017/C 014/04)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: DHL Express (Austria) GmbH

      Vastapuolet: Post-Control-Kommission ja Bundesminister für Verkehr, Innovation und Technologie

      Tuomiolauselma

   Yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä 15.12.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/67/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.2.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2008/6/EY, 9 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan neljättä luetelmakohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jolla kaikki postialan palvelujen tarjoajat, mukaan lukien ne, jotka eivät suorita yleispalvelun piiriin kuuluvia palveluja, velvoitetaan osallistumaan tämän alan sääntelyviranomaisen rahoittamiseen.

      (1)  EUVL C 127, 20.4.2015.


title: Asia C-526/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 29.6.2010 — Euroopan komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Tutkittavaksi ottaminen — Ne bis in idem — Oikeusvoima — EY 226 ja EY 228 artikla — Työjärjestyksen 29 artikla — Oikeudenkäyntikieli — Direktiivi 91/676/ETY — Vesien suojeleminen maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta — Kansalliset säännökset eivät ole sopusoinnussa lannoitteiden levittämiskausia, levittämisedellytyksiä ja levittämistekniikoita koskevien unionin säännösten kanssa — Lietelantasäiliöiden vähimmäistilavuus — Kielto käyttää lannoitteita maahan jyrkillä rinteillä — Tekniikat, joilla voidaan varmistaa lannoitteiden levityksen tasaisuus ja tehokkuus)

text:
               28.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 234/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 29.6.2010 — Euroopan komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-526/08) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Tutkittavaksi ottaminen - Ne bis in idem - Oikeusvoima - EY 226 ja EY 228 artikla - Työjärjestyksen 29 artikla - Oikeudenkäyntikieli - Direktiivi 91/676/ETY - Vesien suojeleminen maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta - Kansalliset säännökset eivät ole sopusoinnussa lannoitteiden levittämiskausia, levittämisedellytyksiä ja levittämistekniikoita koskevien unionin säännösten kanssa - Lietelantasäiliöiden vähimmäistilavuus - Kielto käyttää lannoitteita maahan jyrkillä rinteillä - Tekniikat, joilla voidaan varmistaa lannoitteiden levityksen tasaisuus ja tehokkuus)
   2010/C 234/14
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: S. Pardo Quintillán, N. von Lingen ja B. Smulders)

      Vastaaja: Luxemburgin suurherttuakunta (asiamies: C. Schiltz, avustajanaan asianajaja P. Kinsch)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12.12.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/676/ETY (EYVL L 375, s. 1) 4 ja 5 artiklan, luettuna yhdessä liitteessä II olevan A kohdan 1 luetelmakohdan ja liitteessä III olevan 1 kohdan 1 luetelmakohdan, liitteessä II olevan A kohdan 5 luetelmakohdan ja liitteessä III olevan 1 kohdan 2 luetelmakohdan sekä liitteessä II olevan A kohdan 2 luetelmakohdan ja liitteessä II olevan A kohdan 6 luetelmakohdan kanssa, täysimääräisen ja asianmukaisen noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä ei ole toteutettu — Lannoitteiden maahan levittämistä koskevat menettelyt, olosuhteet ja ajat — Lietelantasäiliöiden vähimmäistilavuus — Kielto levittää maahan jyrkillä rinteillä — Tekniikat, joiden avulla voidaan varmistaa lannoitteiden yhdenmukainen ja asianmukainen maahan levittäminen

      Tuomiolauselma

               1)

               Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12.12.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/676/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin 4 ja 5 artiklan, kun näitä säännöksiä sovelletaan yhdessä saman direktiivin liitteessä II olevan A kohdan 1, 2, 5 ja 6 alakohdan ja liitteessä III olevan 1 kohdan 1 ja 2 alakohdan kanssa, noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Luxemburgin suurherttuakunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 44, 21.2.2009.


title: Asia C-139/03: Euroopan yhteisöjen komission 27.3.2003 Saksan liittotasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 124/12                FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                           24.5.2003
Tällainen kansallinen säännös on ristiriidassa myöskin direktii-       Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
vin 2000/13/EY 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan 1 alakohdan
kanssa. Kyseisen alakohdan mukaan merkinnät ja tavat, joilla
ne on tehty, eivät saa olla omiaan johtamaan ostajaa harhaan,          Direktiivin täytäntöönpanemiselle asetettu määräaika päättyi
erityisesti elintarvikkeen ominaispiirteiden osalta ja erityisesti     5.12.2001.
sen luonteen, identiteetin, ominaisuuksien, koostumuksen,
määrän, säilyvyyden, alkuperän, valmistus- tai tuotantomene-
telmän osalta.                                                         (1 ) EYVL L 139, 10.6.2000.
( 1) EYVL L 198, s. 1.
( 2) Asetuksen (ETY) N:o 2092/91 muuttamisesta 22 päivänä kesäkuu-
     ta 1995 annettu neuvoston asetus EYVL L 186, s. 1.
( 3) Asetuksen (ETY) N:o 2092/91 muuttamisesta 19 päivänä heinä-
     kuuta 1999 annettu neuvoston asetus EYVL L 222, s. 1.
( 4) EYVL L 109, s. 29.
                                                                       Euroopan yhteisöjen komission 28.3.2003 Ruotsin kunin-
                                                                                gaskuntaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-141/03)
                                                                                (2003/C 124/20)
Euroopan yhteisöjen komission 27.3.2003 Saksan liitto-
                                                                       Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 28.3.2003 Euroo-
                tasavaltaa vastaan nostama kanne
                                                                       pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ruotsin kuningas-
                                                                       kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat P. Hellström ja
                                                                       J. M. Flett, prosessiosoite Luxemburgissa.
                          (Asia C-139/03)
                                                                       Komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                          (2003/C 124/19)
                                                                       –      toteaa, että Ruotsin kuningaskunta ei ole noudattanut
                                                                              jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten
                                                                              suhteiden avoimuudesta annetun komission direktiivin
                                                                              80/723/ETY (1) muuttamisesta 26 päivänä heinäkuuta
                                                                              2000 annetun komission direktiivin 2000/52/EY (2) mu-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 27.3.2003 Euroo-
                                                                              kaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasaval-
                                                                              direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja
taa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Euroopan yhteisöjen
                                                                              hallinnollisia määräyksiä, tai joka tapauksessa koska se ei
komission oikeudellisen yksikön virkamiehet Josef Christian
                                                                              ole ilmoittanut tästä komissiolle, ja
Schieferer ja Hans Støvlbæk, prosessiosoite Luxemburgissa.
                                                                       –      velvoittaa Ruotsin kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
                                                                              denkäyntikulut.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
1.     toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut
       lääkevalmisteita koskevien lakien, asetusten ja hallinnol-      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
       listen määräysten lähentämisestä annetun neuvoston di-
       rektiivin 75/319/ETY V a luvun muuttamisesta 5 päivänä
       kesäkuuta 2000 annetun komission direktiivin 2000/38/           Direktiivin täytäntöönpanolle varattu määräaika päättyi
       EY ( 1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut        31.7.2001.
       tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, ase-
       tuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ole
       ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle,                  (1 ) EYVL L 195, 29.7.1980, s. 35.
                                                                       (2 ) EYVL L 193, 29.7.2000, s. 75.
2.     velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeuden-
       käyntikulut.


title: Asia C-10/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 16.6.2011 — Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Pääomien vapaa liikkuvuus — Tutkimus- ja opetustoiminnasta vastaaville laitoksille tehtyjen lahjoitusten vähennyskelpoisuus — Vähennyskelpoisuuden rajoittaminen kotimaahan sijoittautuneille laitoksille tehtyihin lahjoituksiin)

text:
               6.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 16.6.2011 — Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta
   (Asia C-10/10) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Pääomien vapaa liikkuvuus - Tutkimus- ja opetustoiminnasta vastaaville laitoksille tehtyjen lahjoitusten vähennyskelpoisuus - Vähennyskelpoisuuden rajoittaminen kotimaahan sijoittautuneille laitoksille tehtyihin lahjoituksiin)
   2011/C 232/12
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: R. Lyal ja W. Mölls)

      Vastaaja: Itävallan tasavalta (asiamies: C. Pesendorfer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 56 artiklan ja Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen (EYVL 1994, L 1, s. 3) 40 artiklan rikkominen — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan julkisille tutkimus- ja oppilaitoksille tehtäviä lahjoituksia koskevan veroedun myöntäminen edellyttää sitä, että lahjoituksen saaja on sijoittautunut kyseisen jäsenvaltion alueelle

      Tuomiolauselma

               1)

               Itävallan tasavalta ei ole noudattanut EY 56 artiklan eikä Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen 40 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on sallinut tutkimus- ja opetustoiminnasta vastaaville laitoksille tehtyjen lahjoitusten vähentämisen verotuksessa ainoastaan silloin, kun kyseiset laitokset ovat sijoittautuneet Itävaltaan.

               2)

               Itävallan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 63, 13.3.2010.


title: Asia T-127/09: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 28.2.2012 — Abdulrahim v. neuvosto ja komissio (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet — Asetus (EY) N:o 881/2002 — Asianomaisen poistaminen kyseisten henkilöiden ja yhteisöjen luettelosta — Kumoamiskanne — Lausunnon antamisen raukeaminen — Vahingonkorvauskanne — Syy-yhteys — Syy-yhteyttä ei ole)

text:
               28.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 126/16

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 28.2.2012 — Abdulrahim v. neuvosto ja komissio
   (Asia T-127/09) (1)

   (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet - Asetus (EY) N:o 881/2002 - Asianomaisen poistaminen kyseisten henkilöiden ja yhteisöjen luettelosta - Kumoamiskanne - Lausunnon antamisen raukeaminen - Vahingonkorvauskanne - Syy-yhteys - Syy-yhteyttä ei ole)
   2012/C 126/32
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Abdulbasit Abdulrahim (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: aluksi barrister J. Jones ja solicitor M. Arani, sitten barrister E. Grieves ja solicitor H. Miller)

      Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: E. Finnegan ja R. Szostak) ja Euroopan komissio (asiamiehet: E. Paasivirta ja G. Valero Jordana)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Yhtäältä vaatimus kumota osittain tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä sekä Afganistaniin suuntautuvan tiettyjen tavaroiden ja palvelujen viennin kieltämisestä, Afganistanin Talebania koskevien lentokiellon ja varojen sekä muiden taloudellisten resurssien jäädyttämisen laajentamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 467/2001 kumoamisesta 27.5.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 881/2002 (EYVL L 139, s. 9), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen (EY) N:o 881/2002 muuttamisesta 103. kerran 22.12.2008 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1330/2008 (EUVL L 345, s. 60), tai viimeksi mainittu asetus sekä toisaalta vaatimus korvata kyseisillä toimilla väitetysti aiheutettu vahinko.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kumoamisvaatimuksesta raukeaa.

               2)

               Vahingonkorvausvaatimus hylätään.

               3)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan Abdulbasit Abdulrahimin kumoamisvaatimukseen liittyvät oikeudenkäyntikulut 18.1.2011 saakka sekä unionin yleisen tuomioistuimen kassalle maksuttoman oikeudenkäynnin perusteella kumoamisvaatimuksen osalta maksetut määrät.

               4)

               Abdulbasit Abdulrahim vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja hänet velvoitetaan korvaamaan kaikki Euroopan unionin neuvoston ja komission kumoamisvaatimukseen liittyvät oikeudenkäyntikulut 18.1.2011 jälkeen sekä kaikki näiden kahden toimielimen vahingonkorvausvaatimukseen liittyvät oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 167, 18.7.2009.


title: Asia C-18/08: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 20.11.2008 (Tribunal d'instance de Bordeaux (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Foselev Sud-Ouest SARL v. Administration des douanes et droits indirects (Moottoriajoneuvovero — Direktiivi 1999/62/EY — Verojen ja maksujen kantaminen raskailta tavaraliikenteen ajoneuvoilta tiettyjen infrastruktuurien käytöstä — 6 artiklan 2 kohdan b alakohta — Komission päätös hyväksyä vapautus verosta — Välittömän vaikutuksen puuttuminen)

text:
               10.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/8

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 20.11.2008 (Tribunal d'instance de Bordeaux (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Foselev Sud-Ouest SARL v. Administration des douanes et droits indirects
   (Asia C-18/08) (1)

   (Moottoriajoneuvovero - Direktiivi 1999/62/EY - Verojen ja maksujen kantaminen raskailta tavaraliikenteen ajoneuvoilta tiettyjen infrastruktuurien käytöstä - 6 artiklan 2 kohdan b alakohta - Komission päätös hyväksyä vapautus verosta - Välittömän vaikutuksen puuttuminen)
   (2009/C 6/14)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tribunal d'instance de Bordeaux
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Foselev Sud-Ouest SARL

      Vastaaja: Administration des douanes et droits indirects
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal d'instance de Bordeaux (Ranska) — Verojen ja maksujen kantamisesta raskailta tavaraliikenteen ajoneuvoilta tiettyjen infrastruktuurien käytöstä 17.6.1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/62/EY 6 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti esitetystä Ranskan pyynnöstä soveltaa ajoneuvoveroa koskevaa poikkeusta 20.6.2005 tehdyn komission päätöksen (EUVL L 158, s. 23) tulkinta — Kysymys siitä, onko mainitulla päätöksellä välitön oikeusvaikutus vai onko se pantava täytäntöön kansallisella täytäntöönpanotoimella, koska se on lupapäätös
   Tuomiolauselma
   Yksityinen ei voi vedota verojen ja maksujen kantamisesta raskailta tavaraliikenteen ajoneuvoilta tiettyjen infrastruktuurien käytöstä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/62/EY 6 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti esitetystä Ranskan pyynnöstä soveltaa ajoneuvoveroa koskevaa poikkeusta 20.6.2005 tehtyyn komission päätökseen 2005/449/EY Ranskan tasavaltaa, jolle kyseinen päätös on osoitettu, vastaan saadakseen hyväkseen kyseisellä päätöksellä hyväksytyn vapautuksen päätöksen tiedoksi antamisesta tai julkaisemisesta lähtien.

      (1)  EUVL C 79, 29.3.2008.


title: Asia C-183/12 P: Valitus, jonka Chafiq Ayadi on tehnyt 18.4.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-527/09, Chafiq Ayadi v. Euroopan komissio, 31.1.2012 antamasta määräyksestä

text:
               30.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 194/12

         Valitus, jonka Chafiq Ayadi on tehnyt 18.4.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-527/09, Chafiq Ayadi v. Euroopan komissio, 31.1.2012 antamasta määräyksestä
   (Asia C-183/12 P)
   2012/C 194/19
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Chafiq Ayadi (edustaja: solicitor H.A.S. Miller)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio ja Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin tuomioistuinta — siinä tapauksessa, että valittajan molemmat valitusperusteet hyväksytään –

               —

               kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen 31.1.2012 antaman määräyksen

               —

               toteamaan, että kumoamiskanne ei ole vailla kohdetta

               —

               palauttamaan asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta se ratkaisee kumoamiskanteen

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan tähän valitukseen liittyvät kulut ja kulut, jotka ovat aiheutuneet puolustautumisesta komission unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämää väitettä, jonka mukaan on todettava, että kumoamiskanne on vailla kohdetta, vastaan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja esittää seuraavat kaksi valitusperustetta:

               A.

               Unionin yleinen tuomioistuin teki virheen, kun se ei

                           a)

                           kuullut julkisasiamiestä ja/tai

                           b)

                           antanut valittajalle tilaisuutta ottaa kantaa siihen, pitäisikö suullinen käsittely aloittaa, ja/tai

                           c)

                           aloittanut suullista käsittelyä, joka olisi koskenut kysymystä siitä, oliko kumoamiskanne vailla kohdetta.

               B.

               Unionin yleinen tuomioistuin teki virheen, kun se katsoi, ettei kumoamiskanteesta voinut aiheutua valittajalle aineellista etua.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (toinen jaosto) 21 päivänä lokakuuta 2004, asiassa C-288/02: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Helleenien tasavalta (Meriliikenne — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Meriliikenteen kabotaasi)

text:
               4.12.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 300/9

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (toinen jaosto)
   21 päivänä lokakuuta 2004,
   asiassa C-288/02: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Helleenien tasavalta (1)

   (Meriliikenne - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Meriliikenteen kabotaasi)
   (2004/C 300/17)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asiassa C-288/02, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu yhteisöjen tuomioistuimessa 9.8.2002, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään K. Simonsson ja M. Patakia) vastaan Helleenien tasavalta (asiamiehenään E.-M. Mamouna), yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans (esittelevä tuomari) sekä tuomarit C. Gulmann ja R. Schintgen, julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja: johtava hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut 21.10.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Helleenien tasavalta ei ole noudattanut palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) 7 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3577/92 1, 3 ja 6 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se pitää Peloponnesosta saarena ja koska se vastaanottavana valtiona soveltaa alusten miehistöä koskevaa kansallista lainsäädäntöään saarikabotaasia harjoittaviin yhteisön risteilyaluksiin, joiden bruttovetoisuus on yli 650 tonnia.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EYVL C 247, 12.10.2002.


title: Asia C-239/15 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 4.5.2017 – Valittajana RFA International LP ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Polkumyynti — Venäjältä peräisin oleva ferropiin tuonti — Maksettujen polkumyyntitullien palautushakemusten hylkääminen)

text:
               3.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 213/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 4.5.2017 – Valittajana RFA International LP ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-239/15 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Polkumyynti - Venäjältä peräisin oleva ferropiin tuonti - Maksettujen polkumyyntitullien palautushakemusten hylkääminen))
   (2017/C 213/04)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: RFA International LP (edustajat: asianajaja B. Evtimov, asianajaja E. Borovikov ja D. O'Keeffe, solicitor)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: J.-F. Brakeland, P. Němečková ja A. Stobiecka-Kuik)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               RFA International LP velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 270, 17.8.2015.


title: Asia C-478/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Baden-Württemberg (Saksa) on esittänyt 8.9.2015 – Peter Radgen ja Lilian Radgen v. Finanzamt Ettlingen

text:
               18.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 16/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Baden-Württemberg (Saksa) on esittänyt 8.9.2015 – Peter Radgen ja Lilian Radgen v. Finanzamt Ettlingen
   (Asia C-478/15)
   (2016/C 016/16)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Peter Radgen ja Lilian Radgen

      Vastaaja: Finanzamt Ettlingen

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta 21.6.1999 tehdyn Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton sopimuksen (EYVL 2002, L 114, s. 6), määräyksiä, erityisesti sen johdanto-osaa, 1, 2, 4, 11, 16 ja 21 artiklaa sekä liitteessä I olevia 7, 9 ja 15 artiklaa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan kyseisessä jäsenvaltiossa yleisesti verovelvolliselta kansalaiselta evätään sivutoimisesti harjoitettavaa opetustoimintaa koskeva verovähennys, koska toimintaa ei harjoiteta sellaisen julkisoikeudellisen oikeushenkilön palveluksessa tai toimeksiannosta, jonka kotipaikka on Euroopan unionin jäsenvaltiossa tai valtiossa, johon sovelletaan sopimusta Euroopan talousalueesta, vaan Sveitsin valaliiton alueella sijaitsevan julkisoikeudellisen oikeushenkilön palveluksessa tai toimeksiannosta?


title: Asia T-406/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.1.2015 – Gossio v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Norsunluurannikon tilanteen vuoksi tiettyjen henkilöiden ja yhteisöjen osalta vahvistetut rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Harkintavallan väärinkäyttö — Ilmeinen arviointivirhe — Perusoikeudet)

text:
               23.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 65/32

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.1.2015 – Gossio v. neuvosto
   (Asia T-406/13) (1)

   ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Norsunluurannikon tilanteen vuoksi tiettyjen henkilöiden ja yhteisöjen osalta vahvistetut rajoittavat toimenpiteet - Varojen jäädyttäminen - Harkintavallan väärinkäyttö - Ilmeinen arviointivirhe - Perusoikeudet))
   (2015/C 065/45)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Marcel Gossio (Abidjan, Norsunluurannikko) (edustaja: asianajaja S. Zokou)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: B. Driessen ja G. Étienne)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus yhtäältä tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvien rajoittavien erityistoimenpiteiden toteuttamisesta Norsunluurannikon tilanteen vuoksi 12.4.2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 560/2005 (EUVL L 95, s. 1), Norsunluurannikkoon kohdistuvien rajoittavien toimenpiteiden jatkamisesta 29.10.2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/656/YUTP (EUVL 285, s. 28) ja Norsunluurannikkoon kohdistuvien rajoittavien toimenpiteiden jatkamisesta annetun päätöksen 2010/656/YUTP täytäntöönpanosta 8.3.2012 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen 2012/144/YUTP (EUVL L 71, s. 50) kumoamiseksi siltä osin kuin ne koskevat kantajaa sekä toisaalta 17.5.2013 tehdyn neuvoston päätöksen, jolla päätettiin jatkaa niitä rajoittavia toimenpiteitä, joiden kohteena kantaja oli, kumoamiseksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Norsunluurannikkoon kohdistuvien rajoittavien toimenpiteiden jatkamisesta annetun päätöksen 2010/656/YUTP täytäntöönpanosta 12.5.2014 tehty neuvoston täytäntöönpanopäätös 2014/271/YUTP ja tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvien rajoittavien erityistoimenpiteiden toteuttamisesta Norsunluurannikon tilanteen vuoksi annetun asetuksen (EY) N:o 560/2005 täytäntöönpanosta 12.5.2014 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 479/2014 kumotaan siltä osin kuin ne koskevat Marcel Gossiota.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Osapuolet vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 313, 26.10.2013.


title: Asia T-91/03: SGL Carbon AG:n 10.3.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
10.5.2003                   FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                          C 112/41
–      9.7.2002 tehdyn päätöksen johdosta. Tältä osin kantajat              rikkoivat EY 81 artiklan 1 kohtaa, kun ne ajanjaksolla vuoden
       viittaavat edellä mainitun asian T-317/02 yhteydessä                 1993 helmikuusta vuoden 1996 marraskuuhun ottivat osaa
       esitettyihin oikeudellisiin perusteisiin ja perusteluihin.           pitkäkestoisiin sopimuksiin ja yhdenmukaistettuihin menette-
                                                                            lytapoihin säiepuristetun erikoisgrafiitin alalla. Riidanalaisessa
                                                                            päätöksessä vastaaja määräsi kantajalle 18,94 miljoonan euron
( 1) Ks. erityisesti tiettyjen hormonaalista tai tyrostaattista vaikutusta  suuruisen sakon isostaattisesti puristetun erikoisgrafiitin alalla
     omaavien aineiden ja beta-agonistien käytön kieltämisestä koti-        ja 8,81 miljoonan euron suuruisen sakon säiepuristetun eri-
     eläintuotannossa ja direktiivien 81/602/ETY, 88/146/ETY ja 88/         koisgrafiitin alalla.
     299/ETY kumoamisesta 29 päivän huhtikuuta 1996 annettu
     neuvoston direktiivi 96/22/EY (EYVL L 125, 23.5.1996, s. 3).
( 2) EYVL L 195, 24.7.2002, s. 72.
( 3) Asia T-317/02 (EYVL C 323, 21.12.2002, s. 37).
                                                                            Kantaja esittää seuraavat viisi kanneperustetta:
                                                                            –     Ne bis in idem -periaatteen ja suhteellisuusperiaatteen
                                                                                loukkaaminen: Kantajan mukaan vastaaja on rikkonut
                                                                                kahden seuraamuksen kieltoa vastaan, kun tämä on
                                                                                päätöksessään jättänyt huomiotta Pohjois-Amerikassa
                                                                                kartellin kansainväliselle osalle jo langetetun sakon ja kun
SGL Carbon AG:n 10.3.2003 Euroopan yhteisöjen komis-                              tämä on ryhtynyt toiseen sakkomenettelyyn grafiittielek-
                     siota vastaan nostama kanne                                  trodien alalla muun muassa kantajaa vastaan. Toissijai-
                                                                                sesti kantaja väittää, että vaikka toinen seuraamus olisikin
                                                                                sallittu, vastaajan olisi sakkoa määrätessään tullut ottaa
                               (Asia T-91/03)                                     huomioon jo langetettu sakko.
                              (2003/C 112/77)
                                                                            –     Luottamuksensuojan periaatteen ja kantajan puolustautu-
                                                                                misoikeuksien loukkaaminen: Kantajan mukaan vastaaja
                        (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                              on päätöksessään arvioinut LCL:n ja kantajan osuutta
                                                                                tekoon yllättäen uudestaan ja siten vienyt kantajalta
                                                                                mahdollisuuden kannanottoon hallintomenettelyssä. Li-
                                                                                säksi vastaaja on määrännyt asialle käsittelijän, joka ei
                                                                                riittävästi ymmärrä saksaa, ja tämän vuoksi vastaaja ei
SGL Carbon AG, Wiesbaden (Saksa), on nostanut 10.3.2003
                                                                                ole ottanut täysipainoisesti huomioon kantajan asiassa
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
                                                                                esittämiä seikkoja.
messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-
jan edustajina ovat asianajajat M. Klusmann ja P. Niggemann.
                                                                            –     Olennaisten muotomääräysten rikkominen ja EY 253 ar-
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                        tiklan mukaisen perusteluvelvollisuuden noudattamatta
                                                                                jättäminen: Kantaja on asettanut päätöksensä perustaksi
                                                                                vääriä ja virheellisiä päivämääriä markkinoilla.
–      kumoaa riidanalaisen päätöksen kantajaa koskevilta osin
–      toissijaisena vaihtoehtona alentaa riidanalaisessa päätök-           –     Asetuksen N:o 17/62 15 artiklan 2 kohdan rikkominen
       sessä määrätyn sakon suuruutta                                             sakon suuruuden virheellisen määrittämisen takia: Kanta-
                                                                                jan mukaan vastaaja on sakon suuruutta määrittäessään
–      velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                       ottanut kielletyllä tavalla huomioon rikkomuksen vaka-
                                                                                vuuden, syyttänyt kantajaa väärin perustein osallistumi-
                                                                                sesta kartelliin, ylittänyt seuraamusten enimmäisrajat,
                                                                                jättänyt huomiotta kantajan maksukyvyn ja väitteen,
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                               jonka mukaan pelotevaikutusta koskeva edellytys ei täyty,
                                                                                eikä ole antanut asianmukaista arvoa kantajan yhteistyö-
                                                                                halulle.
Kantaja valmistaa erilaisia grafiittituotteita, myös muun muassa
”erikoisgrafiittia”. Vastaaja syyttää kantajaa sekä muita isostaat-
tisen erikoisgrafiitin valmistajia ja myyjiä siitä, että nämä ovat
ottaneet osaa pitkäkestoiseen sopimukseen ja/tai yhdenmu-                   Kantaja pitää myös sakkoon liitettyjä korkoja lainvastaisina.
kaistettuihin menettelytapoihin, jotka ovat vaikuttaneet iso-
staattisen erikoisgrafiitin markkinoihin Euroopan yhteisössä
ja Euroopan talousalueella. Väitetyt rikkomukset koskevat
etupäässä ajanjaksoa vuoden 1993 heinäkuusta vuoden 1998
helmikuuhun. Lisäksi vastaaja syyttää kantajaa ja toista erikois-
grafiitin valmistajaa nimeltä UCAR siitä, että nämä muutoin