201806150661955242018/C 231/352382018TC23120180702FI01FIINFO_JUDICIAL20180412282921Asia T-238/18: Kanne 12.4.2018 – Netflix International ja Netflix v. komissio
 ---documentbreak--- C2312018FI2810120180412FI0035281292Kanne 12.4.2018 – Netflix International ja Netflix v. komissio
   (Asia T-238/18)2018/C 231/35Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantajat: Netflix International BV (Amsterdam, Alankomaat), Netflix Inc. (Los Gatos, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustajat: solicitor E. Batchelor ja asianajajat N. Niejahr, B. Hoorelbeke ja A. Patsa)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan komission 8.11.2017 tekemän päätöksen, joka koskee Ranskan ilmoittamaa valtiontukea SA.48950 (2017/N) sellaisen tukijärjestelmän jatkamiselle, joka liittyy elokuva-alan perinneteosten digitalisointiin

            —

            kumoamaan komission 20.11.2017 tekemän päätöksen, joka koskee Ranskan ilmoittamaa valtiontukea SA.48907 (2017/N) sellaisen automaattisen tukijärjestelmän jatkamiselle, joka liittyy audiovisuaalisen alan työhön (fiktio ja kehittävät dokumentit)

            —

            kumoamaan komission 20.11.2017 tekemän päätöksen, joka koskee Ranskan ilmoittamaa valtiontukea SA.48699 (2017/N) sellaisen automaattisen tukijärjestelmän jatkamiselle, joka liittyy elokuva-alan töiden tuotantoon ja valmisteluun

            —

            velvoittamaan komission vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan Netflixin oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen kanneperusteeseen.
   Kantajat väittävät, että komissio on rikkonut SEUT 108 artiklan 3 kohtaa, koska se ei ole aloittanut SEUT 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua virallista tutkintamenettelyä tarkastellessaan Ranskan ilmoittamia valtiontukiohjelmia, joita kanteen kohteena olevat päätökset koskevat. Komissio oli velvollinen aloittamaan virallisen tutkintamenettelyn kaikkien kolmen tukiohjelman osalta sellaisten vakavien vaikeuksien perusteella, joita se kohtasi arvioidessaan niiden soveltumista sisämarkkinoille. Koska komissio ei aloittanut muodollista tutkintamenettelyä, se loukkasi kantajien SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukaisia menettelyllisiä oikeuksia.
   Kantajat väittävät, että osoituksena vakavien vaikeuksien olemassaolosta on pidettävä seuraavia seikkoja:

            —

            kanteen kohteena olevien päätösten tekemiseen johtaneiden alustavien arviointimenettelyjen olosuhteet ja kesto

            —

            kanteen kohteena olevien päätösten sisältö, erityisesti siltä osin kuin se liittyy valtiontukiohjelmien rahoitusmekanismeihin ja siihen, olivatko valtiontukiohjelmat muun EU-oikeuden kuin valtiontukilainsäädännön mukaisia.


201806150571955212018/C 231/362392018TC23120180702FI01FIINFO_JUDICIAL20180417292911Asia T-239/18: Kanne 17.4.2018 – SKS Import Export v. komissio
 ---documentbreak--- C2312018FI2910120180417FI0036291291Kanne 17.4.2018 – SKS Import Export v. komissio
   (Asia T-239/18)2018/C 231/36Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantaja: Société Kammama Saber (S.K.S) Import Export (Sousse Jawhara, Tunisia) (edustaja: H. Chelly, asianajaja)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            toteamaan, että kanne on otettava tutkittavaksi ja että se on perusteltu;

      hyväksymään kanteessa esitetyt vaatimukset ja siten:

            —

            kumoamaan osittain 13.12.2017 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2018/212 siltä osin kuin siinä lisätään Tunisia luetteloon kolmansista maista, joiden rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntajärjestelmissä on komission ilmoituksen mukaan strategisia puutteita

            —

            velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi kolmeen kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste perustuu komission toimivallan puuttumiseen ja olennaisten muotomääräysten noudattamatta jättämiseen, koska kantajan mukaan komissio ylitti Tunisian ja Euroopan unionin välillä tehtyyn assosiaatiosopimukseen nähden valtuutensa, joiden mukaisesti sen olisi pitänyt saattaa kysymys assosiaationeuvoston käsiteltäväksi, jotta tämä ratkaisee erimielisyyden, tai toissijaisesti sen olisi pitänyt toteuttaa tarvittavat toimenpiteet näiden etujen turvaamiseksi.

            2)

            Toinen kanneperuste perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen yhtäältä Euroopan unionin arviointia Tunisiasta ja toisaalta kansainvälisen rahanpesun vastaisen työryhmän (GAFI) Tunisiaa koskevaa arviointia koskevilta osin. Tältä osin kantaja katsoo, että komissio ei toteuttanut asianmukaisia toimenpiteitä sen riskin kasvun hallitsemiseksi, jota riidanalainen delegoitu asetus merkitsee Tunisian talouskehitykselle.

            3)

            Kolmas kanneperuste perustuu Euroopan unionin perussopimusten ja erityisesti Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 216 artiklan 2 kohdan, jonka mukaan kansainväliset sopimukset sitovat toimielimiä, rikkomiseen.


201806290551986492018/C 249/331632017TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180531272711Asia T-163/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 31.5.2018 – Consorzio di garanzia dell’olio extra vergine di oliva di qualità v. komissio (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Samanaikaisesti toteutetut oliiviöljyn myynninedistämiskampanjat kolmansissa maissa, joista ensimmäisen rahoittajana on Euroopan maatalouden tukirahasto ja jonka tarkoituksena on edistää alkuperältään eurooppalaisen oliiviöljyn myyntiä, ja joista toisen rahoittajana on maaseuturahasto ja jonka tarkoituksena on edistää espanjalaisen oliiviöljyn myyntiä — Koordinoinnin puuttuminen näiden kahden ohjelman hallinnoinnista vastaavien komission yksiköiden välillä — Aineellinen vahinko — Markkinoiden ja tulojen menetys — Aineeton vahinko — Yrityskuvan vahingoittaminen)
 ---documentbreak--- C2492018FI2710120180531FI0033271271Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 31.5.2018 – Consorzio di garanzia dell’olio extra vergine di oliva di qualità v. komissio
   (Asia T-163/17) (
         1
      )
   ”(Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Samanaikaisesti toteutetut oliiviöljyn myynninedistämiskampanjat kolmansissa maissa, joista ensimmäisen rahoittajana on Euroopan maatalouden tukirahasto ja jonka tarkoituksena on edistää alkuperältään eurooppalaisen oliiviöljyn myyntiä, ja joista toisen rahoittajana on maaseuturahasto ja jonka tarkoituksena on edistää espanjalaisen oliiviöljyn myyntiä — Koordinoinnin puuttuminen näiden kahden ohjelman hallinnoinnista vastaavien komission yksiköiden välillä — Aineellinen vahinko — Markkinoiden ja tulojen menetys — Aineeton vahinko — Yrityskuvan vahingoittaminen)”2018/C 249/33Oikeudenkäyntikieli: italia
      Asianosaiset

      Kantaja: Consorzio di garanzia dell’olio extra vergine di oliva di qualità (Rooma, Italia) (edustajat: aluksi asianajajat A. Fratini ja G. Pandolfi, sitten A. Fratini)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Lewis, D. Bianchi ja F. Moro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 268 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan korvausta kantajalle pääasiallisesti sen johdosta aiheutuneesta vahingosta, että eurooppalaisen ja espanjalaisen oliiviöljyn kolmansissa maissa (Intia, Venäjä ja Kiina) suoritettavien ja eurooppalaisista rahastoista yhteisrahoitettavien myynninedistämiskampanjoiden hallinnoinnista vastaavien komission yksiköiden väliltä puuttui koordinointi ja ettei kilpailun vääristymistä ja siitä aiheutuvia vahingollisia vaikutuksia poistettu.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Consorzio di garanzia dell’olio extra vergine di oliva di qualità vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

            3)

            Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (
         1
      )	EUVL C 129, 24.4.2017.


201807130562004392018/C 268/493252018TC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180528404121Asia T-325/18: Kanne 28.5.2018 – VI.TO. v. EUIPO — Bottega (Vaaleanpunaisen pullon muoto)
 ---documentbreak--- C2682018FI4010120180528FI0049401412Kanne 28.5.2018 – VI.TO. v. EUIPO — Bottega (Vaaleanpunaisen pullon muoto)
   (Asia T-325/18)2018/C 268/49Oikeudenkäyntikieli: italia
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Vinicola Tombacco (VI.TO.) Srl (Trebaseleghe, Italia) (edustaja: asianajaja L. Giove)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Sandro Bottega (Colle Umberto, Italia)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kolmiulotteinen (vaaleanpunaisen pullon muoto) – EU-tavaramerkki nro 12 309 795

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 14.3.2018 asiassa R 1037/2017-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädettyä hylkäämisperustetta on arvioitu virheellisesti

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan i), ii) ja iii) alakohdassa säädettyä hylkäämisperustetta on arvioitu virheellisesti


201807130542004272018/C 268/383622016TC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180619323211Asia T-362/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.6.2018 – Tillotts Pharma v. EUIPO – Ferring (XENASA) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin XENASA rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi EU-sanamerkki PENTASA — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaaran puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
 ---documentbreak--- C2682018FI3210120180619FI0038321321Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.6.2018 – Tillotts Pharma v. EUIPO – Ferring (XENASA)
   (Asia T-362/16) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin XENASA rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi EU-sanamerkki PENTASA — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaaran puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))”2018/C 268/38Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Tillotts Pharma AG (Rheinfelden, Sveitsi) (edustaja: asianajaja M. Douglas)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: J. Ivanauskas ja D. Walicka)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Ferring BV (Hoofddorp, Alankomaat) (edustajat: aluksi I. Fowler, solicitor, ja asianajaja D. Slopek, sitten I. Fowler)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 29.4.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 3264/2014-4), joka koskee osapuolten Ferring ja Tillotts Pharma välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

            1)

            Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 29.4.2016 tekemä päätös (asia R 3264/2014-4) kumotaan.

            2)

            EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Tillotts Pharma AG:n oikeudenkäyntikulut.

            3)

            Ferring BV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (
         1
      )	EUVL C 314, 29.8.2016.


201807130182003572018/C 268/026122015CJC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL201806052321Asia C-612/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 5.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgaria) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat Nikolay Kolev, Milko Hristov ja Stefan Kostadinov (Ennakkoratkaisupyyntö — SEUT 325 artikla — Euroopan unionin taloudellisia etuja vahingoittavat petolliset menettelyt tai muu lainvastainen toiminta tullialalla — Syytetoimien tehokkuus — Rikosoikeudellisen menettelyn lopettaminen — Kohtuullisessa ajassa toimiminen — Direktiivi 2012/13/EU — Oikeus saada tietoja syytteestä — Oikeus tutustua aineistoon — Direktiivi 2013/48/EU — Oikeus käyttää avustajaa)
 ---documentbreak--- C2682018FI210120180605FI00022132Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 5.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgaria) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat Nikolay Kolev, Milko Hristov ja Stefan Kostadinov
   (Asia C-612/15) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — SEUT 325 artikla — Euroopan unionin taloudellisia etuja vahingoittavat petolliset menettelyt tai muu lainvastainen toiminta tullialalla — Syytetoimien tehokkuus — Rikosoikeudellisen menettelyn lopettaminen — Kohtuullisessa ajassa toimiminen — Direktiivi 2012/13/EU — Oikeus saada tietoja syytteestä — Oikeus tutustua aineistoon — Direktiivi 2013/48/EU — Oikeus käyttää avustajaa)”2018/C 268/02Oikeudenkäyntikieli: bulgaria
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Spetsializiran nakazatelen sad

      Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

   Nikolay Kolev, Milko Hristov ja Stefan Kostadinov

      Tuomiolauselma

            1)

            SEUT 325 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jolla otetaan käyttöön rikosprosessikoodeksin (Nakazatelno-protsesualen kodeks) 368 ja 369 §:ssä säädetyn kaltainen rikosoikeudellisen menettelyn lopettamismenettely, siltä osin kuin tätä säännöstöä sovelletaan menettelyissä, jotka on aloitettu tapauksissa, joissa on kyse unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvasta törkeästä petoksesta ja muusta törkeästä laittomasta toiminnasta tullialalla. Kansallisen tuomioistuimen on annettava SEUT 325 artiklan 1 kohdalle täysi oikeusvaikutus jättämällä tarvittaessa soveltamatta kyseistä säännöstöä ja samalla huolehdittava siitä, että menettelyn kohteena olevien henkilöiden perusoikeuksia kunnioitetaan.

            2)

            Tiedonsaantioikeudesta rikosoikeudellisissa menettelyissä 22.5.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2012/13/EU 6 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että yksityiskohtaiset tiedot syytteestä annetaan tiedoksi puolustukselle vasta sen jälkeen, kun syytekirjelmä on jätetty tuomioistuimeen, mutta ennen kuin tuomioistuin aloittaa syytteen asiasisällön tutkimisen ja ennen kuin kontradiktorinen käsittely tuomioistuimessa alkaa tai, jos näin tiedoksi annettuja tietoja muutetaan myöhemmin, jopa tämän käsittelyn alkamisen jälkeen mutta ennen päätösneuvotteluvaihetta, kunhan tuomioistuin toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet puolustautumisoikeuksien ja menettelyn oikeudenmukaisuuden kunnioittamisen takaamiseksi.
            Kyseisen direktiivin 7 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että kansallisen tuomioistuimen on varmistettava, että puolustukselle annetaan todellinen mahdollisuus tutustua asiaan liittyvään aineistoon, ja aineistoon tutustuminen voidaan tarvittaessa toteuttaa sen jälkeen, kun syytekirjelmä on jätetty tuomioistuimeen, mutta ennen kuin tuomioistuin aloittaa syytteen asiasisällön tutkimisen ja ennen kuin kontradiktorinen käsittely tuomioistuimessa alkaa tai, jos aineistoon lisätään tuomioistuinmenettelyn kuluessa uusia todisteita, jopa tämän käsittelyn alkamisen jälkeen mutta ennen päätösneuvotteluvaihetta, kunhan tuomioistuin toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet puolustautumisoikeuksien ja menettelyn oikeudenmukaisuuden kunnioittamisen takaamiseksi.

            3)

            Oikeudesta käyttää avustajaa rikosoikeudellisissa menettelyissä ja eurooppalaista pidätysmääräystä koskevissa menettelyissä sekä oikeudesta saada tieto vapaudenmenetyksestä ilmoitetuksi kolmannelle osapuolelle ja pitää vapaudenmenetyksen aikana yhteyttä kolmansiin henkilöihin ja konsuliviranomaisiin 22.10.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/48/EU 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa velvoitetaan kansallinen tuomioistuin sulkemaan pois menettelystä kahden syytetyn valtuuttama avustaja näiden henkilöiden tahdon vastaisesti siitä syystä, että näiden henkilöiden edut ovat ristiriidassa keskenään, eikä sille, että kyseinen tuomioistuin sallii näiden henkilöiden valtuuttaa uuden avustajan tai tarvittaessa nimeää itse viran puolesta kaksi avustajaa ensimmäisen avustajan tilalle.

      (
         1
      )	EUVL C 48, 8.2.2016.


201807130632003722018/C 268/503282018TC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180528414221Asia T-328/18: Kanne 28.5.2018 – Gas Natural v. komissio
 ---documentbreak--- C2682018FI4110120180528FI0050411422Kanne 28.5.2018 – Gas Natural v. komissio
   (Asia T-328/18)2018/C 268/50Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset

      Kantaja: Gas Natural SDG, SA (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat F. González Díaz ja V. Romero Algarra)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            tutkimaan ja hyväksymään tämän kumoamiskanteen perusteet

            —

            kumoamaan SEUT 263 artiklan mukaisesti asiassa SA.47912 (2017/NN) 27.11.2017 annetun komission päätöksen aloittaa SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukainen muodollinen tutkintamenettely sellaisten kannustimien osalta, joita Espanjan kuningaskunta on myöntänyt hiilivoimaloille ympäristöinvestointeja varten

            —

            velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio on kanteen kohteena olevalla päätöksellä aloittanut SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukaisen muodollisen tutkintamenettelyn sellaisten kannustimien osalta, joita Espanjan kuningaskunta on myöntänyt hiilivoimaloille ympäristöinvestointeja varten.
   Kantajan mukaan kanteen kohteena olevasta päätöksestä ilmenee, että komissio epäilee, että päästöjen raja-arvojen, jotka on asetettu laitoksille, jotka saavat mainittuja ympäristöinvestointikannustimia, ainoana tarkoituksena on sellaisten suojelun tasojen soveltaminen, joista säädetään unionin oikeudessa ja erityisesti direktiivissä 2001/80/EU, jota sovelletaan hiilivoimalaitoksiin. Jos näin olisi, kannustimilla ei olisi minkäänlaista kannustavaa vaikutusta. Ne olisivat lisäksi ristiriidassa unionin oikeuden valtiontukea koskevan sellaisen periaatteen kanssa, jonka mukaan jäsenvaltiot eivät voi myöntää julkisista varoista tukea yrityksille siinä tarkoituksessa, että nämä voivat noudattaa unionin oikeuden pakottavia säännöksiä.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin siltä osin kuin on kyse toimenpiteen valikoivuudesta

                     —

                     Komissio ei ole ilmoittanut mitään seikkaa, joka selvästi ja yksiselitteisesti osoittaisi, miksi tutkinnan kohteena oleva toimenpide olisi SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla valikoiva. Komissio on erityisesti jättänyt selittämättä, ovatko hiilivoimalat tilanteessa, joka on tosiasiallisesti rinnastettavissa muuntyyppisten voimaloiden tilanteeseen ja, jos näin on, voiko tukipäätös 107 artiklan 1 kohdan mukaisesti suosia ”jotakin yritystä tai tuotannonalaa” suhteessa muihin yrityksiin, joiden tilanne on kyseisen yrityksen asemaan nähden tosiasiallisesti rinnastettavassa kantajan tilanteeseen ottaen huomioon kyseisen toimenpiteen tarkoitus.

            2)

            Toinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 107 artiklan 1 kohdan rikkomiseen siltä osin kuin on kyse toimenpiteen valikoivuudesta

                     —

                     Korvausta, jota hiilivoimaloille on myönnetty lisätukena, ei mitenkään voida pitää valikoivana, koska kyseisen korvauksen tarkoituksena on ainoastaan luoda edellytykset kaikille vuoden 1998 jälkeen tehtäville sijoituksille riippumatta tekniikasta ja/tai siitä, että kyseiset laitokset toimivat kaasuturbiineilla (CCGT) tai hiiliturbiineja, ja koska korvausmäärä on ollut oikeasuhteinen sijoituksiin nähden.

                     —

                     Kantaja toteaa joka tapauksessa, että jos komission päätös on oikea, sen kantajan taloudellinen ja oikeudellinen tilanne merkitsevät sitä, ettei hiilivoimalaitos ole sellaisessa tilanteessa, joka olisi tosiasiallisesti rinnastettavissa muiden erityyppisiä energiamuotoja käyttävien laitosten tilanteisiin. Hiilivoimalat olivat nimittäin ennen vuotta 1998 ainoita laitoksia, jotka olivat pakotettuja tekemään suuria investointeja voidakseen jatkaa toimintaansa, ja että ilman korvausta niiden olisi ollut pakko lopettaa toimintansa, mikä olisi vaarantanut Espanjan energianhuollon turvallisuuden.


201807130642004522018/C 268/394082016TC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180619323322Asia T-408/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.6.2018 – HX v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Syyriaan kohdistettavat rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Ne bis in idem -periaate — Puolustautumisoikeudet — Oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin — Perusteluvelvollisuus — Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin — Ilmeinen arviointivirhe — Omistusoikeus — Oikeasuhteisuus — Oikeus normaaleihin elinolosuhteisiin — Maineen vahingoittuminen)
 ---documentbreak--- C2682018FI3220120180619FI0039322332Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.6.2018 – HX v. neuvosto
   (Asia T-408/16) (
         1
      )
   ”(Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Syyriaan kohdistettavat rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Ne bis in idem -periaate — Puolustautumisoikeudet — Oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin — Perusteluvelvollisuus — Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin — Ilmeinen arviointivirhe — Omistusoikeus — Oikeasuhteisuus — Oikeus normaaleihin elinolosuhteisiin — Maineen vahingoittuminen)”2018/C 268/39Oikeudenkäyntikieli: bulgaria
      Asianosaiset

      Kantaja: HX (Damaskos, Syyria) (edustajat: asianajajat S. Koev ja S. Klukowska)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi I. Gurov ja G. Étienne, sitten I. Gurov ja A. Vitro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2013/255/YUTP muuttamisesta 27.5.2016 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2016/850 (EUVL 2016, L 141, s. 125), Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 27.5.2016 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2016/840 (EUVL 2016, L 141, s. 30), Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2013/255/YUTP muuttamisesta 29.5.2017 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2017/917 (EUVL 2017, L 139, s. 62) ja Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 29.5.2017 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/907 (EUVL 2017, L 139, s. 15) kantajaa koskevilta osin

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            HX vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 419, 14.11.2016.


201807130232004192018/C 268/251972018CJC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180319192021Asia C-197/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Wien (Itävalta) on esittänyt 19.3.2018 – Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland ym.
 ---documentbreak--- C2682018FI1910120180319FI0025191202Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Wien (Itävalta) on esittänyt 19.3.2018 – Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland ym.
   (Asia C-197/18)2018/C 268/25Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgericht Wien

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Wasserleitungsverband Nördliches Burgenland, Robert Prandl ja Gemeinde Zillingdorf

      Muu osapuoli: Bundesministerin für Nachhaltigkeit und Tourismus, aiemmin Bundesminister für Land und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko SEUT 288 artiklaa, tarkasteltuna yhdessä vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12.12.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/676/ETY (
         1
      ) 5 artiklan 4 kohdan kanssa tai 5 artiklan 5 kohdan kanssa, tarkasteltuna yhdessä saman direktiivin liitteessä I olevan 2 kohdan kanssa, tulkittava siten, että

            a)

            kun kyse on julkisesta vesilaitoksesta, joka tarjoaa vesipalveluja ja joka tässä ominaisuudessa ennen juomaveden toimittamista kuluttajille (joilla on verkostoon liittymispakko) käsittelee sen käyttöön annetusta vedenottokaivosta peräisin olevan, nitraattiarvoltaan kohonneen veden siten, että veden nitraattipitoisuus on vähemmän kuin 50 mg/l ennen sen toimittamista kuluttajille, ja jolla vesilaitoksena on myös lakisääteinen velvollisuus vesihuollon järjestämiseen tietyllä alueella, asia koskee kyseistä vesilaitosta suoraan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla siltä osin (tässä tapauksessa mahdollisesti 12.12.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/767/ETY puutteellisen täytäntöönpanon osalta) kuin puutteellisiksi väitetyt toimintasuunnitelmat (koska kyseisen vesilaitoksen alueella veden nitraattipitoisuus ylittää arvon 50 mg/l) koskevat sitä siitä syystä, että sen on toteutettava vedenkäsittelytoimenpiteitä, ja sille näin ollen syntyy direktiivistä 91/767/ETY johtuva subjektiivinen oikeus

                     a.1)

                     vaatia (direktiivin 5 artiklan 4 kohdan mukaisen) toimintasuunnitelman, joka on annettu mainitun direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä, muuttamista siltä osin, että siinä säädettäisiin tiukemmista toimenpiteistä direktiivin 1 artiklassa mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi ja konkreettisesti enintään arvoa 50 mg/l vastaavan nitraattipitoisuuden saavuttamiseksi yksittäisten vedenottopaikkojen pohjavedessä?

                     a.2)

                     vaatia sellaisten (direktiivin 5 §:n 5 kohdan mukaisten) lisätoimenpiteiden tai vahvistettujen toimien toteuttamista, joilla pyritään direktiivin 1 artiklassa mainittujen tavoitteiden toteuttamiseen ja konkreettisesti enintään arvoa 50 mg/l vastaavan nitraattipitoisuuden saavuttamiseen yksittäisten vedenottopaikkojen pohjavedessä?

            b)

            kun kyse on kuluttajasta, jolla lain mukaan olisi oikeus omasta talokaivostaan peräisin olevan veden hyödyntämiseen omia tarpeita vastaavan käytön osalta ja joka ei käytä vettä kohonneiden nitraattiarvojen vuoksi (oikeudenkäynnin taustalla olevan vaatimuksen jättämisen aikaan ei voinut käyttää ja unionin tuomioistuimelle esitetyn ennakkoratkaisupyynnön aikaan olisi tosin voinut käyttää, mutta on riidatonta, että nitraattiarvon odotetaan uudelleen kohoavan siten, että veden nitraattipitoisuus on yli 50 mg/l) vaan hankkii veden julkiselta vesilaitokselta, asia koskee kyseistä kuluttajaa suoraan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla siltä osin (tässä tapauksessa mahdollisesti 12.12.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/767/ETY puutteellisen täytäntöönpanon osalta) kuin puutteellisiksi väitetyt toimintasuunnitelmat (sillä veden nitraattipitoisuuden arvo 50 mg/l ylittyy hänen vedenottopaikassaan eli talokaivossa) koskevat häntä siitä syystä, ettei hän voi hyödyntää hänelle lain mukaan kuuluvaa rajoitettua oikeutta kiinteistöllään olevan pohjaveden käyttöön, ja hänelle näin ollen syntyy direktiivistä 91/767/ETY johtuva subjektiivinen oikeus

                     b.1)

                     vaatia (direktiivin 5 artiklan 4 kohdan mukaisen) toimintasuunnitelman, joka on annettu mainitun direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä, muuttamista siltä osin, että siinä säädettäisiin tiukemmista toimenpiteistä direktiivin 1 artiklassa mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi ja konkreettisesti enintään arvoa 50 mg/l vastaavan nitraattipitoisuuden saavuttamiseksi yksittäisten vedenottopaikkojen pohjavedessä?

                     b.2)

                     vaatia sellaisten (direktiivin 5 §:n 5 kohdan mukaisten) lisätoimenpiteiden tai vahvistettujen toimien toteuttamista, joilla pyritään direktiivin 1 artiklassa mainittujen tavoitteiden toteuttamiseen ja konkreettisesti enintään arvoa 50 mg/l vastaavan nitraattipitoisuuden saavuttamiseen yksittäisten vedenottopaikkojen pohjavedessä?

            c)

            kun kyse on kunnasta julkisoikeudellisena yhteisönä, joka käyttää juomavesihuoltoa varten ylläpitämäänsä kaivoa vain muuna käyttövesikaivona tai antaa vettä käytettäväksi vain tähän tarkoitukseen, koska veden nitraattipitoisuus ylittää arvon 50 mg/l – eikä juomavesihuolto tällöin häiriinny –, asia koskee kyseistä kuntaa suoraan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla siltä osin (tässä tapauksessa mahdollisesti 12.12.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/767/ETY puutteellisen täytäntöönpanon, nimittäin riittämättömien toimintasuunnitelmien osalta) kuin veden nitraattipitoisuus ylittää arvon 50 mg/l vedenottopaikalla eikä vettä näin ollen ole mahdollista käyttää juomavetenä, ja sillä on näin ollen direktiivistä 91/767/ETY johtuva subjektiivinen oikeus

                     c.1)

                     vaatia (direktiivin 5 artiklan 4 kohdan mukaisen) toimintasuunnitelman, joka on annettu mainitun direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä, muuttamista siltä osin, että siinä säädettäisiin tiukemmista toimenpiteistä direktiivin 1 artiklassa mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi ja konkreettisesti enintään arvoa 50 mg/l vastaavan nitraattipitoisuuden saavuttamiseksi yksittäisten vedenottopaikkojen pohjavedessä?

                     c.2)

                     vaatia sellaisten (direktiivin 5 §:n 5 kohdan mukaisten) lisätoimenpiteiden tai vahvistettujen toimien toteuttamista, joilla pyritään direktiivin 1 artiklassa mainittujen tavoitteiden toteuttamiseen ja konkreettisesti enintään arvoa 50 mg/l vastaavan nitraattipitoisuuden saavuttamiseen yksittäisten vedenottopaikkojen pohjavedessä?

               Kaikissa kolmessa tapauksessa kuluttajien terveyden suojeleminen on joka tapauksessa turvattu joko – tapauksissa b ja c – hankkimalla vesi sitä tarjoavilta vesilaitoksilta (liittymispakon tai liittymisoikeuden nojalla) tai – tapauksessa a – asiaankuuluvien vedenkäsittelytoimien avulla.

      (
         1
      )	EYVL 1991, L 375, s. 1.


201807130422003962018/C 268/194632017CJC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180607151511Asia C-463/17 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 7.6.2018 – Valittajana Ori Martin SA ja muuna osapuolena Euroopan unionin tuomioistuin (Muutoksenhaku — Vahingonkorvauskanne — Unionin tuomioistuimen muutoksenhakumenettelyssä antaman tuomion perustelujen puutteellisuus — Vahingonkorvausvaatimuksen kohteen huomioon ottaminen vääristyneellä tavalla)
 ---documentbreak--- C2682018FI1510120180607FI0019151151Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 7.6.2018 – Valittajana Ori Martin SA ja muuna osapuolena Euroopan unionin tuomioistuin
   (Asia C-463/17 P) (
         1
      )
   ”(Muutoksenhaku — Vahingonkorvauskanne — Unionin tuomioistuimen muutoksenhakumenettelyssä antaman tuomion perustelujen puutteellisuus — Vahingonkorvausvaatimuksen kohteen huomioon ottaminen vääristyneellä tavalla)”2018/C 268/19Oikeudenkäyntikieli: italia
      Asianosaiset

      Valittaja: Ori Martin SA (edustaja: G. Belotti, avvocato)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin tuomioistuin (asiamiehet: J. Inghelram ja A. M. Almendros Manzano)

      Tuomiolauselma

            1)

            Valitus hylätään.

            2)

            Ori Martin SA vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin tuomioistuimen oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 392, 20.11.2017.


201808030112050052018/C 294/263512018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180530192021Asia C-351/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vredegerecht te Antwerpen (Belgia) on esittänyt 30.5.2018 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) v. Jean-Louis Anita Dedroog
 ---documentbreak--- C2942018FI1910120180530FI0026191202Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vredegerecht te Antwerpen (Belgia) on esittänyt 30.5.2018 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) v. Jean-Louis Anita Dedroog
   (Asia C-351/18)2018/C 294/26Oikeudenkäyntikieli: hollanti
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Vredegerecht te Antwerpen

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)

      Vastaaja: Jean-Louis Anita Dedroog

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko rautatieliikenteen matkustajien oikeuksista ja velvollisuuksista 23.10.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1371/2007 (
                  1
               ) 9 artiklan 4 kohtaa, luettuna yhdessä direktiivin 93/13 (
                  2
               ) 2 artiklan a alakohdan ja 3 artiklan kanssa, tulkittava siten, että kuljetusyhtiön ja matkustajan välille syntyy aina sopimukseen perustuva oikeussuhde, jopa silloin, kun matkustaja käyttää kuljettajan palveluja ilman, että on ostanut matkalippua?

            2)

            Mikäli edellä esitettyyn kysymykseen on vastattava kieltävästi, koskeeko kohtuuttomien ehtojen doktriinin mukainen suoja myös matkustajaa, joka käyttää julkista liikennettä ilman, että on ostanut matkalippua, ja joka on tämän toimintansa vuoksi kuljettajan yleisten ehtojen, jotka katsotaan yleisesti sitoviksi niiden normatiivisen luonteen tai valtion virallisessa julkaisussa kuulutuksen perusteella, nojalla velvollinen maksamaan matkalipun hinnan lisäksi tulevan lisämaksun?

            3)

            Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomia ehtoja koskevan direktiivin 93/13 6 artikla, jossa säädetään, että ”jäsenvaltioiden on säädettävä, että elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välisen sopimuksen kohtuuttomat ehdot eivät sido kuluttajia niiden kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja että sopimus jää muilta osin osapuolia sitovaksi, jos sopimus voi olla olemassa ilman kohtuuttomia ehtoja”, kaikissa tapauksissa esteenä sille, että tuomioistuin kohtuullistaa kohtuuttomaksi todettua ehtoa tai soveltaa sen sijaan yleistä lainsäädäntöä?

            4)

            Mikäli edelliseen kysymykseen on vastattava kieltävästi, mitkä ovat ne olosuhteet, joissa kansallinen tuomioistuin voi kohtuullistaa kohtuuttomaksi todettua ehtoa tai korvata sen soveltamalla yleistä lainsäädäntöä?

            5)

            Mikäli edellä esitettyihin kysymyksiin ei voida vastata in abstracto, esiin tulee kysymys siitä, onko tapauksessa, jossa kansallinen rautatieyhtiö sanktioi siviilioikeudellisesti ilman matkaan oikeuttavaa lippua matkustavaa henkilöä tämän jäätyä kiinni matkalipun hinnan lisäksi tulevalla lisämaksulla ja jossa tuomioistuin katsoo, että veloitettu lisämaksu on direktiivin 93/13 2 artiklan a alakohdan, luettuna yhdessä 3 artiklan kanssa, mukaisesti kohtuuton, direktiivin 93/13 6 artikla esteenä sille, että tuomioistuin toteaa ehdon pätemättömäksi ja soveltaa yleistä vahingonkorvauslainsäädäntöä kansalliselle rautatieyhtiölle aiheutuneen vahingon korvaamiseksi.

      (
         1
      )	EUVL 2007, L 315, s. 14.
   (
         2
      )	Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettu neuvoston direktiivi 93/13/ETY (EYVL 1993, L 95, s. 29).


201808030192050472018/C 294/393812018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180611282922Asia C-381/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 11.6.2018 – G.S. v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
 ---documentbreak--- C2942018FI2820120180611FI0039282292Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 11.6.2018 – G.S. v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
   (Asia C-381/18)2018/C 294/39Oikeudenkäyntikieli: hollanti
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Raad van State

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: G.S.

      Vastapuoli: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko direktiivin 2003/86/EY (
                  1
               ) [– –] 6 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että perheenjäsenen oleskeluluvan peruuttaminen tai uusimatta jättäminen yleiseen järjestykseen liittyvistä syistä edellyttää perustelua, että kyseisen perheenjäsenen oma käyttäytyminen merkitsee yhteiskunnan perustavanlaatuiseen etuun vaikuttavaa todellista, välitöntä ja riittävän vakavaa uhkaa?

            2)

            Jos ensimmäiseen kysymykseen on vastattava kieltävästi, mitä perusteluvaatimuksia on direktiivin 2003/86/EY [– –] 6 artiklan 2 kohdan mukaan asetettava perheenjäsenen oleskeluluvan peruuttamiselle tai uusimatta jättämiselle yleiseen järjestykseen liittyvistä syistä?
            Onko direktiivin 2003/86/EY [– –] 6 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle käytännölle, jonka mukaan perheenjäsenen oleskelulupa voidaan peruuttaa tai jättää uusimatta yleiseen järjestykseen liittyvistä syistä, jos rangaistus tai turvaamistoimenpide, johon kyseinen perheenjäsen on tuomittu, on riittävän korkea Alankomaissa tapahtuneen laillisen oleskelun kestoon nähden (”liukuva asteikko”), missä yhteydessä suoritetaan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen 2.8.2001 antamassa tuomiossa Boultif v. Sveitsi, ECLI:CE:ECHR:2001:0802JUD005427300, ja 18.10.2006 antamassa tuomiossa Üner v. Alankomaat, ECLI:CE:ECHR:2006:1018JUD004641099, esitettyjen perusteiden nojalla etujen vertailu, jossa punnitaan toisaalta asianomaisen perheenjäsenen etua käyttää oikeutta perheenyhdistämiseen Alankomaissa ja toisaalta Alankomaiden valtion etua suojella yleistä järjestystä?

      (
         1
      )	Oikeudesta perheenyhdistämiseen 22.9.2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/86/EY (EUVL 2003, L 251, s. 12).


201808030652050922018/C 294/57882017TC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180705434421Asia T-88/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.7.2018 – Espanja v. komissio (Maaseuturahasto — Ohjelmakauden 2007 – 2013 viimeinen täytäntöönpanovuosi — Jäsenvaltioiden maksajavirastojen tilien tarkastaminen ja hyväksyminen — Päätös, jolla todetaan, ettei tiettyä määrää voida käyttää uudelleen Extremaduran itsehallintoalueen maaseudun kehittämisohjelman puitteissa — Laskentamenetelmä — Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 69 artiklan 5 b kohta — Luottamuksensuoja)
 ---documentbreak--- C2942018FI4310120180705FI0057431442Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.7.2018 – Espanja v. komissio
   (Asia T-88/17) (
         1
      )
   ”(Maaseuturahasto — Ohjelmakauden 2007 – 2013 viimeinen täytäntöönpanovuosi — Jäsenvaltioiden maksajavirastojen tilien tarkastaminen ja hyväksyminen — Päätös, jolla todetaan, ettei tiettyä määrää voida käyttää uudelleen Extremaduran itsehallintoalueen maaseudun kehittämisohjelman puitteissa — Laskentamenetelmä — Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 69 artiklan 5 b kohta — Luottamuksensuoja)”2018/C 294/57Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset

      Kantaja: Espanjan kuningaskunta (asiamiehet: M. A. Sampol Pucurull ja M. J. García-Valdecasas Dorrego)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Aquilina ja M. Morales Puerta)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahastosta) rahoitettaviin menoihin liittyvien jäsenvaltioiden maksajavirastojen tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä maaseuturahaston ohjelmakauden 2007–2013 viimeisen täytäntöönpanovuoden (16 päivän lokakuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2015 välisen ajanjakson) osalta 30.11.2016 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2016/2113 kumoamisesta siltä osin kuin komissio on katsonut Extremaduran maksajaviraston tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn osalta, että 5364682,52 euron suuruinen määrä on ”määrä, jota ei voida käyttää uudelleen”.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 95, 27.3.2017.


201808030442049922018/C 294/403822018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180611293021Asia C-382/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 11.6.2018 – V. G. v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
 ---documentbreak--- C2942018FI2910120180611FI0040291302Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 11.6.2018 – V. G. v. Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
   (Asia C-382/18)2018/C 294/40Oikeudenkäyntikieli: hollanti
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Raad van State

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: V. G.

      Vastapuoli: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko unionin tuomioistuin, kun huomioon otetaan direktiivin 2003/86/EY (
                  1
               ) [– –] 3 artiklan 3 kohta ja tuomio Nolan (ECLI:EU:C:2012:638), toimivaltainen vastaamaan Alankomaiden tuomioistuimen ennakkoratkaisukysymyksiin kyseisen direktiivin säännösten tulkinnasta asiassa, jossa käsitellään Alankomaiden kansalaisuuden omaavan perheenkokoajan perheenjäsenen maahantuloa ja maassaoleskelua koskevaa hakemusta, jos kyseisen direktiivin katsotaan Alankomaiden oikeuden mukaan olevan suoraan ja ehdottomasti sovellettavissa kyseisenlaisiin perheenjäseniin?

            2)

            Onko direktiivin 2003/86/EY [– –] 6 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että perheenjäsenen maahantuloa ja maassaoleskelua koskevan hakemuksen hylkääminen yleiseen järjestykseen liittyvistä syistä edellyttää perustelua, että kyseisen perheenjäsenen oma käyttäytyminen merkitsee yhteiskunnan perustavanlaatuiseen etuun vaikuttavaa todellista, välitöntä ja riittävän vakavaa uhkaa?

            3)

            Jos toiseen kysymykseen on vastattava kieltävästi, mitä perusteluvaatimuksia on direktiivin 2003/86/EY 6 artiklan 1 kohdan mukaan asetettava perheenjäsenen maahantuloa ja maassaoleskelua koskevan hakemuksen hylkäämiselle yleiseen järjestykseen liittyvistä syistä?
            Onko direktiivin 2003/86/EY 6 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle käytännölle, jonka mukaan perheenjäsenen maahantuloa ja maassaoleskelua koskeva hakemus voidaan hylätä yleiseen järjestykseen liittyvistä syistä, koska asianomainen on tuomittu hänen oleskellessaan aikaisemmin kyseisessä jäsenvaltiossa, missä yhteydessä suoritetaan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen 2.8.2001 antamassa tuomiossa Boultif v. Sveitsi, ECLI:CE:ECHR:2001:0802JUD005427300, ja 18.10.2006 antamassa tuomiossa Üner v. Alankomaat, ECLI:CE:ECHR:2006:1018JUD004641099, esitettyjen perusteiden nojalla etujen vertailu, jossa punnitaan toisaalta asianomaisen perheenjäsenen ja asianomaisen perheenkokoajan etua käyttää oikeutta perheenyhdistämiseen Alankomaissa ja toisaalta Alankomaiden valtion etua suojella yleistä järjestystä?

      (
         1
      )	Oikeudesta perheenyhdistämiseen 22.9.2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/86/EY (EUVL 2003, L 251, s. 12).


title: Asia C-395/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 14.6.2018 – Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA v. Consip SpA ja Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               27.8.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/16

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 14.6.2018 – Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA v. Consip SpA ja Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (Asia C-395/18)
      (2018/C 301/22)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Tim SpA – Direzione e coordinamento Vivendi SA

         Vastaajat: Consip SpA ja Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Ovatko direktiivin 2014/24/EU (1) 57 artikla ja 71 artiklan 6 kohta esteenä vuonna 2016 annetun asetuksen (decreto legislativo) nro 50 80 §:n 5 momentin kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään tarjouksen tehneen talouden toimijan poissulkemisesta, jos tarjouskilpailuvaiheessa todetaan sellaista alihankkijaa koskeva poissulkemisperuste, joka kuuluu tarjouksen yhteydessä ilmoitettuun alihankkijakolmikkoon, sen sijaan että tarjoajaa vaadittaisiin korvaamaan nimetty alihankkija?

                  2)

                  Jos unionin tuomioistuin katsoo, että tarjoajan poissulkemismahdollisuus on yksi jäsenvaltioille myönnetyistä mahdollisuuksista, kysytään toissijaisesti, onko SEU 5 artiklassa vahvistettu ja direktiivin 2014/24/EU johdanto-osan 101 perustelukappaleessa mainittu suhteellisuusperiaate, jota unionin tuomioistuin pitää unionin oikeuden yleisenä periaatteena, esteenä vuonna 2016 annetun asetuksen nro 50 80 §:n 5 momentin kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään, että jos nimettyä alihankkijaa koskeva poissulkemisperuste todetaan tarjouskilpailuvaiheessa, tarjouksen tehnyt talouden toimija suljetaan pois kaikissa tapauksissa, myös silloin, kun mukana on muita alihankkijoita, joita ei ole suljettu pois ja jotka täyttävät alihankintana toteutettavien suoritusten toteuttamisen vaatimat edellytykset, tai kun tarjouksen tehnyt talouden toimija ilmoittaa luopuvansa alihankinnasta ja täyttää suoritusten toteuttamisen vaatimat edellytykset?

         (1)  Julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26.2.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/24/EU (EUVL 2014, L 94, s. 65).


title: Asia C-532/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 4.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Hamburg – Saksa) – Thomson Airways Ltd v. Wolfgang Wirth ym. (Ennakkoratkaisupyyntö — Kuljetus — Asetus (EY) N:o 261/2004 — 2 artiklan b alakohta — Soveltamisala — Lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan käsite — Lentokonetta miehistöineen koskeva vuokrasopimus (wet lease))

text:
               27.8.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/10

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 4.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Hamburg – Saksa) – Thomson Airways Ltd v. Wolfgang Wirth ym.
      (Asia C-532/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Kuljetus - Asetus (EY) N:o 261/2004 - 2 artiklan b alakohta - Soveltamisala - Lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan käsite - Lentokonetta miehistöineen koskeva vuokrasopimus (wet lease)))
      (2018/C 301/12)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Landgericht Hamburg

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Thomson Airways Ltd

         Vastapuolet: Wolfgang Wirth, Theodor Mülder, Ruth Mülder ja Gisela Wirth

         Tuomiolauselma

      Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 261/2004 ja erityisesti sen 2 artiklan b alakohdassa tarkoitettua lennosta vastaavan lentoliikenteen harjoittajan käsitettä on tulkittava siten, että se ei kata pääasiassa kyseessä olevan kaltaista lentoliikenteen harjoittajaa, joka vuokraa toiselle lentoliikenteen harjoittajalle ilma-aluksen sekä miehistön lentokonetta miehistöineen koskevalla vuokrasopimuksella (wet lease) mutta ei ole toiminnallisessa vastuussa lennoista, myös silloin, kun matkustajille toimitetussa lennolle varattua paikkaa koskevassa varausvahvistuksessa mainitaan, että tämän lennon suorittaa ensin mainittu lentoliikenteen harjoittaja.

         (1)  EUVL C 402, 27.11.2017.


title: Asia C-400/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hof van Cassatie (Belgia) on esittänyt 18.6.2018 – Infohos v. Belgian valtio

text:
               27.8.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/17

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hof van Cassatie (Belgia) on esittänyt 18.6.2018 – Infohos v. Belgian valtio
      (Asia C-400/18)
      (2018/C 301/23)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Hof van Cassatie

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Infohos

         Vastapuoli: Belgian valtio

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko 17.5.1977 annetun direktiivin 77/388/ETY (1) 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan f alakohtaa (nykyisin 28.11.2006 annetun direktiivin 2006/112/EY (2) 132 artiklan 1 kohdan f alakohta) tulkittava siten, että jäsenvaltiot saavat asettaa siinä säädetyn vapautuksen soveltamiselle yksinomaisuusedellytyksen, jonka takia riippumaton yhteenliittymä, joka suorittaa palveluja myös muille kuin jäsenilleen, on täysimääräisesti arvonlisäverovelvollinen myös jäsenilleen suorittamistaan palveluista?

         (1)  Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL 1977, L 145, s. 1).

         (2)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).


title: Asia C-402/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 15.6.2018 – Tedeschi Srl omaan lukuunsa ja yritysten tilapäisen yhteenliittymän edustajana ja Consorzio Stabile Istant Service omaan lukuunsa ja yritysten tilapäisen yhteenliittymän edustajana v. C.M. Service Srl ja Università degli Studi di Roma La Sapienza

text:
               27.8.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/17

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 15.6.2018 – Tedeschi Srl omaan lukuunsa ja yritysten tilapäisen yhteenliittymän edustajana ja Consorzio Stabile Istant Service omaan lukuunsa ja yritysten tilapäisen yhteenliittymän edustajana v. C.M. Service Srl ja Università degli Studi di Roma La Sapienza
      (Asia C-402/18)
      (2018/C 301/24)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Consiglio di Stato

         Pääasian asianosaiset

         Valittajat: Tedeschi Srl omaan lukuunsa ja yritysten tilapäisen yhteenliittymän edustajana ja Consorzio Stabile Istant Service omaan lukuunsa ja yritysten tilapäisen yhteenliittymän edustajana

         Vastapuoli: Università degli Studi di Roma La Sapienza

         Vastapuoli ja liitännäisvalittaja: C.M. Service Srl

         Ennakkoratkaisukysymys

      Ovatko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 49 ja 56 artiklassa tarkoitetut sijoittautumisvapautta ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskevat periaatteet, 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18 (1) 25 artikla ja 26.2.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/24 (2) 71 artikla, joissa ei säädetä alihankinnan osuuden rajoituksista eikä alihankkijoihin sovellettavasta alennuksesta, sekä unionin oikeuden suhteellisuusperiaate esteenä 12.4.2006 annetun asetuksen nro 163 118 §:n 2 ja 4 momenttiin sisältyvän italialaisen lainsäädännön kaltaisen julkisia hankintoja koskevan sellaisen kansallisen lainsäädännön soveltamiselle, jonka mukaan alihankinta ei saa ylittää 30 prosentin osuutta rakennusurakoita tai palvelu- tai tavarahankintoja koskevan sopimuksen kokonaissummasta ja toimeksisaajan on noudatettava alihankinnan kohteena olevien suoritusten osalta kilpailutuksesta seuraavia yksikköhintoja enintään 20 prosentilla alennettuina?

         (1)  Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/18/EY (EUVL 2004, L 134, s. 114).

         (2)  Julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26.2.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/24/EU (EUVL 2014, L 94, s. 65).


title: Asia C-320/18 P: Valitus, jonka Crocs, Inc. on tehnyt 14.5.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-651/16, Crocs v. EUIPO, 14.3.2018 antamasta tuomiosta

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/12

      Valitus, jonka Crocs, Inc. on tehnyt 14.5.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-651/16, Crocs v. EUIPO, 14.3.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-320/18 P)
      (2018/C 319/15)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: Crocs, Inc. (edustajat: J. Guise ja D. Knight, solicitors)

         Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Gifi Diffusion

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii unionin tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan valituksenalaisen tuomion

                  —

                  siltä varalta, että unionin tuomioistuin hyväksyy ensimmäisen valitusperusteen, valittaja vaatii unionin tuomioistuinta lisäksi kumoamaan valituslautakunnan päätöksen ja pysyttämään ensimmäisessä asteessa tehdyn päätöksen

                  —

                  siltä varalta, että unionin tuomioistuin hyväksyy toisen valitusperusteen, valittaja vaatii, että valituksenalainen tuomio kumotaan ja että unionin yleinen tuomioistuin ohjeistetaan tutkimaan ainoastaan valituslautakunnan päätöksessä tarkastellut tosiseikat ja oikeudelliset seikat. Jos unionin yleinen tuomioistuin katsoo, ettei se voi pysyttää valituslautakunnan päätöstä siinä tapauksessa, että verkkosivuilla julkistamista tarkastellaan erikseen, valittaja vaatii, että asia siirretään takaisin valituslautakunnalle sen arvioimiseksi, kuuluvatko julkistamiset Fort Lauderdalessa ja myyntikampanjan yhteydessä selvitysaineiston valossa 7 artiklassa (1) tarkoitetun poikkeuksen piiriin

                  —

                  siltä varalta, että unionin tuomioistuin hyväksyy kolmannen valitusperusteen, valittaja vaatii, että valituksenalainen tuomio kumotaan 7 artiklan soveltamisen osalta ja että unionin yleinen tuomioistuinta ohjeistetaan tutkimaan 7 artiklan sanamuotoon liittyvä selvitysaineisto uudelleen ja soveltamaan todennäköisyyksien arviointia koskevaa testiä

                  —

                  siltä varalta, että unionin tuomioistuin hyväksyy neljännen valitusperusteen, valittaja vaatii, että valituksenalainen tuomio kumotaan ja asia palautetaan tutkittavaksi muussa unionin yleisen tuomioistuimen jaostossa

                  —

                  valittaja vaatii vielä, että unionin tuomioistuin päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta sen eduksi unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 137 ja 184 artiklan mukaisesti.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

                  1)

                  Ensimmäinen valitusperuste – yhteisömallista annetun asetuksen 63 artiklan rikkominen
                  Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi ja sovelsi 63 artiklaa virheellisesti, koska se ei kumonnut valituslautakunnan päätöstä siltä osin kuin siinä sallittiin uuden selvitysaineiston esittäminen.

                  2)

                  Toinen valitusperuste – yhteisömallista annetun asetuksen 61 artiklan rikkominen
                  Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin rikkoi 61 artiklaa, koska se tosiasiallisesti ratkaisi sellaisia tosiseikkoja koskevia kysymyksiä, joita valituslautakunta ei ollut päätöksessään ratkaissut ja jotka eivät siten kuuluneet muutoksenhaun piiriin. Niinpä unionin yleinen tuomioistuin ylitti toimivaltansa, johon kuuluu valituslautakunnan päätöksen kumoaminen tai muuttaminen.

                  3)

                  Kolmas valitusperuste – yhteisömallista annetun asetuksen 7 artiklan rikkominen
                  Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin rikkoi 7 artiklaa, koska se sovelsi virheellistä näyttökynnystä. Unionin yleinen tuomioistuin antoi näin ymmärtää, että arviointi edellyttää erityistä selvitysaineistoa, eikä soveltanut menettelyn aikana toimitettuun selvitysaineistoon lainsäädäntöön perustuvaa arviointitapaa. Lopuksi valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi virheellisesti valittajan väitteen siitä, että 7 artiklan soveltamisen yhteydessä voidaan ottaa huomioon määrällinen tekijä.

                  4)

                  Neljäs valitusperuste – unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) virheellinen kokoonpano
                  Valittajan mukaan unionin yleisen tuomioistuimen seitsemännen jaoston kokoonpano oli virheellinen. Tuomari Kornezov oli nimitetty virkamiestuomioistuimesta unionin yleiseen tuomioistuimeen vuonna 2016. Nimityksen jälkeen on kuitenkin käynyt ilmi, että tuomari Kornezovin virkamiestuomioistuimeen nimittämiseen liittyi menettelyvirhe. Jos tuomari Kornezov ei olisi vuonna 2016 kuulunut virkamiestuomioistuimeen, hänen nimittämisensä unionin yleiseen tuomioistuimeen ei olisi ollut mahdollista ennen vuotta 2019. Niinpä myös hänen nimittämistään unionin yleiseen tuomioistuimeen rasittaa valittajan mukaan menettelyvirhe. Valituksenalainen tuomio on näin ollen kumottava ja asia palautettava unionin yleisen tuomioistuimen eri jaostolle.

         (1)  Yhteisömallista 12.12.2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 6/2002 (EYVL 2002, L 3, s. 1) 7 artikla.


title: Asia C-629/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 11.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgerichtshof – Itävalta) – Asia, jonka on pannut vireille CX (Ennakkoratkaisupyyntö — Kansainväliset maantiekuljetukset — Euroopan talousyhteisön ja Turkin välinen assosiaatiosopimus — 9 artikla — Lisäpöytäkirja — 41 ja 42 artikla — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Standstill-lauseke — EY-Turkki-assosiaationeuvoston päätös N:o 1/95 — 5 ja 7 artikla — Tavaroiden vapaa liikkuvuus — Kansallinen lainsäädäntö, jossa rajoitetaan tavarankuljetusyritysten, joiden kotipaikka on Turkissa, oikeutta käyttää ajoneuvojaan kyseessä olevassa jäsenvaltiossa — Velvollisuus hankkia joko kyseisen jäsenvaltion ja Turkin välisen kahdenvälisen sopimuksen nojalla vahvistetun kiintiön rajoissa myönnettävä lupa tai huomattavan yleisen edun perusteella myönnettävä yksittäistä tavarankuljetusta koskeva lupa)

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/4

      Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 11.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgerichtshof – Itävalta) – Asia, jonka on pannut vireille CX
      (Asia C-629/16) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Kansainväliset maantiekuljetukset - Euroopan talousyhteisön ja Turkin välinen assosiaatiosopimus - 9 artikla - Lisäpöytäkirja - 41 ja 42 artikla - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Standstill-lauseke - EY-Turkki-assosiaationeuvoston päätös N:o 1/95 - 5 ja 7 artikla - Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Kansallinen lainsäädäntö, jossa rajoitetaan tavarankuljetusyritysten, joiden kotipaikka on Turkissa, oikeutta käyttää ajoneuvojaan kyseessä olevassa jäsenvaltiossa - Velvollisuus hankkia joko kyseisen jäsenvaltion ja Turkin välisen kahdenvälisen sopimuksen nojalla vahvistetun kiintiön rajoissa myönnettävä lupa tai huomattavan yleisen edun perusteella myönnettävä yksittäistä tavarankuljetusta koskeva lupa))
      (2018/C 319/04)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Verwaltungsgerichtshof

         Pääasian asianosainen

      CX

         Muu osapuoli: Bezirkshauptmannschaft Schärding

         Tuomiolauselma

      Yhtäältä Turkin tasavallan ja toisaalta ETY:n ja sen jäsenvaltioiden Ankarassa 12.9.1963 allekirjoittaman Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisestä assosiaatiosta tehdyn sopimuksen, joka tehtiin, hyväksyttiin ja vahvistettiin yhteisön puolesta 23.12.1963 tehdyllä neuvoston päätöksellä 64/732/ETY, Brysselissä 23.11.1970 allekirjoitetun lisäpöytäkirjan, joka tehtiin, hyväksyttiin ja vahvistettiin yhteisön puolesta 19.12.1972 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2760/72, ja tulliliiton viimeisen vaiheen aloittamisesta 22.12.1995 tehdyn EY–Turkki-assosiointineuvoston päätöksen N:o 1/95 säännöksiä on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan tavaroiden maantiekuljetusta harjoittavat yritykset, joiden kotipaikka on Turkissa, saivat toteuttaa tällaisen kuljetuksen tähän jäsenvaltioon tai sen alueen kautta ainoastaan, jos niillä on todistuksia, jotka annetaan kyseisen jäsenvaltion ja Turkin tasavallan välisen kahdenvälisen sopimuksen nojalla tämäntyyppisiä kuljetuksia varten vahvistetun kiintiön rajoissa tai jos niille myönnetään lupa huomattavan yleisen edun perusteella, sillä edellytyksellä, että tässä lainsäädännössä ei säädetä mainitun lisäpöytäkirjan 41 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua uutta palvelujen tarjoamisen vapauden rajoituksesta, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava.

         (1)  EUVL C 104, 3.4.2017.


title: Asia C-89/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 12.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Secretary of State for the Home Department v. Rozanne Banger (Ennakkoratkaisupyyntö — Euroopan unionin kansalaisuus — SEUT 21 artikla — Unionin kansalaisten oikeus vapaasti liikkua ja oleskella unionin alueella — Direktiivi 2004/38/EY — 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohta — Kumppani, jonka kanssa unionin kansalainen on asianmukaisesti todistetussa pysyvässä suhteessa — Paluu jäsenvaltioon, jonka kansalaisuus unionin kansalaisella on — Oleskelulupahakemus — Hakijan olosuhteiden laaja tutkiminen — 15 ja 31 artikla — Tehokas oikeussuoja — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 47 artikla)

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/9

      Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 12.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Secretary of State for the Home Department v. Rozanne Banger
      (Asia C-89/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Euroopan unionin kansalaisuus - SEUT 21 artikla - Unionin kansalaisten oikeus vapaasti liikkua ja oleskella unionin alueella - Direktiivi 2004/38/EY - 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohta - Kumppani, jonka kanssa unionin kansalainen on asianmukaisesti todistetussa pysyvässä suhteessa - Paluu jäsenvaltioon, jonka kansalaisuus unionin kansalaisella on - Oleskelulupahakemus - Hakijan olosuhteiden laaja tutkiminen - 15 ja 31 artikla - Tehokas oikeussuoja - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 47 artikla))
      (2018/C 319/10)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber)

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Secretary of State for the Home Department

         Vastapuoli: Rozanne Banger

         Tuomiolauselma

                  1)

                  SEUT 21 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että siinä asetetaan jäsenvaltiolle, jonka kansalaisuus unionin kansalaisella on, velvollisuus helpottaa oleskeluluvan myöntämistä unionin kansalaisen kumppanille, jonka kanssa hän ei ole rekisteröinyt parisuhdetta, joka on kolmannen valtion kansalainen ja jonka kanssa unionin kansalainen on asianmukaisesti todistetussa pysyvässä suhteessa, silloin, kun unionin kansalainen, käytettyään oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen työskennelläkseen toisessa jäsenvaltiossa Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/38/EY säädettyjen edellytysten mukaisesti, palaa kumppaninsa kanssa jäsenvaltioon, jonka kansalainen hän on, oleskellakseen siellä.

                  2)

                  SEUT 21 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kun unionin kansalaisen kumppanilta, jonka kanssa tämä ei ole rekisteröinyt parisuhdetta ja joka on kolmannen valtion kansalainen, päätetään evätä oleskelulupa tilanteessa, jossa unionin kansalainen, käytettyään oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen työskennelläkseen toisessa jäsenvaltiossa direktiivissä 2004/38 säädettyjen edellytysten mukaisesti, palaa kumppaninsa kanssa jäsenvaltioon, jonka kansalainen hän on, oleskellakseen siellä, kyseisen päätöksen on perustuttava luvan hakijan olosuhteiden laajaan tutkimiseen, ja päätös on perusteltava.

                  3)

                  Direktiivin 2004/38 3 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä tarkoitetuilla kolmansien valtioiden kansalaisilla on oltava oleskeluluvan epäämisestä saamansa päätöksen riitauttamiseksi käytössään muutoksenhakukeino, jonka käyttämisen johdosta kansallisen tuomioistuimen on voitava selvittää, perustuuko epäämispäätös riittävän vankkaan tosiseikastoon ja onko menettelyllisiä takeita noudatettu. Näihin takeisiin kuuluu toimivaltaisten kansallisten viranomaisten velvollisuus tutkia laajasti luvan hakijan olosuhteet ja perustella kukin maahanpääsyn tai oleskelun epääminen.

         (1)  EUVL C 129, 24.4.2017.


title: Asia T-419/18: Kanne 10.7.2018 – Crédit agricole ja Crédit agricole Corporate and Investment Bank v. komissio

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/19

      Kanne 10.7.2018 – Crédit agricole ja Crédit agricole Corporate and Investment Bank v. komissio
      (Asia T-419/18)
      (2018/C 319/23)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantajat: Crédit agricole SA (Montrouge, Ranska) ja Crédit agricole Corporate and Investment Bank (Montrouge) (edustajat: asianajajat J.-P. Tran Thiet, M. Powell, J. Jourdan ja J.-J. Lemonnier)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan päätöksen siltä osin kuin sillä hylätään kantajien pyynnöt luottamuksellisesta käsittelystä

                  —

                  velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kantajat vetoavat kanteensa, jonka ne ovat nostaneet 27.4.2018 annetusta komission päätöksestä C(2018) 2743 final (asia AT.39914 – Euromääräiset korkojohdannaiset (Euro Interest Rate Derivatives, EIRD), jossa ei noudatettu kantajien kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtävästä ja toimivaltuuksista tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä 13.10.2011 annetun komission puheenjohtajan päätöksen 2011/695/EU (EUVL 2011, L 275, s. 29) 8 artiklan nojalla tekemää tietojen julkistamisen vastustamista, tueksi kahteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäisen kanneperusteen mukaan kantajiin liittyvien, aikaisempien kauppiaiden rikkomisen aikana harjoittamaan viestintään sisältyvien tietojen julkistaminen loukkaa syyttömyysolettamaa. Tältä osin komissiolla ei ole oikeutta julkaista päätöstä, joka sisältää viittauksia säännöstenvastaiseen toimintaan, jota kantajat eivät voi riitauttaa. Riidanalaisessa päätöksessä tehtiin näin ollen oikeudellinen virhe, kun sillä hylättiin kantajien pyynnöt näiden tietojen luottamuksellisesta käsittelystä.

                  2)

                  Toisen kanneperusteen mukaan sellaisten tietojen, joissa viitataan kantajien säännöstenvastaiseen toimintaan, jonka nämä riitauttavat unionin yleisessä tuomioistuimessa, julkistaminen ennen unionin yleisen tuomioistuimen antamaa tuomiota asiassa T-113/17, Crédit agricole ja Crédit Agricole Corporate and Investment Bank v. komissio, loukkaa syyttömyysolettamaa. Riidanalaisessa päätöksessä tehtiin näin ollen oikeudellinen virhe, kun siinä hylättiin kantajien pyynnöt näiden tietojen luottamuksellisesta käsittelystä.


title: Asia C-420/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Gerechtshof ’s-Hertogenbosch (Alankomaat) on esittänyt 26.6.2018 – IO v. Inspecteur van de belastingdienst

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/13

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Gerechtshof ’s-Hertogenbosch (Alankomaat) on esittänyt 26.6.2018 – IO v. Inspecteur van de belastingdienst
      (Asia C-420/18)
      (2018/C 319/16)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Gerechtshof ’s-Hertogenbosch

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: IO

         Vastapuoli: Inspecteur van de belastingdienst

         Ennakkoratkaisukysymykset

      Harjoittaako säätiön hallintoneuvoston jäsen, joka on työ- ja palkkausehtojensa osalta hallintoneuvostoon nähden alaisuusasemassa mutta joka ei muilta osin ole hallintoneuvostoon tai säätiöön nähden alaisuusasemassa, liiketoimintaansa itsenäisesti yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 9 ja 10 artiklassa tarkoitetulla tavalla?

         (1)  EUVL 2006, L 347, s. 1


title: Asia T-469/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.7.2018 – Scotch Whisky Association v. EUIPO – José Estévez (JOHN COR)

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/26

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.7.2018 – Scotch Whisky Association v. EUIPO – José Estévez (JOHN COR)
      (Asia T-469/17) (1)

      (2018/C 319/32)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 309, 18.9.2017.


title: Asia C-438/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugali) on esittänyt 4.7.2018 – Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/14

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugali) on esittänyt 4.7.2018 – Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
      (Asia C-438/18)
      (2018/C 319/17)
      Oikeudenkäyntikieli: portugali

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Galeria Parque Nascente-Exploração de Espaços Comerciais SA

         Vastaaja: Autoridade Tributária e Aduaneira

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Ovatko yhteisöverokoodeksin 23 §:n 1 momentin c kohta, siinä muodossa kuin se oli voimassa vuonna 2013, ja saman koodeksin 23 §:n 1 momentti ja 2 momentin c kohta, siinä muodossa kuin se oli voimassa vuonna 2014, unionin oikeuden mukaisia, jos niitä tulkitaan siten, että käänteisen sulautumisen jälkeen korot, jotka on maksettava kolmansilta osapuolilta saaduista lainoista (ja jotka sulautuva yhtiö olisi voinut vähentää, jos sulautuminen ei olisi toteutunut), joilla on hankittu vastaanottavan tytäryhtiön yhtiöpääomaa ja jotka on siirretty sulautumisen seurauksena, eivät ole enää vähennettävissä vastaanottavan yhtiön tuloista, eli voidaanko erityisesti katsoa, että korkojen vähennyskelvottomuus on este tai rajoitus neuvoston direktiivin 2009/133/EY (1) soveltamisalaan sisältyville keskittymätoimille, jolloin loukataan sekä direktiivin periaatteita ja tavoitteita että rikotaan sen 4 artiklaa?

                  2)

                  Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan, että tällaisten korkojen vähennyskelvottomuus sopii yhteen direktiivin kanssa, muuttaisiko tätä vastausta se, että tätä korjausta ei ole suoritettu direktiivin mukaisen väärinkäytösten vastaisen säännöksen (15 artikla) tai samansisältöisen kansallisen lainsäädännön (yhteisöverokoodeksin 73 §:n 10 momentti) nojalla vaan kansallisen lainsäädännön jonkin toisen säännöksen (saman koodeksin 23 §) nojalla?

         (1)  Eri jäsenvaltioissa olevia yhtiöitä koskeviin sulautumisiin, jakautumisiin, osittaisjakautumisiin, varojensiirtoihin ja osakkeiden vaihtoihin sekä eurooppayhtiön (SE) tai eurooppaosuuskunnan (SCE) sääntömääräisen kotipaikan siirtoon jäsenvaltioiden välillä sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 19.10.2009 annettu neuvoston direktiivi 2009/133/EY (EUVL 2009, L 310, s. 34).


title: Asia T-10/18: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.7.2018 – Eesti Apteekide Ühendus v. komissio

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/26

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.7.2018 – Eesti Apteekide Ühendus v. komissio
      (Asia T-10/18) (1)

      (2018/C 319/33)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Yhdeksännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 104, 19.3.2018.


title: Asia C-154/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 11.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Augstākā tiesa – Latvia) – SIA ”E LATS” v. Valsts ieņēmumu dienests (Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 311 artiklan 1 kohdan 1 alakohta — Käytettyjä tavaroita koskeva erityisjärjestelmä — Käytettyjen tavaroiden käsite — Jalometallia tai -kiviä sisältävät elinkeinonharjoittajan jälleenmyymät tavarat — Kyseisten tavaroiden muokkaaminen myynnin jälkeen — Jalometallin tai -kivien irrottaminen — Jalometallin tai -kivien käsite)

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/10

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 11.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Augstākā tiesa – Latvia) – SIA ”E LATS” v. Valsts ieņēmumu dienests
      (Asia C-154/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 311 artiklan 1 kohdan 1 alakohta - Käytettyjä tavaroita koskeva erityisjärjestelmä - Käytettyjen tavaroiden käsite - Jalometallia tai -kiviä sisältävät elinkeinonharjoittajan jälleenmyymät tavarat - Kyseisten tavaroiden muokkaaminen myynnin jälkeen - Jalometallin tai -kivien irrottaminen - Jalometallin tai -kivien käsite))
      (2018/C 319/11)
      Oikeudenkäyntikieli: latvia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Augstākā tiesa

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: SIA ”E LATS”

         Vastapuoli: Valsts ieņēmumu dienests

         Tuomiolauselma

      Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 311 artiklan 1 kohdan 1 alakohtaa on tulkittava siten, ettei käytettyjen tavaroiden käsite kata sellaisia käytettyjä tavaroita, jotka sisältävät jalometallia tai -kiviä, mikäli näillä tavaroilla ei enää ole niiden alkuperäistä käyttöominaisuutta ja ne ovat ainoastaan säilyttäneet niiden sisältämien jalometallien ja -kivien luontaiset käyttöominaisuudet, mikä kansallisen tuomioistuimen on tutkittava ottamalla huomioon kaikki merkitykselliset objektiiviset olosuhteet kussakin yksittäistapauksessa.

         (1)  EUVL C 195, 19.6.2017.


title: Asia T-103/18: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 6.7.2018 – S & V Technologies v. EUIPO – Smoothline (Smoothline)

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/27

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 6.7.2018 – S & V Technologies v. EUIPO – Smoothline (Smoothline)
      (Asia T-103/18) (1)

      (2018/C 319/34)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 134, 16.4.2018.


title: Asia T-428/18: Kanne 12.7.2018 – McDreams Hotel v. EUIPO – McDonald’s International Property (mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis!)

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/20

      Kanne 12.7.2018 – McDreams Hotel v. EUIPO – McDonald’s International Property (mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis!)
      (Asia T-428/18)
      (2018/C 319/24)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: McDreams Hotel GmbH (Feldkirchen, Saksa) (edustaja: asianajaja S. Schenk)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: McDonald’s International Property Co. Ltd (Wilmington, Delaware, Yhdysvallat)

         Menettely EUIPO:ssa

         Hakija: Kantaja unionin yleisessä tuomioistuimessa

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin mc dreams hotels Träumen zum kleinen Preis! rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 1 47 35 435

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 18.4.2018 asiassa R 972/2017-2 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa vastaajan korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

      Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 8 artiklan 5 kohtaa on rikottu.


title: Asia C-451/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Győri Ítélőtábla (Unkari) on esittänyt 10.7.2018 – Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft. v. DAF TRUCKS N.V.

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/15

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Győri Ítélőtábla (Unkari) on esittänyt 10.7.2018 – Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft. v. DAF TRUCKS N.V.
      (Asia C-451/18)
      (2018/C 319/18)
      Oikeudenkäyntikieli: unkari

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Győri Ítélőtábla

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Tibor-Trans Fuvarozó és Kereskedelmi Kft.

         Vastapuoli: DAF TRUCKS N.V.

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (1) 7 artiklan 2 alakohdan erityistä toimivaltaa koskeva sääntö ymmärrettävä siten, että jäsenvaltion tuomioistuin on toimivaltainen ”sen paikkakunnan tuomioistuimena, missä vahinko sattui”, jos

                  —

                  väitettyä vahinkoa kärsineen kantajan kotipaikka tai paikka, jossa sijaitsee sen taloudellisen toiminnan tai varallisuusetujen keskus, sijaitsee kyseisessä valtiossa

                  —

                  kantaja perustelee ainoaa vastaajaa (kuorma-autojen valmistaja), jonka kotipaikka on toisessa unionin jäsenvaltiossa, kohtaan esittämänsä vaatimukset komission Euroopan unionin toiminnasta annetun sopimuksen 101 artiklan 1 kohdan (aiempi EY-sopimuksen 81 artiklan 1 kohta) nojalla tekemän, hinnoittelun ja bruttohintojen korotusten mukauttamista ETA-alueella koskevan päätöksen rikkomisella ja kyseisellä päätöksellä on muitakin adressaatteja kuin vastaaja

                  —

                  kantaja hankki ainoastaan muiden kartellissa mukana olleiden yritysten valmistamia kuorma-autoja

                  —

                  ei ole tiedossa, että yhtäkään kilpailun rajoittamiseksi luokiteltua kokousta olisi järjestetty valtiossa, jonka tuomioistuimessa asiaa käsitellään

                  —

                  kantaja hankki, näkemyksensä mukaan vääristynein hinnoin, kuorma-autoja pääsääntöisesti valtiossa, jonka tuomioistuimessa asiaa käsitellään, tekemällä ostoleasingsopimuksia kyseisessä maassa toimivien yritysten kanssa, mutta väittää käyneensä neuvottelut suoraan ajoneuvojen jälleenmyyjäliikkeiden kanssa ja siten, että leasingin antaja lisäsi jälleenmyyjäliikkeiden kanssa sovittuun hintaan oman voittomarginaalinsa sekä leasingkulut, ja kantaja puolestaan sai leasingsopimuksen täyttämisen ja päättymisen jälkeen ajoneuvojen omistusoikeuden itselleen?

         (1)  EUVL 2012, L 351, s. 1.


title: Asia C-574/17 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 25.7.2018 – Valittajana Euroopan komissio ja muuna osapuolena Combaro SA (Muutoksenhaku — Tulliliitto — Asetus (ETY) N:o 2913/92 — 239 artikla — Tuontitullien peruuttaminen — Pellavakankaiden tuonti Latviasta vuosina 1999–2002 — Erityistilanne — Valvonta- ja tarkastusvelvollisuudet — Tulliviranomaisten väitetty korruptio — Epäaito tavaratodistus — Keskinäinen luottamus)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/21

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 25.7.2018 – Valittajana Euroopan komissio ja muuna osapuolena Combaro SA
      (Asia C-574/17 P) (1)

      ((Muutoksenhaku - Tulliliitto - Asetus (ETY) N:o 2913/92 - 239 artikla - Tuontitullien peruuttaminen - Pellavakankaiden tuonti Latviasta vuosina 1999–2002 - Erityistilanne - Valvonta- ja tarkastusvelvollisuudet - Tulliviranomaisten väitetty korruptio - Epäaito tavaratodistus - Keskinäinen luottamus))
      (2018/C 328/26)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Caeiros ja B.-R. Killmann)

         Muu osapuoli: Combaro SA (edustaja: D. Ehle, Recthsanwalt)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Unionin yleisen tuomioistuimen 19.7.2017 antama tuomio Combaro v. komissio (T-752/14, EU:T:2017:529) kumotaan.

                  2)

                  Combaro SA:n kanne hylätään.

                  3)

                  Combaro SA vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 382, 13.11.2017.


title: Asia T-439/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2018 – LS Cable & System v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Euroopan sähkökaapelimarkkinat — Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen — Riittävät todisteet — Myötävaikuttaminen rikkomisen yhteiseen päämäärään — Tieto rikkomisen pääasiallisista tekijöistä — Sakon määrän laskeminen — Perusmäärä — Suuntaviivojen 18 kohta — Rikkomisen vakavuus — Oikeasuhteisuus — Lieventävät asianhaarat — Täysi harkintavalta)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/33

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2018 – LS Cable & System v. komissio
      (Asia T-439/14) (1)

      ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Euroopan sähkökaapelimarkkinat - Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen - Riittävät todisteet - Myötävaikuttaminen rikkomisen yhteiseen päämäärään - Tieto rikkomisen pääasiallisista tekijöistä - Sakon määrän laskeminen - Perusmäärä - Suuntaviivojen 18 kohta - Rikkomisen vakavuus - Oikeasuhteisuus - Lieventävät asianhaarat - Täysi harkintavalta))
      (2018/C 328/44)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: LS Cable & System Ltd (Anyang, Etelä-Korea) (edustajat: solicitor S. Kinsella ja solicitor S. Spinks)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi C. Giolito, A. Biolan ja N. Khan, sitten N. Khan ja H. van Vliet avustajanaan B. Rayment, barrister)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee yhtäältä [SEUT 101] artiklan ja [ETA-]sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.39610 – Sähkökaapelit) 2.4.2014 annetun komission päätöksen C(2014) 2139 final kumoamista kantajaa koskevilta osin ja toisaalta kantajalle määrätyn sakon määrän alentamista.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  LS Cable & System Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 282, 25.8.2014.


title: Asia C-492/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Amsterdam (Alankomaat) on esittänyt 27.7.2018 – Openbaar Ministerie v. TC

text:
               22.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/7

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Amsterdam (Alankomaat) on esittänyt 27.7.2018 – Openbaar Ministerie v. TC
      (Asia C-492/18)
      (2018/C 381/09)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Rechtbank Amsterdam

         Pääasian asianosaiset

         Hakija: Openbaar Ministerie

         Vastapuoli: TC

         Ennakkoratkaisukysymys

      Jos

                  —

                  täytäntöönpanosta vastaava jäsenvaltio on saattanut puitepäätöksen 2002/584/YOS (1) 17 artiklan osaksi kansallista lainsäädäntöä siten, että luovutettavaksi vaaditun henkilön säilössä pitäminen on aina keskeytettävä heti, kun eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanoa koskevan lopullisen päätöksen tekemisen 90 päivän määräaika on päättynyt, ja

                  —

                  saman jäsenvaltion oikeusviranomaiset ovat tulkinneet kansallista oikeutta siten, että päätöksen määräaika keskeytetään heti, kun täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen on päättänyt esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksen tai odottaa ratkaisua toisen täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen esittämään ennakkoratkaisukysymykseen tai lykätä luovuttamista koskevan päätöksen tekemistä, koska pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa on todellinen vaara epäinhimillisestä tai halventavasta kohtelusta,

            onko luovutettavaksi vaaditun henkilön, jota koskee pakenemisen vaara, luovutusta varten säilössä pitäminen tällöin Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artiklan vastaista heti, kun se on kestänyt yli 90 päivää luovutettavaksi vaaditun henkilön kiinni ottamisesta?

         (1)  Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä – Tiettyjen jäsenvaltioiden lausumat puitepäätöksen tekemisestä 13.6.2002 annettu 2002/584/YOS: Neuvoston puitepäätös (EYVL 2002, L 190, s. 1).


title: Asia T-112/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.9.2018 – Pelikan v. EUIPO – NBA Properties (NEW ORLEANS PELICANS) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin NEW ORLEANS PELICANS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisemmat EU-sanamerkit ja aikaisempi kansallinen kuviomerkki Pelikan — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 5 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 5 kohta))

text:
               22.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/23

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.9.2018 – Pelikan v. EUIPO – NBA Properties (NEW ORLEANS PELICANS)
      (Asia T-112/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin NEW ORLEANS PELICANS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisemmat EU-sanamerkit ja aikaisempi kansallinen kuviomerkki Pelikan - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 5 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 5 kohta)))
      (2018/C 381/26)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG (Hannover, Saksa) (edustaja: asianajaja U. Hildebrandt)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: D. Gája ja D. Walicka)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: NBA Properties, Inc. (New York, New York, Yhdysvallat) (edustajat: aluksi barrister M. Chapple, sitten barrister T. Elias)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 16.12.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 408/2016-4), joka koskee osapuolten Pelikan Vertriebsgesellschaft ja NBA Properties välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Pelikan Vertriebsgesellschaft mbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 129, 24.4.2017.


title: Asia C-556/18: Kanne 30.8.2018 – Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta

text:
               22.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/18

      Kanne 30.8.2018 – Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta
      (Asia C-556/18)
      (2018/C 381/19)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset

         Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: E. Manhaeve ja S. Pardo Quintillán)

         Vastaaja: Espanjan kuningaskunta

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin tuomioistuin

                  —

                  toteaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 258 artiklan 1 kohdan mukaisesti, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut sille yhteisön vesipolitiikan puitteista 23.10.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY (1) 13 artiklan 7 kohdan, tämän artiklan 1 kohdan, 14 artiklan ja 15 artiklan 1 kohdan mukaan kuuluvia velvoitteita, koska se ei ole huolehtinut vesipiirin hoitosuunnitelmien laatimisen, tarkistamisen ja ajantasaistamisen osalta ilmoitus- ja kuulemismenettelyistä kansalaisiin nähden eikä antanut, julkaissut eikä ilmoittanut komissiolle toimenpiteitä Lanzaroten, Fuerteventuran, Gran Canarian, Tenerifen, La Gomeran, La Palman ja El Hierron vesipiirien hoitosuunnitelmien tarkistamiseksi ja ajantasaistamiseksi.

                  —

                  velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Direktiivi 2000/60/EY tuli voimaan sen 25 artiklan mukaisesti päivänä, jolloin se julkaistiin Euroopan yhteisön virallisessa lehdessä, eli 22.12.2000. Vesipiirien hoitosuunnitelmat piti siis julkistaa direktiivin 13 artiklan 6 kohdan mukaisesti viimeistään 22.12.2009, ja niiden ensimmäiset tarkistukset ja ajantasaistaminen piti toteuttaa direktiivin 13 artiklan 7 kohdan mukaisesti viimeistään 22.12.2015 mennessä.
      Komissio katsoo, että Espanjan kuningaskunta on jättänyt noudattamatta näissä direktiivin 2000/60/EY säännöksissä sille asetettuja velvoitteita, koska se ei ole huolehtinut vesipiirin hoitosuunnitelmien laatimisen, tarkistamisen ja ajantasaistamisen osalta ilmoitus- ja kuulemismenettelyistä kansalaisiin nähden eikä toteuttanut, julkaissut eikä ilmoittanut komissiolle toimenpiteitä Lanzaroten, Fuerteventuran, Gran Canarian, Tenerifen, La Gomeran, La Palman ja El Hierron vesipiirien hoitosuunnitelmien tarkistamiseksi ja ajantasaistamiseksi komission 5.10.2017 antamassa perustellussa lausunnossa asetetun kahden kuukauden määräajan päättymiseen mennessä.

         (1)  EYVL 2000, L 327, s. 1.


title: Asia C-494/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Espanja) on esittänyt 27.7.2018 – Bondora AS v. XY

text:
               22.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/8

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de Primera Instancia de Barcelona (Espanja) on esittänyt 27.7.2018 – Bondora AS v. XY
      (Asia C-494/18)
      (2018/C 381/10)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Juzgado de Primera Instancia de Barcelona

         Pääasian asianosaiset

         Hakija: Bondora AS

         Vastapuoli: XY

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko LEC:n 23 loppusäännöksen 4 momentin kaltainen kansallinen oikeussääntö perusoikeuskirjan 38 artiklan, [SEU] 6 artiklan 1 kohdan sekä direktiivin 13/93 (1) 6 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan mukainen, kun siinä ei anneta mahdollisuutta esittää eikä vaatia sopimusta eikä erittelyä saatavasta, jos vastapuolena vaatimuksessa on kuluttaja ja on viitteitä siitä, että vaadittavat määrät saattavat perustua kohtuuttomiin ehtoihin?

                  2)

                  Onko eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta annetun asetuksen 1896/2006 (2) 7 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaista pyytää kuluttajaa vastaan esitettyjen vaatimusten yhteydessä hakijaa erittelemään vaatimansa saatavan lomakkeessa A olevassa 11 kohdassa? Onko niin ikään kyseisen oikeussäännön mukaista vaatia ehtojen kohtuuttomuuden arvioimiseksi, että samaan 11 kohtaan kopioidaan niiden sopimusehtojen sisältö, joiden perusteella kuluttajaa vastaan esitetään sopimuksen pääkohteen ylittäviä vaatimuksia?

                  3)

                  Jos toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, unionin tuomioistuinta pyydetään vastaamaan, onko asetuksen 1896/2006 nykyisen sanamuodon perusteella mahdollista tutkia viran puolesta ennen eurooppalaisen maksamismääräyksen antamista, sovelletaanko kuluttajasopimuksessa kohtuuttomia ehtoja ja minkä säännöksen perusteella näin voidaan tehdä.

                  4)

                  Jos kohtuuttomien ehtojen valvominen viran puolesta ei ole mahdollista ennen eurooppalaisen maksamismääräyksen antamista asetuksen 1896/2006 nykyisen sanamuodon perusteella, unionin tuomioistuimelta tiedustellaan, onko mainittu asetus pätevä, jos se on vastoin perusoikeuskirjan 38 artiklaa ja [SEU] 6 artiklan 1 kohtaa.

         (1)  Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettu neuvoston direktiivi 93/13/ETY (EYVL 1993, L 95, s. 29).

         (2)  Eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta 12.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1896/2006 (EUVL 2006, L 399, s. 1).


title: Asia T-14/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.9.2018 – Apimab Laboratoires ym. v. komissio (Kuluttajansuoja — Ravintolisissä olevien polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen enimmäismäärän vahvistaminen — Asetus (ETY) N:o 315/93 — Riskianalyysi — Asetus (EY) N:o 178/2002 — Ilmeinen arviointivirhe — Oikeasuhteisuus — Syrjintäkiellon periaate)

text:
               22.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/19

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.9.2018 – Apimab Laboratoires ym. v. komissio
      (Asia T-14/16) (1)

      ((Kuluttajansuoja - Ravintolisissä olevien polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen enimmäismäärän vahvistaminen - Asetus (ETY) N:o 315/93 - Riskianalyysi - Asetus (EY) N:o 178/2002 - Ilmeinen arviointivirhe - Oikeasuhteisuus - Syrjintäkiellon periaate))
      (2018/C 381/20)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantajat: Apimab Laboratoires (Clermont-l’Hérault, Ranska) ja seitsemän muuta kantajaa, joiden nimet luetellaan tuomion liitteessä (edustaja: asianajaja A. de Brosses)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Herbout-Borczak ja C. Valero)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan osittain asetuksen (EY) N:o 1881/2006 muuttamisesta siltä osin kuin on kyse polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen enimmäismääristä kaakaokuidussa, banaanilastuissa, ravintolisissä, kuivatuissa yrteissä ja kuivatuissa mausteissa 27.10.2015 annettu komission asetus (EU) N:o 1881/2006 (EUVL 2015, L 282, s. 11).

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Apimab Laboratoires ja muut kantajat, joiden nimet luetellaan liitteessä, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 90, 7.3.2016.


title: Asia T-584/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.9.2018 – Primart v. EUIPO – Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin PRIMART Marek Łukasiewicz rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisemmat kansalliset sanamerkit PRIMA — Suhteellinen hylkäysperuste — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               22.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/23

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.9.2018 – Primart v. EUIPO – Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz)
      (Asia T-584/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin PRIMART Marek Łukasiewicz rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisemmat kansalliset sanamerkit PRIMA - Suhteellinen hylkäysperuste - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
      (2018/C 381/27)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe ”Primart” Marek Łukasiewicz (Wołomin, Puola) (edustaja: asianajaja J. Skołuda)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: S. Palmero Cabezas)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Bolton Cile España, SA (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat F. Celluprica, F. Fischetti ja F. De Bono)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 22.6.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1933/2016-4), joka koskee osapuolten Bolton Cile España ja Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe ”Primart” Marek Łukasiewicz välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe ”Primart” Marek Łukasiewicz velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 374, 6.11.2017.