title: Asia T-5/00: Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op Elektrotechnisch gebiedin 17.1.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
27.5.2000                FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        C 149/33
Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään R. Lyal), jossa               –    ainakin alentaa päätöksen 5 artiklan 1 kohdassa määrätyn
kantaja vaatii vahingonkorvausta aineettomasta vahingosta,                     sakon 1 000 euroksi ja
jonka hän väittää aiheutuneen siitä, että komissio ei perusta-
missopimuksesta johtuvien velvollisuuksiensa mukaisesti anta-
nut kansalliselle tuomioistuimelle tietoja, ensimmäisen oikeus-
asteen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa:               –    velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
jaoston puheenjohtaja V. Tiili sekä tuomarit R. M. Moura
Ramos ja P. Mengozzi; kirjaaja: H. Jung, on antanut 16.3.2000
määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
1. Kanne hylätään.                                                        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
2. Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                          Kantaja on vuonna 1918 perustettu toimialajärjestö, jonka
                                                                          tarkoituksena on huolehtia sähköteknisten asennustarvikkei-
(1) EYVL C 34, 5.2.2000.
                                                                          den johtavien tukkukauppiaiden yhteiskunnallisista eduista.
                                                                          Vuonna 1995 siihen kuului 52 jäsentä, joiden joukossa oli
                                                                          eräitä suurehkoja yrityksiä ja useita pienempiä tukkukauppiai-
                                                                          ta. Vuonna 1991 tehdyn kantelun johdosta komissio antoi
                                                                          vuonna 1999 päätöksen, jossa se totesi kantajan rikkoneen EY
                                                                          81 artiklan 1 kohtaa, koska se oli Nederlandse Agentenvereni-
                                                                          ging op Elektroteknisch Gebiedin (NAVEG) kanssa tekemänsä
                                                                          sopimuksen ja niiden tavarantoimittajien kanssa, jotka eivät ole
                                                                          edustettuina NAVEG:ssä, noudattamansa yhdenmukaistetun
                                                                          menettelytavan perusteella soveltanut kollektiivista yksinoi-
                                                                          keusjärjestelyä, jonka tarkoitus oli estää tavarantoimitukset
Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel
                                                                          niille, jotka eivät ole FEG:n jäseniä. Lisäksi se on rikkonut EY
op Elektrotechnisch gebiedin 17.1.2000 Euroopan yhtei-
                                                                          81 artiklan 1 kohtaa rajoittamalla välittömästi ja välillisesti
           söjen komissiota vastaan nostama kanne
                                                                          jäsentensä oikeutta vahvistaa myyntihintansa itsenäisesti.
                                                                          Näiden rikkomisten vuoksi sille on määrätty 4,4 miljoonan
                            (Asia T-5/00)                                 euron sakko. Kantaja vaatii päätöksen kumoamista seuraavilla
                                                                          perusteilla. Koska komissio on tarvinnut tämän päätöksen
                                                                          tekemiseen yli kahdeksan vuotta, se on loukannut periaatetta,
                          (2000/C 149/64)                                 jonka mukaan päätös on aina annettava kohtuullisessa ajassa.
                                                                          Myös puolustautumisoikeuksia on loukattu, koska komissio
                                                                          on todistelunsa olennaisissa kohdissa nojautunut asiakirjoihin,
                                                                          joita ei ole mainittu väitetiedoksiannossa. Kantaja katsoo
                     (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                      lisäksi, että komissio on useissa kohdissa rikkonut EY 81 artik-
                                                                          lan 1 kohtaa. Siten komissio on ensinnäkin perustanut
                                                                          päätöksensä relevanttien markkinoiden virheelliseen rajauk-
Nederlandse Federatieve Vereniging voor de Groothandel op                 seen. Lisäksi se on käytettävissä olevien tosiseikkojen perusteel-
Elektrotechnisch Gebied (FEG), kotipaikka Haag, on nostanut               la virheellisesti päätellyt, että kantaja olisi rikkonut kilpai-
17.1.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                    lusääntöjä soveltamalla kollektiivista yksinoikeusjärjestelyä,
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota                   jonka tarkoitus oli estää tavarantoimitukset niille, jotka eivät
vastaan. Kantajan edustajat ovat E. H. Pijnacker Hordijk ja               ole FEG:n jäseniä. Se on päätellyt tosiseikkojen perusteella
S. B. Noë, asianajotoimisto De Brauw Blackstone Westbroek                 myös virheellisesti, että FEG olisi rikkonut kilpailusääntöjä
NV, Haag, ja prosessiosoite Luxemburgissa on asianajotoimisto             tekemällä horisontaalisia hintasopimuksia. Toissijaisesti kanta-
M. Loesch, 11 rue Goethe.                                                 ja katsoo, että komissio on rikkonut asetuksen N:o 17
                                                                          15 artiklan 2 kohtaa määräämällä kantajalle asiassa ilmennei-
                                                                          den seikkojen perusteella 4,4 miljoonan euron sakon.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
mioistuin
–    kumoaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan mukaises-
                                                                          (1) EYVL L 39, 14.2.2000.
     ta menettelystä, Asia N:o IV/33.884 – Nederlandse Federa-
     tieve Vereniging voor de Groothandel op Elektronisch
     Gebied ja Technische Unie, 26 päivänä lokakuuta 1999
     tehdyn komission päätöksen (1);
–    toissijaisesti kumoaa tuon päätöksen 5 artiklan 1 kohdan
     tai


title: Asia C-543/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 22.12.2009 — Deutsche Telekom AG v. Bundesrepublik Deutschland

text:
               27.3.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 80/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 22.12.2009 — Deutsche Telekom AG v. Bundesrepublik Deutschland
   (Asia C-543/09)
   2010/C 80/15
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesverwaltungsgericht

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Deutsche Telekom AG

      Vastaaja: Bundesrepublik Deutschland

      Väliintulijat: GoYellow GmbH ja Telix AG

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22/EY (1) (yleispalveludirektiivi) 25 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltioiden on sallittua velvoittaa tilaajille puhelinnumeroita osoittavat yritykset toimittamaan tietoja tilaajista, joille kyseinen yritys ei ole itse osoittanut puhelinnumeroita, julkisesti saatavilla olevien numerotiedotuspalvelujen ja puhelinluetteloiden tarjoamiseksi, mikäli yrityksellä on nämä tiedot?

               2)

               Jos vastaus edelliseen kysymykseen on myöntävä:
               Onko henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla 12.7.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/58/EY (2) (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi) 12 artiklaa tulkittava siten, että kansallinen lainsäätäjä voi asettaa edellä mainitun velvollisuuden vain, jos toinen puhelinpalveluiden tarjoaja tai sen tilaajat suostuvat tietojen luovuttamiseen tai eivät ainakaan vastusta sitä?

      (1)  EYVL L 108, s. 51

      (2)  EYVL L 201, s. 37


title: Asia T-211/12: Kanne 14.5.2012 — Hübner v. SMHV — Silesia Gerhard Hanke (Original silicea Kieselsäure-Gel)

text:
               14.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/12

         Kanne 14.5.2012 — Hübner v. SMHV — Silesia Gerhard Hanke (Original silicea Kieselsäure-Gel)
   (Asia T-211/12)
   2012/C 209/21
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Anton Hübner GmbH & Co KG (Ehrenkirchen, Saksa) (edustaja: Rechtsanwlt A. Kirchgäßner)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Silesia Gerhard Hanke GmbH & Co. KG (Neuss, Saksa)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               muuttamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 1.3.2012 asiassa R 351/2011-1 antamaa päätöstä seuraavasti: väiteosaston päätös on kumottava valituksessa esitetyin tavoin ja väite on kokonaan hylättävä

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan tästä oikeudenkäynnistä ja valituslautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki ”Original silicea Kieselsäure-Gel” luokkiin 3 ja 5 kuuluville tavaroille — hakemus nro 8 178 576

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Silesia Gerhard Hanke GmbH & Co KG

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansallinen sanamerkki ”Silesia” luokkiin 2, 3, 5, 29, 30, 32 ja 33 kuuluville tavaroille

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksytään osittain

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylätään

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 2 kohdan c alakohtaa on rikottu


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (kolmas jaosto) 14 päivänä heinäkuuta 2005, yhdistetyt asiat C-259/03, C-260/03 ja C-343/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Tanskan kuningaskunta (Pyyntikiintiöjärjestelmä — Kalastusvuodet 1988, 1990–1992 ja 1994 sekä 1995–1997)

text:
               3.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/8

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (kolmas jaosto)
   14 päivänä heinäkuuta 2005,
   yhdistetyt asiat C-259/03, C-260/03 ja C-343/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Tanskan kuningaskunta (1)

   (Pyyntikiintiöjärjestelmä - Kalastusvuodet 1988, 1990–1992 ja 1994 sekä 1995–1997)
   (2005/C 217/15)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska
   Yhdistetyissä asioissa C-259/03, C-260/03 ja C-343/03, jossa on kyse kolmesta EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, jotka on nostettu 17.6. ja 4.8.2003, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään H. P. Hartvig) vastaan Tanskan kuningaskunta (asiamiehenään J. Molde), yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Rosas sekä tuomarit A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet (esittelevä tuomari), S. von Bahr ja J. Malenovský, julkisasiamies: C. Stix-Hackl, kirjaaja: R. Grass, on antanut 14.7.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Tanskan kuningaskunta ei ole noudattanut yhteisön kalastusvarojen säilyttämis- ja hallinnointijärjestelmän perustamisesta 25 päivänä tammikuuta 1983 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 170/83 5 artiklan 2 kohdan (ennen vuotta 1993 olevat kalastusvuodet), yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän perustamisesta 20 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3760/92 9 artiklan 2 kohdan (vuoden 1993 jälkeen olevat kalastusvuodet), tietyistä kalastustoiminnan valvontatoimenpiteistä 23 päivänä heinäkuuta 1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2241/87 1 artiklan eikä 11 artiklan 1 ja 2 kohdan (ennen vuotta 1993 olevat kalastusvuodet) eikä yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93 2 artiklan, 21 artiklan 1 ja 2 kohdan eikä 31 artiklan mukaisia velvoitteitaan (vuoden 1993 jälkeen olevat kalastusvuodet), koska se ei ole

                           —

                           antanut sille kalastusvuosille 1988, 1990–1992 ja 1994 sekä 1995–1997 myönnettyjen pyyntikiintiöiden käyttöä koskevia asianmukaisia yksityiskohtaisia sääntöjä,

                           —

                           ei ole jokaisen näistä kalastusvuosista osalta valvonut kalavarojen säilyttämistä koskevan yhteisön lainsäädännön noudattamista tarkastamalla kalastustoimintaa ja valvomalla asianmukaisesti saaliiden aluksista purkua ja rekisteröintiä,

                           —

                           ei ole jokaisen näistä kalastusvuosista osalta väliaikaisesti kieltänyt kalastusta lippunsa alla purjehtivilta tai alueellaan rekisteröidyiltä aluksilta silloin, kun sille myönnetyn kiintiön oli katsottava tulleen täytetyksi

                           —

                           ilmoittanut Euroopan yhteisöjen komissiolle kalastuskieltojen täytäntöönpanosta vuonna 1988.

               2)

               Kanteet hylätään muilta osin.

               3)

               Tanskan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 200, 23.8.2003.

      EUVL C 239, 4.10.2003.


title: Asia F-43/12: Kanne 30.3.2012 — ZZ v. EIGE

text:
               7.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 200/21

         Kanne 30.3.2012 — ZZ v. EIGE
   (Asia F-43/12)
   2012/C 200/43
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat T. Bontinck ja S. Woog)

      Vastaaja: Euroopan tasa-arvoinstituutti (EIGE)

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   EIGE:n sellaisen päätöksen kumoaminen, jolla hylättiin kantajan vaatimus johtotehtävistä maksettavan korvauksen maksamisesta ajalta 1.6.2010–30.9.2011

      Vaatimukset

               —

               EIGE:n johtajan 12.1.2012 tekemä päätös, jolla hylättiin kantajan vaatimus johtotehtävistä maksettavan korvauksen maksamisesta ajalta 1.6.2010–30.9.2011 ja joka vahvistettiin kantajan tekemän oikaisuvaatimuksen jälkeen EIGEn henkilöstöosaston työntekijän 27.2.2012 tekemällä päätöksellä, on kumottava

               —

               on määrättävä, että johtotehtävistä maksettava korvaus on maksettava ajalta 1.6.2010–30.9.2011 Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioita varten vahvistaman korkokannan mukaisesti laskettavine viivästyskorkoineen, korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä, 30.9.2011 lähtien

               —

               Euroopan tasa-arvoinstituutti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-61/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 11.9.2008 — Italia v. komissio

text:
               22.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/64

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 11.9.2008 — Italia v. komissio
   (Asia T-61/07) (1)

   (2008/C 301/120)

      Oikeudenkäyntikieli: italia

   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 95, 28.4.2007.


title: Asian C-440/03 poistaminen rekisteristä

text:
               23.7.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/33

         Asian C-440/03 poistaminen rekisteristä (1)

   (2005/C 182/60)

      (Oikeudenkäyntikieli: saksa)

   Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 4.4.2005 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia C-440/03, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Saksan liittotasavalta.

      (1)  EUVL C 289, 29.11.2003.


title: Asia C-294/05: Euroopan yhteisöjen komission 20.7.2005 Ruotsin kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
               3.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/31

         Euroopan yhteisöjen komission 20.7.2005 Ruotsin kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-294/05)
   (2005/C 217/60)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 20.7.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ruotsin kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Lena Ström van Lier ja Günter Wilms.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, että Ruotsin kuningaskunta ei ole noudattanut yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29 päivänä toukokuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89, sellaisena kuin se oli säädettynä ennen 31.5.2000, ja tämän ajankohdan jälkeen yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22 päivänä toukokuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 2, 9, 10 ja 11 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on ajanjaksona 1.1.1998–31.12.2002 laiminlyönyt omien varojen toteamisen ja tulouttamisen sotatarvikkeiden ja sekä siviili- että sotilaskäyttöön tarkoitettujen tuotteiden tuonnin osalta ja laiminlyönyt viivästyskoron maksamisen tältä osin

               2)

               velvoittaa Ruotsin kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Ruotsin kuningaskunta on ajanjaksona 1.1.1998–31.12.2002 laiminlyönyt omien varojen toteamisen ja tulouttamisen sotatarvikkeiden ja sekä siviili- että sotilaskäyttöön tarkoitettujen tuotteiden tuonnin osalta. Ruotsin hallitus vetoaa siihen, että EY 296 artiklan 1 kohdan b alakohdassa jäsenvaltioille annetaan oikeus myöntää sotatarvikkeiden ja kaksikäyttötuotteiden (siviili- ja sotilaskäyttö) tuontia koskeva tullivapaus puolustustaloudellisista syistä sotasalaisuuden suojaamiseksi ja sellaisten kansainvälisten sopimusten noudattamiseksi, joita on tehty sotilaallisen turvallisuuden takaamiseksi. Komissio väittää, ettei jäsenvaltiolla ole oikeutta EY 296 artiklan 1 kohdan b alakohtaan vetoamalla pidättää omia varoja yhteisön talousarviosta. Jäsenvaltiolla on joka tapauksessa kaikissa oloissa näyttötaakka sen osalta, että sotatarvikkeita ja kaksikäyttötuotteita koskeva tullivapaus ja siitä seuraava omien varojen toteamatta ja tulouttamatta jättäminen on tarpeellinen toimenpide jäsenvaltion keskeisten turvallisuusetujen turvaamisen kannalta. Komissio katsoo, ettei Ruotsin kuningaskunta ole täyttänyt tätä näyttötaakkaa.


title: Asia T-146/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 13.2.2008 — Sanofi-Aventis v. SMHV — GD Searle (ATURION) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin ATURION rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen sanamerkki URION — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaaran puuttuminen — Merkkien samankaltaisuuden puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               29.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 79/27

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 13.2.2008 — Sanofi-Aventis v. SMHV — GD Searle (ATURION)
   (Asia T-146/06) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin ATURION rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen sanamerkki URION - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaaran puuttuminen - Merkkien samankaltaisuuden puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   (2008/C 79/54)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Sanofi-Aventis SA (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat E. Armijo Chávarri ja A. Castán Pérez-Gómez)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: J. García Murillo)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: GD Searle LLC (New York, New York, Yhdysvallat)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne, joka koskee SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 3.2.2006 tekemää päätöstä (asia R 227/2005-1), joka koskee Sanofi-Aventis SA:n ja GD Searle LLC:n välistä väitemenettelyä
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Sanofi-Aventis SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 190, 12.8.2006.


title: Asia T-571/08: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.7.2010 — Saksa v. komissio (Kumoamiskanne — Valtiontuet — Velvoittaminen antamaan tietoja — Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena — Tutkimatta jättäminen)

text:
               28.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 234/36

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.7.2010 — Saksa v. komissio
   (Asia T-571/08) (1)

   (Kumoamiskanne - Valtiontuet - Velvoittaminen antamaan tietoja - Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena - Tutkimatta jättäminen)
   2010/C 234/64
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: M. Lumma ja B. Klein)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamies: B. Martenczuk)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota komission 30.10.2008 päiväämään kirjeeseen sisältyväksi väitetty päätös velvoittamisesta antamaan tietoja Deutsche Post AG:n hyväksi myönnettyä valtiontukea koskevassa menettelyssä [C 36/2007 (ex NN 25/2007)].

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 55, 7.3.2009.


title: Asia T-532/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.12.2014 – Alsharghawi v. neuvosto (Kumoamiskanne — Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Libyan tilanteen takia toteutetut rajoittavat toimenpiteet — Varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttäminen — Kanteen nostamisen määräaika — Alkamisajankohta — Tutkimatta jättäminen)

text:
               16.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/23

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.12.2014 – Alsharghawi v. neuvosto
   (Asia T-532/14) (1)

   ((Kumoamiskanne - Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Libyan tilanteen takia toteutetut rajoittavat toimenpiteet - Varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttäminen - Kanteen nostamisen määräaika - Alkamisajankohta - Tutkimatta jättäminen))
   (2015/C 056/33)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Johannesburg, Etelä-Afrikka) (edustaja: asianajaja É. Moutet)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: A. Vitro ja V. Piessevaux)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Yhtäältä Libyan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä 28.2.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/137/YUTP (EUVL L 58, s. 53) ja toisaalta päätöksen 2011/137/YUTP muuttamisesta 23.3.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/178/YUTP (EUVL L 78, s. 24) kumoamisvaatimus kantajaa koskevilta osin

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Bashir Saleh Bashir Alsharghawi velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 303, 8.9.2014.


title: Asiat C-395/01 ja C-417/01: Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlbergin 8.10.2001 ja 17.10.2001 tekemillään päätöksillä esittämät ennakkoratkaisupyynnöt asiassa Herbert Bregenzeriä vastaan

text:
C 3/14                  FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            5.1.2002
Bundesvergabeamtin 12.9.2001 tekemällään päätöksellä                  tekemillään päätöksillä, jotka ovat saapuneet yhteisöjen tuo-
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Ortner Gesell-                 mioistuimeen 10.10.2001 ja 22.10.2001, Euroopan yhteisö-
schaft m.b.H. vastaan Allgemeine Unfallversicherungsan-               jen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Herbert Bregen-
                               stalt                                  zeriä vastaan seuraaviin kysymyksiin:
                         (Asia C-379/01)
                                                                      1.    Kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden
                                                                            merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenval-
                           (2002/C 3/19)                                    tioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulu-
                                                                            kuuta        1978      annetun       neuvoston       direktiivin
                                                                            79/112/ETY (1) (nyttemmin kodifioituna, myytäväksi tar-
                                                                            koitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja
Bundesvergabeamt on pyytänyt 12.9.2001 tekemällään pää-                     mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lä-
töksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen                       hentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 annettu Eu-
3.10.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-                    roopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/13/EY,
ratkaisua asiassa Ortner Gesellschaft m.b.H. vastaan Allgemei-              EYVL L 109, 6.5.2000, s. 29; jäljempänä elintarvikkeiden
ne Unfallversicherungsanstalt seuraaviin kysymyksiin:                       merkinnöistä annettu direktiivi) 2 artiklan 1 kohdan
                                                                            b alakohdan mukaan merkinnät ja tavat, joilla ne on tehty,
1.    Onko julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita kos-              eivät saa, jollei luonnon kivennäisvesiä ja erityisravintoa
      keviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettely-                 koskevista yhteisön säännöksistä muuta johdu, esittää,
      jen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnol-            että elintarvikkeeseen liittyy ihmisen sairauksia ennalta
      listen määräysten yhteensovittamisesta 21 päivänä joulu-              ehkäiseviä, hoitavia tai parantavia ominaisuuksia tai viita-
      kuuta      1989       annetun    neuvoston     direktiivin            ta sellaisiin ominaisuuksiin; onko tämän säännöksen
      89/665/ETY (1) 1 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että             kanssa ristiriidassa kansallinen säännös, jonka mukaan
      muutoksenhakumenettelyt ovat kaikkien sellaisten henki-               saatettaessa elintarvikkeita markkinoille on kiellettyä
      löiden käytettävissä, jotka ovat olleet tavoittelemassa
      julkista hankintasopimusta?
                                                                            a)     viitata fysiologisiin tai farmakologisiin vaikutuksiin,
2.    Jos ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vasta-                           kuten erityisesti vaikutuksiin, jotka auttavat pysy-
      taan kieltävästi:                                                            mään nuorena, hidastavat vanhenemisen oireita,
      Onko edellä mainittua säännöstä tulkittava siten, että                       laihduttavat tai pitävät terveenä, taikka antaa mieli-
      tarjoajalle, jonka tarjousta hankintaviranomainen ei ole                     kuva tällaisesta vaikutuksesta;
      hyväksynyt, on katsottava aiheutuneen vahinkoa tai että
      hänelle saattaa aiheutua vahinkoa tästä hyväksymättä
      jättämisestä – tässä tapauksessa hankintaviranomaisen                 b)     viitata sairauskertomuksiin, lääkärien suosituksiin
      päätöksestä, jonka mukaan kilpailijan tarjous oli paras –                    tai lääkärien asiantuntijalausuntoihin;
      ja onko hänellä näin ollen oikeus turvautua muutoksen-
      hakumenettelyyn, kun muutoksenhakuviranomainen on
      todennut, että tarjoajan tarjouksen hylkäämiseen oli                  c)     käyttää terveyttä koskevia figuratiivisia tai tyyliteltyjä
      pakottavia syitä?                                                            kuvauksia ihmiskehon osista, terveydenhoitoalan tai
                                                                                kylpyhoitoloiden ammattilaisten kuvia tai muita
                                                                                kuvia, jotka viittaavat terveyteen liittyviin hoitotoi-
(1) EYVL L 395, s. 33.                                                             miin?
                                                                      2.    Onko elintarvikkeiden merkinnöistä annetun direktiivin
                                                                            28 artiklan tai EY 30 artiklan kanssa ristiriidassa sellainen
                                                                            kansallinen säännös, jonka mukaan kysymyksessä 1 tar-
                                                                            koitetut terveyttä koskevat väittämät ovat sallittuja vain
Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlbergin                       sillä edellytyksellä, että asiassa toimivaltainen liittovaltion
8.10.2001 ja 17.10.2001 tekemillään päätöksillä esittämät                   ministeriö on ne ensin hyväksynyt, jolloin hyväksymisen
ennakkoratkaisupyynnöt asiassa Herbert Bregenzeriä vas-                     edellytyksenä on, että terveyttä koskevat väittämät ovat
                               taan                                         yhteensopivat kuluttajille erehtymiseltä annettavan suo-
                                                                            jan kanssa?
                  (Asiat C-395/01 ja C-417/01)
                           (2002/C 3/20)                              (1) EYVL L 33, s. 1.
Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg on
pyytänyt 8.10.2001 (C-395/01) ja 17.10.2001 (C-417/01)


title: Asia T-317/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 7.6.2007 — Panrico v. SMHV — HDN Development (Krispy Kreme DOUGHNUTS)

text:
               25.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 199/45

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 7.6.2007 — Panrico v. SMHV — HDN Development (Krispy Kreme DOUGHNUTS)
   (Asia T-317/06) (1)

   (2007/C 199/86)

      Oikeudenkäyntikieli: espanja

   Neljännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 326, 30.12.2006.


title: Asia T-286/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 18.12.2008 — Torres v. SMHV — Vinícola de Tomelloso (TORRE DE GAZATE) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin TORRE DE GAZATE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat kansalliset ja kansainväliset sanamerkit TORRES ja LAS TORRES — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaaran puuttuminen)

text:
               21.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/43

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 18.12.2008 — Torres v. SMHV — Vinícola de Tomelloso (TORRE DE GAZATE)
   (Asia T-286/06) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin TORRE DE GAZATE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat kansalliset ja kansainväliset sanamerkit TORRES ja LAS TORRES - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaaran puuttuminen)
   (2009/C 44/74)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Espanja) (edustajat: asianajajat E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino ja A. Castán Pérez-Gómez)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamiehet: O. Mondéjar Ortuño ja J. García Murillo)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa: Vinícola de Tomelloso, SCL (Tomelloso, Espanja) (edustaja: asianajaja J. L. Casajuana Espinosa)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 27.7.2004 tekemästä päätöksestä (asia R 421/2004-2), joka koskee Miguel Torres, SA:n ja Vinícola de Tomelloso, SCL:n välistä väitemenettelyä
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Miguel Torres, SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 310, 16.12.2006.


title: Asia C-639/11: Kanne 13.12.2011 — Euroopan komissio v. Puolan tasavalta

text:
               10.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 73/16

         Kanne 13.12.2011 — Euroopan komissio v. Puolan tasavalta
   (Asia C-639/11)
   2012/C 73/29
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Wilms, G. Zavvos ja K. Herrmann)

      Vastaaja: Puolan tasavalta

      Vaatimukset

               —

               Unionin tuomioistuimen on todettava, että Puolan tasavalta ei ole noudattanut ajoneuvojen ohjauslaitteiden tyyppihyväksyntää koskevan direktiivin 70/311/ETY (1) 2 a artiklan, ajoneuvojen tyyppihyväksyntää koskevan puitedirektiivin 2007/46/EY (2) 4 artiklan 3 kohdan eikä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 34 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on tehnyt uusien tai aiemmin jossakin toisessa jäsenvaltiossa hyväksyttyjen henkilöautojen, joiden ohjauslaitteet ovat oikealla puolella, hyväksynnän riippuvaiseksi siitä, että ohjauspyörä siirretään vasemmalle puolelle.

               —

               Puolan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio väittää, että Puolan tasavalta on rikkonut erityisdirektiivin 70/311/ETY 2 a artiklaa ja puitedirektiivin 2007/46/EY 4 artiklan 3 kohtaa sekä SEUT 34 artiklaa.
   Puolan tasavallassa on oikeanpuoleinen tieliikenne. Puolan säännöksissä asetetaan ajoneuvon rekisteröinnin Puolassa edellytykseksi todistus siitä, että ajoneuvon teknisen tutkimuksen tulos on hyväksytty. Infrastruktuuriministerin asetuksen (3) perusteella autojen, joissa ohjauspyörä on oikealla puolella, tekninen tutkimus katsotaan hylätyksi (eli teknisen tilan ei katsota vastaavan teknisiä vaatimuksia). Näin ollen henkilöautoja, joissa ohjauspyörä on oikealla puolella ja jotka on hyväksytty jäsenvaltioissa, joissa on käytössä vasemmanpuoleinen liikenne, kuten Iso-Britannia, Irlanti, Malta ja Kypros, ei voida rekisteröidä Puolassa. Puolan viranomaiset eivät myöskään ota huomioon sitä, että mainitunlaisia autoja on aiemmin rekisteröity muissa jäsenvaltioissa, joissa on käytössä oikeanpuoleinen liikenne.
   Komission mukaan sitä, että Puolassa ei voida rekisteröidä (uusia eikä käytettyjä) henkilöautoja, jotka pääasiallisesti kansalaiset, jotka käyttävät unionin oikeuteen perustuvaa oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen, ovat tuoneet Puolaan jäsenvaltioista, joissa on käytössä vasemmanpuoleinen liikenne, ei voida oikeuttaa liikenneturvallisuuden takaamiseen liittyvillä yleisen edun pakottavilla vaatimuksilla.
   Siinä tapauksessa, että Puolassa voidaan rajoituksetta käyttää ajoneuvoja, joita ei ole rekisteröity siellä ja joissa ohjauslaitteet ovat oikealla puolella, niiden rekisteröinnin kielto ei komission mukaan ole mainitun päämäärän saavuttamiseen soveltuva eikä missään tapauksessa oikeasuhteinen toimi.
   Komission mukaan mainitunlaisen ajoneuvon pitkäaikainen käyttö oikeanpuoleisessa liikenteessä johtaa rutiinin hankkimiseen eikä se ole liikenneturvallisuuden kannalta suurempi uhka kuin mainitunlaisen ajoneuvon satunnainen tai väliaikainen käyttö. Lisäksi käytettävissä on muita vähemmän ankaria keinoja, kuten lisäpeilin asentaminen, jotka helpottavat sellaisen ajoneuvon, jossa ohjauspyörä on oikealla puolella, käyttöä oikeanpuoleisessa liikenteessä.

      (1)  Moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen ohjauslaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 8.6.1970 annettu neuvoston direktiivi 70/311/ETY, EYVL L 133, s. 10.

      (2)  Puitteiden luomisesta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen sekä tällaisiin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden hyväksymiselle (puitedirektiivi) 5.9.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/46/EY, EUVL L 263, s. 1.

      (3)  Infrastruktuuriministeriön 31.12.2012 antaman asetuksen 9 §:n 2 momentti ja liitteessä I oleva 5.1 kohta sekä 16.12.2003 annetun asetuksen korvaamisesta ja kumoamisesta 18.9.2009 annetun infrastruktuuriministeriön asetuksen liitteessä I oleva 6.1 kohta.


title: Asia C-15/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on esittänyt 12.1.2011 — Leopold Sommer v. Landesgeschäftsstelle des Arbeitsmarktservice Wien

text:
               9.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/3

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on esittänyt 12.1.2011 — Leopold Sommer v. Landesgeschäftsstelle des Arbeitsmarktservice Wien
   (Asia C-15/11)
   2011/C 113/04
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Leopold Sommer

      Vastaaja: Landesgeschäftsstelle des Arbeitsmarktservice Wien

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Sovelletaanko kolmansien maiden kansalaisten opiskelua, opiskelijavaihtoa, palkatonta harjoittelua tai vapaaehtoistyötä varten tapahtuvan maahanpääsyn edellytyksistä 13.12.2004 annettua neuvoston direktiiviä 2004/114/EY (1) (jäljempänä opiskelijadirektiivi) Itävallassa bulgarialaiseen opiskelijaan, kun otetaan huomioon Bulgarian liittymissopimuksen liitteessä VI, jonka otsikkona on ”Luettelo, jota tarkoitetaan liittymispöytäkirjan 20 artiklassa: siirtymätoimenpiteet, Bulgaria” (2) olevan 1 osan ”Henkilöiden vapaa liikkuvuus” 14 kohdan ensimmäinen tai kolmas alakohta?

               2)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästä: Onko unionin oikeus ja erityisesti opiskelijadirektiivin 17 artikla esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään, kuten pääasiassa merkityksellisissä ulkomaalaisten työskentelystä annetun lain säännöksissä, työmarkkinatilanteen tutkimisesta kaikissa tapauksissa ennen työluvan (Beschäftigungsbewilligung) myöntämistä työnantajalle sellaisen opiskelijan työhönottoa varten, joka on oleskellut liittovaltion alueella jo vähintään vuoden ajan (opiskelijadirektiivin 17 artiklan 3 kohta), ja jossa lisäksi asetetaan työluvan myöntämiselle lisäedellytyksiä, kun ulkomaalaisten työntekijöiden vahvistettu enimmäismäärä ylitetään?

      (1)  EUVL L 375, s. 12.

      (2)  Pöytäkirja Bulgarian tasavallan ja Romanian Euroopan unioniin liittymistä koskevista ehdoista ja menettelyistä — Liite VI: Luettelo, jota tarkoitetaan liittymispöytäkirjan 20 artiklassa: siirtymätoimenpiteet, Bulgaria — 1.Henkilöiden vapaa liikkuvuus; EUVL L 157, s. 104.


title: Asia T-564/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.6.2014 – Quimitécnica.com ja de Mello v. komissio (Kilpailu — Kartellit — Eläinten ruokintaan käytettävien fosfaattien Euroopan markkinat — Sakot — Maksaminen erissä — Komission päätös, jolla määrätään asettamaan pankkitakaus — Perusteluvelvollisuus — Oikeasuhteisuus)

text:
               11.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/22

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.6.2014 – Quimitécnica.com ja de Mello v. komissio
   (Asia T-564/10) (1)

   ((Kilpailu - Kartellit - Eläinten ruokintaan käytettävien fosfaattien Euroopan markkinat - Sakot - Maksaminen erissä - Komission päätös, jolla määrätään asettamaan pankkitakaus - Perusteluvelvollisuus - Oikeasuhteisuus))
   2014/C 261/43
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Asianosaiset

      Kantajat: Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA (Lordelo, Portugali) ja José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA (Lissabon, Portugali) (edustajat: asianajajat J. Calheiros ja A. De Albuquerque)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Mongin, V. Bottka ja F. Ronkes Agerbeek avustajanaan asianajaja Marques Mendes)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Komission kirjanpitäjän 8.10.2010 tekemän sellaisen päätöksen kumoaminen, joka koskee kantajille 19.8.2010 tehdyllä komission päätöksellä C (2010) 5004 lopullinen, joka on tehty asetukseen N:o 1/2003 perustuvan menettelyn yhteydessä ja joka koskee kartellia eläinten ruokintaan käytettävien fosfaattien Euroopan markkinoilla (asia COMP/38.886 – Eläinten ruokintaan käytettävät fosfaatit), määrätyn sakon maksamista erissä, siltä osin kuin siinä määrätään, että kantajien on saatava pankkitakaus pankilta, joka on saanut yhdeltä kolmesta yksilöidystä rahoitusalan luokituslaitoksesta pitkäaikaisen rahoitusalan luokituksen (rating) AA.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA (Lordelo, Portugali) ja José de Mello – Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 55, 19.2.2011.


title: Asia T-65/14: Kanne 28.1.2014 – Bank Refah Kargaran v. neuvosto

text:
               5.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 135/43

         Kanne 28.1.2014 – Bank Refah Kargaran v. neuvosto
   (Asia T-65/14)
   2014/C 135/55
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Bank Refah Kargaran (Teheran, Iran) (edustaja: asianajaja J.-M. Thouvenin)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 15.11.2013 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1154/2013 siltä osin kuin se koskee kantajaa

               —

               kumoamaan 15.11.2013 annetun neuvoston päätöksen 2013/661/YUTP siltä osin kuin se koskee kantajaa

               —

               toteamaan, että kantajaan ei sovelleta 23.3.2012 annettua neuvoston asetusta (EU) N:o 267/2012

               —

               toteamaan, että kantajaan ei sovelleta päätöstä 2010/413/YUTP

               —

               toissijaisesti kumoamaan näiden vaatimusten kahdessa ensimmäisessä luetelmakohdassa mainitun täytäntöönpanoasetuksen ja päätöksen 20.1.2014 lukien

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahdeksaan kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 296 artiklan vastaisiin puutteellisiin perusteluihin, koska täytäntöönpanoasetuksessa, jolla kantaja merkitään niiden henkilöiden ja yhteisöjen luetteloon, joihin rajoittavat toimenpiteet kohdistuvat, ei nimenomaisesti mainita, minkä oikeudellisen perustan nojalla se on annettu.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu oikeudellisen perustan puuttumiseen, koska täytäntöönpanoasetuksen oikeudellisena perustana on asetus N:o 267/2012 (1), jonka osalta on todettava, että sitä ei sovelleta kantajaan, koska se on yhtäältä annettu SEUT 296 artiklassa vahvistetun perusteluvelvollisuuden ja SEUT 215 artiklan vastaisesti ja koska sen 23 artiklan 2 kohdan d alakohta, joka on oikeudellisena perustana kantajan merkitsemiselle asetuksen N:o 267/2012 liitteessä IX olevaan luetteloon, on toisaalta ristiriidassa Euroopan unionin perussopimusten ja perusoikeuskirjan kanssa.

               3)

               Kolmas, neljäs, viides ja kuudes kanneperuste, jotka perustuvat i) oikeudelliseen virheeseen, ii) tosiseikkoja koskevaan virheeseen ja ilmeiseen arviointivirheeseen, iii) puolustautumisoikeuksien ja tehokkaan oikeussuojan loukkaamiseen ja iv) suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen.

               4)

               Seitsemäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että päätöksen 2010/413 (2) 20 artiklan 1 kohdan c alakohdan, joka on oikeudellisena perustana kantajalle määrätylle seuraamukselle, osalta on todettava, että sitä ei sovelleta kantajaan, koska kyseinen säännös on ristiriidassa perussopimusten, perusoikeuskirjan ja suhteellisuusperiaatteen kanssa. Kantaja väittää, että päätös kantajan merkitsemisestä niiden henkilöiden ja yhteisöjen luetteloon, joihin rajoittavat toimenpiteet kohdistuvat, on näin ollen kumottava.

               5)

               Kahdeksas kanneperuste, joka perustuu siihen, että riitautettu seuraamus on tullut lainvastaiseksi 20.1.2014 alkaen, koska neuvosto on myöntänyt kyseisenä päivänä, että Iran ei ole enää jatkanut ydinalan toimia, jotka olivat seuraamuksen syy. Kantaja väittää, että seuraamus menettää näin ollen kohteensa.

      (1)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EU) N:o 961/2010 kumoamisesta 23.3.2012 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 267/2012 (EUVL L 88, s. 1).

      (2)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 annettu neuvoston päätös 2010/413/YUTP (EUVL L 195, s. 39).


title: Asia F-85/06: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 9.10.2007 — Bellantone v. tilintarkastustuomioistuin (Henkilöstö — Virkamiehet — Väliaikainen toimihenkilö, joka on nimitetty virkamieheksi — Irtisanomisaika työsuhteen päättyessä — Eroraha — Päiväraha — Aineellinen vahinko)

text:
               24.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/42

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 9.10.2007 — Bellantone v. tilintarkastustuomioistuin
   (Asia F-85/06) (1)

   (Henkilöstö - Virkamiehet - Väliaikainen toimihenkilö, joka on nimitetty virkamieheksi - Irtisanomisaika työsuhteen päättyessä - Eroraha - Päiväraha - Aineellinen vahinko)
   (2007/C 283/75)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Gerardo Bellantone (Luxemburg, Luxemburg) (edustajat: asianajajat T. Bontinck ja J. Feld)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuin (asiamiehet: T. Kennedy, J.-M. Stenier ja G. Corstens)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhtäältä tilintarkastustuomioistuimen pääsihteerin 30.3.2006 tekemän päätöksen, jolla hylättiin kantajan, joka on virkamieheksi nimitetty entinen väliaikainen toimihenkilö, valitus loppuosan maksamatta jättämisestä korvauksesta, joka maksetaan pidemmän irtisanomisajan, erorahan ja päivärahan sijaan, kumoaminen ja toisaalta vahingonkorvausvaatimus.
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Bellantone vastaa kolmesta neljäsosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan.

               3)

               Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuin vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan yksi neljäsosa Bellantonen oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 237, 30.9.2006, s. 18.


title: Asia C-562/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 7.11.2016 – Peter Roßnagel ja Alexandre Schröter v. TUIfly GmbH

text:
               13.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 7.11.2016 – Peter Roßnagel ja Alexandre Schröter v. TUIfly GmbH
   (Asia C-562/16)
   (2017/C 046/16)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Peter Roßnagel ja Alexandre Schröter

      Vastaaja: TUIfly GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko varauksen muutos toiselle lennolle asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 4 artiklan 3 kohdan soveltamisalaan kuuluva tilanne?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
               Sovelletaanko tätä säännöstä myös sellaiseen varauksen muutokseen, jota ei ole tehnyt lentoliikenteen harjoittaja vaan yksinomaan matkanjärjestäjä?

      (1)  Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1).


title: Asia T-240/14 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.2.2016 – Valittajina Bodson ym. ja muuna osapuolena EIP (Muutoksenhaku — Henkilöstö — EIP:n henkilökunta — Palvelussuhteen sopimusperusteisuus — EIP:n palkkaus- ja palkkakehitysjärjestelmän uudistus — Perusteluvelvollisuus — Vääristyneellä tavalla huomioon ottaminen — Oikeudelliset virheet)

text:
               4.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.2.2016 – Valittajina Bodson ym. ja muuna osapuolena EIP
   (Asia T-240/14 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Henkilöstö - EIP:n henkilökunta - Palvelussuhteen sopimusperusteisuus - EIP:n palkkaus- ja palkkakehitysjärjestelmän uudistus - Perusteluvelvollisuus - Vääristyneellä tavalla huomioon ottaminen - Oikeudelliset virheet))
   (2016/C 118/25)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittajat: Jean-Pierre Bodson (Luxemburg, Luxemburg), Dalila Bundy (Cosnes-et-Romain, Ranska), Didier Dulieu (Roussy-le-Village, Ranska), Marie-Christel Heger (Nospelt, Luxemburg), Evangelos Kourgias (Senningerberg, Luxemburg), Manuel Sutil (Luxemburg), Patrick Vanhoudt (Gonderange, Luxemburg) ja Henry von Blumenthal (Bergem, Luxemburg) (edustaja: asianajaja L. Levi)

      Muu osapuoli: Euroopan investointipankki (asiamiehet: C. Gómez de la Cruz, T. Gilliams ja G. Nuvoli, avustajanaan asianajaja P. E. Partsch)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (kolmas jaosto) 12.2.2014 antamasta tuomiosta Bodson ym. v. EIP (F-73/12, Kok. H, EU:F:2014:16) tehty valitus, jossa vaaditaan tämän tuomion kumoamista.

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Jean-Pierre Bodson ja muut valittajat, joiden nimet luetellaan liitteessä, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan Euroopan investointipankille (EIP) tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 223, 14.7.2014.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (neljäs jaosto) 14 päivänä lokakuuta 2004, asiassa C-339/03, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Saksan liittotasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 1999/22/EY — Luonnonvaraisten eläinten pitäminen eläintarhassa — Määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyöminen)

text:
               4.12.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 300/22

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (neljäs jaosto)
   14 päivänä lokakuuta 2004,
   asiassa C-339/03, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Saksan liittotasavalta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 1999/22/EY - Luonnonvaraisten eläinten pitäminen eläintarhassa - Määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyöminen)
   (2004/C 300/44)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa C-339/03, jossa kyseessä on EY 226 artiklan nojalla nostettu jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään J. Schieferer ja M. van Beek), vastaan Saksan liittotasavalta (asiamiehenään M. Lumma), yhteisöjen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: J. N. Cunha Rodrigues (esittelevä tuomari), joka hoitaa neljännen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit E. Juhász ja M. Ilešič, julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: R. Grass, on antanut 14.10.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut luonnonvaraisten eläinten pitämisestä eläintarhassa 29 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/22/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut perustellussa lausunnossa vahvistetussa määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä eri osavaltioissa, lukuun ottamatta Bremenin, Hampurin, Hessenin, Baden-Württenbergin, Niedersachsenin, Berliinin, Schleswig-Holsteinin jaThüringenin osavaltioita.

               2)

               Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 226, 20.9.2003.


title: Asia C-157/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 27.3.2017 – X v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               29.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 168/27

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 27.3.2017 – X v. Staatssecretaris van Financiën
   (Asia C-157/17)
   (2017/C 168/35)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: X

      Vastapuoli: Staatssecretaris van Financiën

      Muut osapuolet: Nederlandse Orde van Belastingadviseurs ja Loyens en Loeff NV

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko EY 56 artikla (nykyinen SEUT 63 artikla) esteenä sille, ettei Alankomaiden ulkopuolelle sijoittautuneelle sijoitusrahastolle myönnetä sen alankomaalaisilta yhteisöiltä saamista osingoista pidätetyn alankomaalaisen osinkoveron palautusta sillä perusteella, ettei sillä ole alankomaalaisen osinkoveron pidätysvelvollisuutta, vaikka osinkoveron palautus myönnetään Alankomaihin sijoittautuneelle vero-oikeudelliselle sijoituslaitokselle, joka pidättää alankomaalaisen osinkoveron jakaessaan sijoitusvoittonsa vuosittain osakkeen- tai osuudenomistajilleen?

               2)

               Onko EY 56 artikla (nykyinen SEUT 63 artikla) esteenä sille, että Alankomaiden ulkopuolelle sijoittautuneelta sijoitusrahastolta evätään alankomaalaisen osinkoveron palautus – joka myönnetään alankomaalaiselle vero-oikeudelliselle sijoituslaitokselle –, jos tämä estää kyseistä rahastoa houkuttelemasta Alankomaissa asuvia tai sinne sijoittautuneita sijoittajia?


title: Asia C-408/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Município de Barcelos (Portugali) on esittänyt 23.10.2009 — Município de Barcelos v. Portugalin valtio

text:
               22.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Município de Barcelos (Portugali) on esittänyt 23.10.2009 — Município de Barcelos v. Portugalin valtio
   (Asia C-408/09)
   2010/C 134/22
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt lainkäyttöelin

   Município de Barcelos

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Município de Barcelos

      Vastaaja: Portugalin valtio
   Unionin yleinen tuomioistuin (seitsemäs jaosto) toteaa 12.2.2010 antamallaan määräyksellä, että sillä ei selvästi ole toimivaltaa vastata Município de Barcelosin (Barcelosin kunta) esittämään ennakkoratkaisukysymykseen


               28.10.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/38

         (2006/C 261/76)
   Tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan unionin virallinen lehti

         EUVL C 249, 14.10.2006

   Luettelo aiemmista julkaisuista

      EUVL C 237, 30.9.2006

      EUVL C 224, 16.9.2006

      EUVL C 212, 2.9.2006

      EUVL C 190, 12.8.2006

      EUVL C 178, 29.7.2006

      EUVL C 165, 15.7.2006

   Nämä tekstit ovat saatavilla:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Asia C-356/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Korkein hallinto-oikeus (Suomi) on esittänyt 7.7.2011 — O, S

text:
               10.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/36

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Korkein hallinto-oikeus (Suomi) on esittänyt 7.7.2011 — O, S
   (Asia C-356/11)
   2011/C 269/74
   Oikeudenkäyntikieli: suomi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Korkein hallinto-oikeus

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: O, S

      Muu osapuoli: Maahanmuuttovirasto

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko SEUT 20 artikla esteenä sille, että kolmannen maan kansalaiselta evätään oleskelulupa toimeentulon puuttumisen vuoksi perhetilanteessa, jossa hänen aviopuolisollaan on huollossaan lapsi, jolla on unionin kansalaisuus, ja jossa kolmannen maan kansalainen ei ole tämän lapsen vanhempi eikä huoltaja?

               2)

               Jos vastaus kysymykseen 1 on kielteinen, onko SEUT 20 artiklan vaikutusta arvioitava toisin, jos oleskelulupaa vailla oleva kolmannen maan kansalainen, hänen aviopuolisonsa ja aviopuolison huollossa oleva lapsi, jolla on unionin kansalaisuus, asuvat yhdessä?


title: Asia T-128/06: Kanne  28.4.2006  — Japan Tobacco v. SMHV — Torrefacção Camelo (kuviomerkki CAMELO)

text:
               1.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 154/21

         Kanne 28.4.2006 — Japan Tobacco v. SMHV — Torrefacção Camelo (kuviomerkki CAMELO)
   (Asia T-128/06)
   (2006/C 154/51)
   Kannekirjelmän kieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Japan Tobacco Inc. (Tokio, Japani) (edustajat: asianajajat A. Ortiz López, S. Ferrandis Gonzáles ja E. Ochoa Santamaría)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Torrefacção Camelo Lda
   Vaatimukset

               —

               toisen valituslautakunnan 22.2.2006 tekemä päätös asiassa R 669/2003-2 on kumottava ja annettava tuomio, jolla muutetaan mainittua päätöstä ja se [ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin] toteaa, että yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 5 kohdassa olevaa kieltoa on sovellettava tähän asiaan ja näin ollen on arvioitava Japan Tobaccon esittämät perustelut ja hylättävä yhteisön tavaramerkin nro 1469121 rekisteröinti;

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Torrefacção Camelo Lda

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Tavaramerkki, joka sisältää kuvio-osia (kameli, pyramidejä, palmupuita) ja nimen CAFÉ TORREFACTO CAMPO MAIOR CAMELO CAFÉ ESPECIAL PURO Torrefacção Camelo Lda CAMPO MAIOR-PORTUGAL, luokkaan 30 kuuluvia tavaroita varten

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansalliset sana- ja kuviomerkit ”CAMEL” luokkiin 22ja 34 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston päätöksen kumoaminen

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 5 kohdan virheellinen soveltaminen sekä menettelyyn liittyviä virheitä ja saman asetuksen 74 ja 79 artiklan rikkominen.


title: Asia T-219/14: Kanne 2.4.2014 – Regione autonoma della Sardegna v. komissio

text:
               10.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 175/49

         Kanne 2.4.2014 – Regione autonoma della Sardegna v. komissio
   (Asia T-219/14)
   2014/C 175/68
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Regione autonoma della Sardegna (asiamiehet: asianajajat T. Ledda, S. Sau, G. Roberti, G. Bellitti ja I. Perego)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan kokonaan tai osittain riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä

                           —

                           luonnehditaan korvaus julkisesta palvelusta ja 7.8.2012 annettu alueellinen laki nro 15 sekä Saremarin osakkeenomistajien yhtiökokouksen 15.6.2012 hyväksymä pääomapanos valtiontuiksi

                           —

                           katsotaan, että nämä toimenpiteet eivät sovellu sisämarkkinoille, ja määrätään niiden takaisin perimisestä

               —

               toteamaan SEUT 277 artiklan nojalla, että päätöksen 2012/21/EU 4 artiklan f alakohta ja julkisesta palvelusta maksettavana korvauksena myönnettävää valtiontukea koskevien Euroopan unionin puitteiden (2011) 9 kohta ovat laittomia eikä niitä voida soveltaa

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Nyt käsiteltävä kanne koskee Regione Sardegnan Saremarin hyväksi toteuttamista tukitoimenpiteistä SA.32014 (2011/C), SA.32015 (2011/C) ja SA.32016 (2011/C) 22.6.2014 tehtyä Euroopan komission päätöstä. Kyseisellä päätöksellä todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi tuki, jonka kantaja on väitetysti myöntänyt Saremarille yleisen edun mukaisen palvelun tarjoamisen varmistamiseksi Sardinian ja mantereen välisessä kabotaasiliikenteessä vuosina 2011–2012, jotta palvelut olisivat käyttäjien silmissä mahdollisimman kohtuuhintaisia.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen.

               1)

               Vastaaja on rikkonut SEUT 106 artiklan 2 kohtaa arvioimalla virheellisesti tosiseikkoja ja esittämällä puutteelliset perustelut, koska se on paitsi määritellyt väärin Saremarin julkisen palvelun velvoitteet, myös puuttunut jäsenvaltion päätösten sisältöön ja siten jäsenvaltion talous- ja sosiaalipoliittisiin valintoihin.

               2)

               Vastaaja on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja SEUT 106 artiklan 2 kohtaa katsomalla, että Altmark-oikeuskäytännössä vahvistetut vaatimukset eivät käsiteltävässä tapauksessa olleet täyttyneet. Tässä yhteydessä komissio on arvioinut virheellisesti tosiseikkoja ja esittänyt puutteelliset perustelut katsomalla muun muassa, että markkinoilla oli olemassa yhtenäiset ja riittävät takeet Regionen yksilöimää julkista palvelua koskevan vaatimuksen täyttämiseksi.

               3)

               Vastaaja on myös rikkonut SEUT 106 artiklan 2 kohtaa sekä päätöksiä 2005/824/EY ja 2012/21/EU ja arvioinut virheellisesti tosiseikkoja ja esittänyt puutteelliset perustelut, koska se on (i) katsonut, ettei päätöstä 2005/824/EY voitu soveltaa ajallisesti, ja (ii) joka tapauksessa päätellyt, ettei mainituissa päätöksissä vahvistettuja periaatteita voitu soveltaa käsiteltävässä asiassa.

               4)

               Vastaaja on rikkonut SEUT 106 artiklan 2 kohtaa arvioimalla virheellisesti tosiseikkoja ja esittänyt puutteelliset perustelut, koska se on luonnehtinut Saremar-yhtiön valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annetuissa suuntaviivoissa tarkoitetuksi vaikeuksissa olevaksi yritykseksi.

               5)

               Vastaaja on rikkonut SEUT 106 artiklan 2 kohtaa ja arvioinut virheellisesti tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, koska se on katsonut, että julkisesta palvelusta maksettavana korvauksena myönnettävää valtiontukea koskevien Euroopan unionin puitteiden (2011) mukaiset toimenpiteen sisämarkkinoille soveltuvuutta koskevat edellytykset eivät olleet täyttyneet.

               6)

               Vastaaja on rikkonut lopuksi SEUT 106 artiklan 2 kohtaa ja arvioinut virheellisesti tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja Regione Sardegnan toteuttaman Saremar-yhtiön pääomapohjan vahvistamisen luonteen osalta katsomalla, että kyseinen pääomapohjan vahvistus antaa etua Saremarille eikä se ole siten markkinataloussijoittajaperiaatteen vaatimusten mukainen.


title: Asia C-238/04: Euroopan yhteisöjen komission 7.6.2004 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               24.7.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/12

         Euroopan yhteisöjen komission 7.6.2004 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-238/04)
   (2004/C 190/20)
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 7.6.2004 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat O. Beynet ja A. Whelan, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1.

               toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut kilpailusta telepalvelumarkkinoilla annetun direktiivin 90/388/ETY (1), sellaisena kuin se muutettuna direktiiveillä 95/51/EY (2) ja 96/19/EY (3), ja EY 249 artiklan (aikaisempi perustamissopimuksen 189 artikla) kolmannen kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole pannut oikein täytäntöön mainitun direktiivin 1 artiklaa ja 2 artiklan 3 kohtaa,

               2.

               velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Ranskan oikeusjärjestelmä sisältää kaapelitoimijoiden toimittamia telepalveluita koskeviin edellytyksiin liittyvän yhteensoveltuvuusongelman yhteisön oikeuden kanssa.
   Puhelinpalvelujen toimittamisen osalta Ranskan lainsäädännössä velvoitetaan kuulemaan kuntia taikka kuntayhtymiä ennen kuin myönnetään lupa puhelinpalvelujen tarjoamiseen kaapeliverkkojen kautta. Tämä velvollisuus aiheuttaa useita ongelmia direktiivin 90/388 2 artiklan 3 kohdan suhteen, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 96/19/EY, toisin sanoen kuulemismenettelyn avoimuuden puuttumisen, kunnan viranomaisten suhteettoman suuren harkintavallan niiden muotoillessa lausuntonsa, menettelyn objektiivisuutta koskevan epävarmuuden tiettyjen kunnan viranomaisten ja operaattoreiden välisten yhteyksien vuoksi, syrjintää, joka johtuu siitä, että menettelyä ei sovelleta muihin telepalveluiden tarjoajiin, ja eri kaapelipalvelujen tarjoajien välillä esiintyvän syrjinnän riskiin.
   Järjestelmä, jonka mukaan kaapelipalvelujen tarjoajien on järjestelmällisesti ilmoitettava kunnille niiden verkkojen perustamisesta aiheuttaa niille ylimääräisen velvollisuuden muiden telepalvelujen tarjoajiin sovellettavaan yleiseen palvelujen tarjoamisen vapauteen verrattuna. Koska tätä erilaista kohtelua ei voida perustella millään objektiivisella seikalla, Ranskan lainsäädännön mukainen järjestelmä on tältä osin syrjivä ja se on ristiriidassa direktiivin 90/388/ETY 1 artiklan ja 2 artiklan 3 kohdan kanssa, sellaisina kuin ne ovat muutettuina direktiiveillä 95/51/EY ja 96/19/EY.

      (1)  EYVL L 192, 24.7.1990, s. 10.

      (2)  Direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta kaapelitelevisioverkkojen käyttöä jo vapautettujen telepalveluiden tarjontaan koskevien rajoitusten poistamiseksi 18 päivänä lokakuuta 1995 annettu komission direktiivi 95/51/EY (EYVL L 256, 26.10.1995, s. 49).

      (3)  Täydellisen kilpailun toteuttamista televistintämarkkinoilla pohjustavan direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta 13 päivänä maaliskuuta 1996 annettu komission direktiivi 96/19/EY.


title: Asia T-317/04: Tanskan kuningaskunnan 3.8.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               23.10.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 262/47

         Tanskan kuningaskunnan 3.8.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-317/04)
   (2004/C 262/89)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska
   Tanskan kuningaskunta on nostanut 3.8.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan asiamiehenä on Jørgen Molde, avustajinaan asianajajat Peter Biering ja Kim Lundgaard Hansen.
   Kantaja on esittänyt seuraavat vaatimukset:

               —

               Tanskan toimenpiteistä TV2/Danmarkin eduksi 19 päivänä toukokuuta 2004 tehty komission päätös on kumottava;

               —

               toissijainen vaatimus: Tanskan toimenpiteistä TV2/Danmarkin eduksi 19 päivänä toukokuuta 2004 tehty komission päätös on kumottava 2 artiklan osalta;

               —

               jos kumpaakaan edellä esitetyistä vaatimuksista ei hyväksytä, Tanskan toimenpiteistä TV2/Danmarkin eduksi 19 päivänä toukokuuta 2004 tehty komission päätös on kumottava 2, 3 ja 4 artiklan osalta;

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
   Komissio on riidanalaisessa päätöksessään katsonut, että tuki, jota vuosina 1995—2002 annettiin TV2/DANMARKILLE lisenssimaksuina ja tiettyinä muina toimenpiteinä, on yhteismarkkinoille soveltuvaa, lukuun ottamatta 682,2 miljoonan DKK:n rahamäärää, joka komission mukaan on säännöstenvastaista valtiontukea ja joka Tanskan kuningaskunta velvoitettiin perimään takaisin TV2/DANMARKILTA.
   Esittämiensä vaatimusten tueksi Tanskan hallitus esittää, että 19.5.2004 tehty komission päätös

               —

               sisältää olennaisia muodollisia puutteita,

               —

               on EY 295 artiklan, valtiontukea koskevien EY 87 artiklan 1 kohdan ja EY 86 artiklan 2 kohdan sekä julkista radio- ja televisiotoimintaa jäsenvaltioissa koskevan pöytäkirjan vastainen, sekä

               —

               on neuvoston asetuksen N:o 659/1999 (1) ja komission direktiivin 80/723 (2) vastainen.

         Ensisijaisen kumoamisvaatimuksensa tueksi Tanskan hallitus esittää, että

               —

               kontradiktorinen periaate on sivuutettu, millä on ollut konkreettinen vaikutus hallituksen mahdollisuuksiin puolustaa itseään ja näin ollen myös komission päätöksen lopputulokseen;

               —

               lisenssimaksut, jotka suoritettiin TV2:lle, ja toisaalta mainostulot, joita TV2 sai TV2-Fondenin kautta sen vuonna 1997 tapahtuneeseen lakkauttamiseen saakka, eivät ole valtiontukea, sillä ne eivät ole EY 87 artiklassa tarkoitetulla tavalla valtion varoista myönnettyä tukea;

               —

               TV2:lle ajanjaksona 1995—2002 hankittu pääoma on kohtuullista tuloa TV2:n suorittamista julkisiin palveluihin kuuluvista tehtävistä, eikä se siten ole valtiontueksi katsottavaa ja perustamissopimuksen vastaista ”liiallista korvausta”;

               —

               komission laskelma ”liiallisesta korvauksesta” on virheellinen;

               —

               kysymys ei ole valtiontuesta, vaikka TV2:lle luovutetut varat ylittävät nettokulut julkisiin palveluihin kuuluvien velvoitteiden täyttämisestä, koska luovutettuja varoja ei ole tosiasiallisesti käytetty TV2:n kaupallisten toimintojen ristiinsubventointiin ja koska ne eivät näin ollen vääristä kilpailua;

               —

               TV2:lle mahdollisesti luovutetut valtion varat on katsottava luovutetuiksi tavanomaisissa markkinatalouden olosuhteissa toimivan yksityisen sijoittajan tapaan, minkä takia kyse ei ole valtiontuen myöntämisestä.

      (1)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1).

      (2)  Jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta 25 päivänä kesäkuuta 1980 annettu komission direktiivi 80/723/ETY (EYVL L 195, s. 35).


title: Asia C-132/14: Kanne 21.3.2014 – Euroopan parlamentti v. Euroopan unionin neuvosto

text:
               10.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 175/24

         Kanne 21.3.2014 – Euroopan parlamentti v. Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-132/14)
   2014/C 175/30
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: I. Liukkonen ja L. Visaggio)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               neuvoston asetusten (EY) N:o 850/98 ja (EY) N:o 1224/2009 sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 1069/2009, (EU) N:o 1379/2013 ja (EU) N:o 1380/2013 muuttamisesta sen johdosta, että Mayotten asema Euroopan unioniin nähden muuttuu, 17.12.2013 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 1385/2013 (1) on kumottava

               —

               Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Euroopan parlamentti vaatii kumottavaksi asetuksen (EU) N:o 1385/2013, jonka neuvosto on antanut käyttämällä sen oikeusperustana SEUT 349 artiklaa.
   Parlamentti riitauttaa tämän neuvoston tekemän oikeusperustan valinnan, sillä SEUT 349 artikla ei voi olla oikeusperustana kaikille annetuille toimenpiteille vaan ainoastaan niille, joissa ovat kyseessä poikkeukset unionin oikeuden soveltamisesta Mayotteen. Riidanalaisella asetuksella pannaan täytäntöön myös asioita, jotka kuuluvat yhteiseen kalastuspolitiikkaan ja kansanterveyden suojeluun eikä kyseisten toimenpiteiden erityisenä perusteena ole Mayotten taloudellinen, sosiaalinen ja rakenteellinen tilanne.
   Parlamentin mukaan riidanalainen toimi olisi siis pitänyt antaa sillä säänneltäviä eri aiheita vastaavasti SEUT 43 artiklan 2 kohdan, SEUT 168 artiklan 4 kohdan b alakohdan ja SEUT 349 artiklan nojalla yhdessä eikä pelkästään tämän viimeksi mainitun artiklan nojalla.

      (1)  EUVL L 354, s. 86


title: Asia C-640/16 P: Valitus, jonka Greenpeace Energy eG on tehnyt 9.12.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-382/15, Greenpeace Energy eG v. Euroopan komissio, 26.9.2016 antamasta määräyksestä

text:
               6.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/19

         Valitus, jonka Greenpeace Energy eG on tehnyt 9.12.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-382/15, Greenpeace Energy eG v. Euroopan komissio, 26.9.2016 antamasta määräyksestä
   (Asia C-640/16 P)
   (2017/C 038/25)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Greenpeace Energy eG (edustajat: asianajajat D. Fouquet, S. Michaels ja J. Nysten)

      Vastapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-382/15, Greenpeace Energy eG, 26.9.2016 antama määräys on kumottava siltä osin kuin se koskee valittajaa

               —

               asia on palautettava unionin yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi

               —

               vastapuoli on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien asianajo- ja matkakulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja esittää valituksensa tueksi seuraavat viisi valitusperustetta:

               1.

               Unionin yleinen tuomioistuin näyttää katsovan, että SEUT 263 artiklan neljännen kohdan kolmas osa edellyttää, että sääntelytoimien, jotka ovat mainitun määräyksen nojalla riitautettavissa, on oltava yleisesti sovellettavia. Tällaista oikeudellista näkemystä on kuitenkin pidettävä oikeudellisesti virheellisenä, kun otetaan huomioon kyseisen määräyksen sanamuoto ja syntyhistoria sekä muun muassa unionin lainsäätäjän tarkoitus.

               2.

               Unionin yleisen tuomioistuimen lähtökohtana näyttää olevan, että edellytys siitä, että toimi koskee henkilöä suoraan, kun kyse on sääntelytoimista, jotka eivät edellytä täytäntöönpanotoimenpiteitä, sisältää kaksi erillistä kriteeriä, jotka on tutkittava erikseen. Tällainen lähtökohta on kuitenkin hylättävä nyt kyseessä olevassa tapauksessa, koska yhtäältä mitkään kyseisessä määräyksessä tarkoitetut sen enempää Yhdistyneen kuningaskunnan kuin Euroopan komissionkaan täytäntöönpanotoimenpiteet eivät ole tarpeen, ja koska toisaalta valtiontuen myöntämisellä on heti vaikutuksia markkinoihin eli valittajaan kohdistuu välittömiä kilpailuvaikutuksia.

               3.

               Unionin yleinen tuomioistuin moittii valittajaa siitä, ettei tämä ole osoittanut riittävästi, että toimi koskee sitä suoraan ja erikseen. Näin tehdessään se kuitenkin tulkitsee esitettyjä tietoja väärin tai ei ainakaan arvioi niitä riittävästi.

               4.

               Unionin yleinen tuomioistuin näyttää katsovan, että SEUT 263 artiklan neljännen kohdan toisessa osassa tarkoitettu mahdollisuus siitä, että toimi koskee henkilöä erikseen, on tuomioon Plaumann perustuvan oikeuskäytännön mukaisesti hylättävä jo silloin, kun kyseessä voi olla muita yrityksiä, joihin kohdistuu valtiontuen myöntämisestä kilpailuvaikutuksia samalla tavalla kuin valittajaan. Kun otetaan huomioon erityisesti tuomioon Codorniu (C-309/89) perustuva oikeuskäytäntö, kyseinen tulkinta vaikuttaa kuitenkin oikeudellisesti virheelliseltä ja lisäksi suppealta. Lisäksi valittaja viittaa kannekirjelmässä tosiseikoista esittämiinsä näkökohtiin, joissa tehdään selväksi, milloin on kyseessä riittävä mahdollisuus siitä, että toimi koskee henkilöä erikseen, mutta unionin yleinen tuomioistuin ei selvästikään ole tarkastellut niitä tai ei ole tarkastellut niitä riittävästi.

               5.

               Unionin yleisen tuomioistuimen lähtökohtana näyttää olevan, että valtiontuen hyväksymistä koskevaa komission päätöstä vastaan voidaan antaa tehokasta oikeussuojaa kansallisissa tuomioistuimissa. Tämä tarkoittaisi sitä, että kun unionin lainsäätäjä on velvoittanut jäsenvaltiot säätämään tarvittavista muutoksenhakukeinoista (SEU 19 artiklan 1 kohdan toinen alakohta), se on halunnut jättää unionin toimielinten, kuten Euroopan komission, yksittäistapauksia koskevien toimien valvonnan jäsenvaltioiden tuomioistuimille. Tällaista näkemystä ei kuitenkaan voida seurata, otettiinpa huomioon sekä unionin toimia ja olemassa olevia muutoksenhakukeinoja koskeva unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö että varsinkin kansallisten tuomioistuinten ja Euroopan komission välinen toimivallanjako valtiontukisääntöjen alalla, joten näkemystä on pidettävä oikeudellisesti virheellisenä.


title: Asia T-177/05: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys  9.1.2006  — Suomi v. komissio (Oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvät seikat — Oikeudenkäyntiväite — Toimi, jolla ei ole sitovia oikeusvaikutuksia — Euroopan yhteisöjen omat varat — Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely — Asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 11 artiklassa tarkoitetut viivästyskorot — Ehdollista maksusuoritusta koskevat sopimusneuvottelut)

text:
               25.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 74/19

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys 9.1.2006 — Suomi v. komissio
   (Asia T-177/05) (1)

   (Oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvät seikat - Oikeudenkäyntiväite - Toimi, jolla ei ole sitovia oikeusvaikutuksia - Euroopan yhteisöjen omat varat - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely - Asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 11 artiklassa tarkoitetut viivästyskorot - Ehdollista maksusuoritusta koskevat sopimusneuvottelut)
   (2006/C 74/39)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi
   Asianosaiset

      Kantaja: Suomen tasavalta (asiamiehet: T. Pynnä ja A. Guimaraes-Purokoski)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: G. Wilms ja P. Aalto)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Komission (budjettipääosasto) sen päätöksen kumoamista koskeva vaatimus, joka väitteen mukaan sisältyy 28.2.2005 päivättyyn kirjeeseen sekä tämän vahvistavaan 25.4.2005 päivättyyn kirjeeseen ja jossa komissio väitteen mukaan kieltäytyy aloittamasta Suomen tasavallan kanssa neuvotteluita komission EY 226 artiklan mukaisen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn nro 2003/2180 yhteydessä Suomen tasavallalta taannehtivasti vaatimien tullien ja niille maksupäivään saakka kertyneiden viivästyskorkojen ehdollisesta maksusuorituksesta
   Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Suomen tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 153, 25.6.2005.


title: Asia T-341/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.5.2011 — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Álava ym. v. SMHV (TXAKOLI) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin TXAKOLI rekisteröimiseksi yhteisön yhteismerkiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta — Asetuksen N:o 207/2009 66 artiklan 2 kohta — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               25.6.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 186/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.5.2011 — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Álava ym. v. SMHV (TXAKOLI)
   (Asia T-341/09) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin TXAKOLI rekisteröimiseksi yhteisön yhteismerkiksi - Ehdottomat hylkäysperusteet - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta - Asetuksen N:o 207/2009 66 artiklan 2 kohta - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2011/C 186/39
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Álava (Amurrio, Espanja), Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Bizkaia (Leioa, Espanja) ja Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Getaria (Getaria, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Grimau Muñoz ja J. Villamor Muguerza)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, joka on nostettu SMHV:n toisen valituslautakunnan 4.6.2009 (asia R 197/2009-2) tekemästä päätöksestä, joka koskee hakemusta sanamerkin TXAKOLI rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Álava, Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Bizkaia ja Consejo Regulador de la Denominación de Origen Txakoli de Getaria velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 256, 24.10.2009.


title: Asia C-5/06: Finanzgericht Düsseldorfin  2.1.2006  tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Jülich AG vastaan Hauptzollamt Aachen

text:
               25.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 74/4

         Finanzgericht Düsseldorfin 2.1.2006 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Jülich AG vastaan Hauptzollamt Aachen
   (Asia C-5/06)
   (2006/C 74/10)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Finanzgericht Düsseldorf (Saksa) on pyytänyt 2.1.2006 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 9.1.2006, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Jülich AG vastaan Hauptzollamt Aachen seuraaviin kysymyksiin:

               1)

               Onko sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 19 päivänä kesäkuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/2001 (1) 15 artiklaa tulkittava siten, että vietävän ylijäämän määrittämisessä saadaan arvioida ainoastaan niitä sokerin, isoglukoosin ja inuliinisiirapin vientimääriä, joille on tosiasiassa myönnetty vientitukea?

               2)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen on vastattava myöntävästi, onko kiintiöjärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä sokerialalla 20 päivänä helmikuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY) N:o 314/2002 (2) 6 artiklan 4 kohta, sellaisena kuin se on muutettuna 27.6.2003 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1140/2003, (3) pätemätön?

               3)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen on vastattava kieltävästi, onko sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 19 päivänä kesäkuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/2001 15 artiklaa tulkittava siten, että sekä vietävän ylijäämän määrittämisessä että sokeritonnilta laskettavan keskimääräisen tappion määrittämisessä on arvioitava kaikkea vientiä silloinkin, kun osalle tästä viennistä ei ole kyseessä olevana markkinointivuonna myönnetty mitään vientitukea?

               4)

               Mikäli ensimmäiseen, toiseen tai kolmanteen kysymykseen on vastattava myöntävästi, onko sokerialan tuotantomaksumäärien vahvistamisesta markkinointivuodeksi 2003/2004 14 päivänä lokakuuta 2004 annettu komission asetus (EY) N:o 1775/2004 (4) pätemätön?

      (1)  EYVL L 178, s. 1.

      (2)  EYVL L 50, s. 40.

      (3)  EUVL L 160, s. 33.

      (4)  EUVL L 316, s. 64.


title: Asia F-49/06: Kanne  9.5.2006  — Nijs v. tilintarkastustuomioistuin

text:
               1.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 154/26

         Kanne 9.5.2006 — Nijs v. tilintarkastustuomioistuin
   (Asia F-49/06)
   (2006/C 154/61)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Bart Nijs (Bereldange, Luxemburg) (edustaja: asianajaja F. Rollinger)

      Vastaaja: Euroopan tilintarkastustuomioistuin
   Vaatimukset

               —

               nimittävän viranomaisen päätös jättää kantaja ylentämättä vuonna 2005 sekä kaikki siihen liittyvät ja/tai sitä seuranneet päätökset on kumottava

               —

               kantajalle aiheutunut aineellinen vahinko ja henkinen kärsimys on määrättävä korvattavaksi

               —

               Euroopan tilintarkastustuomioistuin on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi

               1.

               vuotta 2004 koskevalle arvioinnille aiheutuneisiin seurauksiin siitä, että vuotta 2003 koskevaa kantajan arviointikertomusta väärennettiin

               2.

               henkilöstön oikeusvarmuuden, virkamiesten yhdenvertaisen kohtelun ja hyvän hallinnon periaatteiden loukkaamiseen sovellettaessa kantajaan vastaajan laatimaa uutta arviointijärjestelmää

               3.

               siihen, että eräs kantajan kollegoista määrättiin lainvastaisesti hoitamaan ylemmän palkkaluokan tehtäviä väliaikaisesti

               4.

               siihen, että eräs kantajan esimiehistä hoiti tehtäviään lainvastaisesti

               5.

               kyseisen esimiehen puutteelliseen rehellisyyteen

               6.

               lukuisiin toimivallan ylittämisiin ja perustamissopimuksen rikkomiseen.


title: Asia T-413/07: Kanne 14.11.200 — Bayern Innovativ v. SMHV — Life Sciences Partners Perstock (LifeScience)

text:
               12.1.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 8/24

         Kanne 14.11.200 — Bayern Innovativ v. SMHV — Life Sciences Partners Perstock (LifeScience)
   (Asia T-413/07)
   (2008/C 8/44)
   Kannekirjelmän kieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Bayern Innovativ — Bayerische Gesellschaft für Innovation und Wissenstransfer mbH (Nürnberg, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Beshorner, B. Gllaser ja C. Thomas)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Life Sciences Partners Perstock N.V. (Amsterdam, Alankomaat)
   Vaatimukset

               —

               SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 1545/2006-1 yhteisön tavaramerkistä N:o 3 585 957 ”LifeScience”2.8.2007 tekemä päätös on kumottava

               —

               väliintulijan esittämä väite N:o B 795 270 on hylättävä

               —

               SMHV on velvoitettava rekisteröimään yhteisön tavaramerkki N:o 3 585 957 ”LifeScience” hakemuksessa julkaistulla tavalla

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut ja väliintulija on velvoitettava korvaamaan valituslautakunnassa käydystä hallinnollisesta menettelystä aiheutuneet kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja.

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Yhteisön kuviomerkki, joka koostuu värillisestä kuvasta, jossa esitetään spiraalinmuotoinen DNA-ketju, ovaali ja ristikko ja joka sisältää sanaosan ”LifeSciences”, luokkiin 16, 35, 36, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — hakemus N:o 3 585 957.

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Life Sciences Partners Perstock N.V.

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Yhteisön kuviomerkki, joka koostuu kuvasta, jossa esitetään alaston nainen kietoutuneena DNA-ketjuun ja joka sisältää sanaosan ”Life Sciences Partners”, luokkiin 35 ja 36 kuuluvia palveluja varten — hakemus N:o 2 136 026.

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen.

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia C-697/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) on esittänyt 28.12.2015 – MB Srl v. Società Metropolitana Acque Torino (SMAT)

text:
               21.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/24

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte (Italia) on esittänyt 28.12.2015 – MB Srl v. Società Metropolitana Acque Torino (SMAT)
   (Asia C-697/15)
   (2016/C 106/25)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Piemonte

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: MB Srl

      Vastapuoli: Società Metropolitana Acque Torino (SMAT)

      Ennakkoratkaisukysymys

   Ovatko luottamuksensuojaa ja oikeusvarmuutta koskevat yhteisön periaatteet, luettuina yhdessä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) tavaroiden vapaata liikkuvuutta, sijoittautumisvapautta ja palvelujen vapaata tarjoamista koskevien periaatteiden, sekä niihin perustuvien periaatteiden, kuten (viimeksi) direktiivissä 2014/24/EU (1) vahvistetun yhdenvertaisen kohtelun periaatteen, syrjintäkiellon periaatteen, vastavuoroista tunnistamista koskevan periaatteen, suhteellisuusperiaatteen ja avoimuusperiaatteen kanssa, esteenä Italian lainsäädännön kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, sellaisena kuin se ilmenee vuoden 2006 asetuksen (decreto legislativo) nro 163 87 §:n 4 momentista ja 86 §:n 3 bis momentista sekä vuoden 2008 asetuksen (decreto legislativo) nro 81 26 §:n 6 momentista yhdessä luettuina, sellaisina kuin niitä on tulkittu Consiglio di Staton täysistuntokokoonpanon hallintomenettelylain 99 §:ssä tarkoitetun yhtenäisen tulkinnan varmistamista koskevan tehtävän yhteydessä vuonna 2015 annetuissa tuomioissa nro 3 ja 9, ja jonka mukaan se, että yritys ei ilmoita turvallisuuskustannuksia erikseen julkisia rakennusurakoita koskevassa hankintamenettelyssä jätetyissä hintatarjouksissa, johtaa joka tapauksessa kyseisen tarjoajan poissulkemiseen, myös siinä tapauksessa, että velvollisuutta ilmoittaa ne erikseen ei ole yksilöity hankintaa koskevassa säännöstössä eikä tarjousten esittämistä varten laaditussa liitelomakkeessa, ja riippumatta siitä seikasta, että aineellisesti tarjous täyttää työturvallisuuden vähimmäiskustannuksia koskevat edellytykset?

      (1)  Julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26.2.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/24/EU (EUVL L 94, s. 65).


title: Asia C-13/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 12.1.2017 – Fédération des entreprises de la beauté v. Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l’éducation nationale, de l’enseignement supérieur et de la recherche ja Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique

text:
               27.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 12.1.2017 – Fédération des entreprises de la beauté v. Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l’éducation nationale, de l’enseignement supérieur et de la recherche ja Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique
   (Asia C-13/17)
   (2017/C 095/12)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Fédération des entreprises de la beauté

      Vastapuolet: Ministre des affaires sociales et de la santé, Ministre de l’éducation nationale, de l’enseignement supérieur et de la recherche ja Ministre de l’économie, de l’industrie et du numérique

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Koskeeko koulutuksen vastaavuuden tunnustaminen, jonka jäsenvaltiot voivat toteuttaa kosmeettisista valmisteista 30.11.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1223/2009 (1) 10 artiklan 2 kohdan nojalla, ainoastaan Euroopan unionin ulkopuolisissa valtioissa suoritetun koulutuksen tunnustamista?

               2)

               Antavatko asetuksen 10 artiklan 2 kohdan säännökset jäsenvaltiolle oikeuden määrittää tieteenalat, jotka voidaan katsoa lääketiedettä, farmasiaa tai toksikologiaa vastaaviksi, ja asetuksessa vahvistettujen vaatimusten mukaisen pätevyyden tason?

               3)

               Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, minkä arviointiperusteiden mukaisesti tieteenalat voidaan katsoa lääketiedettä, farmasiaa tai toksikologiaa ”vastaaviksi” tieteenaloiksi?

      (1)  EUVL 2009, L 342, s. 59.


title: Asia T-406/12 P: Valitus, jonka BG on tehnyt 21.3.2013 virkamiestuomioistuimen asiassa F-54/11, BG v. oikeusasiamies, 17.7.2012 antamasta tuomiosta

text:
               1.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/44

         Valitus, jonka BG on tehnyt 21.3.2013 virkamiestuomioistuimen asiassa F-54/11, BG v. oikeusasiamies, 17.7.2012 antamasta tuomiosta
   (Asia T-406/12 P)
   2013/C 156/82
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: BG (Strasbourg, Ranska) (edustajat: asianajajat L. Levi ja A. Blot)

      Muu osapuoli: Euroopan oikeusasiamies

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen asiassa F-54/11 17.7.2012 antaman tuomion

               —

               näin ollen hyväksymään valittajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset ja täten

                           —

                           ensisijaisesti palauttamaan valittajan taannehtivasti, hänen viraltapanopäätöksensä voimaantulopäivästä alkaen, hänen hallintovirkamiehen virkaansa palkkaluokkaan A5, palkkatasolle 2, ja maksamaan taloudelliset edut, jotka hänelle oli maksettava koko tämän jakson osalta, korotettuina viivästyskorolla, johon sovelletaan EKP:n korkokantaa korotettuna kahdella pisteellä

                           —

                           toissijaisesti myöntämään summan, joka vastaa palkkoja, jotka valittajalle olisi maksettu siitä päivästä, jona hänen elokuussa 2010 tapahtunut viraltapanonsa tuli voimaan, siihen päivään asti, jona hän saavuttaa eläkeiän vuoden 2040 heinäkuussa, sekä oikaisemaan valittajan eläkeoikeudet

                           —

                           joka tapauksessa myöntämään hänelle 65 000 euron summan korvauksena hänelle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä

                           —

                           velvoittamaan vastapuolen korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

               —

               velvoittamaan vastapuolen korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeudenkäynneissä.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa neljään valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu siihen, että virkamiestuomioistuin vääristi asiakirja-aineistoa valvoessaan kurinpitomenettelyn noudattamista, ja muun muassa rikkoi Euroopan unionin virkamiesten henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevaa 25 artiklaa, koska virkamiestuomioistuin tulkitsi virheellisesti ”syytteen” käsitettä (valituksenalaisen tuomion 68 kohta ja sitä seuraavat kohdat).

               2)

               Toinen valitusperuste, joka perustuu siihen, että perusteluvelvollisuuden noudattamisen valvonnassa on tapahtunut virhe ja että asiakirja-aineistoa on vääristetty, koska virkamiestuomioistuin totesi, ettei oikeusasiamies laiminlyönyt perusteluvelvollisuutta, vaikka se valittajan mukaan jätti noudattamatta kurinpitolautakunnan lausuntoa (valituksenalaisen tuomion 102 ja 103 kohta).

               3)

               Kolmas valitusperuste, joka perustuu siihen, että ilmeisen arviointivirheen valvonnassa on tapahtunut virhe, että suhteellisuusperiaatetta on loukattu ja että asiakirja-aineistoa on vääristetty, koska virkamiestuomioistuin totesi, ettei oikeusasiamies loukannut suhteellisuusperiaatetta määrätessään valittajalle raskaimman mahdollisen henkilöstösäännöissä säädetyn seuraamuksen (valituksenalaisen tuomion 115–130 kohta).

               4)

               Neljäs valitusperuste, joka perustuu siihen, että miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen noudattamisen valvonnassa on tapahtunut virhe ja että virkamiestuomioistuin loukkasi perusteluvelvollisuutta, koska se ei tarkastellut, johtiko valittajan raskaus, johon hänen tekonsa liittyi, siihen, että valittajaa syrjittiin välillisesti.