title: Asia C-84/13 P: Valitus, jonka Electrabel SA on tehnyt 21.2.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-332/09, Electrabel v. komissio, 12.12.2012 antamasta tuomiosta

text:
               4.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/6

         Valitus, jonka Electrabel SA on tehnyt 21.2.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-332/09, Electrabel v. komissio, 12.12.2012 antamasta tuomiosta
   (Asia C-84/13 P)
   2013/C 129/12
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Electrabel SA (edustajat: avocat M. Pittie ja avocat P. Honoré)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Valitus on otettava tutkittavaksi ja todettava perustelluksi

               —

               Valituksenalainen tuomio on näin ollen kumottava niiltä osin kuin siinä velvoitetaan Electrabel maksamaan 20 miljoonan euron suuruinen sakko

               —

               Tämän vuoksi asia on

                           —

                           joko palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen uudelleen käsiteltäväksi

                           —

                           tai ratkaistava lopullisesti hyväksymällä valittajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset ja kumoamalla riidanalainen päätös siltä osin kuin siinä määrätään, että Electrabelin on maksettava 20 miljoonan euron sakko, tai alentamalla huomattavasti kyseisen sakon määrää

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja esittää komission 10.6.2009 antaman päätöksen, jolla Electrabel määrättiin maksamaan 20 miljoonan euron sakko, koska se oli rikkonut yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen N:o 4064/89 (1) 7 artiklaa, vahvistavasta yleisen tuomioistuimen tuomiosta tekemänsä valituksen tueksi kolme perustetta.
   Ensinnäkin valittaja moittii yleistä tuomioistuinta siitä, että se on rikkonut edellä mainitun asetuksen 14 artiklan 3 kohdan säännöksiä, koska se on pitänyt rikkomisen kestoa sakon määrän kannalta ratkaisevana seikkana, vaikka tuossa artiklassa säädetään, että sakko on määrättävä suhteessa yksinomaan rikkomisen luonteeseen ja vakavuuteen.
   Toiseksi se väittää yleisen tuomioistuimen sivuuttaneen periaatteen, jonka mukaan lain taannehtiva soveltaminen on kiellettyä, koska se on soveltanut asetuksen N:o 139/2004 (2) säännöksiä yrityskeskittymään, joka oli toteutettu ennen sen voimaantuloa ja joka kuului siis asetuksen N:o 4064/89 säännösten soveltamisalaan.
   Viimeiseksi valittaja katsoo, että yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen ja esittänyt ristiriitaisia perusteluja, koska se on pitänyt Electrabelin tekemää rikkomista jatkettuna, vaikka kyseessä oli satunnainen rikkominen.

      (1)  Yrityskeskittymien valvonnasta 21.12.1989 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 4064/89 (EYVL L 395, s. 1).

      (2)  Yrityskeskittymien valvonnasta 20.1.2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 139/2004 (EUVL L 24, s. 1).


title: Asia T-549/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.11.2014 – Natura Selection v. SMHV – Afoi Anezoulaki (natur) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin natur rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempaa kuviomerkkiä natura koskeva hakemus — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               12.1.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 7/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.11.2014 – Natura Selection v. SMHV – Afoi Anezoulaki (natur)
   (Asia T-549/10) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin natur rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempaa kuviomerkkiä natura koskeva hakemus - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2015/C 007/26)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Natura Selection, SL (Barcelona, Espanja) (edustaja: asianajaja E. Sugrañes Coca)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: P. Geroulakos)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: Afoi Anezoulaki AE (Kilkis, Kreikka)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 6.9.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 217/2010-2), joka koskee Natura Selection, SL:n ja Afoi Anezoulaki AE:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) toisen valituslautakunnan 6.9.2010 tekemä päätös (asia R 217/2010-2) kumotaan.

               2)

               SMHV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 46, 12.2.2011.


title: Asia T-25/06: Kanne  24.1.2006  — Alliance One International v. komissio

text:
               11.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 60/50

         Kanne 24.1.2006 — Alliance One International v. komissio
   (Asia T-25/06)
   (2006/C 60/93)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Alliance One International (Danville, USA) (edustajat: lakimiehet C. Osti ja A. Prastaro)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               EY 81 artiklan 1 kohdan mukaisesta menettelystä 20 päivänä lokakuuta 2005 tehdyn komission päätöksen (Asia COMP/C.38.281/B.2 — raakatupakka Italia) K(2005) 4012 lopullinen 1 artiklan 1 kohdan a alakohta on kumottava SCC:tä, Dimon Inc:tä ja Alliance Onea koskevilta osin.

               —

               Transcatabille ja Dimon Italia-Mindolle määrättyjä sakkoja on vastaavasti alennettava siten, että sakot eivät ylitä 10 prosenttia niiden viimeksi kuluneen tilikauden liikevaihdosta.

               —

               Vaihtoehtoisesti Transcatabille ja Dimon Italia-Mindolle määrättyjä sakkoja on alennettava, koska korotuskerrointa ei voida soveltaa.

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Riidanalaisessa päätöksessä komissio totesi, että useat yritykset, muun muassa kantaja ja sen tytäryhtiöt Transcatab ja Dimon Italia, sittemmin uudelta nimeltään Mindo, rikkoivat EY 81 artiklan 1 kohtaa sopimuksilla ja/tai yhdenmukaistetuilla menettelytavoilla Italian raakatupakka-alalla.
   Kantaja vaatii, että päätös on osittain kumottava ja väittää ensinnäkin, että komissio on rikkonut emoyhtiöiden vastuuta säänteleviä sääntöjä, koska se on katsonut, että kantaja on yhteisvastuullisesti vastuussa tytäryhtiöidensä rikkomuksista. Kantaja riitauttaa tältä osin komission päätöksensä tueksi esittämät väitteet ja näytön.
   Kantaja katsoo myös, että komissio on rikkonut asetuksen N:o 1/2003 (1) 23 artiklan 2 kohtaa, koska se on määrännyt sakot, joiden määrä on yli 10 prosenttia kantajan tytäryhtiöiden yhteenlasketusta liikevaihdosta.
   Lopuksi kantaja katsoo, että komission ei olisi tullut soveltaa korotuskerrointa sen tytäryhtiöihin, koska asianosaisten liikevaihtojen ja komission päätöskäytännön perusteella siihen ei ollut perusteita. Lisäksi kantaja väittää, että siihen sovellettu korotuskerroin on korkeampi kuin toiseen yritykseen sovellettu korotuskerroin, minkä johdosta päätöstä rasittaa ilmeinen suhteellisuusperiaatteen loukkaus ja perustelujen puuttuminen. Kantaja väittää myös, että perustelu korotuskertoimen soveltamiselle Mindoon on epäjohdonmukainen, koska siinä sovelletaan eri arviointiperustetta saman sakon määrittämiseen.

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16 päivänä joulukuuta 2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003, EYVL L 1, 4.1.2003, s. 1.


title: Asia C-77/08: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 19.3.2009 (Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Grazin (Itävalta), esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Dachsberger & Söhne GmbH v. Zollamt Salzburg, Erstattungen (Vientituki — Vaihteleva tuki — Hakemuksen tekemisen ajankohta — Vienti-ilmoitus — Puuttuva todiste kulutukseen saattamista koskevien muodollisuuksien täyttymisestä määrämaassa — Seuraamus)

text:
               16.5.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/10

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 19.3.2009 (Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Grazin (Itävalta), esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Dachsberger & Söhne GmbH v. Zollamt Salzburg, Erstattungen
   (Asia C-77/08) (1)

   (Vientituki - Vaihteleva tuki - Hakemuksen tekemisen ajankohta - Vienti-ilmoitus - Puuttuva todiste kulutukseen saattamista koskevien muodollisuuksien täyttymisestä määrämaassa - Seuraamus)
   2009/C 113/19
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Dachsberger & Söhne GmbH

      Vastaaja: Zollamt Salzburg, Erstattungen

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Graz — Maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 27.11.1987 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3665/87 (EYVL L 351, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna maataloustuotteiden vientitukijärjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (ETY) N:o 3665/87 muuttamisesta perusteettomasti maksettujen summien ja seuraamusten osalta 2.12.1994 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2945/94 (EYVL L 310, s. 57), 11 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan toisen virkkeen tulkinta — Vientituen vaihtelevan osuuden hakemisen käsite — Seuraamuksen soveltaminen, jos vienti-ilmoituksessa on virheellinen tieto määränpäämaasta

      Tuomiolauselma

   Maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 27.11.1987 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3665/87, sellaisena kuin se on muutettuna 18.3.1997 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 495/97, 11 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että vaihtelevan vientituen yhteydessä tuen vaihtelevaa osuutta ei haeta asetuksen N:o 3665/87 47 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun hakemuksen tai tämän asetuksen 47 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuen maksamiseen liittyvien asiakirjojen esittämishetkellä vaan jo mainitun asetuksen 3 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun asiakirjan esittämishetkellä. Siitä, että tähän asiakirjaan sisällytetään tietoja, jotka ovat omiaan johtamaan suurempaan tukeen kuin sovellettava tuki ja jotka osoittautuvat paikkansa pitämättömiksi, on näin ollen saman asetuksen 11 artiklan 1 kohdan kolmannessa ja seitsemännessä alakohdassa säädettyjä tapauksia lukuun ottamatta seuraamuksena kyseisen 11 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa säädetyn seuraamuksen soveltaminen.

      (1)  EUVL C 128, 24.5.2008.


title: Asia C-487/10: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 16.2.2011 (Tribunal administratif de Rennesin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — L'Océane Immobilière SAS v. Direction de contrôle fiscal Ouest

text:
               27.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 252/28

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 16.2.2011 (Tribunal administratif de Rennesin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — L'Océane Immobilière SAS v. Direction de contrôle fiscal Ouest
   (Asia C-487/10) (1)

   2011/C 252/62
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 346, 18.12.2010.


title: Asia C-162/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Ireland (Irlanti) on esittänyt 7.4.2010 — Phonographic Performance (Ireland) Ltd v. Irlanti ja Attorney General

text:
               19.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/28

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Ireland (Irlanti) on esittänyt 7.4.2010 — Phonographic Performance (Ireland) Ltd v. Irlanti ja Attorney General
      (Asia C-162/10)
      (2010/C 161/36)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      High Court of Ireland

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Phonographic Performance (Ireland) Ltd

         Vastaajat: Irlanti ja Attorney General

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  i)

                  Onko hotellitoiminnan harjoittajan, joka asentaa hotellihuoneisiin televisio- ja/tai radiovastaanottimia, joihin se jakelee lähetyssignaalia, katsottava olevan ”käyttäjä”, joka ”välittää yleisölle” äänitteen, joka televisio- tai radiolähetyksessä voidaan esittää, 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston kodifioidun direktiivin 2006/115/EY (1) 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla?

                  ii)

                  Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, asetetaanko direktiivin 2006/115/EY 8 artiklan 2 kohdassa jäsenvaltioille velvollisuus säätää oikeudesta saada kohtuullinen korvaus hotellitoiminnan harjoittajalta sen kohtuullisen korvauksen lisäksi, joka lähetystoiminnan harjoittajan on maksettava äänitteen esittämisestä?

                  iii)

                  Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, sallitaanko direktiivin 2006/115/EY 10 artiklassa jäsenvaltioille hotellitoiminnan harjoittajien vapauttaminen ”kohtuullisen kertakorvauksen” maksamisesta 10 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun ”yksityisen käytön” perusteella?

                  iv)

                  Onko hotellitoiminnan harjoittajan, joka sijoittaa huoneisiin laitteita (jotka eivät ole televisio- tai radiovastaanottimia) ja fyysisessä tai digitaalisessa muodossa olevia äänitteitä, joita voidaan soittaa tai kuunnella näiden laitteiden avulla, katsottava olevan ”käyttäjä”, joka ”välittää yleisölle” äänitteitä direktiivin 2006/115/EY 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla?

                  v)

                  Jos neljänteen kysymykseen vastataan myöntävästi, sallitaanko direktiivin 2006/115/EY 10 artiklassa jäsenvaltioille hotellitoiminnan harjoittajien vapauttaminen velvollisuudesta maksaa ”kohtuullinen kertakorvaus” direktiivin 2006/115/EY 10 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun ”yksityisen käytön” perusteella?

         (1)  Vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla 12.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/115/EY (kodifioitu toisinto)
      EUVL L 376, s. 28


title: Asia T-279/03: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio  10.5.2006  — Galileo International Technology ym. v. komissio (Vahingonkorvauskanne — Sopimussuhteen ulkopuolinen yhteisön vastuu — Maailmanlaajuista satelliittinavigointijärjestelmää koskeva yhteisön hanke (Galileo) — Sanan  Galileo  sisältävien tavaramerkkien ja toiminimien haltijoiden väittämä vahinko — Yhteisön vastuu, kun sen elimet eivät ole toimineet lainvastaisesti — Epätavallinen ja erityinen vahinko)

text:
               15.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 165/24

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 10.5.2006 — Galileo International Technology ym. v. komissio
   (Asia T-279/03) (1)

   (Vahingonkorvauskanne - Sopimussuhteen ulkopuolinen yhteisön vastuu - Maailmanlaajuista satelliittinavigointijärjestelmää koskeva yhteisön hanke (Galileo) - Sanan ”Galileo” sisältävien tavaramerkkien ja toiminimien haltijoiden väittämä vahinko - Yhteisön vastuu, kun sen elimet eivät ole toimineet lainvastaisesti - Epätavallinen ja erityinen vahinko)
   (2006/C 165/45)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantajat: Galileo International Technology LLC (Bridgetown, Barbados), Galileo International LLC (Wilmington, Delaware, Yhdysvallat), Galileo Belgium SA (Bryssel, Belgia), Galileo Danmark A/S (Kööpenhamina, Tanska), Galileo Deutschland GmbH (Frankfurt am Main, Saksa), Galileo España, SA, (Madrid, Espanja), Galileo France SARL (Roissy-en-France, Ranska), Galileo Nederland BV (Hoofdorp, Alankomaat), Galileo Nordiska AB (Tukholma, Ruotsi), Galileo Portugal Ltd (Alges, Portugali), Galileo Sigma Srl (Rooma, Italia), Galileo International Ltd (Langley, Berkshire, Yhdistynyt kuningaskunta), The Galileo Co. (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Timas Ltd (Dublin, Irlanti) (edustajat: asianajajat C. Delcorde, J.-N. Louis, J.-A. Delcorde ja S. Maniatopoulos)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: N. Rasmussen ja M. Huttunen, avustajinaan asianajajat A. Berenboom ja N. Van den Bossche)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Vahingonkorvausvaatimus, joka koskee yhtäältä sitä, että komissio lakkaa käyttämästä sanaa ”Galileo” maailmanlaajuista satelliittinavigointijärjestelmää koskevan yhteisön hankkeen yhteydessä ja kannustamasta kolmansia käyttämästä tätä sanaa, ja toisaalta sitä, että kantajille korvataan vahinko, jonka nämä väittävät aiheutuneen siitä, että komissio on käyttänyt kyseistä sanaa, jonka kantajat väittävät olevan saman kuin niiden rekisteröimät tavaramerkit ja niiden toiminimet, ja edistänyt sen käyttöä.
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantajat velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 251, 18.10.2003.


title: Asia C-13/01: Giudice di Pace di Genovan 4.1.2001 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Safalero Srl vastaan Prefetto di Genova

text:
C 79/16                   FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       10.3.2001
Giudice di Pace di Genovan 4.1.2001 tekemällään päätök-                           –     tämän direktiivin täytäntöönpanolle asetetun mää-
sellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Safalero Srl                               räajan aikana
                    vastaan Prefetto di Genova
                                                                                –     direktiivin täytäntöönpanolle asetetun määräajan
                                                                                päätyttyä, kun direktiivin täytäntöönpano on laimin-
                             (Asia C-13/01)                                             lyöty.
                            (2001/C 79/27)                                        Jos näihin kysymyksiin vastataan myöntävästi, miten on
                                                                                ymmärrettävä yhteisön oikeuden käsite säännös, joka
                                                                                voi vakavasti vaarantaa direktiivissä säädetyn tavoitteen
                                                                                toteutumisen?
Giudice di Pace di Genova on pyytänyt 4.1.2001 tekemällään
päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomiois-
tuimeen 11.1.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
asiassa Safalero Srl vastaan Prefetto di Genova ennakkoratkai-              (1) EYVL L 91, 7.4.1999, s. 10.
sua seuraaviin kysymyksiin:
1)    Onko 24.11.1981 annettuun lakiin nro 689 perustuva
      hallintolainkäyttöä ja hallinnollisista rikkomuksista mää-
      rättäviä seuraamuksia koskeva kansallinen järjestelmä
      EY:n perustamissopimuksessa määrättyjen tai yhteisöjen
      tuomioistuimen oikeuskäytännössä vahvistettujen suh-
      teellisuusperiaatteen ja tiettyjen subjektiivisten oikeuksien         Verwaltungsgerichts Hannoverin 6.12.2000 tekemällään
      tehokkaan ja asianmukaisen oikeussuojan periaatteiden
                                                                            päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Mol-
      mukainen, kun tämän järjestelmän mukaan
                                                                            kerei Wagenfeld Karl Niemann GmbH & Co. KG vastaan
                                                                                Bezirksregierung Hannover
      –      rikkomukseen syyllistyneellä ei ole oikeutta hakea
             oikeusteiste muutosta hallintoviranomaisen anta-                                         (Asia C-14/01)
             maan takavarikkomääräykseen ennen kuin tämä
             viranomainen, jolla ei ole velvollisuutta noudattaa
             menettelyllisiä määräaikoja, on määrännyt seuraa-                                       (2001/C 79/28)
             muksen tai siihen liittyvän konfiskaation
                                                                            Verwaltungsgerichts Hannover on pyytänyt 6.12.2000 teke-
      –      yksityisellä oikeussubjektilla, jota hallintoviranomai-        mällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistui-
             sen määräys koskee suoraan ja erikseen, ei ole                 men kirjaamoon 12.1.2001, ennakkoratkaisua asiassa Molke-
             oikeutta hakea oikeusteitse muutosta tällaiseen mää-           rei Wagenfeld Karl Niemann GmbH & Co. KG vastaan
             räykseen siinä tapauksessa, että määräys on osoitettu          Bezirksregierung Hannover seuraaviin kysymyksiin:
             jollekin muulle henkilölle
                                                                            Onko asetus N:o 2799/99 (1) liitteineen ristiriidassa
      –      yksityisellä oikeussubjektilla, jota hallintoviranomai-
             sen muille henkilöille osoittama määräys koskee                a)    asetuksen N: 1255/99 (2) 11 artiklan 1 kohdan ja
             suoraan ja erikseen, ei ole oikeutta osallistua väliintu-
             lijanakaan tätä määräystä koskevaan muutoksenha-               b)    EY 34 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan ja
             kumenettelyyn
                                                                            c)    Euroopan yhteisön yleisten oikeusperiaatteiden sekä luot-
      –      puhtaasti hallinnollisesta rikkomuksesta voidaan                     tamuksensuojan periaatteen kanssa,
             määrätä liitännäinen konfiskaatioseuraamus ilman
             että tuomioistuin arvioi erikseen ja itsenäisesti rikko-       koska siinä poistetaan rasvatonta maitoa ja kirnupiimää koske-
             musta, josta määrätty ensisijainen seuraamus on                va tuki siltä osin kuin kyse ei ole sekarehusta tai rasvattomasta
             luonteeltaan taloudellinen ja jonka suuruus voi olla           maitojauheesta ja koska tähän muutokseen ei ole sovellettu
             suhteellisen vaatimaton?                                       lainkaan siirtymäkausia, ja onko asetus tästä syystä (osittain)
                                                                            pätemätön?
2)    Ovatko perustamissopimuksen 10 ja 249 artikla esteenä
      sille, että jäsenvaltiot antavat radio- ja telepäätelaitteista
                                                                            (1) EYVL L 340, 31.12.1999, s. 3.
      ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tun-                (2) EYVL L 160, 26.6.1999, s. 48.
      nustamisesta 9 päivänä maaliskuuta 1999 annetun Eu-
      roopan parlamentin ja neuvoston direktiivin
      1999/5/EY (1) kanssa ristiriitaisia säännöksiä tai mää-
      räyksiä


title: Asia T-384/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.9.2016 – EDF Luminus v. parlamentti (Välityslauseke — Sähköntoimitussopimus CNT(2009) N° 137 — Vaatimus parlamentin velvoittamisesta maksamaan kantajan Brysselin pääkaupunkiseudun hallinto-alueelle suorittama, parlamentin käyttöön annetun sähkötehon perusteella laskettu alueellinen maksu — Sopimusvelvoitetta ei ole — Sovellettavista kansallisen oikeuden säännöksistä ei seuraa maksuvelvollisuutta)

text:
               31.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 402/44

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.9.2016 – EDF Luminus v. parlamentti
   (Asia T-384/15) (1)

   ((Välityslauseke - Sähköntoimitussopimus CNT(2009) No 137 - Vaatimus parlamentin velvoittamisesta maksamaan kantajan Brysselin pääkaupunkiseudun hallinto-alueelle suorittama, parlamentin käyttöön annetun sähkötehon perusteella laskettu alueellinen maksu - Sopimusvelvoitetta ei ole - Sovellettavista kansallisen oikeuden säännöksistä ei seuraa maksuvelvollisuutta))
   (2016/C 402/52)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: EDF Luminus (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat D. Verhoeven ja O. Vanden Berghe)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: L. Darie ja P. Biström)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Clotuche-Duvieusart ja I. Martínez del Peral)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 272 artiklaan perustuva kanne, jolla vaaditaan parlamentin velvoittamista maksamaan kantajalle korkoineen 439 672,95 euron määrä, joka vastaa sen Brysselin pääkaupunkiseudun hallintoalueelle maksamaa ja parlamentin käyttöön annetun sähkötehon perusteella laskettua alueellista maksua.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Euroopan parlamentin esittämä vahvistamisvaatimus hylätään.

               3)

               EDF Luminus vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan parlamentin oikeudenkäyntikulut.

               4)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 337, 12.10.2015.


title: Asia C-457/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale ordinario di Cagliari (Italia) on esittänyt 2.8.2014 – Rikosoikeudenkäynti Claudia Concua ja Isabella Melisiä vastaan

text:
               8.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 439/24

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale ordinario di Cagliari (Italia) on esittänyt 2.8.2014 – Rikosoikeudenkäynti Claudia Concua ja Isabella Melisiä vastaan
   (Asia C-457/14)
   (2014/C 439/32)
   Oikeudenkäyntikieli:

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale ordinario di Cagliari

      Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

   Claudia Concu ja Isabella Melis

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko SEUT 49 artiklaa ja sitä seuraavia artikloja sekä SEUT 56 artiklaa ja sitä seuraavia artikloja ja Euroopan unionin tuomioistuimen [yhdistetyissä asioissa C-72/10 ja C-77/10] 16.2.2012 antamassaan tuomiossa vahvistamia periaatteita tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että tarjouskilpailun kohteeksi asetetaan toimilupia, joiden kesto on lyhyempi kuin aiemmin myönnettyjen lupien kesto, kun kyseinen tarjouskilpailu on järjestetty joidenkin toimijoiden laittomasta tarjouskilpailujen ulkopuolelle sulkemisesta johtuvien seurausten korjaamiseksi?

               2)

               Onko SEUT 49 artiklaa ja sitä seuraavia artikloja sekä SEUT 56 artiklaa ja sitä seuraavia artikloja ja Euroopan unionin tuomioistuimen [yhdistetyissä asioissa C-72/10 ja C-77/10] 16.2.2012 antamassaan tuomiossa vahvistamia periaatteita tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että tarve järjestää toimilupien myöntämisjärjestelmä uudelleen yhdenmukaistamalla toimilupien voimassaolon päättymisajankohdat katsotaan riittäväksi syyksi rajoittaa tarjouskilpailun kohteena olevien toimilupien kestoa aiemmin myönnettyjen toimilupien kestoon verrattuna?


title: Asia T-610/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.9.2015 – Ecolab USA v. SMHV (GREASECUTTER) (Yhteisön tavaramerkki — Euroopan yhteisön nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Sanamerkki GREASECUTTER — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuvailevuus — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta)

text:
               23.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 389/37

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.9.2015 – Ecolab USA v. SMHV (GREASECUTTER)
   (Asia T-610/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Euroopan yhteisön nimeävä kansainvälinen rekisteröinti - Sanamerkki GREASECUTTER - Ehdottomat hylkäysperusteet - Kuvailevuus - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta))
   (2015/C 389/38)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Ecolab USA, Inc. (Wilmington, Delaware, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat G. Hasselblatt ja V. Töbelmann)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: L. Rampini)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 5.9.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 1704/2012-2), joka koskee sanamerkin GREASECUTTER Euroopan yhteisön nimeävää kansainvälistä rekisteröintiä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Ecolab USA, Inc. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 24, 25.1.2014.


title: Asia F-3/08: Kanne 3.1.2008 — Marcuccio v. komissio

text:
               8.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 64/68

         Kanne 3.1.2008 — Marcuccio v. komissio
   (Asia F-3/08)
   (2008/C 64/112)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: asianajaja G. Cipressa)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Oikeusriidan kohde ja kuvaus
   Kanne vastaajan hylkäävästä päätöksestä, joka koski kantajan pyyntöä saada hänelle osoitettu, englanniksi laadittu kirjelmä italiankielisenä käännöksenä
   Vaatimukset

               —

               15.2.2007 päivätty kirjelmä RELEX.K7/PL/dg D(2007)502497 on kumottava

               —

               missä tahansa muodossa tehty vastaajan päätös, jolla hylättiin kantajan 27.1.2007 nimittävälle viranomaiselle esittämä pyyntö, on kumottava

               —

               missä tahansa muodossa tehty päätös, jolla hylättiin kantajan 26.5.2007 nimittävälle viranomaiselle tekemä valitus, on kumottava tarvittavin osin

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan kantajalle korvausta vahingoista, jotka ovat aiheutuneet niistä toimista, joiden kumoamista vaaditaan, 1 000 euroa taikka tätä suurempi tai pienempi määrä, jonka tuomioistuin katsoo oikeaksi tai oikeudenmukaiseksi

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-226/01: Euroopan yhteisöjen komission 6.6.2001 Tanskan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
C 212/18                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       28.7.2001
Javier Reyna González del Vallen 28.2.2001 tekemä vali-                        myös tilanteeseen, jossa yhteisön oikeuden kanssa toden-
tus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-                           näköisesti ristiriidassa olevan viranomaistoiminnan yh-
mioistuimen ensimmäisen jaoston asiassa T-130/00, Javier                        teydessä on kyse jonkin jäsenvaltion ylemmän oikeusas-
Reyna González del Valle vastaan Euroopan yhteisöjen                           teen eli kuten nyt tarkasteltavassa asiassa Verwaltungsge-
        komissio, 28.2.2001 antamasta määräyksestä                              richtshofin oikeuskäytännöstä?
                                                                          2.    Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
                          (Asia C-219/01 P)
                                                                                Onko yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö, jonka
                                                                                mukaan kukin jäsenvaltio päättää itse oman oikeusjärjes-
                           (2001/C 212/31)                                      tyksensä mukaisesti, mikä tuomioistuin on toimivaltainen
                                                                                ratkaisemaan oikeusriitoja, joissa on kyse yksittäisistä
Javier Reyna González del Valle on valittanut 28.5.2001                        yhteisön oikeuteen perustuvista oikeuksista (ks. mm.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen                         asia C-54/96, tuomio 17.9.1997), sovellettavissa myös
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ensimmäisen jaos-                       tilanteeseen, jossa yhteisön oikeuden kanssa todennäköi-
ton asiassa T-130/00, Javier Reyna González del Valle vastaan                  sesti ristiriidassa olevan viranomaistoiminnan yhteydessä
Euroopan yhteisöjen komissio, 28.2.2001 antamasta määräyk-                      on kyse jonkin jäsenvaltion ylemmän oikeusasteen, kuten
sestä. Valittajan edustaja on abogado J. M. Valoria de Arana.                   nyt tarkasteltavassa asiassa Verwaltungsgerichtshofin,
                                                                                tuomiosta?
Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                            3.    Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
–     kumoaa valituksenalaisen määräyksen kokonaisuudes-                        Onko edellä esitetyssä Verwaltungsgerichtshofin tuo-
      saan ja                                                                   miossa hyväksytty lähestymistapa, jonka mukaan erityisi-
                                                                                kälisä on eräänlainen kannustuslisä, ristiriidassa yhteisön
–     hyväksyy kaikki valittajan ensimmäisessä oikeusasteessa                   oikeuden jonkin suoraan sovellettavan oikeusnormin,
      esittämät vaatimukset.                                                    erityisesti EY:n perustamissopimuksen 48 artiklassa tar-
                                                                                koitetun syrjintäkiellon, sekä asiaa koskevan ja vakiintu-
                                                                                neen yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                             kanssa?
                                                                          4.    Jos kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi:
Vaikka Euroopan yhteisöjen henkilöstösääntöjen 90 ja 91 ar-
tiklassa ei erotella ehdottomiamitättömyysperusteita tavan-                     Pidetäänkö tällaisena yhteisön oikeuden suoraan sovellet-
omaisistapätemättömyysperusteista, tämä ei kuitenkaan mer-                      tavana oikeusnormina säännöstä, jonka nojalla pääasian
kitse sitä, että tointa, jota rasittaa ehdoton mitättömyysperuste,              oikeudenkäynnissä kantajana olevalle asianosaiselle syn-
koskisivat aina kyseisissä artikloissa määrätyt määräajat.                      tyy jokin subjektiivinen oikeus?
                                                                          5.    Jos neljänteen kysymykseen vastataan myöntävästi:
                                                                                Onko yhteisöjen tuomioistuimella ennakkoratkaisupyyn-
                                                                                nön sisällön perusteella kaikki tarvittavat tiedot sen
                                                                                arvioimiseksi, onko Verwaltungsgerichthof ylittänyt sel-
                                                                                västi ja huomattavalla tavalla harkintavaltansa pääasian
                                                                                oikeudenkäynnissä, vai jättääkö yhteisöjen tuomioistuin
Landesgericht für Zivilrechtssachen Wienin 7.5.2001 te-                         tämän asian itävaltalaisen tuomioistuimen ratkaistavaksi?
kemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
     asiassa Gerhard Köbler vastaan Itävallan tasavalta
                           (Asia C-224/01)
                           (2001/C 212/32)
                                                                          Euroopan yhteisöjen komission 6.6.2001 Tanskan kunin-
Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien on pyytänyt                                      gaskuntaa vastaan nostama kanne
7.5.2001 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen
tuomioistuimen kirjaamoon 6.6.2001, Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Gerhard Köbler                                             (Asia C-226/01)
vastaan Itävallan tasavalta seuraaviin kysymyksiin:
                                                                                (2001/C 212/33)
1.    Onko yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö, jonka
      mukaan yhteisön oikeuden rikkomisesta johtuvan valtion
      vahingonkorvausvastuun syntymisen kannalta merkitystä               Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 6.6.2001 Euroo-
      ei ole sillä, mikä kyseisen jäsenvaltion viranomainen on            pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Tanskan kuningas-
      toiminut yhteisön oikeuden vastaisesti (ks. mm. asiat               kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on Hans Støvlbæk,
      C-46/93 ja C-48/93, tuomio 5.3.1996), sovellettavissaa              prosessiosoite Luxemburgissa.
 ---pagebreak--- 28.7.2001                FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 212/19
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                               Euroopan yhteisöjen komission 7.6.2001 Espanjan kunin-
                                                                                gaskuntaa vastaan nostama kanne
–     toteaa EY 226 artiklan mukaisesti, että koska Tanskan
      kuningaskunta ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä                                     (Asia C-227/01)
      sen varmistamiseksi, että uimaveden laatu vastaa direktii-
      vissä 76/160/ETY (1) säädettyjä raja-arvoja, ja koska se ei
      ole noudattanut näytteenoton vähimmäistiheyttä koske-                                          (2001/C 212/34)
      via direktiivin säännöksiä, se on jättänyt noudattamatta
      uimaveden laadusta annetun direktiivin 76/160/ETY 4 ar-
      tiklan 1 kohdan ja 6 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoit-             Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 7.6.2001 Euroo-
      teitaan                                                              pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningas-
                                                                           kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on Gregorio Valero,
                                                                           prosessiosoite Luxemburgissa c/o Gérard Berscheid, Centre
–     velvoittaa Tanskan kuningaskunnan korvaamaan oikeu-                  Wagner C 254.
      denkäyntikulut.
                                                                           Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                           –     toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut
                                                                                tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövai-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                              kutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 anne-
                                                                                tun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (1) 2 ja 3 artiklan,
                                                                                5 artiklan 2 kohdan sekä 6 artiklan 2 kohdan mukaisia
                                                                                velvoitteitaan, koska se ei ole arvioinut ”Proyecto de
–     Direktiivin 4 artiklan 1 kohta, luettuna yhdessä 3 artiklan                lı́nea Valencia Tarragona, tramo Las Palmas-Oropesa.
      ja 5 artiklan 1 kohdan kanssa: Direktiivissä velvoitetaan                  Plataforma” -nimisen hankkeen (Valencia Tarragona
      jäsenvaltiot toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet tietyn                  -linjaa osuudella Las Palmas-Oropesa koskeva hanke)
      tavoitteen       saavuttamiseksi        määräajassa   (ennen               ympäristövaikutuksia; tämä hanke sisältyy ”Corredor del
      10.12.1985), eikä jäsenvaltio voi direktiivissä säädettyjä                 Mediterráneo” -nimellä tunnettuun hankkeeseen (Välime-
      poikkeuksia lukuun ottamatta vedota erityisiin olosuhtei-                  renkäytävä),
      siin perusteena tämän velvollisuuden noudattamatta jättä-
      miselle. Tästä seuraa, että Tanska ei vedota siihen, että            –     velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
      direktiivin täytäntöönpanon kannalta on riittävää, että se                 denkäyntikulut.
      on toteuttanut tätä tarkoittavia toimenpiteitä. Tanska ei
      voi myöskään vedota 5 artiklan 2 kohtaan vastaavuuspro-
      sentin ”satunnaisten ylitysten” korjaamiseksi viittaamalla
      eläinten tai rankkasateiden aiheuttamaan pilaantumiseen,             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      koska näitä olosuhteita, joita ei ole mitenkään dokumen-
      toitu, ei voida pitää poikkeuksellisina sääoloina.
                                                                           Direktiivin 85/337/ETY noudattamatta jättäminen rautatie-
                                                                           hankkeen valmistelussa: hankkeen yhteydessä ei ole toteutettu
–     Direktiivin 6 artiklan mukaisen velvollisuuden noudatta-             direktiivissä vahvistettua ympäristövaikutusten tarkasteluohjel-
      matta jättäminen. Komissio myöntää, että direktiivissä               maa, joka on pakollinen silloin, kun on kyse hankkeesta, jota
      säädetään mahdollisuudesta vähentää näytteenoton mää-                tarkoitetaan liitteessä I olevassa 7 kohdassa, johon direktiivin
      rää. Kuitenkin yhdestätoista sellaisesta uintialueesta, joi-         4 artiklan 1 kohdassa viitataan. Nyt esillä olevan kanteen
      den osalta komissio on pyytänyt lisätietoja, Tanska on               kohteena oleva rautatieosuus merkitsee kaukoliikenteeseen
      ainoastaan todennut, että Tanskan lainsäädäntöä, jonka               tarkoitetun rautatien rakentamista ainakin kahdessa merkityk-
      mukaan näytteenottoa voidaan vähentää kertoimella                    sessä: se merkitsee toisen radan rakentamista olemassa olevan
      kaksi eli kymmenestä viiteen, jos uimaveden laatu on                 rautatien viereen ja uuden rataosuuden rakentamista Benicassi-
      kahtena peräkkäisenä uimakautena ollut direktiivissä sää-            min kunnan alueelle. Komission mielestä se, että Benicassimin
      dettyä parempi, on sovellettu kolmessa tapauksessa.                  yleiskaavan osalta on tarkasteltu ympäristövaikutuksia, ei
                                                                           vapauta Espanjan hallitusta arvioimasta tämän kanteen kohtee-
                                                                           na olevan rautatiehankkeen ympäristövaikutuksia. Ottaen huo-
                                                                           mioon ne vähäiset yksityiskohdat, joihin kyseisessä suunnitel-
                                                                           massa viitataan Las Palmas-Oropesa -rautatieosuuden osalta ja
(1) Uimaveden laadusta 5 päivänä joulukuuta 1975 annettu neuvos-           hankkeen ympäristövaikutuksia koskevien selvitysten puuttu-
    ton direktiivi 76/160/ETY (EYVL L 31, s. 1).                           misen, ympäristövaikutuksia koskeva erityismenettely on vält-
                                                                           tämätön direktiivin 85/337/ETY mukaisten velvoitteiden nou-
                                                                           dattamiseksi.
                                                                           Lopuksi komissio katsoo, että rakennushankkeen muutoksen
                                                                           nro 3 laatimisvaiheessa valmisteltua ympäristövaikutuksia kos-
                                                                           kevaa tutkimusta ei ole toteutettu direktiivin 85/337/ETY


title: Asia T-142/13: Kanne 13.3.2013 — Jinko Solar ym. v. parlamentti ym.

text:
               27.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/23

         Kanne 13.3.2013 — Jinko Solar ym. v. parlamentti ym.
   (Asia T-142/13)
   2013/C 123/39
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Jinko Solar Co. Ltd (Shangrao, Kiina), Zhejiang Jinko Solar Co. Ltd (Haining, Kiina), Jiangxi Jinko Photovoltaic Materials Co. Ltd (Shangrao), Jinko Solar Import and Export Co. Ltd (Shangrao, Kiina) ja Zhejiang Jinko Trading Co. Ltd (Haining) (edustajat: asianajajat K. Adamantopoulos ja J. Cornelis)

      Vastaajat: Euroopan parlamentti, Euroopan komissio ja Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 muuttamisesta 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1168/2012 (EUVL L 344, s. 1) siltä osin kuin sitä sovellettiin kantajiin

               —

               kumoamaan komission 3.1.2013 tekemän päätöksen, jossa se kieltäytyi tutkimasta markkinataloudessa toimivan yrityksen asemaa koskevia kantajien hakemuksia, ja

               —

               velvoittamaan vastaajat korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat yhteen kanneperusteeseen, joka perustuu siihen, että asetuksella (EU) N:o 1168/2012, sellaisena kuin komissio sovelsi sitä kantajiin 3.1.2013 tekemässään päätöksessä, ja 3.1.2013 tehdyllä päätöksellä, jossa todettiin, ettei komissio tutki markkinataloudessa toimivan yrityksen asemaa koskevia kantajien hakemuksia, loukataan kantajien perusteltua luottamusta ja niitä sovelletaan ilman päteviä perusteita taannehtivasti kantajien vahingoksi. Tämän seurauksena asetuksella (EU) N:o 1168/2012, sellaisena kuin komissio sovelsi sitä kantajiin 3.1.2013 tekemässään päätöksessä, ja 3.1.2013 tehdyllä päätöksellä loukataan selvästi oikeusvarmuuden ja vilpittömän mielen perusperiaatteita.


title: Asian C-45/02 poistaminen rekisteristä

text:
7.12.2002              FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    C 305/19
         Asian C-124/01 ( 1) poistaminen rekisteristä                         Asian C-45/02 (1) poistaminen rekisteristä
                        (2002/C 305/36)                                                     (2002/C 305/39)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 20.9.2002            Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 10.7.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-      antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-124/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian      tu asia C-45/02, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Portu-
tasavalta.                                                          galin tasavalta.
( 1) EYVL C 161, 2.6.2001.                                          (1 ) EYVL C 97, 20.4.2002.
         Asian C-150/01 ( 1) poistaminen rekisteristä
                                                                              Asian C-70/02 (1) poistaminen rekisteristä
                        (2002/C 305/37)
                                                                                (2002/C 305/40)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 30.9.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-      Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 20.9.2002
tu asia C-150/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan              antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
Ranskan tasavalta.                                                  tu asia C-70/02, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian
                                                                    tasavalta.
( 1) EYVL C 173, 16.6.2001.
                                                                    (1 ) EYVL C 109, 4.5.2002.
         Asian C-443/01 ( 1) poistaminen rekisteristä
                                                                             Asian C-221/02 ( 1) poistaminen rekisteristä
                        (2002/C 305/38)
                                                                                (2002/C 305/41)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 28.8.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-443/01 (Vestre Landstretin esittämä ennakkoratkaisu-      Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 25.9.2002
pyyntö), Poul Nørgaard vastaan Skatteministeriet.                   antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                    tu asia C-221/02, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                    Ranskan tasavalta.
( 1) EYVL C 31, 2.2.2002.
                                                                    (1 ) EYVL C 180, 27.7.2002.


title: Asia C-262/07 P: Valitus, jonka Tokai Europe GmbH on tehnyt 1.6.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-183/04, Tokai Europe GmbH v. Euroopan yhteisöjen komissio, 19.3.2007 antamasta määräyksestä

text:
               21.7.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 170/16

         Valitus, jonka Tokai Europe GmbH on tehnyt 1.6.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-183/04, Tokai Europe GmbH v. Euroopan yhteisöjen komissio, 19.3.2007 antamasta määräyksestä
   (Asia C-262/07 P)
   (2007/C 170/30)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Valittaja: Tokai Europe GmbH (edustaja: Rechtsanwalt G. Kroemer)

      Muut osapuolet: Euroopan yhteisöjen komissio
   Kantajan vaatimukset

               —

               Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 19.3.2007 asiassa T-183/04 (1) antama määräys on kumottava ja valitus on hyväksyttävä

               —

               toissijaisesti, 1 kohdassa mainittu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys on kumottava ja asia on palautettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen asiaratkaisun tekemistä varten,

               —

               vastapuoli on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja esittää valituksessaan seuraavia väitteitä, joiden mukaan valituksenalaisella määräyksellä on rikottu yhteisön oikeuden menettelyoikeudellisia säännöksiä siten, että sen etuja on heikennetty ja siten, että rikkomukset ovat myös tosiasiallisesti vaikuttaneet valituksenalaisen määräyksen sisältöön. Ne koskevat oikeutta tulla kuulluksi ja selvittämistoimia.
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi, että vastapuolen väite, jonka mukaan kannetta ei voida ottaa tutkittavaksi, käsitellään asiakysymyksen yhteydessä. Sen jälkeen, kun vastapuoli oli antanut vastineensa, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätti kirjallisen käsittelyn ilmoitukseen, jonka mukaan suullisen käsittelyn ajankohta ilmoitetaan osapuolille myöhemmin. Valittaja oli tämän vuoksi luottaen suullisen käsittelyn pitämiseen ja etenkin ottaen huomioon tuomioistuimen päätöksen tutkimatta jättämistä koskevasta väitteestä luopunut esittämästä tuomioistuimen työjärjestyksen 47 artiklan 1 kohdan mukaista perusteltua pyyntöä asiakirja-aineiston täydentämisestä. Aikaisemmasta ilmoituksesta huolimatta tuomioistuin antoi valituksenalaisen määräyksen ilman suullista käsittelyä.
   Valittaja oli olettanut, että se voisi vielä ilmoitetussa suullisessa käsittelyssä esittää perusteluja siitä, että markkinoilla ei ole tuotteita, jotka voidaan rinnastaa japanilaisen emoyhtiön Hongkongissa ja Meksikossa sijaitseville valmistajille toimittamiin pieniin metallirenkaisiin. Valittajan tarkoituksena oli selventää vielä kertaalleen, että kyseessä olevat pienet metallirenkaat eivät vielä ole ”kitkapyöriä”, kuten vastapuoli oli virheellisesti esittänyt vastineessaan. Valittaja halusi lisäksi suullisessa käsittelyssä esittää, että riitautetussa luokittelua koskevassa asetuksessa mainitut pienet metallirenkaat voivat olla vain sen Japanissa sijaitsevan emoyhtiön valmistamia ja että näin ollen ei ole kyse tyypiltään yleisistä pienistä metallirenkaista, kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi valituksenalaisessa määräyksessä. Valittajan tarkoituksena oli lisäksi väittää komission kannan vastaisesti, että se ei ole ainoa Tokai-savukkeensytyttimien maahantuoja.
   Kuten valituksenalaisesta määräyksestä ilmenee, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin noudatti komission vastineessaan esittämää kantaa kanteen tutkittavaksi ottamisesta, eikä se antanut ilmoituksensa vastaisesti valittajalle tilaisuutta asettaa suullisessa käsittelyssä vastapuolen esittämiä tosiseikkoja kyseenalaisiksi. Valittaja katsoo, että tällöin on loukattu sen oikeutta tulla kuulluksi.
   Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimella on velvollisuus selvittää tosiseikat. Velvollisuus ei rajoitu vain siihen, että tuomioistuin tekee vireillä olevassa menettelyssä tämän selvityksen pelkästään osapuolten selvittämistoimia koskevien pyyntöjen ja pelkästään niiden esittämien todisteiden perusteella. Tämän vuoksi se ei vain voi toimia oma-aloitteisesti, vaan sillä on velvollisuus toimia, kun sitä vaaditaan. Näin ollen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimella olisi ollut velvollisuus selvittää kantajan kirjelmien perusteena olevat tosiseikat ja vaatia vastaavilla määräyksillä osapuolia esittämään merkityksellisiä asiakirjoja ja todisteita. Koska näin ei ole tapahtunut, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rikkonut työjärjestyksensä 64 artiklan 3 kohdan d alakohtaa.

      (1)  Ei julkaistu.


title: Asia T-95/17: Kanne 13.2.2017 – King.com v. EUIPO – TeamLava (näyttöruudun näkymä ja kuvakkeet)

text:
               10.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/45

         Kanne 13.2.2017 – King.com v. EUIPO – TeamLava (näyttöruudun näkymä ja kuvakkeet)
   (Asia T-95/17)
   (2017/C 112/62)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: King.com Ltd (St. Julians, Malta) (edustajat: M. Hawkins, solicitor, ja asianajaja T. Dolde)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: TeamLava LLC (Redwood City, Kalifornia, Yhdysvallat)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen malli: EU-tavaramerkki nro 2216416-0054

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n kolmannen valituslautakunnan 1.12.2016 asiassa R 1947/2015-3 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n ja valituslautakunnan muun osapuolen, mikäli se toimii väliintulijana tässä asiassa, korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperuste

               —

               Asetuksen N:o 6/2002 25 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, luettuna yhdessä 5, 6 ja 7 artiklan kanssa, on rikottu.


               4.4.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/1

         (2009/C 82/01)
   Tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan unionin virallinen lehti

         EUVL C 69, 21.3.2009

   Luettelo aiemmista julkaisuista

      EUVL C 55, 7.3.2009

      EUVL C 44, 21.2.2009

      EUVL C 32, 7.2.2009

      EUVL C 19, 24.1.2009

      EUVL C 6, 10.1.2009

      EUVL C 327, 20.12.2008

   Nämä tekstit ovat saatavilla:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Asia C-196/11 P: Valitus, jonka Formula One Licensing BV on tehnyt 27.4.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-10/09, Formula One Licensing BV v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Global Sports Media Ltd, 17.2.2011 antamasta tuomiosta

text:
               18.6.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 179/13

         Valitus, jonka Formula One Licensing BV on tehnyt 27.4.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-10/09, Formula One Licensing BV v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Global Sports Media Ltd, 17.2.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia C-196/11 P)
   2011/C 179/25
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Formula One Licensing BV (edustajat: Rechtsanwältin K. Sandberg ja Rechtsanwältin B. Klingberg)

      Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), Global Sports Media Ltd

      Vaatimukset

               —

               Valituksenalainen tuomio on kumottava

               —

               valittajan vaatimus SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 16.10.2008 asiassa R 7/2008-1 tekemän päätöksen kumoamisesta on hyväksyttävä tai vaihtoehtoisesti asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen, ja

               —

               SMHV ja väliintulija on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan valittajan oikeudenkäyntikulut sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että valitusmenettelyssä.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja väittää, että unionin oikeutta on rikottu, koska asetuksen N:o 40/94 (1) (nykyisin asetus N:o 207/09) 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 8 artiklan 5 kohtaa on sovellettu virheellisesti seuraavilla perusteilla:

               1)

               Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa seuraavasti:

                           1.1

                           Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se arvioi merkin ”F 1” erottamiskykyä. Ensiksi unionin yleinen tuomioistuin loukkasi vakiintuneen oikeuskäytännön mukaista sääntöä siitä, että tavaramerkin erottamiskykyä on arvioitava tavaramerkin kattamiin konkreettisiin tavaroihin ja palveluihin nähden. Toiseksi toteamukset perustuivat tosiseikkojen vääristelyyn. Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin ei soveltanut vakiintuneen oikeuskäytännön mukaista sääntöä siitä, että tavaramerkin erottamiskyky voidaan saavuttaa myös sen tuloksena, että sitä käytetään toisen rekisteröidyn tavaramerkin osana. Neljänneksi valittaja väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen toteamukset tältä osin johtivat todellisuudessa sen tavanomaisessa kirjoitusasussa rekisteröityjen tavaramerkkien ”F 1” lainvastaiseen mitätöimiseen.

                           1.2

                           Unionin yleinen tuomioistuin katsoi valittajan mukaan oikeudellisesti virheellisesti, ettei ole olemassa asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua sekaannusvaaraa väitteentekijän tavaramerkkiin ”F 1”, tavanomaisessa kirjoitusasussa, tai väitteentekijän logoon ”F 1 Formula 1” nähden. Ensiksi se ei ottanut huomioon sitä relevanttia seikkaa, että tavarat ja palvelut ovat samoja tai hyvin samankaltaisia, vaikka se itse totesi, että merkit ovat huomattavan samankaltaisia. Toiseksi se keskittyi tarkastelemaan osan ”F 1” erottamiskykyä ja jätti ottamatta huomioon vakiintuneen oikeuskäytännön mukaisia muita relevantteja seikkoja. Kolmanneksi se ei ottanut merkkien samankaltaisuutta arvioidessaan huomioon niiden yhdenmukaisuuden astetta.

               2)

               Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 5 kohtaa seuraavasti:

                           2.1

                           Unionin yleinen tuomioistuin jätti virheellisesti ottamatta huomioon valittajan tavaramerkkien ”F 1”, tavanomaisessa kirjoitusasussa, laajan tunnettuuden.

                           2.2

                           Unionin yleinen tuomioistuin arvioi lisäksi oikeudellisesti virheellisesti merkkien samankaltaisuutta väitteentekijän logon ”F1 Formula 1” osalta, koska se katsoi virheellisesti, ettei osa ”F 1” ole erottamiskykyinen.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, s. 1).


title: Asia F-39/08: Kanne 31.3.2008 — Lebedef v. komissio

text:
               21.6.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 158/27

         Kanne 31.3.2008 — Lebedef v. komissio
   (Asia F-39/08)
   (2008/C 158/49)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja F. Frabetti)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Oikeusriidan kohde ja kuvaus
   Niiden useiden päätösten kumoaminen, jotka koskevat 32 päivän vähentämistä kantajalle vuoden 2007 osalta kertyvistä lomaoikeuksista
   Vaatimukset

               —

               On kumottava 29.5.2007, 20.6.2007, 28.6.2007 ja 6.7.2007 tehdyt päätökset sekä 26.7.2007 tehdyt kaksi päätöstä ja 2.8.2007 tehty päätös 32 päivän vähentämisestä kantajalle vuoden 2007 osalta kertyvistä lomaoikeuksista

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-50/06: Kanne  17.2.2006  — Irlanti v. komissio

text:
               8.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/40

         Kanne 17.2.2006 — Irlanti v. komissio
   (Asia T-50/06)
   (2006/C 86/79)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Irlanti (asiamiehet: D. O'Hagan, barrister P. McGarry)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               komission 7.12.2005 tekemä päätös C[2005] 4436 lopullinen on kumottava perustamissopimuksen 230 artiklan nojalla kokonaan tai osittain siltä osin kuin se koskee Irlannin soveltamaa Shannonin alueen alumiinioksidituotannossa polttoaineena käytettyjen kivennäisöljyjen valmisteveroja koskevaa vapautusta;

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut tästä oikeudenkäynnistä.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Vuonna 1970 Aughinishin aloitteentekijöille annettiin sitoumus alumiinioksidin tuotannossa polttoaineena käytettävän öljyn tullivapaudesta silloin Shannoniin, Irlantiin suunnitteilla olleen tehtaan osalta. Vuonna 1983 Aughinishissa sijaitseva tehdas otettiin käyttöön ja Irlannin viranomaiset ilmoittivat komissiolle, että se aikoi panna täytäntöön valmisteveroja koskevaa vapautusta koskevan sitoumuksen. Kantaja toteaa, että lisäksi vapautukselle annettiin lupa sittemmin tehdyillä neuvoston päätöksillä (1). Vuonna 2000 komissio otti esiin valtiontukea koskevan asian, mikä johti muodollisen tutkimuksen aloittamiseen ja lopulta riidanalaisen päätöksen tekemiseen.
   Kanteensa tueksi kantaja esittää, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on katsonut, että kyseessä oleva tuki on uusi tuki eikä voimassa oleva tuki.
   Kantajan mukaan vaikka tuki olisi uusi tuki ja siitä olisi pitänyt ilmoittaa täytäntöönpanon yhteydessä vuonna 1983, komissio myöntää, että tuki ilmoitettiin ajoissa. Se, että komissio ei tehnyt mitään päätöstä itse määräämiensä ajanjaksojen kuluessa, teki kyseessä olevasta tuesta voimassa olevan tuen. Toissijaisesti komissio piti tukea olemassa olevana tukena kaikkina merkityksellisinä aikoina, ja sen vuonna 1992 antama varaukseton lausunto vahvistaa, että asia on näin.
   Lisäksi asetuksen N:o 659/1999 (2) 15 artiklan, luettuna yhdessä 1 artiklan b alakohdan iv alakohdan kanssa, nojalla tuki on voimassa oleva tuki ja komission käyttöön ottamat tukien valvontaan liittyvät menettelyt ovat virheellisiä, koska tuki on ollut voimassa yli kymmenen vuoden ajan ja mainitussa artiklassa säädetty vanhentumisaika on päättynyt.
   Ensimmäiseen perusteeseen liittyen kantaja väittää myös, että tuki oli sellaisten oikeudellisesti sitovien sitoumusten kohteena, joita Irlannin viranomaiset olivat tehneet ennen Irlannin liittymistä yhteisöön vuonna 1973. Kantajan mukaan tuki olisi pitänyt katsoa voimassa olevaksi tueksi jo pelkästään tästä syystä.
   Kantaja esittää lisäperusteena, että päätöksellä loukataan oikeusvarmuuden periaatetta tilanteessa, jossa se on ristiriidassa komission ehdotuksen perusteella tehdyn yksimielisen neuvoston päätöksen kanssa. Päätös on myös välittömästi ristiriidassa kivennäisöljyjen valmisteverojen määrien lähentämistä koskevan direktiivin 92/81/ETY (3) 8 artiklan 5 kohdan kanssa, jossa edellytetään, että komissio tekee epärehellisen kilpailun tai sisämarkkinoiden toiminnan vääristymisen vuoksi ehdotukset, jotka neuvosto hyväksyy yksimielisesti.
   Lisäksi komissio on väitetysti loukannut luottamuksensuojan periaatetta ainakin kyseessä olevan valtiontuen saajan osalta, koska komissio on nimenomaisesti antanut luvan poikkeukselle 31.12.2006 saakka.
   Lopuksi väitetään, että komissio on loukannut oikeusvaltion perusperiaatetta ja käyttänyt väärin toimivaltaansa menettelyllään, mukaan lukien sillä, että riidanalaisen päätöksen tekeminen on viivästynyt, kun otetaan huomioon erityisesti se, että kyseinen tuki ilmoitettiin sille ensin vuonna 1983. Lisäksi komissio on rikkonut direktiivissä 92/81/ETY olevia menettelyjä ja antanut julkisia lausuntoja kyseessä olevasta tukijärjestelmästä. Näin ollen menettelynsä vuoksi komissio ei missään tapauksessa voi määrätä tukea takaisin perittäväksi.

      (1)  Luvan antamisesta jäsenvaltioille direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti jatkaa erityistarkoituksiin käytettävien kivennäisöljyjen valmisteveroja koskevien voimassa olevien alennusten tai vapautusten soveltamista 19 päivänä lokakuuta 1992 tehty neuvoston päätös 92/510/ETY (EYVL L 316, s. 16) ja muut sittemmin tehdyt päätökset.

      (2)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1).

      (3)  Kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19 päivänä lokakuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/81/ETY (EYVL L 316, s. 12).


title: Tuomioistuimen määräys, annettu 31 päivänä maaliskuuta 2016, asiassa E-4/15 – Islannin rahoituspalveluyhdistys (Samtök fjármálafyrirtækja) vastaan EFTAn valvontaviranomainen (EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen kumoamiseksi nostettu kanne – Valtiontuki – Asiavaltuus – Yhdistysmuoto)

text:
               2.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 33/6

         TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
   annettu 31 päivänä maaliskuuta 2016,
   asiassa E-4/15
   Islannin rahoituspalveluyhdistys (Samtök fjármálafyrirtækja) vastaan EFTAn valvontaviranomainen
   (EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen kumoamiseksi nostettu kanne – Valtiontuki – Asiavaltuus – Yhdistysmuoto)
   (2017/C 33/05)
   Asiassa E-4/15 Islannin rahoituspalveluyhdistys (Samtök fjármálafyrirtækja) vastaan EFTAn valvontaviranomainen on esitetty kumoamiskanne, joka koskee EFTAn valvontaviranomaisen 16 päivänä heinäkuuta 2014 antamaa päätöstä N:o 298/14/KOL, annettu tiedoksi EUVLssä C 400, 13.11.2014, s. 13, ja ETA-täydennysosassa N:o 66, 13.11.2014, s. 1, jäljempänä ’valituksen kohteena oleva päätös’, lopettaa Islannin asuntorahoitusrahastolle (Íbúðalánasjóður) myönnettyä voimassa olevaa tukea koskevan asian käsittely. EFTAn tuomioistuin toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti ja esittelevä tuomari, ja tuomarit Per Christiansen ja Páll Hreinsson, antoi 31 päivänä maaliskuuta 2016 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

               1.

               kanne jätetään tutkimatta;

               2.

               Islannin rahoituspalveluyhdistys (Samtök fjármálafyrirtækja) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan EFTAn valvontaviranomaisen oikeudenkäyntikulut;

               3.

               Islannin hallitus vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.


title: Asia T-344/07: Kanne 10.9.2007 — O2 (Germany) v. SMHV (Homezone)

text:
               10.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/60

         Kanne 10.9.2007 — O2 (Germany) v. SMHV (Homezone)
   (Asia T-344/07)
   (2007/C 269/108)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: O2 (Germany) GmbH (München, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Fottner ja M. Müller)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)
   Vaatimukset

               —

               SMHV:n neljännen valituslautakunnan 5.7.2007 valitusasiassa R 1583/2006-4 tekemä päätös on kumottava siltä osin kuin hakemus on hylätty.

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”Homezone” luokkiin 9, 38 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten (hakemus N:o 4 677 506)

      Tutkijan päätös: Hakemuksen osittainen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan sekä 7 artiklan 3 kohdan rikkominen

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).


title: Asia F-29/10: Virkamiestuomioistuimen määräys 21.12.2010 — Lorenzo v. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea

text:
               12.2.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/16

         Virkamiestuomioistuimen määräys 21.12.2010 — Lorenzo v. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea
   (Asia F-29/10) (1)

   2011/C 46/30
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu virkamiestuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 179, 3.7.2010, s. 59.


title: Asia C-265/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Social n o 2 de Terrassa (Espanja) on esittänyt 15.5.2013 — Emiliano Torralbo Marcos v. Korota S.A. ja Fondo de Garantía Salarial

text:
               20.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 207/29

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa (Espanja) on esittänyt 15.5.2013 — Emiliano Torralbo Marcos v. Korota S.A. ja Fondo de Garantía Salarial
   (Asia C-265/13)
   2013/C 207/47
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Emiliano Torralbo Marcos

      Vastapuolet: Korota S.A. ja Fondo de Garantía Salarial

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Ovatko lainkäyttöelinten sekä oikeustoksikologian ja teknisen rikostutkinnan laitoksen suoritteista perittävistä maksuista 20.11.2012 annetun lain 10/2012 1 §, 2 §:n f kohta, 3 §:n 1 momentti, 4 §:n 2 momentin a kohta, 4 §:n 3 momentti, 5 §:n 3 momentti, 6 ja 7 § ja 8 §:n 1 ja 2 momentti ristiriidassa Euroopan unionin perusoikeuskirjan (1) 47 artiklan kanssa, koska kyseisten säännösten mukaan kansallinen tuomioistuin ei voi a) mukauttaa oikeudenkäyntimaksuja eikä arvioida niiden oikeasuhteisuutta (huomioimalla valtion perusteet maksun asettamiselle ja sen, rajoittaako maksun määrä kohtuuttomasti oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan) maksuvapautuksen määräämiseksi, b) ottaa huomioon unionin oikeuden tehokkaan soveltamisen periaatetta ja c) arvioida asian merkitystä asianosaisille asian erityisolosuhteiden perusteella, kun otetaan huomioon, ettei valitusta oteta käsiteltäväksi, jollei maksua ole suoritettu?

               2)

               Ovatko lainkäyttöelinten sekä oikeustoksikologian ja teknisen rikostutkinnan laitoksen suoritteista perittävistä maksuista 20.11.2012 annetun lain 10/2012 1 §, 2 §:n f kohta, 3 §:n 1 momentti, 4 §:n 2 momentin a kohta, 4 §:n 3 momentti, 5 §:n 3 momentti, 6 ja 7 § ja 8 §:n 1 ja 2 momentti ristiriidassa Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, koska kyseisiä säännöksiä sovelletaan työoikeudellisten asioiden oikeudenkäynnin kaltaiseen erityismenettelyyn, jossa tavanomaisesti sovelletaan unionin oikeutta olennaisena osana tasapainoista taloudellista ja sosiaalista kehitystä unionissa?

               3)

               Voiko ennakkoratkaisua pyytävän tuomioistuimen kaltainen tuomioistuin jättää soveltamatta nyt riitautetun kaltaista säännöstöä, jonka mukaan kansallinen tuomioistuin ei voi a) mukauttaa oikeudenkäyntimaksuja eikä arvioida niiden oikeasuhteisuutta (huomioimalla valtion perusteet maksun asettamiselle ja sen, rajoittaako maksun määrä kohtuuttomasti oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan) maksuvapautuksen määräämiseksi, b) ottaa huomioon unionin oikeuden tehokkaan soveltamisen periaatetta ja c) arvioida asian merkitystä asianosaisille asian erityisolosuhteiden perusteella, kun otetaan huomioon, ettei valitusta oteta käsiteltäväksi, jollei maksua ole suoritettu?

      (1)  EYVL 2000, C 364, s. 1.


title: Asia T-118/12: Kanne 14.3.2012 — ANKO v. komissio

text:
               12.5.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 138/19

         Kanne 14.3.2012 — ANKO v. komissio
   (Asia T-118/12)
   2012/C 138/36
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: ANKO Anonymos Etairia Antiprosopeion Emporiou kai Viomichanias (Ateena, Kreikka) (edustaja: asianajaja V. Christianos)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että komissio on rikkonut sopimusvelvoitteitaan määrätessään, että kantajalle PERceptive Spaces promoting iNdependent Aging (PERSONA) -sopimuksen perusteella myönnetyn, 6 752,74 euron suuruisen tuen loppuosan maksaminen keskeytetään

               —

               velvoittamaan komission maksamaan kantajalle 6 752,74 euroa niistä menoista, joita kantajalle on aiheutunut PERSONA-hankkeen neljäntenä viitekautena, lisättynä sopimuksen liitteessä II olevan II.28 lausekkeen 7 kohdassa määrätyillä koroilla, tämän kanteen tiedoksiantopäivästä lukien

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Nyt käsiteltävä kanne koskee SEUT 272 artiklaan perustuvaa komission vastuuta, joka liittyy sopimukseen nro 045459, joka koskee PERceptive Spaces promoting iNdependent Aging (PERSONA) -nimistä hanketta.
   Kantaja väittää, että vaikka se on noudattanut sopimusvelvoitteitaan asianmukaisesti ja täysimääräisesti, komissio on keskeyttänyt ANKOlle tulevat maksut, ilman että sillä oli lupaa tähän ja edellä mainittujen sopimusmääräysten sekä luottamuksensuojan periaatteen vastaisesti. Tästä syystä ANKO vaatii, että komissio on velvoitettava maksamaan sille 6 752,74 euroa, lisättynä sopimuksen liitteessä II olevan II.28 lausekkeen 7 kohdassa määrätyillä koroilla.


title: Asia C-315/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 23.11.2006 (Giudice di pace di Monselicen (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Lidl Italia Srl v. Comune di Arcole (VR) (Direktiivi 2000/13/EY — Sellaisenaan kuluttajalle toimitettavien elintarvikkeiden merkinnät — Direktiivin 2, 3 ja 12 artiklasta johtuvien velvoitteiden ulottuvuus — Tiettyjen alkoholijuomien alkoholipitoisuuden pakollinen tilavuusprosentteina ilmaistu merkintä — Alkoholijuoma, joka on valmistettu muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, johon jälleenmyyjä on sijoittautunut — Amaro alle erbe — Todellinen alkoholipitoisuus, joka on alhaisempi kuin merkinnöissä mainitaan — Sallitun poikkeaman ylittyminen — Hallinnollinen sakkorangaistus — Jälleenmyyjän vastuu)

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/14

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 23.11.2006 (Giudice di pace di Monselicen (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Lidl Italia Srl v. Comune di Arcole (VR)
   (Asia C-315/05) (1)

   (Direktiivi 2000/13/EY - Sellaisenaan kuluttajalle toimitettavien elintarvikkeiden merkinnät - Direktiivin 2, 3 ja 12 artiklasta johtuvien velvoitteiden ulottuvuus - Tiettyjen alkoholijuomien alkoholipitoisuuden pakollinen tilavuusprosentteina ilmaistu merkintä - Alkoholijuoma, joka on valmistettu muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, johon jälleenmyyjä on sijoittautunut - ”Amaro alle erbe” - Todellinen alkoholipitoisuus, joka on alhaisempi kuin merkinnöissä mainitaan - Sallitun poikkeaman ylittyminen - Hallinnollinen sakkorangaistus - Jälleenmyyjän vastuu)
   (2006/C 331/23)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Giudice di pace di Monselice
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Lidl Italia Srl

      Vastaaja: Comune di Arcole (VR)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY (EYVL L 109, s. 29) tulkinta — Direktiivin 2, 3 ja 12 artiklassa säädettyjen velvollisuuksien ulottuvuus — Toisessa jäsenvaltiossa valmistettu ja pakattu alkoholijuoma, jonka alkoholipitoisuus on etikettiin merkittyä alhaisempi — ”Amaro alle erbe”
   Tuomiolauselma
   Myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.3.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13 2, 3/EY ja 12 artiklaa on tulkittava siten, että niiden vastainen ei ole pääasiassa kyseessä olevan kaltainen kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään mahdollisuudesta, että tässä jäsenvaltiossa sijaitsevan sellaisen alkoholijuoman jälleenmyyjän, joka on tarkoitettu toimitettavaksi sellaisenaan kyseisen direktiivin 1 artiklassa tarkoitetulla tavalla ja jonka on valmistanut toisessa jäsenvaltiossa sijaitseva toimija, voidaan katsoa olevan vastuussa viranomaisen toteamasta kyseisen kansallisen lainsäädännön rikkomisesta, joka muodostuu siitä, että valmistajan kyseisen tuotteen etiketissä tilavuusprosentteina ilmoittama alkoholipitoisuus on virheellinen, ja että tälle toimijalle määrätään näin ollen seuraamuksena hallinnollinen sakkorangaistus, vaikka tämä toimija on pelkän jälleenmyyjän ominaisuutensa vuoksi vain pitänyt tätä tuotetta kaupan sellaisena kuin valmistaja on sen sille toimittanut.

      (1)  EUVL C 281, 12.11.2005.


title: Asia C-560/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nejvyšší soud České republiky (Tšekki) on esittänyt 4.11.2016 – Michael Dědouch ym. v. Jihočeská plynárenská a.s. ja E.ON Czech Holding AG

text:
               23.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 22/12

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nejvyšší soud České republiky (Tšekki) on esittänyt 4.11.2016 – Michael Dědouch ym. v. Jihočeská plynárenská a.s. ja E.ON Czech Holding AG
   (Asia C-560/16)
   (2017/C 022/17)
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Nejvyšší soud České republiky

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Michael Dědouch, Petr Streitberg ja Pavel Suda

      Vastapuolet: Jihočeská plynárenská a.s. ja E.ON Czech Holding AG

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) (jäljempänä Bryssel I -asetus) 22 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että sen soveltamisalaan kuuluvat myös asiat, joissa tutkitaan sen vastikkeen kohtuullisuutta, joka enemmistöosakkaan on tarjottava vastasuorituksena sellaisten yhtiöosuuksien aiemmille omistajille, jotka siirrettiin sille julkisen osakeyhtiön yhtiökokouksessa muiden yhtiöosuuksien pakollisesta siirtämisestä kyseiselle enemmistöosakkaalle (mitä nimitetään myös vähemmistöosakkaiden osuuksien lunastamiseksi) tehdyn päätöksen seurauksena, kun julkisen osakeyhtiön yhtiökokouksessa hyväksytyssä päätöksessä määritetään kohtuullisen vastikkeen määrä ja kun oikeus erisuuruiseen vastikkeeseen annetaan tuomioistuimen ratkaisulla, joka sitoo enemmistöosakasta ja yhtiötä annetun oikeuden perusteen osalta myös yhtiöosuuksien muihin omistajiin nähden?

               2)

               Jos edelliseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko Bryssel I -asetuksen 5 artiklan 1 alakohdan a alakohtaa tulkittava siten, että sen soveltamisalaan kuuluvat myös asiat, joissa tutkitaan edellisessä kysymyksessä kuvatun vastikkeen kohtuullisuutta?

               3)

               Jos molempiin edellisiin kysymyksiin vastataan kieltävästi, onko Bryssel I -asetuksen 5 artiklan 3 alakohtaa tulkittava siten, että sen soveltamisalaan kuuluvat myös asiat, joissa tutkitaan ensimmäisessä kysymyksessä kuvatun vastikkeen kohtuullisuutta?

      (1)  EYVL 2001, L 12, s. 1.


title: Asia T-207/07: Kanne 7.6.2007 — Eurallumina SpA (Portoscuso, Italia) v. Euroopan yhteisöjen komissio

text:
               4.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 183/36

         Kanne 7.6.2007 — Eurallumina SpA (Portoscuso, Italia) v. Euroopan yhteisöjen komissio
   (Asia T-207/07)
   (2007/C 183/71)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Eurallumina SpA (Portoscuso, Italia) (edustajat: solicitor L. Martin Alegi, solicitor R. Denton ja solicitor E. Cormack)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Joko

                           —

                           riidanalainen päätös on kumottava kokonaisuudessaan; tai

                           —

                           on määrättävä, että neuvoston päätöksellä 2001/224/ETY sallittu nykyinen vapautus on lainmukainen 31.12.2006 saakka ja että summia, jotka Italian valtio on myöntänyt tai myöntää, ei pidä katsoa lainvastaiseksi valtiontueksi tai että niitä ei ainakaan pidä periä takaisin; tai

                           —

                           riidanalainen päätös on kumottava kokonaisuudessaan ja on määrättävä, että neuvoston päätöksellä 2001/224/ETY sallittu nykyinen vapautus on lainmukainen 31.12.2006 saakka ja että summia, jotka Italian valtio on myöntänyt tai myöntää, ei pidä katsoa lainvastaiseksi valtiontueksi tai että niitä ei ainakaan pidä periä takaisin;

                           —

                           on määrättävä, että takaisin on perittävä korkeintaan 3 euroa tonnia kohden.

               —

               Tai:

                           —

                           riidanalaisen päätöksen 1, 4, 5 ja 6 artikla on kumottava sikäli kuin ne koskevat Euralluminaa; tai

                           —

                           on määrättävä, että neuvoston päätöksellä 2001/224/ETY sallittu nykyinen vapautus on lainmukainen 31.12.2006 saakka ja että summia, jotka Italian valtio on myöntänyt tai myöntää, ei pidä katsoa lainvastaiseksi valtiontueksi tai että niitä ei ainakaan pidä periä takaisin; tai

                           —

                           riidanalaisen päätöksen 1, 4, 5 ja 6 artikla on kumottava sikäli kuin ne koskevat Euralluminaa ja on määrättävä, että neuvoston päätöksellä 2001/224/ETY sallittu nykyinen vapautus on lainmukainen 31.12.2006 saakka ja että summia, jotka Italian valtio on myöntänyt tai myöntää, ei pidä katsoa lainvastaiseksi valtiontueksi tai että niitä ei ainakaan pidä periä takaisin; tai

                           —

                           on määrättävä, että takaisin on perittävä korkeintaan 3 euroa tonnia kohden.

                           —

                           Toissijaisesti riidanalaisen päätöksen 5 ja 6 artiklaa on muutettava sikäli kuin ne koskevat Euralluminaa, jotta nykyisen vapautuksen mukaisesti 31.12.2006 saakka tai ainakin 31.12.2003 saakka niitä summia, jotka Italian valtio on myöntänyt ja myöntää, ei peritä takaisin; ja

                           —

                           Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja vaatii 7.12.2005 tehdyn komission päätöksen K (2007) 286 lopullinen, jossa komissio katsoi, että Ranskan, Irlannin ja Italian alumiinin tuotantoon käytettävien kivennäisöljyjen osalta 1.1.2004 alkaen myöntämät valmisteverovapautukset muodostavat EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valtiontuen ja että kyseinen tuki on tietyiltä osin yhteismarkkinoille soveltumaton.
   Kanteensa tueksi kantaja väittää, että alumiinin tuotantoon Sardiniassa käytettäviä kivennäisöljyjä koskevan valmisteverovapautuksen pitämistä voimassa sen jälkeen, kun neuvoston direktiivi 2003/96/EY (1) tuli voimaan 1.1.2004, ei voida pitää valtiontukena, koska direktiivin 18 artiklan 1 kohdassa ja sen liitteessä II nimenomaisesti todetaan, että vapautuksia, jotka on myönnetty neuvoston päätöksellä 2001/224/ETY (2), sovelletaan 31.12.2006 saakka. Kantajan mukaan direktiivissä 2003/96/EY siten nimenomaisesti vahvistetaan kantajalle 31.12.2006 sakka myönnetyn erityisen vapautuksen pätevyys.
   Kantaja väittää lisäksi, että vaikka neuvoston päätöksellä 2001/224/ETY hyväksytty vapautus vaikuttaa ensitarkastelussa valikoivalta toimenpiteeltä, se on kuitenkin perusteltu sekä yhteisön oikeussääntöjen että Italian verotusjärjestelmän ”yleisellä luonteella ja logiikalla” eikä sitä näin olen voida katsoa valtiontueksi.
   Kantaja väittää myös, että vaikka neuvoston päätöksellä 2001/224/ETY hyväksytty vapautus katsottaisiinkin valtiontueksi, se on kuitenkin ympäristönsuojelutukea koskevien säännösten (3) nojalla katsottava vapautetuksi EY 87 artiklan 1 kohdan kiellosta.
   Kantaja toteaa lopuksi, että komissio loukkasi luottamuksensuojan, oikeusvarmuuden, pätevyysolettaman periaatteita sekä lex specialis -periaatetta, tehokkuusperiaatetta ja hyvän hallinnon periaatetta katsoessaan, että alumiinin tuotantoon muun muassa Sardiniassa käytettäviä kivennäisöljyjä koskevan valmisteverovapautuksen soveltaminen oli sellaista valtiontukea, joka voidaan periä takaisin 1.1.2004 alkaen, sillä kantajalla oli oikeus olettaa, että neuvoston päätöksellä 2001/224/EY 31.12.2006 saakka hyväksytty vapautus oli oikeudellisesti pätevä yhteisön toimi, ja että toimet, jotka Italian valtio ja kantaja toteuttavat kyseisten toimenpiteiden täytäntöönpanemiseksi ja soveltamiseksi, eivät johtaisi lainvastaiseen tulokseen.

      (1)  Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/96/EY (EYVL L 283, s. 51).

      (2)  Erityistarkoituksiin käytettäviin tiettyihin kivennäisöljyihin sovellettavista valmisteveron alennetuista määristä ja valmisteverovapautuksista 12.3.2001 tehty neuvoston päätös 2001/224/EY (EYVL L 84, s. 23).

      (3)  Yhteisön suuntaviivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle (EYVL C 37, s. 3), erityisesti 51 kohdan 1 alakohdan a ja b alakohta.


title: Asia C-175/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht München (Saksa) on esittänyt 13.4.2012 — Sandler AG v. Hauptzollamt Regensburg

text:
               30.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 194/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht München (Saksa) on esittänyt 13.4.2012 — Sandler AG v. Hauptzollamt Regensburg
   (Asia C-175/12)
   2012/C 194/17
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Finanzgericht München

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Sandler AG

      Vastaaja: Hauptzollamt Regensburg

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko tullikoodeksin soveltamisasetuksen (1) 889 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan toista luetelmakohtaa tulkittava siten, että siinä säännellään palautushakemusta vain sellaisessa tapauksessa, jossa tavara on ensin luovutettu vapaaseen liikkeeseen kolmansien maiden tullia soveltaen mutta myöhemmin osoittautuu, että ilmoituksen vastaanottopäivänä olisi oikeastaan ollut sovellettava alennettua tuontitullia tai tullittomuutta (tullietuus) mutta oikeus siihen on palautushakemuksen tekopäivänä lakannut, sellaisin vaikutuksin, ettei määräaikaisen tullietuusmenettelyn päättymiseen voida vedota asianomaista vastaan palautushakemuksen tekopäivänä, jos tullietuus oli myönnetty tulliselvitysvaiheessa ja viranomaiset ovat vasta tullia jälkikäteen kannettaessa evänneet etuuden ja soveltaneet kolmansien maiden tullia?

               2)

               Onko Cotonoun sopimuksen (2) liitteen V pöytäkirjassa nro 1 olevia 16 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 32 artiklaa tulkittava siten, että jos viejävaltio on varustanut EUR.1-tavaratodistuksen muunlaisella kuin komissiolle tiedoksi toimitetun leimanäytteen mukaisella leimalla, tuojavaltion tulliviranomaisten on epäselvissä tapauksissa pidettävä tätä poikkeamaa Cotonoun sopimuksen liitteen V pöytäkirjassa nro 1 olevan 16 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuna teknisenä puutteena, jonka perusteella ne voivat ilman viejävaltion tulliviranomaisten myötävaikutusta todeta EUR.1-tavaratodistuksen pätemättömäksi?

               3)

               Jos kysymykseen 2 vastataan myöntävästi:

                           a)

                           Onko Cotonoun sopimuksen liitteen V pöytäkirjassa nro 1 olevan 16 artiklan 1 kohdan b alakohtaa sovellettava myös silloin, kun teknistä puutetta ei ole havaittu heti tuonnin yhteydessä vaan vasta tulliviranomaisen myöhemmin toimittamassa tarkastuksessa?

                           b)

                           Voidaanko Cotonoun sopimuksen liitteen V pöytäkirjassa nro 1 olevan 16 artiklan 4 ja 5 kohtaa tulkita siten, että teknisen puutteen katsotaan korjautuneen, jos jälkikäteen annetun EUR.1-tavaratodistuksen kohtaan ”Huomautuksia” tehdyn merkinnän sanamuoto ei tosin vastaa mitään Cotonoun sopimuksen pöytäkirjassa nro 1 olevan 16 artiklan 4 kohdassa säädetyistä vaihtoehdoista mutta merkinnästä käy kuitenkin ilmi, että tullietuuskohtelutodistus on annettu jälkikäteen?

               4)

               Jos kysymykseen 2 vastataan kieltävästi:
               Onko tullikoodeksin (3) 236 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että tuontitullien maksamiseen ei ole ollut laillista velvollisuutta ja ne on siten kannettu jälkikäteen tullikoodeksin 220 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla perusteettomasti, jos tuojamaan tulliviranomainen ei olisi saanut todeta alun perin käytettyjä EUR.1-tavaratodistuksia pätemättömiksi ilman viejämaan tulliviranomaisten myötävaikutusta?

               5)

               Onko siinäkin tapauksessa, että Cotonoun sopimuksen liitteen V pöytäkirjassa nro 1 olevassa 16 artiklassa tarkoitettu jälkikäteen annettu EUR.1-tavaratodistus esitetään myöhemmin, jälkikäteen jo kannettujen ja maksettujen tuontitullien palauttaminen tullikoodeksin soveltamisasetuksen 889 artiklan vuoksi mahdollista vain, jos tullietuus on voimassa vielä palautushakemuksen tekopäivänä?

      (1)  Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annettu komission asetus (ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä annetun asetuksen (ETY) N:o 2454/93 muuttamisesta 28.2.2007 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 214/2007 (EUVL L 62, s. 6).

      (2)  2000/483/EY: Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välinen Cotonoussa 23.6.2000 allekirjoitettu Kumppanuussopimus (EYVL L 317, s. 3).

      (3)  Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1).


title: Asia T-73/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.5.2015 – Red Bull v. SMHV – Automobili Lamborghini (kuva kahdesta härästä) (Yhteisön tavaramerkki — Menettämistä koskeva vaatimus — Rekisteröinnin peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               6.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/17

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.5.2015 – Red Bull v. SMHV – Automobili Lamborghini (kuva kahdesta härästä)
   (Asia T-73/14) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Menettämistä koskeva vaatimus - Rekisteröinnin peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2015/C 221/23)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Red Bull GmbH (Fuschl am See, Itävalta) (edustajat: aluksi asianajajat A. Renck, V. von Bomhard ja J. Fuhrmann sekä solicitor I. Fowler, sitten A. Renck et I. Fowler)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: D. Walicka)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Automobili Lamborghini SpA (Sant’Agata Bolognese, Italia) (edustaja: asianajaja M. Hartmann)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 14.11.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 1263/2012-1), joka koskee Automobili Lamborghini SpA:n ja Red Bull GmbH:n välistä mitättömyysmenettelyä.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Red Bull GmbH ja Automobili Lamborghini SpA vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne kumpikin velvoitetaan korvaamaan puolet SMHV:n oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 102, 7.4.2014.


title: Asia C-59/06 P: Luigi Marcuccion  3.2.2006  tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-236/02, Luigi Marcuccio vastaan Euroopan yhteisöjen komissio,  24.11.2005  antamasta tuomiosta

text:
               22.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 96/4

         Luigi Marcuccion 3.2.2006 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-236/02, Luigi Marcuccio vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 24.11.2005 antamasta tuomiosta
   (Asia C-59/06 P)
   (2006/C 96/06)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Luigi Marcuccio on valittanut 3.2.2006 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viidennen jaoston) asiassa T-236/02, Luigi Marcuccio vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 24.11.2005 antamasta tuomiosta. Valittajan edustajana on avvocato L. Garofalo.
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
   kumoaa riidanalaisen tuomion ja hyväksyy hänen muut vaatimuksensa.
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
   Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio on virheellinen seuraavista syistä:

               1.

               Tosiseikkojen ja valittajan kirjelmissään esittämien väitteiden huomioon ottaminen vääristyneellä tavalla ja niiden virheellinen arvioiminen, minkä johdosta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamukset myös ovat paikkansapitämättömiä.

               2.

               Lukuisten kyseisen asian kannalta perustavanlaisten seikkojen ratkaisematta jättäminen.

               3.

               Menettelyvirheet, jotka ovat vakavuudeltaan sellaisia, että ne aiheuttavat peruuttamatonta vahinkoa valittajan eduille.

               4.

               Täydellinen perusteluiden puuttuminen kyseisen asian useiden ratkaisevien kohtien osalta muun muassa sen vuoksi, ettei tutkintaa ole tehty ja sen vuoksi, että tässä tarkoituksessa väitetysti sekä ensisijaisesti että toissijaisesti esitetyt perustelut ovat sotkuisia, ristiriitaisia, riittämättömiä, järjettömiä, tautologisia, mielivaltaisia, itsestään selviä ja epäjohdonmukaisia.

               5.

               Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 26 artiklan toisen kohdan virheellinen ja väärä tulkinta ja soveltaminen.

               6.

               Puolustautumisoikeuksien käsitteen virheellinen ja väärä tulkinta ja soveltaminen sekä merkityksellisen oikeuskäytännön perustelematon ja epäjohdonmukainen huomioon ottamatta jättäminen.

               7.

               Perustelujen käsitteen virheellinen ja väärä tulkinta ja soveltaminen sekä merkityksellisen oikeuskäytännön perustelematon ja epäjohdonmukainen huomioon ottamatta jättäminen.

               8.

               Perusteluiden ristiriitaisuutta koskevan käsitteen virheellinen ja väärä tulkinta ja soveltaminen.

               9.

               Valmistelevan toimen kannekelpoisuutta koskevan käsitteen virheellinen ja väärä tulkinta ja soveltaminen.

               10.

               Lausunnon käsitteen virheellinen ja väärä tulkinta ja soveltaminen.

               11.

               Jo tehdyn päätöksen muuttamista koskevan käsitteen virheellinen ja väärä tulkinta ja soveltaminen.