title: Asia T-439/15: Kanne 4.8.2015 – Amrita ym. v. komissio

text:
               5.10.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/24

         Kanne 4.8.2015 – Amrita ym. v. komissio
   (Asia T-439/15)
   (2015/C 328/23)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantajat: Soc. Coop. Amrita arl (Scorrano, Italia), Cesi Marta (Alliste, Italia), Comune Agricola Lunella – Soc. Mutua Coop Agricola (Galatone, Italia), Mustich Loredana Faustina (Lequile, Italia), Rollo Olga (Lecce, Italia), Borrello Claudia (Salve, Italia), Società agricola Merico Maria Rosa di Consiglia, Marta e Vito Lisi (Miggiano, Italia), Marzo Luigi (Specchia, Italia), Azienda Agricola Piccapane di Pellegrino Giuseppe (Castrignano del Capo, Italia), Azienda Agricola Le Lame di Russo Antonello e Russo Gianluigi Ss (Cutrofiano, Italia), Lanzieri Ivana (Ugento, Italia), Stendardo Giovanni (Presicce, Italia), Stasi Anna Maria (Castrignano del Capo, Italia), Azienda Agricola Crie di Miggiano Gianluigi (Muro Leccese, Italia), Castriota Maria Grazia (Galatone, Italia), Gabrieli Tommasi Emanuele (Calimera, Italia), Azienda Agricola di Canioni Fiorella (Melendugno, Italia), Azienda Agricola Spirdo Ss agricola (Ruffano, Italia), Coppola Silvia (Guagnano, Italia), Fondazione le Costantine (Uggiano la Chiesa, Italia), Impresa Agricola Stefania Stamerra (Lecce, Italia), Azienda Agricola Clemente Pezzuto di Pezzuto Francesco (Trepuzzi, Italia), Cooperativa Sociale Terrarossa (Tricase, Italia), Vaglio Irene (Tricase, Italia), Simone Cosimo Antonio (Morciano di Leuca, Italia), Azienda Agrituristica ”Gli Ulivi” di Baglivo Cesaria (Tricase, Italia), Preite Osvaldo (Taurisano, Italia), Masseria Alti Pareti Società Agricola arl (Maglie, Italia), Società Agricola Li Matonni Sas di Sammarco Ascanio & C. (Erchie, Italia) (edustajat: asianajajat L. Paccione ja V. Stamerra)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan toimenpiteistä Xylella fastidiosa (Wells et. Al) -organismin unioniin kulkeutumisen ja siellä leviämisen estämiseksi 18.5.2015 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen EU 2015/789, joka julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä nro 125/36, sen jälkeen kun se ensin on katsonut, ettei 8.5.2000 annettua neuvoston direktiiviä nro 29, joka julkaistiin 10.7.2000 ko virallisessa lehdessä nro 169, voida soveltaa. Lisäksi kantajat vaativat kaikkien oikeudenkäynnistä aiheutuvien kulujen ja maksujen korvaamista.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tässä asiassa riitautetaan sama päätös kuin asiassa T-436/15, Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi ja Negro vastaan komissio ja asiassa T 437/15, Eden Green Vivai Piante di Verdesca Giuseppe ym. vastaan komissio.
   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi kuuteentoista kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan direktiivi 2000/29 on lainvastainen, koska sillä rikotaan SEU 48 artiklaa yhdessä SEUT 3 artiklan ja SEU 5 artiklan kanssa, ja joka perustuu toimivallan puuttumiseen ja vilpittömän yhteistyön periaatteen loukkaamiseen

                           —

                           Tässä suhteessa todetaan, että kyseisellä direktiivillä annetaan unionille perussopimuksiin perustumaton yksinomainen toimivalta.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan direktiivi 2000/29 on lainvastainen toimivallan puuttumisen ja SEU 5 artiklan rikkomisen vuoksi, kun huomioon otetaan vilpittömän yhteistyön periaate ja toissijaisuusperiaate.

                           —

                           Tässä suhteessa todetaan, että direktiivillä annetaan komissiolle perussopimuksiin perustumaton toimivalta kumota toimenpiteet, jotka jäsenvaltio toteuttaa säännellessään kasvinsuojelulle asetettavia edellytyksiä.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komission päätös 2015/789 on lainvastainen sen vuoksi, että myös edellä 1 ja 2 kohdassa mainittu direktiivi 2000/29 on lainvastainen.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan päätös 2015/789 on lainvastainen, koska sillä rikotaan SEU 6 artiklaa ja tehokasta oikeussuojaa, jota Italian valtion hallintotuomioistuin jo on kantajille antanut, koskevaa periaatetta.

               5)

               Viides kanneperuste, jonka mukaan päätös 2015/789 on lainvastainen, koska sillä rikotaan SEU 5 artiklaa ja loukataan vilpittömän yhteistyön periaatetta ja toissijaisuusperiaatetta, koska siinä ei ole mitenkään perusteltu sitä olennaista kohtaa, joka liittyy jäsenvaltion Xylella fastidiosa-bakteerin leviämisen estämiseksi toteuttamien toimenpiteiden riittämättömyyteen.

               6)

               Kuudes kanneperuste, jonka mukaan päätös 2015/789 on lainvastainen, koska sillä rikotaan SEU 5 artiklaa ja loukataan suhteellisuusperiaatetta ja ennalta varautumisen periaatetta.

                           —

                           Tässä suhteessa todetaan, että riidanalaisen päätöksen säännöksillä mennään pidemmälle kuin siinä todetut päämäärät edellyttäisivät.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan päätös 2015/789 on lainvastainen, koska sillä rikotaan ISPM-normia 9 ja SEU 5 artiklaa ja SEUT:iin liitettyä pöytäkirjaa (nro 2), joka koskee suhteellisuusperiaatteen ja ennalta varautumisen periaatteen soveltamista.

               8)

               Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan päätös 2015/789 on lainvastainen siltä osin kuin siinä SEU 5 artiklaa ja siinä vahvistettua suhteellisuusperiaatetta loukaten todetaan koko Leccen maakunta ”tartuntavyöhykkeeksi” ja määrätään kyseisen maakunnan pohjoisosassa vähintäänkin 10 kilometrin levyinen vyöhyke ”puskurivyöhykkeeksi”. Riidanalaisella toimenpiteellä rikotaan lisäksi päätöksiin sovellettavia olennaisia muotomääräyksiä, koska tutkimuksia ei ole suoritettu eikä perusteluja esitetty ja koska siihen sisältyy vääriä ja kohtuuttomia toteamuksia.

               9)

               Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan päätös 2015/789 on lainvastainen, koska sillä rikotaan SEU 5 artiklaa ja koska toimivalta puuttuu, sillä yksin Italian valtio olisi voinut yksilöidä ja määrittää mahdollisen tartuntavyöhykkeen.

               10)

               Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan päätös 2015/789 on lainvastainen, koska sillä rikotaan SEU 5 artiklaa ja koska toimivalta puuttuu siltä osin kuin siinä säädetään, ettei isäntäkasveja saada istuttaa ”tartuntavyöhykkeelle”, ja koska Euroopan ihmisoikeussopimuksen lisäpöytäkirjan 1 artiklaa on rikottu, joten riidanalaisella toimenpiteellä mitätöidään oikeudellisesti perusteettomalla tavalla kantajien omistusoikeus niiden omistuksessa olevaan maatalousmaahan.

               11)

               Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan päätös 2015/789 on lainvastainen, koska sillä rikotaan SEUT 11 ja 191 artiklaa, loukataan ennalta varautumisen periaatetta ja rikotaan SEU 5 artiklaa suhteessa yhteisön direktiiviin 2001/42, sillä tartunnan saaneiden ja terveiden kasvien juurimisesta 100 metrin säteellä yhtenä pakollisena kasvinsuojelutoimenpiteenä vektorihyönteisen hävittämiseksi aiheutuu vahinkoa ympäristölle ja Salenton maiseman muuttumista, koska ympäristövaikutuksia ei arvioida eikä ympäristölle ja ihmisten terveydelle aiheutuvia vaaroja tutkita.

               12)

               Kahdestoista kanneperuste, jonka mukaan päätös 2015/789 on lainvastainen, koska sillä rikotaan SEUT 11 ja 191 artiklaa ja yhteisön direktiiviä 43/1992, sillä toteutettavien toimenpiteiden yhteydessä ei arvioida niitä riskejä, joita juurimisesta, hävittämisestä ja kasvinsuojeluaineista saattaa aiheutua unionin oikeudessa erityisesti suojelluille erityissuojelualueille, luonnonpuistoille ja yhteisön kannalta kiinnostaville alueille.

               13)

               Kolmastoista kanneperuste, jonka mukaan päätös 2015/789 on lainvastainen, koska sillä rikotaan Firenzessä 20.10.2000 allekirjoitettua eurooppalaista maisemayleissopimusta ja SEUT 11 ja 191 artiklaa suhteessa yhteisön direktiiviin 2001/42.

                           —

                           Tässä suhteessa todetaan, että EU:n toimenpiteellä määrätään oliivipuiden mielivaltaisesta juurimisesta ja velvollisuudesta käyttää biologisessa maataloudessa ehdottomasti kiellettyjä kemiallisia torjunta-aineita, ja sillä aiheutetaan tosiasiallisesti biologista oliivinviljelyä jo vuosia harjoittaneiden kantajien yritysten toiminnan lakkaaminen.

               14)

               Neljästoista kanneperuste, jonka mukaan päätös 2015/789 on lainvastainen, koska sillä rikotaan 28.1.2002 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta nro 178 sekä SEUT 11 ja 191 artiklaa myös suhteessa yhteisön direktiiviin 2009/128, ja koska sillä loukataan suhteellisuusperiaatetta ja olennaisten muotomääräysten periaatetta

                           —

                           Tässä suhteessa todetaan, että EU:n päätös pakottaa kantajat käyttämään biologisessa maataloudessa kiellettyjä kemiallisia aineita ja repimään irti juurineen kasveja, joiden ainoastaan epäillään saaneen tartunnan. Tällaiset toimenpiteet ovat ristiriidassa Euroopan elintarvikeviraston tieteellisten lausuntojen kanssa, ja lisäksi ne perustuvat vakaumukseen, jonka mukaan oliivipuiden nopean kuivumisen ja Xylella-bakteerin välillä on kausaaliyhteys, mitä ei tähän päivään mennessä ole näytetty toteen.

               15)

               Viidestoista kanneperuste, jonka mukaan päätös 2015/789 on lainvastainen, koska komissio oli soveltanut riskin osalta unionin tuomioistuimen ehdottomasti poissulkemaa, puhtaasti oletukseen perustuvaa lähestymistapaa sen sijaan, että se olisi toteuttanut terveydensuojelun korkean tason takaamiseksi tarvittavat väliaikaiset riskinhallintatoimet.

               16)

               Kuudestoista kanneperuste, jonka mukaan päätös 2015/789 on lainvastainen, koska sillä rikotaan SEU 5 artiklaa, olennaisia menettelymääräyksiä ja loukataan suhteellisuusperiaatetta.

                           —

                           Tässä suhteessa todetaan, että torjunta-aineiden käyttö ja hävittämistoimenpide, joita EFSA pitää tehottomina ja mahdottomina toteuttaa, eivät ole tarpeen EU:n direktiivissä 2000/29/EY käyttöön otetun lainsäädännön valossa, ja niillä loukataan suhteellisuusperiaatetta.


title: Asia F-27/11: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 15.1.2013 — BO v. komissio (Henkilöstö — Sosiaaliturva — Lääkinnällisiin toimiin liittyvien matkakulujen korvaaminen — Kielellisistä syistä johtuvat matkakulut)

text:
               16.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 79/33

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 15.1.2013 — BO v. komissio
   (Asia F-27/11) (1)

   (Henkilöstö - Sosiaaliturva - Lääkinnällisiin toimiin liittyvien matkakulujen korvaaminen - Kielellisistä syistä johtuvat matkakulut)
   2013/C 79/54
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: BO (Amman, Jordania) (edustajat: L. Levi, M. Vandenbussche ja C. Bernard-Glanz)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja D. Martin)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Henkilöstö — Vaatimus kumota vastaajan päätökset, joilla kieltäydyttiin hyväksymästä kantajan pojalleen, puolisolleen ja itselleen pyytämiä lääkinnällisiä toimia

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan komission 1.6.2012 tekemät päätökset, joilla kieltäydyttiin korvaamasta BO:n pojan matka- ja saattokuluja, kumotaan.

               2)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan BO:n oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 186, 25.6.2011, s. 33.


title: Gundolf Bosettin 17.10.1996 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-161/96)

text:
 7.12.96              FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                 N:o C 370/ 17
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                sillä on oikeus vaatia, koska riidanalainen päätös merkitsee
                                                                    kieltoa osallistua toimielinten ja ammattijärjestöjen välillä
 Kantaja esittää kanteensa tutkittavaksi ottamisen perus           järjestettäviin kokouksiin, kantajan tehtävien asianmukai
 teeksi, että kanne ei koske nimittävän viranomaisen suorit        sen hoitamisen vaatimien resurssien epäämistä, kieltoa
 tamia toimenpiteitä, vaan pikemminkin toimenpiteiden               saada levittää aineistoa ja kieltoa harjoittaa ammattiyhdis
 tekemättä jättämistä . Tämä laiminlyönti on tapahtunut             tystoimintaa työaikana ja komission tiloissa .
 siten, että kantajalle 1.7.1991 ja 30.6.1994 väliseltä ajalta
 maksetun eläkkeen suuruutta ei ole vahvistettu lopullisesti        Kantaja moittii komissiota myös siitä, että se ei ole
 siksi, että korjauskerrointa ei ole vielä vahvistettu lopulli     noudattanut puitesopimusta ja että se on toiminut vastoin
 sesti .                                                            sopimuksen tarkoitusta .
 Kanne on lisäksi perusteltu, koska on vaikeaa ymmärtää ,           Kantaja väittää lopuksi, että henkilöstösääntöjen 25 artik
 miksi Saksan liittotasavallassa asuviin virkamiehiin pätisi       lan 2 kohdassa ja 90 artiklan 1 kohdassa asetettua
 vät eri periaatteet kuin kaikissa muissa maissa asuviin            perusteluvelvollisuutta on rikottu .
 virkamiehiin ja miksi nimittävä viranomainen ei halua
 soveltaa kesäkuusta 1994 alkaen riidattomasti pätevää
 periaatetta myös sitä edeltävään aikaan .
                                                                    Sandro      Forcherin     18.10.1996     Euroopan   yhteisöjen
                                                                                komissiota vastaan nostama kanne
                                                                                ( Asia T- 162/96 )
 Gundolf       Bosettin   17.10.1996     Euroopan   yhteisöjen                                ( 96/C 370/37 )
               komissiota vastaan nostama kanne
                        ( Asia T-161 /96 )                                           (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                          ( 96/C 370/36 )
                                                                   Sandro Forcheri, Bryssel, on nostanut 18.10.1 996 Euroo
                                                                   pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
                  (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                    kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan . Kantajan
                                                                   edustaja on asianajaja Marc-Albert Lucas, Liege, ja proses
 Gundolf Bosetti, kotipaikka Luxemburg, on nostanut                siosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Evelyne Korn,
 17.10.1996 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen           21 , rue de Nassau.
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan . Kantajan edustaja on asianajaja Gilles Bounéou,          Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio
Luxemburg, ja prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoi            istuin
misto Gilles Bounéou, 15 , avenue du Bois .
                                                                   — kumoaa päätöksen, jolla vastaaja kieltäytyi määräämäs
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio                   tä pääosasto XXI:n osasto B:n 4 . yksikön päällikköä
istuin                                                                  hoitamaan tilapäisesti muita tehtäviä Sanctions Assi
                                                                        stance Missions Communications Centeriin ( jäljempänä
— kumoaa komission 31.10.1995 tekemän päätöksen,                        SAMCOMM ) siitä päivästä alkaen, jona päällikkö
     jolla itsenäiseltä ammattiyhdistykseltä ACTION ET                  aloitti tehtävien hoidon, tai ainakin 29.10.1992 alkaen,
     DEFENSE-LUXEMBOURGilta evättiin mahdollisuus                       tai toteaa päätöksen lainvastaiseksi;
     liittyä komission ja ammattijärjestöjen välisiä suhteita
     koskevaan 20.9.1974 tehtyyn puitesopimukseen,                 — kumoaa vastaajan 12.12.1995 tekemän päätöksen, jolla
                                                                        hylättiin kantajan vaatimus henkilöstösääntöjen 7 artik
— velvoittaa komission korvaamaan kaikki oikeudenkäyn                  lan 2 kohdassa säädetyn, palkkojen eroa vastaavan
     tikulut .                                                          korvauksen maksamisesta ;
                                                                   — kumoaa komission 24.7.1996 tekemän päätöksen, jolla
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                     on osittain hyväksytty kantajan tekemä hallintovalitus,
                                                                        koska päätöksessä ei todeta, että kantaja hoitaa pää
Kantaja, joka on Action et Defense — Luxembourg                         osasto XXI:n osasto B:n 4 . yksikön päällikön tehtäviä
-nimisen ammattiyhdistyksen apulaispääsihteeri, toteaa,                 tilapäisesti 29.10.1992 alkaen, ja koska siinä siis ei
että tämä järjestö pyysi 9.10.1995 saada liittyä komission ja           todeta , että kantajalla olisi oikeus palkkojen eroa
ammattijärjestöjen välisiä suhteita koskevaan 20.9.1974                 vastaavaan korvaukseen 30.1.1993 alkaen rajattomaksi
tehtyyn puitesopimukseen. Komission toimivaltainen jäsen                ajaksi;
hylkäsi pyynnön 31.10.1995 sillä perusteella , että hän ei
sillä hetkellä pystynyt arvioimaan, oliko kyseinen järjestö        — velvoittaa vastaajan maksamaan kantajalle kokonaan
edustava .                                                              kyseisen palkkojen eroa vastaavan korvauksen 8 pro
                                                                        sentin     vuosittaisine     viivästyskorkoineen    niistä
Kantaja katsoo, että kyseisessä päätöksessä jätettiin otta             päivämääristä lähtien, joista lähtien nämä korvaukset
matta huomioon henkilöstösääntöjen 9 ja 24 artikla,                     olisi kuukausittain pitänyt maksaa ;
sellaisina kuin niitä on tulkittu oikeuskäytännössä . Hän
nimittäin väittää, että komissio ei myönnä hänen edusta           — velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntiku
malleen ammattiyhdistykselle kaikkia niitä oikeuksia, joita             lut .


title: Yhdistetyt asiat C-147/06 ja C-148/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 15.5.2008 (Consiglio di Staton (Italia) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — SECAP SpA (C-147/06), v. Comune di Torino, Tecnoimprese Srl:n, Gambarana Impianti Snc:n, ICA Srl:n, Cosmat Srl:n, Consorzio Ravennaten, ARCAS SpA:n ja Regione Piemonten osallistuessa asian käsittelyyn, ja Santorso Soc. coop. arl (C-148/06) v. Comune di Torino, Bresciani Bruno Srl:n, Azienda Agricola Tekno Green Srl:n, Borio Giacomo Srl:n ja Costrade Srl:n osallistuessa asian käsittelyyn (Julkiset rakennusurakat — Hankintamenettelyn ratkaiseminen — Poikkeuksellisen alhaiset tarjoukset — Poissulkemista koskevat yksityiskohtaiset säännöt — Rakennusurakkasopimukset, joiden arvo ei ylitä direktiiveissä 93/37/ETY ja 2004/18/EY säädettyjä kynnysarvoja — Yhteisön oikeuden perusperiaatteista johtuvat hankintaviranomaisen velvoitteet)

text:
               5.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/3

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 15.5.2008 (Consiglio di Staton (Italia) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — SECAP SpA (C-147/06), v. Comune di Torino, Tecnoimprese Srl:n, Gambarana Impianti Snc:n, ICA Srl:n, Cosmat Srl:n, Consorzio Ravennaten, ARCAS SpA:n ja Regione Piemonten osallistuessa asian käsittelyyn, ja Santorso Soc. coop. arl (C-148/06) v. Comune di Torino, Bresciani Bruno Srl:n, Azienda Agricola Tekno Green Srl:n, Borio Giacomo Srl:n ja Costrade Srl:n osallistuessa asian käsittelyyn
   (Yhdistetyt asiat C-147/06 ja C-148/06) (1)

   (Julkiset rakennusurakat - Hankintamenettelyn ratkaiseminen - Poikkeuksellisen alhaiset tarjoukset - Poissulkemista koskevat yksityiskohtaiset säännöt - Rakennusurakkasopimukset, joiden arvo ei ylitä direktiiveissä 93/37/ETY ja 2004/18/EY säädettyjä kynnysarvoja - Yhteisön oikeuden perusperiaatteista johtuvat hankintaviranomaisen velvoitteet)
   (2008/C 171/04)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Consiglio di Stato
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: SECAP SpA (C-147/06) ja Santorso Soc. coop. arl (C-148/06)

      Vastaaja: Comune di Torino

      Muut osapuolet: Tecnoimprese Srl, Gambarana Impianti Snc, ICA Srl, Cosmat Srl, Consorzio Ravennate, ARCAS SpA ja Regione Piemonte (C-147/06) ja Bresciani Bruno Srl, Azienda Agricola Tekno Green Srl, Borio Giacomo Srl ja Costrade Srl (C-148/06)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Consiglio di Stato — Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY (EYVL L 199, s. 54) 30 artiklan 4 kohdan ja julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (EYVL L 134, s. 114) 55 artiklan 1 ja 2 kohdan tulkinta — Poikkeuksellisen alhaiset tarjoukset — Kontradiktorisen selvitysmenettelyn toimittamisvelvollisuuden laajuus
   Tuomiolauselma
   Sijoittautumisvapautta ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskevat EY:n perustamissopimuksen perustavanlaatuiset oikeussäännöt sekä syrjintäkiellon yleinen periaate ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan hankintaviranomaisten on sellaisten hankintasopimusten osalta, joiden arvo jää julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 13.10.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/52/EY, 6 artiklan 1 kohdan a alakohdassa vahvistetun kynnysarvon alle ja joihin liittyy selvä rajat ylittävä intressi, suljettava ehdottomasti silloin, kun päteviä tarjouksia on enemmän kuin viisi, menettelystä automaattisesti pois tarjoukset, joita pidetään suoritteeseen nähden poikkeuksellisen alhaisina, kyseisessä lainsäädännössä säädetyn matemaattisen perusteen mukaan ilman, että mainituilla hankintaviranomaisilla on mitään mahdollisuutta tarkastaa kyseisten tarjousten eri osia pyytämällä asianomaisia tarjoajia esittämään näitä tarjouksia koskevia täsmennyksiä. Näin ei kuitenkaan ole silloin, kun kansallisessa tai paikallisessa lainsäädännössä vahvistetaan — tai asianomainen hankintaviranomainen vahvistaa — tarjousten kohtuuttoman suuren määrän vuoksi, mikä seikka voisi velvoittaa hankintaviranomaisen tarkastamaan kontradiktorisesti niin suuren määrän tarjouksia, että sen hallinnollinen kapasiteetti ylittyy tai kyseisestä tarkastuksesta mahdollisesti aiheutuvan viivästyksen vuoksi hankkeen toteutuminen voi vaarantua, kohtuullinen kynnys sille, milloin poikkeuksellisen alhaiset tarjoukset voidaan automaattisesti sulkea pois.

      (1)  EUVL C 143, 17.6.2006.

      EUVL C 154, 1.7.2006.


title: Asia T-698/16: Kanne 23.9.2016 – Trasta Komercbanka ym. v. EKP

text:
               28.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 441/29

      Kanne 23.9.2016 – Trasta Komercbanka ym. v. EKP
      (Asia T-698/16)
      (2016/C 441/34)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Trasta Komercbanka AS (Riiga, Latvia) ja kuusi muuta kantajaa (edustajat: asianajajat O. Behrends, L. Feddern ja M. Kirchner)

         Vastaaja: Euroopan keskuspankki

         Vaatimukset

      Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan 3.3.2016 päivätyn EKP:n päätöksen peruuttaa Trasta Komercbanka AS:n pankkitoimilupa ja

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantajat vetoavat seitsemään kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan EKP rikkoi YVM-asetuksen, (1) 24 artiklaa ja siihen liittyviä säännöksiä EKP:n aikaisemman päätöksen oikaisuvaliokunnassa tapahtuvan uudelleenkäsittelyn yhteydessä.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan EKP ei tutkinut ja arvioinut huolellisesti ja puolueettomasti kaikkia asiaan liittyviä tosiseikkoja, mukaan lukien se, ettei Euroopan keskuspankki reagoinut asianmukaisesti siihen tosiseikkaan, että Latvian paikallisen sääntelyviranomaisen toimittama tieto ja asiakirjat olivat virheellisiä.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, jonka mukaan EKP loukkasi suhteellisuusperiaatetta kun se ei huomioinut mahdollisia vaihtoehtoisia toimenpiteitä.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, jonka mukaan EKP loukkasi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

                  5)

                  Viides kanneperuste, jonka mukaan EKP rikkoi YVM-asetuksen 19 artiklaa ja johdanto-osan 75 perustelukappaletta ja syyllistyi toimivallan väärinkäyttöön.

                  6)

                  Kuuden kanneperuste, jonka mukaan EKP loukkasi luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteita.

                  7)

                  Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan EKP rikkoi menettelysäännöksiä, mukaan lukien oikeutta tulla kuulluksi, oikeutta tutustua asiakirjoihin, oikeutta saada asianmukaisesti perusteltu päätös ja YVM-puiteasetuksen 83 artiklan 1 kohdan rikkominen.

         (1)  Luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille 15.10.2013 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 1024/2013 (EUVL 2013, L 287, s. 63).


title: Asia C-178/12: Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 7.3.2013 (Juzgado de lo Socialin (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rafaela Rivas Montes v. Instituto Municipal de Deportes de Córdoba (IMDECO) (Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artiklan 2 kohta ja 99 artikla — Sosiaalipolitiikka — Yhdenvertaisen kohtelun periaate — Direktiivi 1999/70/EY — Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus — 4 lauseke — Julkisen sektorin määräaikaiset työsopimukset — Virkaiän määrittäminen — Virkamiesten ja sopimussuhteisten toimihenkilöiden erilainen kohtelu — Hallinnossa kertyneiden aiempien työskentelyjaksojen huomioon ottaminen — Unionin tuomioistuimen toimivallan selvä puuttuminen)

text:
               4.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/4

         Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 7.3.2013 (Juzgado de lo Socialin (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rafaela Rivas Montes v. Instituto Municipal de Deportes de Córdoba (IMDECO)
   (Asia C-178/12) (1)

   (Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artiklan 2 kohta ja 99 artikla - Sosiaalipolitiikka - Yhdenvertaisen kohtelun periaate - Direktiivi 1999/70/EY - Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus - 4 lauseke - Julkisen sektorin määräaikaiset työsopimukset - Virkaiän määrittäminen - Virkamiesten ja sopimussuhteisten toimihenkilöiden erilainen kohtelu - Hallinnossa kertyneiden aiempien työskentelyjaksojen huomioon ottaminen - Unionin tuomioistuimen toimivallan selvä puuttuminen)
   2013/C 129/06
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de lo Social

      Asianosaiset

      Kantaja: Rafaela Rivas Montes

      Vastaaja: Instituto Municipal de Deportes de Córdoba (IMDECO)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Juzgado de lo Social — SEUT 45 artiklan 4 kohdan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jolla säännellään julkishallinnon tehtävissä maksettujen ikälisien laskentatapoja — Tilanne, jossa julkinen viranomainen soveltaa eri sääntöjä riippuen siitä, onko työsuhde luonteeltaan virkasuhde vai työsopimussuhde — Tilanne, jossa muun kuin virkasuhteisen henkilöstön tiettyjä työskentelyjaksoja ei oteta huomioon

      Määräysosa

   Unionin tuomioistuimella ei selvästi ole toimivaltaa vastata Juzgado de lo Social no 1 de Córdoban (Espanja) 27.2.2012 tekemällä päätöksellä esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin.

      (1)  EUVL C 209, 14.7.2012.


title: Asia T-310/17: Kanne 15.5.2017 – Lion’s Head Global Partners v. EUIPO – Lion Capital (LION’S HEAD global partners)

text:
               17.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 231/49

         Kanne 15.5.2017 – Lion’s Head Global Partners v. EUIPO – Lion Capital (LION’S HEAD global partners)
   (Asia T-310/17)
   (2017/C 231/62)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Lion’s Head Global Partners LLP (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: asianajaja R. Nöske)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Lion Capital LLP (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”LION’S HEAD global partners” – Kansainvälinen rekisteröinti nro 996 979

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 28.2.2017 asiassa R 1477/2016-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 28.2.2017 (asia R 1477/2016-4) Lion’s Head Global Partners LLP:n ja Lion Capital LLP:n välisestä väitemenettelystä tekemän päätöksen ja hylkää väitteen.

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-585/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Obersten Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 24.12.2008 — Peter Pammer v. Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG

text:
               21.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/40

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Obersten Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 24.12.2008 — Peter Pammer v. Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG
   (Asia C-585/08)
   (2009/C 44/68)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Oberster Gerichtshof
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Peter Pammer

      Vastaaja: Reederei Karl Schlüter GmbH & Co KG
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko rahtialuksella tehtävä matka tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu matkapaketti?

               2)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, täyttääkö se, että välittäjän verkkosivut ovat käytettävissä internetissä, asetuksen 44/2001 15 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun toiminnan ’suuntaamisen’ edellytykset?

      (1)  EYVL 2001, L 12, s. 1.


title: Asia C-310/01: Consiglio di Staton 29.5.2001 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö muutoksenhakuasioissa 1) Comune di Udine vastaan Diddi Dino Figli Srl ja A.G.E.S.I – Associazione Nazionale Imprese Gestione servizi tecnici integrati, ja joka koskee AMGA – Azienda Multiservizi SpA:ta ja 2) AMGA – Azienda Multiservizi SpA vastaan Diddi Dino Figli Srl ja A.G.E.S.I – Associazione Nazionale Imprese Gestione servizi tecnici integrati, ja joka koskee Comune di Udinea

text:
C 289/16                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      13.10.2001
Euroopan unionin neuvoston 3.8.2001 tekemä valitus                             siten, ettei se ottanut huomioon yksikön etua, mikä on
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-                         vastoin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen
tuimen neljännen jaoston 14.6.2001 antamasta tuomiosta                         45 artiklaa.
asiassa T-230/99, Hans Mc Auley vastaan Euroopan unio-
                            nin neuvosto
                                                                         (1) EYVL C 6, 8.1.2000, s. 29.
                         (Asia C-309/01 P)
                          (2001/C 289/30)
                                                                         Consiglio di Staton 29.5.2001 tekemällään päätöksellä
Euroopan unionin neuvosto on valittanut 3.8.2001 Euroopan                esittämä ennakkoratkaisupyyntö muutoksenhakuasioissa
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen neljän-               1) Comune di Udine vastaan Diddi Dino Figli Srl ja
nen jaoston 14.6.2001 antamasta tuomiosta asiassa T-230/99,              A.G.E.S.I – Associazione Nazionale Imprese Gestione
Hans Mc Auley vastaan Euroopan unionin neuvosto (1)                      servizi tecnici integrati, ja joka koskee AMGA – Azienda
                                                                         Multiservizi SpA:ta ja 2) AMGA – Azienda Multiservizi
                                                                         SpA vastaan Diddi Dino Figli Srl ja A.G.E.S.I – Associazio-
                                                                         ne Nazionale Imprese Gestione servizi tecnici integrati, ja
Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                                            joka koskee Comune di Udinea
–     kumoaa tämän tuomion siltä osin kuin siinä kumotaan                                          (Asia C-310/01)
      K:n nimitys,
                                                                                (2001/C 289/31)
–     hylkää muilta osin ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyn
      kanteen ja                                                         Consiglio di Stato on pyytänyt 29.5.2001 tekemällään päätök-
                                                                         sellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 7.8.2001,
                                                                         Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua muu-
–     päättää oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta lain mu-               toksenhakuasioissa 1) Comune di Udine vastaan Diddi Dino
      kaan.                                                              Figli Srl ja A.G.E.S.I – Associazione Nazionale Imprese Gestione
                                                                         servizi tecnici integrati, ja joka koskee AMGA – Azienda
                                                                         Multiservizi SpA:ta ja 2) AMGA – Azienda Multiservizi SpA
                                                                         vastaan Diddi Dino Figli Srl ja A.G.E.S.I – Associazione
                                                                         Nazionale Imprese Gestione servizi tecnici integrati, ja joka
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      koskee Comune di Udinea seuraaviin kysymyksiin:
                                                                         a)    Onko 18.6.1992 annetun direktiivin N:o 92/50/ETY (1)
–     Avointa virkaa koskevan ilmoituksen sisällön merkityk-                   2 artiklan mukaan tämän direktiivin säännöksiä sovellet-
      sen muuttaminen: se, että kielitaidosta ja johtamiskyvystä               tava käsiteltävänä olevassa asiassa, [, joka koskee lämpöe-
      tehdään kaksi ratkaisevaa arviointiperustetta, jotka käy-                nergian toimituksesta ja useiden lämmityslaitteiston toi-
      tännössä ovat sellaisen avointa virkaa koskevan ilmoituk-                mintaan liittyvien palvelujen tarjoamisesta tehtyä sopi-
      sen ainoat arviointiperusteet, joka koskee tehtävää, johon               musta,] vaikka kyseessä olevassa sopimuksessa tavaroiden
      liittyy keskitason johtamistehtäviä, merkitsee avointa vir-              toimitus on merkittävämpi suoritus kuin palvelujen
      kaa koskevassa ilmoituksessa käytettyjen ilmaisujen mer-                 tarjoaminen, ja miten tätä artiklaa on tulkittava tutkit-
      kityksen muuttamista, kun niitä arvioidaan kokonaisuu-                   taessa sitä, ovatko riidanalaiset toimenpiteet yhteisön
      tena.                                                                    oikeuden mukaisia?
–     Oikeudellinen virhe, sillä ensimmäisen oikeusasteen tuo-           b)    Onko 18.6.1992 annetun direktiivin N:o 92/50/ETY
      mioistuin on itsenäisesti arvioinut ehdokkaiden ansioita                 6 artiklan sekä 1 artiklan b kohdan mukaan tämän
      ja korvannut itse tekemällään arviolla nimittävän viran-                 direktiivin säännöksiä sovellettava käsiteltävänä olevassa
      omaisen tekemän arvion ylittäen näin ilmeisen arviointi-                 asiassa, [, joka koskee kunnan ja erään yrityksen välistä
      virheen valvonnan rajat. Katsoessaan, että K:n kokemus                   sopimusta lämpöenergian toimituksesta ja useiden läm-
      oli ”rajoitettua” kun taas kantajan kokemus oli ”hyvin                   mityslaitteiston toimintaan liittyvien palvelujen tarjoami-
      huomattavaa” ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                       sesta] ja miten näitä säännöksiä on tulkittava tutkittaessa
      on astunut suoraan alueelle, josa vertailuja tehdään                     sitä, ovatko riidanalaiset toimenpiteet yhteisön oikeuden
      ”suorittamalla arvoarviointeja” ja jossa nimittävällä viran-             mukaisia?
      omaisella on yksinomainen toimivalta.
                                                                         (1) EYVL L 209, 24.7.1992, s. 1.
–     Oikeudellinen virhe, joka tapahtui ensimmäisen oikeusas-
      teen tuomioistuimen vertaillessa ehdokkaiden ansioita


title: Asia C-209/05: Euroopan yhteisöjen komission 13.5.2005 Itävallan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               9.7.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/10

         Euroopan yhteisöjen komission 13.5.2005 Itävallan tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-209/05)
   (2005/C 171/18)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 13.5.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Itävallan tasavaltaa vastaan. Edustajina ovat Maria Condou ja Wolfgang Bogensberger, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               a)

               toteaa, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 64/221/ETY (1) 6 ja 8 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei evätessään viisumin kolmannen maan kansalaisilta, jotka ovat unionin kansalaisten perheenjäseniä ja harjoittavat oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, ole

                           —

                           ilmoittanut perusteita tarkasti, riittävän yksityiskohtaisesti ja perusteellisesti, vaikka tätä ilmoittamista vastaan ei ole olemassa valtion turvallisuuteen liittyviä perusteita

                           —

                           myöntänyt asianosaisille samanlaisia valituskeinoja sitä päätöstä vastaan, jolla viisumin myöntäminen evättiin, kuin Itävallan kansalaisilla on hallintopäätösten osalta.

               b)

               velvoittaa vastaajat korvaamaan Itävallan tasavallan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
   Direktiivi 64/221/ETY asettaa jäsenvaltioille yleiseen järjestykseen ja turvallisuuteen sekä kansanterveyteen perustuen sen soveltamisalaan kuuluville henkilöille annettujen säännösten osalta erilaisia velvollisuuksia, etenkin päätöksen perustelujen ja päätöstä vastaan käytettävissä olevien oikeussuojakeinojen osalta. Mainitun direktiivin 6 artiklan mukaan yleiseen järjestykseen ja turvallisuuteen sekä kansanterveyteen perustuvat syyt, joihin unionin kansalaisen perheenjäsenen viisumin epääminen perustuu, on ilmoitettava asianosaiselle. Direktiivin 8 artiklan mukaan asianosaisella, jonka viisumi on evätty, on oltava samat hallintotoimia koskevat oikeussuojakeinot kuin kyseisen valtion kansalaisilla.
   Komissio katsoo, että Itävallan Fremdengesetzin (ulkomaalaislaki) tietyt säännökset eivät vastaa direktiivissä asetettuja, yllä mainittuja yhteisön oikeuden vaatimuksia.
   Lain 93 §:n 2 momentin mukaan päätös on annettava kirjallisena vain asianosaisen kirjallisesta tai pöytäkirjaan kirjatusta pyynnöstä, ja perusteluissa on riittävää mainita vain ratkaisevat säännökset. Direktiivin 6 artiklan mukaan jäsenvaltioilla on automaattinen perusteluvelvollisuus: perustelu ei saa olla riippuvainen kiireellisyydestä tai asianosaisen pyynnöstä. Pelkkä sovellettujen lainkohtien mainitseminen ei riitä perusteluvelvollisuuden täyttämiseen: kielteisessä päätöksessä yksinkertainen viittaus sovellettuihin säännöksiin ei ole riittävä tieto epäämisperusteista. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan päätös on perusteltava täsmällisesti, riittävän yksityiskohtaisesti ja perusteellisesti, että asianosainen voi valittaa hänelle kielteisestä päätöksestä ja valvoa etujaan.
   Itävallan Fremdengesetzin 94 §:n 2 momentin mukaan viisumin epäämisestä tai mitättömäksi julistamisesta ei voi valittaa. Tällä säännöksellä rikotaan direktiivin 8 artiklaa, jonka mukaan asianomaisella tulee olla samat hallintotoimia koskevat oikeussuojakeinot kuin kyseisen valtion kansalaisilla riippumatta siitä, onko kyse hallintoviranomaisista vai tuomioistuimista. Itävallan tasavallan väite siitä, että valitusoikeuden epääminen on perusteltua kyseessä olevassa yhteydessä, koska viisumin epäämisen tai mitättömäksi julistamisen seuraukset ylittävät yksittäisen toimenpiteen ja uusi hakemus johtaa valitusta nopeammin tulokseen päätöstä vastaan, ei ole perusteltu. Uusi hakemus sisältää nimittäin vaaran, että asiallisesti väärä päätös ainoastaan annetaan uudelleen.

      (1)  EYVL L 56, s. 850.


title: Asia T-445/08: Kanne 29.9.2008 — FIFA v. SMHV

text:
               6.12.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 313/50

         Kanne 29.9.2008 — FIFA v. SMHV
   (Asia T-445/08)
   (2008/C 313/89)
   Kannekirjelmän kieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA (Zürich, Sveitsi) (edustajat: D. Alexander, QC, barrister A. Barav ja lakimiehet R. Buchel ja C. Rassmann)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Ferrero OHG mbH (Stadtallendorf, Saksa)
   Vaatimukset

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 1467/2005-1 30.6.2008 tekemä päätös on kumottava kokonaan tai osittain

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Sanamerkki ”GERMANY 2006” luokkiin 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 14, 15, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — Yhteisön tavaramerkki N:o 2 153 005

      Yhteisön tavaramerkin haltija: Kantaja

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä:V astapuoli valituslautakunnassa

      Mitättömyysosaston ratkaisu: Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Mitättömyysosaston päätöksen kumoaminen

      Kanneperusteet: 1) Asetuksen N:o 40/94 73 artiklaa ja 74 artiklan 1 kohtaa on rikottu siltä osin kuin valituslautakunta on laajalti perustanut päätöksensä neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaan, vaikka vastapuoli ei ollut vedonnut valituslautakunnassa tähän säännökseen eikä mitättömyysosasto ollut viitannut siihen; 2) toissijaisesti neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu, koska valituslautakunta ei tarkastellut yhteisön tavaramerkkiä, jonka mitättömäksi julistamista vaadittiin, kokonaisuutena keskivertokuluttajan kannalta eikä soveltanut relevanttia lakia haettujen tavaroiden tai palvelujen kuvailevuuden arvioinnissa ja 3) neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska valituslautakunta totesi virheellisesti, että mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen kohteena olevalla rekisteröidyllä yhteisön tavaramerkillä ei ole tarvittavaa erottamiskykyä ja 4) neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 3 kohtaa ja 51 artiklan 2 kohtaa on rikottu, koska valituslautakunta totesi virheellisesti, että mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen kohteena oleva rekisteröity yhteisön tavaramerkki ei ole saavuttanut erottamiskykyä luokkaan 41 kuuluvia palveluja ja kaikkia kaupan pidettäviä tavaroita varten.


title: Asia F-4/13: Kanne 15.1.2013 — ZZ v. komissio

text:
               13.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 108/38

         Kanne 15.1.2013 — ZZ v. komissio
   (Asia F-4/13)
   2013/C 108/90
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja N. Lhoëst)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kantajan vuosien 1995–1997 arviointikertomuksesta tehdyn päätöksen kumoaminen ja vahingonkorvausvaatimus.

      Vaatimukset

               —

               Euroopan ulkosuhdehallinnon hallinnollisen pääsihteerin 12.3.2013 tekemä päätös kantajan vuosien 1995–1997 arviointikertomuksesta on kumottava

               —

               siltä osin kuin on tarpeellista on kumottava komission nimittävän viranomaisen 4.10.2012 tekemä päätös, jolla hylättiin kantajan 20.6.2012 henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojalla tekemä valitus

               —

               komissio on velvoitettava suorittamaan 25 000 euroa korvauksena henkisestä kärsimyksestä

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-556/10: Kanne 26.11.2010 — Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta

text:
               5.2.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/5

         Kanne 26.11.2010 — Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-556/10)
   2011/C 38/07
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Braun ja H. Støvlbæk)

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta

      Vaatimukset

   Komissio vaatii, että unionin tuomioistuin

               1)

               toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut

                           —

                           direktiivin 91/440/ETY (1) 6 artiklan 3 kohdan ja liitteen II sekä direktiivin 2001/14/EY (2) 4 artiklan 2 kohdan ja 14 artiklan 2 kohdan,

                           —

                           direktiivin 2001/14/EY 6 artiklan 2 kohdan

                           —

                           direktiivin 2001/14/EY 7 artiklan 3 kohdan ja 8 artiklan 1 kohdan ja

                           —

                           direktiivin 2001/14/EY 30 artiklan 4 kohdan, luettuna yhdessä direktiivin 91/440/ETY 10 artiklan 7 kohdan kanssa,

                     mukaisia velvoitteitaan ensimmäisen rautatiepaketin täytäntöönpanon osalta.

               2)

               velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Direktiivien 91/440/ETY ja 2001/14/EY tarkoituksena ovat rautatieinfrastruktuurin yhtäläiset ja ketään syrjimättömät käyttömahdollisuudet kaikille yrityksille ja kilpailusuuntautuneiden, dynaamisten ja avointen rautatiemarkkinoiden tukeminen Euroopassa. Direktiivin 91/440/ETY 6 artiklan 3 kohdassa säädetään, että infrastruktuurihallinnon ”olennaiset toiminnot”annetaan tehtäväksi sellaisille elimille tai yrityksille, ”jotka eivät itse harjoita rautatieliikennettä”.
   Komissio katsoo, että direktiivissä säädetty infrastruktuurihallinnon riippumattomuus olennaisten toimintojen osalta ei toteudu Saksassa, koska useita näistä ”olennaisista toiminnoista”on annettu tehtäväksi sellaiselle yritykselle, joka on, vaikkakin oikeudellisesti riippumaton, osa holdingyhtiötä, johon kuuluu muiden muassa yrityksiä, jotka harjoittavat rautatieliikennettä.
   Direktiivissä 2001/14/EY säädetyn riippumattomuuden ei ole ilmettävä pelkästään oikeudellisesti, vaan myös organisaation ja päätöksenteon osalta. Tämän vuoksi yritys, jonka tehtäväksi olennaisia toimintoja on annettu, saa olla osa samaa holdingyhtiötä kuin yritykset, jotka harjoittavat rautatieliikennettä, ainoastaan, jos se ei ole niistä erillinen pelkästään oikeudellisesti, vaan se ei myöskään todistettavasti muodosta niiden kanssa taloudellista yksikköä eli se on niistä myös taloudellisesti riippumaton. Jos siis holdingrakenteen puitteissa tytäryhtiö toteuttaa ”olennaisia toimintoja”, on suojatoimenpitein huolehdittava siitä, että emoyhtiö ja tytäryhtiö eivät voi toimia taloudellisena yksikkönä ja näin ollen yhtenä yrityksenä. Näitä asianmukaisia ja riittäviä suojatoimenpiteitä, jotka takaavat myös infrastruktuurihallinnon taloudellisen riippumattomuuden rautatieliikenteen harjoittajista, ei kuitenkaan komission mukaan ole Saksassa toteutettu. Saksan toteuttamat suojatoimenpiteet eivät ole riittäviä takaamaan olennaisten toimintojen riippumattomuutta, estämään intressikonflikteja ja sitä, että holdingyhtiö valvoo olennaisia toimintoja toteuttavaa yksikköä.
   Yhtäältä riippumaton viranomainen ei valvo riippumattomuusedellytysten täyttymistä eikä kilpailijoilla ole valitusmahdollisuutta, jos riippumattomuusperiaatetta loukataan. Toisaalta olennaisia toimintoja toteuttavan yksikön johto- ja päällikköportaan työntekijöiden riippumattomuutta holdingyhtiöstä ei ole taattu seuraavista syistä:

               —

               holdingyhtiön tai muiden holdingyhtiöön kuuluvien yhtiöiden hallintoneuvoston jäseniä ei estetä kuulumasta myös olennaisia toimintoja toteuttavan yksikön hallintoneuvostoon;

               —

               ei ole säädetty, että olennaisia toimintoja toteuttavan yksikön johtoportaaseen kuuluvat henkilöt tai sen olennaisia toimintoja toteuttavat työntekijät eivät lopetettuaan työskentelynsä kyseisessä yksikössä voi toimia holdingyhtiön tai muiden holdingyhtiön valvomien yhtiöiden johtotehtävissä ennen kuin asianmukainen määrä vuosia on kulunut;

               —

               olennaisia toimintoja toteuttavan yksikön johtoporrasta ei ole nimitetty selvästi määritellyillä ehdoilla eivätkä heitä sido vastaavat oikeudelliset velvoitteet, joilla taataan päätöksenteon täydellinen riippumattomuus;

               —

               olennaisia toimintoja toteuttavalla yksiköllä ei ole omaa henkilöstöä, joka työskentelisi erillisissä tiloissa, joissa toteutetaan kulunvalvontaa, ja jonka yhteyksiä holdingyhtiöön ja muihin holdingyhtiön valvomiin yhtiöihin rajoitettaisiin viralliseen tiedottamiseen, joka liittyy olennaisten toimintojen toteuttamiseen;

               —

               pääsyä tietojärjestelmiin ei valvota, minkä vuoksi ei ole poissuljettua, että holdingyhtiö saa tietoja olennaisten toimintojen toteuttamisesta.

         Edellä kuvatun, infrastruktuurihallinnon riippumattomuutta olennaisia toimintoja toteutettaessa koskevan edellytyksen loukkaamisen lisäksi Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut direktiivien 91/440 ja 2001/14 mukaisia velvoitteitaan, kun se

               —

               ei ole saattanut rautateiden käyttömaksuja koskevia direktiivin 2001/14/EY säännöksiä riittävän selvästi osaksi kansallista oikeusjärjestystä eikä ole asettanut edellytyksiä kokonaiskustannusperiaatteen asianmukaiselle soveltamiselle;

               —

               ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä velvoittaakseen infrastruktuurin tarjoajat alentamaan infrastruktuurikustannuksia ja rataverkoston käyttömaksuja;

               —

               ei ole antanut sääntelyviranomaiselle toimivaltaa tehostaa oikeuttaan saada tietoja infrastruktuurihallinnolta asianmukaisilla seuraamuksilla.

      (1)  Yhteisön rautateiden kehittämisestä 29.7.1991 annettu neuvoston direktiivi 91/440/ETY (EYVL L 237, s. 25).

      (2)  Rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta 26.2.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/14/EY (EUVL L 75, s. 29).


title: Asia T-362/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.1.2011 — IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds v. komissio (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Asiakirjat, jotka liittyvät teollisuushankkeen toteuttamiseen direktiivin 92/43/ETY nojalla suojellulla alueella — Jäsenvaltiolta saadut asiakirjat — Jäsenvaltion esittämä vastalause — Asiakirjoihin tutustumisen osittainen epääminen — Jäsenvaltion talouspolitiikkaa koskeva poikkeus — Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 5-7 kohta)

text:
               19.2.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 55/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.1.2011 — IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds v. komissio
   (Asia T-362/08) (1)

   (Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Asiakirjat, jotka liittyvät teollisuushankkeen toteuttamiseen direktiivin 92/43/ETY nojalla suojellulla alueella - Jäsenvaltiolta saadut asiakirjat - Jäsenvaltion esittämä vastalause - Asiakirjoihin tutustumisen osittainen epääminen - Jäsenvaltion talouspolitiikkaa koskeva poikkeus - Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 5-7 kohta)
   2011/C 55/36
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH (Hampuri, Saksa) (edustajat: solicitor S. Crosby ja asianajaja S. Santoro)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. O'Reilly ja P. Costa de Oliveira)

      Väliintulijat, jotka tukevat kantajan vaatimuksia: Tanskan kuningaskunta (asiamiehet: J. Bering Liisberg ja B. Weis Fogh); Suomen tasavalta (asiamiehet: aluksi J. Heliskoski, M. Pere ja H. Leppo, sittemmin J. Heliskoski) ja Ruotsin kuningaskunta (asiamiehet: K. Petkovska, A. Falk ja S. Johannesson)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Sen komission 19.6.2008 tekemän päätöksen kumoaminen, jolla kieltäydyttiin antamasta kantajalle oikeutta tutustua asiakirjaan, jonka Saksan viranomaiset olivat toimittaneet komissiolle luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (EYVL L 206, s. 7) nojalla suojellun alueen luokituksen poistamiseen liittyvän menettelyn yhteydessä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               IFAW Internationaler Tierschutz-Fonds gGmbH velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Tanskan kuningaskunta, Suomen tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 301, 22.11.2008.


title: Asia C-472/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 17.3.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Högsta domstolen – Ruotsi) – Canadian Oil Company Sweden AB ja Anders Rantén v. Riksåklagaren (Ennakkoratkaisupyyntö — Kemikaalien rekisteröinti, arviointi ja lupamenettely — Asetus (EY) N:o 1907/2006 (REACH-asetus) — Yhdenmukaistetun alan ulottuvuus — Aineiden rekisteröinti Euroopan kemikaalivirastossa ennen markkinoille saattamista — 5 artikla — Kemiallisten tuotteiden kansallinen rekisteröinti — Ilmoittamisvelvollisuus rekisteröintiä varten — Yhteensopivuus REACH-asetuksen kanssa — SEUT 34 ja SEUT 36 artikla — Tuonnin määrällinen rajoitus)

text:
               2.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 17.3.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Högsta domstolen – Ruotsi) – Canadian Oil Company Sweden AB ja Anders Rantén v. Riksåklagaren
   (Asia C-472/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Kemikaalien rekisteröinti, arviointi ja lupamenettely - Asetus (EY) N:o 1907/2006 (REACH-asetus) - Yhdenmukaistetun alan ulottuvuus - Aineiden rekisteröinti Euroopan kemikaalivirastossa ennen markkinoille saattamista - 5 artikla - Kemiallisten tuotteiden kansallinen rekisteröinti - Ilmoittamisvelvollisuus rekisteröintiä varten - Yhteensopivuus REACH-asetuksen kanssa - SEUT 34 ja SEUT 36 artikla - Tuonnin määrällinen rajoitus))
   (2016/C 156/14)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Högsta domstolen

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Canadian Oil Company Sweden AB ja Anders Rantén

      Vastapuoli: Riksåklagaren (valtakunnansyyttäjä)

      Tuomiolauselma

               1)

               Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1907/2006, sellaisena kuin se on muutettuna 22.6.2009 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 552/2009, on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että kansallisessa säännöstössä velvoitetaan kemiallisten tuotteiden maahantuoja rekisteröimään kyseiset tuotteet toimivaltaisessa kansallisessa viranomaisessa, vaikka kyseisellä maahantuojalla on jo ollut velvollisuus rekisteröidä samat tuotteet kyseisen asetuksen mukaisesti Euroopan kemikaalivirastossa, kunhan rekisteröinti toimivaltaisessa kansallisessa viranomaisessa ei ole ennakkoedellytys mainittujen tuotteiden markkinoille saattamiselle, kunhan se koskee eri tietoja kuin ne, joita vaaditaan kyseisessä asetuksessa, ja kunhan sillä pyritään samoihin tavoitteisiin kuin kyseisellä asetuksella eli erityisesti varmistamaan korkeatasoinen ihmisten terveyden ja ympäristön suojelu sekä tällaisten aineiden vapaa liikkuvuus sisämarkkinoilla muun muassa ottamalla käyttöön tällaisten tuotteiden turvallista hallintaa kyseessä olevassa jäsenvaltiossa koskeva valvontajärjestelmä ja arvioimalla tällaista hallintaa, mitkä seikat kansallisen tuomioistuimen on tutkittava.

               2)

               SEUT 34 ja SEUT 36 artiklan määräyksiä yhdessä on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä pääasiassa kyseessä olevassa kansallisessa säännöstössä säädetyn kaltaiselle kemiallisten tuotteiden ilmoittamis- ja rekisteröintivelvollisuudelle.

      (1)  EUVL C 448, 15.12.2014.


title: Asia C-41/16 P: Valitus, jonka Min Liu on tehnyt 25.1.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-813/14, Liu v. EUIPO, 18.11.2015 antamasta tuomiosta

text:
               5.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/7

         Valitus, jonka Min Liu on tehnyt 25.1.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-813/14, Liu v. EUIPO, 18.11.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-41/16 P)
   (2016/C 326/13)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Min Liu (edustaja: Y. Zhang, Rechtsanwalt)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
   Unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) totesi 8.6.2016 antamallaan määräyksellä, että valitus on jätettävä tutkimatta.


title: Asia T-115/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.6.2017 – Sandvik Intellectual Property v. EUIPO – Adveo Group International (ADVEON)

text:
               7.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 256/41

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.6.2017 – Sandvik Intellectual Property v. EUIPO – Adveo Group International (ADVEON)
   (Asia T-115/16) (1)

   (2017/C 256/48)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Viidennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 211, 13.6.2016.


title: Asia C-105/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Belgia) on esittänyt 20.3.2009 — Terre wallonne v. Région wallonne

text:
               6.6.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Belgia) on esittänyt 20.3.2009 — Terre wallonne v. Région wallonne
   (Asia C-105/09)
   2009/C 129/14
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Terre wallonne

      Vastaaja: Région wallonne

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko määriteltyjä pilaantumisalttiita vyöhykkeitä varten laadittu typen käyttöä koskeva ohjelma, josta säädetään vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12.12.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/676/ETY (1) 5 artiklan 1 kohdassa, tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY (2) 3 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu suunnitelma tai ohjelma, joka valmistellaan maa-, metsä- ja kalataloutta, energiaa, teollisuutta, liikennettä, jätehuoltoa, vesitaloutta, televiestintää, matkailua, kaavoitusta tai maankäyttöä varten, ja vahvistetaanko siinä puitteet direktiivin 85/337/ETY (3) liitteessä I ja II lueteltujen tulevien hankkeiden lupa- tai hyväksymispäätöksille?

               2)

               Onko määriteltyjä pilaantumisalttiita vyöhykkeitä varten laadittu typen käyttöä koskeva ohjelma, josta säädetään vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12.12.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/676/ETY 5 artiklan 1 kohdassa, tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY 3 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettu suunnitelma tai ohjelma, jonka on katsottu edellyttävän direktiivin 92/43/ETY (4) 6 tai 7 artiklan mukaista arviointia sen todennäköisen vaikutuksen johdosta, joka sillä on mainituissa artikloissa tarkoitetuilla alueilla, erityisesti kun kyseistä typen käyttöä koskevaa ohjelmaa sovelletaan kaikkiin Vallonian hallintoalueen määriteltyihin pilaantumisalttiisiin vyöhykkeisiin?

               3)

               Onko määriteltyjä pilaantumisalttiita vyöhykkeitä varten laadittu typen käyttöä koskeva ohjelma, josta säädetään vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12.12.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/676/ETY 5 artiklan 1 kohdassa, sellainen muu kuin direktiivin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu suunnitelma tai ohjelma, jolla vahvistetaan puitteet sellaisten tulevien hankkeiden lupa- tai hyväksymispäätöksille, joiden osalta jäsenvaltioiden on 3 artiklan 4 kohdan nojalla määriteltävä 5 kohdan mukaisesti, onko niillä todennäköisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia?

      (1)  EYVL L 375, s. 1.

      (2)  EYVL L 197, s. 30.

      (3)  Neuvoston direktiivi 85/337/ETY, annettu 27.6.1985, tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista (EYVL L 175, s. 40).

      (4)  Neuvoston direktiivi 92/43/ETY, annettu 21 päivänä toukokuuta 1992, luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta (EYVL L 206, s. 7).


title: Asia C-453/06: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa)on esittänyt 13.11.2006 — 01051 Telecom GmbH v. Bundesrepublik Deutschland

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/41

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa)on esittänyt 13.11.2006 — 01051 Telecom GmbH v. Bundesrepublik Deutschland
   (Asia C-453/06)
   (2006/C 326/85)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Bundesverwaltungsgericht
   Pääasian asianosaiset

      Muutoksenhakija: 01051 Telecom GmbH

      Vastapuoli: Bundesrepublik Deutschland

      Menettelyyn kutsuttu: Vodafone D2 GmbH
   Ennakkoratkaisukysymykset
   Onko sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) (1) 27 artiklan ensimmäisen kohdan ja sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) (2) 7 artiklan kanssa sopusoinnussa se, että sisäisen oikeuden mukaan eräs tämän oikeuden aikaisempi lakisääteinen määräys, jonka mukaan yhteenliittämismaksujen määrittämisessä on perusteena käytettävä tehokkaan palvelujentarjonnan kustannuksia, pysytetään väliaikaisesti voimassa, vaikka yhteisön oikeudessa ei säädetä sen voimassapysyttämisestä?

      (1)  EYVL L 108, s. 33.

      (2)  EYVL L 108, s. 7.


title: Asia T-321/05: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 1.7.2010 — AstraZeneca v. komissio (Kilpailu — Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö — Mahahaavalääkkeiden markkinat — Päätös, jolla EY 82 artiklan rikkominen todetaan — Markkinoiden määrittäminen — Merkittävä kilpailupaine — Lääkkeiden lisäsuojatodistusta koskevan menettelyn sekä lääkkeiden markkinoille saattamista koskevan lupamenettelyn väärinkäyttö — Harhaanjohtavat tiedot — Markkinoille saattamista koskevien lupien poistaminen rekisteristä — Geneeristen lääkkeiden markkinoille saattamisen ja rinnakkaistuonnin esteet — Sakot)

text:
               14.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/33

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 1.7.2010 — AstraZeneca v. komissio
   (Asia T-321/05) (1)

   (Kilpailu - Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö - Mahahaavalääkkeiden markkinat - Päätös, jolla EY 82 artiklan rikkominen todetaan - Markkinoiden määrittäminen - Merkittävä kilpailupaine - Lääkkeiden lisäsuojatodistusta koskevan menettelyn sekä lääkkeiden markkinoille saattamista koskevan lupamenettelyn väärinkäyttö - Harhaanjohtavat tiedot - Markkinoille saattamista koskevien lupien poistaminen rekisteristä - Geneeristen lääkkeiden markkinoille saattamisen ja rinnakkaistuonnin esteet - Sakot)
   2010/C 221/52
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: AstraZeneca AB (Södertälje, Ruotsi) ja AstraZeneca plc (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: aluksi M. Brealey, QC, barrister M. Hoskins, barrister D. Jowell, solicitor F. Murphy, solicitor G. Sproul, solicitor I. MacCallum ja solicitor C. Brown, sittemmin M. Brealey, M. Hoskins, D. Jowell, F. Murphy ja C. Brown, ja lopulta M. Brealey, M. Hoskins, D. Jowell ja F. Murphy)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi F. Castillo de la Torre, É. Gippini Fournier ja A. Whelan, sittemmin F. Castillo de la Torre, É. Gippini Fournier ja J. Bourke)

      Väliintulija, joka tukee kantajien vaatimuksia: European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA) (Geneve, Sveitsi) (edustaja: asianajaja M. Van Kerckhove)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus [EY] 82 artiklan ja ETA-sopimuksen 54 artiklan mukaisesta menettelystä (asia COMP/A.37.507/F3 — AstraZeneca) 15.6.2005 tehdyn komission päätöksen K(2005) 1757 lopullinen kumoamisesta

      Tuomiolauselma

               1)

               [EY] 82 artiklan ja ETA-sopimuksen 54 artiklan mukaisesta menettelystä (asia COMP/A.37.507/F3 — AstraZeneca) 15.6.2005 tehdyn komission päätöksen K(2005) 1757 lopullinen 1 artiklan 2 kohta kumotaan siltä osin kuin siinä todetaan, että AstraZeneca AB ja AstraZeneca plc ovat rikkoneet EY 82 artiklaa ja ETA-sopimuksen 54 artiklaa, kun ne ovat vaatineet Losec-kapselien markkinoille saattamista koskevien lupien poistamista rekisteristä Tanskassa ja Norjassa ja kun ne ovat samanaikaisesti vetäneet Losec-kapselit pois markkinoilta ja tuoneet markkinoille Losec MUPS -tabletit näissä kahdessa maassa, koska tämän toiminnan on katsottu voivan rajoittaa Losec-kapselien rinnakkaistuontia kyseisiin maihin.

               2)

               Päätöksen 2 artiklassa AstraZeneca AB:lle ja AstraZeneca plc:lle yhteisvastuullisesti määrätyn sakon määräksi vahvistetaan 40 250 000 euroa, ja kyseisessä artiklassa AstraZeneca AB:lle määrätyn sakon määräksi vahvistetaan 12 250 000 euroa.

               3)

               Kanne hylätään muilta osin.

               4)

               AstraZeneca AB ja AstraZeneca plc vastaavat 90 prosentista omia oikeudenkäyntikulujaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan 90 prosenttia Euroopan komission oikeudenkäyntikuluista lukuun ottamatta komission oikeudenkäyntikuluja, jotka liittyvät European Federation of Pharmaceutical Industries and Associationsin (EFPIA) väliintuloon.

               5)

               EFPIA vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

               6)

               Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, jotka liittyvät EFPIAn väliintuloon, sekä lopuista 10 prosentista omia oikeudenkäyntikulujaan, ja se velvoitetaan korvaamaan 10 prosenttia AstraZeneca AB:n ja AstraZeneca plc:n oikeudenkäyntikuluja.

      (1)  EUVL C 271, 29.10.2005.


title: Asia T-625/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.1.2013 — BSH v. SMHV (ecoDoor) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin ecoDoor rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

text:
               23.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 55/12

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.1.2013 — BSH v. SMHV (ecoDoor)
   (Asia T-625/11) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin ecoDoor rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)
   2013/C 55/20
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (München, Saksa) (edustaja: asianajaja S. Biagosch)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: D. Walicka)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 22.9.2011 antamasta päätöksestä (asia R 340/2011-1), joka koskee hakemusta sanamerkin ecoDoor rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 32, 4.2.2012.


title: Asia C-527/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Unkari) on esittänyt 15.11.2010 — ERSTE Bank Hungary Nyrt v. Magyar Állam, B.C.L. Trading GmbH ja ERSTE Befektetési Zrt

text:
               29.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Unkari) on esittänyt 15.11.2010 — ERSTE Bank Hungary Nyrt v. Magyar Állam, B.C.L. Trading GmbH ja ERSTE Befektetési Zrt
   (Asia C-527/10)
   ()
   2011/C 30/34
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: ERSTE Bank Hungary Nyrt

      Vastaajat: Unkarin valtio, B.C.L. Trading GmbH ja ERSTE Befektetési Zrt

      Väliintulijat: dr. Bárándy és Társai Ügyvédi Iroda ja Komerční banka, a.s.

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Sovelletaanko maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1346/2000 (1) (jäljempänä neuvoston asetus) 5 artiklan 1 kohtaa esineoikeuden (vakuus) pysyttämistä koskevaan kansalliseen riita-asiaan, jos vakuutena oleva arvopaperi tai sen sijaan tullut varallisuus (arvo-osuus) ovat valtiossa, joka ei ollut Euroopan unionin jäsenvaltio toisessa jäsenvaltiossa käytävää maksukyvyttömyysmenettelyä vireille pantaessa vaan vasta kannetta nostettaessa?

      (1)  EYVL L 160, s. 1.


title: Euroopan yhteisöjen komission 18.12.1997 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne (Asia C-429/97)

text:
C 55/18                 FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   20.2.98
että EY:n perustamissopimusta, erityisesti sen 155, 169 ja           Bundesfinanzhofin 2.10.1997 tekemällään päätöksellä esit-
86 artiklaa, sekä viimeksi mainitun artiklan soveltamisesta          tämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Sarclad International
annettua asetusta N:o 17 on tulkittu virheellisesti ja koska         Ltd. Wittington, Chesterfield (Yhdistynyt kuningaskunta)
173 artiklaa ja olennaisia menettelymääräyksiä on rikottu.                           vastaan Bundesamt für Finanzen
                                                                                (Asia C-428/97)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                                (98/C 55/34)
Ð Luokitteluvirheet:
     Ð asetuksen N:o 17 virheellinen tulkinta,                       Bundesfinanzhof on pyytänyt 2.10.1997 tekemällään pää-
                                                                     töksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kir-
                                                                     jaamoon 18.12.1997, yhteisöjen tuomioistuimelta ennak-
     Ð EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan virheel-
                                                                     koratkaisua asiassa Sarclad International Ltd, Wittington,
        linen tulkinta: jäsenvaltion jäsenyysvelvoitteiden
                                                                     Chesterfield (Yhdistynyt kuningaskunta) vastaan Bunde-
        noudattamatta jättämisen osalta 169 artiklan
                                                                     samt für Finanzen seuraavaan kysymykseen:
        soveltamiseksi ei riitä, että valituksessa on kyse
        ºdirektiivin 93/38/ETY noudattamatta jättämi-
        sestäº ja että sitä on muodollisesti tarkoitettu vali-
        tuksessa, koska siinä tarkoitettiin vain hankintayk-         Onko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön lähen-
        sikön menettelyä sekä kilpailun että tavaroiden              tämisestä 6 päivänä joulukuuta 1979 annetun kahdeksan-
        vapaan liikkuvuuden osalta,                                  nen neuvoston direktiivin 79/1072/ETY (1) 3 artiklan
                                                                     a alakohtaa tulkittava niin, että
     Ð yhteisöjen tuomioistuin ei myöskään ota huomioon
        komission noudattaman menettelyn asianmukai-
        suutta, kun komissio on viitannut yhteisöjen tuo-
        mioistuimen oikeuskäytäntöön, jossa katsotaan,               Ð alkuperäisenä tuontiasiakirjana voidaan pitää myös
        että jäsenvaltiot ovat vastuussa lainkäyttövaltaansa              korvaavan kuitin kaksoiskappaletta, tai saavatko
        kuuluvien hankintayksiköiden toimista. Tämän                      jäsenvaltiot mahdollisesti käsitellä kaksoiskappaletta
                                                                          tuontiasiakirjan alkuperäiskappaleena,
        oikeuskäytännön soveltaminen kyseessä olevaan
        asiaan johtaisi siihen, että perustamissopimuksen
        222 artiklan vastaisesti SNCB ei olisi vastuussa toi-
        mistaan, vaikka sen virheellinen menettely on                Ð vai ovatko kyseisen maan alueelle sijoittumattomat
        sama, kuin josta voidaan moittia yksityistä yri-                  verovelvolliset, jotka kuuluvat jäsenvaltioiden liike-
        tystä,                                                            vaihtoverolainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä
                                                                          joulukuuta 1979 annetun kahdeksannen neuvoston
     Ð kannekelpoisen toimenpiteen käsitteen virheellinen                 direktiivin 79/1072/ETY soveltamisalaan, menettäneet
        tulkinta.                                                         lopullisesti oikeutensa aikaisemmin maksetun arvonli-
                                                                          säveron palautukseen, jos alun perin laadittu tuonti-
                                                                          asiakirja on hävinnyt ennen kuin verovelvollinen on
Ð Olennaisten menettelymääräysten rikkominen:                             tehnyt hakemuksen arvonlisäveron palauttamiseksi?
     Ð puolustautumisoikeuksien ilmeinen loukkaaminen:
        ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole otta-           (1) EYVL L 331, 27.12.1979, s. 11.
        nut huomioon tätä perusperiaatetta, vaan se on
        asettanut periaatteeksi sen, että perustamissopi-
        muksen 169 artiklan mukaisessa menettelyssä
        valittajilla ei ole menettelyllisiä oikeuksia,
     Ð riidan kohteen vääristely: ottaen huomioon komis-
        sion esittämän oikeudenkäyntiväitteen ensimmäi-
                                                                         Euroopan yhteisöjen komission 18.12.1997 Ranskan
        sen oikeusasteen tuomioistuin on laiminlyönyt
                                                                                tasavaltaa vastaan nostama kanne
        todeta oikeudenkäynnissä, että komission kirjeeltä
        puuttui oikeudellinen perusta, vaikka SATEBA-                                        (Asia C-429/97)
        yhtiö vaati sitä kanteessaan. Näin ollen ensimmäi-
        sen oikeusasteen tuomioistuin ei voinut toimival-                                      (98/C 55/35)
        taansa ylittämättä valita komission sijasta kantajan
        kanteen tutkimatta jättämisen perustelemiseksi
        perustamissopimuksen 155 artiklan nojalla komis-
        sion käytettävissä olevaa menettelyä.                        Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 18.12.1997
                                                                     Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan
                                                                     tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat HeÂleÁne
(1) EYVL C 357, 22.11.1997, s. 27.
                                                                     Michard ja Enrico Traversa ja prosessiosoite Luxembur-
                                                                     gissa on c/o Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner,
                                                                     Kirchberg.
 ---pagebreak--- 20.2.98                 FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      C 55/19
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuo-            Amtsgericht Kölnin 3.9.1997 tekemällään päätöksellä
mioistuin                                                            esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Jutta Johannes
                                                                                vastaan Dr. Hartmut Johannes
                                                                                (Asia C-430/97)
Ð toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut
                                                                                (98/C 55/36)
     6.12.1979 annetun kahdeksannen direktiivin 79/1072/
     ETY (1) ja erityisesti sen 2 artiklan mukaisia velvoittei-
     taan, koska se on kieltäytynyt palauttamasta arvonlisä-         Amtsgericht Köln on pyytänyt 3.9.1997 tekemällään pää-
     veroa maan alueelle sijoittautumattomille verovelvolli-         töksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kir-
     sille, jotka ovat teettäneet osan työstään alihankkijalla,      jaamoon 19.12.1997, yhteisöjen tuomioistuimelta ennak-
     joka on Ranskaan sijoittautunut verovelvollinen;                koratkaisua asiassa Jutta Johannes vastaan Dr. Hartmut
                                                                     Johannes seuraaviin kysymyksiin:
Ð velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeuden-
                                                                     1. Ovatko Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavat
     käyntikulut.
                                                                          henkilöstösäännöt ja erityisesti niiden liite VIII Ð elä-
                                                                          kejärjestelmää koskevat yksityiskohtaiset säännöt Ð
                                                                          sekä sen 27 artikla virkamiehen eronneen puolison elä-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                       kevaatimusten osalta kattava ja muut sääntelyt pois-
                                                                          sulkeva, jolloin muut vaatimukset kansallisen oikeuden
                                                                          perusteella (esillä olevassa asiassa Saksan oikeuden
Komissio hylkää Ranskan viranomaisten kuudennen direk-                    mukainen velvoiteoikeudellinen eläkejärjestely) eivät
tiivin (2) 9 artiklan 2 kohdan c alakohdasta tekemän tul-                 ole mahdollisia?
kinnan, jolla rajoitetaan käsite jätteiden poistamista kos-
kevien palvelujen suorittamisesta käsittämään pelkästään             2. Onko Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien
sellaista irtaimeen aineelliseen omaisuuteen liittyvää                    henkilöstösääntöjen ja EY:n perustamissopimuksen
työtä, joka on verotettava sen tosiasiallisessa suorituspai-              6 artiklan mukaista se, että avioeron vaikutuksia kos-
kassa. Tällainen jätteiden poistamista koskevien palvelujen               kevassa jäsenvaltion lainsäädännössä (esillä olevassa
suorittamisen käsite, silloin kun kyseessä on rajojen yli                 asiassa Saksan oikeudessa) virkamieheen kohdistuu
suoritettava toiminta, merkitsee sitä, että pääsopimuksen                 painokkaammin vaatimus velvoiteoikeudellisesta elä-
osapuolena olevan palvelujen suorittajan sijoittautumisval-               kejärjestelystä vain sen vuoksi, koska hän on Saksan
tiolle annetaan yksipuolisesti ja mielivaltaisesti verotusoi-             kansalainen?
keus. Lisäksi Ranskan viranomaisten näkemys johtaa huo-
mattavaan oikeudelliseen epävarmuuteen, paitsi kyseiselle
toimijalle sen määrittäessä sopimukseen liittyvien palvelu-
jensa arvonlisäverojärjestelmää asiakkaitaan varten, myös
sen jäsenvaltion veroviranomaisille, johon tämä verovel-
vollinen on sijoittautunut. Tällainen käsite johtaa mahdol-
lisiin kaksoisverotustilanteisiin, jotka voidaan 9 artiklan ja            Euroopan yhteisöjen komission 19.12.1997 Irlantia
erityisesti sen 1 kohdan perusteella välttää siten, että niillä                          vastaan nostama kanne
varmistetaan yhdenmukainen, homogeeninen ja tarkoituk-                                       (Asia C-431/97)
senmukainen kyseisten palvelujen verotus yhteisössä. Lo-
puksi verotuspaikan määrittämisen osalta Ranskan viran-                                        (98/C 55/37)
omaiset lukevat uudelleen tai tulkitsevat pääsopimuksen
osapuolen ja tämän asiakkaan välillä tehtyä sopimusta                Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 19.12.1997
ilman, että sen jäsenvaltion viranomaiset, johon palvelujen          Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Irlantia
suorittaja on sijoittautunut ja jossa se on verovelvollinen,         vastaan. Kantajan asiamies on oikeudellisen yksikön virka-
voisivat määrittää, voidaanko tällä tulkinnalla rajoittaa            mies Berend Jan Drijber, ja prosessiosoite Luxemburgissa
jäsenvaltion omaa verotusoikeutta, sellaisena kuin se on             on c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de
määritelty kuudennen direktiivin 9 artiklassa ja erityisesti         la Cruz, Centre Wagner.
9 artiklan 1 kohdassa.
                                                                     Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
(1) Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaista-
    misesta Ð Maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille
    suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevat yksityiskoh-    Ð toteaa, että Irlanti ei ole noudattanut sellaisia elimiä
    taiset säännöt Ð 6 päivänä joulukuuta 1979 annettu kahdek-            koskevista säännöksistä ja yhteisistä standardeista,
    sas neuvoston direktiivi 79/1072/ETY; EYVL L 331,                     jotka tekevät tarkastuksia ja valvontakäyntejä aluksiin,
    27.12.1979, s. 11.                                                    sekä tähän liittyvistä merihallinnon toimenpiteistä
(2) Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaista-           22 päivänä marraskuuta 1994 annetun neuvoston
    misesta Ð yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen
                                                                          direktiivin 94/57/EY (1) eikä perustamissopimuksen
    määräytymisperuste Ð 17 päivänä toukokuuta 1977 annettu
    kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY; EYVL L 145,                   mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kysei-
    13.6.1977, s. 1.                                                      sen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, ase-
                                                                          tuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja
                                                                     Ð velvoittaa Irlannin korvaaman oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-248/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 6.11.2008 (Hof van beroep te Antwerpenin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Trespa International B.V. v. Nova Haven- en Vervoerbedrijf N.V. (Yhteisön tullikoodeksin soveltamisasetus — 291 ja 297 artikla — Edullinen tullikohtelu — Tietty käyttötarkoitus — Käsite henkilö, joka tuo tai tuotattaa tavarat vapaaseen liikkeeseen luovutettaviksi — Käsite tavaroiden luovutus yhteisössä — Luovutuksensaajan käsite)

text:
               20.12.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 327/3

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 6.11.2008 (Hof van beroep te Antwerpenin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Trespa International B.V. v. Nova Haven- en Vervoerbedrijf N.V.
   (Asia C-248/07) (1)

   (Yhteisön tullikoodeksin soveltamisasetus - 291 ja 297 artikla - Edullinen tullikohtelu - Tietty käyttötarkoitus - Käsite ’henkilö, joka tuo tai tuotattaa tavarat vapaaseen liikkeeseen luovutettaviksi’ - Käsite ’tavaroiden luovutus yhteisössä’ - Luovutuksensaajan käsite)
   (2008/C 327/05)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Hof van beroep te Antwerpen
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Trespa International B.V.

      Vastaaja: Nova Haven- en Vervoerbedrijf N.V.
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Hof van beroep teAntwerpen — Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s. 1) 1 a, 291 ja 297 artiklan tulkinta — Käsitteet ”tavaroiden luovuttaminen yhteisössä”, ”henkilö, joka tuo tai tuotattaa tavarat vapaaseen liikkeeseen luovutettaviksi” ja ”luovutuksensaaja”
   Tuomiolauselma

               1)

               Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna 20.1.1997 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 89/97, 291 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että siinä oleva käsite ”henkilö, joka tuo tai tuotattaa tavarat” tarkoittaa henkilöä, jolle tavarat on tarkoitettu ja jolla on aikomus käyttää ne määrättyyn tiettyyn käyttötarkoitukseen, riippumatta siitä, tekeekö hän tulli-ilmoituksen itse vai käyttääkö hän tätä varten yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 5 artiklassa tarkoitettua edustajaa. Mainittu käsite ei tarkoita tämän henkilön edustajaa tulliviranomaisissa sitä tapausta lukuun ottamatta, että mainitun henkilön katsotaan toimivan omissa nimissään ja omaan lukuunsa asetuksen N:o 2913/92 5 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan mukaisesti, jolloin häntä on pidettävä tuojana.

               2)

               Asetuksen N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 89/97, 297 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että kyseessä ei ole tavaroiden luovutus yhteisössä silloin, kun tullimuodollisuudet on suoritettu Belgiassa ja kun tavarat on tämän jälkeen tuotu Alankomaihin, jos luvan saanut henkilö toimii lopullisen tuojan lukuun; kansallisen tuomioistuimen on tarkistettava tämä. Se, että tavarat on tuotu Belgiaan ja tullattu siellä ja sittemmin siirretty Alankomaihin, on vailla merkitystä tässä säännöksessä tarkoitetun luovutuksen toteamisen kannalta. Luovutustapauksessa luovutuksensaajalla on oltava mainitun asetuksen 291 artiklan mukaisesti myönnetty lupa.

               3)

               Asetuksen N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 89/97, 297 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että siinä oleva luovutuksensaajan käsite ei tarkoita tulliasiamiestä, joka suorittaa tullimuodollisuudet tuojan lukuun.

      (1)  EUVL C 170, 21.7.2007.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys, (viides jaosto) 8 päivänä lokakuuta 2004, asiassa C-249/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Transport Environment Development Systems (Trends) ym. (Välityslauseke — Päätös 2004/407/EY, Euratom — Artikla 2 ja 3 — Asian palauttaminen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen)

text:
               19.3.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/2

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
   (viides jaosto)
   8 päivänä lokakuuta 2004,
   asiassa C-249/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Transport Environment Development Systems (Trends) ym. (1)

   (Välityslauseke - Päätös 2004/407/EY, Euratom - Artikla 2 ja 3 - Asian palauttaminen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen)
   (2005/C 69/05)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asiassa C-249/03, jossa on kyse EY 238 artiklaan perustuvasta kanteesta, joka on nostettu 10.6.2003, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään: M. Patakia, avustajinaan M. Bra, K. Kapoutzidou ja S. Chatziyiannis) vastaan Transport Environment Development Systems (Trends), voittoa tavoittelematon yhteisö, kotipaikka Ateena (Kreikka), (asiamiehenään V. Christianos) Marios Kontaratos, kotipaikka Ateena (Kreikka), Anastasios Tillis, kotipaikka Neo Irakleio, Attika (Kreikka), (asiamiehenään V. Christianos) Georgios Argyrakos, kotipaikka Ateena (Kreikka), Konstantinos Petrakis, kotipaikka Cholargos, Attika (Kreikka), Fotini Koutrouba, kotipaikka Glyfada, Attika (Kreikka), yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtajan tehtäviä hoitava tuomari: C. Gulmann, tuomarit R. Schintgen ja G. Arestis (esittelevä tuomari), julkisasiamies: M. Poiares Maduro, kirjaaja: R. Grass, on antanut 8.10.2004 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
   Asia C-249/03 palautetaan Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen.

      (1)  EUVL C 184, 2.8.2003.


title: Yhdistetyt asiat T-305/07 ja T-306/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 16.9.2009 — Offshore Legends v. SMHV — Acteon (OFFSHORE LEGENDS mustana ja valkoisena ja OFFSHORE LEGENDS sinisenä, mustana ja vihreänä) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kahden kuviomerkin OFFSHORE LEGENDS, joista toinen on musta ja valkoinen ja toinen on sininen, musta ja vihreä, rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkeiksi — Aikaisempi kansallinen kuviomerkki OFFSHORE 1 — Suhteelliset hylkäysperusteet — Sekaannusvaara — Tavaroiden ja merkkien samankaltaisuus — Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallisen käytön todistamista koskevan pyynnön esittämättä jättäminen — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Asetuksen N:o 40/94 43 artiklan 2 ja 3 kohta, luettuna yhdessä asetuksen N:o 40/94 15 artiklan 2 kohdan a alakohdan kanssa (joista on tullut asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta ja 15 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohta)

text:
               7.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 267/60

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 16.9.2009 — Offshore Legends v. SMHV — Acteon (OFFSHORE LEGENDS mustana ja valkoisena ja OFFSHORE LEGENDS sinisenä, mustana ja vihreänä)
   (Yhdistetyt asiat T-305/07 ja T-306/07) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kahden kuviomerkin OFFSHORE LEGENDS, joista toinen on musta ja valkoinen ja toinen on sininen, musta ja vihreä, rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkeiksi - Aikaisempi kansallinen kuviomerkki OFFSHORE 1 - Suhteelliset hylkäysperusteet - Sekaannusvaara - Tavaroiden ja merkkien samankaltaisuus - Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallisen käytön todistamista koskevan pyynnön esittämättä jättäminen - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Asetuksen N:o 40/94 43 artiklan 2 ja 3 kohta, luettuna yhdessä asetuksen N:o 40/94 15 artiklan 2 kohdan a alakohdan kanssa (joista on tullut asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta ja 15 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohta)
   2009/C 267/104
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Offshore Legends (Nevele, Belgia) (edustajat: asianajajat P. Maeyaert ja N. Clarembeaux)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa: Acteon (Saint-Tropez, Ranska) (edustaja: asianajaja M. Milon)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kaksi kannetta SMHV:n toisen valituslautakunnan 29.5.2007 tekemästä kahdesta päätöksestä (asiat R 1031/2006-2 ja R 1038/2006-2), jotka koskevat Acteonin ja Offshore Legendsin välisiä väitemenettelyjä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanteet hylätään.

               2)

               Offshore Legends velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 269, 10.11.2007.