title: Jean-Lous Burbanin 25.4.1996 Euroopan parlamenttia vastaan nostama kanne (Asia T-59/96)

text:
 N:o C 180/38          FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      22.6.96
— toteaa, että edellä mainituille määrille on maksettava             Jean-Lous Burbanin 25.4.1996 Euroopan parlamenttia
     kahdeksan prosentin korko vaatimuksen esittämispäi                                  vastaan nostama kanne
     västä lukien;                                                                             (Asia T-59/96 )
                                                                                ( 96/C 180/90 )
— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntiku
     lut .                                                                             (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                     Jean-Louis Burban, Pariisi, on nostanut 25.4.1996 Euroo
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                 pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
                                                                     kanteen Euroopan parlamenttia vastaan. Kantajan edustaja
 Kantaja, joka on komission tieteellisiä ja teknisiä tehtäviä        on asianajaja Jean-Pierre Spitzer, Pariisi, ja prosessiosoite
 hoitava virkamies Ispran yhteisessä tutkimuskeskuksessa,            Luxemburgissa asianajotoimisto Aloyse May, 31 Grand
väittää, että päätös olla myöntämättä kantajalle asettautu          rue .
miskorvausta ja päivärahaa kantajan palattua virkaansa sen
jälkeen, kun hän oli ollut hoitamassa tehtäviä kansainväli          Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio
                                                                     istuin
 sen atomienergiajärjestön palveluksessa Wienissä, on lain
vastainen. Riidanalainen päätös perustuu siihen, että kan
                                                                     — myöntää vahingonkorvauksena kantajalle aiheutunees
tajalla ei ole ollut erityisiä vaikeuksia palata alkuperäiseen
                                                                          ta aineellisesta vahingosta 100 000 ecua ja aineettomas
asemapaikkaansa, ja siihen, että kantajan ei ole tarvinnut                ta vahingosta 100 000 ecua;
muuttaa uudelleen, koska hän on palannut omaan asun
toonsa Italiaan .
                                                                    — velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyn
                                                                         tikulut .
Kantajan mukaan henkilöstösääntöjen asettautumiskor
vausta koskevissa säännöksissä viitataan yksinomaan siihen           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
seikkaan, että henkilön, jota asia koskee, on täytynyt
muuttaa toiseen asuntoon täyttääkseen henkilöstösääntö              Kantaja, joka on Euroopan parlementin palkkaluokan A 4
jen 20 artiklan mukaiset velvoitteet. Tässä säännöksessä ei         virkamies, vaatii saada hyvityksen siitä aineellisesta ja
aseteta muita edellytyksiä eikä oteta huomioon mitään                aineettomasta vahingosta, joka hänelle on koitunut häntä
muita seikkoja .                                                    koskevien ajanjaksoilta 1991—1992 ja 1993—1994 laadit
                                                                    tavien arviointikertomusten viivästymisestä .
Oikeuskäytännössä on tosin selvennetty henkilöstösääntö            Kantaja katsoo, että vastaaja ei ole pelkästään loukannut
jen kyseisten artiklojen soveltamisalaa, mutta se on koske         arviointikertomusten säännöllistä ja jaksoittaista laadintaa
nut vain sellaisia tilanteita, joita ei ole mainittu asianomai     koskevaa periaatetta vaan on myös laiminlyönyt niiden
sissa säännöksissä ( asuntoa ei ole vaihdettu tai perheenjä        kaikkien korvaavien toimenpiteiden toteuttamisen, joilla
senet eivät ole muuttaneet, henkilö on siirretty omasta             olisi korjattu näiden arviointikertomusten puuttuminen
pyynnöstään tai oman etunsa vuoksi ym.) tai joissa toiminta         silloin, kun hakijoina olleiden virkamiesten ansioiden ver
on ollut suorastaan petollista . Kyseinen oikeuskäytäntö ei         tailu tehtiin .
liity mitenkään kanteen kohteena olevaan asiaan, jossa
henkilö, jota asia koskee, ja hänen perheensä on siirretty          Kantaja korostaa tältä osin sen vuotta 1989 koskeneen
toiseen valtioon säännöönmukaisella tavalla, hän on vuok           ainoan kertomuksen kiistanalaista luonnetta, jonka perus
rannut asunnon Itävallasta ja on palannut viran puolesta            teella nimittävä viranomainen on tutkinut kaikki kantajan
takaisin Italiaan .                                                 hakemukset vuodesta 1990 lähtien . Vastaajana olevan
                                                                    toimielimen Ranskan tiedotustoimiston entinen johtaja on
                                                                    kantajan mukaan tätä kertomusta laadittaessa käyttänyt
Italiassa olevaan asuntoon takaisin muuttaminen on aiheut          väärin arviointivaltaansa ja pyrkinyt siihen, että hänen
tanut kantajalle huomattavia taloudellisia menoja, koska            seuraajakseen ei valittaisi kantajaa, joka apulaisjohtajana
hänen on — varman takaisinpaluun samoin kuin Italiassa              olisi luonnollinen seuraaja; sen sijaan hän on pyrkinyt
olevan asunnon takaisin saamiseen liittyvien oikeudellisten         siihen, että valituksi tulisi ulkoisen kilpailumenettelyn
vaikeuksien vuoksi sen jälkeen kun asunto on vuokrattu —            kautta henkilökohtainen ystävä Euroopan parlamentin
täytynyt maksaa koko kyseiseltä ajalta maksuja ja ylläpito         ulkopuolelta .
kuluja kahdesta asunnosta .
Kantaja toteaa päätöksestä olla maksamatta hänelle päivä
rahaa, että tämä korvaus perustuu edellä mainittuun
edellytykseen eli siihen, että virkamies muuttaa toiseen            José Francisco Meoro Avilésin 30.4.1996 Euroopan yhtei
asuntoon täyttääkseen henkilöstösääntöjen 20 artiklan                           söjen komissiota vastaan nostama kanne
mukaiset velvoitteet . Päiväraha eroaa asettautumiskor                                       (Asia T-61/96 )
vauksesta ainoastaan siten, että päivärahaa maksetaan joko                                     ( 96/C 180/91 )
mahdolliseen muuttoon asti tai enintään kuusi kuukautta .
Niiden välinen ero koskee siis vain ajankohtaa .                                      (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
                                                                    José Francisco Meoro Avilés, jonka kotipaikka on Alcanta
                                                                    rilla (Murcia, Espanja ), on nostanut 30.4.1996 Euroopan


title: Asia C-164/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Monomeles Protodikeio Rethymnis (Kreikka) on esittänyt 17.4.2008 — Michail Zacharioudakis v. Dimos Lampis

text:
               5.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Monomeles Protodikeio Rethymnis (Kreikka) on esittänyt 17.4.2008 — Michail Zacharioudakis v. Dimos Lampis
   (Asia C-164/08)
   (2008/C 171/34)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Monomeles Protodikeio Rethymnis
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Michail Zacharioudakis

      Vastaaja: Dimos Lampis
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko puitesopimuksen, jonka Euroopan ammatillinen yhteisjärjestö (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestö (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskus (CEEP) ovat tehneet ja joka muodostaa neuvoston direktiivin 1999/70/EY (EYVL L 175, 10.7.1999, s. 42) erottamattoman osan, 5 lauseke ja 8 lausekkeen 1 ja 3 kohta ymmärrettävä siten, että yhteisön oikeudessa ei sallita (kyseisen puitesopimuksen täytäntöönpanoa koskevilla syillä) sitä, että jäsenvaltio säätää toimenpiteistä,

                           a)

                           kun kansallisessa oikeusjärjestyksessä jo on ennen kyseisen direktiivin voimaantuloa puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettu vastaava oikeudellinen toimenpide ja

                           b)

                           kun puitesopimuksen täytäntöönpanemiseksi säädetyillä toimenpiteillä heikennetään määräaikaisten työntekijöiden suojan yleistä tasoa kansallisessa oikeusjärjestyksessä?

               2)

               Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, kysytään, että jos kansallisessa oikeusjärjestyksessä oli ennen direktiivin 1999/70/EY voimaantuloa olemassa puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettu vastaava oikeudellinen toimenpide, kuten pääasiassa riidanalainen lain 2112/1920 8 §:n 3 momentti, merkitseekö määräaikaisten työntekijöiden suojan yleisen tason puitesopimuksen 8 lausekkeen 1 ja 3 kohdassa tarkoitettua kiellettyä heikentämistä kansallisessa oikeusjärjestyksessä se, että puitesopimuksen täytäntöönpanoa koskevien syiden perusteella säädetään oikeudellisesta toimenpiteestä, kuten pääasiassa kyseessä olevasta riidanalaisesta presidentin asetuksen 164/2004 11 §:stä,

                           a)

                           kun puitesopimuksen täytäntöönpanemiseksi annetusta kyseisestä oikeudellisesta toimenpiteestä säädettiin direktiivin 1999/70/EY täytäntöönpanolle varatun määräajan päättymisen jälkeen, mutta sen ajalliseen soveltamisalaan kuuluvat vain sellaiset määräaikaiset työsopimukset ja -suhteet, jotka olivat voimassa kyseisen asetuksen voimaantullessa tai jotka päättyivät tietyn ajan kuluessa ennen kyseisen asetuksen voimaantuloa mutta direktiivin täytäntöönpanolle varatun määräajan päättymisen jälkeen, vaikka direktiiviä edeltävän vastaavan oikeudellisen toimenpiteen soveltamisalaa ei ole ajallisesti rajoitettu ja se kattaa kaikki määräaikaiset työsopimukset, jotka oli tehty, jotka olivat voimassa tai jotka olivat päättyneet direktiivin 1999/70/EY tullessa voimaan ja kyseisen direktiivin täytäntöönpanolle varatun määräajan päättyessä?

                           b)

                           Entä kun puitesopimuksen täytäntöönopanemiseksi annetun kyseisen oikeudellisen toimenpiteen soveltamisalaan kuuluvat ainoastaan sellaiset määräaikaiset työsopimukset tai -suhteet, joiden, jotta niitä pidettäisiin kyseisessä toimenpiteessä tarkoitettuina perättäisinä sopimuksina tai suhteina, on samanaikaisesti oltava sellaisia, että i) niiden välillä on enintään kolme kuukautta, ja sen lisäksi ii) sellaisia, että niiden kokonaiskesto on vähintään 24 kuukautta ennen kyseisen toimenpiteen voimaantuloa, sopimusten uudistamisten lukumäärästä riippumatta, tai näiden perusteella on työskennelty yhteensä vähintään 18 kuukautta alun perin tehdystä sopimuksesta laskettavan 24 kuukauden pituisen ajanjakson aikana, koska alun perin tehty sopimus on uudistettu vähintään kolme kertaa, kun taas direktiiviä edeltävässä vastaavassa oikeudellisessa toimenpiteessä ei aseteta tällaisia edellytyksiä vaan se kattaa kaikki (perättäiset) määräaikaiset työsopimukset riippumatta työskentelyn kokonaiskeston lyhyydestä ja sopimusten uudistamisien pienestä lukumäärästä;

                           c)

                           Entä kun kyseessä olevan puitesopimuksen täytäntöönpanemiseksi annetussa oikeudellisessa toimenpiteessä säädetään määräaikaisten työntekijöiden suojaamiseksi ja määräaikaista työtä koskevassa puitesopimuksessa tarkoitettujen väärinkäytösten ehkäisemistä varten oikeudelliseksi seuraukseksi se, että määräaikaiset työsopimukset luokitellaan vastedes (ex nunc) toistaiseksi voimassa oleviksi, vaikka direktiiviä edeltävässä vastaavassa oikeudellisessa toimenpiteessä säädetään määräaikaisten työsopimusten luokittelemisesta toistaiseksi voimassa oleviksi siitä lähtien, kun niistä ensimmäinen tehtiin (ex tunc)?

               3)

               Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, kysytään, että jos kansallisessa oikeusjärjestyksessä oli ennen direktiivin 1999/70/EY voimaantuloa määräaikaisia työsopimuksia koskevan puitesopimuksen, joka on kyseisen direktiivin erottamaton osa, voimassa 5 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettu vastaava oikeudellinen toimenpide, kuten pääasiassa kyseessä oleva lain 2112/1920 riidanalainen 8 §:n 3 momentti, merkitseekö määräaikaisten työntekijöiden suojan yleisen tason kiellettyä puitesopimuksen 8 lausekkeen 1 ja 3 kohdassa tarkoitettua heikentämistä kansallisessa oikeusjärjestyksessä se, että puitesopimuksen täytäntöönpanoa koskevien syiden perusteella säädetään oikeudellisesta toimenpiteestä, kuten pääasiassa kyseessä olevasta riidanalaisesta presidentin asetuksen 164/2004 7 §:stä, kun tässä toimenpiteessä säädetään ainoaksi keinoksi, jolla määräaikaisia työntekijöitä suojataan väärinkäytöksiltä, työnantajan velvollisuus maksaa palkka ja irtisanomiskorvaus tapauksessa, jossa on väärinkäytösluonteisesti työskennelty perättäisten määräaikaisten työsopimusten nojalla, kun otetaan huomioon,

                           a)

                           että kansallisessa oikeudessa säädetään velvollisuudesta maksaa palkka ja irtisanomiskorvaus kaikissa tapauksissa, joissa on kyse työsuhteesta, ja että tällä velvollisuudella ei erityisesti pyritä estämään puitesopimuksessa tarkoitettuja väärinkäytöksiä, ja

                           b)

                           että direktiiviä edeltävän vastaavan oikeudellisen toimenpiteen soveltamisen oikeudellisena seurauksena on se, että perättäiset määräaikaiset työsopimukset tunnustetaan toistaiseksi voimassa olevaksi?

               4)

               Mikäli vastaus edellä mainittuihin kysymyksiin on myöntävä, kysytään, pitääkö kansallisen tuomioistuimen, kun se tulkitsee kansallista oikeuttaan direktiivin 1999/70/EY mukaisesti, sivuuttaa sellaisen oikeudellisen toimenpiteen, joka annettiin puitesopimuksen täytäntöönpanemista koskevien syiden perusteella mutta joka johtaa määräaikaisten työntekijöiden suojan yleisen tason heikentämiseen kansallisessa oikeusjärjestyksessä, direktiivin kanssa ristiriitaiset säännökset, kuten presidentin asetuksen 164/2004 7 ja 11 §:n säännökset ja niiden asemesta soveltaa direktiivin voimaantuloa edeltävän vastaavan oikeudellisen toimenpiteen säännöksiä, kuten lain 2112/1920 8 §:n 3 momentin säännöksiä?

               5)

               Siinä tapauksessa, että kansallinen tuomioistuin katsoo, että määräaikaista työtä koskevassa riidassa on — lähtökohtaisesti — sovellettava säännöstä (nyt esillä olevassa asiassa lain 2112/1920 8 §:n 3 momenttia), joka muodostaa määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen, joka on direktiivin 1999/70/EY erottamaton osa, 5 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitetun vastaavan oikeudellisen toimenpiteen, ja jonka perusteella perättäisten työsopimusten tekeminen määräaikaisina ilman perusteltua syytä, joka liittyy tehdyn työn luonteeseen, lajiin ja ominaispiirteisiin, aiheuttaa sen, että nämä sopimukset tunnustetaan toistaiseksi voimassa oleviksi työsopimuksiksi,

                           a)

                           onko yhteisön oikeuden kanssa sopusoinnussa se, että kansallinen tuomioistuin tulkitsee ja soveltaa kansallista oikeutta siten, että kaikissa tapauksissa on olemassa perusteltu syy tehdä määräaikaisia työsopimuksia, kun oikeudellisena perusteena näitä sopimuksia tehtäessä on käytetty lakiin sisältyvää säännöstä, joka koskee työskentelyä määräaikaisella työsopimuksella kausiluonteisten, jaksottaisten, tilapäisten tai ylimääräisten tarpeiden kattamiseksi, vaikka tosiasiassa katettavat tarpeet ovat pysyviä ja jatkuvia?

                           b)

                           Entä onko yhteisön oikeuden kanssa sopusoinnussa se, että kansallinen tuomioistuin tulkitsee ja soveltaa kansallista oikeutta siten, että säännöstä, jolla kielletään määräaikaisten työsopimusten muuttaminen julkisella sektorilla toistaiseksi voimassa oleviksi työsopimuksiksi, on tulkittava siten, että julkisella sektorilla kielletään ehdottomasti ja kaikissa tapauksissa määräaikaisen työsopimuksen tai -suhteen muuttaminen toistaiseksi voimassa olevaksi, vaikka sopimus tai suhde on väärinkäytösluonteisesti sovittu määräaikaiseksi, nimittäin kun katetut tarpeet ovat tosiasiassa pysyviä ja jatkuvia ja kun kansalliselle tuomioistuimelle ei tällaisessa tapauksessa jää mahdollisuutta määritellä kyseisen oikeudellisen työsuhteen todellista luonnetta ja luokitella sitä oikein toistaiseksi voimassa olevaksi sopimukseksi? Vai olisiko kyseessä oleva kielto kenties rajattava koskemaan vain sellaisia määräaikaisia työsopimuksia, jotka tosiasiassa on tehty tilapäisten, odottamien, kiireellisten, ylimääräisten tai vastaavanlaisten erityisten tarpeiden vuoksi, mutta ei myös tapauksia, joissa sopimukset tosiasiassa on tehty pysyvien ja jatkuvien tarpeiden kattamiseksi?


title: HFB Holding für Fernwärmetechnik Beteiligungsgesellschaft m.b.H. & Co KG:n ja neljän muun kantajan 18.1.1999 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-9/99)

text:
C 86/24                 FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    27.3.1999
Ð neuvosto on loukannut luottamuksensuojan periaa-                  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     tetta;
                                                                    Komission näkemyksen mukaan kantajat osallistuivat mui-
                                                                    den esieristettyjen kaukolämpöputkien valmistajien kanssa
Ð neuvosto on loukannut suhteellisuusperiaatetta.                   vapaata kilpailua rajoittaneeseen järjestelyyn, jota nouda-
                                                                    tettiin lokakuusta 1991 ainakin maaliskuuhun tai huhti-
(1) EYVL    L 33, 4.2.1997, s. 11.                                  kuuhun 1996 asti. Tähän kartelliin osallisten väitetään
(2) EYVL    L 208, 2.8.1997, s. 31.                                 jakaneen markkinat sekä sopineen hinnoista, tarjousten
(3) EYVL    L 296, 5.11.1998, s. 1.                                 manipuloinnista ja yhdenmukaistetuista menettelytavoista.
(4) EYVL    L 56, 6.3.1996, s. 1.                                   Näin toimittiin kartelliin osallistumattomien yritysten hai-
                                                                    taksi.
                                                                    Henss/Isoplus-ryhmittymän         maksettavaksi      asetettiin
                                                                    4 950 000 ecun sakko.
HFB Holding für Fernwärmetechnik Beteiligungsgesell-                Kantajat toteavat, että riidanalaisessa päätöksessä mainittu
schaft m.b.H. & Co KG:n ja neljän muun kantajan                     Isoplus Fernwärmetechnik GmbH-Stille Gesellschaft ei ole
18.1.1999 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nos-               oikeushenkilö eikä asianosaiskelpoinen, joten se ei voi olla
                            tama kanne                              EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan adres-
                                                                    saattina eikä asetuksen N:o 17/62 mukaisen menettelyn
                           (Asia T-9/99)
                                                                    asianosainen. Henss/Isoplus-ryhmittymä ei ole myöskään
                          (1999/C 86/44)                            oikeussubjekti eikä siten myöskään asianosaiskelpoinen,
                                                                    joten asetuksessa N:o 17/62 vahvistettuja olennaisia
                                                                    menettelymääräyksiä on loukattu.
                   (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                    Lisäksi kantajat vetoavat seuraaviin seikkoihin:
HFB Holding für Fernwärmetechnik Beteiligungsgesell-
schaft m.b.H. & Co KG, kotipaikka Rosenheim (Saksa) ja              Ð EY:n perustamissopimuksen 85 artiklaa sekä asetuksen
neljä muuta kantajaa ovat nostaneet 18.1.1999 Euroopan                   N:o 17/62 3 ja 15 artiklaa on rikottu;
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan
                                                                    Ð kuulluksi tulemisen oikeutta ja perusteluvelvollisuutta
edustajina ovat asianajajat Dr. Peter Krömer ja Dr. Fried-
                                                                         on loukattu, koska väitetiedoksiantoa ei koskaan
rich Nusterer, ja prosessiosoite on Riemerplatz 1, St. Pöl-
                                                                         tapahtunut;
ten (Itävalta).
                                                                    Ð Euroopan          ihmisoikeussopimuksen       6     artiklan
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-                  2 kappaletta samoin kuin asetuksen N:o 17/62
tuin                                                                     15 artiklan 2 kohdasta ilmenevää syyllisyysperiaatetta
                                                                         on loukattu;
1. kumoaa EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan sovel-              Ð komissiossa kilpailun alalla pidettävistä kuulemisme-
     tamisesta 21.10.1998 tehdyn Euroopan yhteisöjen                     nettelyistä vastaavan neuvonantajan toimivaltuuksista
     komission päätöksen (asia IV/35.691/E-4, esieristetty-              12.12.1994 tehtyä komission päätöstä sekä asetusta
     jen kaukolämpöputkien alan kartelli), sellaisena kuin               N:o 99/63/ETY on rikottu;
     se on muutettuna 21.10.1998 tehdyn päätöksen oikai-
     susta 6.11.1998 tehdyllä Euroopan yhteisöjen komis-
     sion päätöksellä (asia IV/35.691, esieristetyt putket);        Ð asetuksen N:o 99/63/ETY 3 artiklan 3 kohdan ja
                                                                         4 artiklan menettelymääräyksiä on rikottu, kun ote-
                                                                         taan huomioon asetuksen N:o 17/62 19 artikla ja edel-
2. pienentää Euroopan yhteisöjen komission 21.10.1998                    lisessä luetelmakohdassa mainitun komission päätök-
     tekemässä päätöksessä (asia IV/35.691/E-4, esieristet-              sen 6 ja 7 artikla;
     tyjen kaukolämpöputkien alan kartelli), sellaisena kuin
     se on muutettuna 6.11.1998 tehdyllä Euroopan yhtei-
     söjen komission päätöksellä kantajille tai Henss/Isop-         Ð muitakin puolustautumisoikeuksia on loukattu, esimer-
     lus-ryhmittymällä määrättyä/määrättyjä sakkoa/sak-                  kiksi määräajat huomautusten esittämiselle olivat liian
     koja;                                                               lyhyet ja vieraskielisiä asiakirjoja jätettiin kääntä-
                                                                         mättä;
3. velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission korvaamaan              Ð EY:n perustamissopimuksen 190 artiklassa tarkoitettua
     oikeudenkäyntikulut.                                                perusteluvelvollisuutta on loukattu.
 ---pagebreak--- 27.3.1999             FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 86/25
Kantajat asettavat myös kyseenalaisiksi komission sakko-          a) päätetään Saksan ilmoittaman komission päätöksellä
jen vahvistamismenettelystä julkaisemat suuntaviivat, jotka            94/1070/EHTY hyväksytyn suunnitelman muuttami-
on vahvistettu asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja                sesta, ja
EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan nojalla. Kanta-
jat vaativat EY:n perustamissopimuksen 184 artiklan
mukaisesti niiden soveltamatta jättämistä, koska ne todel-        b) myönnetään Saksalle lupa antaa tukea hiiliteollisuudel-
lisuudessa vastaavat varsinaista asetusta eikä komissiolla             leen vuonna 1998.
ollut toimivaltaa niiden vahvistamiseen.
                                                                  Kantaja vetoaa suunnitelman muutoksen kumoamiseksi
Lopuksi kantajat väittävät, että sakko on vahvistettu sään-       seuraaviin seikkoihin:
töjenvastaisesti. Kantajien yhteistyöhalukkuutta ei ole
otettu riittävästi huomioon ja sakkoa koskevaa
10 prosentin enimmäismäärän periaatetta on loukattu.              Ð Olennaisen menettelymääräyksen                             rikko-
Samaten on loukattu periaatetta, jonka mukaan sakko ei                 minen / puutteelliset perustelut:
saa johtaa siihen, että sen saajaa uhkaisi maksukyvyttö-
myys.
                                                                       Riidanalaisen päätöksen varsinaisessa päätösosassa ei
                                                                       mainita suunnitelmaan aiottuja muutoksia. Näin ollen
                                                                       Saksan ilmoittamien suunnitelman muutosten osalta
                                                                       säännöstön (2) 8 artiklan 4 kohdan mukaista päätöstä
                                                                       ei ole tehty.
RJB Mining plc:n ym. 18.1.1999 Euroopan yhteisöjen                Ð E H T Y: n p e r u s t a m i s s o p i m u k s e n j a / t a i s e n
             komissiota vastaan nostama kanne                          soveltamissäännösten ilmeinen rikkomi-
                       (Asia T-12/99)                                  nen ja harkintavallan väärinkäyttö:
                       (1999/C 86/45)
                                                                       Asianomaisessa päätöksessä lähdetään täysin virheelli-
                                                                       sesti siitä, että tuen kolme pääasiallista saajaa olivat
               (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                         edelleen erillisinä olemassa koko vuoden 1998 ajan,
                                                                       eikä siinä oteta huomioon kyseisten tuensaajien sulau-
                                                                       tumista elokuussa 1998 eikä sulautumisen johdosta ja
RJB Mining plc on nostanut 18.1.1999 Euroopan yhteisö-                 sen ehdolla annettua huomattavaa valtiontukea.
jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen                  Lisäksi toimintaa varten annettavan tuen osalta pää-
Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edusta-               töksessä ei lainkaan arvioida säännöstön 3 artiklan
jina ovat asianajaja Mark Philip Brealey, Brick, sekä solici-          2 kohdan ja 8 artiklan mukaisesti sitä, edellytetäänkö
tor Jonathan Alex Lawrence, Freshfields, ja prosessiosoite             muutetussa suunnitelmassa asianomaisten yritysten sel-
Luxemburgissa asianajotoimisto Arendt & Medernach,                     viytymistä elinkelpoisiksi lähitulevaisuudessa.
8Ð10 rue Mathias Hardt.
                                                                  Kantaja vaatii vuoden 1998 tukea koskevan luvan kumoa-
                                                                  mista samoilla perusteilla kuin asiassa T-110/98.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuin
                                                                  (1) Asia T-110/98, EYVL C 299, 26.9.1998, s. 38.
                                                                  (2) Päätös 3632/93/EHTY (EYVL L 329, 30.12.1993, s. 12).
1) kumoaa Saksan hiiliteollisuudelle vuonna 1998 annet-
    tavasta tuesta 2.12.1998 tehdyn komission päätöksen,
    ja
2) velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku-
                                                                  Pfizer Animal Healthin 18.1.1999 Euroopan unionin
    lut, kantajan kulut mukaan lukien.
                                                                                neuvostoa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-13/99)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                        (1999/C 86/46)
Kantaja, joka on jo vaatinut Saksan hiiliteollisuudelle                            (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
vuonna 1997 annettavaa tukea koskevan päätöksen
kumoamista (1), vaatii esillä olevassa kanteessa vuoden
1998 tuesta tehdyn päätöksen (riidanalainen päätös)               Pfizer Animal Health on nostanut 18.1.1999 Euroopan
kumoamista, jossa                                                 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa


title: Asia T-333/04: House of Donuts Internationalin 11.8.2004 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama kanne

text:
               4.12.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 300/42

         House of Donuts Internationalin 11.8.2004 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama kanne
   (Asia T-333/04)
   (2004/C 300/84)
   Kieli, jolla kannekirjelmä on laadittu: englanti
   House of Donuts International, George Town, Grand Cayman (Brittiläinen Länsi-Intia) on nostanut 11.8.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja N. Decker, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Panrico S.A. osallistui myös asian käsittelyyn valituslautakunnassa.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               katsoo, että kantajan tekemä yhteisön tavaramerkkihakemus nro 474 486 on hyväksyttävä

               —

               kumoaa SMHV:n neljännen valituslautakunnan 12.5.2004 tekemän ratkaisun (asia R 1034/2001-4)

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               Yhteisön tavaramerkin hakija:

               Kantaja.

               Haettu tavaramerkki:

               Kuviomerkki House of donuts luokkiin 30, 32 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten (esim. munkit, muffinssit, croissantit, kivennäis- ja hiilihappovedet sekä ravintola-, kahvila- ja ateriapalvelut) — hakemus nro 474 486.

               Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu:

               Panrico S.A.

               Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu.

               Espanjalaiset sana- ja kuviomerkit DONUT ja donuts luokkiin 30, 32 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten (esim. kaikentyyppiset konditoriatuotteet, leivonnaiset, makeiset ja karamellit, hedelmäjuomat ja –tuoremehut sekä kahvila-, baari-, ravintola-, hotelli- ja campingpalvelut).

               Väiteosaston ratkaisu:

               Tavaramerkkihakemuksen hylkääminen.

               Valituslautakunnan ratkaisu:

               Kantajan tekemän valituksen hylkääminen.

               Kanneperusteet:

               Kyseessä olevat tavaramerkit eivät ole samankaltaiset. Väitteen tekijälle ei pidä antaa yksinoikeutta sanan donut tai donuts käyttöön.


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 14 päivänä joulukuuta 1995, asiassa T-285/94, Fred Pfloeschner vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö - Eläkkeet - Korjauskerroin Sveitsiä varten - Entinen virkamies, joka on Sveitsin kansalainen - Väite asetuksen N:o 2175/88 lainvastaisuudesta)

text:
N:o C 46/ 14           FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           17.2.96
     YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
               TUOMIOISTUIMEN TUOMIO ,                                             TUOMIOISTUIMEN TUOMIO ,
                 14 päivänä joulukuuta 1995 ,                                         9 päivänä tammikuuta 1996,
asiassa T-285/94, Fred Pfloeschner vastaan Euroopan                 asiassa T-368/94 , Pierre Blanchard vastaan Euroopan
                     yhteisöjen komissio (')                                              yhteisöjen komissio(')
(Henkilöstö — Eläkkeet — Korjauskerroin Sveitsiä varten             (Henkilöstösäännöt — Henkilöstökomitea — Vaalit —
— Entinen virkamies, joka on Sveitsin kansalainen — Väite           Ammattiyhdistyksen tai ammatillisen järjestön oikeus esit
          asetuksen N:o 2175/88 lainvastaisuudesta)                                         tää useita listoja)
                           ( 96/C 46/26 )                                                       ( 96/C 46/27 )
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                    Asiassa T-368/94 , Euroopan yhteisöjen komission virka
Asiassa T-285/94 , Fred Pfloeschner, Euroopan yhteisöjen            mies Pierre Blanchard, edustajanaan asianajaja Marc-Albert
komission entinen virkamies, kotipaikka Geneve ( Sveitsi ),         Lucas, Liege, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoi
edustajanaan asianajaja Georges Vandersanden, Bryssel,              misto Evelyne Korn, 21 rue de Nassau, jota tukee Union
prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire Myson SARL, 1               Syndicale-Bruxelles, kotipaikka Bryssel, edustajanaan asi
rue Glesener, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio ( asia          anajaja Luc Misson ja suullisessa käsittelyssä asianajaja
miehinä Joseph Griesmar, Denis Waelbroeck ja suullisessa            Beatrice Rixhon, Liege, prosessiosoite Luxemburgissa asi
käsittelyssä Ana Maria Alves Vieira ), jota tukee Euroopan          anajotoimisto Evelyne Korn, 21 rue de Nassau vastaan
unionin neuvosto ( asiamiehinä Yves Cretien ja Diego Canga          Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamies : johtava oikeudel
Fano ), jossa kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen               linen neuvonantaja Gianluigi Valsesia ), jossa kantaja vaatii
tuomioistuinta kumoamaan hänen joulukuun 1993 eläke                niiden vaalitoimikunnan päätösten kumoamista, jotka sisäl
laskelmansa muodossa tehdyn komission päätöksen, siltä              tyvät tämän vaalitoimikunnan puheenjohtajan 3.1 1.1994 ja
osin kuin siinä on sovellettu korjauskerrointa 100 , sekä           8.11.1994 päivättyihin kirjallisiin ilmoituksiin, jotka oli
velvoittamaan komission tekemään kumoamistuomiosta                  osoitettu kantajalle Union syndicale federalen poliittisena
kaikki vanhuuseläkettä ja leskeneläkettä koskevat oikeudel         sihteerinä , sekä vaalitoimikunnan puheenjohtajan
liset päätelmät, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin              8.11.1994 tekemän sen suullisen päätöksen kumoamista ,
( toinen jaosto ), toimien kokoonpanossa : jaoston puheen          jolla hän on kieltäytynyt hyväksymästä henkilöstökomitean
johtaja B. Vesterdorf sekä tuomarit D. P. M. Barrington ja          paikallisjaoston vaaleihin listan " Research/Union syndi
A. Saggio, kirjaaja : J. Palacio Gonzalez, on antanut               cale " 27 ehdokasparista koostuvan listan toisen nimisenä
14.12.1995 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :              siten, että siinä ei viitattu " Union syndicalen " nimeen,
                                                                    yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ( neljäs
                                                                    jaosto ) toimien kokoonpanossa : jaoston puheenjohtaja
                                                                    D. P. M. Barrington sekä tuomarit K. Lenaerts ja P. Lindh,
1 ) Kantajan eläkelaskelma jouluukulta 1993 kumotaan                kirjaaja : J. Palacio Gonzalez, on antanut 9.1.1996 tuomion,
     siltä osin, kuin siinä on sovellettu korjauskerrointa          jonka tuomiolauselma on seuraava :
      100 .
                                                                    1 ) Vaalitoimikunnan kaksi 8.11.1994 tekemää päätöstä
2 ) Komissio velvoitetaan maksamaan kantajalle 8 prosen                 kumotaan kuitenkin siten, että niiden kumoaminen ei
     tin vuotuinen viivästyskorko maksamattomille, erään                vaikuta 31.1 ., 1.2 . ja 2.2 . 1 995 toimitettujen henkilöstö
     tyneille eläkkeille; korko on laskettava jokaisen sellaisen         komitean vaalien tulokseen. Kumoamiskanne hylätään
     maksun eräpäivästä, joka eläkejärjestelmän mukaan                   muilta osin .
     olisi pitänyt maksaa, todelliseen maksupäivään.
                                                                    2 ) Vahingonkorvausta koskevat vaatimukset hylätään.
3 ) Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti
     kulut.
                                                                    3 ) Komissio velvoitetaan korvaamaan kantajan oikeuden
                                                                         käyntikulut mukaan lukien välitoimia koskevasta
                                                                         menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut sekä
4 ) Neuvoston on vastattava omista kuluistaan.                           vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan. Väliin
                                                                         tulija vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
(M EYVL N:o C 304, 29.10.1994
                                                                    (<) EYVL N:o C 370 , 24.12.1994


title: Asia T-54/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.1.2017 – Netguru v. EUIPO (NETGURU) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin NETGURU rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta — Perusteluvelvollisuus — Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artikla — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artikla — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohta)

text:
               27.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/27

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.1.2017 – Netguru v. EUIPO (NETGURU)
   (Asia T-54/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin NETGURU rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta - Perusteluvelvollisuus - Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artikla - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artikla - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohta))
   (2017/C 063/37)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Netguru sp. z o.o. (Poznań, Puola) (edustajat: aluksi asianajaja K. Jarosiński, sitten asianajajat T. Grzybkowski, T. Guzek ja M. Jackowski)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: D. Walicka)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 18.12.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 144/2015-5), joka koskee hakemusta sanamerkin NETGURU rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Netguru sp. z o.o. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 111, 29.3.2016.


title: Asia F-113/07: Kanne 18.10.2007 — Simonis v. komissio

text:
               29.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 79/36

         Kanne 18.10.2007 — Simonis v. komissio
   (Asia F-113/07)
   (2008/C 79/69)
   Oikeudenkäyntikieli: liettua
   Asianosaiset

      Kantaja: Irmantas Šimonis (Luxemburg) (edustaja: asianajaja V. Vilkas)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Euroopan yhteisöjen komission päätös, jolla komissio on avointa virkaa koskevan ilmoituksen N:o COM/2007/142 kohteena olevan viran täyttämistä koskevan valintamenettelyn kuluessa luopunut pyytämästä, että kantaja siirretään komissioon, ja jolla se on jättänyt kantajan valintamenettelyn ulkopuolelle, on kumottava.

               —

               Euroopan yhteisöjen komission 8.8.2007 tekemä päätös, jolla kantajan 27.4.2007 tekemä valitus N:o R/273/07 hylättiin, on kumottava.

               —

               Vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen, joista ensimmäinen perustuu siihen, että kantajan perusteltua luottamusta, joka on syntynyt siitä, että vuonna 2005 hallintojohtajat ovat tehneet toimielinten välisen sopimuksen, jossa määrättiin kolmen vuoden määräajasta, ennen kuin uudet palvelukseen otetut virkamiehet voivat siirtyä toimielinten välillä, on loukattu.
   Toisessa kanneperusteessaan kantaja vetoaa siihen, että komission päätös on lainvastainen, koska sitä ei ole perusteltu, koska se ei ole oikeassa suhteessa sillä puolustettavaan etuun ja koska komissio on ylittänyt harkintavaltansa. Kantaja väittää lisäksi, että päätös syrjii häntä kansalaisuuden perusteella.
   Kolmannessa kanneperusteessaan kantaja vetoaa hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen ja huolenpitovelvollisuuden noudattamatta jättämiseen.


title: Asia C-581/12 P: Valitus, jonka Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd ja Kuwait Petroleum (Nederland) BV ovat tehneet 11.12.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-370/06, Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd ja Kuwait Petroleum (Nederland) BV vastaan Euroopan komissio, 27.9.2012 antamasta tuomiosta

text:
               23.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 55/4

         Valitus, jonka Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd ja Kuwait Petroleum (Nederland) BV ovat tehneet 11.12.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-370/06, Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd ja Kuwait Petroleum (Nederland) BV vastaan Euroopan komissio, 27.9.2012 antamasta tuomiosta
   (Asia C-581/12 P)
   2013/C 55/06
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Kuwait Petroleum Corp., Kuwait Petroleum International Ltd ja Kuwait Petroleum (Nederland) BV (edustajat: solicitor D.W. Hull ja Rechtsanwalt G. Berrisch)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittajat vaativat, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa valituksenalaisen tuomion

               —

               joko (i) kumoaa riidanalaisen päätöksen (1) 2 artiklan (i) kohdan siltä osin kuin siinä määrätään sakko valittajille, (ii) alentaa valittajille määrätyn sakon määrää tai (iii) palauttaa asian unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi ja

               —

               velvoittaa komission korvaamaan valituksesta ja yleisessä tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Unionin yleinen tuomioistuin hyväksyi 27.9.2012 antamassaan tuomiossa (jäljempänä valituksenalainen tuomio) komission 13.9.2006 tekemän päätöksen, jolla Kuwait Petroleum Corporation (KPC), Kuwait Petroleum International Limited (KPI) ja Kuwait Petroleum (Nederland) BV (KPN) (jäljempänä yhdessä valittajat) velvoitettiin yhteisvastuullisesti maksamaan 16 632 miljoonan euron sakko sillä perusteella, että ne olivat rikkoneet EY 81 artiklaa asettamalla hinnan Alankomaiden tiebitumimarkkinoilla. Kukin valittajista vaatii joko valituksenalaisen tuomion kumoamista siltä osin kuin sillä määrätään sakko, sakon määrän alentamista tai asian palauttamista unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi seuraavilla perusteilla:

               1)

               Valituksenalainen tuomio on niiden mukaan kumottava siltä osin kuin siinä määrätään sakko tai vaihtoehtoisesti se on palautettava takaisin unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, koska valituksenalaista tuomiota rasittaa oikeudellinen virhe, joka koskee sitä, että unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti vuoden 2002 yhteistyötiedonannon 23 kohdan b alakohdan viimeistä alakohtaa, jossa todetaan, että jos leniency-hakemuksen esittäjä ”toimittaa todisteita komissiolle aikaisemmin tuntemattomista tosiseikoista, jotka liittyvät suoraan epäillyn kartellin vakavuuteen tai kestoon”, komissio voi olla ottamatta kyseisiä seikkoja lukuun määrittäessään leniency-hakemuksen esittäjän sakkoa. Unionin yleinen tuomioistuin totesi, että seikka on komissiolle ”tuntematon” ainoastaan, jos komissiolla ei ollut siitä mitään tietoa. Niinpä vaikka komissiolla olisi vain hyvin yleinen ajatus kartellin olemassaolosta mutta ei mitään suoranaista näyttöä, jolla se voisi osoittaa kartelliin liittyvät tosiseikat, tällaisen näytön toimittava leniency-hakemuksen esittäjä ei voisi hyötyä 23 kohdan b alakohdan viimeisen alakohdan mukaisesta immuniteetista. Valittajat esittävät, että tällainen kyseisen kohdan tulkinta on liian suppea ja oikeudellisesti virheellinen.

               2)

               Valittajien mukaan valituksenalaista tuomiota rasittaa oikeudellinen virhe, koska unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut asianmukaisesti huomioon valittajien toimittamaa näyttöä ennen kuin se totesi, että KPN:n komissiolle leniency-hakemuksensa yhteydessä toimittaman näytön arvoa vähentävät muiden osapuolten lausunnot. Valittajien mukaan unionin yleinen tuomioistuin ei olisi voinut tehdä tällaista päätelmää tutkimatta KPN:n toimittamaa näyttöä ja vertaamatta sitä muiden osapuolten toimittamaan näyttöön, mitä se ei ollut edes pyrkinyt tekemään.

      (1)  [EY] 81 artiklan mukaisesta menettelystä 13.9.2006 tehty komission päätös K(2006) 4090 lopullinen (asia COMP/F/38.456 — Bitumi (Alankomaat)), EUVL 2007, L 196 s. 40


title: Asia C-651/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Augstākā tiesa (Latvia) on esittänyt 19.12.2016 – DW v. Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra

text:
               20.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Augstākā tiesa (Latvia) on esittänyt 19.12.2016 – DW v. Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra
   (Asia C-651/16)
   (2017/C 086/13)
   Oikeudenkäyntikieli: latvia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Augstākā tiesa

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: DW

      Vastapuoli: Valsts sociālās apdrošināšanas aģentūra

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan 3 kohtaa ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 45 artiklan 1 ja 2 kohtaa tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa äitiysetuuden määrää määrittäessä keskimääräisen vakuutusmaksun perusteen laskemisessa käytetyn 12 kuukauden jakson ulkopuolelle ei jätetä niitä kuukausia, joina henkilö on työskennellyt Euroopan unionin toimielimessä ja kuulunut Euroopan yhteisöjen yhteiseen sairausvakuutusjärjestelmään, vaan arvioitaessa, että henkilö ei kyseisen jakson aikana ole ollut vakuutettuna Latviassa, hänen tulonsa rinnastetaan valtion keskimääräiseen vakuutusmaksun perusteeseen, mikä voi huomattavasti pienentää myönnettävän äitiysetuuden määrää verrattuna siihen mahdolliseen etuuden määrään, jonka henkilö olisi voinut saada, jos hän olisi työskennellyt Latviassa?


title: Nicolaos Kyrpitsisin 24. 1. 1995 talous- ja sosiaalikomiteaa vastaan nostama kanne (Asia T-13/95)

text:
 N:o C 74/14         I FI I                    Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     25 . 3 . 95
 terveydentilansa heikentymisen johdosta pysyvä osittainen         ehdotettujen virkamiesten luettelossa olevien hyväksi muu
 lisätyökyvyttömyysaste 3%:ksi.                                    ten kuin siinä tapauksessa, että näillä on todettu olevan
                                                                   ainakin samat ansiot kuin hänellä. Hän korostaa sitä, että
                                                                   ehdotettujen virkamiesten luettelo on vahvistettu juuri
                                                                   näiden ansioiden mukaisessa järjestyksessä, mikä viittaa
                                                                   siihen, että ylennyskomitea on laittomasti pitänyt palvelus
                                                                   vuosia tärkeämpänä perusteena kuin ansioita . Tästä hän
                                                                   päättelee, että tässä on kyseessä henkilöstösäännön säädök
Jose Hodarin 24. 1 . 1995 Euroopan yhteisöjen komissiota           sien ja ylennysmenettelyn rikkominen.
                    vastaan nostama kanne
                         (Asia T-12/95 )                           Kantaja toteaa lopuksi, että ei ole olemassa mitään objek
                          (95/C 74/26)                             tiivisia perusteita sille, että ylennyskomitea ei ole pitänyt
                                                                   hänen nimeään kyseisellä listalla, vaikka neljä hänen jäl
                                                                   keensä ehdotettujen luettelossa ollutta on siinä pidetty; asia
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                     on samoin mitä tulee niiden virkamiesten listalle ottamiseen,
                                                                   jotka eivät ole ehdotettujen listalla. Niinpä hän on sitä
Jose Hodar, kotipaikka Redange (Ranska ), edustäjanaan             mieltä, että päätös ei ole perusteltu siten kuin henkilöstö
asianajaja Jean-Noel Louis, Bryssel, prosessiosoite Luxem         säännön 25 artikla edellyttää.
burgissa rajavastuuyhtiö Fiduciaire Myson, 1 , rue Glesener,
on nostanut 24 päivänä tammikuuta 1995 kanteen Eu
roopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
tuimessa Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan.
Kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta:
                                                                   Nicolaos Kyrpitsisin 24. 1 . 1995 talous- ja sosiaalikomiteaa
toteamaan ja päättämään                                                               vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-13/95 )
— että komission päätös olla merkitsemättä kantajaa
     niiden virkamiesten luetteloon, jotka ovat ansioituneim                                ( 95/C 74/27)
     pia palkkaluokkaan Dl ylentämistä varten budjetti
     vuonna 1994, julistetaan mitättömäksi;                                        (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
— että kaikki myöhemmät päätökset koskien palkkaluok
     kaan Dl ylentämisen menettelyä budjettivuonna 1994            Euroopan yhteisöjen ensimmäisen asteen tuomioistuimen
     ja erityisesti päätös olla ylentämättä kantajaa tähän         käsiteltäväksi on 24 päivänä tammikuuta 1995 saatettu
     palkkaluokkaan tulee tarpeellisilta osin julistaa mitättö    talous- ja sosiaalikomiteaan kohdistettu kanne, jonka on
     miksi;                                                        nostanut Nicolaos Kyrpitsis, kotipaikkanaan Gendebien,
                                                                   Belgia, ja jonka edustajana toimii Brysselistä oleva asian
velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntiku               ajaja Jean-Noel Louis, prosessiosoitteenaan Luxemburgissa
lut.                                                               Fiduciaire Myson, 1 , rue Glesener.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                Kantaja vaatii, että ensimmäisen asteen tuomioistuin:
Kantaja kertoo, että IX pääosasto oli merkinnyt hänet
palkkaluokkaan Dl ylennyskelpoisten virkamiesten luette          — kumoaa päätökset, joilla hänen hakemuksensa toimiin
loon budjettivuoden 1994 ylennyksiä varten. Häntä ei                   2/94, 3/94 ja 4/94 on hylätty;
kuitenkaan merkitty ylennyskomitean laatimaan ansioitu
neimpien virkamiesten luetteloon, vaikka siihen merkittiin        — velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntiku
sellaisia virkamiehiä, jotka olivat IX pääosaston ehdotta             lut.
mien virkamiesten luettelossa hänen jälkeensä, sekä virka
miehiä, joita ei ollut edes ehdotettu.
                                                                   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantaja toteaa ensinnäkin, että sellaisten virkamiesten
merkitseminen ansioituneimpien virkamiesten luetteloon,           Kanteensa tueksi kantaja vetoaa siihen, että henkilöstö
joita ei ollut ehdotettu ja joilla on tavallinen virkaura         säännön 29 artiklaa ja viranhakuilmoituksen määräyksiä
(ylennettävien henkilöiden sellaisiin objektiivisiin tekijöihin   on rikottu ja että henkilöstösäännön 45 artiklaa on paitsi
kuin ikä ja palvelusvuodet perustuva tilastollinen esitys), on    tulkittu ilmeisen virheellisesti, myös rikottu.
vastoin komission 24 päivänä marraskuuta 1976 antamaa
päätöstä ylennyksistä, jonka mukaan tämä on mahdollista           Kantaja toteaa lisäksi, että nimittämisvallasta vastaava
vain hitaan virkauran virkamiehille .                             viranomainen (AIPN) on myöntänyt siirtäneensä erään
                                                                  virkamiehen yhteen auki olleeseen toimeen tekemättä tätä
Lisäksi kantaja toteaa, että ylennyskomitea ei olisi saanut       ennen vertailuarviota kaikkien tähän tehtävään siirtymään
poistaa häntä ansioituneimpien luettelosta hänen jälkeensä        halukkaiden hakijoiden ansioista . Kantaja katsoo lisäksi,
 ---pagebreak--- 25 . 3 . 95           FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                N:o C 74/15
että päätös, jolla hänen hakemuksensa kolmeen kyseiseen            Kanteen oikeudelliset perusteet ja keskeiset perustelut
tehtävään on hylätty, on tehty vastoin ensisijaisuusjärjes
tystä, joka on vahvistettu henkilöstösäännön 29 artiklassa         Kanteen oikeudelliset perusteet ja keskeiset perustelut
ja hakuilmoituksen 6 kohdassa, jossa nimenomaisesti täs           vastaavat asiassa T-20/94 esitettyjä perusteita ja peruste
mennettiin, että ensisijaisesti arvioitaisiin mahdollisuuksia      luita .
täyttää virat henkilösiirroin.
Kantaja huomauttaa myös, että AIPN on rikkonut viran
hakuilmoituksen määräyksiä seuloessaan hakijoita sellai
silla arviointiperusteilla, jotka eivät ilmene mainitusta
hakuilmoituksesta . Hän korostaa tältä osin, että AIPN on          Gerd Kuhien 6. 2. 1995 Euroopan unionin neuvostoa ja
nimenomaisesti myöntänyt kohdistaneensa valintansa                  Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
niihin henkilöstöön kuuluviin, joilla on ammattikokemusta                                  (Asia T-16/95 )
vahtimestarin tehtävistä ja jotka hoitivat jo tällaista vir                                ( 95/C 74/29 )
kaa .
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Kantaja arvioi lisäksi, että valituksenalaisessa päätöksessä
on tehty ilmeinen tulkintavirhe ja että se on tehty vastoin
niitä takeita, joista säädetään henkilöstösäännön 45 artik        Gerd Kühle, Berge ( Saksan liittotasavalta ) on nostanut
lassa .                                                            6 päivänä helmikuuta 1995 Euroopan yhteisöjen ensimmäi
                                                                   sen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan uni
                                                                   onin neuvostoa ja Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan.
Lopuksi kantaja väittää, että vastaaja ei ole esittänyt edes       Kantajan edustajina oikeudenkäynnissä ovat asianajajat
valitusvastauksessaan niitä perusteita, jotka mahdollistavat       Bernd Meisterernst, Mechtild Düsing, Dietrich Manstetten,
sen tutkimisen, onko päätös asianmukainen.                         Dr. Frank Schulze ja Dr. Winfried Haneklaus, Munster,
                                                                   prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Dupong &
                                                                   Associes, 14a, rue des Bains, Luxemburg.
                                                                   Kantaja vaatii:
                                                                   1 ) että vastaajat velvoitetaan yhteisvastuullisesti korvaa
                                                                        maan kantajalle SLOM-I hyvityksenä ajalta 7. 5 . 1986
Josef Blumin 27. 1 . 1995 Euroopan unionin neuvostoa ja                 — 29 . 3 . 1989 yhteensä 8 952,80 Saksan markkaa ja
 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne                   maksamaan korkoa 8% 19 . 5 . 1992 lukien sekä
                         (Asia T-14/95 )                                korvaamaan yhteisvastuullisesti oikeudenkäyntikulut;
                          ( 95/C 74/28
                                                                   2 ) että kanne yhdistetään jo vireillä olevan kanteen T
                                                                        77/93 , Hülseberg ym. vastaan EY:n neuvosto ja komis
                 (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                           sio, kanssa ja asian käsittely keskeytetään.
                                                                   Kanteen oikeudelliset perusteet ja keskeiset perustelut
Josef Blum, Hallschlag ( Saksan liittotasavalta ) on nostanut
27 päivänä tammikuuta 1995 Euroöpan yhteisöjen ensim              Kanteen oikeudelliset perusteet ja keskeiset perustelut
mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan              vastaavat asiassa T-20/94 esitettyjä perusteita ja peruste
unionin neuvostoa ja Euroopan yhteisöjen komissiota                luita .
vastaan. Kantajan edustajina oikeudenkäynnissä ovat asi
anajaja Bernd Meisterernst, Mechtild Düsing, Dietrich
Manstetten, Dr. Frank Schulze ja Dr. Winfried Haneklaus,
Munster, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto
Dupong & Associes, 14a, rue des Bains, Luxemburg.
                                                                   Spyridoulia Alexopouloun 6. 2. 1995 Euroopan yhteisöjen
                                                                                komissiota vastaan nostama kanne
Kantaja vaatii :
                                                                                (Asia T-17/95 )
1 ) että vastaajat velvoitetaan yhteisvastuullisesti korvaa                                ( 95/C 74/30 )
     maan kantajalle SLOM-III hyvityksenä ajalta 19 . 10 .
      1985—29 . 7. 1993 yhteensä 29 355,23 Saksan mark                            (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
     kaa ja maksamaan korkoa 8 % 19 . 5 . 1992 lukien sekä
     korvaamaan yhteisvastuullisesti oikeudenkäyntikulut,          Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomio
                                                                   istuin on saanut 6 päivänä helmikuuta 1995 käsiteltäväk
2 ) että kanne yhdistetään jo vireillä olevan kanteen T           seen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan kohdistetun
     77/93 , Hülseberg ym. vastaan EY:n neuvosto ja komis         kanteen, jonka on nostanut Spyridoulia Alexopoulou,
     sio, kanssa ja asian käsittely keskeytetään.                  kotipaikka Bryssel, Belgia, edustajanaan asianajaja Con


title: Asia T-618/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.12.2014 – Oracle America v. SMHV – Aava Mobile (AAVA CORE) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin AAVA CORE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aiempi yhteisön sanamerkki JAVA ja Pariisin yleissopimuksen 6 bis artiklassa tarkoitetulla tavalla yleisesti tunnettu tavaramerkki JAVA — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaaraa ei ole — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Mielleyhtymän vaaraa ei ole — Tavaramerkkien välinen yhteys — Tavaramerkit eivät ole samankaltaisia — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta)

text:
               2.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 34/38

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.12.2014 – Oracle America v. SMHV – Aava Mobile (AAVA CORE)
   (Asia T-618/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin AAVA CORE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aiempi yhteisön sanamerkki JAVA ja Pariisin yleissopimuksen 6 bis artiklassa tarkoitetulla tavalla yleisesti tunnettu tavaramerkki JAVA - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaaraa ei ole - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Mielleyhtymän vaaraa ei ole - Tavaramerkkien välinen yhteys - Tavaramerkit eivät ole samankaltaisia - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta))
   (2015/C 034/45)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Oracle America, Inc. (Wilmington, Delaware, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja T. Heydn)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: P. Bullock ja N. Bambara)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: Aava Mobile Oy (Oulu, Suomi)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 11.9.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 1369/2012 2), joka koskee Oracle America, Inc.:n ja Aava Mobile Oy:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Oracle America, Inc. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 344, 23.11.2013.


title: Asia C-318/04: Euroopan parlamentin 27.7.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               11.9.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 228/32

         Euroopan parlamentin 27.7.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia C-318/04)
   (2004/C 228/67)
   Euroopan parlamentti on nostanut 27.7.2004 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat H. Duintjer Tebbens ja A. Caiola, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Euroopan parlamentti vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               kumoaa EY 230 artiklan nojalla Euroopan yhteisöjen komission 14.5.2004 tekemän päätöksen 2004/535/EY (1)

               —

               velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Euroopan parlamentti esittää kanteensa tueksi neljä kanneperustetta, jotka koskevat komission toimivallan ylittämistä, direktiivin 95/46/EY keskeisten periaatteiden loukkaamista, perusoikeuksien loukkaamista ja suhteellisuusperiaatteen loukkaamista.
   Komissio on tehnyt päätöksen toimivaltansa ylittäen noudattamatta henkilötietojen suojasta annetun perusdirektiivin 95/46/EY säännöksiä ja rikkoen erityisesti direktiivin 3 artiklan 2 kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa, joka liittyy sellaisten toimintojen poissulkemiseen, jotka eivät kuulu yhteisön oikeuden soveltamisalaan.
   Euroopan parlamentti korostaa lisäksi seuraavia näkökohtia: CBP (Yhdysvaltojen tulli- ja rajavartiolaitos) ei ole direktiivin 95/46/EY 25 artiklassa tarkoitettu kolmas maa; suojan riittävää tasoa koskevassa päätöksessä sallitaan siirrot muille Yhdysvaltojen viranomaisille sekä kolmansiin maihin; päätöksellä rikotaan direktiivin 95/46/EY 13 artiklaa, joka koskee poikkeuksia ja rajoituksia henkilötietojen käsittelyyn liittyviin periaatteisiin (rajoitukset ja poikkeukset, joista päättäminen on varattu jäsenvaltioille), ja CBP:lla on päätöksen perusteella suora pääsy matkustajarekisteritietoihin, mistä ei ole säädetty direktiivissä. Kun otetaan huomion suojan riittävää tasoa koskevan päätöksen ja Euroopan yhteisön ja Yhdysvaltojen välillä tehdyn sopimuksen välinen keskinäinen riippuvuus, päätöstä on pidettävä soveltumattomana toimenpiteenä tavoitellun päämäärään eli matkustajarekisteritietojen siirroista päättämisen kannalta.
   Toisessa kanneperusteessaan Euroopan parlamentti katsoo, että suojan riittävää tasoa koskevalla komission päätöksellä loukataan myös direktiivin 95/46/EY keskeisiä periaatteita. Erityisesti päätöksessä tarkoitetun käsittelyn tarkoitus on yhteensopimaton alkuperäisen käsittelyn tarkoituksen kanssa; lakisääteinen käsittelyvelvollisuus puuttuu; perusdirektiivin periaatteita loukataan arkaluonteisten tietojen käsittelyn, tutustumisoikeuden ja liitännäisten oikeuksien osalta; oikeutta oikeussuojaan ei ole taattu ja siirtojen salliminen muille Yhdysvaltojen viranomaisille ja muihin maihin ilman mitään todellista ja tehokasta suojaa on ristiriidassa direktiivin 95/46/EY kanssa.
   Euroopan parlamentti väittää kolmannessa kanneperusteessaan, että suojan riittävää tasoa koskevalla komission päätöksellä loukataan perusoikeuksia ja erityisesti yksityisyyttä koskevaa oikeutta ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 8 artiklan mukaista henkilötietojen suojaa koskevaa oikeutta sellaisena kuin yhteisöjen tuomioistuin ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuin sitä soveltavat.
   Neljännessä kanneperusteessaan parlamentti väittää, että suojan riittävää tasoa koskevalla komission päätöksellä loukataan myös suhteellisuusperiaatetta erityisesti siitä syystä, että liiallinen määrä matkustajarekisteritietoja voidaan siirtää ja että Yhdysvaltojen viranomaiset voivat säilyttää nämä tiedot liian kauan.

      (1)  Yhdysvaltojen tulli- ja rajavartiolaitokselle toimitettavien lentomatkustajia koskevaan matkustajarekisteriin sisältyvien henkilötietojen suojan riittävästä tasosta 14 päivänä toukokuuta 2004 tehty komission päätös 2004/535/EY (EYVL L 235, s. 11)


title: Yhdistetyt asiat T-267/08 ja T-279/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.5.2011 — Région Nord-Pas-de-Calais ja Communauté d’agglomération du Douaisis v. komissio (Valtiontuki — Rautatielaitteiden rakentaminen — Palautettavat ennakkomaksut — Päätös, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään se takaisinperittäväksi — Johtopäätösten muuttaminen — Puolustautumisoikeudet — Perusteluvelvollisuus — Valtion varat — Valtion syyksi lukeminen — Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste — Vaikeuksissa oleva yritys)

text:
               25.6.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 186/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.5.2011 — Région Nord-Pas-de-Calais ja Communauté d’agglomération du Douaisis v. komissio
   (Yhdistetyt asiat T-267/08 ja T-279/08) (1)

   (Valtiontuki - Rautatielaitteiden rakentaminen - Palautettavat ennakkomaksut - Päätös, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään se takaisinperittäväksi - Johtopäätösten muuttaminen - Puolustautumisoikeudet - Perusteluvelvollisuus - Valtion varat - Valtion syyksi lukeminen - Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste - Vaikeuksissa oleva yritys)
   2011/C 186/34
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: Région Nord-Pas-de-Calais (Ranska) (edustajat: asianajajat M. Cliquennois ja F. Cavedon) (asia T-267/08) ja Communauté d’agglomération du Douaisis (Ranska) (edustajat: asianajajat M.Y. Benjamin ja D. Rombi) (asia T-279/08)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Giolito ja B. Stromsky)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Alun perin vaatimus kumota valtiontuesta C 38/2007 (ex NN 45/2007), jonka Ranska on myöntänyt Arbel Fauvet Rail SA:lle, 2.4.2008 tehty komission päätös K(2008) 1089 lopullinen ja sittemmin vaatimus kumota valtiontuesta C 38/2007 (ex NN 45/2007), jonka Ranska on myöntänyt Arbel Fauvet Railille, 23.6.2010 tehty komission päätös K(2010) 4112 lopullinen

      Tuomiolauselma

               1)

               Ratkaisun antaminen vaatimuksista kumota valtiontuesta C 38/2007 (ex NN 45/2007), jonka Ranska on myöntänyt Arbel Fauvet Rail SA:lle, 2.4.2008 tehty komission päätös K(2008) 1089 lopullinen ei enää ole tarpeen.

               2)

               Kanteet hylätään.

               3)

               Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut lukuun ottamatta oikeudenkäyntikuluja, joita Région Nord-Pas-de-Calais’lle ja Communauté d’agglomération du Douaisisille on syntynyt sen jälkeen, kun niille annettiin tiedoksi valtiontuesta C 38/2007 (ex NN 45/2007), jonka Ranska on myöntänyt Arbel Fauvet Railille, 23.6.2010 tehty komission päätös K(2010) 4112 lopullinen.

      (1)  EUVL C 247, 27.9.2008.


title: Hof van Cassatie van Belgiën 30.6.1997 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Rijksdienst voor Pensioenen vastaan Gerdina Lustig (Asia C-244/97)

text:
N:o C 252/22                | FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        16.8.97
Regeringsrättenin 11.6.1997 tekemällään päätöksellä esit                  Hof van Cassatie van Belgien 30.6.1997 tekemällään
tämä ennakkoratkaisupyyntö Försäkringsaktiebolaget                         päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Rijks
                Skandian (pubi ) vireille saattamassa asiassa                      dienst voor Pensioenen vastaan Gerdina Lustig
                               (Asia C-241/97)                                                    (Asia C-244/97)
                                 ( 97/C 252/44 )                                                   ( 97/C 252/45 )
Regeringsrätten pyytää 11.6.1997 tekemällään, yhteisöjen                   Hof van Cassatie van Belgie on pyytänyt 30.6.1997 teke
tuomioistuimen kirjaamoon 2.7.1997 saapuneella päätök                     mällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisö
sellään Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkorat                   jen tuomioistuinen kirjaamoon 4.7.1997, Euroopan yhteis
kaisua Försäkringsaktiebolaget Skandian ( pubi ) vireille                  öjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Rijks
saattamassa asiassa seuraaviin kysymyksiin:                                dienst voor Pensioenen vastaan Gerdina Lustig seuraavaan
                                                                           kysymykseen:
 1 . Onko direktiivin 73/239/ETY ( ! ) 18 artiklan 1 kohdan,
         sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin 92/49/
                                                                           Onko asetuksen ( ETY) N:o 1408/71 49 artiklan 1 kohdan
         ETY ( 2 ) 26 artiklalla, ja direktiivin 79/267/ETY ( 3 ) 21
         artiklan 1 kohdan, sellaisena kuin se on muutettuna
                                                                           b alakohdan ii luetelmakohtaa tulkittava kyseisen asetuk
                                                                           sen 45 artiklan kanssa siten, että silloin, kun asianomainen
         direktiivin 92/96/ETY (4) 27 artiklalla, kanssa yhteen
                                                                           henkilö täyttää yhden lainsäädännön mukaiset, pienenkin
         sopivaa se, että kansallisessa lainsäädännössä sääde
         tään vapaiden varojen ( eli sellaisten yhtiön varojen,
                                                                           vanhuuseläkkeen saamista koskevat edellytykset ilman,
                                                                           että olisi tarpeen ottaa huomioon niitä vakuutuskausia,
         jotka eivät kata teknistä vastuuvelkaa ) osalta, että
                                                                           jotka ovat täyttyneet sellaisen toisen lainsäädännön mukai
         vakuutusyhtiö ei saa ilman erityistä hallinnollista lupaa
         omistaa kotimaisen tai ulkomaisen osakeyhtiön osak
                                                                           sesti, jossa vanhuuseläkkeen saamiselle säädetyt edellytyk
                                                                           set eivät vielä ole täyttyneet, toimivaltaisen kansallisen
         keita enempää kuin määrän, joka vastaa viittä prosent            viranomaisen on kuitenkin otettava huomioon viimeksi
         tia kaikkien osakkeiden äänimäärästä ?
                                                                           mainitun lainsäädännön mukaisesti täyttyneet vakuutus
                                                                           kaudet, jos näin menetellen voidaan myöntää suurempi
                                                                           eläke aina siihen asti, kun myös viimeksi mainitussa lain
Jos ensimmäiseen kysymykseen vastatan kieltävästi :                        säädännössä säädetyt tarpeelliset edellytykset täytetään ?
2.       Ovatko edellä        mainitut direktiivien artiklat muun
         muassa selkeydeltään sellaisia , että kansallisen tuo
         mioistuimen on niiden vuoksi jätettävä ottamatta huo
         mioon kansallinen säädös silloin, kun se tarkastelee
         vakuutusyhtiön vapaiden varojen sijoittamisen sallitta
         vuutta ?
                                                                           Cour de cassation de Belgiquen 25.6.1997 tekemällään
                                                                           päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Mar
                                                                           cel Schoonbroodt, Marc Schoonbroodt ja Transports A. M.
 f 1 ) Sijoittautumisoikeutta ja oikeutta harjoittaa muuta ensivakuu                   Schoonbroodt vastaan Belgian valtio
       tustoimintaa kuin henkivakuutustoimintaa koskevien lakien ,
       asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 24                            (Asia C-247/97)
       päivänä heinäkuuta 1973 annettu ensimmäinen neuvoston
       direktiivi ( EYVL L 228 , 16.8.1973 , s . 3 ).                                              ( 97/C 252/46 )
 ( 2) Muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien ,
       asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta
       sekä direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta
       ( kolmas vahinkovakuutusdirektiivi ) 18 päivänä kesäkuuta           Cour de cassation de Belgique pyytää 25.6.1997 tekemäl
       1992 annettu neuvoston direktiiviin ( EYVL L 228 , 11.8.1992,       lään, yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 7.7.1997 saa
       s . i ).
 ( 3 ) Henkivakuutuksen ensivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoit
                                                                           puneella päätöksellään Euroopan yhteisöjen tuomioistui
       tamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräys     melta ennakkoratkaisua asiassa Marcel Schoonbroodt,
       ten yhteensovittamisesta 5 päivänä maaliskuuta 1979 annettu         Marc Schoonbroodt ja Transports A. M. Schoonbroodt
       ensimmäinen neuvoston direktiiviin ( EYVL L 63 , 13.3.1979,         vastaan Belgian valtio seuraavaan kysymykseen :
       s . 1 ).
 (4 ) Henkivakuutuksen ensivakuutusta koskevien lakien, asetusten
       ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direk
       tiivien 79/267/ETY ja 90/619/ETY muuttamisesta ( kolmas              Onko sellaisiin kontteihin, joissa on jäähdytysjärjestelmä
       henkivakuutusdirektiivi ) 10 päivänä marraskuuta 1992               ja jotka on tarkoitettu pitkiin maantiekuljetuksiin, kiinni
       annettu neuvoston          direktiivi 92/96/ETY ( EYVL  L  360 ,
                                                                           tettyjen polttoainesäiliöiden katsottava olevan "tavan
       9.12.1992 , s . 1 ).
                                                                            omaisia " polttoainesäiliöitä yhteisön tullittomuusjärjestel
                                                                            män luomisesta annetun asetuksen ( ETY ) N:o 918/83 ( 1 )
                                                                            112 artiklassa, sellaisena kuin se on muutettuna asetuk
                                                                            sella ( ETY) N:o 1315/88 (2 ), tarkoitetulla tavalla, jos


title: Asia T-750/15: Kanne 22.12.2015 – Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft ym. v. komissio

text:
               15.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 59/47

         Kanne 22.12.2015 – Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft ym. v. komissio
   (Asia T-750/15)
   (2016/C 059/54)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantajat: Mitteldeutsche Braunkohlengesellschaft mbH (Zeitz, Saksa), RWE Power AG (Essen, Saksa), Vattenfall Europe Mining AG (Cottbus, Saksa) (edustajat: asianajajat U. Karpenstein, K. Dingemann ja M. Kottmann)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan komission menettelyssä State aid SA.38632 (2014/N) (ex 2013/NN) – Germany – EEG 2014 – Reform of the Renewable Energy Law 23.7.2014 tekemän päätöksen C(2014) 5081 final siltä osin kuin siinä luokitellaan vuoden 2014 EEG-lain 61 artiklan 3 ja 4 momentin säännökset olemassa olevien laitosten käytöstä omaa kulutusta varten valtiontueksi ja todetaan 5 kohdan toisessa luetelmakohdassa (s. 75) näiden säännösten soveltuvan sisämarkkinoille vain 31.12.2017 saakka

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kahteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste: tiettyjä yrityksiä ei ole suosittu valikoivasti
               Ensimmäisessä kanneperusteessaan kantajat väittävät, että riidanalaisessa päätöksessä todetaan olemassaolevien laitosten käyttö omaa sähkönkulutusta varten (vuoden 2014 EEG-lain 61 artiklan 3 ja 4 momentti) virheellisesti valikoivaksi toimenpiteeksi ja näin ollen valtiontueksi.

               2.

               Toinen kanneperuste: kyse ei ole valtion rahoituksesta
               Toisessa kanneperusteessaan kantajat väittävät, ettei EEG-maksulla rahoitettua uusiutuvien energialähteiden käytön edistämistä rahoiteta julkisilla vaan yksityisillä varoilla. EEG-maksun kantaminen tai sen käyttäminen eivät ole – kuten oikeuskäytännössä vaaditaan – valtion jatkuvan valvonnan alaisina. Lisäksi kyseiset säännökset eivät rasita valtion talousarviota, koska EEG-maksun kokonaismäärä ei vähene sen vuoksi, että olemassaolevien laitosten käytöstä omaa kulutusta varten ei kanneta maksua.


title: Asia C-184/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Kreikka) on esittänyt 1.4.2016 – Ovidiu-Mihaita Petrea v. Ypourgos Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis

text:
               13.6.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/33

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis (Kreikka) on esittänyt 1.4.2016 – Ovidiu-Mihaita Petrea v. Ypourgos Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis
      (Asia C-184/16)
      (2016/C 211/43)
      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Dioikitiko Protodikeio Thessalonikis

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Ovidiu-Mihaita Petrea

         Vastapuoli: Ypourgos Esoterikon kai Dioikitikis Anasygrotisis

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko direktiivin 2004/38/EY (1) 27 ja 32 artiklaa, luettuina yhdessä SEUT 45 ja SEUT 49 artiklan kanssa ja jäsenvaltioiden menettelyllisen itsemääräämisoikeuden sekä luottamuksensuojan ja hyvän hallinnon periaatteiden valossa, tulkittava siten, että niissä velvoitetaan peruuttamaan toisen jäsenvaltion kansalaiselle jo annettu rekisteröitymistä Euroopan unionin kansalaisena koskeva rekisteröintitodistus – tai siten, että niissä sallitaan se – presidentin asetuksen nro 106/2007 8 §:n 1 momentin nojalla ja toteuttamaan hänen osaltaan toimenpide, jolla hänet palautetaan vastaanottavan valtion alueelta, kun tämä kansalainen on merkitty ei-toivottuja ulkomaalaisia koskevaan kansalliseen luetteloon, mihin liittyy maahantulokielto yleiseen järjestykseen ja yleiseen turvallisuuteen liittyvistä syistä, mutta hän on saapunut uudelleen kyseiseen jäsenvaltioon ja aloittanut siellä yritystoiminnan hakematta maahantulokiellon poistamista direktiivin 2004/38 32 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti, koska on katsottava, että viimeksi mainittu (maahantulokielto) on itsenäinen yleistä järjestystä koskeva peruste, jonka vuoksi jäsenvaltion kansalaisen rekisteröintitodistuksen peruuttaminen on perusteltua?

                  2)

                  Mikäli edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voidaanko tämä tilanne rinnastaa Euroopan unionin kansalaisen laittomaan oleskeluun vastaanottavan valtion alueella, jolloin elin, joka on toimivaltainen peruuttamaan todistuksen rekisteröitymisestä unionin kansalaisena, voi tehdä direktiivin 2008/115/EY (2) 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun palauttamispäätöksen, koska yhtäältä rekisteröintitodistus ei ole, kuten yleisesti hyväksytään, laillisen maassa oleskelun osoittava asiakirja, ja toisaalta direktiivin 2008/115 henkilölliseen soveltamisalaan kuuluvat vain kolmansien maiden kansalaiset?

                  3)

                  Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, voidaanko sitä, että toisen jäsenvaltion kansalaisen rekisteröitymistä koskeva todistus, joka ei ole laillisen maassa oleskelun osoittava asiakirja, peruutetaan yleiseen järjestykseen ja yleiseen turvallisuuteen liittyvistä syistä, ja sitä, että tällainen kansalainen määrätään palautettavaksi – mistä toimivaltaiset kansalliset viranomaiset määräävät samaan aikaan käyttäessään vastaanottavan jäsenvaltion menettelyllistä itsemääräämisoikeutta – pitää lainsäädännön oikean tulkinnan mukaan yhtenä ainoana direktiivin 2004/38 27 ja 28 artiklassa tarkoitettuna hallinnollisena karkottamispäätöksenä, johon kohdistetaan laillisuusvalvontaa viimeksi mainituissa säännöksissä säädetyin edellytyksin, kun niissä säädetään vain yhdestä tavasta, jolla unionin kansalaisia voidaan tässä tapauksessa poistaa hallinnollisesti vastaanottavan jäsenvaltion alueelta?

                  4)

                  Sekä siinä tapauksessa, että ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, että siinä tapauksessa, että niihin vastataan kieltävästi, onko kansallinen oikeuskäytäntö ristiriidassa tehokkuusperiaatteen kanssa, kun sen mukaan hallintoviranomaisia ja näin ollen asiaa käsitteleviä toimivaltaisia tuomioistuimia kielletään valvomasta, onko direktiivin 2004/38 30 ja 31 artiklassa vahvistettuja menettelyllisiä takeita noudatettu maahantulokieltoa koskevan päätöksen tekemisen yhteydessä, kun perutetaan todistus rekisteröitymisestä Euroopan unionin kansalaisena tai tehdään päätös poistamisesta vastaanottavan jäsenvaltion alueelta sillä perusteella, että toisen jäsenvaltion kansalaista koskee voimassa oleva kielto saapua kyseisen (ensimmäisen) valtion alueelle?

                  5)

                  Mikäli edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, seuraako direktiivin 2004/38 32 artiklasta jäsenvaltion toimivaltaisille hallintoviranomaisille joka tapauksessa velvollisuus ilmoittaa toisen jäsenvaltion asianomaiselle kansalaiselle häntä koskevasta karkottamispäätöksestä kielellä, jota hän ymmärtää, jotta hän voi käyttää tehokkaasti menettelyllisiä oikeuksiaan, joita hänellä on direktiivin edellä mainittujen säännösten perusteella, vaikka hän ei olisi esittänyt tätä koskevaa pyyntöä?

         (1)  Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY (EUVL L 158, s. 77).

         (2)  Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/115/EY (EUVL L 348, s. 98).


title: Asia C-457/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 31.7.2017 – Heiko Jonny Maniero v. Studienstiftung des deutschen Volkes e.V.

text:
               16.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 347/12

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 31.7.2017 – Heiko Jonny Maniero v. Studienstiftung des deutschen Volkes e.V.
   (Asia C-457/17)
   (2017/C 347/14)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Heiko Jonny Maniero

      Vastapuoli: Studienstiftung des deutschen Volkes e.V.

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Kuuluvatko rekisteröidyn yhdistyksen ulkomailla toteutettavien tutkimushankkeiden ja opiskelun tukemiseen myöntämät stipendit direktiivin 2000/43/EY (1) 3 artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitetun koulutuksen käsitteen soveltamisalaan?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi,
               tarkoittaako ensimmäisessä ennakkoratkaisukysymyksessä mainittuja stipendejä myönnettäessä sovellettava osallistumisedellytys, joka koskee ensimmäisen oikeustieteellisen valtiontutkinnon suorittamista Saksassa, direktiivin 2000/43/EY 2 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua hakijan välillistä syrjintää, jos hakija, joka on unionin kansalainen, on kylläkin suorittanut vastaavan tutkinnon Euroopan unioniin kuulumattomassa maassa eikä tutkinnon suorituspaikan valinta ole yhteydessä hakijan etniseen alkuperään mutta hänellä oli Saksassa olevan asuinpaikkansa ja sujuvan saksan kielen taitonsa johdosta samanlainen mahdollisuus kuin Saksan kansalaisilla suorittaa ensimmäinen oikeustieteellinen valtiontutkinto saksalaisten oikeustieteen opintojen jälkeen?
               Onko tällöin merkityksellistä, että stipendiohjelman, johon ei liity syrjiviä piirteitä, tavoitteena on välittää oikeustieteellisen tutkinnon Saksassa suorittaneille tietoa ulkomaisista oikeusjärjestelmistä sekä antaa kansainvälistä kokemusta ja kielitaitoa tukemalla ulkomailla toteutettavaa tutkimushanketta ja opiskelua?

      (1)  Rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta 29.6.2000 annettu neuvoston direktiivi 2000/43/EY (EYVL 2000, L 180, s. 22).


title: Asia T-410/04: Italian tasavallan 4.10.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               22.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 19/29

         Italian tasavallan 4.10.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-410/04)
   (2005/C 19/63)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Italian tasavalta on nostanut 4.10.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan asiamiehenä on valtionasiamies Danilo Del Gaizo.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               —

               kumoaa kanteen kohteena olevan päätöksen;

               —

               toissijaisesti kumoaa kyseisen päätöksen siltä osin kuin siinä pienennetään niitä kokonaismäärärahoja, jotka on myönnetty Italian tasavallalle kaudelle 2000–2006 päätöksellä 1999/659, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2000/426;

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Esillä olevassa asiassa on riitautettu Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastosta maaseudun kehittämistoimenpiteisiin kaudella 2000–2006 maksettavan tuen ohjeellisesta jaosta jäsenvaltioittain tehdyn päätöksen 1999/659/EY muuttamisesta 23 päivänä heinäkuuta 2004 tehty komission päätös 2004/592/EY [K(2004)2837 lopull.]. (1)

   Kantaja väittää, että kanteen kohteena olevassa päätöksessä tehdyllä muutoksella ei ainoastaan mukauteta Italian tasavallalle vuodelle 2004 osoitettuja yhteisön varoja sen esittämiin kustannusarvioihin nähden, vaan lisäksi määritetään uudestaan niihin tarkoitetut kokonaismäärärahat, ja kun siinä vahvistetaan kokonaismäärärahojen suuruudeksi 4 512,30 MEuroa, siinä pienennetään noin 40 MEurolla nk. Berliinin profiilin perusteella määritettyä määrää (4 473,2 MEuroa).
   Kantaja vetoaa vaatimustensa tueksi taannehtivuuskiellon periaatteeseen. Se väittää tämän osalta, että asetus N:o 817/2004 (2) on annettu 20.4.2004 ja se tuli voimaan 7.5.2004, jolloin asetuksen N:o 445/2002 47 artiklan 1 kohdassa säädetty, 30.9. päättyvä määräaika, jonka kuluessa jäsenvaltiot voivat lähettää komissiolle selvityksen varainhoitovuoden 2003 aikana toteutuneista ja sen loppuun mennessä toteutettavista menoista sekä varainhoitovuoden 2004 ja sitä seuraavien varainhoitovuosien menoarviot, oli kulunut kauan sitten umpeen. Komission olisi näin ollen pitänyt määrittää varainhoitovuoden 2004 osalta talousarvioon merkityt määrärahat saman asetuksen 49 artiklan säännösten perusteella, koska se oli 30.9.2003 vielä voimassa, eikä vielä asetuksen N:o 817/2004 57 artiklan perusteella. Näin ollen sen ei olisi pitänyt tehdä varainhoitovuoden 2004 osalta kanteen kohteena olevaa päätöstä, jonka oikeusperustana ovat asetuksen N:o 1257/1999 (3) soveltamisesta annetut säännökset, eikä mukauttaa määrärahoja, jotka jäsenvaltioille oli alun perin myönnetty päätöksessä 1999/659, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 426/2000, siten kuin siitä on säädetty edellä mainitussa 57 artiklassa.
   Toissijaisesti, vaikka katsottaisiinkin, että asetusta N:o 817/2004 ja erityisesti sen 57 artiklaa kokonaisuudessaan voitiin asianmukaisesti soveltaa myös jäsenvaltioiden asetuksen N:o 445/2002 mukaisesti 30.9. mennessä toimittamiin menoarvioihin, kantaja toteaa, että komissiolla ei ole toimivaltaa muuttaa määrärahoja, jotka on vahvistettu päätöksellä 1999/659, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2000/426, myöskään pienentämällä nk. Berliinin profiilin perusteella määritettyjä kokonaismäärärahoja, ja ettei tätä missään tapauksessa voida tehdä Italian tasavallan osalta. Kantaja toteaa tämän osalta, että se, ettei ole olemassa mitään oikeusperustaa, joka oikeuttaisi kanteen kohteena olevassa päätöksessä tehdyn pienennyksen, osoittaa, että päätöstä tehdessään vastaaja on tulkinnut täysin vääristetysti asetuksen kyseistä säännöstä, joka on päätöksen perustana, ja että se on näin ollen syyllistynyt harkintavallan väärinkäyttöön.
   Kantaja vetoaa lopuksi vaihtoehtoisesti luottamuksensuojan periaatteeseen sekä toimien perusteluvelvollisuutta koskevaan periaatteeseen.

      (1)  EUVL L 263, 10.8.2004, s. 24.

      (2)  Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annettu komission asetus (EY) N:o 817/2004 (EUVL L 153, 30.4.2004, s. 30).

      (3)  Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17 päivänä toukokuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1257/1999 (EYVL L 160, 26.6.1999, s. 80).


title: Asia T-239/09 P: Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 16.6.2009 virkamiestuomioistuimen asiassa F-146/07, Marcuccio v. komissio, 31.3.2009 antamasta määräyksestä

text:
               15.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 193/28

         Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 16.6.2009 virkamiestuomioistuimen asiassa F-146/07, Marcuccio v. komissio, 31.3.2009 antamasta määräyksestä
   (Asia T-239/09 P)
   2009/C 193/45
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: asianajaja G. Cipressa)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen määräyksen kokonaisuudessaan;

               —

               toteaa, että virkamiestuomioistuimessa nostettu kanne, joka on ratkaistu riidanalaisella määräyksellä, täyttää kaikilta osin tutkittavaksi ottamisen edellytykset;

         Ensisijainen vaatimus

               —

               hyväksyy kanteen kaikilta osin sellaisena kuin se on nostettu virkamiestuomioistuimessa sekä velvoittaa vastaajan korvaamaan kanteen ja valituksen käsittelystä kaikissa oikeusasteissa valittajalle aiheutuneet ja aiheutuvat kulut;

         Toissijainen vaatimus

               —

               palauttaa nyt valituksen kohteena olevan asian virkamiestuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta se ratkaisee pääasiakysymyksen uudelleen eri kokoonpanossa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittajan valitus kohdistuu virkamiestuomioistuimen asiassa F-146/07, Marcuccio v. komissio, 31.3.2009 antamaan määräykseen. Tällä määräyksellä jätettiin osittain tutkimatta ja osittain hylättiin perusteettomana valittajan valitus, joka koskee vastapuolen tekemän sellaisen päätöksen kumoamista, jolla jätettiin ryhtymättä valittajan vaatimiin toimenpiteisiin suorittaa tutkimuksia lähetyksestä sen varalta, että se saattoi olla pernaruton saastuttama, kun valittaja saattoi joutua pernaruton uhriksi kyseisenä ajanjaksona, jolloin hän työskenteli komission Angolassa sijaitsevassa edustustossa; lisäksi valittaja vaatii hänelle kyseisen päätöksen johdosta syntyneen vahingon korvaamista.
   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi oikeudellisiin virheisiin, jotka ilmenevät useista virkamiestuomioistuimen tutkittavaksi ottamatta jättämistä sekä päätelmien perusteettomuutta koskevista väitteistä, sekä tosiseikkojen vääristelyyn.


title: Asia T-197/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 9.9.2011 — BVR v. SMHV — Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen kuviomerkki Raiffeisenbank — Sekaannusvaaran puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               22.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/43

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 9.9.2011 — BVR v. SMHV — Austria Leasing (Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich)
   (Asia T-197/10) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin Austria Leasing Gesellschaft m.b.H. Mitglied der Raiffeisen-Bankengruppe Österreich rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen kuviomerkki Raiffeisenbank - Sekaannusvaaran puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2011/C 311/80
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken e.V. (BVR) (Berliini, Saksa) (edustaja: asianajaja I. Rinke)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: B. Schmidt)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Austria Leasing GmbH (Eschborn, Saksa) (edustaja: asianajaja B. Joachim)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kumoamiskanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 3.2.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 248/2009-1), joka koskee Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken e.V:n (BVR) ja Austria Leasing GmbH:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Bundesverband der Deutschen Volksbanken und Raiffeisenbanken e.V. (BVR) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 179, 3.7.2010.


title: Asia C-121/08: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 8.7.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Helleenien tasavalta

text:
               8.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 285/32

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 8.7.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-121/08) (1)

   (2008/C 285/57)

      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 116, 9.5.2008.