title: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys 12 päivänä lokakuuta 2000 asiassa C-278/00 R, Helleenien tasavalta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Välitoimet – Täytäntöönpanon lykkääminen – Valtiontuet)

text:
C 79/10                   FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          10.3.2001
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                             4) Bundesverband der landwirtschaftlichen Krankenkassen,
                                                                         5) Verband der Angestellten-Krankenkassen e.V., 6) AEV –
                   12 päivänä lokakuuta 2000                             Arbeiter-Ersatzkassen-Verband e.V., 7) Seekrankenkassen ja
                                                                         8) Bundesknappschaft, väliintulijoina 1) Saksan Liittotasavalta
asiassa C-278/00 R, Helleenien tasavalta vastaan Euroopan                ja 2) Bundesausschuss der Ärtzte und Krankenkassen seuraa-
                       yhteisöjen komissio(1)                            viin kysymyksiin:
(Välitoimet – Täytäntöönpanon lykkääminen – Valtiontuet)                 1.    Onko valtion valvonnassa olevia lakisääteisiä sairasvakuu-
                                                                               tuslaitoksia taikka niiden yhdistyksiä pidettävä EY 81 ar-
                            (2001/C 79/18)                                     tiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa tarkoitettuina yrityk-
                                                                               sinä tai yritysten yhteenliittyminä, kun ne vahvistavat
                                                                               lääkkeille yhdenmukaiset kiinteät määrät, joihin näiden
                    (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)                             laitosten korvausvelvollisuus rajoittuu suhteessa vakuu-
                                                                               tettuihin?
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
        yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)               2.    Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
                                                                               onko ensimmäisessä kohdassa mainittuja kiinteän mää-
Asiassa C-278/00 R, Helleenien tasavalta (asiamiehinään                        rän vahvistuksia pidettävä EY 81 artiklan 1 kohdassa
I. Chalkias ja C. Tsiavou), vastaan Euroopan yhteisöjen komis-                 tarkoittuja kilpailua rajoittavia sopimuksia?
sio (asiamiehinään J. Flett ja D. Triantafyllou), jossa kantaja
vaatii ensisijaisesti, että yhteisöjen tuomioistuin lykkää Kreikan       3.    Onko EY 81 ja 86 artiklan kanssa ristiriidassa sellainen
käyttöön ottamista tukijärjestelmistä, joilla järjestellään maata-             lainsäädäntö, jolla annetaan sosiaaliturvalaitoksille tai
lousosuuskuntien vuosina 1992 ja 1994 ottamia velkoja,                         niiden yhdistyksille toimivalta vahvistaa lääkkeille kiinteät
AGNO-nimisen meijeriosuuskunnan uudelleen järjestämiselle                      määrät ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitetulla tavalla?
myönnettävät tuet mukaan lukien, 1 päivänä maaliskuuta
2000 tehdyn komission päätöksen K (2000) 686 lopullinen,
täytäntöönpanoa, tai toissijaisesti tämän päätöksen 2 artiklan
täytäntöönpanoa, yhteisöjen tuomioistuimen presidentti on
antanut 12.10.2000 määräyksen, jonka määräysosa on seu-
raava:
1)    Välitoimihakemus hylätään.
2)    Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.                        Euroopan yhteisöjen komission 13.12.2000 Italian tasa-
                                                                                valtaa vastaan nostama kanne
(1) EYVL C 259, 9.9.2000.
                                                                                (Asia C-455/00)
                                                                                (2001/C 79/20)
Landessozialgericht Nordrhein-Westfalenin 28.9.2000 te-                  Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 13.12.2000 Euroo-
kemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                     pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa
asiassa Merz + Co. GmbH & Co. vastaan 1) AOK-                            vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen osaston virka-
Bundesverband, 2) Bundesverband der Betriebskranken-                     mies Antonio Aresu ja prosessiosoite Luxemburgissa Carlos
kassen, 3) IKK-Bundesverband, 4) Bundesverband der                       Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
landwirtschaftlichen Krankenkassen, 5) Verband der An-
gestellten-Krankenkassen e.V., 6) AEV – Arbeiter-Ersatz-
kassen-Verband e.V., 7) Seekrankenkassen ja 8) Bundes-                   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
knappschaft, väliintulijoina 1) Saksan Liittotasavalta ja
    2) Bundesausschuss der Ärtzte und Krankenkassen                     –     toteaa, että Italian tasavalta on jättänyt noudattamatta
                                                                               turvallisuutta ja terveyttä varten näyttöpäätetyölle asetet-
                           (Asia C-428/00)                                     tavista vähimmäisvaatimuksista (viides direktiivin
                                                                               89/391/ETY (1) 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityis-
                             (2001/C 79/19)                                    direktiivi) 29 päivänä toukokuuta 1990 annetun neuvos-
                                                                               ton direktiivin 90/270/ETY (2) 9 artiklan 1-3 kohdan
Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen on pyytänyt                            mukaisia velvoitteitaan, koska
28.9.2000 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisö-
jen tuomioistuimen kirjaamoon 20.11.2000, Euroopan yhtei-                      a)    se ei ole toteuttanut tämän direktiivin 2 artiklan
söjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Merz + Co.                           c kohdassa tarkoitettua näyttöpäätettä työssään
GmbH & Co. vastaan 1) AOK-Bundesverband, 2) Bundesver-                               käyttävien työntekijöiden oikeutta säännöllisin välia-
band der Betriebskrankenkassen, 3) IKK-Bundesverband,                                join suoritettaviin silmien ja näön tarkastuksiin


title: Asia F-54/13: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 18.9.2014 – CV v. ETSK (Henkilöstö — Vahingonkorvauskanne — Hallinnolliset tutkimukset — Kurinpitomenettely — Työpaikkakiusaaminen)

text:
               24.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 421/52

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 18.9.2014 – CV v. ETSK
   (Asia F-54/13) (1)

   ((Henkilöstö - Vahingonkorvauskanne - Hallinnolliset tutkimukset - Kurinpitomenettely - Työpaikkakiusaaminen))
   2014/C 421/72
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: CV (edustajat: asianajajat T. Bontinck ja A. Guillerme)

      Vastaaja: Euroopan talous- ja sosiaalikomitea (asiamiehet: aluksi M. Arsène ja L. Camarena Januzec, avustajinaan asianajajat F.-M. Hislaire ja M. Troncoso Ferrer, sitten M. Pascua Mateo ja L. Camarena Januzec, avustajinaan asianajajat F.-M. Hislaire ja M. Troncoso Ferrer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   ETSK:n päätöksen hylätä vaatimus, jonka kantaja oli tehnyt henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdan perusteella korvauksen saamiseksi vahingosta, jonka hän väittää itselleen aiheutuneen hallinnon väitetyn painostuksen tai jopa ahdistelun vuoksi, kumoamisvaatimus.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Osapuolet vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 207, 20.7.2013, s. 64.


title: Asia C-122/11: Kanne 8.3.2011 — Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta

text:
               28.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 160/12

         Kanne 8.3.2011 — Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-122/11)
   2011/C 160/13
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: V. Kreuschitz ja G. Rozet)

      Vastaaja: Belgian kuningaskunta

      Vaatimukset

               —

               unionin tuomioistuimen on todettava, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 (1) 4 ja 7 artiklan sekä SEUT 18 ja 45 artiklan, joissa määrätään kansallisuuteen perustuvan syrjinnän kieltämisestä, mukaisia velvoitteitaan, koska se on poistanut vasta 1.8.2004 asuinpaikkaa koskevan edellytyksen, joka esti eläkkeiden indeksoinnin sellaisilta Euroopan ja ETA-valtioiden kansalaisilta, jotka eivät asuneet valtiossa, joka oli tehnyt Belgian kanssa vastavuoroisuussopimuksen, ja koska se ei ole poistanut sitä syrjintää, jota mainitut henkilöt ovat kärsineet koko 1.8.2004 edeltäneen ajan menettäen näin osan eläkkeestään,

               —

               Belgian kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio väittää, että kansallisella säännöstöllä syrjitään muiden jäsenvaltioiden kansalaisia, koska siinä asetetaan ainoastaan heille edellytys asumisesta jäsenvaltion tai sellaisen valtion alueella, joka on tehnyt Belgian kanssa vastavuoroisuussopimuksen, jotta he voivat saada edukseen eläkkeidensä indeksoinnin 1.8.2004 edeltävältä ajalta.
   Komissio väittää lisäksi, että edellä mainitussa asetuksessa (EY) N:o 883/8004 ei säädetä edellytyksestä, jonka mukaan asianomaisen on asuttava jäsenvaltion alueella voidakseen vedota yhdenvertaisen kohtelun periaatteeseen. Mainitun asetuksen piiriin kuuluvat henkilöt voivat täten vaatia kyseisen periaatteen soveltamista, vaikka he asuisivatkin kolmannessa valtiossa. Näin ollen valtio ei voi soveltaa eläkkeiden indeksointia ainoastaan omiin kansalaisiinsa, vaan sen on myönnettävä indeksointi myös kolmannessa valtiossa asuville eläkeläisille.
   Komissio väittää lopuksi, että luottamuksensuojaa, käytännön vaikeuksia ja taloudellisia vaikutuksia, joihin Belgian viranomaiset ovat vedonneet oikeuttaakseen sen, ettei muutettua lainsäädäntöä voida soveltaa taannehtivasti, ei voida hyväksyä oikeutusperusteiksi.

      (1)  EUVL L 166, s. 1, oikaisu EUVL L 200, s. 1.


title: Asia C-4/09 P: Valitus, jonka Gerasimos Potamianos on tehnyt 8.1.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-160/04, Potamianos v. komissio, 15.10.2008 antamasta tuomiosta

text:
               4.4.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/11

         Valitus, jonka Gerasimos Potamianos on tehnyt 8.1.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-160/04, Potamianos v. komissio, 15.10.2008 antamasta tuomiosta
   (Asia C-4/09 P)
   (2009/C 82/21)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Valittaja: Gerasimos Potamianos (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ja E. Marchal)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               On kumottava kokonaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-160/04, Potamianos v. komissio, 15.10.2008 antama tuomio, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on hylännyt Potamianoksen kaikki vaatimukset hänen 26.4.2004 nostamassaan kanteessa viranomaisen, jolla on oikeus tehdä palvelukseenottoa koskeva sopimus, 26.4.2004 tekemästä päätöksestä olla jatkamatta hänen sopimustaan väliaikaisena toimihenkilönä.

               —

               On kumottava viranomaisen, jolla on oikeus tehdä palvelukseenottoa koskeva sopimus, päätös olla uudistamatta hänen sopimustaan väliaikaisena toimihenkilönä.

               —

               On velvoitettava vastapuoli korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valituksellaan valittaja esittää neljä valitusperustetta valituksensa tueksi.
   Ensimmäisen valitusperusteen mukaan ensimmäisen tuomioistuimen tulkinta, jonka mukaan valittajan väliaikaisen toimihenkilön sopimuksen uudistamatta jättäminen perustui yksikön etuun liittyviin syihin, on virheellinen. Kantajan esimiehet olivat nimittäin pyytäneet useita kertoja hänen sopimuksensa jatkamista. Objektiivisten, merkityksellisten ja yhtäpitävien todisteiden perusteella voitiin päinvastoin todeta, että ”peräkkäisyyden vastaisen” säännön, jolla väliaikaisen toimihenkilön palveluksen enimmäiskesto vahvistettiin kuudeksi vuodeksi, soveltaminen oli kyseisen uudistamatta jättämistä koskevan päätöksen ainoana perusteena.
   Toisella valitusperusteella valittaja esittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että kantaja ei ollut hakenut kyseistä toimea, vaikka hän oli pyytänyt ajoissa sopimuksensa jatkamista ja toistanut pyyntönsä useita kertoja myös sen jälkeen, kun ilmoitus avoimesta toimesta oli julkaistu.
   Kolmannella valitusperusteellaan kantaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen toteamalla, että viranomainen, jolla on oikeus tehdä palvelukseenottoa koskeva sopimus, ei käyttänyt väärin harkintavaltaansa. Väliaikaisten toimihenkilöiden käyttämisen tavoitteena oli näet vähentää avoimina olevia toimia komissiossa ja erityisesti vastata kilpailun läpäisseiden hakijoiden puutteeseen.
   Mainittua tavoitetta ei kuitenkaan ollut millään tavalla saavutettu epäämällä kantajan sopimuksen jatkaminen ”peräkkäisyyden vastaisen” säännön soveltamisen seurauksena, koska hänen toimensa oli julkistettu haettavaksi ennen kuin mitään kilpailujen perusteella laadittuja luetteloita oli julkaistu. Lisäksi toinen väliaikainen toimihenkilö oli otettu palvelukseen pitkäksi ajaksi tähän toimeen, kun taas kaikkien muiden lyhyeksi ajaksi palvelukseen otettujen väliaikaisten toimihenkilöiden sopimuksia samalla osastolla oli uudistettu viran puolesta julkistamatta heidän toimiaan etukäteen haettaviksi.
   Lopuksi yhdenvertaisuuden periaatetta oli loukattu, koska kaikkien muiden virkaikää lukuun ottamatta vastaavassa tilanteessa olevien väliaikaisten toimihenkilöiden sopimuksia oli jatkettu julkistamatta heidän toimiaan haettaviksi päinvastoin kuin hänen tapauksessaan oli menetelty. Tässä yhteydessä todistustaakka oli ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa virheellisesti käännetty, koska vastaajan — ei kantajan — tehtävänä oli osoittaa, että vastaajan itse laatimia sääntöjä noudatettiin.


title: Asia T-389/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.11.2015 – salesforce.com v. SMHV (MARKETINGCLOUD)

text:
               25.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 27/76

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.11.2015 – salesforce.com v. SMHV (MARKETINGCLOUD)
   (Asia T-389/14) (1)

   (2016/C 027/97)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 329, 22.9.2014.


title: Asia T-86/12: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.12.2012 — Robert Group v. SMHV — Hardford Sweden (Pierre Robert)

text:
               2.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/27

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.12.2012 — Robert Group v. SMHV — Hardford Sweden (Pierre Robert)
   (Asia T-86/12) (1)

   2013/C 32/47
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Viidennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 118, 21.4.2012.


title: Asia T-79/06: Kanne  23.2.2006  — Sachsa Verpackung v. komissio

text:
               22.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 96/32

         Kanne 23.2.2006 — Sachsa Verpackung v. komissio
   (Asia T-79/06)
   (2006/C 96/52)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Sachsa Verpackung GmbH (Wieda, Saksa) (edustajat: asianajajat F. Puel ja L. Francois-Martin)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Päätöksen 1 artiklan k kohta, 2 artiklan i kohta ja 4 artiklan 21 kohta on kumottava.

               —

               Toissijaisesti päätöksen 2 artiklan i kohtaa on muutettava ja sakon määrää on laskettava.

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kanteellaan kantaja vaatii, että EY 81 artiklan mukaisesta menettelystä (asia COMP/F/38.354 — Teollisuussäkit) 30.11.2005 tehty komission päätös K(2005) 4634 lopullinen, jolla komissio on päättänyt, että päätöksen adressaatteina olleet yritykset, joihin kantaja kuuluu, ovat rikkoneet EY:n perustamissopimuksen 81 artiklaa osallistumalla sellaisiin sopimuksiin tai yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin teollisuussäkkien alalla, jotka ovat koskeneet Belgiaa, Alankomaita, Luxemburgia, Saksaa, Ranskaa ja Espanjaa, on osittain kumottava. Päätöksensä kantajaa koskevassa osassa komissio on todennut, että kantaja on osallistunut yhteen jatkettuun rikkomiseen ja määrännyt kantajalle sakon.
   Ensimmäisen vaatimuksensa tueksi, joka on esitetty ensisijaisesti, kantaja vetoaa kolmeen perusteeseen.
   Ensimmäisessä perusteessaan kantaja väittää, että komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen kantajan kartelliin osallistumisen asteen suhteen, kun komissio on katsonut, että kantaja oli aktiivisesti osallistunut yleisten kiintiöiden määrittämiseen, asiakkaiden jakamiseen ja hintojen asettamiseen.
   Toinen peruste perustuu perustelujen puuttumiseen siltä osin kuin komissio ei kantajan mukaan ole oikeudelliselta kannalta riittävästi perustellut kantajan osallistumista Saksa-alaryhmään kartellin sisällä.
   Kolmannessa perusteessaan kantaja esittää, että komissio on rikkonut asetuksen EY N:o 1/2003 (1) 23 artiklan 2 kohtaa ja asetuksen N:o 17/62 (2) 15 artiklaa, koska kantajan mukaan komissio on katsonut virheellisesti, että kantaja ei ollut itsenäinen yritys ja päättänyt, myös virheellisesti, että kantajan Groupe Gascogne -nimisen emoyhtiön oli katsottava olevan solidaarisesti vastuussa sakon maksamisesta. Se väittää myös, että komissio on tehnyt virheen määrittäessään sen maksettavaksi tulevan sakon osaa siltä ajalta, jolloin se on osallistunut rikkomiseen, ja tästä syystä sakon määrä ylittää rajan, joka on 10 prosenttia kantajan liikevaihdosta.
   Toissijaisen vaatimuksensa tueksi kantaja väittää, että komissio ei ollut arvioinut langetettavan sakon määrää oikein ja että se on rikkonut suhteellisuusperiaatetta, koska se on arvioinut virheellisesti rikkomisen vakavuuden ja sen keston, kun se ei ole ottanut huomioon lieventäviä asianhaaroja eikä kantajan yhteistyötiedonannon mukaisesti tekemää yhteistyötä. (3)

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16 päivänä joulukuuta 2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1).

      (2)  6 päivänä helmikuuta 1962 annettu neuvoston asetus N:o 17 (perustamissopimuksen [81] ja [82] artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus) (EYVL 1962, 13, s. 204).

      (3)  Komission tiedonanto sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa (EYVL 2002, C 45, s. 3).


title: Asia C-177/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Belgia) on esittänyt 15.5.2009 — Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Jean-Marie Solvay de la Hulpe ja Alix Walsh v. Région wallonne

text:
               1.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 180/30

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Belgia) on esittänyt 15.5.2009 — Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Jean-Marie Solvay de la Hulpe ja Alix Walsh v. Région wallonne
   (Asia C-177/09)
   2009/C 180/51
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay, Jean-Marie Solvay de la Hulpe ja Alix Walsh

      Vastaaja: Région wallonne

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY (1) 1 artiklan 5 kohtaa tulkittava siten, että sillä suljetaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle lainsäädäntö — kuten eräistä luvista, joille on olemassa yleisen edun mukaisia pakottavia syitä, 17.7.2008 annettu Vallonian hallintoalueen asetus — jossa todetaan ainoastaan, että rakennuslupien, ympäristölupien ja siinä lueteltuja toimenpiteitä ja rakennustöitä koskevien yhtenäislupien myöntämiselle ”on osoitettu olevan yleisen edun mukaisia pakottavia syitä”, ja jolla ”vahvistetaan” luvat, joiden osalta todetaan, että ”on osoitettu olevan yleisen edun mukaisia pakottavia syitä”?

               2)

                           a)

                           Ovatko direktiivin 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä 97/11/EY (2) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/35/EY (3), 1, 5, 6, 7, 8 ja 10 a artikla esteenä sellaiselle oikeudelliselle sääntelylle, jonka mukaan oikeus toteuttaa ympäristövaikutusten arviointia edellyttävä hanke myönnetään lainsäädäntötoimella, jota ei voida saattaa tuomioistuimen tai muun laillisesti perustetun riippumattoman ja puolueettoman elimen tutkittavaksi niin, että voitaisiin riitauttaa asiasisällön tai noudatetun menettelyn osalta päätös, jolla oikeus hankkeen toteuttamiseen on myönnetty?

                           b)

                           Onko tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan, 25.6.1998 tehdyn Århusin yleissopimuksen, jonka Euroopan yhteisö on hyväksynyt 17.2.2005 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2005/370/EY (4) 9 artiklaa tulkittava siten, että sopimuspuolina olevat jäsenvaltiot velvoitetaan säätämään mahdollisuudesta saattaa tuomioistuimessa tai muussa laillisesti perustetussa riippumattomassa ja puolueettomassa elimessä uudelleen tutkittavaksi 6 artiklan määräysten soveltamisalaan kuuluvien päätösten, toimien tai laiminlyöntien laillisuus ympäristövaikutusten arviointia edellyttävien hankkeiden hyväksymistä koskevien sekä aineellisten säännösten että menettelysäännösten alaisuuteen kuuluvien, asiasisältöä tai menettelyä koskevien kysymysten osalta?

                           c)

                           Onko direktiivin 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/35/EY, 10 a artiklaa tulkittava tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan, 25.6.1998 tehdyn Århusin yleissopimuksen, jonka Euroopan yhteisö on hyväksynyt 17.2.2005 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2005/370/EY, kannalta arvioiden niin, että sopimuspuolina olevat jäsenvaltiot velvoitetaan säätämään mahdollisuudesta saattaa tuomioistuimessa tai muussa laillisesti perustetussa riippumattomassa ja puolueettomassa elimessä uudelleen tutkittavaksi päätösten, toimien tai laiminlyöntien laillisuus ympäristövaikutusten arviointia edellyttävien hankkeiden hyväksymistä koskevien sekä aineellisten säännösten että menettelytapasäännösten alaisuuteen kuuluvien, asiasisältöä tai menettelyä koskevien kysymysten osalta?

      (1)  Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annettu neuvoston direktiivi 85/337/ETY (EYVL L 175, s. 40).

      (2)  Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY muuttamisesta 3.3.1997 annettu neuvoston direktiivi 97/11/EY (EYVL L 73, s. 5).

      (3)  Yleisön osallistumisesta tiettyjen ympäristöä koskevien suunnitelmien ja ohjelmien laatimiseen sekä neuvoston direktiivien 85/337/ETY ja 96/61/EY muuttamisesta yleisön osallistumisen sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeuden osalta — Komission julistus — 26.5.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/35/EY (EUVL L 156, s. 17).

      (4)  Tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan yleissopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta 17.2.2005 tehty neuvoston päätös 2005/370/EY(EUVL L 124, s. 1).


title: Asia C-1/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Provincial de A Coruña (Espanja) on esittänyt 4.1.2016 – Abanca Corporación Bancaria S.A. v. María Isabel Vázquez Rosende

text:
               14.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 98/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Provincial de A Coruña (Espanja) on esittänyt 4.1.2016 – Abanca Corporación Bancaria S.A. v. María Isabel Vázquez Rosende
   (Asia C-1/16)
   (2016/C 098/29)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Audiencia Provincial de A Coruña

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Abanca Corporación Bancaria S.A.

      Vastapuoli: María Isabel Vázquez Rosende

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voidaanko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista [5.4.1993] annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (1) 6 ja 7 artiklaa tulkita siten, että lainasopimukseen sisältyvän kohtuuttoman vähimmäiskorkoehdon pätemättömäksi toteamisesta johtuvat palauttamista koskevat vaikutukset eivät ala taannehtivasti sopimuksen tekopäivästä vaan myöhäisemmästä ajankohdasta?

               2)

               Onko kohtuuttoman ehdon pätemättömäksi toteamisen taannehtivien vaikutusten rajoittamisen perusteena oleva asianomaisten vilpitöntä mieltä koskeva edellytys unionin oikeuden itsenäinen käsite, jota on tulkittava yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa?

               3)

               Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, mitkä edellytykset on otettava huomioon määriteltäessä sitä, onko asianomainen ollut vilpittömässä mielessä?

               4)

               Onko joka tapauksessa neuvoston direktiivin 93/13/ETY 6 ja 7 artiklan mukaista tulkita asianomaisten vilpittömän mielen käsitettä siten, että elinkeinonharjoittaja on voinut toimia vilpittömässä mielessä, kun se on laatinut sopimuksen siten, ettei se ole läpinäkyvä, minkä perusteella ehto on kohtuuton?

               5)

               Onko neuvoston direktiivin 93/13/ETY 6 ja 7 artiklan mukaista tulkita asianomaisten vilpittömän mielen käsitettä siten, että elinkeinonharjoittajan vilpitöntä mieltä voidaan arvioida abstraktisti, vai onko sitä päinvastoin arvioitava siten, että otetaan huomioon elinkeinonharjoittajan menettely konkreettisessa sopimuksentekomenettelyssä?

               6)

               Onko vakavien vaikeuksien uhka, joka on perusteena kohtuuttomasta sopimusehdosta johtuvan taannehtivan vaikutuksen rajoittamiselle, unionin oikeuden itsenäinen käsite, jota on tulkittava itsenäisesti kaikissa jäsenvaltioissa?

               7)

               Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, mitä arviointiperusteita pitäisi ottaa huomioon?

               8)

               Onko joka tapauksessa neuvoston direktiivin 93/13/ETY 6 ja 7 artiklan mukaista arvioida vakavien vaikeuksien uhkaa siten, että otetaan huomioon ainoastaan elinkeinonharjoittajalle aiheutuvat vaikeudet, vai pitääkö ottaa huomioon myös vahinko, joka kuluttajille aiheutuu siitä, että vähimmäiskorkoehdon perusteella maksettuja määriä ei palauteta kokonaan?

               9)

               Mikäli kuluttaja ajaa yksittäistapausta koskevaa kannetta, onko vakavien vaikeuksien uhkaa, joka vaikuttaa julkiseen talouteen, arvioitava neuvoston direktiivin 93/13/ETY 6 ja 7 artiklan perusteella siten, että otetaan huomioon ainoastaan tämän kanteen konkreettinen taloudellinen vaikutus, vai onko otettava huomioon taloudelliset vaikutukset, joita aiheutuu siitä, että useat kuluttajat saattavat nostaa yksittäistapauksia koskevia kanteita?

      (1)  EYVL L 95, s. 29.


title: Asia T-200/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.4.2016 – Ben Ali v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Oikeudellinen perusta — Kantajan nimen sisällyttäminen luetteloon uudella perusteella sen jälkeen, kun aiemmat varojen jäädyttämistä koskevat toimenpiteet oli kumottu — Perusteluvelvollisuus — Omaisuudensuoja — Oikeasuhteisuus — Tosiseikkoja koskeva virhe — Puolustautumisoikeudet — Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan — Harkintavallan väärinkäyttö — Oikeus elämään — Oikeus perhe-elämän kunnioittamiseen — Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu)

text:
               30.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 191/23

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.4.2016 – Ben Ali v. neuvosto
   (Asia T-200/14) (1)

   ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet - Varojen jäädyttäminen - Oikeudellinen perusta - Kantajan nimen sisällyttäminen luetteloon uudella perusteella sen jälkeen, kun aiemmat varojen jäädyttämistä koskevat toimenpiteet oli kumottu - Perusteluvelvollisuus - Omaisuudensuoja - Oikeasuhteisuus - Tosiseikkoja koskeva virhe - Puolustautumisoikeudet - Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan - Harkintavallan väärinkäyttö - Oikeus elämään - Oikeus perhe-elämän kunnioittamiseen - Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu))
   (2016/C 191/29)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Saint-Étienne-du-Rouvray, Ranska) (edustaja: asianajaja A. de Saint Remy)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: G. Étienne ja A. de Elera-San Miguel Hurtado)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/72/YUTP muuttamisesta 30.1.2014 tehdyn neuvoston päätöksen 2014/49/YUTP (EUVL L 28, s. 38) ja Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 101/2011 täytäntöönpanosta 30.1.2014 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 81/2014 (EUVL L 28, s. 2) kumoamisesta, siltä osin kuin kyseiset toimet koskevat kantajaa, sekä vahingonkorvausvaatimus

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 202, 30.6.2014.


title: Asia F-2/14: Kanne 9.1.2014 — ZZ ja ZZ v. tilintarkastustuomioistuin

text:
               1.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 61/22

         Kanne 9.1.2014 — ZZ ja ZZ v. tilintarkastustuomioistuin
   (Asia F-2/14)
   2014/C 61/39
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: ZZ ja ZZ (edustajat: asianajajat D. de Abreu Caldas ja J.-N. Louis)

      Vastaaja: Euroopan tilintarkastustuomioistuin

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Tilintarkastustuomioistuimen sen päätöksen kumoaminen, jolla jätettiin toteuttamatta jatkotoimenpiteitä kantajien kahdesta työtoveristaan esittämästä kantelusta, joka koskee heidän yhdessä esittämiään herjauksia, ja jossa katsottiin, ettei toimenpiteitä, joihin kantajien mukaan oli ryhdyttävä tilintarkastustuomioistuimen avustamisvelvollisuuden nojalla, ollut aiheellista toteuttaa.

      Vaatimukset

               —

               tilintarkastustuomioistuimen 13.12.2012 tekemä päätös, jolla saatettiin päätökseen ilman jatkotoimenpiteitä kantajien 24 artiklan nojalla kahta työtoveriaan vastaan esittämän vaatimuksen käsittely, on kumottava

               —

               tilintarkastustuomioistuin on velvoitettava maksamaan kantajille korvauksena heille aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä yhden euron suuruinen ennakkomaksu korvaussummasta, jonka suuruudeksi on arvioitu 100 000 euroa

               —

               tilintarkastustuomioistuin on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-575/10: Kanne 9.12.2010 — Euroopan komissio v. Unkarin tasavalta

text:
               5.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 72/6

         Kanne 9.12.2010 — Euroopan komissio v. Unkarin tasavalta
   (Asia C-575/10)
   2011/C 72/09
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: virkamiehet D. Kukovec ja A. Sipos)

      Vastaaja: Unkarin tasavalta

      Vaatimukset

               —

               Komissio vaatii, että unionin tuomioistuin toteaa, että Unkarin tasavalta ei ole noudattanut jäsenyysvelvoitteitaan, koska se ei ole noudattanut direktiivin 2004/18/EY (1) 47 artiklan 2 kohdan ja 48 artiklan 3 kohdan eikä direktiivin 2004/17/EY (2) 54 artiklan 5 ja 6 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ole varmistanut sitä, että taloudellinen toimija voi julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyssä tukeutua muiden yksikköjen voimavaroihin riippumatta toimijan ja kyseisten yksikköjen välisistä oikeudellisista yhteyksistä

               —

               Unkarin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Direktiiveissä 2004/171/EY ja 2004/18/EY annetaan kummassakin samalla tavoin tarjoajalle mahdollisuus siihen, että osoittaakseen voimavaroja ja valintaperusteita koskevien edellytysten täyttyvän, se tukeutuu muiden yksikköjen voimavaroihin riippumatta tarjoajan ja tällaisten yksikköjen välillä vallitsevan oikeudellisen yhteyden luonteesta.
   Komission näkemyksen mukaan Unkarin lainsäädäntö, jonka mukaan tarjoajaan kohdistuvien suorituskykyvaatimusten osalta sellaisten muiden yksikköjen, jotka eivät osallistu välittömästi sopimuksen täyttämiseen, voimavaroja voidaan käyttää hyväksi, vain silloin, kun tarjoajalla on niissä enemmistöosakkuuteen perustuva määräysvalta, ei ole edellä mainittujen direktiivien säännösten mukainen. Kanteen kohteena olevassa kansallisessa lainsäädännössä asetetaan sellaisten yksikköjen osalta, jotka eivät osallistu hankintasopimuksen toteuttamiseen alihankkijoina, lisäedellytyksen sille, että tarjoaja voisi tukeutua niihin julkisia hankintoja koskevan sopimuksen tekomenettelyä toimitettaessa.
   Direktiivin säännökset ovat yksiselitteiset: ilman, että niissä edellytettäisiin, että voimavarat osoittaneen yksikön on osallistuttava välittömästi hankintasopimuksen toteuttamiseen, niissä säädetään, että kansallisessa lainsäädännössä on taattava mahdollisuus siihen, että tällaisten yksikköjen voimavaroihin voidaan tukeutua tarjoajan ja tällaisen yksikön välisistä oikeudellisista yhteyksistä riippumatta. Ainoana edellytyksenä on, että tarjoaja kykenee osoittamaan hankintayksikölle, että sillä on tosiasiallisesti käytettävissään hankintasopimuksen toteuttamisen edellyttämät voimavarat.
   Kanteen kohteena olevassa unkarin lainsäädännössä rajoitetaan tältä osin tarjoajan mahdollisuuksia, jolloin sille ei käytännössä jää muita vaihtoehtoja kuin ottaa alihankkijana voimavarat osoittanut yksikkö mukaan hankintasopimuksen toteuttamiseen, ellei tarjoajalla ole alun perin ollut enemmistöosakkuuden tuottamaa määräysvaltaa siinä.
   Riitautettua kansallista lainsäädäntöä ei voida perustella pyrkimyksellä estää hankintasopimuksia koskevien sääntöjen kiertämistä, koska tällaiseen tavoitteeseen ei voida vedota sellaisen julkisia hankintasopimuksia koskevien unionin säännösten vastaisen säännöksen perustelemiseksi, jolla rajoitetaan suhteettomalla tavalla direktiiveihin perustuvia oikeuksia ja menettelyllisiä velvoitteita. Jäsenvaltioilla on direktiiveillä määritellyissä rajoissa tietysti mahdollisuus määritellä se, millä tavoin tarjoajien on osoitettava se, että niillä on todellisuudessa valta määrätä niiden voimavarojen käyttämisestä, joista muut yksiköt ovat esittäneet näytön. Tämä on kuitenkin toteutettava sillä tavoin, ettei yksikköjen ja tarjoajan välisestä oikeudellisesta yhteydestä muodostu syrjintäperustetta.
   Komission mukaan sitä Unkarin tasavallan näkemystä ei voida hyväksyä, jonka mukaan yksikkö, joka ei osallistu hankintasopimuksen toteuttamiseen, ei voi osoittaa jonkin sellaisen suorituskykyä koskevan minimivaatimuksen täyttämisen kannalta välttämättömän voimavaran olemassaoloa, jonka on oltava tarjoajan käytettävissä hankintasopimusta toteutettaessa. Tähän liittyen komissio korostaa sitä, että direktiivin 2004/18/EY 48 artiklan 3 kohdassa säädetään nimenomaisesti, että jonkin toisen yksikön voimavarojen käytettävissä olo voidaan osoittaa sillä tavoin, että tarjoaja ”esittää todisteen näiden yksiköiden antamasta sitoumuksesta antaa tarvittavat keinot taloudellisen toimijan käyttöön”.
   Komissio esittää lopuksi, että kyseessä oleva kansallinen säännös saattaa olla syrjivä ulkomaisiin tarjoajiin nähden. Vaikka tätä koskevassa Unkarin lain säännöksessä viitataankin mihin tahansa tarjoajaan, sillä rajoitetaan käytännössä erityisesti ulkomaalaisten tarjoajien osallistumismahdollisuutta. Näin on siksi, että viimeksi mainituilla ei yleensä ole käytettävissään sopimuksen toteuttamiseen tarvittavia voimavaroja hankintasopimuksen toteuttamispaikassa, minkä vuoksi unkarilaisten tarjoajien on useimmissa tapauksissa tukeuduttava hankintamenettelyssä paikallisiin, niistä riippumattomiin taloudellisiin toimijoihin.

      (1)  Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/18/EY (EUVL L 134, s. 114).

      (2)  Vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/17/EY (EUVL L 134, s. 1).


title: Asia C-110/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 2.3.2015 – Nokia Italia SpA ym. v. Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) ym.

text:
               1.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 178/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 2.3.2015 – Nokia Italia SpA ym. v. Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) ym.
   (Asia C-110/15)
   (2015/C 178/07)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Nokia Italia SpA, Hewlett-Packard Italiana srl, Telecom Italia SpA, Samsung Electronics Italia SpA, Dell SpA, Fastweb SpA, Sony Mobile Communications Italy SpA ja Wind Telecomunicazioni SpA

      Vastapuolet: Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC), Società italiana degli autori ed editori (SIAE), Istituto per la tutela dei diritti degli artisti interpreti esecutori (IMAIE), in liquidazione, Associazione nazionale industrie cinematografiche audiovisive e multimediali (Anica) ja Associazione produttori televisivi (Apt)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko unionin oikeusjärjestys, erityisesti direktiivin 2001/29/EY (1) johdanto-osan 31 perustelukappale ja 5 artiklan 2 kohdan b alakohta, esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle (erityisesti Italian tekijänoikeuslain 71-sexies §:lle, kun sitä tarkastellaan yhdessä 30.12.2009 annetun asetuksen 4 §:n kanssa), jonka mukaan selvästi muihin kuin yksityisen kopioinnin tarkoituksiin – toisin sanoen yksinomaan ammattikäyttöön – hankittujen välineiden ja laitteiden tapauksessa etukäteistä vapautumista yksityisen kopioinnin hyvitysmaksusta koskevien perusteiden määrittäminen siirretään yksityisesti sovittavaksi eli vapaasti neuvoteltavaksi (etenkin edellä mainitussa 4 §:ssä tarkoitettujen soveltamissopimusten muodossa) ilman yleisiä säännöksiä ja minkäänlaisia takeita yhdenvertaisesta kohtelusta SIAE:n (Società Italiana Autori ed Editori, italialainen tekijänoikeusjärjestö) ja niiden henkilöiden, jotka ovat velvollisia maksamaan hyvityksen, tai heitä edustavien järjestöjen välillä?

               2)

               Onko unionin oikeusjärjestys, erityisesti direktiivin 2001/29/EY johdanto-osan 31 perustelukappale ja 5 artiklan 2 kohdan b alakohta, esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle (erityisesti Italian tekijänoikeuslain 71-sexies §:lle, kun sitä tarkastellaan yhdessä 30.12.2009 annetun asetuksen ja SIAE:n korvauksista antamien ohjeiden kanssa), jonka mukaan selvästi muihin kuin yksityisen kopioinnin tarkoituksiin – toisin sanoen yksinomaan ammattikäyttöön – hankittujen välineiden ja laitteiden osalta palautusta ei voi vaatia välineiden ja laitteiden valmistaja vaan ainoastaan loppukäyttäjä?

      (1)  Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/29/EY (EYVL L 167, s. 10.).


title: Asia C-122/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Ordinario di Firenze (Italia) on esittänyt 15.3.2013 — Paola C v. Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               18.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 141/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Ordinario di Firenze (Italia) on esittänyt 15.3.2013 — Paola C v. Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Asia C-122/13)
   2013/C 141/28
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Ordinario di Firenze

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Paola C

      Vastaaja: Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko direktiivin 2004/80/EY (1) 12 artiklaa tulkittava siten, että sen nojalla jäsenvaltiot voivat säätää korvauksen maksamisesta tietyntyyppisten tahallisten rikosten tai väkivaltarikosten uhreille, vai onko jäsenvaltioiden direktiivin nojalla otettava käyttöön järjestelmä, jossa korvaus maksetaan kaikkien tahallisten rikosten tai väkivaltarikosten uhreille?”

      (1)  Rikoksen uhreille maksettavista korvauksista 29.4.2004 annettu neuvoston direktiivi 2004/80/EY (EUVL L 261, s. 15)


title: Asia C-342/06 P: Valitus, jonka La Poste on tehnyt 7.8.2006 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-613/97, Union francaise de l’express (Ufex) ym. v. Euroopan yhteisöjen komissio, 7.6.2006 antamasta tuomiosta

text:
               14.10.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 249/5

         Valitus, jonka La Poste on tehnyt 7.8.2006 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-613/97, Union francaise de l`express (Ufex) ym. v. Euroopan yhteisöjen komissio, 7.6.2006 antamasta tuomiosta
   (Asia C-342/06 P)
   (2006/C 249/10)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Valittaja: La Poste (edustaja: asianajaja H. Lehman)

      Muut osapuolet: Euroopan yhteisöjen komissio, Ranskan tasavalta, Chronopost SA, Union francaise de l`express (UFEX), DHL International SA, Federal express international (France) SNC, CRIE SA
   Vaatimukset
   Valittaja vaatii valituksessaan, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               Kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 7.6.2006 antaman tuomion, koska sillä kumotaan Ranskan SFMI-Chronopostille myöntämäksi väitetystä tuesta 1.10.1997 tehty komission päätös 98/365/EY (1) siltä osin kuin siinä todetaan, ettei La Posten tytäryhtiölleen SFMI Chronopostille antamaa logistista ja kaupallista apua eikä Postadexin siirtoa voida pitää SFMI Chronopostille annettuna valtiontukena

               —

               Velvoittaa Union francaise de l`expressin, DHL Internationalin, Federal express international (France) SNC:n ja CRIEn korvaamaan La Postelle molemmissa oikeusasteissa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja esittää kolme perustetta valituksensa tueksi.
   Ensimmäisessä perusteessaan valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rikkonut EU 6 artiklaa ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamisesta tehdyn yleissopimuksen 6 artiklan 1 kohtaa, koska tuo tuomioistuin ei tarjoa kaikkia haluttuja takeita puolueettomuudestaan, sillä 7.6.2006 annetussa valituksenalaisessa tuomiossa esittelevänä tuomarina toiminut tuomari oli ollut myös sen jaoston puheenjohtajana, joka 14.12.2000 antoi tuomion — jonka yhteisöjen tuomioistuin sittemmin kumosi — asiassa T-613/97, Ufex ym. V. komissio (Kok. 2000, s. II-4055).
   Toisessa perusteessaan, joka jakaantuu kahteen osaan, valittaja moittii sitten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta siitä, että se on tehnyt useita oikeudellisia ja menettelyyn liittyviä virheitä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei nimittäin ole jättänyt tutkittaviksi ottamatta niitä kanneperusteita, joita ei esitetä kantajien alkuperäisessä kannekirjelmässä, ja se on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 48 artiklan 2 kohdan vastaisesti tutkinut ne. Tuo tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan virheellisesti, että liiketoiminnan tytäryhtiöittäminen on olemukseltaan valtiontukea. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei tarkemmin ottaen ole tuntenut tuota käsitettä jättäessään huomioon ottamatta sen erityisen tilanteen, jossa valtion aiemmin harjoittama liiketoiminta tytäryhtiöitetään ja jättämällä mainitsematta tutkitun toimenpiteen vaikutukset markkinoihin.
   Kolmannessa perusteessaan valittaja moittii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta siitä, että se on asettanut komissiolle kohtuuttoman perusteluvelvollisuuden ja rikkonut näin sekä EY 88 artiklaa katsoessaan komissiolla olevan laajan harkintavallan sen suorittaessa monitahoisia taloudellisia arviointeja, että EY 253 artiklaa, jossa ei vaadita, että kantelun hylkäävän päätöksen perustelujen olisi oltava yhtä yksityiskohtaiset kuin tilintarkastuskertomuksen.

      (1)  EYVL L 164, s. 37.


title: Asia T-188/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.2.2015 – Breyer v. komissio (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Kirjelmät, jotka Itävallan tasavalta on esittänyt unionin tuomioistuimessa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä — Asiakirjaan tutustumista koskevan oikeuden epääminen)

text:
               20.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 127/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.2.2015 – Breyer v. komissio
   (Asia T-188/12) (1)

   ((Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Kirjelmät, jotka Itävallan tasavalta on esittänyt unionin tuomioistuimessa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevassa menettelyssä - Asiakirjaan tutustumista koskevan oikeuden epääminen))
   (2015/C 127/26)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Patrick Breyer (Wald-Michelbach, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Starostik)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi P. Costa de Oliveira ja H. Krämer, sitten H. Krämer ja M. Konstantinidis, avustajinaan aluksi asianajajat A. Krämer ja R. Van der Hout, sitten R Van der Hout)

      Väliintulijat, jotka tukevat kantajan vaatimuksia: (Suomen tasavalta, asiamiehet: J. Heliskoski ja S. Hartikainen) ja Ruotsin kuningaskunta (asiamiehet: aluksi A. Falk, C. Meyer-Seitz, C. Stege, S. Johannesson, U. Persson, K. Ahlstrand-Oxhamre ja H. Karlsson, sitten A. Falk, C. Meyer-Seitz, U. Persson, L. Swedenborg, N. Otte Widgren, E. Karlsson ja F. Sjövall)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse kumoamisvaatimuksesta, joka koskee yhtäältä 16.3.2012 tehtyä komission päätöstä, jolla on hylätty kantajan hakemus tutustua komission antamaan oikeudelliseen lausuntoon yleisesti saatavilla olevien sähköisten viestintäpalvelujen tai yleisten viestintäverkkojen yhteydessä tuotettavien tai käsiteltävien tietojen säilyttämisestä ja direktiivin 2002/58/EY muuttamisesta 15.3.2006 annetusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivistä 2006/24/EY (EUVL L 105, s. 54), ja toisaalta 3.4.2012 annettua komission päätöstä, jolla on kieltäydytty myöntämästä kantajalle oikeus tutustua kaikkiin direktiivin 2006/24 täytäntöönpanoa koskevia Itävallan suorittamia toimenpiteitä koskeviin asiakirjoihin ja kaikkiin 29.7.2010 annettuun tuomioon komissio v. Itävalta (C-189/09, EU:C:2010:455) johtanutta asiaa koskeviin asiakirjoihin, siltä osin kuin tässä viimeksi mainitussa päätöksessä on evätty oikeus tutustua Itävallan tasavallan tässä asiassa esittämiin kirjelmiin.

      Tuomiolauselma

               1)

               Komission 3.4.2012 tekemä päätös, jolla Patrick Breyerilta on evätty oikeus tutustua yleisesti saatavilla olevien sähköisten viestintäpalvelujen tai yleisten viestintäverkkojen yhteydessä tuotettavien tai käsiteltävien tietojen säilyttämisestä ja direktiivin 2002/58/EY muuttamisesta 15.3.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/24/EY täytäntöönpanoon liittyviä Itävallan suorittamia toimenpiteitä koskeviin kaikkiin asiakirjoihin ja kaikkiin 29.7.2010 annettuun tuomioon komissio v. Itävalta (C 189/09) johtanutta asiaa koskeviin asiakirjoihin, kumotaan siltä osin kuin siinä on evätty oikeus tutustua Itävallan tasavallan kyseisessä asiassa esittämiin kirjelmiin.

               2)

               Lausunnon antaminen kumoamisvaatimuksesta, joka koskee 16.3.2012 tehtyä komission päätöstä, jolla on hylätty Breyerin esittämä hakemus saada tutustua direktiivin 2006/24 liittyvään komission oikeudelliseen lausuntoon, raukeaa.

               3)

               Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan puolet Breyerin oikeudenkäyntikuluista.

               4)

               Suomen tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 194, 30.6.2012.


title: Asia T-804/14: Kanne 4.12.2014 – Ogrodnik v. SMHV – Aviário Tropical (Tropical)

text:
               23.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 65/39

         Kanne 4.12.2014 – Ogrodnik v. SMHV – Aviário Tropical (Tropical)
   (Asia T-804/14)
   (2015/C 065/54)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Tadeusz Ogrodnik (Chorzów, Puola) (edustajat: asianajajat A. von Mühlendahl ja H. Hartwig)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Aviário Tropical, SA (Loures, Portugali)

      Menettely SMHV:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen malli: Sanaosan ”Tropical” sisältävä mustavalkoinen kuviomerkki – yhteisön tavaramerkki nro 3 4 35  773

      SMHV:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n neljännen valituslautakunnan 22.9.2014 asiassa R 1948/2013-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa SMHV:n ja muun osapuolen valituslautakunnassa korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan, luettuna yhdessä 53 artiklan 1 kohdan kanssa, ja 75 artiklan virheellinen soveltaminen.


title: Asia T-349/09: Kanne 3.9.2009 — PAGO International v. SMHV — Tirol Milch (Pago)

text:
               7.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 267/76

         Kanne 3.9.2009 — PAGO International v. SMHV — Tirol Milch (Pago)
   (Asia T-349/09)
   2009/C 267/136
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: PAGO International GmbH (Klagenfurt, Itävalta) (edustajat: asianajajat C. Hauer ja C. Schumacher)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Tirol Milch reg.Gen.mbH Innsbruck (Innsbruck, Itävalta)

      Vaatimukset

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 1.7.2009 tekemää päätöstä, joka koskee tavaramerkin menettämistä koskevaa menettelyä nro 2025 C (yhteisön tavaramerkki nro 915 488), on muutettava siltä osin kuin sillä hylätään Tirol Milch registrierte Genossenschaft mit beschränkter Haftungin tekemä valitus mitättömyysosaston 4.8.2008 tekemästä päätöksestä, ja Tirol Milch registrierte Genossenschaft mit beschränkter Haftung on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

               —

               toissijaisesti neljännen valituslautakunnan päätös on kumottava ja asia on palautettava sisämarkkinoiden harmonisointivirastoon (tavaramerkit ja mallit) uutta päätöstä varten.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: värillinen kuviomerkki ”Pago” luokkaan 32 kuuluvia tavaroita varten (yhteisön tavaramerkki nro 915 488)

      Yhteisön tavaramerkin haltija: kantaja

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: Tirol Milch registrierte Genossenschaft mit beschränkter Haftung

      Mitättömyysosaston ratkaisu: yhteisön tavaramerkin toteaminen osittain menetetyksi

      Valituslautakunnan ratkaisu: mitättömyysosaston ratkaisun osittainen kumoaminen ja yhteisön tavaramerkin toteaminen menetetyksi
   Kanneperusteet:

               —

               Asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 51 artiklan ja 15 artiklan 1 kohdan a alakohdan rikkominen, koska on perusteettomasti katsottu, ettei sitä, että menettelyn kohteena olevaa tavaramerkkiä on käytetty siten, että oikeudet ovat säilyneet, ole näytetty toteen

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan rikkominen ja yhteisön perusperiaatteiden, erityisesti oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden, loukkaaminen

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL 2009, L 78, s. 1).


title: Asia T-273/17: Kanne 8.5.2017 – Quadri di Cardano v. komissio

text:
               10.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/35

         Kanne 8.5.2017 – Quadri di Cardano v. komissio
   (Asia T-273/17)
   (2017/C 221/50)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Alessandro Quadri di Cardano (Schaerbeek, Belgia) (edustajat: asianajajat N. De Montigny ja J.-N. Louis)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta ratkaisemaan asian seuraavasti:

               —

               henkilökohtaisten etuuksien hallinto- ja maksutoimiston 19.7.2016 tekemä päätös, jolla vahvistetaan hänen henkilökohtaiset etuutensa hänen astuessaan innovoinnin ja verkkojen toimeenpanoviraston (INEA) palvelukseen, kumotaan siltä osin kuin kantajalle ei ole kyseisessä päätöksessä myönnetty henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevassa 4 artiklassa tarkoitettua 16 prosentin ulkomaankorvausta, mikä näin ollen merkitsee sitä, ettei siihen liittyviä oikeuksia, kuten vuotuisen matkan kulujen korvausta, ole myönnetty.

               —

               vastaaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen uudistusta edeltävään ajanjaksoon liittyviä keskusteluja ja neuvotteluja ole kunnioitettu ja että etenkin kantajan oikeutettuja odotuksia, luottamuksensuojan periaatetta ja oikeusvarmuuden periaatetta sekä kantajan saavuttamia oikeuksia on loukattu, koska kantajan henkilökohtaisia etuuksia koskevaa asiakirja-aineistoa on äkillisesti arvioitu eri lailla.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka liittyy Belgian oikeuden mukaiseen vuokratyötä koskevaan sopimukseen, johon komissio on vedonnut perustellakseen sen, että kantajan kotipaikka oli Belgiassa hänen työskennellessään yksityiselle työnantajalle. Kyseinen kanneperuste jakautuu kolmeen osaan.

                           —

                           Ensimmäinen osa perustuu harkintavallan ja vallan väärinkäyttöön, mihin komissio on kantajan mukaan syyllistynyt, kun se on pyrkinyt sulkemaan pois kaiken alaisuussuhteen suhteessa kantajaan kantajan toimiessa vuokratyöntekijänä puhdistaakseen itsensä siitä, että oli ollut olemassa työpaikka kansainvälisessä järjestössä, minkä olisi lähtökohtaisesti pitänyt lykätä henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevassa 4 artiklassa asetettujen edellytysten analysointia.

                           —

                           Toinen osa perustuu komission kantajan mukaan tekemään oikeudelliseen virheeseen sekä suorittamaan vuokratyösopimuksia koskevan Belgian lainsäädännön säännösten rikkomiseen sekä lain kiertämiseen.

                           —

                           Kolmas osa perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen sekä suhteellisuusperiaatteen ja hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen.


title: Asia T-243/03: Guardant Inc:n 27.6.2003 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa vastaan nostama kanne

text:
1.11.2003                FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                          C 264/27
                                               ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
Guardant Inc:n 27.6.2003 sisämarkkinoiden harmonisoin-                 Kanneperusteet:                –    Hakemuksen kohteena ole-
               tivirastoa vastaan nostama kanne                                                            valta tavaramerkiltä ei puutu
                                                                                erottamiskyky        asetuksen
                                                                                N:o 40/94 (1) 7 artiklan
                           (Asia T-243/03)                                                                 1 kohdan b alakohdassa tar-
                                                                                koitetulla tavalla.
                          (2003/C 264/48)                                                             –    Hakemuksen kohteena oleva
                                                                                tavaramerkki ei ole tavan-
                                                                                omainen keino osoittaa kul-
                                                                                jetus-, varastointi- ja matka-
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                                palveluja.
                                                                       (1) Yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annettu
                                                                           neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, s. 1).
Guardant, Inc., Atlanta (Yhdysvallat) on nostanut 27.6.2003
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
messa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa vas-
taan. Kantajan edustaja on solicitor G. Farrington.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–     kumoaa vastaajan toisen valituslautakunnan 28.4.2003             Z:n 21.7.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan
      tekemän päätöksen                                                                          nostama kanne
–     velvoittaa vastaajan palauttamaan hakemuksen tutkimus-
      osastolleen yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuk-                                       (Asia T-259/03)
      sen nro 1713213 uudelleen tutkimiseksi
                                                                                (2003/C 264/49)
–     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                       Z, kotipaikka Ateena, Kreikka, on nostanut Euroopan yhteisö-
Kyseessä oleva tavara-          Sanamerkki PENSAMOS MÁS EN             jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Eu-
merkki:                         USTED – hakemus nro 1713213            roopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on
                                                                       asianajaja Vasileios Christianos.
Kyseessä olevat tavarat         Luokkaan 39 kuuluvat palvelut
tai palvelut:                   (kuljetus-, varastointi- ja matka-
                                palvelut; matkustajien ja rahdin       Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                kuljettaminen;      bonusohjelmat
                                usein matkustaville lentomatkus-       –     velvoittaa vastaajan maksamaan kantajalle vahingonkor-
                                tajille)                                     vauksena yhdeksänsataatuhatta euroa (900 000 euroa),
                                                                             josta seitsemänsataa tuhatta euroa (700 000 euroa) on
Valituslautakunnan käsi-        Tutkijan tekemä rekisteröinnin               korvausta kantajalle koituneesta aineettomasta vahingos-
teltäväksi saatettu pää-        epääminen                                    ta ja kaksisataa tuhatta euroa (200 000 euroa) korvausta
tös:                                                                         kantajan terveydelle koituneesta vahingosta, vahingon
                                                                             tapahtumahetkestä laskettavine korkoineen
Valituslautakunnan rat-         Valituksen hylkääminen
kaisu:                                                                 –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia F-87/12 RENV: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.4.2015 – Alsteens v. komissio (Henkilöstö — Asian palauttaminen kumoamisen jälkeen — Väliaikainen toimihenkilö — Sopimuksen jatkaminen — Kuuden vuoden sääntö)

text:
               8.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/32

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.4.2015 – Alsteens v. komissio
   (Asia F-87/12 RENV)
   ((Henkilöstö - Asian palauttaminen kumoamisen jälkeen - Väliaikainen toimihenkilö - Sopimuksen jatkaminen - Kuuden vuoden sääntö))
   (2015/C 190/36)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Geoffroy Alsteens (Marcinelle, Belgia) (edustaja: asianajaja S. Orlandi)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamies: J. Currall)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Asian palauttaminen kumoamisen jälkeen – Henkilöstö – Kumoamiskanne komission päätöksestä rajoittaa sitä aikaa, jolla kantajan sopimusta jatkettiin

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Geoffroy Alsteens vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan asioissa F-87/12, T-373/13 P ja F-87/12 RENV ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komissiolle asiassa F-87/12 aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan asioissa T-373/13 P ja F-87/12 RENV.


title: Yhdistetyt asiat T-362/05 ja T-363/05: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 2.12.2008 — Nuova Agricast ja Cofra v. komissio (Sopimussuhteen ulkopuolinen yhteisön vastuu — Italian lainsäädännössä säädetty tukijärjestelmä — Yhteismarkkinoille soveltuvaksi katsottu järjestelmä — Siirtymätoimenpide — Tiettyjen yritysten poissulkeminen — Luottamuksensuojan periaate — Yksityisille oikeuksia antavan oikeussäännön riittävän ilmeinen rikkominen — Ei ole rikottu)

text:
               24.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 19/24

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 2.12.2008 — Nuova Agricast ja Cofra v. komissio
   (Yhdistetyt asiat T-362/05 ja T-363/05) (1)

   (Sopimussuhteen ulkopuolinen yhteisön vastuu - Italian lainsäädännössä säädetty tukijärjestelmä - Yhteismarkkinoille soveltuvaksi katsottu järjestelmä - Siirtymätoimenpide - Tiettyjen yritysten poissulkeminen - Luottamuksensuojan periaate - Yksityisille oikeuksia antavan oikeussäännön riittävän ilmeinen rikkominen - Ei ole rikottu)
   (2009/C 19/44)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Nuova Agricast Srl (Cerignola, Italia) ja Cofra Srl (Barletta, Italia) (edustaja: asianajaja M. A. Calabrese)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: V. Di Bucci ja E. Righini)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Sen vahingon korvaamista koskeva kanne, jonka kantajat väittävät itselleen aiheutetun 12.7.2000 tehdyllä komission päätöksellä, jolla Italian alikehittyneitä alueita koskeva investointitukijärjestelmä (valtiontuki N 715/99 — Italia (SG 2000 D/105754)) katsottiin yhteismarkkinoille soveltuvaksi, ja tämän päätöksen tekemistä edeltäneellä komission menettelyllä.
   Tuomiolauselma

               1)

               Asiat T-362/05 ja T-363/05 yhdistetään tuomion antamista varten.

               2)

               Kanteet hylätään.

               3)

               Nuova Agricast Srl vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut asiassa T-362/05.

               4)

               Cofra Srl vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut asiassa T-363/05.

      (1)  EUVL C 296, 26.11.2005.


title: Asia T-105/10: Kanne 1.3.2010 — BASF v. komissio

text:
               1.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/70

         Kanne 1.3.2010 — BASF v. komissio
   (Asia T-105/10)
   2010/C 113/104
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Saksa) (edustajat: lakimiehet F. Montag, J. Blockx ja T. Wilson)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               riidanalainen päätös on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii, että 18.12.2009 asiassa COMP/M.5355 — BASF/CIBA tehty komission päätös K(2009) 10568, jolla hylättiin 6.11.2009 tehty ehdotus hyväksyä Roquette Frères Divestment Business SDAn ostajaksi ja vaatimus muuttaa sitoumuksia, joiden estämättä komissio oli 12.3.2009 tekemällään päätöksellä K(2009) 1961 todennut, että toimenpide, jolla kantaja hankki täyden määräysvallan CIBA Holding AG:ssä, oli yhteismarkkinoille soveltuva, kumotaan.
   Kantaja esittää kumoamiskanteensa tueksi seuraavat oikeudelliset perusteet.
   Se väittää aluksi, että hylkäämällä ostajaa koskevan ehdotuksen, vastaaja on rikkonut asetuksen N:o 139/2004 (1) 6 artiklan 2 kohtaa, sen päätöksen, jolla hyväksyttiin BASFin CIBAa koskeva hankinta, 418 ja 419 artiklaa ja päätökseen liitettyjen sitoumusten 4 ehdon a ja b alakohtaa, 13, 14 ja 34 ehtoa ja liitettä B sekä [neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 ja komission asetuksen (EY) N:o 802/2004 (sulautuma-asetuksen täytäntöönpanoasetus) mukaan hyväksyttävistä] korjaustoimenpiteistä annetun [komission] tiedonannon (2) 31, 48, 73 ja 102 kohtaa.
   Kantajan mukaan vastaaja on tehnyt ehdotettua ostajaa koskevan hylkäävän päätöksensä sellaisten tosiseikkojen perusteella, jotka eivät pidä paikkaansa, ja syyllistynyt ilmeiseen virheeseen arvioidessaan Roquette Frèresin pyrkimyksiä jatkaa ja kehittää Divestment Businessia. Kantaja väittää myös, että vastaaja on tukeutunut tosiseikkoihin, jotka eivät pidä paikkaansa, ja syyllistynyt ilmeiseen virheeseen arvioidessaan kantajan vaatimusta muuttaa sitoumuksia niissä olevan oikaisulausekkeen mukaisesti.
   Toiseksi kantaja väittää, että riidanalaisella päätöksellä loukataan suhteellisuusperiaatetta, koska sen ehdotuksen hylkääminen ei ollut tarpeen näiden määräävän aseman luomisen tai vahvistamisen ehkäisemiseen tähtäävien sitoumusten tarkoituksen toteuttamiseksi.
   Kolmanneksi kantaja väittää, että vastaaja on loukannut hyvän hallintotavan periaatetta ja SEUT 296 artiklaa jättämällä kuulematta kantajaa ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä ja jättämällä esittämättä asianmukaisia perusteluja riidanalaiselle päätökselleen.

      (1)  Yrityskeskittymien valvonnasta (”EY:n sulautuma-asetus”) 20.1.2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 139/2004 (EUVL 2004 L 24, s. 1).

      (2)  Yrityskeskittymien valvonnasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 täytäntöönpanosta 7.4.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 802/2004 (EUVL 2004 L 133, s. 1).


title: Asian C-345/03 poistaminen rekisteristä

text:
               19.2.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 45/19

         Asian C-345/03 poistaminen rekisteristä (1)

   (2005/C 45/39)

      (Oikeudenkäyntikieli: ranska)

   Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 29.11.2004 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia C-345/03, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Belgian kuningaskunta.

      (1)  EUVL C 226, 20.9.2003.


title: Asia C-74/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Liettua) on esittänyt 10.2.2014 – UAB ”Eturas” ym. v. Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

text:
               12.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Liettua) on esittänyt 10.2.2014 – UAB ”Eturas” ym. v. Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba
   (Asia C-74/14)
   2014/C 142/22
   Oikeudenkäyntikieli: liettua

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: UAB ”Eturas” ym.

      Vastapuoli: Lietuvos Respublikos konkurencijos taryba

      Kolmannet, joiden etua asia koskee: UAB Aviaeuropa, UAB Grand Voyage, UAB Kalnų upė, UAB Keliautojų klubas, UAB Smaragdas travel, UAB 700LT, UAB Aljus ir Ko, UAB Gustus vitae, UAB Tropikai, UAB Vipauta, UAB Vistus

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että tilanteessa, jossa talouden toimijat käyttävät käsiteltävässä asiassa kuvatun kaltaista yhteistä tietokoneistettua tietojärjestelmää ja jossa kilpailuneuvosto on osoittanut, että kyseisessä järjestelmässä on otettu käyttöön alennusten rajoittamista koskeva järjestelmäilmoitus ja syötettävää alennusmäärää koskeva tekninen rajoitus, voidaan olettaa, että kyseiset talouden toimijat olivat tai niiden täytyi olla tietoisia tietokoneistetussa tietojärjestelmässä käyttöön otetusta järjestelmäilmoituksesta ja että ne antoivat hiljaisen suostumuksensa hinnanalennusten rajoittamiselle, kun ne eivät vastustaneet tällaisen rajoituksen soveltamista, minkä vuoksi niiden voidaan katsoa osallistuneen SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, mitä tekijöitä olisi otettava huomioon määritettäessä, ovatko yhteistä tietokoneistettua tietojärjestelmää käyttävät talouden toimijat pääasian oikeudenkäynnissä kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa osallistuneet SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin?


title: Asia T-106/13: Kanne 20.2.2013 — Synergy Hellas v. komissio

text:
               18.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 141/21

         Kanne 20.2.2013 — Synergy Hellas v. komissio
   (Asia T-106/13)
   2013/C 141/38
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (Ateena, Kreikka) (edustajat: asianajajat M. Aggelopoulos ja K. Damis)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että se, että Euroopan komissio sulki yrityksen pois ARTreat-ohjelmasta, merkitsee sitä, että komissio on rikkonut sopimusvelvoitteitaan suhteellisuusperiaatteen ja luottamuksensuojan periaatteen vastaisesti, ja velvoittamaan komission maksamaan kantajalle Artreat-projektista johtuvia maksuja 343 828,88 euroa sekä korkoa kanteen nostamisesta lukien

               —

               velvoittamaan Euroopan komission maksamaan kantajalle 89 933,16 euroa korvauksena aineellisesta vahingosta ja vahingosta ammatilliselle maineelle, jotka kantajalle aiheutuivat komission harkintavallan väärinkäytöstä ja salassapitovelvollisuuden laiminlyönnistä, sekä hyvitysluonteista korkoa 14.6.2012 alkaen asiassa annettavan tuomion julistamiseen asti ja viivästyskorkoa asiassa annettavan tuomion julistamisesta alkaen siihen asti, kunnes korvaus on kokonaisuudessaan maksettu ja

               —

               velvoittamaan Euroopan komission maksamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteessa kantaja yhdistää kaksi kannetta.
   Ensimmäinen kanne on nostettu SEUT 272 artiklan perusteella ja se koskee komission vastuuta, joka perustuu sopimukseen numero FP7-224297 projektin ”Multi-level patient-specific artery and atherogenesis model for outcome prediction, decision support treatment, and virtual hand-on training (ARTreat)” suorittamisesta. Kantaja väittää tarkemmin ottaen, että vaikka se täytti sopimusvelvoitteensa täysimääräisesti ja asianmukaisesti, komissio keskeytti maksut kantajalle oikeudettomasti sekä edellä mainitun sopimuksen, luottamuksensuojan periaatteen ja suhteellisuusperiaatteen vastaisesti.
   Toinen kanne koskee komission sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta SEUT 340 artiklan toisen kohdan perusteella. Kantaja väittää tarkemmin ottaen, että komissio on vahingoittanut sen ammatillista mainetta lainvastaisella menettelyllään.


title: Asia T-349/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.9.2013 — Leiner v. SMHV — Recaro (REVARO) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin REVARO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansainvälinen sanamerkki RECARO — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               19.10.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 304/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.9.2013 — Leiner v. SMHV — Recaro (REVARO)
   (Asia T-349/12) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin REVARO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansainvälinen sanamerkki RECARO - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2013/C 304/33
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Rudolf Leiner GmbH (Sankt Pölten, Itävalta) (edustajat: asianajajat W. Emberger, I. Rudnay ja L. Emberger)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: A. Poch)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Recaro Holding GmbH, aiemmin Recaro Beteiligungs-GmbH (Stuttgart, Saksa) (edustaja: asianajaja J. Weiser)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 16.5.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 482/2011-1), joka koskee Recaro Beteiligungs-GmbH:n ja Rudolf Leiner GmbH:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Rudolf Leiner GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 287, 22.9.2012.


title: Asia C-106/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 7.6.2012 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — M. J. Bakker v. Minister van Financiën (Siirtotyöläisten sosiaaliturva — Sovellettava lainsäädäntö — Työntekijä, joka on Alankomaiden kansalainen ja työskentelee unionin alueen ulkopuolella Alankomaiden lipun alla purjehtivilla ruoppausaluksilla Alankomaihin sijoittautuneen työnantajan palveluksessa — Asuinpaikka toisen jäsenvaltion alueella — Alankomaiden sosiaaliturvajärjestelmän piiriin kuuluminen)

text:
               21.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 7.6.2012 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — M. J. Bakker v. Minister van Financiën
   (Asia C-106/11) (1)

   (Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Sovellettava lainsäädäntö - Työntekijä, joka on Alankomaiden kansalainen ja työskentelee unionin alueen ulkopuolella Alankomaiden lipun alla purjehtivilla ruoppausaluksilla Alankomaihin sijoittautuneen työnantajan palveluksessa - Asuinpaikka toisen jäsenvaltion alueella - Alankomaiden sosiaaliturvajärjestelmän piiriin kuuluminen)
   2012/C 217/07
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: M. J. Bakker

      Vastaaja: Minister van Financiën

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Hoge Raad der Nederlanden — Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2) 1 artiklan a alakohdan, 2 artiklan ja 13 artiklan 2 kohdan c alakohdan tulkinta — Työntekijä, joka on Alankomaiden kansalainen ja työskentelee unionin alueen ulkopuolella Alankomaiden lipun alla purjehtivilla ruoppausaluksilla Alankomaihin sijoittautuneen työnantajan palveluksessa — Työntekijä, joka asuu toisen jäsenvaltion alueella — Kyseinen työntekijä ei kuulu Alankomaiden sosiaaliturvajärjestelmän piiriin

      Tuomiolauselma

   Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 8.2.1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 307/1999, 13 artiklan 2 kohdan c alakohtaa tulkittava niin, että se on esteenä sille, että jäsenvaltion lainsäädäntötoimella suljetaan sen sosiaaliturvajärjestelmän ulkopuolelle henkilö, joka on pääasian kantajan tilanteen kaltaisessa tilanteessa, eli henkilö, joka on tämän jäsenvaltion kansalainen muttei asu siellä ja joka työskentelee työntekijänä tämän jäsenvaltion lipun alla purjehtivalla ja unionin alueen ulkopuolella toimivalla ruoppausaluksella.

      (1)  EUVL C 160, 28.5.2011.


title: Asia C-558/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden on esittänyt 17.12.2008 — Portakabin Limited ja Portakabin BV v. Primakabin BV

text:
               7.3.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 55/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden on esittänyt 17.12.2008 — Portakabin Limited ja Portakabin BV v. Primakabin BV
   (Asia C-558/08)
   (2009/C 55/17)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Hoge Raad der Nederlanden
   Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Portakabin Limited ja Portakabin BV

      Vastapuoli: Primakabin BV
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

                           a.

                           Merkitseekö se, jos yrittäjä, joka käy kauppaa tietyillä tuotteilla tai palveluilla (jäljempänä ilmoittaja), käyttää hyväkseen mahdollisuutta kirjata internet-hakukoneen operaattorille — (internet-mainonnassa on mahdollista ilmoittaa maksua vastaan Googlen kaltaisiin hakuohjelmiiin niin sanottuja avainsanoja (adwords). Kun hakukoneeseen syötetään kyseinen avainsana, hakutuloksena saadaan linkki ilmoittajan sivustolle löydettyjen sivujen luettelossa taikka tuloksena olevien sivujen oikeassa laidassa nimikkeen ”Sponsorilinkit” alla olevassa mainoksessa) avainsana, joka on sama kuin toisen (jäljempänä merkinhaltija) samankaltaisia tavaroita tai palveluja varten rekisteröimä tavaramerkki, siten että kirjattu hakusana — ilman että hakukoneen käyttäjä havaitsee asiaa — johtaa siihen, että sanan hakukoneeseen syöttänyt Internetin käyttäjä löytää hakuoperaattorin tuloksena antamasta luettelosta linkin ilmoittajan sivustoon, että ilmoittaja tässä tapauksessa käyttää rekisteröityä tavaramerkkiä (direktiivin 89/104/ETY) (1) 5 artiklan 1 kohdan johtolauseessa ja a alakohdassa tarkoitetulla tavalla?

                           b.

                           Onko tässä yhteydessä merkitystä sillä, ilmaistaanko linkki

                                       —

                                       tavallisessa luettelossa yhdessä löydettyjen sivujen kanssa vai

                                       —

                                       ilmoitusosaksi merkityssä osassa?

                           c.

                           Onko tässä yhteydessä merkitystä sillä, että

                                       —

                                       ilmoittaja jo hakukoneen operaattorin www-sivulla olevassa linkissä todella tarjoaa tuotteita tai palveluja, jotka ovat samoja kuin tuotteet tai palvelut, joita varten tavaramerkki on rekisteröity, taikka

                                       —

                                       ilmoittaja omalla www-sivullaan, johon (1 a kysymyksessä tarkoitettu) internetin käyttäjä voi hakukoneen operaattorin sivulla olevan linkin kautta ”ottaa yhteyden” (”hyperlinkki”), todella tarjoaa tuotteita tai palveluja, jotka ovat samoja kuin ne tavarat tai palvelut, joita varten tavaramerkki on rekisteröity?

               2)

               Jos ja siltä osin kuin ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voiko direktiivin 6 artiklasta ja erityisesti tämän artiklan 1 kohdan b ja c alakohdasta seurata, että merkinhaltija ei voi kieltää ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettua käyttöä, ja mikäli vastaus on myöntävä, niin missä olosuhteissa näin voi käydä?

               3)

               Siltä osin kuin ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, kysytään, onko direktiivin 7 artikla sovellettavissa, siltä osin kuin ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitetun ilmoittajan tarjous koskee tavaroita, jotka tavaramerkin haltija tai hänen suostumuksellaan joku muu on saattanut markkinoille yhteisössä ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettua tavaramerkkiä käyttäen?

               4)

               Pätevätkö edellä esitettyihin kysymyksiin annetut vastaukset myös sellaisten ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettujen ilmoittajan kirjaamien hakusanojen osalta, joissa tavaramerkki on tarkoituksellisesti toistettu vähäisin kirjoitusvirhein ja joiden avulla internetin käyttäjän hakumahdollisuudet muuttuvat tehokkaammiksi ottaen huomioon, että ilmoittajan www-sivulla tavaramerkki esitetään oikeassa muodossa?

               5)

               Jos ja siltä osin kuin vastauksesta edellä esitettyihin kysymyksiin seuraa se, että kyse ei ole direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta tavaramerkin käytöstä, voivatko jäsenvaltiot tässä asiassa esitettyjen avainsanojen käytön osalta direktiivin 5 artiklan 5 kohdan nojalla ja jäsenvaltioissa voimassa olevien sellaisten säännösten nojalla, jotka koskevat suojaa muuhun tarkoitukseen kuin tavaroiden tai palvelujen erottamiseksi tapahtuvaa merkin käyttämistä vastaan, ilman muuta myöntää suojaa tämän merkin sellaista aiheetonta käyttöä vastaan, joka jäsenvaltioiden tuomioistuinten arvioinnin mukaan merkitsee tavaramerkin erottamiskyvyn tai maineen epäoikeutettua hyväksikäyttämistä taikka on haitaksi tavaramerkin erottamiskyvylle tai maineelle, vai pätevätkö tässä asiassa yhteisön oikeudessa kansallisille tuomioistuimille asetetut rajat, jotka liittyvät edellä esitettyihin kysymyksiin annettuihin vastauksiin?

      (1)  Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annettu ensimmäinen neuvoston direktiivi 89/104/ETY (EYVL 1989, L 40, s. 1).


title: Asia C-332/05: Bundessozialgerichtin 5.7.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Aldo Celozzi vastaan Innungskrankenkasse Baden-Württemberg

text:
               12.11.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/8

         Bundessozialgerichtin 5.7.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Aldo Celozzi vastaan Innungskrankenkasse Baden-Württemberg
   (Asia C-332/05)
   (2005/C 281/15)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Bundessozialgericht (Saksa) on pyytänyt 5.7.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 12.9.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Aldo Celozzi vastaan Innungskrankenkasse Baden-Württemberg seuraavaan kysymykseen:
   Onko Euroopan yhteisön primaari– ja/tai sekundäärioikeuden (erityisesti EY 39 artiklan (ent. EY 48 artikla), asetuksen (ETY) N:o 1408/71 3 artiklan 1 kohdan ja 23 artiklan 3 kohdan ja asetuksen (ETY) N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohdan (1)) mukaista, että Saksassa työskentelevä siirtotyöläinen, jonka aviopuoliso asuu toisessa jäsenvaltiossa, saa sairauspäivärahaa verokorttiinsa merkityn veroluokan nojalla laskettavaan nettopalkkaan perustuen, eikä hänelle edullista takautuvasti vaikuttavaa muutosta perheasemaan liittyvissä verotuksellisissa arviointiperusteissa oteta huomioon?

      (1)  EYVL L 257, s. 2.


title: Asia C-326/07: Kanne 13.7.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta

text:
               20.10.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/3

         Kanne 13.7.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-326/07)
   (2007/C 247/05)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: L. Pignataro-Nolin ja H. Støvlbæk)

      Vastaaja: Italian tasavalta
   Vaatimukset

               —

               Italian tasavalta ei ole ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 43 ja 56 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut 10.6.2004 annetun valtioneuvoston puheenjohtajan asetuksen 1.2 §:n kaltaisia säännöksiä, jotka koskevat 31.5.1994 annetun asetuksen N:o 332 — sellaisena kuin se on muutettuna 30.7.1994 annetuksi laiksi N:o 474, sellaisena kuin se on muutettuna talousarviosta annetun lain (legge finanziaria) N:o 350/2004 4 §:n 227 momentin a, b ja c kohdalla — 2 §:ssä tarkoitettujen erityisvaltuuksien käyttöä koskevien kriteerien määrittelemistä,

               —

               Italian tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komissio katsoo, että 10.6.2004 annetun valtioneuvoston puheenjohtajan asetuksen 1.2 §:ssä säädetyt kriteerit, jotka koskevat lain N:o 350/2004 4 §:n 227 momentin a, b ja c kohdassa tarkoitettujen erityisvaltuuksien käyttöä, eivät ole riittävän erityisiä tai täsmällisiä, jotta toisen jäsenvaltion sijoittaja voi tietää, milloin lain N:o 350/2004 4 §:n 227 momentin a, b ja c kohdassa tarkoitettuja erityisvaltuuksia käytetään.
   Kyseisissä a, b ja c kohdassa tarkoitettuja erityisvaltuuksia ovat mahdollisuus kieltää sijoittajia hankkimasta merkittäviä osakkuuksia, jotka ovat vähintään 5 % tai talousministeriön vahvistama alempi prosenttimäärä äänioikeuksista; mahdollisuus kieltää sopimukset sellaisten osakkeenomistajien välillä, joilla on vähintään 5 % tai talousministeriön vahvistama alempi prosenttimäärä äänioikeuksista ja veto-oikeus yhtiön lakkauttamista, yritysluovutuksia, sulautumisia, diffuusioita, yhtiön kotipaikan siirtoa ulkomaille ja yhtiön sääntömääräisen tarkoituksen muuttamista koskevien päätösten tekoon, ja näitä kriteerejä sovelletaan kaikkiin lain 4 §:n 227 momentin ensimmäisessä kohdassa mainittuihin aloihin (puolustus, liikenne, televiestintä, energialähteet ja muut julkiset palvelut).
   Komissio katsoo yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön (ks. asia C-463/00, komissio v. Espanja; asia C-483/99, komissio v. Ranska; asia C-503/99, komissio v. Belgia ja yhdistetyt asiat C-282/04 ja C-293/04, komissio v. Alankomaat) nojalla näin ollen, että kyseiset säännökset menevät pidemmälle kuin on tarpeen 10.6.2004 annetun asetuksen 1.2 §:ssä säädettyjen julkisten etujen saavuttamiseksi ja että tämä on vastoin EY 56 ja EY 43 artiklaa. Komissio toteaa, että säännellyillä aloilla kuten energia-, kaasu- ja televiestintäalalla valtion elintärkeiden etujen suojelua koskeva tavoite voidaan saavuttaa antamalla vähemmän rajoittavia säännöksiä, siten kuin direktiivissä 2003/54/EY (1), direktiivissä 2003/55/EY (2) tai direktiivissä 2002/21/EY (3) ja direktiivissä 2002/19/EY (4), direktiivissä 2002/20/EY (5), direktiivissä 2002/22/EY (6) ja direktiivissä 2002/58/EY (7) säädetään. Komissio katsoo, että samoissa säännöksissä taataan lisäksi kansalliset vähimmäishankinnat ja ettei energiahankintojen takaamista koskevan tarpeen ja julkisten palvelujen tarjoamisen ja toisaalta omistussuhteiden valvonnan tai yritysten hallinnoinnin välillä ole mitään syy-yhteyttä.

      (1)  EYVL L 176, s. 37.

      (2)  EYVL L 176, s. 57.

      (3)  EYVL L 108, s. 33.

      (4)  EYVL L 108, s. 7.

      (5)  EYVL L 108, s. 21.

      (6)  EYVL L 108, s. 51.

      (7)  EYVL L 201, s. 37.


title: Asia T-12/10 P: Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 15.1.2010 virkamiestuomioistuimen asiassa F-94/08, Marcuccio v. komissio, 29.10.2009 antamasta tuomiosta

text:
               13.3.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/49

         Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 15.1.2010 virkamiestuomioistuimen asiassa F-94/08, Marcuccio v. komissio, 29.10.2009 antamasta tuomiosta
   (Asia T-12/10 P)
   2010/C 63/86
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: avvocato G. Cipressa)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Valituksenalainen määräys on kumottava kaikilta osin.

               —

               Virkamiestuomioistuimessa nostetun kanteen on todettava täyttävän tutkittavaksi ottamisen edellytykset kaikilta osin.

               —

               Ensisijaisesti valittaja vaatii, että virkamiestuomioistuimessa nostetussa kanteessa esitetyt vaatimukset hyväksytään kaikilta osin.

               —

               Vastapuoli on velvoitettava vastaamaan kaikista valittajalle asian käsittelystä eri tuomioistuinasteissa aiheutuneista ja valituksen käsittelystä aiheutuvista kuluista.

               —

               Toissijaisesti valittaja vaatii, että asia palautetaan virkamiestuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta se ratkaisisi asian uudelleen eri kokoonpanossa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valitus koskee virkamiestuomioistuimen asiassa F-94/08, 29.10.2009 antamaa määräystä. Määräyksessä todettiin, että kanteelta, jolla vaadittiin 28.3.2008 laaditun komission ilmoituksen kumoamista, puuttuvat selvästi tutkittavaksi ottamisen edellytykset. Ilmoituksessa komissio teki selkoa aikomuksestaan pidättää valittajan työkyvyttömyyskorvauksesta asian käsittelystä alemmassa asteessa aiheutuneet kulut.
   Valituksensa tueksi valittaja väittää, että valituksenalaisessa määräyksessä on annettu väärä merkitys asian tosiseikoille, että määräys on jätetty perustelematta ja että tempus regis actum -periaatetta ja ennakkoratkaisuna pidettävän päätöksen käsitettä on tulkittu ja sovellettu väärin.


title: Asia C-19/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 14.1.2011 — Markus Geltl v. Daimler AG

text:
               9.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/3

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 14.1.2011 — Markus Geltl v. Daimler AG
   (Asia C-19/11)
   2011/C 113/05
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Markus Geltl

      Vastaaja: Daimler AG

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko pitkäkestoisessa menettelyssä, jossa pyritään tietyn olosuhteen ilmenemiseen tai tietyn tapahtuman toteutumiseen useiden välivaiheiden kautta, otettava direktiivin 2003/6/EY (1) 1 artiklan ensimmäistä kohtaa ja direktiivin 2003/124/EY (2) 1 artiklan 1 kohtaa sovellettaessa huomioon ainoastaan se, onko kyseinen tuleva olosuhde tai tuleva tapahtuma katsottava kyseisten direktiivien säännöksissä tarkoitetuksi täsmälliseksi tiedoksi, ja onko näin ollen tutkittava, voidaanko kyseisen tulevan olosuhteen tai tulevan tapahtuman kohtuudella olettaa toteutuvan, vai voivatko tämänkaltaisessa pitkäkestoisessa menettelyssä myös jo olemassa olevat tai ilmenneet välivaiheet, jotka liittyvät tulevan olosuhteen tai tapahtuman toteutumiseen, olla kyseisten direktiivien säännöksissä tarkoitettua täsmällistä tietoa?

               2)

               Edellyttääkö direktiivin 2003/124/EY 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ilmaisu ”voidaan kohtuudella olettaa” sitä, että todennäköisyyden katsotaan olevan keskimääräistä suurempi tai suuri, vai tarkoitetaanko olosuhteilla, joiden voidaan kohtuudella olettaa ilmenevän, tai tapahtumilla, joiden voidaan kohtuudella olettaa toteutuvan, sitä, että todennäköisyyden aste määräytyy liikkeeseenlaskijaan kohdistuvien vaikutusten laajuuden perusteella, ja että jos kyky vaikuttaa hintoihin on huomattava, on riittävää, että tulevan olosuhteen tai tulevan tapahtuman toteutuminen on epävarmaa mutta ei epätodennäköistä?

      (1)  Sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista (markkinoiden väärinkäyttö) 28.1.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/6/EY (EUVL L 96, s. 16).

      (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/6/EY täytäntöönpanosta sisäpiiritiedon määritelmän ja julkistamisen sekä markkinoiden manipuloinnin määritelmän osalta 22.12.2003 annettu komission direktiivi 2003/124/EY (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (EUVL L 339, s. 70).


title: Asia T-542/14: Kanne 21.7.2014 – Grupo Bimbo v. SMHV (voileivän tekemiseen tarkoitetun pyöreän leivän muoto)

text:
               29.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 339/21

         Kanne 21.7.2014 – Grupo Bimbo v. SMHV (voileivän tekemiseen tarkoitetun pyöreän leivän muoto)
   (Asia T-542/14)
   2014/C 339/25
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Grupo Bimbo, SAB de CV (Mexico, Meksiko) (edustaja: asianajaja N. Fernández Fernández-Pacheco)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 19.5.2014 tekemän päätöksen asiassa R 1911/2013-4 sen vuoksi, ettei se ole lainmukainen ja se on ristiriidassa yhteisön tavaramerkkiä koskevien voimassaolevien lainsäännösten kanssa, ja antamaan ratkaisun hakemuksessa esitettyjen vaatimusten mukaisesti joko sen perusteella, että haetun kolmiulotteisen tavaramerkin erottamiskyky perustuu sen ominaispiirteisiin, tai sen perusteella, se on tullut erottamiskykyiseksi käytön perusteella, ja hyväksymään tämän kanteen ja määräämään kolmiulotteista yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksen nro 1 1 7 47  987, joka on tehty kansainvälisen nimikkeistön luokkaan 30 kuuluvia tavaroita varten, rekisteröitäväksi sillä perusteella, että se on lainmukainen ja se voidaan ottaa tutkittavaksi;

               —

               sen jälkeen, kun tämä kanne on hyväksytty ja kyseessä oleva tavaramerkki on rekisteröity, velvoittamaan hakemusta vastustaneen osapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja SMHV:lle suoritetut valitusmaksut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: voileivän tekemiseen tarkoitetun pyöreän leivän muoto luokkaan 30 kuuluvia tavaroita varten – rekisteröintihakemus nro 1 1 7 47  987

      Tutkijan päätös: hakemuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen