title: Asia T-428/10: Kanne 16.9.2010 — Trenzas y Cables de Acero v. komissio

text:
               20.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 317/38

         Kanne 16.9.2010 — Trenzas y Cables de Acero v. komissio
   (Asia T-428/10)
   ()
   2010/C 317/70
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Trenzas y Cables de Acero PSC, SL (Santander, Espanja) (edustajat: asianajajat F. González Díaz ja A. Tresandi Blanco)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               komission 30.6.2010 tekemä päätös K(2010) 4387 lopullinen asiassa COMP/38.344 — Jänneteräs on kumottava Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 263 artiklan nojalla

               —

               toissijaisesti on kumottava kyseisessä päätöksessä asetettu sakko tai alennettava sen määrää Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 261 artiklan nojalla

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Esillä olevassa asiassa on riitautettu sama päätös kuin asiassa T-426/10, Moreda-Riviere Trefilerías vastaan komissio.
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin tuossa asiassa.
   Kantaja väittää, että komissio on tehnyt tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevan virheen soveltaessaan SEUT 101 artiklaa, koska se on katsonut, että TYCSA PSC on vastuussa kyseisen artiklan väitetystä rikkomisesta sillä perusteella, että TYCSA PSC on ollut useista yksiköistä (GSW, TQ, MRT ja TYCSA PSC itse) muodostuvan taloudellisen kokonaisuuden jäsen 30.11.1992–19.9.2002 ja on näin ollen vastuussa päätöksessä selostetusta toiminnasta.


title: Asia T-44/03: Giorgio Lebedefin ym. 7.2.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 101/40                 FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                          26.4.2003
      pidetyssä kokouksessa tehdystä valheellisten ja joka ta-               toimivat komission virkamiehinä Luxemburgissa, Brindi-
      pauksessa luottamuksellisten tietojen paljastamisesta                  sistä Kreikan eri rajapaikkakunnille (Korfu, Igoumenitsa
                                                                             ja Patras) tapahtuva merimatka korvataan käyttämällä
–     velvoittaa vastaajan korvaamaan ”korvattavissa” olevat                 perusteena ”lentokonepaikan tyyppisen” (”aircraft type
      kulut, joiden määrä on 10 000 EUR.                                     seats”) lipun hintaa,
                                                                      –      mitätöi kaikki kantajia koskevat palkkakuitit, joilla on
                                                                             pantu täytäntöön päätökset, joiden kumoamista vaadi-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                          taan,
                                                                      –      velvoittaa korvaamaan kantajille laillisine viivästyskorkoi-
Kantaja väittää, että vastaajan edustaja on Marseille’ssa                    neen koko sen rahamäärän, joka on jäänyt saamatta
23.1.2003 pidetyssä kokouksessa paljastanut valheellisia ja                  niiden päätösten täytäntöönpanon johdosta, joiden ku-
joka tapauksessa luottamuksellisia tietoja. Tietojen paljastami-             moamista vaaditaan, ja
nen on aiheuttanut kantajalle vahinkoa, jonka korvausta se
vaatii käsiteltävänä olevalla kanteella. Kanteensa tueksi kantaja     –      velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
vetoaa EY 288 artiklan mukaiseen vastaajan sopimussuhteen
ulkopuoliseen vastuuseen ja vastaajan edustajalle EY 287 artik-
lan nojalla kuuluvan luottamuksellisuutta koskevan velvoitteen
laiminlyöntiin.                                                       Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                      Kantajat vaativat käsiteltävänä olevassa asiassa komission sen
                                                                      päätöksen kumoamista, jolla on muutettu laskentatapaa, jota
                                                                      käytetään laskettaessa vuosittaisten Kreikkaan suuntautuvien
                                                                      matkojen kuluja.
Giorgio Lebedefin ym. 7.2.2003 Euroopan yhteisöjen
              komissiota vastaan nostama kanne                        Kantajat esittävät (ensi- ja toissijaisten) kumoamisvaatimus-
                                                                      tensa tueksi kuusi kanneperustetta, joista ensimmäinen perus-
                            (Asia T-44/03)                            tuu henkilöstösääntöjen 71 artiklan ja henkilöstösääntöjen
                                                                      liitteessä VII olevien 7 ja 8 artiklan rikkomiseen, toinen
                                                                      perustuu syrjimättömyyden periaatteen loukkaamiseen, kol-
                          (2003/C 101/73)                             mas perustuu puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen peri-
                                                                      aatteen loukkaamiseen, neljäs perustuu mielivaltaisen menette-
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                    lyn kiellon ja perusteluvelvollisuuden rikkomiseen, viides
                                                                      perustuu luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen ja
                                                                      ”patere legem quam ipse fecisti” -säännön rikkomiseen ja
                                                                      kuudes kanneperuste perustuu puolestaan huolenpitovelvolli-
                                                                      suuden rikkomiseen.
Giorgio Lebedef, kotipaikka Senningerberg (Luxemburg), ja
49 muuta virkamiestä ovat nostaneet 7.2.2003 Euroopan
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kan-
teen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajien edus-
tajana on avocat Gilles Bounéou ja prosessiosoitteena on
Luxemburg.
                                                                      Riva Acciaio S.p.A:n 6.2.2003 Euroopan yhteisöjen komis-
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                                siota vastaan nostama kanne
–     kumoaa komission toimivaltaisen tahon tekemän päätök-
      sen, jolla on vuosina 1993, 1994 ja 1995 tai sinä                                          (Asia T-45/03)
      ajanjaksona kyseisten vuosien aikana, jolloin kantajat
      toimivat komission virkamiehinä Luxemburgissa, muu-                                       (2003/C 101/74)
      tettu menettelyä, jota käytetään laskettaessa vuosittaisen
      matkan kuluja matkan suuntautuessa Kreikkaan, siltä osin
      kuin kyseessä on Brindisin kautta kulkeva matkareitti,                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
      joka on otettu huomioon tiettyjen määränpäänä olevien
      kohteiden osalta,
      tai toissijaisesti                                              Riva Acciaio S.p.A. on nostanut 6.2.2003 Euroopan yhteisöjen
                                                                      ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo-
–     kumoaa komission toimivaltaisen tahon tekemän päätök-           pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat
      sen, jonka mukaan vuosina 1993, 1994 ja 1995 tai sinä           asianajajat Massimo Merola, Maurizio Pappalardo ja Federica
      ajanjaksona kyseisten vuosien aikana, jolloin kantajat          Martin.


title: Asia C-240/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 28.7.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni v. Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri ja Ministero dell’Economia e delle Finanze (Ennakkoratkaisupyyntö — Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut — Direktiivi 2002/21/EY — 3 artikla — Kansallisten sääntelyviranomaisten puolueettomuus ja riippumattomuus — Direktiivi 2002/20/EY — 12 artikla — Hallinnolliset maksut — Julkista taloutta ja julkishallinnon menojen hillitsemistä ja järkeistämistä koskevien säännösten soveltaminen kansalliseen sääntelyviranomaiseen)

text:
               26.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 350/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 28.7.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni v. Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri ja Ministero dell’Economia e delle Finanze
   (Asia C-240/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut - Direktiivi 2002/21/EY - 3 artikla - Kansallisten sääntelyviranomaisten puolueettomuus ja riippumattomuus - Direktiivi 2002/20/EY - 12 artikla - Hallinnolliset maksut - Julkista taloutta ja julkishallinnon menojen hillitsemistä ja järkeistämistä koskevien säännösten soveltaminen kansalliseen sääntelyviranomaiseen))
   (2016/C 350/11)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Vastaajat: Istituto Nazionale di Statistica – ISTAT, Presidenza del Consiglio dei Ministri ja Ministero dell’Economia e delle Finanze

      Tuomiolauselma

   Sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi), sellaisena kuin se on muutettuna 25.11.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/140, 3 artiklaa ja sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (valtuutusdirektiivi) 12 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka nojalla direktiivissä 2002/21 tarkoitettuun kansalliseen sääntelyviranomaiseen sovelletaan julkista taloutta koskevia kansallisia säännöksiä ja erityisesti pääasiassa kyseessä olevien julkishallinnon viranomaisten menojen hillitsemistä ja järkeistämistä koskevia säännöksiä.

      (1)  EUVL C 302, 14.9.2015.


title: Asia T-733/16: Kanne 18.10.2016 – Banque Postale v. EKP

text:
               5.12.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 454/32

      Kanne 18.10.2016 – Banque Postale v. EKP
      (Asia T-733/16)
      (2016/C 454/55)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: La Banque Postale (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat E. Guillaume ja L. Coudray)

         Vastaaja: Euroopan keskuspankki

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Euroopan keskuspankin 24.8.2016 antaman päätöksen La Banque Postalen hakemukseen saada lupa jättää omavaraisuusastetta laskettaessa vastuiden ulkopuolelle vastuut julkiselle sektorille asetuksen (EU) N:o 575/2013 429 artiklan 14 kohdan mukaisesti

                  —

                  velvoittamaan Euroopan keskuspankin korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen, jonka Euroopan keskuspankki (EKP) on tehnyt sen vuoksi, että 24.8.2016 annettu päätös La Banque Postalen hakemukseen saada lupa jättää omavaraisuusastetta laskettaessa vastuiden ulkopuolelle vastuut julkiselle sektorille (jäljempänä riidanalainen päätös) on ennenaikainen.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei EKP:llä ole vapaata harkintavaltaa luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (EUVL 2013, L 176, s. 1; jäljempänä asetus N:o 575/2013) soveltamisessa.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, joka perustuu EKP:n riidanalaisen päätöksen antamisen yhteydessä tekemiin oikeudellisiin virheisiin, jotka koskevat erityisesti

                              —

                              vipuvaikutuksen puuttumista La Banque Postalen keskitettyjen talletusten yhteydessä

                              —

                              väitettyjä riskejä Caisse des dépôts et consignations –nimisen valtion talletuskassan ja Ranskan valtion maksukyvyttömyydestä

                              —

                              väitettyjä toiminnallisia riskejä, jotka liittyvät La Banque Postalen talletusten keskitettyyn keräämiseen.


title: Asia C-478/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italia) on esittänyt 6.11.2008 — Buzzi Unicem SpA ym. v. Ministero dello Sviluppo Economico ym.

text:
               24.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 19/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia (Italia) on esittänyt 6.11.2008 — Buzzi Unicem SpA ym. v. Ministero dello Sviluppo Economico ym.
   (Asia C-478/08)
   (2009/C 19/24)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Buzzi Unicem SpA ym.

      Vastaajat: Ministero dello Sviluppo Economico ym.
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voidaanko Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 174 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua ”saastuttaja maksaa” periaatetta tulkita siten, että pilaantuneen alueen kiireellistä vaarattomaksi tekemistä, kunnostamista ja ennallistamista koskevat velvoitteet (ja/tai niihin liittyvät kustannukset) voidaan, vaikka vain poikkeuksellisesti, asettaa muulle toimijalle kuin sille, joka on osallistunut kyseessä olevan alueen ympäristöongelmaan syynä olevien aineiden ympäristöön päästämiseen, ja jos kysymykseen vastataan kieltävästi, onko tämä periaate esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle ja/tai sellaiselle hallintokäytännölle, jossa pilaantuneen alueen kiireellistä vaarattomaksi tekemistä, kunnostamista ja ennallistamista koskevat velvoitteet (ja/tai niihin liittyvät kustannukset) asetetaan toimijalle, joka väittää, ettei se ole osallistunut kyseessä olevan alueen ympäristöongelmaan syynä olevien aineiden ympäristöön päästämiseen, ja jossa ei suoriteta edeltävää tutkintaa tällaisen toimijan vastuun selvittämiseksi syy-yhteyden perusteella, tai jossa nämä velvoitteet asetetaan toimijalle vain sen vuoksi, että tämä sattuu toimimaan tai omistaa kiinteistön ja/tai harjoittaa yritystoimintaa pilaantuneella alueella, suhteellisuusperiaatteen vastaisesti tai jättämällä sitä noudattamatta?

               2)

               Onko ”saastuttaja maksaa” periaate esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, erityisesti siviililain 2050 artiklalle, jonka nojalla silloin, kun pilaantuneella alueella toimii monia teollisia toimijoita, viranomaiset voivat asettaa näille toimijoille kyseistä aluetta koskevia kunnostusvelvoitteita ilman kunkin toimijan pilaantumisesta kantaman yksilöllisen vastuun selvittämistä ennalta tai joka tapauksessa vain sillä perusteella, että tuotantovälineiden haltijoina niiden katsotaan olevan sellaisessa asemassa, että tällainen velvoite voidaan asettaa niille, ja ne ovat näin ollen objektiivisesti vastuussa vahingoista, joita ne aiheuttavat ympäristölle, tai joka tapauksessa ne voidaan velvoittaa ennallistamaan huomattavasta pilaantumisesta kärsivä ympäristö siitä huolimatta, etteivät ne ole aineellisesti vastuussa pilaantumisesta, ja ilman, että tämä vastuu olisi suhteessa niiden osuuteen pilaantumisesta?

               3)

               Onko ympäristövahinkojen korvaamista koskeva yhteisön direktiivi (21.4.2004 annettu direktiivi 2004/35/EY (1) ja erityisesti sen 7 artikla ja siinä mainittu liite II) esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka nojalla julkiset viranomaiset voivat velvoittaa toteuttamaan ”kohtuullisina ympäristövahinkoja korjaavina vaihtoehtoina” sellaisia ympäristötoimenpiteitä (jotka tarkoittavat esimerkkitapauksessa pohjavesikerroksen ”fyysistä eristämistä” rannikon edustalla koko matkalta), jotka ovat asianmukaisen kontradiktorisen kuulemisen perusteella valittuihin, jo hyväksyttyihin ja jo toteutettuihin tai toteutusvaiheessa oleviin ympäristötoimenpiteisiin nähden muita ja ylimääräisiä ympäristötoimenpiteitä, siten, ettei niiden tarvitse ensin arvioida aluekohtaisia olosuhteita, täytäntöönpanokustannuksia verrattuna kohtuudella ennakoitavissa oleviin etuihin, mahdollisia tai todennäköisiä muille kohteille aiheutuvia vahinkoja tai vaaraa ihmisten terveydelle ja yleiselle turvallisuudelle tai täytäntöönpanon edellyttämää aikataulua?

               4)

               Kun otetaan huomioon Priolon kansallisesti merkittävällä alueella vallitseva erityistilanne, onko ympäristövahinkojen korvaamista koskeva yhteisön direktiivi (21.4.2004 annettu direktiivi 2004/35/EY ja erityisesti sen 7 artikla ja siinä mainittu liite II) esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka nojalla viranomaiset voivat asettaa viranomaisteitse sen edellytykseksi, että Priolon kansallisesti merkittävällä alueella sijaitsevia alueita, joita kunnostaminen ei suoraan koske sen vuoksi, että ne on jo kunnostettu tai ne eivät ole pilaantuneita, voidaan käyttää niiden oikeutettuun käyttöön, tällaisten määräysten noudattamisen?

      (1)  EUVL L 143, s. 56.


title: Asia T-296/08: Kanne 28.6.2008 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung v. komissio

text:
               27.9.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/19

         Kanne 28.6.2008 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung v. komissio
   (Asia T-296/08)
   (2008/C 247/38)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV (Berliini, Saksa) (edustaja: asianajaja U. Claus)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               On kumottava 23.5.2008 tehty komission päätös maksun lopullisesta myöntämisestä ”integraatioindikaattorit ja sukupolvenvaihdos” -nimisen hankkeen puitteissa rahoitussopimuksen JLS/2004/INTI/077 perusteella siltä osin kuin kantajan hakemus myönnetyn määrän ylittävän lopullisen maksun myöntämisestä on hylätty

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja ja komissio allekirjoittivat toukokuussa 2005 sopimuksen hankkeen tukemisesta INTI-ohjelman puitteissa. Vastaaja myönsi 23.5.2008 päivätyllä kirjeellään kantajalle alhaisemman lopullisen maksun kuin jota kantaja oli hakenut. Kantaja riitauttaa nyt esillä olevalla kanteellaan sen, että sen hakemus myönnetyn määrän ylittävien kulujen maksamisesta hylättiin.
   Kantaja esittää kanteensa perusteluina, että komission näkemys siitä, että hankkeeseen osallistujan muutos rahoitussopimuksen tekemisen jälkeen on mahdollinen vain, jos tehdään vastaava sopimus tästä muutoksesta, on virheellinen, koska rahoitussopimuksessa ei ole tällaista määräystä. Komissio on myös kieltäytynyt tunnustamasta kuluja eri perustein, jotka eivät ole rahoitussopimuksen ja tähänastisen viranomaiskäytännön mukaisia.


title: Asia T-327/13: Kanne 4.6.2013 — Mallis ja Malli v. komissio ja Euroopan keskuspankki

text:
               31.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 252/32

         Kanne 4.6.2013 — Mallis ja Malli v. komissio ja Euroopan keskuspankki
   (Asia T-327/13)
   2013/C 252/54
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantajat: Konstantinos Mallis (Larnaka, Kypros) ja Elli Malli (Larnaka, Kypros) (edustajat: asianajajat E. Efstathiou, K. Efstathiou ja K. Liasiodou)

      Vastaajat: Euroopan keskuspankki ja Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi

               —

               kumoamaan euroryhmän 25.3.2013 tekemän päätöksen, joka sai lopullisen muotonsa Kyproksen keskuspankin pääjohtajan Euroopan keskuspankin Euroopan keskuspankkijärjestelmän edustajana ja/tai asiamiehenä 29.3.2013 tekemällä päätöksellä K.D.P. (kanonistiki dioikitiki praksi, hallinnollinen määräys) 104/2013, jossa päätettiin Cyprus Popular Bank Public Co Ltd:n ”tiettyjen toimintojen myymisestä” ja joka on tosiasiallisesti Euroopan keskuspankin ja lisäksi Euroopan komission yhteinen päätös

               —

               toissijaisesti toteamaan, että edellä mainittu euroryhmän päätös on tosiasiallisesti Euroopan keskuspankin päätös ja/tai keskuspankin sekä Euroopan komission yhteinen päätös riippumatta päätöksen muodosta tai tyypistä

               —

               velvoittamaan Euroopan keskuspankin ja/tai Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut asiassa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat neljään perusteeseen.

               1)

               Ensimmäisessä kumoamisperusteessaan kantajat väittävät, että riidanalainen päätös on mitätön, koska se ei ole Euroopan unionista tehdyllä sopimuksella Euroopan keskuspankille eikä myöskään Euroopan komissiolle annetun toimivallan piirissä; se on toisin sanoen toimi, jonka antaessaan nämä kaksi toimielintä ylittivät toimivaltansa.

               2)

               Toisessa kumoamisperusteessaan kantajat väittävät, että riidanalaisella päätöksellä loukataan omaisuudensuojaa, jota suojataan Euroopan ihmisoikeussopimuksen ensimmäisen lisäpöytäkirjan 1 artiklassa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 14 artiklassa ja joka vahvistetaan myös Euroopan unionin perusoikeuskirjassa.

               3)

               Kolmannessa kumoamisperusteessaan kantajat väittävät, että riidanalainen päätös on selvästi oikeudellisesti perusteeton ja vailla oikeudellista perustaa sekä suhteellisuusperiaatteen vastainen.

               4)

               Neljännessä kumoamisperusteessaan kantajat väittävät, että riidanalainen päätös on myös vastoin yleisesti hyväksyttyjä oikeusperiaatteita, jotka johtuvat Euroopan unionin oikeudesta, ja erityisesti vastoin periaatetta, jonka mukaan kukaan ei saa vedota omiin laiminlyönteihinsä saadakseen hyötyä ja/tai epäoikeudenmukaisen ja/tai lainvastaisen toimintansa laillistamiseksi.


title: Asia T-104/14 P-INTP: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.1.2017 – Valittajana komissio ja muina osapuolina Verile ja Gjergji (Oikeudenkäyntimenettely — Tuomion tulkinta)

text:
               13.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 78/17

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.1.2017 – Valittajana komissio ja muina osapuolina Verile ja Gjergji
   (Asia T-104/14 P-INTP) (1)

   ((Oikeudenkäyntimenettely - Tuomion tulkinta))
   (2017/C 078/23)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Martin ja G. Gattinara)

      Muut osapuolet: Marco Verile (Cadrezzate, Italia) ja Anduela Gjergji (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat J.-N. Louis ja N. de Montigny)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus 13.10.2015 annetun tuomion komissio v. Verile ja Gjergji (T-104/14 P, EU:T:2015:776) tulkitsemiseksi

      Tuomiolauselma

               1)

               13.10.2015 annetun tuomion komissio v. Verile ja Gjergji (T-104/14 P) tuomiolauselman 3 kohtaa on tulkittava siten, että siinä tarkoitetaan sekä muutoksenhakumenettelyyn liittyviä oikeudenkäyntikuluja että ensimmäisessä oikeusasteessa aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja.

               2)

               Marco Verile ja Anduela Gjergji yhtäältä sekä Euroopan komissio toisaalta vastaavat kukin omista tuomion tulkintamenettelystä aiheutuneista oikeudenkäyntikuluistaan.

               3)

               Tämän tuomion alkuperäiskappale liitetään tulkitun tuomion alkuperäiskappaleeseen, jonka marginaaliin lisätään maininta tästä tuomiosta.

      (1)  EUVL C 151, 19.5.2014.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 17 päivänä toukokuuta 2001 yhdistetyissä asioissa C-322/99 ja C-323/99, Finanzamt Burgdorf vastaan Hans-Georg Fischer (C-322/99) ja Finanzamt Düsseldorf-Mettmann vastaan Klaus Brandenstein (C-323/99) (Kuudes arvonlisäverodirektiivi – 5 artiklan 6 kohta ja 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan b alakohta – Liikeomaisuuteen kuuluvan tavaran ottaminen omaan käyttöön – Verottaminen, jos tavaran tai sen ainesosien ostohintoihin sisältyvä arvonlisävero on saatu vähentää – Omaan käyttöön otetun tavaran ainesosien käsite)

text:
C 200/20                FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           14.7.2001
1)    Italian tasavalta ei ole noudattanut luonnonvaraisten lintujen       puheenjohtaja A. La Pergola sekä tuomarit M. Wathelet
      suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979 annetun neuvoston               (esittelevä tuomari), D. A. O. Edward, P. Jann ja L. Sevón,
      direktiivin 79/409/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se on          julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: johtava hallintovirkamies
      antanut säännöstön, jossa sallitaan lintulajien Passer italiae,      H. A. Rühl, on antanut 17.5.2001 tuomion, jonka tuomiolau-
      Passer montanus ja Sturnus vulgaris pyydystäminen ja hallussa-       selma on seuraava:
      pitäminen direktiivin 5 ja 7 artiklan ja liitteen II säännösten
      vastaisesti.
                                                                           1)    Kun verovelvollinen ottaa liiketoimintansa piiristä omaan
2)    Kanne hylätään muilta osin.                                                käyttöönsä tavaran (tässä tapauksessa ajoneuvon), jonka osto-
                                                                                hintaan sisältyvää arvonlisäveroa hän ei ole saanut vähentää ja
3)    Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.                    johon on sen hankinnan jälkeen kohdistettu töitä, joiden osalta
                                                                                vähennys on tehty, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön
                                                                                yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yh-
(1) EYVL C 188, 3.7.1999.
                                                                                denmukainen määräytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta
                                                                                1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY
                                                                                5 artiklan 6 kohdan mukaisesti omaan käyttöön ottamisesta
                                                                                on suoritettava arvonlisävero vain vähennykseen oikeuttaneiden
                                                                                ainesosien osalta; tältä osin ainesosina pidetään osia, jotka
                                                                                ovat lopullisesti menettäneet erilliset fyysiset ja taloudelliset
                                                                                ominaispiirteensä, kun ne on liitetty ajoneuvoon tämän ostami-
                                                                                sen jälkeen, ja nämä osien hankintaan liittyvät tavaroiden
                                                                                luovutukset ovat pysyvästi lisänneet tavaran arvoa niin, ettei
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                tätä arvon lisäystä ole täysin kulutettu ennen omaan käyttöön
                                                                                ottamista.
                           (viides jaosto)
                                                                           2)    Jos kyse on kuudennen direktiivin 77/388/ETY 5 artiklan
                   17 päivänä toukokuuta 2001                                    6 kohdassa tarkoitetusta verollisesta omaan käyttöön ottamises-
                                                                                ta ja omaan käyttöön on otettu sellainen tavara (tässä
                                                                                tapauksessa ajoneuvo)
yhdistetyissä asioissa C-322/99 ja C-323/99, Finanzamt
Burgdorf vastaan Hans-Georg Fischer (C-322/99) ja Finan-
zamt Düsseldorf-Mettmann vastaan Klaus Brandenstein                              —      joka on hankittu niin, ettei verovelvollisella ole ollut
                            (C-323/99) (1)                                              oikeutta arvonlisäveron vähentämiseen, ja
                                                                                —      johon on kohdistettu töitä, joiden osalta verovelvollisella
(Kuudes arvonlisäverodirektiivi – 5 artiklan 6 kohta ja                                 on ollut oikeus arvonlisäveron vähentämiseen ja joissa
11 artiklan A kohdan 1 alakohdan b alakohta – Liikeomai-
                                                                                tavaraan on liitetty ainesosia,
suuteen kuuluvan tavaran ottaminen omaan käyttöön –
Verottaminen, jos tavaran tai sen ainesosien ostohintoihin
sisältyvä arvonlisävero on saatu vähentää – Omaan käyttöön                       kuudennen direktiivin 77/388/ETY 11 artiklan A kohdan
                 otetun tavaran ainesosien käsite)                               1 alakohdan b alakohdassa tarkoitettuna veron perusteena
                                                                                on saman direktiivin 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettuina
                                                                                ainesosina pidettävien, ajoneuvoon liitettyjen tavaroiden hinta
                          (2001/C 200/35)                                        omaan käyttöön ottamisen hetkellä.
                                                                           3)    Jos tavaran (tässä tapauksessa ajoneuvon) ostamisen jälkeen
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                                suoritetuista töistä, joiden ostohintaan sisältyvä arvonlisävero
                                                                                on saatu vähentää, ei ole suoritettava arvonlisäveroa kuudennen
                                                                                direktiivin 77/388/ETY 5 artiklan 6 kohdan mukaisesti
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen                 omaan käyttöön ottamisen yhteydessä, näiden töiden osalta
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                            suoritettuja arvonlisäverovähennyksiä on oikaistava tämän
                                                                                direktiivin 20 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti,
                                                                                mikäli näiden töiden arvoa ei ole täysin kulutettu verollisen
Yhdistetyissä asioissa C-322/99 ja C-323/99, jonka Bundesfi-                     liiketoiminnan piirissä ennen ajoneuvojen siirtämistä yksityis-
nanzhof (Saksa) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen                  omaisuuteen.
tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa
tuomioistuimessa vireillä olevissa asioissa Finanzamt Burgdorf
vastaan Hans-Georg Fischer (C-322/99) ja Finanzamt
Düsseldorf-Mettmann vastaan Klaus Brandenstein (C-323/99)
ennakkoratkaisun jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädän-                (1) EYVL C 333, 20.11.1999.
nön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestel-
mä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17 päivänä touko-
kuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin
77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) tulkinnasta, yhteisöjen tuo-
mioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston


title: Asia C-392/12: Valitus, jonka Fruit of the Loom on tehnyt 22.8.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-514/10, Fruit of the Loom v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) 21.6.2012 antamasta tuomiosta

text:
               17.11.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 355/9

         Valitus, jonka Fruit of the Loom on tehnyt 22.8.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-514/10, Fruit of the Loom v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) 21.6.2012 antamasta tuomiosta
   (Asia C-392/12)
   2012/C 355/14
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Fruit of the Loom, Inc. (edustajat: barrister S. Malynicz ja solicitor V. Marsland)

      Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

               —

               Unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-514/10 21.6.2012 antama tuomio on kumottava

               —

               SMHV ja väliintulija on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon sitä, että yhteisön tavaramerkkiasetuksen (1) 15 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaan hakemuksen arviointiin sisältyy tosiasiassa kolme vaihetta. Ensinnäkin on arvioitava tavaramerkin, sellaisena kuin se on rekisteröity, erottamiskykyä. Toiseksi on arvioitava tavaramerkin, sellaisena kuin sitä käytetään, erottamiskykyä. Kolmanneksi on arvioitava, onko tavaramerkin, sellaisena kuin se on rekisteröity, erottamiskyvyssä tapahtunut muutoksia. Mikäli unionin yleinen tuomioistuin olisi noudattanut tätä lähestymistapaa, se olisi havainnut, että tavaramerkin käyttöä koskevat todisteet täyttivät yhteisön tavaramerkin 15 artiklan 1 kohdan a alakohdan edellytykset.
   Unionin yleinen tuomioistuin sovelsi virheellistä yhteisön tavaramerkkejä koskevaa tulkintasääntöä, jonka mukaan silloin, jos kuluttajat tietyssä jäsenvaltiossa eivät ymmärrä tavaramerkin sanaosaa (joko siksi, että kyse on yhteisön jonkin toisen kielen epäselvästä sanasta, tai siksi, että sanaosa ei ole samankaltainen kuin jokin kyseisten kuluttajien oman kielen sana), kyseistä sanaosaa on tästä huolimatta pidettävä yhtä erottamiskykyisenä kuin sanaosaa, jonka nämä kuluttajat ymmärtävät ja joka itsessään on erottamiskykyinen.
   Unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon tai ei soveltanut analogisesti unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, joka koskee tavaramerkin käyttöä käytön perusteella saavutetun erottamiskyvyn yhteydessä yhteisön tavaramerkkiasetuksen 7 artiklan mukaisesti, jonka mukaan tavaramerkistä voi tulla erottamiskykyinen sen seurauksena, että sitä käytetään rekisteröidyn tavaramerkin osana tai sen yhteydessä asiassa C-353/03, Société des Produits Nestlé S.A. vastaan Mars UK Limited, annetun tuomion mukaisesti (Kok., s. I-6135).
   Unionin yleinen tuomioistuin otti vääristyneellä tavalla huomioon tosiseikat, jotka koskivat kantajan sanan FRUIT epämuodollista käyttöä asiakkaidensa yhteydessä. Toisin kuin unionin yleinen tuomioistuin katsoo, tämä käyttö ei ollut pelkästään yrityksen sisäistä, ja sitä oli pidettävä tavaramerkin tosiasiallisena käyttönä.
   Unionin yleinen tuomioistuin otti vääristyneellä tavalla huomioon tosiseikat, jotka koskivat kantajan merkin FRUIT käyttöä osana internet-sivustoa www.fruit.com. Toisin kuin unionin yleinen tuomioistuin katsoo, tällainen käyttö tavaroiden myynnin edistämiseksi oli tosiasiallista käyttöä.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.9.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).


title: Asia C-186/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Oradea (Romania) on esittänyt 1.4.2016 – Ruxandra-Paula Andriciuc ym. v. Banca Românească SA

text:
               4.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 243/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Oradea (Romania) on esittänyt 1.4.2016 – Ruxandra-Paula Andriciuc ym. v. Banca Românească SA
   (Asia C-186/16)
   (2016/C 243/17)
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel Oradea

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Ruxandra-Paula Andriciuc ym.

      Vastapuoli: Banca Românească SA

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 93/13 (1) 3 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että huomattavaa epätasapainoa osapuolten sopimuksesta johtuvien oikeuksien ja velvollisuuksien välillä on arvioitava nimenomaan vain sopimuksen tekohetken kannalta, vai onko arviointi tehtävä myös silloin, kun kuluttajan suorituksesta on tullut määräaikaisen tai jatkuvan sopimuksen täytäntöönpanon aikana valuuttakurssin huomattavien vaihtelujen vuoksi kohtuuttoman raskas verrattuna sopimuksen tekohetkeen?

               2)

               Onko direktiivin 93/13 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu ehdon laatiminen selkeästi ja ymmärrettävästi ymmärrettävä siten, että tällaisessa sopimusehdossa on määrättävä vain kyseisen ehdon sopimukseen ottamisen perusteista ja toimintamekanismista, vai onko siinä määrättävä myös kaikista siitä mahdollisesti aiheutuvista seurauksista, joiden mukaan kuluttajan maksama hinta voi vaihdella, esimerkiksi valuuttakurssiriskistä, ja voidaanko direktiivin 93/13/ETY valossa katsoa, että pankin velvollisuus antaa asiakkaalle tietoja luoton myöntämishetkellä koskee yksinomaan luottoehtoja eli korkoja, palkkioita ja lainanottajan antamia vakuuksia, jolloin tämä velvollisuus ei voi sisältää ulkomaisen valuutan arvon mahdollista nousua tai laskua?

               3)

               Onko direktiivin 93/13/ETY 4 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että ilmaisut ”sopimuksen pääkohde” ja ”hinnan tai korvauksen riittävyyttä eikä vastineena toimitettavia palveluja ja tavaroita” sisältävät elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan väliseen ulkomaan valuutan määräiseen luottosopimukseen otetun ehdon, josta ei ole neuvoteltu yksilöllisesti ja jonka nojalla luotto on maksettava takaisin samassa valuutassa?

      (1)  Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettu neuvoston direktiivi 93/13/ETY (EYVL 1993, L 95, s. 29).


title: Asia C-255/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 24.5.2012 — Telecom Italia SpA v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni ja Presidenza del Consiglio dei Ministri

text:
               21.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/12

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 24.5.2012 — Telecom Italia SpA v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni ja Presidenza del Consiglio dei Ministri
   (Asia C-255/12)
   2012/C 217/26
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Telecom Italia SpA

      Vastapuolet: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (AGCOM) ja Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko alaa koskevia yhteisön säännöksiä, erityisesti direktiivin 2002/20 (1) säännöksiä, tulkittava siten, että ne ovat esteenä edellä esitetyn kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle ja etenkin vuonna 2005 annetulle laille nro 266, sellaisena kuin sitä konkreettisesti sovelletaan sääntelyvaiheessa?

      (1)  Sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista (valtuutusdirektiivi) 7.3.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/20/EY (EYVL L 108, s. 21).


title: Asia T-464/14 P: Valitus, jonka Risto Nieminen on tehnyt 20.6.2014 virkamiestuomioistuimen asiassa F-81/12, Nieminen v. neuvosto, 10.4.2014 antamasta tuomiosta

text:
               11.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/45

         Valitus, jonka Risto Nieminen on tehnyt 20.6.2014 virkamiestuomioistuimen asiassa F-81/12, Nieminen v. neuvosto, 10.4.2014 antamasta tuomiosta
   (Asia T-464/14 P)
   2014/C 261/71
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Risto Nieminen (Kraainem, Belgia) (edustajat: asianajajat M. de Abreu Caldas, D. de Abreu Caldas ja J.-N. Louis)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa F-81/12, Risto Nieminen vastaan neuvosto, 10.4.2014 antaman tuomion

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan kummassakin oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa kahteen valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu puolustautumisoikeuksien loukkaukseen siltä osin kuin virkamiestuomioistuin arvosteli valittajaa siitä, ettei tämä ollut toimittanut riittävästi näyttöä ilmeisestä arviointivirheestä, vaikka se tiesi, ettei valittajalla ollut todellisia mahdollisuuksia osoittaa tällaista virhettä, ja kieltäytyi velvoittamasta vastaajaa esittämään kaikki asiakirjat, jotka olivat merkityksellisiä sen arvioimiseksi, oliko tällainen peruste perusteltu.

               2)

               Toinen valitusperuste, joka perustuu siihen, että selvitysaineisto ja tosiseikat on otettu huomioon vääristyneellä tavalla.


title: Asia C-466/99: Euroopan yhteisöjen komission 3.12.1999 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
5.2.2000                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 34/19
— Se, että Yhdistynyt kuningaskunta ei ole ryhtynyt rikosoi-              valtioille osoitetun velvoitteen noudattaa direktiivissä säädettyä
     keudellisiiin tai hallinto-oikeudellisiin toimenpiteisiin nii-       täytäntöönpanon määräaikaa. Tämä määräaika päättyi
     den alusten päälliköitä tai omistajia kohtaan, joiden on             30.6.1996 ilman, että Yhdistynyt kuningaskunta oli antanut
     todettu jättäneen noudattamatta kalakannan säilyttämistä             komission vaatimuksessa tarkoitetun direktiivin noudattami-
     ja valvontatoimia koskevaa lainsäädäntöä, merkitsee ase-             sen edellyttämiä säännöksiä.
     tuksen 2057/82 1 artiklan 2 kohdan, sellaisena kuin se
     on muutettuna, (asetuksen 2241/87 1 artiklan 2 kohta
     1.8.1987 alkaen) rikkomista.                                         (1) EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10.
(1) Yhteisön kalatalousvarojen säilyttämis- ja hallintojärjestelmästä
    25 päivänä tammikuuta 1983 annettu neuvoston asetus (ETY)
    N:o 170/83, EYVL L 24, 27.1.1983, s. 1.
(2) Jäsenvaltioiden alusten harjoittamaa kalastustoimintaa koskevien
    tiettyjen valvontatoimenpiteiden käyttöönottamisesta 29 päivänä
    kesäkuuta 1982 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2057/82,
    EYVL L 220, 29.7.1982, s. 1.
(3) Tietyistä kalastustoiminnan valvontatoimenpiteistä 23 päivänä
    heinäkuuta 1987 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2241/87,           Euroopan yhteisöjen komission 3.12.1999 Italian tasaval-
    EYVL L 207, 29.7.1987, s. 1.                                                             taa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-466/99)
                                                                                (2000/C 34/36)
                                                                          Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 3.12.1999 Euroo-
                                                                          pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa
Euroopan yhteisöjen komission 1.12.1999 Yhdistynyttä
                                                                          vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellisen yksikön
            kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
                                                                          virkamies Lena Ström ja oikeudellisessa yksikössä toimiva
                                                                          kansallinen virkamies, tuomari Giacinto Bisogni, ja prosessi-
                          (Asia C-455/99)                                 osoite Luxemburgissa c/o Carlos Gómez de la Cruz, Centre
                                                                          Wagner, Kirchberg.
                            (2000/C 34/35)
                                                                          Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 1.12.1999 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Yhdistynyttä kunin-               — toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut jätteistä
gaskuntaa vastaan. Kantajan asiamies on oikeudellinen pääneu-                  15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktii-
vonantaja Richard Wainwright ja prosessiosoite Luxembur-                       vin 75/442/ETY (1), vaarallisista jätteistä 12 päivänä joulu-
gissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la                  kuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY (2)
Cruz, Centre Wagner, Luxemburg.                                                ja pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta
                                                                               1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direk-
                                                                               tiivin 94/62/EY (3) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-                 ilmoittanut komissiolle jätteiden ja vaarallisten jätteiden
tuin                                                                           sekä pakkausten ja pakkausjätteiden käsittelyä ja niistä
                                                                               huolehtimista koskevia suunnitelmia;
— toteaa, että Yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut
     pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta               — velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
     1994 annetun direktiivin 94/62/EY (1) mukaisia velvoittei-                kulut.
     taan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudatta-
     misen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia
     määräyksiä, ja
                                                                          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
— velvoittaa Yhdistyneen kuningaskunnan korvaamaan oi-
     keudenkäyntikulut.                                                   Italian tasavallan piti ilmoittaa komissiolle direktiiveissä
                                                                          75/442/ETY, 91/689/ETY ja 94/62/EY säädetyt tiedot jättei-
                                                                          den, vaarallisten jätteiden, pakkausten ja pakkausjätteiden
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                       käsittelyä ja niistä huolehtimista koskevista suunnitelmista
                                                                          näiden direktiivien 7, 6 ja 14 artiklan mukaisesti.
Artikla EY 249 (aiemmin EY:n perustamissopimuksen 189 ar-
tikla), jonka mukaan direktiivi velvoittaa saavutettavaan tulok-          Koska Italian tasavalta ei ole antanut tällaista ilmoitusta, eikä
seen nähden jokaista jäsevaltiota, sisältää implisiittisen jäsen-         komissio ole saanut tietoja Italian viranomaisille 21.10.1998
 ---pagebreak--- C 34/20                FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            5.2.2000
toimittamansa virallisen huomautuksen jälkeen, komissio kat-              hallinnollisia määräyksiä eikä ainakaan ilmoittanut siitä
soo, että Italian tasavalta on jättänyt noudattamatta yhteisön            komissiolle, ja
oikeuden mukaisia velvollisuuksiaan.
                                                                     — velvoittaa Yhdistyneen kuningaskunnan korvaamaan oi-
                                                                          keudenkäyntikulut.
(1) EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39.
(2) EYVL L 377, 31.12.1991, s. 20.
(3) EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10.                                   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                     Artikla EY 249 (aiemmin EY:n perustamissopimuksen 189 ar-
                                                                     tikla), jonka mukaan direktiivi velvoittaa saavutettavaan tulok-
                                                                     seen nähden jokaista jäsevaltiota, sisältää implisiittisen jäsen-
                                                                     valtioille osoitetun velvoitteen noudattaa direktiivissä säädettyä
                                                                     täytäntöönpanon määräaikaa. Tämä määräaika päättyi
                                                                     16.3.1998 ilman, että Yhdistynyt kuningaskunta oli antanut
Euroopan yhteisöjen komission 6.12.1999 Yhdistynyttä
                                                                     komission vaatimuksissa tarkoitetun direktiivin noudattamisen
           kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
                                                                     edellyttämiä säännöksiä.
                         (Asia C-468/99)
                                                                     (1) Polykloorattujen bifenyylien ja polykloorattujen terfenyylien käsit-
                                                                         telystä (PCB/PCT) annettu direktiivi, EYVL L 243, 24.9.1996,
                          (2000/C 34/37)                                 s. 31.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 6.12.1999 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Yhdistynyttä kunin-
gaskuntaa vastaan. Kantajan asiamies on oikeudellinen pääneu-
vonantaja Richard Wainwright ja prosessiosoite Luxembur-
gissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la                   Asian C-90/99 (1) poistaminen rekisteristä
Cruz, Centre Wagner, Luxemburg.
                                                                                (2000/C 34/38)
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
tuin                                                                 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 22.10.1999
                                                                     antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
— toteaa, että Yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut           tu asia C-90/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Portu-
     6.9.1996 annetun neuvoston direktiivin 96/59/EY (1) mu-         galin tasavalta.
     kaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen
     direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja     (1) EYVL C 160, 5.6.1999.


title: Asia T-576/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.7.2014 – Łaszkiewicz v. SMHV – Capital Safety Group EMEA (PROTEKT) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin PROTEKT rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat yhteisön tavaramerkeiksi rekisteröidyt sanamerkit PROTECTA — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla)

text:
               1.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 292/38

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.7.2014 – Łaszkiewicz v. SMHV – Capital Safety Group EMEA (PROTEKT)
   (Asia T-576/12) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin PROTEKT rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat yhteisön tavaramerkeiksi rekisteröidyt sanamerkit PROTECTA - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla))
   2014/C 292/46
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Grzegorz Łaszkiewicz (Łódź, Puola) (edustaja: asianajaja J. Gwiazdowska)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: D. Walicka)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: Capital Safety Group EMEA SAS (Carros, Ranska)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 24.10.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 700/2011-4), joka koskee Capital Safety Group EMEA SAS:in ja Grzegorz Łaszkiewiczin välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Grzegorz Łaszkiewicz velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 108, 13.4.2013.


title: Asia T-30/09: Kanne 21.1.2009 — Engelhorn v. SMHV — The Outdoor Group (peerstorm)

text:
               4.4.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/29

         Kanne 21.1.2009 — Engelhorn v. SMHV — The Outdoor Group (peerstorm)
   (Asia T-30/09)
   (2009/C 82/52)
   Kannekirjelmän kieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Engelhorn KGaA (Mannheim, Saksa) (edustaja: asianajaja W. Göpfert)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: The Outdoor Group Limited (Northampton, Yhdistynyt kuningaskunta)
   Vaatimukset

               —

               SMHV:n viidennen valituslautakunnan 28.10.2008 tekemä päätös R-167/2008-5 on kumottava ja

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”peerstorm” luokkaan 25 kuuluvia tavaroita varten (yhteisön tavaramerkki N:o 4 115 382)

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: The Outdoor Group Limited

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sanamerkki ”PETER STORM” luokkaan 25 kuuluvia tavaroita varten (yhteisön tavaramerkki N:o 833 566) sekä Yhdistyneessä kuningaskunnassa rekisteröity tavaramerkki ”PETER STORM” luokkaan 18 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston päätöksen kumoaminen ja tavaramerkkihakemuksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska kyseisten tavaramerkkien välillä ei ole sekaannusvaaraa ja asetuksen (EY) N:o 2868/95 (2) 22 säännön rikkominen, koska ei ole näytetty riittävällä tavalla toteen, että väitteen perusteena olevaa tavaramerkkiä on käytetty siten, että oikeudet ovat säilyneet.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).

      (2)  Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13.12.1995 annettu komission asetus (EYVL L 303, s. 1).


title: Asia C-196/06 P: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 9.3.2007 — Alecansan SL v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja CompUSA Management Co (Muutoksenhaku — Yhteisön tavaramerkki — Asetus (EY) N:o 40/94 — 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Kuviomerkkityyppistä tavaramerkkiä koskeva rekisteröintihakemus — Aikaisemman kansallisen kuviomerkkityyppisen tavaramerkin haltijan tekemä väite — Sekaannusvaara — Sekaannusvaaran puuttuminen — Riidanalaisten tavaramerkkien kattamien tavaroiden ja palvelujen samankaltaisuuden puuttuminen)

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 96/24

         Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 9.3.2007 — Alecansan SL v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja CompUSA Management Co
   (Asia C-196/06 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Yhteisön tavaramerkki - Asetus (EY) N:o 40/94 - 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Kuviomerkkityyppistä tavaramerkkiä koskeva rekisteröintihakemus - Aikaisemman kansallisen kuviomerkkityyppisen tavaramerkin haltijan tekemä väite - Sekaannusvaara - Sekaannusvaaran puuttuminen - Riidanalaisten tavaramerkkien kattamien tavaroiden ja palvelujen samankaltaisuuden puuttuminen)
   (2007/C 96/42)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Alecansan SL (edustajat: abogado P. Merino Baylos ja abogado A. Velázquez Ibáñez)

      Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: D. Botis) ja CompUSA Management Co
   Oikeudenkäynnin kohde
   Valitus sellaisesta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-202/03, Alecansan SL vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)(SMHV), 7.2.2006 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi luokkaan 39 kuuluvia tavaroita varten rekisteröidyn kansallisen kuviomerkin COMP USA haltijan nostaman kanteen sellaisen sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 711/2002-1 24.3.2003 tekemän päätöksen kumoamiseksi, jolla hylättiin siitä väiteosaston päätöksestä tehty valitus, jolla hylättiin kuviomerkin COMP USA rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi luokkiin 9 ja 37 kuuluville tavaroille vastaan tehty väite — Tavaramerkkien samankaltaisuus — Yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, s. 1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen
   Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Alecansan SL velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 190, 12.8.2006.


title: Asia C-431/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka VAT and Duties Tribunals, London (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 29.9.2008 — FG Wilson (Engineering) Ltd 2 ja Caterpillar EPG Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               20.12.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 327/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka VAT and Duties Tribunals, London (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 29.9.2008 — FG Wilson (Engineering) Ltd 2 ja Caterpillar EPG Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Asia C-431/08)
   (2008/C 327/23)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   VAT and Duties Tribunals, London (The Northern Ireland Tribunal Centren pyynnön johdosta)
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: FG Wilson (Engineering) Ltd ja Caterpillar EPG Ltd

      Vastaaja: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Siirrettiinkö nyt käsiteltävän asian kohteena olevat tavarat jäljempänä kuvatuissa olosuhteissa säännösten vastaisesti pois tullivalvonnasta tullikoodeksin (1) 203 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla soveltamisasetuksen 865 artiklan (2) perusteella?

               2)

               Jos näin on, syntyikö siinä yhteydessä tullikoodeksin 203 artiklan nojalla tuontitullivelka?

               3)

               Jos ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, sallitaanko tullikoodeksissa ja erityisesti 78 artiklan 3 kohdassa ilmoituksen muuttaminen koodin korjaamiseksi, ja mikäli näin on, edellytetäänkö HMRC:n muuttavan ilmoitusta tilanteen korjaamiseksi?

               4)

               Jos tullikoodeksin 78 artiklassa tarkoitettu tilanteen korjaaminen ei ole mahdollista ja tullikoodeksin 203 artiklassa tarkoitettu tullivelka oli olemassa ja jos on kiistatonta, että kyseessä oli soveltamisasetuksen 899 artiklassa tarkoitettu erityistilanne, voiko kansallinen tuomioistuin tässä tilanteessa ja seuraavassa esitettyjen toteamusten perusteella päätellä, että kyseessä ei ollut ilmeinen laiminlyönti, jolloin tullivelka pitäisi peruuttaa tullikoodeksin 239 artiklan nojalla ja tullivaatimus hylätä? Erityisesti, mikäli katsotaan, että asianomainen yritys on syyllistynyt ilmeiseen laiminlyöntiin, onko toimivaltaisilla viranomaisilla oikeus ottaa huomioon se, että tulleja kantavat viranomaiset ovat itse laiminlyöneet huolellisuus- ja hallinnointivelvoitteensa ja edistäneet virheitä, joiden vuoksi tullivelka on syntynyt?

      (1)  Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1).

      (2)  Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annettu komission asetus (ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s. 1).


title: Asia C-676/13 P: Valitus, jonka Zoo Sport Ltd on tehnyt 17.12.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-453/12, Zoo Sport Ltd v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), väliintulijana unionin yleisessä tuomioistuimessa K-2 Corp., 16.10.2013 antamasta tuomiosta

text:
               8.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/2

         Valitus, jonka Zoo Sport Ltd on tehnyt 17.12.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-453/12, Zoo Sport Ltd v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), väliintulijana unionin yleisessä tuomioistuimessa K-2 Corp., 16.10.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia C-676/13 P)
   2014/C 303/03
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Zoo Sport Ltd (edustaja: asianajaja I. Rungg)

      Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja K-2 Corp.
   Unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) totesi 15.7.2014 antamassaan määräyksessä, että valitus jätetään tutkimatta.


title: Asia T-139/06: Kanne  12.5.2006  — Ranska v. komissio

text:
               15.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 165/31

         Kanne 12.5.2006 — Ranska v. komissio
   (Asia T-139/06)
   (2006/C 165/62)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Ranskan tasavalta (Pariisi, Ranska) (asiamiehet: E. Belliard, G. de Bergues ja S. Gasri)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               ensisijaisesti riidanalainen päätös on kumottava sillä perusteella, että komissiolla ei ole toimivaltaa

               —

               toissijaisesti riidanalainen päätös on kumottava sillä perusteella, että menettely on ollut virheellinen sen vuoksi, että puolustautumisoikeuksia on loukattu

               —

               riidanalainen päätös on ainakin kumottava sen vuoksi, että siinä on arvioitu virheellisesti toimenpiteitä, jotka Ranska on toteuttanut 12.7.2005 annetun tuomion täysimääräisesti täytäntöön panemiseksi

               —

               riidanalainen päätös on joka tapauksessa kumottava sen vuoksi, että siinä olisi pitänyt asettaa alhaisempi uhkasakko

               —

               uhkasakon määrää on ainakin alennettava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut; sen tilanteen varalta, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin alentaa uhkasakon määrää, asianosaiset on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Euroopan yhteisöjen tuomioistuin totesi 11.6.1991 antamassaan tuomiossa, että kantaja ei ollut noudattanut yhteisön kalastuspolitiikkaa koskevassa lainsäädännössä jäsenvaltioille asetettuja velvoitteita. Koska tätä tuomiota ei pantu täytäntöön, komissio nosti yhteisöjen tuomioistuimessa EY 228 artiklaan perustuvan kanteen, ja kantaja velvoitettiin 12.7.2005 annetulla tuomiolla maksamaan komissiolle uhkasakkoa kultakin kuuden kuukauden jaksolta tämän tuomion julistamisesta lukien sekä kiinteämääräinen hyvitys. Tuomion antamisen jälkeen komissio jatkoi sen tutkimista, onko kantaja pannut täytäntöön yhteisöjen tuomioistuimen 11.6.1991 antaman tuomion ja todettuaan, että kantaja ei ollut vielä pannut sitä täytäntöön täysimääräisesti, osoitti kantajalle päätöksen, jossa se vaati yhteisöjen tuomioistuimen 12.7.2005 antamassaan tuomiossa määräämien taloudellisten seuraamusten suorittamista. Juuri tämä päätös on riidanalainen.
   Kantaja esittää kanteensa tueksi useita kanneperusteita.
   Se väittää ensisijaisesti, että riidanalainen päätös on kumottava sillä perusteella, että komissiolla ei ole toimivaltaa, koska se ei voi tehdä päätöstä yhteisöjen tuomioistuimen EY 228 artiklaan perustuvan menettelyn yhteydessä jäsenvaltiolle asettaman uhkasakon perimisestä. Se väittää, että ainoastaan yhteisöjen tuomioistuimella on EY 228 artiklan nojalla toimivalta vaatia tällaista maksusuoritusta, koska tämä edellyttää, että jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen jatkuminen on ennalta todettu.
   Kantaja väittää toissijaisesti, että komission päätöksentekomenettely on ollut virheellinen, koska puolustautumisoikeuksia on loukattu sen vuoksi, että Ranskan viranomaisilla ei ole ollut mahdollisuutta tehokkaasti esittää huomautuksiaan ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä.
   Kantaja väittää, että komissio on ainakin arvioinut virheellisesti toimenpiteitä, jotka Ranska on toteuttanut yhteisöjen tuomioistuimen tuomion täysimääräisesti täytäntöön panemiseksi.
   Kantaja väittää, että kun otetaan huomioon ne täytäntöönpanotoimenpiteet, jotka se on toteuttanut yhteisöjen tuomioistuimen tuomion antamisen jälkeen, komission olisi joka tapauksessa pitänyt vahvistaa uhkasakon määrä alhaisemmaksi.
   Kantaja katsoo sen tilanteen varalta, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoisi, että komissiolla ei ole valtaa itse alentaa yhteisöjen tuomioistuimen tuomiossa asetetun uhkasakon määrää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tulee itse alentaa sitä sillä olevan täyden harkintavallan nojalla.


Avis juridique important

|

E2001P0002

Verwaltungsbeschwerdeinstanz des Fürstentums Liechtensteinin (Liechtensteinin ruhtinaskunnan hallintotuomioistuin) 12 päivänä maaliskuuta 2001 tekemään päätökseen perustuva pyyntö saada EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto Martin Franz Pucherin asiassa (Asia E-2/01)

Virallinen lehti nro C 242 , 30/08/2001 s. 0005 - 0005

Verwaltungsbeschwerdeinstanz des Fürstentums Liechtensteinin (Liechtensteinin ruhtinaskunnan hallintotuomioistuin) 12 päivänä maaliskuuta 2001 tekemään päätökseen perustuva pyyntö saada EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto Martin Franz Pucherin asiassa(Asia E-2/01)(2001/C 242/08)Verwaltungsbeschwerdeinstanz des Fürstentums Liechtenstein (Liechtensteinin ruhtinaskunnan hallintotuomioistuin) on esittänyt 12 päivänä maaliskuuta 2001 tekemäänsä päätökseen perustuvan pyynnön saada EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto Martin Franz Pucherin asiassa. Tuomioistuimen kirjaamoon 14 päivänä maaliskuuta 2001 saapunut pyyntö koskee seuraavia kysymyksiä:1. Onko PGR:n 180a artiklan 1 kohdassa määrätyssä maassa oleskelua koskevassa edellytyksessä kysymys ETA-sopimuksen 4 artiklassa tarkoitetusta avoimesta tai peitellystä kansalaisuuteen perustuvasta syrjinnästä, ja onko kyseisessä edellytyksessä toisaalta kysymys ETA-sopimuksen 31 artiklassa määrätyn sijoittautumisvapauden rajoittamisesta?2. Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myönteinen, onko tällainen syrjintä tai sijoittautumisvapauden rajoittaminen perusteltua yleiseen etuun ja erityisesti yleiseen järjestykseen ja/tai turvallisuuteen liittyvistä syistä (ks. ETA-sopimuksen 33 artikla)?


title: Asia F-39/12: Kanne 19.3.2012 — ZZ v. tilintarkastustuomioistuin

text:
               12.5.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 138/38

         Kanne 19.3.2012 — ZZ v. tilintarkastustuomioistuin
   (Asia F-39/12)
   2012/C 138/89
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.N. Louis ja É. Marchal)

      Vastaaja: Euroopan tilintarkastustuomioistuin

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kumoamisvaatimus, joka koskee tilintarkastustuomioistuimen päätöstä hylätä vaatimus sellaisen lainvastaisen menettelyn tunnustamisesta, josta väitetään aiheutuneen kantajalle aineellista ja aineetonta vahinkoa.

      Vaatimukset

               —

               On kumottava päätös, joka on tehty 7.12.2011 tehdystä valituksesta, joka on tehty päätöksestä hylätä kantajan vaatimus tilintarkastustuomioistuimen sellaisen lainvastaisen menettelyn tunnustamisesta, josta on aiheutunut kantajalle vahinkoa ja joka saa aikaan Euroopan unionin sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun

               —

               tilintarkastustuomioistuin on velvoitettava maksamaan aineettoman vahingon korvaamiseksi 50 000 euron määrä vahingonkorvausta, ja aineellisen vahingon korvaamiseksi yhtäältä sen palkan, jonka kantaja olisi keskimääräisen urakehityksen perusteella saanut, ja hänen nykyisen palkkaluokkansa välinen erotus, ja toisaalta sen palkan, jonka kantaja olisi saanut, jos hän olisi jatkanut uraansa lakisääteiseen eläkeikään asti, ja hänen nykyisen eläkkeensä määrän välinen erotus

               —

               tilintarkastustuomioistuin on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-527/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 14.4.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Espanja) – Lourdes Cachaldora Fernández v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) ja Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS) (Ennakkoratkaisupyyntö — Mies- ja naispuoliset työntekijät — Tasa-arvoinen kohtelu sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä — Direktiivi 79/7/ETY — 4 artikla — Direktiivi 97/81/EY — UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemä osa-aikatyötä koskeva puitesopimus — Etuuksien laskeminen — Järjestelmä puuttuvien vakuutusmaksujen kattamiseksi — Osa-aikatyöntekijät ja kokoaikaiset työntekijät)

text:
               15.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 198/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 14.4.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Espanja) – Lourdes Cachaldora Fernández v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) ja Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Asia C-527/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Mies- ja naispuoliset työntekijät - Tasa-arvoinen kohtelu sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä - Direktiivi 79/7/ETY - 4 artikla - Direktiivi 97/81/EY - UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemä osa-aikatyötä koskeva puitesopimus - Etuuksien laskeminen - Järjestelmä puuttuvien vakuutusmaksujen kattamiseksi - Osa-aikatyöntekijät ja kokoaikaiset työntekijät))
   (2015/C 198/07)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Lourdes Cachaldora Fernández

      Vastapuolet: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) ja Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Tuomiolauselma

               1)

               Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä 19.12.1978 annetun neuvoston direktiivin 79/7/ETY 4 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan maksuperusteisen työkyvyttömyyseläkkeen laskemisessa käytettävään viiteajanjaksoon sisältyvät osa-aikatyön jälkeiset ajanjaksot, joilta ei ole maksettu vakuutusmaksuja, katetaan voimassa olevilla vähimmäismaksuperusteilla alennettuina tällaiseen työhön sovellettavalla osa-aikakertoimella, kun taas tällaista vähennystä ei tehdä, jos kyseiset ajanjaksot sijoittuvat kokoaikatyön jälkeen.

               2)

               Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE), julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) ja Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY) tekemästä osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta 15.12.1997 annetun neuvoston direktiivin 97/81/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 7.4.1998 annetulla neuvoston direktiivillä 98/23/EY, liitteenä olevaa 6.6.1997 tehtyä, osa-aikatyötä koskevaa puitesopimusta on tulkittava siten, ettei sen soveltamisalaan kuulu jäsenvaltion säännöstö, jonka mukaan maksuperusteisen työkyvyttömyyseläkkeen laskemisessa käytettävään viiteajanjaksoon sisältyvät osa-aikatyön jälkeiset ajanjaksot, joilta ei ole maksettu vakuutusmaksuja, katetaan voimassa olevilla vähimmäismaksuperusteilla alennettuina tällaiseen työhön sovellettavalla osa-aikakertoimella, kun taas tällaista vähennystä ei tehdä, jos kyseiset ajanjaksot sijoittuvat kokoaikatyön jälkeen.

      (1)  EUVL C 9, 11.1.2014.


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 12 päivänä kesäkuuta 1997, asiassa T-237/95, Fernando Carbajo Ferrero vastaan Euroopan parlamentti (Henkilöstö - Sisäinen kilpailu - Nimitys jaostopäällikön virkaan)

text:
N:o C 228/14        L _FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       26.7.97
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                            velvoitteitaan, koska se ei ole ilmoittanut viipymättä
                                                                        komissiolle näistä toimenpiteistä,
— toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut
     EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannen              — velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeuden
     kohdan ja vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin             käyntikulut.
     olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta
     12 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direk
    tiivin 91 /676/ETY (') 3 artiklan 2 kohdan sekä 4 ja           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     12 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
     antanut säädetyssä määräajassa tämän direktiivin nou         Perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannen kohdan
     dattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnolli     pakottavan luonteen vuoksi jäsenvaltioiden, joille direk
     sia määräyksiä ja erityisesti koska se ei ole määritellyt     tiivi on osoitettu, on toteutettava direktiivin noudattami
    pilaantumisalttiita vyöhykkeitä 3 artiklan 2 kohdassa          sen edellyttämät toimenpiteet ennen tätä varten säädetyn
    tarkoitetulla tavalla eikä laatinut hyvän maatalouskäy        määräajan päättymistä . Mainittu määräaika päättyi jo
    tännön ohjeita 4 artiklassa tarkoitetulla tavalla,              19.12.1993 , eikä Portugali ollut toteuttanut tarvittavia toi
                                                                   menpiteitä .
— toteaa toissijaisesti, että Portugalin tasavalta ei ole
    toteuttanut näiden määräysten ja säännösten mukaisia           (M EYVL N:o L 375 , 31.12.1991 , s . 1 .
                                        ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
     YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                 YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
             TUOMIOISTUIMEN TUOMIO ,                                             TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
                 12 päivänä kesäkuuta 1997,                                          12 päivänä kesäkuuta 1997,
asiassa T-237/95 , Fernando Carbajo Ferrero vastaan                asiassa T-104/96, Ludwig Krämer vastaan Euroopan
                  Euroopan parlamentti (')                                              yhteisöjen komissio H
(Henkilöstö — Sisäinen kilpailu — Nimitys jaostopäälli            (Henkilöstö — Virkatason vahvistaminen — Ilmeinen arvi
                          kön virkaan)                             ointivirhe — Oikeudellinen virhe — Harkintavallan vää
                         ( 97/C 228/29                                      rinkäyttö — Henkilöstösääntöjen 7 artikla)
                                                                                ( 97/C 228/30 )
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Asiassa T-237/97, Euroopan parlamentin virkamies Fer
nando Carbajo Ferrero, kotipaikka Madrid, edustajanaan
asianajajat Georges Vandersanden ja Laure Levi, Bryssel,           Asiassa T-104/96, Euroopan yhteisöjen komission virka
prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire Myson SARL,                mies Ludwig Krämer, kotipaikka Tervuren ( Belgia ), edus
30 rue Cessande, vastaan Euroopan parlamentti ( asiamie           tajanaan asianajaja Georges Vandersanden, Bryssel, pro
het: Norbert Lorenz ja Alex Bonn ), jossa kantaja vaatii           sessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Myson SARL,
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan yh              30 rue de Cessange, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
täältä Euroopan parlamentin päätöksen, jolla X nimitettiin         ( asiamiehinään Julian Currall ja Denis Waelbroeck ), jossa
Euroopan parlamentin Madridin toimiston jaostopäälli              kantaja vaatii yksikön XI B.3 päällikön, joka on sijoitettu
köksi sisäisen kilpailun nro A/88 seurauksena, ja toisaalta        palkkaluokkaan A5/A4, avointa virkaa koskevan ilmoituk
Euroopan parlamentin päätöksen olla nimittämättä kanta            sen ( COM/1 11 /95 ) kumoamista, ensimmäisen oikeusas
jaa tähän virkaan, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen             teen tuomioistuin ( neljäs jaosto ), toimien kokoonpanossa :
tuomioistuin ( ensimmäinen jaosto ), toimien kokoonpa             jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit P. Lindh
nossa jaoston puheenjohtaja A. Saggio ja tuomarit V. Tiili         ja J. D. Cooke, kirjaaja : hallintovirkamies A. Mair, on
ja R. M. Moura Ramos; kirjaaja : hallintovirkamies J.              antanut 12.6.1997 tuomion, jonka tuomiolauselma on
Palacio Gonzalez, on 12.6.1997 antanut tuomion, jonka              seuraava :
tuomiolauselma on seuraava :
                                                                   1 ) Kanne hylätään.
1 ) Kanne hylätään.
2 ) Kukin asianosainen velvoitetaan vastaamaan omista
                                                                   2 ) Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäynti
                                                                        kuluistaan.
    oikeudenkäyntikuluistaan.
(M EYVL N:o C 46, 17.2.1996 .                                      (M EYVL N:o C 247, 24.8.1996 .


title: Asia T-72/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2012 — Sogepi Consulting y Publicidad v. SMHV (ESPETEC) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin ESPETEC rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuvailevuus — Kuvailevuuden puuttuminen — Käytön perusteella syntyneen erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta ja 3 kohta)

text:
               20.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/8

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2012 — Sogepi Consulting y Publicidad v. SMHV (ESPETEC)
   (Asia T-72/11) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin ESPETEC rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdottomat hylkäysperusteet - Kuvailevuus - Kuvailevuuden puuttuminen - Käytön perusteella syntyneen erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta ja 3 kohta)
   2012/C 319/13
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Sogepi Consulting y Publicidad, SL (Vic, Espanja) (edustajat: aluksi asianajajat J. de Oliveira Vaz Miranda Sousa, T. Barceló Rebaque ja N. Esteve Manasanch, sitten asianajajat J. de Oliveira Vaz Miranda Sousa ja N. Esteve Manasanch)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kumoamiskanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 12.11.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 312/2010-2), joka koskee hakemusta sanamerkin ESPETEC rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Sogepi Consulting y Publicidad, SL velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 113, 9.4.2011.


title: Asia T-357/16: Kanne 5.7.2016 – Puch Powertrain v. komissio

text:
               16.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 296/41

         Kanne 5.7.2016 – Puch Powertrain v. komissio
   (Asia T-357/16)
   (2016/C 296/52)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Puch Powertrain (Sint-Truiden, Belgia) (edustajat: asianajajat H. Viaene, B. Hoorelbeke, D. Gillet ja F. Verhaegen)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan kumoamiskanteen tutkittavaksi

               —

               kumoamaan Euroopan komission 11.1.2016 antaman päätöksen SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), joka koskee Belgian toteuttamaa valtiontukea, joka liittyy ylivoittojen verovapautuksiin, sellaisena kuin kyseinen päätös on 4.5.2016 julkaistu Euroopan komission world wide web -sivuilla

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste: Asetuksen N:o 2015/1589 (1) 1 artiklan d alakohdan, SEUT 107 artiklan 1 kohdan ja SEUT 296 artiklan rikkominen sillä perusteella, että komissio on luokitellut kyseiset toimenpiteet virheellisesti valtiontueksi.

                           —

                           Komissio rikkoo asetuksen N:o 2015/1589 1 artiklan d alakohtaa ja SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, koska se luokittelee kyseiset toimenpiteet virheellisesti valtiontueksi. Väitettyä tukea ei voida myöntää yksinomaan vuoden 1992 tuloverolain 185 §:n 2 momentin b kohdan nojalla, vaan se edellyttää kyseisen säännöksen soveltamiseen liittyviä täytäntöönpanotoimenpiteitä.

                           —

                           Komissio rikkoo SEUT 296 artiklaa, koska sen perustelut ovat ristiriitaiset. Ristiriita perustuu siihen, ettei komissio lausu siitä, miksi se ottaa valikoivuutta koskevan kriteerin tarkastelussa lähtökohdaksi sen, ettei verohelpotus perustu suoraan vuoden 1992 tuloverolain 185 §:n 2 momentin b kohtaan, kun se taas tutkiessaan sitä, onko kyse valtiontukea merkitsevästä säännöksestä, olettaa, ettei kyseinen säännös edellytä minkäänlaisia täytäntöönpanotoimenpiteitä.

               2)

               Toinen kanneperuste: SEUT 107 artiklan 1 kohdan rikkominen ja SEUT 296 artiklan mukaisen perusteluvelvollisuuden laiminlyönti sillä perusteella, että komissio on epäasianmukaisesti katsonut, että kyse on edusta.

                           —

                           Komissio ei tutkinut, merkitsikö väitetty tukitoimenpide SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tosiasiallista etua sen kohteena olevan yrityksen kannalta. Tämän seikan olemassaolo on kuitenkin valtiontuen olennainen edellytys, joten komission on tutkittava se ennen kuin se voi vahvistaa, että kyse on valtiontuesta, koska muussa tapauksessa se laiminlyö SEUT 296 artiklan mukaisen perusteluvelvollisuutensa.

               3)

               Kolmas kanneperuste: SEUT 107 artiklan 1 kohdan rikkominen ja SEUT 296 artiklan mukaisen perusteluvelvollisuuden laiminlyönti, koska komissio ei ole riittävästi arvioinut kyseisen toimenpiteen valikoivaa luonnetta

                           —

                           Vuoden 1992 tuloverolain 185 §:n 2 momentin b kohta ja siihen perustuva ylivoittojen vapauttaminen verosta olivat kaikkien sellaisten yritysten hyödynnettävissä, jotka olivat vastaavassa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa ja jotka harjoittivat vastaavaa taloudellista toimintaa, jota kyseinen toimenpide koskee. Kyseistä toimenpidettä ei siten ole rajattu tiettyihin yrityksiin, joilla olisi tietyt nimenomaiset ominaispiirteet, eikä se näin ollen ole SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla valikoiva.

                           —

                           Kantaja väittää toissijaisesti, että komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen katsoessaan, ettei ylivoittojen vapauttaminen verosta ollut osa viitesäännöstöä. Synergioihin ja mittakaavaetuihin perustuvien ylivoittojen vapauttaminen verosta sovellettaessa arms length -periaatetta on toimenpiteen olennainen osa, eikä näin ollen voida katsoa, että kyse olisi poikkeamisesta viitesäännöstöstä ja siten valikoivuudesta.

                           —

                           Kantaja väittää vieläkin toissijaisemmin, ettei komissio kykene osoittamaan, että Belgian verotuskomitea olisi soveltanut arms length -periaatetta virheellisesti vuoden 1992 tuloverolain 185 §:n 2 momentin b kohdan osalta. Komission argumentit eivät ole johdonmukaisia. Tältä osin on otettu huomioon tärkeitä näkökulmia, jotka kuitenkin ovat keskenään ristiriidassa tai jotka eivät johda vaadittuun johdonmukaisuuteen.

               4)

               Neljäs kanneperuste: Oikeusvarmuuden periaatteen loukkaaminen sillä perusteella, että määrätään takaisinperintää koskevasta vaatimuksesta

                           —

                           Komission vakiintuneessa päätöskäytännön, jossa ei kyseenalaisteta arms length -periaatteen soveltamista, mukaisesti oikeusvarmuuden periaatteen kanssa on ristiriidassa, että väitetty valtiontuki määrätään nyt käsiteltävässä asiassa takaisin perittäväksi. Tähänastisen päätöskäytännön ja oikeuskäytännön perusteella ei kuitenkaan ole ollut ennakkoon nähtävissä, että vuoden 1992 tuloverolain 185 §:n 2 momentin b kohta olisi ristiriidassa SEUT 107 artiklan kanssa.

      (1)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).


title: Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys 15 päivänä marraskuuta 2001 asiassa T-151/01 R, Der Grüne Punkt – Duales System Deutschland AG vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Välitoimimenettely – Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö – EY 82 artikla – Tavaramerkkioikeus – Fumus boni juris – Kiireellisyys – Intressivertailu)

text:
16.3.2002              FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 68/11
                                             ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN                                markkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit)
                  PRESIDENTIN MÄÄRÄYS                                (SMHV) vastaan. Kantajan edustajina ovat H. Wissel ja C. Oster-
                                                                        rieth, asianajotoimisto Clifford Change Pünder, Düsseldorf
                 15 päivänä marraskuuta 2001                            (Saksa).
asiassa T-151/01 R, Der Grüne Punkt – Duales System                     Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
 Deutschland AG vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
                                                                        –     kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-
(Välitoimimenettely – Määräävän markkina-aseman väärin-                       merkit ja mallit) (SMHV) kolmannen valituslautakunnan
käyttö – EY 82 artikla – Tavaramerkkioikeus – Fumus boni                      12.9.2001 valitusmenettelyssä tekemän päätöksen
             juris – Kiireellisyys – Intressivertailu)                        R 738/2000-3
                          (2002/C 68/20)                                –     velvoittaa viraston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                    (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Asiassa T-151/00 R, Der Grüne Punkt – Duales System
Deutschland AG, kotipaikka Köln (Saksa), edustajinaan asian-
ajajat W. Deselaers, B. Meyring, E. Wagner ja C. Weidemann,             Yhteisön     tavaramerkin       LHS Ltd.
prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen               hakija:
komissio (asiamiehenään S. Rating), jota tukevat Vfw AG,
kotipaikka Köln, edustajanaan asianajaja H. F. Wissel, proses-          Kyseessä oleva yhteisön         luokan 1, 3 ja 5 tavaroille sekä
siosoite Luxemburgissa, Landbell AG, kotipaikka Mayence                 Sanamerkki ”Kleencare”          luokan 42 palveluille.
(Saksa), edustajanaan asianajaja A. Rinne, prosessiosoite               tavaramerkki:
Luxemburgissa ja BellandVision GmbH, kotipaikka Pegnitz
(Saksa), edustajanaan asianajaja A. Rinne, prosessiosoite               Tavaramerkin- tai mer-          Henkel KGaA
Luxemburgissa, jossa kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeus-           kinhaltija, jonka oikeu-
asteen tuomioistuin lykkää EY:n perustamissopimuksen 82 ar-             teen väitemenettelyssä
tiklan soveltamisesta 20 päivänä huhtikuuta 2001 tehdyn                 vedotaan:
komission päätöksen 2001/463/EY (Asia COMP D3/34493
DSD) (EYVL L 166, s. 1) 3 artiklan täytäntöönpanoa sekä                 Tavaramerkki tai merk-          Saksassa rekisteröity sanamerkki
saman päätöksen 4, 5, 6 ja 7 artiklan täytäntöönpanoa, siltä            ki, johon väitemenette-         ”Carclin” luokan 1 ja 2 tavaroille.
osin kuin niissä viitataan kyseiseen 3 artiklaan, ensimmäisen           lyssä vedotaan:
oikeusasteen tuomioistuimen presidentti on 15.11.2001 anta-             Väiteosaston päätös:            Henkel KGaA:n tekemän väitteen
nut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:                                                           hylkääminen.
1)    Välitoimihakemus hylätään.                                        Valituslautakunnan pää-         Henkel KGaA:n tekemän valituk-
                                                                        tös:                            sen hylkääminen.
2)    Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
                                                                        Kanneperusteet:                 Asetuksen N:o 40/94 (1) 57 artik-
                                                                                lan ja sitä seuraavien artikloiden
                                                                                virheellinen soveltaminen sen
                                                                                suhteen, että valituslautakunta voi
                                                                                ottaa uudelleen tutkittavaksi väi-
Henkel KGaA:n 10.12.2001 sisämarkkinoiden harmoni-                                                      teosaston päätökset. Asetuksen
sointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) vastaan                                                  N:o 40/94 76 artiklan 1 kohdan
                         nostama kanne                                                                  f alakohdan virheellinen sovelta-
                                                                                minen, koska valituslautakunta oli
                         (Asia T-308/01)                                                                evännyt hakijaan kytköksissä ole-
                                                                                van henkilön tekemän vakuutuk-
                          (2002/C 68/21)                                                                sen.
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                      (1) Yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annettu
                                                                            neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 11, s. 1).
Henkel KGaA on nostanut 10.12.2001 Euroopan yhteisöjen
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisä-


title: Asia C-303/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 3.5.2007 (Arbitragehofin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Advocaten voor de Wereld VZW v. Leden van de Ministerraad (Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa — EU 6 artiklan 2 kohta ja EU 34 artiklan 2 kohdan b alakohta — Puitepäätös 2002/584/YOS — Eurooppalainen pidätysmääräys ja jäsenvaltioiden väliset luovuttamismenettelyt — Kansallisten lainsäädäntöjen lähentäminen — Kaksoisrangaistavuuden tutkinnan poistaminen — Pätevyys)

text:
               23.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 140/3

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 3.5.2007 (Arbitragehofin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Advocaten voor de Wereld VZW v. Leden van de Ministerraad
   (Asia C-303/05) (1)

   (Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - EU 6 artiklan 2 kohta ja EU 34 artiklan 2 kohdan b alakohta - Puitepäätös 2002/584/YOS - Eurooppalainen pidätysmääräys ja jäsenvaltioiden väliset luovuttamismenettelyt - Kansallisten lainsäädäntöjen lähentäminen - Kaksoisrangaistavuuden tutkinnan poistaminen - Pätevyys)
   (2007/C 140/05)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Arbitragehof
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Advocaten voor de Wereld VZW

      Vastaaja: Leden van de Ministerraad
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Arbitragehof — Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehty neuvoston puitepäätös 2002/584/YOS (EYVL L 190, s. 1) — Yhteensopivuus EU 34 artiklan 2 kohdan b alakohdan kanssa — Kaksoisrangaistavuuden vaatimuksen poistaminen kyseisen päätöksen 2 artiklan 2 kohdassa lueteltujen rangaistavien tekojen osalta — Yhteensopivuus EU 6 artiklan 2 kohdan kanssa
   Tuomiolauselma
   Esitettyjen kysymysten tutkinnassa ei ole tullut esille sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS pätevyyteen.

      (1)  EUVL C 271, 29.10.2005.