title: Asia T-19/19: Kanne 11.1.2019 – Fastweb v. komissio

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/61

      Kanne 11.1.2019 – Fastweb v. komissio
      (Asia T-19/19)
      (2019/C 82/74)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: Fastweb SpA (Milano, Italia) (edustaja: asianajajat M. Merola, L. Armati. A. Guarino ja E. Cerchi)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan 31.8.2018 annetun komission päätöksen, jolla se yrityskeskittymien valvonnasta 20.1.2004 annetun neuvoston asetuksen N:o 139/2004 (jäljempänä sulautuma-asetus) 6 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuin tavoin hyväksyi yrityskeskittymän asiassa M.9041- HUTCHISON/WIND TRE;

                  —

                  velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhdeksään kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu sulautuma-asetuksen 2 ja 8 artiklan rikkomiseen: komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen ja tutkinut asian riittämättömästi, kun se on pitänyt uuden Mobile Network Operatorin (MNO) [markkinoille]tuloa riittävänä ratkaisemaan yrityskeskittymästä aiheutuvat horisontaaliset vaikutukset, tutkimatta ollenkaan H3G:n menestyksen taustalla olleita seikkoja.

                              —

                              Tässä suhteessa väitetään, että komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen ja että tutkinta on ollut riittämätöntä, kun komissio on pitänyt uuden MNO:n [markkinoille]tuloa riittävänä ratkaisemaan yrityskeskittymästä aiheutuvat horisontaaliset vaikutukset, ottamatta ollenkaan huomioon H3G:n markkinoilletulon onnistumisen taustalla olleita tekijöitä. Jo asiassa M.7758 komissio ei ollut huolehtinut varsinkaan sen tarkistamisesta, oliko uusi MNO toimintakykyinen (sekä vähittäismyynti- että wholesale-markkinoilla) ja olivatko sen taloudelliset edellytykset ja kannusteet kokonaisuutena tarkastellen vähintäänkin samoja kuin H3G:n, joka ensimmäisinä vuosina toimi jatkuvasti laajentuvilla markkinoilla. Komission olisi lisäksi pitänyt ottaa huomioon H3G:n soveltaman terminointitariffin epäsymmetrisyydestä kilpailudynamiikalle aiheutuva vaikutus, tämän saadessa huomattavan edun muihin MNO:ihin verrattuna.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu sulautuma-asetuksen 2 ja 8 artiklan rikkomiseen ja MNO-paketin arvioinnissa tapahtuneeseen ilmeiseen virheeseen.

                              —

                              Tältä osin väitetään, että sitoumuspakettia arvioitaessa on tapahtunut ilmeinen virhe. Erityisesti sen vertaaminen jo pelkästään H3G:lle ennen sulautumista myönnettyihin taajuuksiin herättää vakavia epäilyjä myönnettäviksi suunniteltujen taajuuksien riittävyydestä. Komissio on lisäksi luottanut tuleviin ja epävarmoihin tapahtumiin, kuten siihen, että uusi MNO osallistuu tuleviin tarjouskilpailuihin, mutta se ei ole ottanut huomioon niitä korkeita kustannuksia, jotka liittyvät lähiaikoina tapahtuvaan siirrettävien taajuuksien uudistamiseen ja refarmingiin. Komission siirrettäväksi hyväksymien paikkojen määrä oli riittämätön ja se luotti Tower Companies’ien kanssa tehtäviin epävarmoihin sopimuksiin. Lopuksi ilmoittautuneiden osapuolten kanssa siirtymäajaksi tehty sopimus, jolla on kapasiteettiin perustuva rakenne, vähentää suuresti investointikannustetta.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, joka perustuu sulautuma-asetuksen 2 ja 8 artiklan rikkomiseen ja ilmeiseen arviointivirheeseen sekä riittämättömään tutkintaan, koska komissio perusti yrityskeskittymää ja sitoumuksia koskevan analyysin virheelliseen olettamaan, jonka mukaan hinta oli ainoa merkityksellinen kilpailutekijä, laadun ja konvergenssin sivuuttaen.

                              —

                              Kantaja painottaa, että valmistelu oli riittämätöntä, koska komissio perusti yrityskeskittymää ja sitoumuksia koskevan analyysin sellaiseen virheelliseen olettamaan, jonka mukaan hinta oli ainoa merkityksellinen kilpailutekijä relevanteilla markkinoilla. Komissio sivuutti sen, että laatu ja verkon kattavuus ovat yhtä merkityksellisiä, eikä sen olisi pitänyt rajoittua analysoimaan staattisesti sellaisten käyttäjien mieltymyksiä, joiden otos oli erittäin puutteellinen ja jotka kuuluivat vähiten kuluttavien ryhmään. Lisäksi se oli sivuuttanut konvergenssin tulevan merkityksen, mikä on ratkaisevan tärkeä uudelle toimijalle, joka tarvitsee ylimääräisen kammen suhteessa vakiintuneeseen toimijaan (kuten H3G). Sellaisen ostajan valitsemisella, joka kykenee vastaamaan konvergenssivaatimukseen, olisi varmistettu tehokkaammat ja pysyvämmät sitoumukset pidemmäksi aikaa.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, joka perustuu sulautuma-asetuksen 2 ja 8 artiklan rikkomiseen ja riittämättömään tutkintaan, koska komissio ei ottanut huomioon, että yrityskeskittymällä oli kilpailua rajoittava tarkoitus.

                              —

                              Tältä osin väitetään, että vaikka komissio yhtäältä myönsi, että osapuolet pyrkivät yrityskeskittymällä nk. market repairiin, se toisaalta ei millään tavoin anlysoinut sitä kilpailunvastaista yhteensovittamistoimintaa, johon osapuolet pyrkivät yrityskeskittymällä. Uudessa päätöksessä on siis tällainen vakava tutkintavirhe.

                  5)

                  Viides kanneperuste, joka perustuu sulautuma-asetuksen 2 ja 8 artiklan rikkomiseen ja siihen, että komissio teki ilmeisen virheen arvioidessaan, voitiinko kyseisillä sitoumuksilla ratkaista vähittäismarkkinoilla yhteensovittamisen vaikutuksista aiheutuva ongelma, ja siihen, ettei komissio myöskään aineellisesti tutkinut kansallisen roaming/MOCN-sopimuksen yhteensoveltuvuutta SEUT 101 artiklan kanssa.

                              —

                              Kantaja moittii komissiota siitä, että tämä teki ilmeisen virheen arvioidessaan, voitiinko kyseisillä sitoumuksilla ratkaista vähittäismarkkinoilla yhteensovittamisen vaikutuksista aiheutuva ongelma. Jotta uusi toimija voisi toimia todella agressiivisesti ja ”rikkoa” yhteistoiminnasta aiheutuvan tasapainon, se pitäisi voida toimia muista MNO:ista riippumatta. Voimavarojen (roamingpuhelut ja kansalliset MOCN:t) käytettäväksi asettamiseksi edeltä käsin valittu järjestelmä synnyttää kiinteän riippuvuussuhteen uuden MNO:n ja joint venture -yrityksen välille pitkäksi aikaa, kuten Italiassa viime aikoina toimitetut, taajuuksia koskevat tarjouskilpailut ja, yleisemmin ottaen, kaikkien MNO:ien kaupalliset politiikat osoittavat. Päätöksessä ei myöskään ole tutkittu, ovatko kansalliset roaming/MOCN-sopimukset yhteensoveltuvia SEUT 101 artiklan kanssa.

                  6)

                  Kuudes kanneperuste, joka perustuu sulautuma-asetuksen 2 ja 8 artiklan rikkomiseen ja siihen, että komissio teki ilmeisen virheen arvioidessaan, voitiinko kyseisillä sitoumuksilla ratkaista ne kilpailuongelmat, jotka aiheutuvat tukkumarkkinoille pääsylle ja puhelujen keräämiselle mobiiliverkkoihin.

                              —

                              Kantaja väittää tässä suhteessa komission tehneen virheen, kun se tosiseikkoja vastaamatonta kehitysennustetta rekonstruoidessaan katsoi, että Iliadilla olisi kannuste tarjota tällaisia palveluja tämän suuntaisten toimien puuttumisesta ja kyseisen toimijan Ranskassa saamasta kokemuksesta huolimatta. Päinvastoin, sitoumukset kannustivat uutta MNO:ta toimimaan aggressiivisesti ja ottamaan itse ja yksin vastaan Market Virtual Network Operatorin asiakaskunnan.

                  7)

                  Seitsemäs kanneperuste, joka perustuu sulautuma-asetuksen 2 ja 8 artiklan rikkomiseen, ilmeiseen arviointivirheeseen ja hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen.

                              —

                              Tässä suhteessa vedotaan sulautuma-asetuksen 2 ja 8 artiklan rikkomiseen (ilmeinen arviointivirhe) ja hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen (riittämätön tutkinta), koska komissio oli hyväksynyt Iliadin sopivaksi ostajaksi ottamatta huomioon niitä riskejä, joita sitoumusten tehokkuudelle aiheutui tämänkaltaisen toimijan markkinoille tulosta, ja koska se ei ollut määrännyt, että sitoumuksilla oli oltava asianmukaiset vakuudet erityisesti verkkojen laadun/kattavuuden osalta.

                  8)

                  Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisen arviointivirheen ja jonka mukaan tutkinta oli ollut riittämätöntä, koska komissio ei ollut mitenkään arvioinut uuden yrityskeskittymän tarkoitusta.

                              —

                              Tältä osin väitetään, että komissio oli itsekin jo eräässä vuonna 2016 tehdyssä päätöksessä todennut, että keskittymätoimenpiteen tarkoituksena oli ”market repair”, mutta se ei kuitenkaan ollut analysoinut sen seurauksia. Komissio ei uudessa päätöksessä taaskaan ottanut huomioon tätä perustavanlaatuista seikkaa eikä mitenkään arvioinut uuden toimenpiteen tarkoituksia, myöskään alkuperäisen toimenpiteen tarkoituksen toteutumisen kannalta katsoen. Lisäksi komissio, oman käytäntönsä ja oikeuskäytännön vastaisesti, ei arvioinut niitä suoria vaikutuksia, joita markkinoille aiheutuisi VEON:illa olleen yhteispäätösvallan häviämisestä seuraavista kilpailupaineista.

                  9)

                  Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisen arviointivirheen, koska se ei pitänyt tarpeellisena sitoumusten sopeuttamista muuttuneisiin markkinaolosuhteisiin.

                              —

                              Tässä suhteessa väitetään, että komissio oli käytännössä katsonut, ettei relevanteilla markkinoilla ollut tapahtunut merkittävää kehitystä siihen vuoden 2016 ajankohtaan nähden, jona se antoi päätöksen asiassa M.7758, tätä toteamusta mitenkään perustelematta.


title: Asia T-20/19: Kanne 11.1.2019 – Pablosky v. EUIPO – docPrice (mediFLEX easystep)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/64

      Kanne 11.1.2019 – Pablosky v. EUIPO – docPrice (mediFLEX easystep)
      (Asia T-20/19)
      (2019/C 82/75)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Pablosky, SL (Madrid, Espanja) (edustaja: asianajaja A. Tarí Lázaro)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: docPrice GmbH (Koblenz, Saksa)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus EU-sanamerkiksi mediFLEX easystep – Rekisteröintihakemus nro 15 730 872

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 8.11.2018 asiassa R 77/2018-4 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  hylkää EU-tavaramerkkihakemuksen nro 15 730 872 kaikkien luokkiin 10 ja 25 kuuluvien tavaroiden osalta

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

      Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia T-21/19: Kanne 11.1.2019 – Pablosky v. EUIPO – docPrice (mediFLEX easystep)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/64

      Kanne 11.1.2019 – Pablosky v. EUIPO – docPrice (mediFLEX easystep)
      (Asia T-21/19)
      (2019/C 82/76)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Pablosky, SL (Madrid, Espanja) (edustaja: asianajaja A. Tarí Lázaro)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: docPrice GmbH (Koblenz, Saksa)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin mediFLEX easystep rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 15 730 898

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 8.11.2018 asiassa R 76/2018-4 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  hylkää EU-tavaramerkin nro 15 730 898 rekisteröinnin kokonaisuudessaan luokkiin 10 ja 25 kuuluvien tavaroiden osalta

                  —

                  määrää oikeudenkäyntikuluista kantajan eduksi.

         Kanneperuste

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-22/19: Kanne 11.1.2019 – Noguer Enríquez ym. v. komissio

text:
                  4.3.2019

                  FI

                  Euroopan unionin virallinen lehti

                  C 82/65

         Kanne 11.1.2019 – Noguer Enríquez ym. v. komissio
         (Asia T-22/19)
         (2019/C 82/77)
         Oikeudenkäyntikieli: espanja

            Asianosaiset

            Kantajat: Roser Noguer Enríquez (Andorra la Vella, Andorra),  TB (*1), Successors D’Higini Cierco García, SA (Andorra la Vella) ja Cierco Martínez 2 2003, SL (Andorra la Vella) (edustajat: asianajajat J. Álvarez González ja S. San Felipe Menéndez)

            Vastaaja: Euroopan komissio

            Vaatimukset

         Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että Euroopan unionin sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun toteamiseksi on nostettu kanne, jossa vaaditaan SEUT 268 artiklan ja SEUT 340 artiklan 2 kohdan mukaisesti korvausta vahingoista, jotka Euroopan komissio on aiheuttanut suorittaessaan tehtäviään, ja antaa asiassa vireille pannun menettelyn päätteeksi tuomion, jossa se toteaa Euroopan unionin olevan vastuussa Euroopan komission huolimattomasta ja välinpitämättömästä menettelystä, sekä hyväksyy kantajien vaatimuksen 50 220 800 euron suuruisesta korvauksesta kannekirjelmän liitteessä olevien asiantuntijalaskelmien mukaisesti, tai toissijaisesti vahvistaa korvauksen tähän tehtävään määräämänsä asiantuntijan tekemän laskelman mukaisesti, lakisääteisine korkoineen ja velvoittaa vastaajan korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

         Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seuraaviin kanneperusteisiin:

                     1)

                     Euroopan unionin ja Andorran ruhtinaskunnan välistä valuuttasopimusta ei ole noudatettu ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja kriisinratkaisukehyksestä sekä neuvoston direktiivin 82/891/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 2001/24/EY, 2002/47/EY, 2004/25/EY, 2005/56/EY, 2007/36/EY, 2011/35/EU, 2012/30/EU ja 2013/36/EU ja asetusten (EU) N:o 1093/2010 ja (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 15.5.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/59/EU (1) on saatettu virheellisesti osaksi kansallista oikeutta, eikä komissio ole puuttunut tähän. Komissio on:

                                 —

                                 laiminlyönyt velvollisuutensa puuttua siihen, että Andorran ruhtinaskunta on saattanut direktiivin 2014/59/EU osaksi kansallista oikeuttaan ”osittain”, ennenaikaisesti, omia etujaan ajaen ja puutteellisesti jättämällä tarkoituksellisesti huolehtimatta osakkaiden ja tallettajien oikeuksien suojasta, mihin unionin oikeussäännöt velvoittavat välttämättömänä vastapainona kyseessä olevan kaltaisten interventiomenettelyjen osalta, minkä lisäksi se on sisällyttänyt kansallisiin säännöksiin muihin osakkaisiin nähden syrjiviä lisäkeinoja

                                 —

                                 laiminlyönyt velvollisuutensa ilmoittaa kriisinratkaisukomitealle ja tilanteen niin vaatiessa Euroopan unionin tuomioistuimelle siitä, että Andorran ruhtinaskunta ei ole toiminut sopimuksen mukaisesti, koska direktiivin 2014/59/EU täytäntöönpano on tapahtunut sääntöjenvastaisesti, mikä on johtanut siihen, että kantajat ovat menettäneet osakkeidensa hallinnan ilman, että tätä olisi voitu millään tavoin perustella yleisen edun turvaamisella, suhteellisuusperiaatteen kaltaisia keskeisiä periaatteita loukaten ja ilman minkäänlaista korvausta tai hyvitystä, jota laillinen menettely olisi edellyttänyt. Kyse on merkittävästä oikeusvaltion johtavien periaatteiden ja perusoikeuksien loukkaamisesta. Komissio ei ole myöskään (vielä tähänkään päivään mennessä) puuttunut noudattamatta jättämiseen, johon Andorran ruhtinaskunta on syyllistynyt.

                     2)

                     Kantajien perusoikeuksia on loukattu eikä heille kuuluvia perustavanlaatuisia takeita ole turvattu, ja nämä on kuitenkin taattu Euroopan unionin perusoikeuskirjassa ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien turvaamiseksi tehdyssä yleissopimuksessa. Kyse on muun muassa seuraavien oikeuksien ja periaatteiden loukkauksista: omaisuudensuoja, oikeus hyvään hallintoon, oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaate.

                                 —

                                 Tämän osalta todetaan, että Euroopan komissio on laiminlyönyt velvoitteensa, minkä johdosta Banca Privada de Andorran (BPA) kriisinratkaisun jälkeen sen osakkaat, kuten kantajat, jotka omistavat 75,52 prosenttia sen osakkeista, ovat menettäneet sijoittamansa pääoman ilman, että tätä olisi millään tavoin hyvitetty tai että he olisivat voineet ilmoittaa vastustavansa päätöstä.

                                 —

                                 Lisäksi se, että valuuttasopimuksen takaava osapuoli on ollut täysin passiivinen, on johtanut siihen, että kantajille ei ole tunnustettu Andorran lainsäädännössä oikeutta saada BPA:n kriisinratkaisussa samoja takuita kuin ne, jotka ne olisivat saaneet tavanomaisessa konkurssi- tai insolvenssimenettelyssä, eli saada aseman, joka on nimenomaisesti ja sitovasti vahvistettu Euroopan unionin lainsäädännössä luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja kriisinratkaisumenettelyjen osalta ja joka Andorran ruhtinaskunnan olisi pitänyt valuuttasopimuksen nojalla saattaa osaksi kansallista oikeuttaan.

                                 —

                                 Lopuksi esitetään, ettei osaksi Andorran kansallista oikeutta ole saatettu myöskään osakkaiden oikeutta siihen, että tilanne, johon rahoituslaitoksen kriisinratkaisu on heidät saattanut, arvioidaan, tai oikeutta mahdollisesti myönnettävään hyvitykseen taikka oikeutta kiistää rahoituslaitoksen kriisinratkaisu ja suojautua laitoksen kriisinratkaisun seurauksia vastaan.

                     3)

                     Euroopan komissio on laiminlyönyt olennaisimman tehtävänsä turvata SEU 17 artiklan mukaisesti unionin oikeuden noudattaminen ja soveltaminen, kun se on antanut kolmansien valtioiden toimia ilmeisellä tavalla sen vastaisesti, mikä on horjuttanut oikeusvarmuutta, unionin toimielinten uskottavuutta ja kansalaisten perusteltua luottamusta näihin toimielimiin.

                     4)

                     Asiassa on kyse Euroopan unionin menettelystä, jolla on ilmeisellä tavalla rikottu unionin niitä oikeussääntöjä, joissa tunnustetaan oikeuksia yksityisille ja/tai joilla heitä suojataan, eikä näissä oikeussäännöissä tunnustetun harkintavallan käytöllä voida perustella menettelyn sekavuutta tai epätäsmällisyyttä. Komission laiminlyönnistä on aiheutunut kantajille konkreettisesti todellinen aineellinen ja peruuttamaton vahinko, ja syy-yhteys vahingon ja komission menettelyn välillä on selvä.

                     5)

                     Toissijaisesti esitetään, että Euroopan komissio on vastuussa huolimattomuudestaan Andorran kanssa tehdyn valuuttasopimuksen neuvotteluissa, koska sopimuksessa ei määrätä puolustautumis- eikä riitauttamiskeinoista sellaisille yksityisille, joihin kohdistuu kielteisiä vaikutuksia.

            (*1)  Henkilötietojen ja/tai tietosuojan suojaamisen puitteissa poistettu tai korvattu tieto.

            (1)  EUVL 2014, L 173, s. 190.


title: Asia T-28/19: Kanne 15.1.2019 – Karlovarské minerální vody v. EUIPO – Aguas de San Martín de Veri (VERITEA)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/67

      Kanne 15.1.2019 – Karlovarské minerální vody v. EUIPO – Aguas de San Martín de Veri (VERITEA)
      (Asia T-28/19)
      (2019/C 82/78)
      Kannekirjelmän kieli: tšekki

         Asianosaiset ja muu osapuoli

         Kantaja: Karlovarské minerální vody a.s. (Karlovy Vary, Tšekki) (edustaja: asianajaja J. Mrázek)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Aguas de San Martín de Veri, SA (Bisaurri, Espanja)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja unionin yleisessä tuomioistuimessa

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus sanamerkin VERITEA rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 15 592 876

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 8.11.2018 asiassa R 499/2018-5 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  hylkää muun osapuolen väitteen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperuste

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia T-30/19: Kanne 15.1.2019 – CRIA ja CCCMC v. komissio

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/67

      Kanne 15.1.2019 – CRIA ja CCCMC v. komissio
      (Asia T-30/19)
      (2019/C 82/79)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: China Rubber Industry Association (CRIA) (Peking, Kiina) ja China Chamber of Commerce of Metals, Minerals & Chemicals Importers & Exporters (CCCMC) (Peking) (edustajat: asianajajat R. Antonini, E. Monard ja B. Maniatis)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tiettyjen linja-autoissa ja kuorma-autoissa käytettävien uusien tai uudelleen pinnoitettujen pneumaattisten kumisten ulkorenkaiden, joiden kuormitustunnus on suurempi kuin 121, tuonnissa käyttöön otettavasta lopullisesta polkumyyntitullista ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta sekä täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2018/163 kumoamisesta 18.10.2018 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2018/1579 kantajia ja niiden jäseniä koskevilta osiltaan, ja

                  —

                  velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisella asetuksella rikotaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/1036 (1) (jäljempänä perusasetus) 3 artiklan 1, 2, 5 ja 8 kohtaa sekä 17 artiklaa, koska sen mukainen vahinkoanalyysi perustuu otantaan sisältyneitä yhtiöitä koskeviin ”painotettuihin” tietoihin. Vaikka painottamista pidettäisiinkin sallittuna, sen tekotavalla rikotaan perusasetuksen 3 artiklan 2, 3 ja 5 kohtaa sekä 9 artiklan 4 kohtaa.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, jossa väitetään, että se seikka, että uudelleen pinnoitetut renkaat sisällytettiin, ei antanut komissiolle mitään loogista syytä jatkaa tutkintaa, ja että se on näin rikkonut perusasetuksen 3 artiklan 1, 2, 5 ja 6 kohtaa sekä 4 artiklan 1 kohtaa. Vahinkoanalyysi ja syy-yhteyttä kuvaava analyysi, joilla sivuutettiin uusien ja uudelleen pinnoitettujen renkaiden välinen segmentointi, eivät perustuneet positiiviseen näyttöön eikä niiden yhteydessä suoritettu tutkina ollut objektiivista, millä rikotaan perusasetuksen 3 artiklan 2, 5 ja 6 kohtaa.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, jossa väitetään, että hintavaikutusten (hinnan alittavuus ja viitehinnan alittavuus) arviointi ja vahingon korvaavan tason määrittäminen ovat perusasetuksen vastaisia, koska niissä ei oteta huomioon sitä, että uuden renkaan kilometrikohtainen kustannus on huomattavasti suurempi kun sitä verrataan uudelleen pinnoitettuun renkaaseen, ja koska komissio on tukeutunut rekonstruoituihin vientihintoihin.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, jossa väitetään, että vahingon korvaavan tason määrityksessä on epäjohdonmukaisuuksia ja siltä puuttuu positiivinen ja/tai objektiivinen perusta, joten sillä rikotaan perusasetuksen 3 artiklan 2 ja 6 kohtaa. Riidanalaisessa asetuksessa ei myöskään ole asianmukaisesti tutkittu muita tunnettuja tekijöitä sen varmistamiseksi, ettei näistä muista tekijöistä aiheutuvaa vahinkoa perusasetuksen 3 artiklan 2 ja 7 kohdan vastaisesti pidettäisi polkuhintaisesta tuonnista johtuvana.

                  5)

                  Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio loukkasi kantajien puolustautumisoikeuksia ja perusasetuksen 6 artiklan 7 kohtaa, 19 artiklan 1 kohtaa, 19 artiklan 2 kohtaa, 19 artiklan 3 kohtaa, 20 artiklan 2 kohtaa ja 20 artiklan 4 kohtaa, koska se ei antanut kantajille tilaisuutta tutustua vahingon ja polkumyynnin määrittämistä koskeviin merkityksellisiin tietoihin.

                  6)

                  Kuudes kanneperuste, jossa väitetään, että välillisten verojen oikaisemisella rikotaan perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan b alakohtaa ja 2 artiklan 7 kohdan a alakohtaa.

         (1)  Polkumyynnillä muista kuin Euroopan unionin jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 8.6.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/1036 (EUVL 2016, L 176, s. 21).


title: Asia T-37/19: Kanne 21.1.2019 – Cimpress Schweiz v. EUIPO – Impress Media (CIMPRESS)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/69

      Kanne 21.1.2019 – Cimpress Schweiz v. EUIPO – Impress Media (CIMPRESS)
      (Asia T-37/19)
      (2019/C 82/80)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Cimpress Schweiz GmbH (Winterthur, Sveitsi) (edustajat: asianajajat C. Eckhartt, P. Böhner ja A. von Mühlendahl)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Impress Media GmbH (Mönchengladbach, Saksa)

         Menettely EUIPO:ssa

         Hakija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-sanamerkki CIMPRESS – EU-tavaramerkki nro 13 147 624

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 30.10.2018 yhdistetyissä asioissa R 1716/2017-2 ja R 1786/2017-2 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  kumoaa kantajan valituksesta vastaajan väiteosaston 13.7.2017 asiassa nro B 2 493 933 tekemän päätöksen ja hylkää Impress Media GmbH:n merkin CIMPRESS nro 13 147 624 rekisteröintiä vastaan tekemän väitteen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n ja Impress Media GmbH:n, mikäli se osallistuu tähän oikeudenkäyntiin, korvaamaan oikeudenkäyntikulut kantajalle valituslautakunnassa aiheutuneet kulut mukaan lukien.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 2 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia T-42/19: Kanne 23.1.2019 – Volkswagen v. EUIPO (CROSS)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/69

      Kanne 23.1.2019 – Volkswagen v. EUIPO (CROSS)
      (Asia T-42/19)
      (2019/C 82/81)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Volkswagen AG (Wolfsburg, Saksa) (edustajat: asianajajat F. Thiering ja L. Steidle)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus sanamerkin CROSS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 16 366 528

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 14.11.2018 asiassa R 2500/2017-1 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin sillä hylättiin kantajan valitus ja hyväksyy rekisteröitäväksi EU-tavaramerkiksi hakemuksen nro 163 66 528 kaikkia kyseessä olleita tavaroita ja palveluita varten

                  —

                  vaihtoehtoisesti kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin sillä hylättiin kantajan valitus ja palauttaa asian EUIPO:n ensimmäiseen valituslautakuntaan

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu.

                  —

                  Yhdenmukaisen kohtelun periaatetta ja perusteluvelvollisuutta on loukattu.


title: Asia C-600/17: Unionin tuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 17.1.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Giudice di pace di Roma – Italia) – Pina Cipollone v. Ministero della Giustizia (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artiklan 2 kohta — Sosiaalipolitiikka — Määräaikainen työ — Rauhantuomarit — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               25.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/7

      Unionin tuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 17.1.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Giudice di pace di Roma – Italia) – Pina Cipollone v. Ministero della Giustizia
      (Asia C-600/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artiklan 2 kohta - Sosiaalipolitiikka - Määräaikainen työ - Rauhantuomarit - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen))
      (2019/C 112/09)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Giudice di pace di Roma

         Asianosaiset

         Kantaja: Pina Cipollone

         Vastaaja: Ministero della Giustizia

         Muu osapuoli: Unione Nazionale Giudici di Pace (Unagipa)

         Määräysosa

      Giudice di pace di Roman (Rooman rauhantuomari, Italia) 25.8.2017 tekemällään päätöksellä esittämän ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat selvästi.

         (1)  EUVL C 437, 18.12.2017.


title: asia T-45/19: Kanne 24.1.2019 — Acron ym. v. komissio

text:
               1.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 122/20

      Kanne 24.1.2019 — Acron ym. v. komissio
      (asia T-45/19)
      (2019/C 122/23)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Acron OAO (Veliki Novgorod, Venäjä), Dorogobuzh OAO (Dorogobuž, Venäjä), Acron Switzerland AG (Baar, Sveitsi) (edustajat: asianajajat T. De Meese, J. Stuyck ja A. Nys)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan komission 12.11.2018 antaman täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2018/1703 (1) ja

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kolmeen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja laiminlöi kansainvälisiä velvoitteitaan, mikä merkitsee perustamissopimuksen rikkomista, eikä perustellut riittävästi toteamustaan siitä, ettei Venäjän federaatio noudattanut Maailman kauppajärjestöön liittyviä velvoitteitaan.
                  Kantajat väittävät, että vastaaja on jättänyt huomioon ottamatta Venäjän federaation liittymisen Maailman kauppajärjestöön tekijänä, jolla on merkitystä kantajien polkumyyntimarginaalin laskentatavan muutoksen kannalta. Niiden mukaan vastaajalla on velvollisuus ottaa huomioon Venäjän federaation antamat sitoumukset kaasun hinnan suhteen tutkiessaan ammoniumnitraatin tuontiin sovellettavia tulleja koskevaa välivaiheen tarkastelua. Koska vastaaja väitti, ettei Venäjän federaatio noudattanut WTO:hon liittymistä koskevaan pöytäkirjaansa, vastaaja toimi Tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen VI artiklan ja Maailman kauppajärjestön polkumyyntisopimuksen II artiklan vastaisesti. Tällöin se laiminlöi kansainvälisiä velvoitteitaan, mikä merkitsee perustamissopimuksen rikkomista.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja teki ilmeisen arviointivirheen eikä esittänyt riittäviä perusteluja, minkä vuoksi kantajien puolustautumisoikeuksia loukattiin, kun se totesi, että olosuhteiden muutos, johon kantajat vetosivat, ei ollut pysyvä.

                              —

                              Kantajat väittävät, että toisen kanneperusteen puitteissa esitetään kaksi erillistä riidanalaisen päätöksen kumoamisperustetta. Molemmat perusteet liittyvät virheelliseen toteamukseen, jonka mukaan olosuhteiden muutos ei ollut pysyvä.

                              —

                              Joka tapauksessa vastaaja laiminlöi SEUT 296 artiklan mukaista perusteluvelvoitettaan, koska se ei perustellut riidanalaista päätöstä selvällä ja yksiselitteisellä tavalla.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, jonka mukaan vastaaja rikkoi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/1036 (2) 19 artiklan 2 kohtaa ja 20 artiklan 2 kohtaa sekä loukkasi kantajien puolustautumisoikeuksia ja aiheutti oikeusvarmuuden puuttumisen, koska se ei esittänyt polkumyyntilaskelmaansa.

                              —

                              Vastaaja ei esittänyt kantajille polkumyyntimarginaalin lopullista laskelmaa, vaikka tämä laskelma toimi perustana toteamuksille, jotka koskevat polkumyynnin jatkumista ja olemassaoloa, olosuhteiden muutoksen pysyvyyttä ja osittaisen välivaiheen tarkastelun päättämistä. Jos vastaaja olisi esittänyt laskelman, kantajat olisivat voineet puolustaa oikeuksiaan tehokkaammin polkumyyntilaskelman ja kaikkien polkumyyntiä koskevien toteamusten suhteen, mukaan lukien väite, joka liittyy alkuperäisessä tutkimuksessa käytettyyn laskentamenetelmään, jolla saattoi olla huomattava vaikutus niiden oikeusasemaan.

                              —

                              Kantajat väittävät, että vastaaja rikkoi asetuksen 2016/1036 19 artiklan 2 kohtaa ja 20 artiklan 2 kohtaa sekä loukkasi kantajien puolustautumisoikeuksia ja oikeusvarmuuden periaatetta, kun se ei esittänyt kantajille asianmukaista tiivistelmää tutkinnan aikana kerätyistä todisteista tai näkökohtia, joiden perusteella vastaaja ehdotti kantajien polkumyyntimarginaalin muuttamista. Kantajat väittävät, että kieltäytymällä esittämästä niille polkumyyntilaskelmaansa vastaaja loukkasi kantajien puolustautumisoikeuksia ja oikeusvarmuuden periaatetta.

         (1)  Venäjältä peräisin olevan ammoniumnitraatin tuontia koskevan osittaisen välivaiheen tarkastelun päättämisestä 12.11.2018 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2018/1703 (EUVL 2018,L 285, s. 97).

         (2)  Polkumyynnillä muista kuin Euroopan unionin jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 8.6.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/1036 (EUVL 2016, L 176, s. 21).


title: asia T-600/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 17.4.2019 — Bandilla ym. v. EIP

text:
               17.6.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 206/96

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 17.4.2019 — Bandilla ym. v. EIP
      (asia T-600/16) (1)

      (2019/C 206/85)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Yhdeksännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 296, 16.8.2016 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-30/16, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: asia C-318/18: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 3.4.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel — Belgia) — Oracle Belgium BVBA v. Belgian valtio

text:
               1.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/28

      Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 3.4.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel — Belgia) — Oracle Belgium BVBA v. Belgian valtio
      (asia C-318/18) (1)

      (2019/C 220/35)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti
      Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 294, 20.8.2018.


title: asia C-776/18: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 29.3.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Erding — Saksa) — U.B. ja T.V. v. Eurowings GmbH

text:
               1.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/29

      Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 29.3.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Erding — Saksa) — U.B. ja T.V. v. Eurowings GmbH
      (asia C-776/18) (1)

      (2019/C 220/36)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 82, 4.3.2019.


title: asia C-7/19: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 28.2.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Köln — Saksa) — GQ v. Germanwings GmbH

text:
               1.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/29

      Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 28.2.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Köln — Saksa) — GQ v. Germanwings GmbH
      (asia C-7/19) (1)

      (2019/C 220/37)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 122, 1.4.2019.


title: asia T-571/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.5.2019 — PT v. EIP (Henkilöstö — EIP:n henkilöstö — Arviointi — Urakehitystä koskeva arviointikertomus — Vuoden 2014 arviointikierros — Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely — Tutkittavaksi ottaminen — Oikeus tulla kuulluksi — Syyttömyysolettaman periaate — Vastuu — Henkinen kärsimys)

text:
               1.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/33

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.5.2019 — PT v. EIP
      (asia T-571/16) (1)

      (Henkilöstö - EIP:n henkilöstö - Arviointi - Urakehitystä koskeva arviointikertomus - Vuoden 2014 arviointikierros - Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely - Tutkittavaksi ottaminen - Oikeus tulla kuulluksi - Syyttömyysolettaman periaate - Vastuu - Henkinen kärsimys)
      (2019/C 220/42)
      Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

         Asianosaiset

         Kantaja: PT (edustaja: asianajaja E. Nordh)

         Vastaaja: Euroopan investointipankki (EIP) (asiamiehet: aluksi G. Nuvoli, E. Raimond, T. Gilliams ja G. Faedo, sitten G. Faedo ja M. Loizou, avustajinaan asianajajat M. Johansson ja B. Wägenbaur sekä barrister J. Currall)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan ja Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 50 a artiklaan perustuva vaatimus saada yhtäältä kumotuiksi EIP:n päätös kantajan arviointikertomuksen lopullisesta vahvistamisesta vuoden 2014 arviointikierrokselta, kantajan urakehitystä koskeva arviointikertomus arviointikierrokselta 2014, EIP:n päätökset vuodelta 2015 jättää kantaja ylentämättä, jättää myöntämättä hänelle henkilökohtaista palkanlisää ja korottaa hänen palkkaansa 1,20 prosenttia, ja toisaalta saada korvaus vahingosta, jota kantaja väittää kärsineensä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  PT:n urakehitystä koskeva arviointikertomus vuoden 2014 arviointikierrokselta kumotaan.

                  2)

                  Euroopan investointipankki (EIP) velvoitetaan maksamaan PT:lle henkisestä kärsimyksestä 2 000 euroa viivästyskorkoineen, jotka lasketaan tämän tuomion julistamispäivästä lähtien Euroopan keskuspankin (EKP) perusrahoitusoperaatioihinsa soveltaman korkokannan mukaan korotettuna 3,5 prosenttiyksiköllä.

                  3)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  4)

                  EIP velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 111, 29.3.2016 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-145/15 ja siirretty unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: asia T-749/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.5.2019 — Stemcor London ja Samac Steel Supplies v. komissio (Polkumyynti — Kiinasta ja Venäjältä peräisin olevien kylmävalssattujen teräslevytuotteiden tuonti — Lopullinen polkumyyntitulli — Tuonnin kirjaaminen — Lopullisen polkumyyntitullin taannehtiva soveltaminen — Täytäntöönpanoasetus (EU) 2016/1329 — Tuojan tietoisuus polkumyynnistä ja vahingosta — Tuonnin uusi huomattava kasvu, joka voi estää sovellettavan lopullisen polkumyyntitullin korjaavan vaikutuksen — Asetuksen (EU) 2016/1036 10 artiklan 4 kohdan c ja d alakohta)

text:
               1.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/34

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.5.2019 — Stemcor London ja Samac Steel Supplies v. komissio
      (asia T-749/16) (1)

      (Polkumyynti - Kiinasta ja Venäjältä peräisin olevien kylmävalssattujen teräslevytuotteiden tuonti - Lopullinen polkumyyntitulli - Tuonnin kirjaaminen - Lopullisen polkumyyntitullin taannehtiva soveltaminen - Täytäntöönpanoasetus (EU) 2016/1329 - Tuojan tietoisuus polkumyynnistä ja vahingosta - Tuonnin uusi huomattava kasvu, joka voi estää sovellettavan lopullisen polkumyyntitullin korjaavan vaikutuksen - Asetuksen (EU) 2016/1036 10 artiklan 4 kohdan c ja d alakohta)
      (2019/C 220/43)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Stemcor London Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Samac Steel Supplies Ltd (Lontoo) (edustajat: asianajajat F. Di Gianni ja C. Van Hemelrijck)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J.-F. Brakeland, N. Kuplewatzky, T. Maxian Rusche ja E. Schmidt)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL (Luxemburg, Luxemburg) (edustajat: asianajajat O. Prost, A. Coelho Dias ja S. Seeuws)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus lopullisen polkumyyntitullin perimisestä tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Venäjän federaatiosta peräisin olevien kylmävalssattujen teräslevytuotteiden kirjatusta tuonnista 29.7.2016 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2016/1329 (EUVL 2016, L 210, s. 27) kumoamiseksi osittain.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Stemcor London Ltd ja Samac Steel Supplies Ltd vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission ja Eurofer, Association Européenne de l’Acier, ASBL:n oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 6, 9.1.2017.


title: asia T-170/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.5.2019 — RW v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Henkilöstösääntöjen 42 c artikla — Asettaminen virkavapaalle yksikön edun vuoksi — Eläkkeelle siirtäminen ilman eri toimenpiteitä — Oikeussuojan tarve — Tutkittavaksi ottaminen — Lain soveltamisala — Sanamuodon mukainen, kontekstuaalinen ja teleologinen tulkinta)

text:
               1.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/35

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.5.2019 — RW v. komissio
      (asia T-170/17) (1)

      (Henkilöstö - Virkamiehet - Henkilöstösääntöjen 42 c artikla - Asettaminen virkavapaalle yksikön edun vuoksi - Eläkkeelle siirtäminen ilman eri toimenpiteitä - Oikeussuojan tarve - Tutkittavaksi ottaminen - Lain soveltamisala - Sanamuodon mukainen, kontekstuaalinen ja teleologinen tulkinta)
      (2019/C 220/44)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: RW (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi G. Berscheid ja A.-C. Simon, sitten G. Berscheid ja B. Mongin)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus kumota komission 2.3.2017 päivätty päätös, jolla kantaja asetetaan virkavapaalle yksikön edun vuoksi Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 42 c artiklan nojalla ja samalla siirretään ilman eri toimenpiteitä eläkkeelle kyseisen artiklan viidennen kohdan nojalla

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kumotaan Euroopan komission 2.3.2017 päivätty päätös, jolla RW asetettiin yksikön edun vuoksi virkavapaalle ja samalla siirrettiin ilman eri toimenpiteitä eläkkeelle.

                  2)

                  Komissio velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan RW:lle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut.

         (1)  EUVL C 161, 22.5.2017.


title: asia T-747/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.4.2019 — UPF v. komissio (Valtiontuet — Vapautusta yhtiöverosta koskeva järjestelmä, jonka Ranska on toteuttanut satamiensa hyväksi — Päätös, jossa tukijärjestelmä todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi — Voimassa oleva tuki — Taloudellisen toiminnan käsite — Perusteluvelvollisuus — Kilpailun vääristyminen ja vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan — Hyvän hallinnon periaate)

text:
               1.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/36

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.4.2019 — UPF v. komissio
      (asia T-747/17) (1)

      (Valtiontuet - Vapautusta yhtiöverosta koskeva järjestelmä, jonka Ranska on toteuttanut satamiensa hyväksi - Päätös, jossa tukijärjestelmä todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi - Voimassa oleva tuki - Taloudellisen toiminnan käsite - Perusteluvelvollisuus - Kilpailun vääristyminen ja vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan - Hyvän hallinnon periaate)
      (2019/C 220/45)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Union des Ports de France — UPF (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat C. Vannini ja E. Moraïtou)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Stromsky ja S. Noë)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus tukiohjelmasta SA.38398 (2016/C, ex 2015/E), jonka Ranska on toteuttanut — Satamien verotus Ranskassa — 27.7.2017 annetun komission päätöksen (EU) 2017/2116 (EUVL 2017, L 332, s. 24) kumoamiseksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Union des Ports de France — UPF velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 32, 29.1.2018.


title: asia T-754/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.4.2019 — Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest) v. komissio (Valtiontuet — Yhteisöveron vapautusta koskeva järjestelmä, jonka Ranska on toteuttanut satamiensa hyväksi — Päätös, jossa tukijärjestelmä todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi — Voimassa oleva tuki — Taloudellisen toiminnan käsite — Yleishyödylliset palvelut — Hyvän hallinnon periaate — Perusteluvelvollisuus — Arviointivirhe)

text:
               1.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/36

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.4.2019 — Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne-Ouest (port de Brest) v. komissio
      (asia T-754/17) (1)

      (Valtiontuet - Yhteisöveron vapautusta koskeva järjestelmä, jonka Ranska on toteuttanut satamiensa hyväksi - Päätös, jossa tukijärjestelmä todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi - Voimassa oleva tuki - Taloudellisen toiminnan käsite - Yleishyödylliset palvelut - Hyvän hallinnon periaate - Perusteluvelvollisuus - Arviointivirhe)
      (2019/C 220/46)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne Ouest (port de Brest) (Brest, Ranska) (edustajat: asianajajat J. Vanden Eynde ja E. Wauters)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Stromsky ja S. Noë)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus tukiohjelmasta SA.38398 (2016/C, ex 2015/E), jonka Ranska on toteuttanut — Satamien verotus Ranskassa (tiedoksiannettu numerolla C(2017) 5176), 27.7.2017 annetun komission päätöksen (EU) 2017/2116 (EUVL 2017, L 332, s. 24) kumoamiseksi

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Chambre de commerce et d’industrie métropolitaine Bretagne Ouest (port de Brest) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 42, 5.2.2018.


title: asia T-55/18: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.5.2019 — Team Beverage v. EUIPO (LIEBLINGSWEIN) (EU-tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin LIEBLINGSWEIN rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuvailevuus — Erottamiskyvyn puuttuminen — Harhaanjohtavuus — Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b, c ja g alakohta)

text:
               1.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/37

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.5.2019 — Team Beverage v. EUIPO (LIEBLINGSWEIN)
      (asia T-55/18) (1)

      (EU-tavaramerkki - Hakemus kuviomerkin LIEBLINGSWEIN rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdottomat hylkäysperusteet - Kuvailevuus - Erottamiskyvyn puuttuminen - Harhaanjohtavuus - Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b, c ja g alakohta)
      (2019/C 220/47)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Team Beverage AG (Wildeshausen, Saksa) (edustajat: asianajajat O. Spieker, A. Schönfleisch ja M. Alber)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: D. Walicka)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 6.11.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 291/2017-1), joka koskee hakemusta kuviomerkin LIEBLINGSWEIN rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Team Beverage AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 104, 19.3.2018.


title: asia T-56/18: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.5.2019 — Team Beverage v. EUIPO (WEIN FÜR PROFIS) (EU-tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin WEIN FÜR PROFIS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuvailevuus — Erottamiskyvyn puuttuminen — Harhaanjohtavuus — Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b, c ja g alakohta)

text:
               1.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/38

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.5.2019 — Team Beverage v. EUIPO (WEIN FÜR PROFIS)
      (asia T-56/18) (1)

      (EU-tavaramerkki - Hakemus kuviomerkin WEIN FÜR PROFIS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdottomat hylkäysperusteet - Kuvailevuus - Erottamiskyvyn puuttuminen - Harhaanjohtavuus - Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b, c ja g alakohta)
      (2019/C 220/48)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Team Beverage AG (Wildeshausen, Saksa) (edustajat: asianajajat O. Spieker, A. Schönfleisch ja M. Alber)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: D. Walicka)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 6.11.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 501/2017-1), joka koskee hakemusta kuviomerkin WEIN FÜR PROFIS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Team Beverage AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 104, 19.3.2018.


title: asia T-57/18: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.5.2019 — Team Beverage v. EUIPO (WEIN FÜR PROFIS) (EU-tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin WEIN FÜR PROFIS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuvailevuus — Erottamiskyvyn puuttuminen — Harhaanjohtavuus — Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b, c ja g alakohta)

text:
               1.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/38

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.5.2019 — Team Beverage v. EUIPO (WEIN FÜR PROFIS)
      (asia T-57/18) (1)

      (EU-tavaramerkki - Hakemus kuviomerkin WEIN FÜR PROFIS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdottomat hylkäysperusteet - Kuvailevuus - Erottamiskyvyn puuttuminen - Harhaanjohtavuus - Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b, c ja g alakohta)
      (2019/C 220/49)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Team Beverage AG (Wildeshausen, Saksa) (edustajat: asianajajat O. Spieker, A. Schönfleisch ja M. Alber)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: D. Walicka)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 6.11.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 502/2017-1), joka koskee hakemusta kuviomerkin WEIN FÜR PROFIS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Team Beverage AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 104, 19.3.2018.


title: asia T-271/19: Kanne 25.4.2019 — Proodeftiki v. komissio

text:
               1.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/39

      Kanne 25.4.2019 — Proodeftiki v. komissio
      (asia T-271/19)
      (2019/C 220/50)
      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

         Asianosaiset

         Kantaja: Proodeftiki ATE (Ateena, Kreikka) (edustaja: asianajaja M. Panagopoulou)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan 19.10.2018 annetun komission päätöksen C(2018) 6717, jonka otsikko on ”State Aid S.A. 50233(2018/N)-Greece State aid for the construction of Lamia-Xiniada section of the E65 Motorway”;

                  —

                  velvoittamaan komission korvaamaan kaikki kantajalle aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahdeksaan kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan Euroopan komissio ei perustellut riidanalaisen päätöksen 3.3.1.1. kohdassa tekemäänsä arviointia, jossa se katsoi, että edellytys, jonka mukaan kyseisen tuen myöntämisellä on myötävaikutettava yleiseen etuun, täyttyi.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan komission esittämät perustelut olivat puutteelliset ja se arvioi asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja ilmeisen virheellisesti katsoessaan riidanalaisen päätöksen 3.3.1.2. kohdassa, että edellytys, jonka mukaan kyseessä oli oltava konsessionhaltijoiden hyväksi luotu kannuste, täyttyi.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komission riidanalaisen päätöksen 3.3.1.3. ja 3.3.1.4. kohdassa esittämissä oikeudellisessa ja asian tosiseikkoja sekä oikeudellisia seikkoja koskevissa arvioinneissa on ilmeinen virhe niiltä osin kuin niissä katsottiin, että välttämättömyys- ja suhteellisuusperiaatteeseen liittyvät edellytykset täyttyivät.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio ei perustellut riidanalaisen päätöksen 3.3.1.3. kohdassa (60–64 kohta) esittämäänsä arviointia.

                  5)

                  Viides kanneperuste, jonka mukaan komission riidanalaisen päätöksen 3.3.1.3. kohdassa (66–69 kohta) esittämät perustelut olivat puutteelliset, ja se arvioi asiaan liittyviä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja ilmeisen virheellisesti.

                  6)

                  Kuudes kanneperuste, jonka mukaan komission riidanalaisen päätöksen 3.3.1.3. kohdassa (70–73 kohta) tekemän arvioinnin perustelut olivat puutteelliset.

                  7)

                  Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan komission esittämät perustelut olivat puutteelliset ja se teki ilmeisen arviointivirheen katsoessaan riidanalaisen päätöksen 3.3.1.2. kohdassa (75–80 kohta) kyseisen tuen suhteellisuuteen liittyvän edellytyksen täyttyvän.

                  8)

                  Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komission esittämät perustelut olivat puutteelliset ja se teki ilmeisen arviointivirheen katsoessaan riidanalaisen päätöksen 3.3.1.5. kohdassa, ettei tuki vaikuttanut jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.


title: asia T-273/19: Kanne 24.4.2019 — Target Ventures Group v. EUIPO — Target Partners (TARGET VENTURES)

text:
               1.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/40

      Kanne 24.4.2019 — Target Ventures Group v. EUIPO — Target Partners (TARGET VENTURES)
      (asia T-273/19)
      (2019/C 220/51)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Target Ventures Group Ltd (Road Town, Brittiläiset Neitsytsaaret) (edustajat: asianajajat T. Dolde ja P. Homann)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Target Partners GmbH (München, Saksa)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus EU-sanamerkiksi TARGET VENTURES — Rekisteröintihakemus nro 13 685 565

         EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 4.2.2019 asiassa R 1684/2017-2 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut mukaan lukien asian käsittelystä EUIPO:n mitättömyysosastossa ja toisessa valituslautakunnassa aiheutuneet kulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.

                  —

                  Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 94 artiklan 1 kohtaa on rikottu.


title: asia T-279/19: Kanne 27.4.2019 — Front Polisario v. neuvosto

text:
               1.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/41

      Kanne 27.4.2019 — Front Polisario v. neuvosto
      (asia T-279/19)
      (2019/C 220/52)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Saguia el Hamran ja Río de Oron vapautuksen kansallinen rintama (Polisario-rintama) (edustaja: asianajaja G. Devers)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  ottamaan kantajan kanteen tutkittavaksi

                  —

                  kumoamaan riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa Euroopan yhteisöjen ja niiden jäsenvaltioiden sekä Marokon kuningaskunnan välistä assosiointia koskevan Euro–Välimeri-sopimuksen pöytäkirjojen N:o 1 ja N:o 4 muuttamisesta Euroopan unionin ja Marokon kuningaskunnan välillä kirjeenvaihtona tehdyn sopimuksen tekemisestä 28.1.2019 annetusta neuvoston päätöksestä (EU) 2019/217 (EUVL 2019, L 34, s. 1) nostetun kanteensa tueksi kymmeneen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, ettei neuvostolla ollut toimivaltaa riidanalaisen päätöksen tekemiseen, koska Euroopan unioni ja Marokon kuningaskunta eivät ole toimivaltaisia tekemään kansainvälisiä sopimuksia, jotka koskevat myös Länsi-Saharaa, kyseisen alueen kansan sijaan, sellaisena kuin Polisario-rintama sitä edustaa.

                  2)

                  Toinen kanneperuste perustuu siihen, ettei velvollisuutta tutkia kaikki kyseisessä tapauksessa merkitykselliset seikat ole noudatettu, koska neuvosto ei ole ottanut huomioon sitä, että riidanalaisella päätöksellä tehtyä kansainvälistä sopimusta sovelletaan väliaikaisesti 12 vuoden ajan Länsi-Saharan alueella, mikä loukkaa sen omaa ja erillistä asemaa.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste perustuu siihen, ettei velvollisuutta tutkia perusoikeuksien ja kansainvälisen humanitaarisen oikeuden noudattamista koskeva kysymys ole noudatettu, koska riidanalaista päätöstä antaessaan neuvosto ei ole pohtinut kysymystä ihmisoikeuksien kunnioittamisesta miehitetyn Saharan alueella.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste perustuu siihen, että puolustautumisoikeuksia on loukattu sen vuoksi, ettei neuvosto ole aloittanut mitään keskustelua Polisario-rintaman, joka on ainoa Länsi-Saharan kansan edustaja, kanssa ennen riidanalaisen päätöksen antamista.

                  5)

                  Viides kanneperuste perustuu siihen, että unionin toimintaa kansainvälisellä tasolla ohjaavia periaatteita ja keskeisiä arvoja ei ole noudatettu. Kantajan mukaan riidanalaisella päätöksellä tehtyä kansainvälistä sopimusta sovelletaan Länsi-Saharan alueeseen Marokon kuningaskunnan pakkoliittämispolitiikan ja niiden systemaattisten perusoikeusloukkausten yhteydessä, joita kyseisen politiikan jatkaminen edellyttää.

                  6)

                  Kuudes kanneperuste perustuu itsemääräämisoikeuden loukkaamiseen sen vuoksi, että riidanalaisella päätöksellä tehtyä kansainvälistä sopimusta sovelletaan kantajan mukaan Länsi-Saharaan, mikä yhtäältä loukkaa kyseisen alueen omaa ja erillistä asemaa ja toisaalta Saharan kansan oikeutta siihen, että heidän alueensa alueellista koskemattomuutta kunnioitetaan.

                  7)

                  Seitsemäs kanneperuste perustuu sopimusten suhteellisen vaikutuksen periaatteen loukkaamiseen, koska Länsi-Saharan kansa, sellaisena kuin Polisario-rintama sitä edustaa, ei ole suostunut riidanalaisella päätöksellä tehtyyn kansainväliseen sopimukseen.

                  8)

                  Kahdeksas kanneperuste perustuu Länsi-Saharan ilmatilan loukkaamiseen sen vuoksi, että kun riidanalaisessa päätöksessä ratifioidaan lainvastainen käytäntö, joka perustuu sillä tehdyn kansainvälisen sopimuksen väliaikaiseen soveltamiseen, sillä sisällytetään Saharan ilmatila kyseisen sopimuksen soveltamisalaan.

                  9)

                  Yhdeksäs kanneperuste perustuu kansainvälistä vastuuta koskevan oikeuden loukkaamiseen sen vuoksi, että riidanalaisella päätöksellä unioni ei yhtäältä ole noudattanut velvollisuuttaan olla tunnustamatta Länsi-Saharan lainvastaista miehitystä, ja toisaalta se on auttanut ja avustanut kyseisen tilanteen ylläpitämisessä.

                  10)

                  Kymmenes kanneperuste perustuu ihmisoikeuksia ja humanitaarista oikeutta koskevan kansainvälisen oikeuden kunnioittamista koskevan velvollisuuden noudattamatta jättämiseen sen vuoksi, että se, että unioni noudattaisi kansainvälisiä velvollisuuksiaan suhteessa Länsi-Saharan kansaan, edellyttäisi vähintään sitä, että neuvosto pidättäytyisi antamasta riidanalaista päätöstä siltä osin kuin siinä sallitaan Marokon miehittämään Länsi-Saharan osaan sovellettavan kansainvälisen sopimuksen voimaantulo.


title: asia T-298/19: Kanne 13.5.2019 — Think Schuhwerk v. EUIPO (kengännauhan päiden punaisten hylsyjen muoto)

text:
               1.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/44

      Kanne 13.5.2019 — Think Schuhwerk v. EUIPO (kengännauhan päiden punaisten hylsyjen muoto)
      (asia T-298/19)
      (2019/C 220/54)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Think Schuhwerk GmbH (Kopfing, Itävalta) (edustaja: asianajaja M. Gail)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sijaintimerkki (kengännauhan päiden punaisten hylsyjen muoto) — Rekisteröintihakemus nro 15 152 606

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 1.3.2019 asiassa R 1170/2018-5 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  määrää, että EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja velvoittaa sen korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.

                  —

                  Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen.

                  —

                  Kuulluksi tulemista koskevan oikeuden loukkaaminen.


title: Asia T-529/17: Kanne 10.8.2017 – Blasi Gómez ym. v. SRB

text:
               30.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 369/21

         Kanne 10.8.2017 – Blasi Gómez ym. v. SRB
   (Asia T-529/17)
   (2017/C 369/31)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Carlos Blasi Gómez (Tarragona, Espanja), María Dolores Cruells Torelló (Sabadell, Espanja), Asociación Independiente de Afectados por el Popular (AIAP) (Madrid, Espanja) (edustaja: asianajaja D. Pineda Cuadrado)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               Kumoamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 7.6.2017 tekemän päätöksen SRB/EES/2017/08;

               —

               toissijaisesti, jos edellä esitetty vaatimus hylättäisiin, kumoamaan kyseisen toimen osittain laitoksen arvostuksen osalta, ja itse arvostamaan Banco Popular Españolin tai määräämään oikean, todellisen ja kohtuullisen arvostamisen toimitettavaksi, ja määräämään, että kaikille kyseisen laitoksen osakkeenomistajille ja velkojille on korvattava niille aiheutettu vahinko uuden arvostuksen mukaisesti;

               —

               toissijaisesti, jos edellä esitetyt vaatimukset hylättäisiin, kumoamaan kyseisen toimen osittain laitoksen arvostuksen osalta, ja itse arvostamaan Banco Popular Españolin tai määräämään oikean, todellisen ja kohtuullisen arvostamisen toimitettavaksi, ja määräämään, että kantajille kyseisen laitoksen osakkeenomistajina ja velkojina on korvattava niille aiheutettu vahinko uuden arvostuksen mukaisesti;

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samoja seuraavissa asioissa esitettyjen oikeudellisten perusteiden ja pääasiallisten perustelujen kanssa: asia T- 478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asia T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán ja Bueno ja SFL v. SRB, asia T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asia T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asia T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asia T-497/17, Sáchez del Valle ja Calatrava Real State 2015 v. komissio ja SRB sekä asia T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB.


title: Lausunto 1/17: Belgian kuningaskunnan SEUT 218 artiklan 11 kohdan nojalla esittämä lausuntopyyntö

text:
               30.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 369/2

         Belgian kuningaskunnan SEUT 218 artiklan 11 kohdan nojalla esittämä lausuntopyyntö
   (Lausunto 1/17)
   (2017/C 369/02)
   Oikeudenkäyntikieli: kaikki viralliset kielet

      Pyynnön esittäjä

   Belgian kuningaskunta (asiamiehet: C. Pochet, L. Van den Broeck ja M. Jacobs)

      Unionin tuomioistuimelle esitetty kysymys

   Onko 30.10.2016 Brysselissä allekirjoitetun Kanadan sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden välisen laaja-alaisen talous- ja kauppasopimuksen kahdeksannen luvun (”Sijoitukset”) F jakso (”Sijoittajien ja valtioiden välisten sijoitusriitojen ratkaiseminen”) yhteensopiva perussopimusten, perusoikeudet mukaan lukien, kanssa?


title: Asia T-530/17: Kanne 11.8.2017 – López Campo ym. v. SRB

text:
               30.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 369/21

         Kanne 11.8.2017 – López Campo ym. v. SRB
   (Asia T-530/17)
   (2017/C 369/32)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Mario López Campo (Pontevedra, Espanja) ja 8 muuta kantajaa (edustaja: asianajaja F. Cabadas García)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 7.6.2017 tekemän päätöksen SRB/EES/2017/08, jolla Banco Popular Espanol S.A. -niminen laitos asetettiin kriisinratkaisumenettelyyn 7.6.2017 lukien, ja määräämään, että yhteisen kriisinratkaisuneuvoston on korvattava kantajille aiheutettu vahinko kannekirjelmästä ilmenevillä määrillä;

               —

               toissijaisesti kumoamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 7.6.2017 tekemän päätöksen SRB/EES/2017/08, jolla Banco Popular Espanol S.A. -niminen laitos asetettiin kriisinratkaisumenettelyyn 7.6.2017 lukien, ja määräämään, että yhteisen kriisinratkaisuneuvoston on korvattava kantajille aiheutettu vahinko määrällä, joka saadaan kun kantajien omistamien osakkeiden lukumäärä kerrotaan viimeisellä päätöksen SRD/EES/2017/08 tekemistä edeltäneellä pörssinoteeratulla hinnalla.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tämän kanteen kohteena on 7.6.2017 tehty yhteisen kriisinratkaisuneuvoston päätös (SRB/EES/2017/08), jolla Banco Popular Español, S.A:n asetettiin kriisinratkaisumenettelyyn.
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samoja seuraavissa asioissa esitettyjen oikeudellisten perusteiden ja pääasiallisten perustelujen kanssa: asia T- 478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asia T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán ja Bueno ja SFL v. SRB, asia T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asia T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asia T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asia T-497/17, Sáchez del Valle ja Calatrava Real State 2015 v. komissio ja SRB sekä asia T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB.


title: Asia T-734/15 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.9.2017 – Valittajana komissio ja muuna osapuolena FE (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Avoin kilpailu — Varallaololuetteloon merkitseminen — Nimittävän viranomaisen päätös olla ottamatta kilpailun läpäissyttä hakijaa palvelukseen — Valintalautakunnan ja nimittävän viranomaisen toimivalta — Kilpailuun osallistumisen edellytykset — Työkokemuksen vähimmäiskesto — Laskentatavat — Palvelukseen ottamista koskevan mahdollisuuden menettäminen — Vahingonkorvausvaatimus)

text:
               30.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 369/9

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.9.2017 – Valittajana komissio ja muuna osapuolena FE
   (Asia T-734/15 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Henkilöstö - Virkamiehet - Avoin kilpailu - Varallaololuetteloon merkitseminen - Nimittävän viranomaisen päätös olla ottamatta kilpailun läpäissyttä hakijaa palvelukseen - Valintalautakunnan ja nimittävän viranomaisen toimivalta - Kilpailuun osallistumisen edellytykset - Työkokemuksen vähimmäiskesto - Laskentatavat - Palvelukseen ottamista koskevan mahdollisuuden menettäminen - Vahingonkorvausvaatimus))
   (2017/C 369/11)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Simonetti ja G. Gattinara)

      Muu osapuoli: FE (edustajat: asianajajat L. Levi ja A. Blot)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) 6.10.2015 antamasta tuomiosta FE v. komissio (F-119/14, EU:F:2015:116) tehty valitus, jossa vaaditaan tämän tuomion kumoamista

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) 6.10.2015 antaman tuomion FE v. komissio (F-119/14) tuomiolauselman 1, 2 ja 4 kohta kumotaan.

               2)

               FE:n asiassa F-119/14 virkamiestuomioistuimessa nostama kanne hylätään.

               3)

               Asianosaiset vastaavat muutoksenhakumenettelyyn liittyvistä oikeudenkäyntikuluistaan.

               4)

               FE velvoitetaan vastaamaan virkamiestuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista, mukaan lukien Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 68, 22.2.2016.


title: Asia T-449/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.9.2017 – sheepworld v. EUIPO (Bester Opa) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin Bester Opa rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               30.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 369/15

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.9.2017 – sheepworld v. EUIPO (Bester Opa)
   (Asia T-449/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin Bester Opa rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2017/C 369/21)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: sheepworld AG (Ursensollen, Saksa) (edustaja: asianajaja S. von Rüden)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: M. Fischer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 26.5.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 92/2016-4), joka koskee hakemusta sanamerkin Bester Opa rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Sheepworld AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 364, 3.10.2016.


title: Asia T-552/17: Kanne 16.8.2017 – Maña ym. v. SRB

text:
               30.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 369/29

         Kanne 16.8.2017 – Maña ym. v. SRB
   (Asia T-552/17)
   (2017/C 369/41)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Maña SL ja 113 muuta kantajaa (Teo, Espanja) (edustaja: asianajaja P. Rúa Sobrino)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               ottaa tutkittavaksi Banco Popular Español S.A.:a (oikeushenkilöllisyyttä osoittava tunnus 80H66LPTVDLM0P28XF25) koskevan kriisinratkaisusuunnitelman hyväksymisestä 7.6.2017 tehdystä yhteisen kriisinratkaisuneuvoston johdon istunnon päätöksestä nostetun kumoamiskanteen

               —

               kumoaa riitautetun päätöksen

               —

               toteaa, että asetuksen (EU) N:o 806/2014 18 ja 29 artiklaa ei voida soveltaa ja että ne ovat lainvastaisia

               —

               velvoittaa yhteisen kriisinratkaisuneuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asiassa T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno ja SFL v. SRB, asiassa T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asiassa T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asiassa T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asiassa T-497/17, Sáchez del Valle ja Calatrava Real State 2015 v. komissio ja SRB sekä asiassa T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB.


title: Asia T-531/17: Kanne 9.8.2017 – Promociones Santa Rosa v. SRB

text:
               30.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 369/22

         Kanne 9.8.2017 – Promociones Santa Rosa v. SRB
   (Asia T-531/17)
   (2017/C 369/33)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Promociones Santa Rosa (Madrid, Espanja) (edustaja: asianajaja L. Carrión Matamoros)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston tekemän päätöksen SRB/EES/2017/08, jolla Banco Popular Espanol S.A. -niminen laitos asetettiin kriisinratkaisumenettelyyn, koska kyseisellä päätöksellä rikotaan asetuksen (EU) N:o 806/2014 7 artiklaa, 18 artiklan 1 kohtaa ja 20 artiklaa ja koska niitä välittömiä syitä, jotka antoivat aiheen kyseiselle asettamiselle, on vääristelty.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samoja seuraavissa asioissa esitettyjen oikeudellisten perusteiden ja pääasiallisten perustelujen kanssa: asia T- 478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asia T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán ja Bueno ja SFL v. SRB, asia T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asia T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asia T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asia T-497/17, Sáchez del Valle ja Calatrava Real State 2015 v. komissio ja SRB sekä asia T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB.


title: Asia T-450/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.9.2017 – sheepworld v. EUIPO (Beste Freunde) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin Beste Freunde rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               30.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 369/15

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.9.2017 – sheepworld v. EUIPO (Beste Freunde)
   (Asia T-450/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin Beste Freunde rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2017/C 369/22)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: sheepworld AG (Ursensollen, Saksa) (edustaja: asianajaja S. von Rüden)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: M. Fischer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 26.5.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 93/2016-4), joka koskee hakemusta sanamerkin Beste Freunde rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Sheepworld AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 364, 3.10.2016.


title: Asia T-560/17: Kanne 16.8.2017 – Fortischem v. parlamentti ja neuvosto

text:
               30.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 369/30

         Kanne 16.8.2017 – Fortischem v. parlamentti ja neuvosto
   (Asia T-560/17)
   (2017/C 369/42)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Fortischem a.s. (Nováky, Slovakia) (edustajat: asianajajat C. Arhold, P. Hodál ja M. Staroň)

      Vastaajat: Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan elohopeasta ja asetuksen (EY) N:o 1102/2008 kumoamisesta 17.5.2017 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 2017/852 (1) liitteessä III olevan I osan d alakohdan

               —

               velvoittamaan vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisen säännös on kumottava, koska sillä loukataan luottamuksensuojan periaatetta sen vuoksi, että elohopeakennojen tuotantolaitosten toimijoilta evätään mahdollisuus määräajan pidennykseen parhaan käytettävissä olevan tekniikan käyttämiseksi, kun teollisuuden päästöistä (yhtenäistetty ympäristön pilaantumisen ehkäiseminen ja vähentäminen) 24.11.2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/75/EU mukaiset edellytykset täyttyvät.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen säännös on kumottava, koska sillä loukataan suhteellisuusperiaatetta sen vuoksi, että (i) siinä säädetään elohopeakennojen tuotannon lopettamista koskevasta kiinteästä määräajasta, joka päättyy paljon ennen elohopeaa koskevan kansainvälisen säännöstön mukaista määräaikaa, ja tarjoamatta mahdollisuutta pidennykseen/vapautukseen erityistapauksissa, (ii) siinä edistetään lainsäädäntöä, jossa ei voida tarjota minkäänlaisia merkityksellisiä ympäristöhyötyjä suurelle yleisölle mutta aiheutetaan samalla merkittäviä haittoja talouden toimijoille, ja (iii) siinä ei oteta huomioon lainsäädäntöä, jossa jo säädetään selkeistä lopettamista ja pidennyksiä/vapautuksia koskevista säännöistä, ja se ei itsessään sisällä kohtuullistamislausekkeita.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen säännös on kumottava, sillä se aiheuttaa kantajan liiketoiminnalle tappioita, mikä merkitsee Euroopan unionin perusoikeuskirjan mukaisen omaisuudensuojan loukkaamista, koska riidanalainen säännös ei ole oikeassa suhteessa sillä tavoiteltavaan päämäärään nähden ja koska päämäärä voidaan saavuttaa vähemmän rajoittavilla toimenpiteillä.

      (1)  Elohopeasta ja asetuksen (EY) N:o 1102/2008 kumoamisesta 17.5.2017 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 2017/852 (EUVL 2017, L 137, s. 1).


title: Asia C-447/17 P: Valitus, jonka Euroopan unioni, jota edustaa Euroopan unionin tuomioistuin, on tehnyt 25.7.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu kolmas jaosto) asiassa T-673/15, Guardian Europe v. Euroopan unioni, 7.6.2017 antamasta tuomiosta

text:
               30.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 369/3

         Valitus, jonka Euroopan unioni, jota edustaa Euroopan unionin tuomioistuin, on tehnyt 25.7.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu kolmas jaosto) asiassa T-673/15, Guardian Europe v. Euroopan unioni, 7.6.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-447/17 P)
   (2017/C 369/04)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan unioni, jota edustaa Euroopan unionin tuomioistuin (asiamiehet: J. Inghelram ja K. Sawyer)

      Muut osapuolet: Guardian Europe Sàrl; Euroopan unioni, jota edustaa Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 1 kohdan

               —

               hylkää perusteettomana Guardian Europen ensimmäisessä oikeusasteessa esittämän vaatimuksen, jossa se vaatii 936 000 euroa pankkitakauskuluista korvauksena siitä vahingosta, jonka se väitteensä mukaan kärsi sen johdosta, että asiassa T-82/08 rikottiin oikeudenkäynnin kohtuulliseen kestoon liittyviä vaatimuksia, tai toissijaisesti alentaa mainitun korvauksen 299 251,64 euron suuruiseksi hyvityskorkoineen, jotka lasketaan ottamalla huomioon se seikka, että kyseinen summa koostuu eri aikoina erääntyneistä eri summista

               —

               velvoittaa Guardian Europen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi neljään valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäisen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen tulkitessaan jatkuvan vahingon vanhentumiseen sovellettavia oikeussääntöjä siltä osin kuin se katsoi, että oikeus vaatia korvausta aineellisesta vahingosta, joka muodostui yli viisi vuotta ennen vahingonkorvauskanteen nostamista aiheutuneiden pankkitakauskulujen maksamisesta, ei ollut vanhentunut.

               2)

               Toisen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen tulkitessaan syy-yhteyden käsitettä siltä osin kuin se katsoi, että oikeudenkäynnin kohtuulliseen kestoon liittyvien vaatimusten rikkominen oli väitetyn aineellisen vahingon, joka johtui pankkitakauskulujen maksamisesta, ratkaiseva syy, vaikka vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan näiden kulujen maksamisen ratkaiseva syy on yrityksen itsensä tekemä päätös olla maksamatta sakkoa odotettaessa unionin tuomioistuimissa käytävän menettelyn päättymistä.

               3)

               Kolmannen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen määrittäessään sen ajanjakson, jonka aikana väitetty aineellinen vahinko aiheutui, ja laiminlöi perusteluvelvollisuutensa, kun se perusteluja esittämättä katsoi, että se ajanjakso, jonka aikana väitetty pankkitakauskulujen maksamisesta muodostuva aineellinen vahinko aiheutui, saattoi olla eri ajanjakso kuin se, jonka aikana unionin yleisen tuomioistuimen mukaan lainvastainen menettely, joka väitteen mukaan aiheutti kyseisen vahingon, tapahtui.

               4)

               Neljännen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen määrätessään liikaa hyvityskorkoa, kun se määräsi valittajan maksamaan korvaukselle hyvityskorkoa siitä päivästä lukien, jona valittajalla ei vielä ollut vahingonkorvausvelvollisuutta.


title: Asia T-539/17: Kanne 11.8.2017 – EIP v. Syyria

text:
               30.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 369/23

         Kanne 11.8.2017 – EIP v. Syyria
   (Asia T-539/17)
   (2017/C 369/35)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan investointipankki (EIP) (asiamiehet: P. Chamberlain, T. Gilliams, J. Shirran, F. de Borja Oxangoiti Briones, asianajaja D. Arts ja solicitor T. Cusworth)

      Vastaaja: Syyrian arabitasavalta

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta velvoittamaan Syyrian

               —

               maksamaan sijaantulo-oikeuden perusteella Euroopan unionille kaikki Al Thawra -lainasopimuksen 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 ja 8.02 artiklan nojalla maksettavat summat seuraavasti:

                           —

                           404 792,06 euroa, 954 331,07 Englannin puntaa, 29 130 433,00 Japanin jeniä ja 1 498 184,58 Yhdysvaltain dollaria, jotka ovat erääntyneet maksettaviksi EU:lle 9.8.2017 ja jotka käsittävät pääoman, korot sekä sopimusperusteiset viivästyskorot (eräpäivän ja 9.8.2017 väliseltä ajalta)

                           —

                           sopimusperusteiset ylimääräiset 3.02. artiklan mukaisen vuotuisen korkokannan perusteella lasketut viivästyskorot todelliseen maksupäivään asti

                           —

                           kaikki eräpäivästä maksupäivään kertyneet verot, tullit, tuontimaksut ja asiantuntijoiden kustannukset mukaan lukien nyt käytävään menettelyyn liittyvät kulut

               —

               edellä esitettyyn nähden vaihtoehtoisesti, ja mikäli unionin yleinen tuomioistuin katsoo, että Euroopan unionilla ei ole Euroopan investointipankkiin nähden sijaantulo-oikeutta, maksamaan kaikki Al Thawra -lainasopimuksen 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 ja 8.02 artiklan nojalla EIP:lle maksettavat summat seuraavasti:

                           —

                           404 792,06 euroa, 954 331,07 Englannin puntaa, 29 130 433,00 Japanin jeniä ja 1 498 184,58 Yhdysvaltain dollaria, jotka ovat erääntyneet maksettaviksi EU:lle 9.8.2017 ja jotka käsittävät pääoman, korot sekä sopimusperusteiset viivästyskorot (eräpäivän ja 9.8.2017 väliseltä ajalta)

                           —

                           sopimusperusteiset ylimääräiset 3.02. artiklan mukaisen vuotuisen korkokannan perusteella lasketut viivästyskorot todelliseen maksupäivään asti

                           —

                           kaikki eräpäivästä maksupäivään kertyneet verot, tullit, tuontimaksut ja asiantuntijoiden kustannukset mukaan lukien nyt käytävään menettelyyn liittyvät kulut

               —

               maksamaan joka tapauksessa tilanteesta riippuen joko Euroopan unionille tai Euroopan investointipankille summat niiden lainaerien osalta, jotka erääntyvät tämän kanteen nostamisen jälkeen ja joita Syyria ei maksa, seuraavasti:

                           —

                           kunkin lainaerän pääoma korkoineen

                           —

                           sopimusperusteiset ylimääräiset 3.02. artiklan mukaisen vuotuisen korkokannan perusteella lasketut viivästyskorot eräpäivästä alkaen siihen asti, kunnes Syyria on suorittanut maksun.

               —

               maksamaan kaikki tähän menettelyyn liittyvät kulut työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen kanneperusteeseen.
   Ainoa kanneperuste koskee sitä, että Syyria on rikkonut Al Thawra -lainasopimuksen 3.01 ja 4.01 artiklan mukaiset sopimusvelvoitteensa maksaa Al Thawra -lainasopimuksen lainaerät määräajassa ja Al Thawra –lainasopimuksen 3.02 artiklan mukaisen velvoitteensa maksaa kustakin maksamatta jääneestä erääntyneestä lainaerästä viivästyskorkoa sopimuksessa määrätyn vuotuisen korkokannan mukaisesti. Näin ollen Syyrialla on sopimuksenmukainen velvollisuus maksaa Al Thawra -lainasopimuksen 3.01, 3.02, 4.01, 8.01 ja 8.02 artiklan nojalla kaikki erääntyneet summat.


title: Asia T-452/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.9.2017 – sheepworld v. EUIPO (Beste Freundin) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin Beste Freundin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               30.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 369/16

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.9.2017 – sheepworld v. EUIPO (Beste Freundin)
   (Asia T-452/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin Beste Freundin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2017/C 369/24)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: sheepworld AG (Ursensollen, Saksa) (edustaja: asianajaja S. von Rüden)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: M. Fischer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 26.5.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 96/2016-4), joka koskee hakemusta sanamerkin Beste Freundin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Sheepworld AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 364, 3.10.2016.


title: Asia T-276/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.9.2017 – Viridis Pharmaceutical v. EUIPO – Hecht-Pharma (Boswelan) (EU-tavaramerkki — Menettämismenettely — EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki Boswelan — Menetetyksi julistaminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta — Tavaramerkin tosiasiallisen käytön puuttuminen — Tavaramerkin käyttämättä jättämisen pätevien syiden puuttuminen)

text:
               30.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 369/12

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.9.2017 – Viridis Pharmaceutical v. EUIPO – Hecht-Pharma (Boswelan)
   (Asia T-276/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Menettämismenettely - EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki Boswelan - Menetetyksi julistaminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta - Tavaramerkin tosiasiallisen käytön puuttuminen - Tavaramerkin käyttämättä jättämisen pätevien syiden puuttuminen))
   (2017/C 369/16)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Viridis Pharmaceutical Ltd (Tortola, Brittiläiset Neitsytsaaret, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajajat C. Spintig, S. Pietzcker ja M. Prasse)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: S. Hanne)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Hecht-Pharma GmbH (Hollnseth, Saksa) (edustajat: asianajajat C. Sachs ja J. Sachs)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 29.2.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2837/2014-5), joka koskee osapuolten Hecht-Pharma ja Viridis Pharmaceutical välistä menettämismenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Viridis Pharmaceutical Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 251, 11.7.2016.


title: Asia T-588/17: Kanne 30.8.2017 – EIP v. Syyria

text:
               30.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 369/32

         Kanne 30.8.2017 – EIP v. Syyria
   (Asia T-588/17)
   (2017/C 369/45)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan investointipankki (asiamiehet: P. Chamberlain, T. Gilliams, J. Shirran, F. de Borja Oxangoiti Briones, asianajaja D. Arts ja solicitor T. Cusworth)

      Vastaaja: Syyrian arabitasavalta

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta velvoittamaan Syyrian

               —

               maksamaan kaikki Euphrates Drainage and Irrigation -lainasopimuksen 3.01, 3.02, 4.01, 9.01 ja 9.02 artiklan nojalla maksettavat summat seuraavasti:

                           —

                           2 184 271,58 euroa, jotka 25.8.2017 käsittävät pääoman, korot sekä sopimusperusteiset viivästyskorot (eräpäivän ja 25.8.2017 väliseltä ajalta)

                           —

                           muu sopimusperusteinen viivästyskorko 3,5 prosentin (300 peruspistettä) vuotuisen korkokannan perusteella, todelliseen maksupäivään asti

                           —

                           kaikki eräpäivästä maksupäivään kertyneet verot, tullit, tuontimaksut ja asiantuntijoiden kustannukset mukaan lukien nyt käytävään menettelyyn liittyvät kulut

               —

               maksamaan joka tapauksessa summat niiden lainaerien osalta, jotka erääntyvät tämän kanteen nostamisen jälkeen ja joita Syyria ei maksa, seuraavasti:

                           —

                           kunkin lainaerän pääoma korkoineen

                           —

                           muu sopimusperusteinen viivästyskorko 3,5 prosentin (300 peruspistettä) vuotuisen korkokannan perusteella kunkin lainaerän eräpäivästä alkaen siihen asti, kunnes Syyria on suorittanut maksun.

               —

               maksamaan kaikki tähän menettelyyn liittyvät kulut työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen kanneperusteeseen.
   Ainoa kanneperuste koskee sitä, että Syyria on rikkonut Euphrates Drainage and Irrigation –lainasopimuksen 3.01 ja 4.01 artiklan mukaiset sopimusvelvoitteensa maksaa Euphrates Drainage and Irrigation –lainasopimuksen lainaerät määräajassa ja Euphrates Drainage and Irrigation –lainasopimuksen 3.02 artiklan mukaisen velvoitteensa maksaa kustakin maksamatta jääneestä erääntyneestä lainaerästä viivästyskorkoa sopimuksessa määrätyn vuotuisen korkokannan mukaisesti. Näin ollen Syyrialla on sopimuksenmukainen velvollisuus maksaa Euphrates Drainage and Irrigation –lainasopimuksen 3.01, 3.02, 4.01, 9.01 ja 9.02 artiklan nojalla kaikki erääntyneet summat.