title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS, 18 päivänä helmikuuta 1998, asiassa T-189/97, Comité d'entreprise de la Société française de production ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Valtiontuet - Päätös, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltamattomaksi - Kumoamiskanne - Ammattijärjestöt ja yritysneuvostot - Tutkimatta jättäminen)

text:
C 113/16               FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     11.4.98
     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN                          johtaja A. Kalogeropoulos sekä tuomarit C. W. Bellamy ja
             TUOMIOISTUIMEN M¾¾R¾YS,                              J. Pirrung, kirjaaja: H. Jung, on antanut 16.2.1998 mää-
                13 päivänä helmikuuta 1998,                       räyksen, jonka määräysosa on seuraava:
asiassa T-276/97, GueÂrin automobiles EURL vastaan
               Euroopan yhteisöjen komissio (1)
                                                                  1) Kanne jätetään tutkimatta.
(Kilpailu Ð Kumoamiskanne Ð Kanteen nostamisen mää-
räaika Ð Kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten
                      selvä puuttuminen)
                                                                  2) Kantajat velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku-
                         (98/C 113/39)                                  lut.
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                  (1) EYVL C 271, 6.9.1997.
Asiassa T-276/97, GueÂrin automobiles EURL, konkurssiin
asetettu yhtiö, kotipaikka AlencËon (Ranska), jonka puo-
lesta määrättynä pesänhoitajana toimii asianajaja Xavier
LemeÂe, edustajanaan asianajaja Jean-Claude Fourgoux,
Pariisi ja Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa asian-
ajotoimisto Pierrot Schiltz, 4 rue BeÂatrix de Bourbon, vas-
taan Euroopan yhteisöjen komissio, jossa kantaja vaatii,
että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa                        YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
komission 25.4.1997 tekemän päätöksen n:o SG(97) D/                               TUOMIOISTUIMEN M¾¾R¾YS,
823182, jolla hylättiin kantajan tekemä valitus n:o IV/F-
                                                                                18 päivänä helmikuuta 1998,
2/34.423, Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa:              asiassa T-189/97, ComiteÂ d'entreprise de la SocieÂteÂ fran-
jaoston puheenjohtaja V. Tiili sekä tuomarit C. P. BrieÈt ja      cËaise de production ym. vastaan Euroopan yhteisöjen
A. Potocki, kirjaaja: H. Jung, on antanut 13.2.1998 mää-                                     komissio (1)
räyksen, jonka määräysosa on seuraava:
                                                                  (Valtiontuet Ð Päätös, jossa tuki todetaan yhteismarkki-
1) Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottami-         noille soveltamattomaksi Ð Kumoamiskanne Ð Ammatti-
     sen edellytykset selvästi puuttuvat.                              järjestöt ja yritysneuvostot Ð Tutkimatta jättäminen)
2) Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.                                          (98/C 113/41)
(1) EYVL C 7, 10.1.1998.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                  Asiassa T-189/97, ComiteÂ d'entreprise de la socieÂteÂ fran-
     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN                          cËaise de production, kotipaikka Bry-sur-Marne (Ranska),
             TUOMIOISTUIMEN M¾¾R¾YS,                              Syndicat national de radiodiffusion et de teÂleÂvision CGT
                                                                  (SNRT-CGT), kotipaikka Pariisi, Syndicat unifieÂ de radio
                16 päivänä helmikuuta 1998,
                                                                  et de teÂleÂvision CFDT (SURT-CFDT), kotipaikka Pariisi,
asiassa T-182/97, Smanor SA ym. vastaan Euroopan yhtei-           Syndicat national Force ouvrieÁre de radiodiffusion et de
                       söjen komissio (1)                         teÂleÂvision, kotipaikka Pariisi, ja Syndicat national de
(Päätös, jolla on kieltäydytty aloittamasta jäsenyysvelvoit-      l'encadrement audiovisuel CFE-CGC (SNEA-CFE-CGC),
teiden noudattamatta jättämistä koskevaa menettelyä Ð             kotipaikka Pariisi, edustajanaan asianajaja HeÂleÁne Masse-
         Kumoamiskanne Ð Tutkimatta jättäminen)                   Dessen, Conseil d'EÂtat ja Cour de cassation, prosessiosoite
                                                                  Luxemburgissa asianajotoimisto Guy Thomas, 77 boule-
                         (98/C 113/40)                            vard de la Grande-Duchesse Charlotte,vastaan Euroopan
                                                                  yhteisöjen komissio (asiamiehinään GeÂrard Rozet ja
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                  Dimitris Triantafyllou), jossa kantajat vaativat Ranskan
Asiassa T-182/97, Smanor SA, kotipaikka Saint-Martin-             hallituksen audiovisuaalisen alan tuotantoa harjoittavalle
d'EÂcublei (Ranska), Hubert SeÂgaud ja Monique SeÂgaud,           SocieÂteÂ francËaise de production -yhtiölle myöntämästä
Saint-Martin-d'EÂcublei, edustajanaan asianajaja Laurence         tuesta 2 päivänä lokakuuta 1996 tehdyn komission pää-
Roques, Val de Marne, prosessiosoite 7Ð9 rue du GeÂneÂral         töksen 97/238/EY (EYVL L 95, 10.4.1997, s. 19) kumoa-
de Larminat, CreÂteil (Ranska), vastaan Euroopan yhteisö-         mista, Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
jen komissio (asiamiehinään Richard Wainwright ja Oli-            mioistuin (laajennettu toinen jaosto), toimien kokoonpa-
vier Couvert-Castera), jossa kantajat vaativat, että yhteisö-     nossa: jaoston puheenjohtaja A. Kalogeropoulos sekä
jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa komis-           tuomarit C. P. BrieÈt, C. W. Bellamy, A. Potocki ja J. Pir-
sion 21.5.1997 tekemän päätöksen olla aloittamatta                rung, kirjaaja: H. Jung, on antanut 18.2.1998 määräyksen,
jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamista         jonka määräysosa on seuraava:
koskevaa menettelyä Ranskan tasavaltaa vastaan, Euroo-
pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
(toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheen-           1) Kanne jätetään tutkimatta.
 ---pagebreak--- 11.4.98                FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      C 113/17
2) Kantajat velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku-              perusteella määrätyt sakot. Tämän tuomion perusteella
     lut.                                                          kantajat vaativat komissiota palauttamaan niiden maksa-
                                                                   mat sakot. Komissio kieltäytyi tästä 4.10.1995 päivätyllä
(1) EYVL C 271, 6.9.1997.                                          kirjeellään sillä perusteella, että sakkojen määräämistä
                                                                   koskeva päätös oli edelleen pätevä kantajiin nähden. Kan-
                                                                   tajat vaativat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta
                                                                   kumoamaan komission hylkäävän päätöksen (1). Ensim-
                                                                   mäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi tämän päätök-
                                                                   sen 10.7.1997 antamallaan tuomiolla.
AssiDöman Kraft Products AB:n ja kuuden muun
ruotsalaisen selluyhtiön 14.11.1997 Euroopan yhteisöjen            Kantajien mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
               komissiota vastaan nostama kanne                    katsoi perustamissopimuksen 176 artiklan mukaisesti, että
                        (Asia T-292/97)                            komission olisi pitänyt tarkastella uudelleen sellupäätök-
                         (98/C 113/42)                             sen lainmukaisuutta sellutuomion valossa siltä osin kuin
                                                                   sitä sovelletaan ruotsalaisiin adressaatteihin, ja mikäli
                                                                   komissio katsoisi, ettei niille määrätyille sakoille ole lail-
                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                   lista perustaa, sen pitäisi laillisuusperiaatteen ja hyvän hal-
                                                                   linnon periaatteen mukaisesti palauttaa maksetut sakot.
AssiDöman Kraft Products AB ja kuusi muuta ruotsalaista
selluyhtiötä ovat nostaneet 14.11.1997 Euroopan yhteisö-
jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen              Kantajat vaativat 12.8.1997 päivätyssä kirjeessään komis-
Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajien edusta-          siota ottamaan kantaa 10.7.1997 annetun tuomion mukai-
jana on solicitor John Pheasant, Supreme Court of Eng-             siin velvoitteisiin kahden kuukauden kuluessa kirjeen vas-
land and Wales, asianajatoimisto Lovell While Durran-              taanottamisesta. Komissiolta ei saatu minkäänlaista vas-
tista, ja prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto            tausta.
Loesch & Wolter, 11 rue Goethe, Luxembourg.
                                                                   Kantajat katsovat, että vaikka komissiota on kehotettu
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
                                                                   toimimaan, se on jättänyt noudattamatta 10.7.1997 anne-
tuin:
                                                                   tun tuomion mukaiset velvoitteensa perustamissopimuksen
                                                                   176 artiklan vastaisesti ja sivuuttaen hyvän hallinnon peri-
Ð toteaa EY:n perustamissopimuksen 175 artiklan perus-             aatteen ja laillisuusperiaatteen.
     teella, että komissio on perustamissopimuksen 176
     artiklan vastaisesti jättänyt toteuttamatta yhteisöjen
                                                                   (1) Asia T-227/95 (EYVL C 64, 2.3.1996, s. 16).
     tuomioistuimen 10.7.1997 antaman tuomion noudat-
     tamisen edellyttämät toimenpiteet;
Ð määrää perustamissopimuksen 176 artiklan perusteella
     ja jollei 215 artiklan toisen kohdan mukaisista kanta-
     jien oikeuksista muuta seuraa, komission toteuttamaan
     10.7.1997 annetun tuomion noudattamisen edellyttä-                   Musso Amedeon 26.1.1998 Euroopan yhteisöjen
     mät toimenpiteet;                                                            komissiota vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-23/98)
Ð velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku-
     lut.                                                                                (98/C 113/43)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                   (Oikeudenkäyntikieli: italia)
Komission EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan mukai-
sessa menettelyssä 19 päivänä joulukuuta 1984 tekemä               Musso Amedeo on nostanut 26.1.1998 Euroopan yhteisö-
päätös 85/202/ETY (IV.29.725 Ð Sellu), jolla se määräsi            jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen
sakkoja päätöksen 43 adressaatille, oli osoitettu muun             Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edusta-
muassa kantajille tai niitä edeltäneille yrityksille. Kantajat,    jina ovat asianajaja Vincenzo Cinque ja Luciana Cand-
jotka eivät olleet koskaan hyväksyneet väitteitä kilpailu-         riella, Udine, ja prosessiosoite asianajotoimisto Luciana
sääntöjen rikkomisesta, eivät nostaneet kannetta päätök-           Candriella, via Morpurgo 34, Udine.
sen kumoamiseksi ja maksoivat sakot komissiolle. Muiden
päätöksen adressaattien nostettua kanteen yhteisöjen tuo-
mioistuin kumosi yhdistetyissä asioissa C-89/85, C-104/            Kantaja vaatii ensisijaisesti, että
85, C-114/85, C-116/85, C-117/85 ja C-125/85ÐC-129/
85, A. Ahlström Osakeyhtiö ym. vastaan komissio,                   Ð ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa 30
31.3.1993 antamallaan tuomiolla päätöksen muun muassa                   päivänä heinäkuuta 1997 tehdyn komission päätöksen
niiltä osin kuin siinä todettiin kaksi keskeistä kilpailusään-          K(97) 2735 lopull.,
töjen rikkomista, minkä vuoksi komission edellytettiin
palauttavan kyseisen oikeudenkäynnin asianosaisina
olleille tuottajille kyseisten kilpailusääntöjen rikkomisten            ja toissijaisesti, että


title: Asia T-341/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 30.9.2009 — Sison v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat terrorismin torjumiseksi toteutetut rajoittavat toimenpiteet — Yhteinen kanta 2001/931/YUTP ja asetus (EY) N:o 2580/2001 — Kumoamiskanne — Vaatimusten mukauttaminen — Tuomioistuinvalvonta — Perustelut — Varojen jäädyttämistä koskevan yhteisön toimenpiteen täytäntöönpanon edellytykset)

text:
               21.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/42

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 30.9.2009 — Sison v. neuvosto
   (Asia T-341/07) (1)

   (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat terrorismin torjumiseksi toteutetut rajoittavat toimenpiteet - Yhteinen kanta 2001/931/YUTP ja asetus (EY) N:o 2580/2001 - Kumoamiskanne - Vaatimusten mukauttaminen - Tuomioistuinvalvonta - Perustelut - Varojen jäädyttämistä koskevan yhteisön toimenpiteen täytäntöönpanon edellytykset)
   2009/C 282/78
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Jose Maria Sison (Utrecht, Alankomaat) (edustajat: asianajajat J. Fermon, A. Comte, H. Schultz, D. Gürses ja W. Kaleck)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Bishop ja E. Finnegan)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajaa: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: S. Behzadi Spencer ja I. Rao), Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: C. Wissels, M. de Mol, M. Noort ja Y. de Vries) ja Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: P. Aalto ja S. Boelaert)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Yhtäältä tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta sekä päätösten 2006/379/EY ja 2006/1008/EY kumoamisesta 28.6.2007 tehdyn neuvoston päätöksen 2007/445/EY (EUVL L 169, s. 58) osittainen kumoaminen ja toisaalta vahingonkorvauskanne

      Tuomiolauselma

               1)

               Tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta sekä päätösten 2006/379/EY ja 2006/1008/EY kumoamisesta 28.6.2007 tehty neuvoston päätös 2007/445/EY, asetuksen N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta sekä päätöksen 2007/445/EY kumoamisesta 20.12.2007 tehty neuvoston päätös 2007/868/EY, päätöksen 2007/868/EY muuttamisesta 29.4.2008 tehty neuvoston päätös 2008/343/EY, asetuksen N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta sekä päätöksen 2007/868/EY kumoamisesta 15.7.2008 tehty neuvoston päätös 2008/583/EY, asetuksen N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta sekä päätöksen 2008/583/EY kumoamisesta 26.1.2009 tehty neuvoston päätös 2009/62/EY ja asetuksen N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta sekä päätöksen 2009/62/EY kumoamisesta 15.6.2009 annettu neuvoston asetus N:o 501/209 kumotaan niiltä osin kuin kyseiset toimet koskevat Jose Maria Sisonia.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.

      (1)  EUVL C 269, 10.11.2007.


title: Asia T-287/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.2.2015 – Husky CZ v. SMHV – Husky of Tostock (HUSKY) (Yhteisön tavaramerkki — Menettämismenettely — Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki HUSKY — Tavaramerkin tosiasiallinen käyttö — Osittainen menettäminen — Määräajan pidentäminen — Asetuksen (EY) N:o 2868/95 71 säännön 2 kohta — Kääntäminen menettelyn kielelle)

text:
               30.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 107/25

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.2.2015 – Husky CZ v. SMHV – Husky of Tostock (HUSKY)
      (Asia T-287/13) (1)

      ((Yhteisön tavaramerkki - Menettämismenettely - Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki HUSKY - Tavaramerkin tosiasiallinen käyttö - Osittainen menettäminen - Määräajan pidentäminen - Asetuksen (EY) N:o 2868/95 71 säännön 2 kohta - Kääntäminen menettelyn kielelle))
      (2015/C 107/33)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Husky CZ s.r.o. (Praha, Tšekin tasavalta) (edustaja: asianajaja L. Lorenc)

         Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: P. Geroulakos ja I. Harrington)

         Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: Husky of Tostock Ltd (Woodbridge, Yhdistynyt kuningaskunta)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne, joka on nostettu SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 14.3.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 748/2012-1), joka liittyy Husky CZ s.r.o:n ja Husky of Tostock Ltd:n väliseen menettämismenettelyyn.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Husky CZ s.r.o. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 207, 20.7.2013.


title: Asia T-500/10: Kanne 19.10.2010 — Dorma v. SMHV — Puertas Doorsa (doorsa FÁBRICA DE PUERTAS AUTOMÁTICAS)

text:
               18.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 346/52

         Kanne 19.10.2010 — Dorma v. SMHV — Puertas Doorsa (doorsa FÁBRICA DE PUERTAS AUTOMÁTICAS)
   (Asia T-500/10)
   ()
   2010/C 346/103
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Dorma GmbH & Co. KG (Ennepetal, Saksa) (edustaja: asianajaja P. Koch Moreno)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Puertas Doorsa, SL (Petrel, Espanja)

      Vaatimukset

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 17.8.2010 asiassa R 542/2009-4 tekemä päätös on kumottava

               —

               vastaaja ja vastapuoli valituslautakunnassa on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki ”doorsa FÁBRICA DE PUERTAS AUTOMÁTICAS”, luokkiin 6, 9 ja 19 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus nro 4884359

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Saksassa luokkiin 6, 9, 16, 19 ja 37 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten rekisteröity kuviomerkki ”DORMA” nro 39525884; Yhdistyneessä kuningaskunnassa luokkiin 6, 7, 9, 16 ja 19 kuuluvia tavaroita varten rekisteröity sanamerkki ”DORMA” nro 2201691; kuviomerkin ”DORMA” kansainvälinen tavaramerkkirekisteröinti nro 722009 luokkiin 6, 7, 9, 16 ja 19 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Kataja katsoo, että riidanalaisella päätöksellä on rikottu neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, koska valituslautakunta sovelsi tämän artiklan määräyksiä virheellisesti riidanalaiseen tavaramerkkiin.


title: Asia T-666/14: Kanne 16.9.2014 – Monster Energy Company v. SMHV (GREEN BEANS)

text:
               20.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 127/29

         Kanne 16.9.2014 – Monster Energy Company v. SMHV (GREEN BEANS)
   (Asia T-666/14)
   (2015/C 127/40)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Monster Energy Company (Corona, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustaja: solicitor P. Brownlow)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Menettely SMHV:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki GREEN BEANS – rekisteröintihakemus nro 11 410 801

      Riidanalainen päätös: SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 2.12.2013 asiassa R 1530/2013-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperuste

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-82/00: Bic S.A:n, Flamagas S.A:n ja Swedish Match S.A:n 5.4.2000 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne

text:
C 176/24                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       24.6.2000
ACA – Associação Comercial de Aveiron 4.4.2000 Euroo-                   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
    pan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                                                                         Tämä kanne koskee asetuksen (ETY) N:o 3433/91 kumoami-
                            (Asia T-81/00)                               sesta siltä osin kuin on kyse Japanista peräisin olevien sytytinki-
                                                                         vellisten kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien
                          (2000/C 176/41)                                tuonnissa käyttöön otetusta lopullisesta polkumyyntitullista
                                                                         24 päivänä tammikuuta 2000 annettua neuvoston asetusta
                                                                         (EY) N:o 174/2000 (1).
                  (Oikeudenkäyntikieli: portugali)
                                                                         Kantajayhtiöt edustavat yli 75:ä prosenttia sytytinkivellisten
ACA – Associação Comercial de Aveiro, voittoa tavoittelema-             kaasukäyttöisten kertatäyttöisten taskusytyttimien tuotannosta
ton yritysten yhteenliittymä, kotipaikka Aveiro (Portugal), on           Euroopan yhteisöissä. Kantajat kärsivät haitalliset seuraukset
nostanut 4.4.2000 kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota                 siitä, että polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä ei ole toteu-
vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat João Amaral e             tettu.
Almeida ja Bernardo Dı́niz de Ayala, Lissabon.
                                                                         Vaatimustensa tueksi kantajat väittävät seuraavaa:
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         –    Tosiseikkoja on arvioitu ilmeisen virheellisesti, koska ko-
a) toteaa kanteen olevan perusteltu ja näin ollen kumoaa                      mission tekemän tutkimuksen tulokset ja neuvoston anta-
    30.11.1999 tehdyn Euroopan yhteisöjen komission                           ma säädös eivät mitenkään vastaa toisiaan. Komission
    päätöksen, jolla hyväksytään asiakirja-aineistoon 891038                  tutkimuksen mukaan Japanista tuotujen tuotteiden keski-
    P3 liittyvän summan maksamisvaatimus, joka on annettu                     hinta on noin 22,9 prosenttia yhteisön tuottajien painotet-
    kantajalle tiedoksi 27.1.2000 DAFSEn (Euroopan sosiaali-                  tua keskihintaa korkeampi huolimatta asetuksella
    rahastoa koskevien asioiden osasto) ilmoituksella nro                     N:o 3433/91 säädetystä 35,7 prosentin tullista.
    00723,
                                                                         –    Perustamissopimuksen 253 artiklaa on rikottu, koska
b) velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                       tosiseikkojen ja riidanalaisen asetuksen sisällön välillä on
                                                                              ilmeinen ristiriita. Asetuksessa ei ole mainittu ainoatakaan
                                                                              tosiseikkaa, jonka voitaisiin katsoa puoltavan polkumyyn-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                           nin vastaisten toimenpiteiden poistamista. Asetuksen pe-
                                                                              rustelukappaleiden perusteella voidaan pikemminkin kat-
                                                                              soa, että yhteisön teollisuus on yhä vakavasti uhattuna ja
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat                että alan kannattavuuden on todettu jatkuvasti huonontu-
kuin asiassa T-80/00.                                                         neen.
                                                                         (1) EYVL L 22, 27.1.2000, s. 16.
Bic S.A:n, Flamagas S.A:n ja Swedish Match S.A:n 5.4.2000
  Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne
                            (Asia T-82/00)
                                                                         Adolfo Kindin 19.4.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                                vastaan nostama kanne
                          (2000/C 176/42)
                                                                                (Asia T-91/00)
                     (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                                (2000/C 176/43)
Bic S.A., Flamagas S.A. ja Swedish Match S.A. ovat nostaneet
5.4.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
mioistuimessa kanteen neuvostoa vastaan. Kantajien edustaja-                                  (Oikeudenkäyntikieli: italia)
na on asianajaja Alessio Vianello.
                                                                         Adolfo Kind on nostanut 19.4.2000 Euroopan yhteisöjen
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin            ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo-
                                                                         pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on
–   kumoaa 24.1.2000 annetun neuvoston asetuksen                         asianaja Giuseppe Marchesini, Vicenza, ja prosessiosoite Lu-
    N:o 174/2000 ja velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeu-               xemburgissa asianajotoimisto Ernest Arendt, rue Mathias
    denkäyntikulut.                                                      Hardt.


title: Asia C-345/10: Valitus, jonka Freixenet, SA on tehnyt 8.7.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-110/08, Freixenet v. SMHV, 27.4.2010 antamasta tuomiosta

text:
               9.10.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 274/9

         Valitus, jonka Freixenet, SA on tehnyt 8.7.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-110/08, Freixenet v. SMHV, 27.4.2010 antamasta tuomiosta
   (Asia C-345/10)
   ()
   2010/C 274/13
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Freixenet, SA (edustajat asianajajat F. de Visscher, E. Cornu ja D. Moreau)

      Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

               —

               Ensisijaisesti on kumottava unionin yleisen tuomioistuimen 27.4.2010 antama tuomio sekä SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 20.11.2007 tekemä päätös ja päätettävä, että yhteisön tavaramerkkihakemus nro 32 540 täyttää asetuksen N:o 40/94 40 artiklan (josta on tullut asetuksen N:o 207/209 39 artikla) mukaiset julkaisemisen edellytykset

               —

               toissijaisesti on kumottava unionin yleisen tuomioistuimen 27.4.2010 antama tuomio

               —

               joka tapauksessa SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja esittää valituksensa tueksi kolme perustetta.
   Se väittää ensimmäisessä perusteessaan ennen kaikkea, että puolustautumisoikeuksia ja oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin on loukattu, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 artiklaa on rikottu ja että yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 73 artiklaa (toinen virke) ja 38 artiklaa (3 kohta) (joista on tullut yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 (2) 75 artikla (toinen virke) ja 37 artikla (3 kohta)) on rikottu.
   Tämän perusteen ensimmäinen osa perustuu siihen, että kontradiktorista periaatetta ei ole noudatettu. Valittaja katsoo — toisin kuin yleinen tuomioistuin totesi valituksenalaisessa tuomiossa — että SMHV:n valituslautakunta arvioi yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi saatetussa päätöksessä valittajan tavaramerkin erottamiskyvyn uudelleen antamatta valittajalle mahdollisuutta esittää huomautuksia tästä uudesta lähestymistavasta. Valittajan mukaan yleisen tuomioistuimen ensimmäisen valituslautakunnan päätökselle antama oikeutus on virheellinen ja puutteellinen, kun otetaan huomioon prosessuaalisen lojaalisuuden periaate ja puolustautumisoikeuksien noudattamisen tarve. Valittajan mukaan valituksenalainen tuomio loukkaa puolustautumisoikeuksien ja prosessuaalisen lojaalisuuden periaatetta myös sen vuoksi, että siinä todetaan, että SMHV saattoi ilmoittaa valittajalle joukon tosiseikkoja todeten, että se aikoi perustaa hylkäävän päätöksensä näihin seikkoihin, ja saatuaan tämän jälkeen valittajan näitä seikkoja koskevat kirjalliset huomautukset, päätti poiketa niistä ainakin osittain ja perustaa päätöksensä erilaiseen tosiseikkojen ja käsitteiden arviointiin antamatta valittajalle mahdollisuutta esittää minkäänlaisia huomautuksia.
   Valittaja väittää perusteen toisessa osassa, että yleinen tuomioistuin ei ole noudattanut perusteluja koskevaa vaatimusta, koska valituksenalaisessa tuomiossa ei voitu pitää riittävästi perusteltuna ensimmäisen valituslautakunnan tekemää päätöstä 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamisesta. Kyseisessä päätöksessä ei yksilöidä mitään asiakirjoista, joihin se perustuu, eikä todeta, että todisteisiin ei ole tarpeen viitata, koska ensimmäinen valituslautakunta oli väitetysti tukeutunut ”käytännön kokemuksesta tehtyihin päätelmiin”. Se, että SMHV ja yleinen tuomioistuin käyttivät perusteena epävarmoja tosiseikkoja ja asiakirjoja, vaikuttaa haitallisesti sekä puolustautumisoikeuksiin että edellä mainittuun asetuksen N:o 40/94 73 artiklassa tarkoitettuun perustelua koskevaan vaatimukseen.
   Valittaja väittää toisessa perusteessaan, että yleinen tuomioistuin on rikkonut asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa. Vaikka valittaja oli todisteiden avulla osoittanut, että tavaramerkki, jonka rekisteröintiä on haettu, muodostuu hyvin luonteenomaisista seikoista, jotka erottavat sen selvästi muista markkinoilla olevista muodoista, yleinen tuomioistuin ainoastaan toisti SMHV:n esittämät epämääräiset ja yleiset kiellot ja totesi, että tavaramerkki, jonka rekisteröintiä haettiin, ei ollut erottamiskykyinen. Sen mukaan yleinen tuomioistuin käytti ankarampaa tavaramerkin erottamiskyvyn arviointiperustetta kuin perinteisempien tavaramerkkien tapauksessa. Sen mukaan valituksenalaisella tuomiolla loukattiin siis sääntöä, jonka mukaan tavaramerkin erottamiskykyä on arvioitava konkreettisesti. Toisaalta kun yleinen tuomioistuin katsoi, että kuluttajien enemmistö ei pitänyt tavaramerkin omintakeista ulkoasua seikkana, joka on hyödyllinen asianomaisen kuohuviinin alkuperän määrittämisessä, vaan käyttää mieluummin etikettiä viitteenä, se ei antanut suojaa tavaran päällyksen muodolle, vaikka tästä mahdollisuudesta säädetään nimenomaisesti asetuksen 4 artiklassa.
   Valittajayhtiö väittää kolmanneksi, että yleinen tuomioistuin toimi asetuksen 40/94 7 artiklan 3 kohdan vastaisesti, koska valituksenalaisessa tuomiossa esitetään vaatimus siitä, että tavaramerkki, jonka rekisteröintiä on haettu, tulisi käyttönsä vuoksi erottamiskykyiseksi siten, että sitä olisi käytetty jokaisessa unionin jäsenvaltiossa. Kun yleinen tuomioistuin ei tunnustanut sitä, että tavaramerkki olisi tullut erottamiskykyiseksi sen vuoksi, että merkittävä osa asianomaisesta kohderyhmästä tunnistaa sen, vaikka se samalla myönsi, että valittajan tavaramerkki oli saavuttanut tämän erottamiskyvyn ainakin Espanjan alueella, se esitti kohtuuttoman ja epätäsmällisen säännön asianomaiseen asetukseen nähden.

      (1)  EYVL 1994, L 11, s. 1

      (2)  EUVL L 78, s. 1


title: Asia T-362/05: Kanne  21.9.2005  — Nuova Agricast v. komissio

text:
               26.11.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 296/33

         Kanne 21.9.2005 — Nuova Agricast v. komissio
   (Asia T-362/05)
   (2005/C 296/69)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Nuova Agricast (Cerignola, Italia) (edustaja: asianajaja Michele Arcangelo Calabrese)

      Vastaaja: komissio
   Vaatimukset
   Kantaja vaatii kaikkine menettelyn sallimine varauksineen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta toteamaan, että koska komissio on menetellyt kanteessa mainituin lainvastaisin tavoin, se on rikkonut vakavasti ja selvästi yhteisön oikeutta ja aiheuttanut kantajalle taloudellista vahinkoa; vastaaja on tämän takia velvoitettava korvaamaan kantajalle

               a)

               701 692,77 euroa vahingonkorvauksena siitä, ettei tuen ensimmäistä erää ole saatu;

               b)

               701 692,77 euroa vahingonkorvauksena siitä, ettei tuen toista erää ole saatu;

               c)

               701 692,77 euroa vahingonkorvauksena siitä, ettei tuen kolmatta erää ole saatu;

               d)

               edellä mainitut summat korkoineen;

               e)

               1 453 387,03 euroa tai muu tätä suurempi tai pienempi summa, joka mahdollisesti määrätään oikeudenkäynnin kuluessa — mahdollisesti siitä komission kanssa sopien — vahingonkorvauksena siitä, että yrityksen hoidosta saatu tulos oli 30.6.2002 päättyneenä tilikautena huonompi kuin se olisi ollut, jos tukiohjelma olisi saatettu päätökseen;

               f)

               e kohdassa mainittu summa korotettuna korkoineen;

               g)

               kantajan oikeudenkäyntikulut niihin sisältyvine teknisestä konsultoinnista aiheutuneine kuluineen.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Nyt esillä olevan asian kantaja, joka on kantajana myös asioissa T-139/03 (1), T-151/03 (2) ja T-98/03 (3), väittää komission menetelleen lainvastaisesti tutkiessaan alustavasti valtiontukea N 715/99 menettelyssä, jonka päätteeksi se teki hyväksyvän päätöksen vastalauseitta. Tällä lupapäätöksellä jatkettiin 2000-2006 väliseksi seitsenvuotiskaudeksi lailla nro 488/92 säädettyä valtiontukijärjestelmää, joka jo vuonna 1997 hyväksyttiin 31.12.1999 asti.
   Kantaja muistuttaa tältä osin, että tuen saantiin liittyvässä erityisessä hallinnollisessa sääntelyssä määrättiin, että Italian hallituksen olisi pitänyt järjestää puolivuosittain tarjouskilpailuja, joihin asianomaiset yritykset olisivat voineet osallistua. Tarjouskilpailujen rahoittamiseen annetut varat oli tarkoitettu käytettäväksi luokittelumenettelyyn päässeisiin yrityksiin. Osallistuttuaan kolmanteen tarjouskilpailuun kantaja ei voinut saada tukea siitä syystä, että luokittelumenettelyä varten annetut varat olivat loppuneet.
   Italian hallitus oli tuen N 715/99 tutkimista ehdottaessaan pyytänyt komissiota suostumaan siihen, että uuden järjestelmän mukaisessa ensimmäisessä kilpailussa muotoiltaisiin uudelleen kolmannesta ja neljännestä kilpailusta peräisin olevat hakemukset. Mutta komissio hyväksyi ehdotuksen vain neljännen kilpailun osalta.
   Vaatimustensa tueksi kantaja väittää, että komissio

               —

               ei ollut aloittanut muodollista tutkintamenettelyä, ja Italian hallituksen ehdotettua, että se suostuisi muotoilemaan uudelleen aikaisemman järjestelmän mukaisesta kolmannesta kilpailusta peräisin olevat hakemukset se piti tällaista menettelyä yhteismarkkinoille soveltumattomana. Tällä tavoin vastaaja on rikkonut perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohtaa ja puolustautumisoikeuksia.

               —

               on loukannut oikeusvarmuuden ja oikeudellisten tilanteiden varmuuden periaatetta

               —

               on tehnyt arviointivirheen.

         Kantajan mukaan komissio on tutkiessaan uudelleen sen ehdotuksen yhteensoveltuvuutta yhteismarkkinoille, jossa sitä pyydettiin suostumaan kolmanteen kilpailuun osallistuneiden yritysten hakemusten uudelleen muotoilu, ja päättäessään minkäänlaiseen kontradiktoriseen menettelyyn asianomaisten kanssa ryhtymättä, että se ei ole yhteensoveltuva, muuttanut tukijärjestelmän hyväksymisestä vuonna 1997 tekemäänsä päätöstä, jonka edellytyksenä oli jo ollut perustamissopimuksen 87 artiklan valossa suoritettava tutkimus.
   Koska vastaaja on puuttunut vielä olemassa oleviin oikeudellisiin tilanteisiin ja poistanut ne, se on tosiasiallisesti peruuttanut vuoden 1997 hyväksymispäätöksen, tarjoamatta kuitenkaan asetuksessa (EY) N:o 659/99 tukien peruuttamistapauksia varten asetettuja menettelyllisiä takeita.

      (1)  Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 8.6.2005, ei vielä julkaistu.

      (2)  Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 8.6.2005, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.

      (3)  Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 15.6.2005, ei vielä julkaistu.


title: Asia C-496/09: Kanne 2.12.2009 (faksi 30.11.2009 ) — komissio v. Italia

text:
               30.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/44

         Kanne 2.12.2009 (faksi 30.11.2009) — komissio v. Italia
   (Asia C-496/09)
   2010/C 24/77
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: L. Pignataro ja E. Righini)

      Vastaaja: Italian tasavalta

      Vaatimukset

               —

               on todettava, että Italian tasavalta ei ole noudattanut työllisyyden edistämiseen tähtäävistä Italian tukitoimenpiteistä 11.5.1999 tehdyn komission päätöksen 2000/128/EY (1) ja EY 228 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut kaikkia Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-99/02 1.4.2004 antaman sen tuomion täytäntöönpanemiseksi tarvittavia toimenpiteitä, jossa on kyse edellä mainitun päätöksen mukaisesti sääntöjenvastaisiksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomiksi katsottujen tukien perimisestä takaisin tuensaajilta

               —

               Italian tasavalta on velvoitettava maksamaan komissiolle 285 696 euron suuruinen uhkasakko kultakin päivältä, jolla päätökseen 2000/128/EY liittyvässä asiassa C-99/02 annetun tuomion noudattamisen kannalta tarpeellisten toimien toteuttaminen viivästyy, tämän tuomion julistamispäivästä siihen asti, kunnes asiassa C-99/02 annettu tuomio on pantu täytäntöön

               —

               Italian tasavalta on velvoitettava maksamaan komissiolle kiinteämääräinen hyvitys, jonka suuruus määräytyy kertomalla 31 744 euron suuruinen päivittäinen summa niiden päivien lukumäärällä, joilla rikkomista on jatkettu siihen päivään saakka, jona nyt esillä olevassa päätöstä 2000/128/EY koskevassa asiassa annetaan tuomio

               —

               Italian tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Italian tasavalta ei ole toteuttanut kaikkia päätöksellä sääntöjenvastaisiksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomiksi todettujen tukien takaisinperimiseksi tarvittavia toimenpiteitä, koska kesäkuussa 2009 se peri takaisin ainoastaan 52 088 600,60 euroa, kun takaisinperittävä kokonaissumma on 281 525 686,79 euroa. Italian tasavalta myöntää, että sen on perittävä takaisin vielä 229 437 086,19 euroa. Se ei siten ole toteuttanut kaikkia tarvittavia toimenpiteitä päätöksen noudattamiseksi.

      (1)  EYVL L 42, s. 1.


title: Asia C-39/12: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 18.6.2012 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Vu Thang Dangia vastaan, muuna osapuolena Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof

text:
               6.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/21

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 18.6.2012 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Vu Thang Dangia vastaan, muuna osapuolena Generalbundesanwalt beim Bundesgerichtshof
   (Asia C-39/12) (1)

   2012/C 303/42
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 118, 21.4.2012.


title: Asia T-79/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.12.2015 – Olympus Medical Systems v. SMHV (3D) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin 3D rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

text:
               15.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 59/17

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.12.2015 – Olympus Medical Systems v. SMHV (3D)
   (Asia T-79/15) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Hakemus kuviomerkin 3D rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta))
   (2016/C 059/18)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Olympus Medical Systems Corp. (Tokio, Japani) (edustajat: asianajajat A. Ebert-Weidenfeller ja C. Opatz)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: K. Doherty ja A. Folliard-Monguiral)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 11.12.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 1708/2014-2), joka koskee hakemusta kuviomerkin 3D rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Olympus Medical Systems Corp. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 118, 13.4.2015.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 11 päivänä heinäkuuta 2002 asiassa T-163/01, Juan Pedro Perez Escanilla ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu – Kumoamiskanne)

text:
14.9.2002                FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 219/19
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                             ajaja N. Korogiannakis, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
                 TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                 (asiamiehinään X. Yataganas ja C. Berardis-Kayser), jossa
                                                                       kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta ku-
                  11 päivänä heinäkuuta 2002                           moamaan komission 15.12.2000 tekemän päätöksen, joka
                                                                       koskee kantajan nimitystä ja luokittelemista palkkaluokan A 5
                                                                       tasolle 1, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
asiassa T-163/01, Juan Pedro Perez Escanilla ym. vastaan
               Euroopan yhteisöjen komissio (1)                        (yhden tuomarin kokoonpano: M. Vilaras), kirjaaja: hallintovir-
                                                                       kamies J. Palacio González, on 11.7.2002 antanut tuomion,
                                                                       jonka tuomiolauselma on seuraava:
(Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu – Kumoamiskan-
                                 ne)
                                                                       1)    Komission 15.12.2000 tekemä päätös, joka koskee kantajan
                          (2002/C 219/47)                                    luokittelemista pallkaluokan A 5 tasolle 1 16.12.2000 alkaen,
                                                                             kumotaan.
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                       2)    Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Asiassa T-163/01, Juan Pedro Perez Escanilla, Euroopan yhtei-          (1) EYVL C 3, 5.1.2002.
söjen komission virkamies, kotipaikka Bryssel, edustajanaan
asianajajat J.-N. Louis ja V. Peere, prosessiosoite Luxembur-
gissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään
C. Berardis-Kayser), jossa kantaja vaatii yhteisöjen ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan komission päätök-
sen olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan A 4 vuoden
1999 ylennyskierroksella, yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
teen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa:
jaoston puheenjohtaja J. D. Cooke sekä tuomarit R. García-             Pierre Tomarchion 2.6.2002 Euroopan yhteisöjen komis-
Valdecasas ja P. Lindh, kirjaaja: hallintovirkamies J. Palacio                           siota vastaan nostama kanne
González, on 11.7.2002 antanut tuomion, jonka tuomiolau-
selma on seuraava:
                                                                                (Asia T-173/02)
1)     Komission päätös olla ylentämättä kantajaa palkkaluok-
       kaan A 4 vuoden 1999 ylennyskierroksella kumotaan.                                        (2002/C 219/49)
2)     Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
( 1) EYVL C 275, 29.9.2001.
                                                                       Pierre Tomarchio, kotipaikka Nancy (Ranska), on nostanut
                                                                       2.6.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
                                                                       mioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vas-
                                                                       taan. Kantajan edustajana on asianajaja Nicolas Lhoëst, proses-
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-                               siosoite Luxemburgissa.
                    MIOISTUIMEN TUOMIO
                  11 päivänä heinäkuuta 2002                           Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
asiassa T-263/01, Petros Mavromichalis vastaan Euroopan                –     kumoaa 27.7.2001 tehdyn komission päätöksen, jolla
                      yhteisöjen komissio (1)                                kieltäydyttiin nimittämästä kantaja ura-alueen ylempään
                                                                             palkkaluokkaan henkilöstösääntöjen 31 artiklan
(Henkilöstö – Edeltävä hallinnollinen valitus – Implisiittinen               2 kohdan mukaisesti,
hylkäyspäätös – Palkkatason ja palkkaluokan määrittämi-
                          nen – Perustelut)                            –     kumoaa tähän päätökseen liittyvät ja/tai sen jälkeen
                                                                             tehdyt päätökset
                          (2002/C 219/48)
                                                                       –     tarvittavin osin kumoaa kantajan henkilöstösääntöjen
                    (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)                           90 artiklan 2 kohdan nojalla tekemästä valituksesta
                                                                             12.2.2002 tehdyn komission nimenomaisen hylkäävän
                                                                             päätöksen,
Asiassa T-263/01, Petros Mavromichalis, Euroopan yhteisöjen
komission virkamies, kotipaikka Bryssel, edustajanaan asian-           –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-520/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 3.5.2012 (First-tier Tribunalin (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Lebara Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs (Verotus — Kuudes arvonlisäverodirektiivi — 2 artikla — Vastikkeellinen palvelujen suoritus — Televiestintäpalvelut — Prepaid-puhelinkortit, jotka sisältävät kansainvälisten puhelujen soittamiseen tarvittavia tietoja — Puhelinkorttien markkinoille saattaminen jakelijoiden kautta)

text:
               16.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 174/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 3.5.2012 (First-tier Tribunalin (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Lebara Ltd v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Asia C-520/10) (1)

   (Verotus - Kuudes arvonlisäverodirektiivi - 2 artikla - Vastikkeellinen palvelujen suoritus - Televiestintäpalvelut - Prepaid-puhelinkortit, jotka sisältävät kansainvälisten puhelujen soittamiseen tarvittavia tietoja - Puhelinkorttien markkinoille saattaminen jakelijoiden kautta)
   2012/C 174/11
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Lebara Ltd

      Vastaaja: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 2 artiklan 1 kohdan tulkinta — Puhelinkortit, joita jäsenvaltiossa asuva verovelvollinen myy jälleenmyyjälle, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa ja joka myy kortteja edelleen henkilöille, jotka käyttävät niitä puheluiden soittamiseen — Useasta osasta muodostuva liiketoimi — Arvonlisäveron kantaminen

      Tuomiolauselma

               1)

               Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 7.10.2003 annetulla neuvoston direktiivillä 2003/92/EY, 2 artiklan 1 alakohtaa on tulkittava siten, että puhelinoperaattori, joka tarjoaa televiestintäpalveluja siten, että se myy jakelijalle puhelinkortteja, jotka sisältävät kaikki tarpeelliset tiedot kansainvälisten puhelujen soittamiseksi mainitun operaattorin käyttöön antaman infrastruktuurin välityksellä ja jotka jakelija myy edelleen omissa nimissään ja omaan lukuunsa loppukäyttäjille joko suoraan tai tukku- tai vähittäismyyjien kaltaisten toisten verovelvollisten välityksellä, suorittaa vastikkeellisen televiestintäpalvelun jakelijalle. Mainittu puhelinoperaattori ei sitä vastoin suorita toista vastikkeellista palvelua loppukäyttäjälle silloin, kun tämä puhelinkortin hankkimisen jälkeen käyttää oikeutta soittaa puheluita käyttämällä puhelinkortissa mainittuja tietoja.

      (1)  EUVL C 30, 29.1.2011.


title: Asia T-673/15: Kanne 19.11.2015 – Guardian Europe v. Euroopan unioni

text:
               15.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 59/23

         Kanne 19.11.2015 – Guardian Europe v. Euroopan unioni
   (Asia T-673/15)
   (2016/C 059/26)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Guardian Europe Sàrl (Bertrange, Luxemburg) (edustajat: asianajaja F. Louis ja solicitor C. O'Daly)

      Vastaaja: Euroopan unioni, jotka edustavat Euroopan komissio ja Euroopan unionin tuomioistuin

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               1) toteamaan, että kantajalle on korvattava seuraavat vahingot, jotka sille ovat aiheutuneet siitä, ettei unionin yleinen tuomioistuin antanut ratkaisua kohtuullisessa ajassa: a) vakuuskustannukset 936 000 euron määräisinä b) vaihtoehtokustannukset/saamatta jäänyt voitto 1 671 000 euron määräisinä ja c) aineettomat vahingot 14,8 miljoonan euron määräisinä

               —

               2) toteamaan, että kantajalle on maksettava korkoa 1 kohdassa mainituille summille siltä osin kuin niillä on merkitystä, kyseisenä ajankohtana Euroopan keskuspankin rahoitusoperaatioihinsa soveltaman keskikoron määräisenä korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä

               —

               3) toteamaan, että kantajalle on korvattava seuraavat vahingot, jotka sille ovat aiheutuneet siitä, että komissio ja unionin yleinen tuomioistuin ovat loukanneet yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, ja erityisesti seuraavat summat: a) vakuuskustannukset 1 547 000 euron määräisinä b) vaihtoehtokustannukset/saamatta jäänyt voitto 9 292 000 euron määräisinä ja c) aineettomat vahingot 14,8 miljoonan euron määräisinä

               —

               4) toteamaan, että kantajalle on maksettava korkoa 3 kohdassa mainituille summille siltä osin kuin niillä on merkitystä, kyseisenä ajankohtana Euroopan keskuspankin rahoitusoperaatioihinsa soveltaman keskikoron määräisenä korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä

               —

               5) velvoittamaan vastaajan korvaamaan tähän kanteeseen liittyvät kantajan kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste: Kantajalla on SEUT 268 artiklan ja SEUT 340 artiklan 2 kohdan nojalla oikeus vahingonkorvaukseen Euroopan unionilta, koska unionin yleinen tuomioistuin on loukannut kantajan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen 6 artiklan 1 kohdan mukaista oikeutta saada asiansa ratkaistuksi kohtuullisessa ajassa. Koska ratkaisua ei annettu kohtuullisessa ajassa, kantajalle aiheutui 12.2.2010–27.9.2012 kolmentyyppisiä vahinkoja: 1) suuremmat kustannukset pankkitakauksesta sen sakon määrälle, jota kantaja ei maksanut komissiolle välittömästi asiassa COMP/39165 – Tasolasi 28.11.2007 annetun päätöksen K(2007)5791 lopullinen antamisen jälkeen; 2) vaihtoehtokustannukset, koska alhainen korko sakon määrälle, joka korvattiin kantajalle unionin tuomioistuimen vuonna 2014 antaman tuomion johdosta viiveellä, oli paljon matalampi kuin se mahdollinen voitto, jonka kantaja olisi voinut saada, jos se olisi sijoittanut tämän rahan yritykseensä sen sijaan, että se maksoi sen vuonna 2008 komissiolle; ja 3) aineettomat vahingot sen päätöksen vuoksi, jolla määrättiin kantajalle marraskuussa 2007 virheellisesti korkein sakko, ja unionin yleisen tuomioistuimen laiminlyönnin vuoksi antaa ratkaisu kohtuullisessa ajassa, minkä unionin tuomioistuin oikaisi viiveellä vasta marraskuussa 2014.

               2)

               Toinen kanneperuste: Kantajalla on SEUT 268 artiklan ja SEUT 340 artiklan 2 kohdan nojalla oikeus vahingonkorvaukseen Euroopan unionilta, koska Euroopan komissio ja unionin yleinen tuomioistuin loukkasivat ilmeisellä tavalla yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja syrjivät kantajaa. Asiassa COMP/39165 – Tasolasi 28.11.2007 annetussa päätöksessä K(2007)5791 lopullinen jätettiin muille päätöksen kohteena oleville yrityksille määrätty sakkoa laskettaessa virheellisesti ulkopuolelle kytkösmarkkinamyynnit, eikä tästä seurannutta kantajan, joka riippumattomana tuottajana ei ollut harjoittanut kytkösmarkkinamyyntiä, syrjintää oikaistu. Unionin yleinen tuomioistuin suurensi komission virhettä pysyttämällä ratkaisussaan näiden kytkösmarkkinamyyntien sulkemisen ulkopuolelle. Unionin tuomioistuin oikaisi tämän virheen vasta marraskuussa 2014 alentamalla unionin yleisen tuomioistuimen tuomiolla määrättyä sakkoa 44,4 miljoonalla eurolla. Tämä alentaminen ei kuitenkaan korvannut kantajalle marraskuusta 2007 marraskuuhun 2014 siitä aiheutunutta vahinkoa, että sille oli määrätty virheellisesti liian suuri sakko, mikä oli herättänyt mielikuvan siitä, että sillä oli ollut erityinen vastuu tasolasikartellista, ja johtanut myös suurempiin taloudellisiin kustannuksiin. Komission ja unionin yleisen tuomioistuimen sääntöjenvastaisen toiminnan vuoksi kantajalle syntyi samat kolmentyyppiset vahingot kuin ne, jotka on mainittu ensimmäisessä kanneperusteessa, mutta pidemmällä ajanjaksolla marraskuusta 2007 marraskuuhun 2014.


title: Asia C-92/05: Yhteisöjen tuomioistuimen viidennen jaoston puheenjohtajan määräys  26.1.2006  — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta

text:
               1.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 154/13

         Yhteisöjen tuomioistuimen viidennen jaoston puheenjohtajan määräys 26.1.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-92/05) (1)

   (2006/C 154/32)

      Oikeudenkäyntikieli: ranska

   Viidennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 82, 2.4.2005.


title: Asia C-174/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Østre Landsret (Tanska) on esittänyt 28.4.2008 — NCC Construction Danmark A/S v. Skatteministeriet

text:
               5.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/25

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Østre Landsret (Tanska) on esittänyt 28.4.2008 — NCC Construction Danmark A/S v. Skatteministeriet
   (Asia C-174/08)
   (2008/C 171/37)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Østre Landsret
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: NCC Construction Danmark A/S

      Vastaaja: Skatteministeriet
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko kuudennen arvonlisäverodirektiivin (1) 19 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen käsitettä ”liitännäiset kiinteistöliiketoimet” tulkittava siten, että se kattaa arvonlisäverovelvollisen rakennusyrityksen toiminnan, kun kyse on sellaisten kiinteistöjen, jotka kyseinen rakennusyritys on jälleenmyyntitarkoituksessa rakentanut omaan lukuunsa täysin arvonlisäverollisena toimintana, myöhemmin tapahtuvasta myynnistä?

               2)

               Onko ensimmäiseen kysymykseen vastattaessa merkitystä sillä, missä laajuudessa myyntitoiminta erikseen tarkasteltuna merkitsee arvonlisäverollisten tavaroiden tai palvelujen käyttämistä?

               3)

               Onko arvonlisäverotuksen neutraalisuuden periaatteen kanssa yhteensoveltuvaa, että sellaisella rakennusyrityksellä, joka kuudennen arvonlisäverodirektiivin 5 artiklan 7 kohtaan ja 6 artiklan 3 kohtaan perustuvan jäsenvaltion lainsäädännön mukaan on velvollinen maksamaan arvonlisäveroa yrityksen sisäisistä luovutuksista, kun kyse on omaan lukuun jälleenmyyntitarkoituksessa rakennetuista rakennuksista, on vain osittainen oikeus vähentää arvonlisävero rakennustoiminnan kokonaiskustannusten osalta sen takia, että myöhemmin tapahtuva kiinteistöjen myynti on jäsenvaltion arvonlisäverolainsäädännön perusteella vapautettu arvonlisäverosta kuudennen arvonlisäverodirektiivin 28 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla, luettuna yhdessä liitteessä F olevan 16 kohdan kanssa?

      (1)  Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1).


title: Asia F-33/09: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 9.3.2010 — Tzvetanova v. komissio (Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Palkkaus — Ulkomaankorvaus — Henkilöstösääntöjen VII liitteessä olevassa 4 artiklassa säädetyt edellytykset — Tavanomainen asuinpaikka ennen palvelukseentuloa — Oleskelu opiskelijana asemapaikassa viitekautena — Harjoittelukausia asemapaikan ulkopuolella viitekautena — Todellisen asuinpaikan huomioon ottaminen)

text:
               22.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/52

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 9.3.2010 — Tzvetanova v. komissio
   (Asia F-33/09) (1)

   (Henkilöstö - Väliaikaiset toimihenkilöt - Palkkaus - Ulkomaankorvaus - Henkilöstösääntöjen VII liitteessä olevassa 4 artiklassa säädetyt edellytykset - Tavanomainen asuinpaikka ennen palvelukseentuloa - Oleskelu opiskelijana asemapaikassa viitekautena - Harjoittelukausia asemapaikan ulkopuolella viitekautena - Todellisen asuinpaikan huomioon ottaminen)
   2010/C 134/86
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Aglika Tzvetanova (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ja É.. Marchal)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi D. Martin ja J. Baquero Cruz, sittemmin J. Currall ja J. Baquero Cruz)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus komission tekemän sen päätöksen kumoamisesta, jolla evätään kantajalta oikeus henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyyn ulkomaankorvaukseen.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan komission 10.7.2008 tekemä päätös evätä Aglika Tzvetanovalta oikeus henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 4 artiklan mukaiseen ulkomaankorvaukseen kumotaan.

               2)

               Euroopan komissio vastaa kaikista oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 129, 6.6.2009, s. 22.


title: Asia C-218/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Ireland (Irlanti) on esittänyt 5.5.2014 – Kuldip Singh, Denzel Nnjume ja Khaled Aly v. Minister for Justice and Equality

text:
               14.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Ireland (Irlanti) on esittänyt 5.5.2014 – Kuldip Singh, Denzel Nnjume ja Khaled Aly v. Minister for Justice and Equality
   (Asia C-218/14)
   2014/C 223/10
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   High Court of Ireland

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Kuldip Singh, Denzel Nnjume ja Khaled Aly

      Vastapuoli: Minister for Justice and Equality

      Muu osapuoli: Immigrant Council of Ireland

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Kun unionin kansalaisen ja kolmannen maan kansalaisen välinen avioliitto päättyy avioeroon, joka on saatu sen jälkeen, kun unionin kansalainen on poistunut vastaanottavasta jäsenvaltiosta, jossa unionin kansalainen oli käyttänyt unionin oikeuksia, ja kun neuvoston direktiivin 2004/38/EY (1) 7 artiklaa ja 13 artiklan 2 kohdan a alakohtaa sovelletaan, säilyttääkö kolmannen maan kansalainen tämän jälkeen oleskeluoikeuden vastaanottavassa jäsenvaltiossa? Jos vastaus on kieltävä, onko kolmannen maan kansalaisella oleskeluoikeus vastaanottavassa jäsenvaltiossa ajanjaksona, joka edeltää avioeroa ja seuraa unionin kansalaisen poistumista vastaanottavasta jäsenvaltiosta?

               2)

               Täyttyvätkö direktiivin 2004/38/EY 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa asetetut edellytykset, kun puoliso, joka on unionin kansalainen, ilmoittaa, että hänellä on direktiivin 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuin tavoin riittävät varat osittain puolisonsa, joka on kolmannen maan kansalainen, varojen perusteella?

               3)

               Jos toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko valittajien kaltaisilla henkilöillä unionin oikeuden nojalla oikeus työskennellä vastaanottavassa jäsenvaltiossa hankkiakseen direktiivin 7 artiklassa tarkoitetut riittävät varat tai myötävaikuttaakseen niiden hankkimiseen?

      (1)  Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY (EUVL L 158, s. 77).


title: Asia T-64/06: Kanne  23.2.2006  — FLS Plast v. komissio

text:
               22.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 96/24

         Kanne 23.2.2006 — FLS Plast v. komissio
   (Asia T-64/06)
   (2006/C 96/42)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: FLS Plast A/S (Kööpenhamina, Tanska) (edustajat: K. Lasok, QC ja asianajaja M. Thill-Tayara)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               riidanalaisen komission päätöksen C (2005) 4634, joka tehtiin 30.11.2005, asiassa COMP/F/38.354 — Teollisuussäkit, 1 artiklan h kohta ja 2 artiklan f kohta on kumottava kokonaisuudessaan sikäli kuin ne koskevat kantajaa

               —

               toissijaisesti riidanalaisen päätöksen 2 artiklan f kohtaa on muutettava ja FLP Plastille yhteisvastuullisesti määrättyä sakkoa on alennettava huomattavasti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen täyttä harkintavaltaa käyttäen, 1 artiklan 1 kohta on kumottava osittain sikäli kuin se koskee kantajaa ja 2 artiklassa kantajalle määrätty sakko on kumottava osittain tai toissijaisesti sen määrää on alennettava asianmukaisesti

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komissio katsoi riidanalaisessa päätöksessä, että kantaja oli rikkonut EY 81 artiklaa osallistumalla muovisten teollisuussäkkien alalla joukkoon sopimuksia ja yhdenmukaistettuja menettelytapoja, jotka vaikuttivat Belgiaan, Ranskaan, Saksaan, Luxemburgiin, Alankomaihin ja Espanjaan ja jotka muodostuivat hintojen ja yhteisten hintojenlaskentatapojen vahvistamisesta, markkinoiden, myyntikiintiöiden, asiakkaiden, sopimusten ja tilausten jakamisesta, yhdenmukaistetuista tarjouksista tiettyjen tarjouskilpailujen yhteydessä ja yrityskohtaisten tietojen vaihtamisesta. Kantajan rikkominen liittyi toisen yhtiön eli Trioplast Wittenheim SA:n (TW), jonka katsottiin osallistuneen kyseiseen kartelliin, toimintaan. Kantaja oli omistanut TW:n osakkeita ja suurimman osan ajasta, jona kantajan katsottiin syyllistyneen rikkomiseen, TW oli sen kokonaan omistama tytäryhtiö. TW:lle määrättiin sakko, ja kantajan katsottiin olevan yhteisvastuussa kyseisen sakon osasta.
   Kantaja ei kiistä kartellin olemassaoloa, kestoa eikä sen entisen tytäryhtiön osallistumista, mutta se väittää, että komissio teki oikeudellisen virheen määrittäessään sille määrättyä sakkoa. Kantaja huomauttaa, että se osa TW:n sakosta, josta kantajan katsottiin olevan vastuussa, on ilmeisen suhteeton siihen ajanjaksoon nähden, jona sillä oli TW:n osakkeita.
   Kantaja väittää edelleen, että riidanalaisella päätöksellä loukataan syrjintäkiellon periaatetta ja suhteellisuusperiaatetta sikäli kuin siinä katsottiin, että sekä kantaja että sen oma emoyhtiö ovat vastuussa TW:n toiminnasta, vaikka siinä päätettiin olla osoittamatta riidanalaista päätöstä holding-yhtiöille eikä sitä itse asiassa osoitettu tällaisille yhtiöille kantajaa lukuun ottamatta.
   Kantaja väittää myös, että se ei ollut tietoinen TW:n lainvastaisesta toiminnasta, se ei voinut vaikuttaa TW:n päätöksentekoon eikä se kuulunut yritykseen (TW), joka osallistui riidanalaisessa päätöksessä mainittuun rikkomiseen, ja että tämän vuoksi riidanalainen päätös on lainvastainen ja se on kumottava.
   Kantaja vaatii toissijaisesti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta alentamaan sakon määrää täyttä harkintavaltaansa käyttäen. Tässä yhteydessä se esittää, että TW:lle määrätty sakko oli liian korkea, koska aikaisempi käytäntö ja rikkomisen vakavuus eivät oikeuta sakon perusmäärää, että komissio erehtyi määrittäessään TW:n rikkomisen kestoa ja että komissio ei arvioinut, noudattivatko TW:lle ja kantajalle määrätyt sakot kymmenen prosentin katon sääntöä.
   Itselleen määrätyn sakon osalta kantaja väittää myös, että se on suhteettoman korkea, kun otetaan huomioon ehkäisevän vaikutuksen puuttuminen, rikkomisen kesto ja intensiteetti. Kantaja väittää lisäksi, että komissio erehtyi jättäessään alentamatta sille määrättyä sakkoa sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevan tiedonannon mukaisesti ja nimenomaisesti jättäessään siirtämättä TW:lle myönnetyn 30 prosentin alennuksen kantajan hyväksi ja kieltäytyessään myöntämästä kantajalle alennusta. Kantaja viittaa lopuksi non bis in idem -periaatteen ja periaatteen, jonka mukaan seuraamukset on suhteutettava kunkin kantajan erityistilanteeseen, loukkaamiseen; tässä yhteydessä se huomauttaa, että vaikka se oli TW:n emoyhtiö ainoastaan 35 prosenttia ajasta, jona tämä osallistui kartelliin, se määrättiin maksamaan 85,7 prosenttia TW:n sakosta.


title: Asia T-98/02: Maddalena Lebedef-Caponin 3.4.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
15.6.2002                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 144/55
Michael Hohenbichlerin 28.3.2002 Euroopan yhteisöjen                     Maddalena Lebedef-Caponin 3.4.2002 Euroopan yhteisö-
               komissiota vastaan nostama kanne                                      jen komissiota vastaan nostama kanne
                            (Asia T-95/02)
                                                                                (Asia T-98/02)
                         (2002/C 144/108)
                                                                                (2002/C 144/109)
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Michael Hohenbichler, kotipaikka Bryssel, on nostanut
28.3.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan. Kantajan edustajana on avocat Jean-Noël Louis, pro-
sessiosoite Luxemburgissa.                                               Maddalena Lebedef-Caponi, kotipaikka Senningerberg (Luxem-
                                                                         burg), on nostanut 3.4.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäi-
                                                                         sen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisö-
                                                                         jen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Gille
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin               Bounéou, prosessiosoite Luxemburgissa.
–     kumoaa komission päätöksen, joka koskee henkilöstö-
      sääntöjen liitteen VIII 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti            Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
      virkamiesten eläkettä varten huomioonotettavista palve-
      lusvuosista laadittavaa hyvityslaskelmaa.
                                                                         –     kumoaa kantajaa koskevan arviointikertomuksen vuosilta
                                                                               1995-1997
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                         –     määrää oikeudenkäyntikuluista siten, että vastaajan on
                                                                               korvattava kulut ja oikeudenkäyntipalkkiot
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Käsiteltävän asian kantaja, joka on komission virkamies, kiistää
tavan, jolla nimittävä viranomainen on laatinut hyvityslaskel-           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
man eläkettä varten huomioon otettavista palvelusvuosista,
kun kaikki hänen ennen yhteisöjen palvelukseen siirtymistään
hankkimat eläkeoikeudet siirretään yhteisön eläkejärjestel-
mään.                                                                    Kantaja, joka on komission virkamies, riitauttaa sen, että
                                                                         hänen vuosia 1995-1997 koskevan arviointikertomuksensa
                                                                         kumoamiseksi tehty valitus on hylätty.
Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seuraaviin seikkoihin:
–     henkilöstösääntöjen liitteen VIII 11 artiklan 2 kohtaa on          Kanteensa tueksi kantaja vetoaa henkilöstösääntöjen liitteessä
      rikottu.                                                           II olevan 1 artiklan viimeisen kohdan, komission sekä ammatti-
                                                                         yhdistysten ja ammattialajärjestöjen välisen puitesopimuksen
                                                                         13 artiklan toisen kohdan sekä sen 15 artiklan ensimmäisen ja
–     henkilöstösääntöjen liitteen VIII 11 artiklan 2 kohdan             toisen kohdan rikkomiseen. Hän väittää, että tietyt arvioinnit
      yleisiä täytäntöönpanosäännnöksiä on rikottu.                      eivät ole perusteltuja, ja että arviointikertomukseen liittyy
                                                                         tiettyjä virheitä ja laiminlyöntejä. Kantaja väittää lisäksi, että
                                                                         häntä on ahdisteltu henkisesti sen ajanjakson kuluessa, jona
–     yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu.                   hän hoiti tehtäviään henkilöstön edustajana.


title: Asia T-593/15: Kanne 14.10.2015 – The Art Company B & S v. SMHV – G-Star Raw (THE ART OF RAW)

text:
               14.12.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 414/36

         Kanne 14.10.2015 – The Art Company B & S v. SMHV – G-Star Raw (THE ART OF RAW)
   (Asia T-593/15)
   (2015/C 414/47)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: The Art Company B & S, SA (Quel, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Villamor Muguerza ja L. Sánchez Calderón)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: G-Star Raw CV (Amsterdam, Alankomaat)

      Menettely SMHV:ssa

      Hakija: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ”THE ART OF RAW” – yhteisön tavaramerkin rekisteröintihakemus nro 11 093 036

      SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 9.7.2015 asiassa R 1980/2014-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa SMHV:n ja yhteisön tavaramerkin hakijan (jos se osallistuu menettelyyn väliintulijana) korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 3 päivänä toukokuuta 2001 asiassa C-481/98, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Kuudes arvonlisäverodirektiivi – 12 artiklan 3 kohdan a alakohta ja 28 artiklan 2 kohdan a alakohta – Alennettu verokanta)

text:
C 200/10               FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                               14.7.2001
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                (kuudes jaosto)
                          (kuudes jaosto)
                                                                                3 päivänä toukokuuta 2001
                  3 päivänä toukokuuta 2001
                                                                        asiassa C-28/99 (Rechtbank van eerste aanleg te Gentin
                                                                        esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Jean Versonckia, Ro-
asiassa C-481/98, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan                  nald Everaertia ja Édith de Baedtsia vastaan vireillä
                      Ranskan tasavalta (1)                                                    olevassa rikosasiassa (1)
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Kuudes                (Direktiivi 89/592/ETY – Sisäpiirikauppoja koskevat kan-
arvonlisäverodirektiivi – 12 artiklan 3 kohdan a alakohta ja            salliset säännökset ja määräykset – Jäsenvaltioiden valta
   28 artiklan 2 kohdan a alakohta – Alennettu verokanta)               antaa ankarampia säännöksiä – Yleisesti sovellettavan kan-
                                                                                sallisen säännöksen käsite)
                         (2001/C 200/17)                                                            (2001/C 200/18)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                        (Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
                                                                                yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoeilmassa)
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
        yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)              Asiassa C-28/99, jonka Rechtbank van eerste aanleg te Gent
                                                                        (Belgia) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 aritiklan
                                                                        (josta on tullut EY 234 artikla) nojalla yhteisöjen tuomioistui-
Asiassa C-481/98, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-
                                                                        men käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistui-
nään E. Traversa, jota avustaa avocat N. Coutrelis) vastaan
                                                                        messa vireillä olevassa rikosoikeudenkäynnissä, jossa vastaajina
Ranskan tasavalta (asiamiehinään K. Rispal-Bellanger ja
                                                                        ovat Jean Verdonck, Ronald Everaert ja Édith de Baedts,
S. Seam), jota tukee Suomen tasavalta (asiamiehinään H. Rot-
                                                                        ennakkoratkaisun sisäpiirikauppoja koskevien säännösten ja
kirch ja T. Pynnä), jossa kantaja vaatii sen toteamista, että
                                                                        määräysten yhteensovittamisesta 13 päivänä marraskuuta
Ranskan tasavalta ei ole noudattanut jäsenvaltioiden liikevaih-
                                                                        1989 annetun neuvoston direktiivin 89/592/ETY (EYVL L 334,
toverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvon-
                                                                        s. 30) 6 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin kuudes
lisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste –
                                                                        jaosto, toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. Gul-
17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston
                                                                        mann sekä tuomarit V. Skouris, J.-P. Puissochet (esittelevä
direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 12 artiklan mukaan
                                                                        tuomari), R. Schintgen ja F. Macken, julkisasiamies: P. Léger,
sille kuuluvia velvoitteita, koska se on antanut ja pitänyt
                                                                        kirjaaja: johtava hallintovikamies H. A. Rühl, on antanut
voimassa arvonlisäveroa koskevan lain, jonka mukaan sosiaali-
                                                                        3.5.2001 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
vakuutuksen perusteella korvattavia lääkkeitä verotetaan
2,1 prosentin suuruisen verokannan mukaisesti, kun taas
                                                                        1)    Sisäpiirikauppoja koskevien säännösten ja määräysten yhteen-
muita lääkkeitä verotetaan 5,5 prosentin suuruisen alennetun
                                                                              sovittamisesta 13 päivänä marraskuuta 1989 annetun neuvos-
verokannan mukaisesti, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaos-
                                                                              ton direktiivin 89/592/ETY 6 artikla ei ole esteenä tämän
to), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. Gul-
                                                                              direktiivin säännöksiä ankarampien jäsenvaltion säännösten
mann sekä tuomarit V. Skouris, J.-P. Puissochet, R. Schintgen
                                                                              soveltamiselle, siltä osin kuin kyse on sisäpiiritiedon väärinkäy-
ja N. Colneric (esittelevä tuomari), julkisasiamies: J. Mischo,
                                                                              tön kiellosta, mikäli tämän kansallisen lainsäädännön sovelta-
kirjaaja: hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut 3.5.2001
                                                                              misessa käytetty sisäpiiritiedon määritelmä on sisällöltään
tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                              samanlainen kaikkien tässä lainsäädännössä tarkoitettujen
                                                                              luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden osalta.
1)    Kanne hylätään.
                                                                        2)    Jos kansalliset säännökset ovat direktiivin 89/592/ETY 6 artik-
2)    Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeu-             lan vastaisia siksi, että tietyt luonnolliset henkilöt tai oikeushen-
      denkäyntikulut.                                                         kilöt on nimenomaisesti jätetty sellaisen kiellon soveltamisalan
                                                                              ulkopuolelle, joka on ankarampi kuin tässä direktiivissä säädetty
3)    Suomen tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.                sisäpiiritiedon väärinkäytön kielto, kansallinen tuomioistuin ei
                                                                              saa soveltaa näitä ankarampia säännöksiä mihinkään niistä
                                                                              henkilöistä, joihin näitä säännöksiä voitaisiin soveltaa.
(1) EYVL C 48, 20.2.1999.
                                                                        (1) EYVL C 121, 1.5.1999.


title: Asia C-348/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 22.5.2012 (Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalenin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — P. I. v. Oberbürgermeisterin der Stadt Remscheid (Henkilöiden vapaa liikkuvuus — Direktiivi 2004/38/EY — 28 artiklan 3 kohdan a alakohta — Karkotuspäätös — Rikostuomio — Yleistä turvallisuutta koskevat pakottavat syyt)

text:
               7.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 200/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 22.5.2012 (Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalenin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — P. I. v. Oberbürgermeisterin der Stadt Remscheid
   (Asia C-348/09) (1)

   (Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Direktiivi 2004/38/EY - 28 artiklan 3 kohdan a alakohta - Karkotuspäätös - Rikostuomio - Yleistä turvallisuutta koskevat pakottavat syyt)
   2012/C 200/02
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: P. I.

      Vastapuoli: Oberbürgermeisterin der Stadt Remscheid

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen, Münster — Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY (EUVL L 158, s. 77) 28 artiklan 3 kohdan tulkinta — Karkotuspäätös, joka on tehty yleistä turvallisuutta koskevien pakottavien syiden perusteella ja joka koskee sellaista unionin kansalaista, joka on oleskellut kymmenen edellisen vuoden ajan vastaanottavassa jäsenvaltiossa ja joka on tuomittu vankeusrangaistukseen — Yleistä turvallisuutta koskevien pakottavien syiden käsite

      Tuomiolauselma

   Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 28 artiklan 3 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltiot voivat vapaasti katsoa, että SEUT 83 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa mainitun kaltaisissa rikoksissa on kyse yhteiskunnan olennaisen edun erityisen vakavasta loukkauksesta, joka voi muodostaa suoran uhan väestön rauhalle ja fyysiselle turvallisuudelle ja siis kuulua käsitteeseen ”yleistä turvallisuutta koskevat pakottavat syyt”, joilla mainittuun 28 artiklan 3 kohtaan perustuva karkottamistoimenpide voidaan oikeuttaa, kunhan tällaisten rikosten tekotavassa on erityisen vakavia piirteitä, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana on tarkistaa tutkimalla kukin käsiteltävänään oleva yksittäistapaus erikseen.
   Kunkin karkottamistoimenpiteen edellytyksenä on, että asianomaisen henkilön käyttäytyminen muodostaa todellisen ja välittömän uhan jollekin vastaanottavan jäsenvaltion tai yhteiskunnan olennaiselle edulle, minkä toteaminen edellyttää yleensä, että asianomaisella henkilöllä on taipumus tällaiseen käyttäytymiseen jatkossakin. Vastaanottavan jäsenvaltion on ennen karkottamispäätöksen tekemistä otettava huomioon erityisesti se, kuinka kauan asianomainen on oleskellut sen alueella, asianomaisen ikä, terveydentila, perhetilanne ja taloudellinen tilanne, se, kuinka hyvin asianomainen on kotoutunut kyseisen valtion yhteiskuntaan ja kulttuuriin, sekä se, missä määrin asianomaisella on yhteyksiä kotimaahansa.

      (1)  EUVL C 282, 21.11.2009.


title: Asia T-256/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 5.11.2008 — Neoperl Servisys v. SMHV (HONEYCOMB) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin HONEYCOMB rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

text:
               20.12.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 327/22

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 5.11.2008 — Neoperl Servisys v. SMHV (HONEYCOMB)
   (Asia T-256/06) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin HONEYCOMB rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)
   (2008/C 327/39)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Neoperl Servisys AG (Reinach, Sveitsi) (edustaja: asianajaja H. Börjes-Pestalozza)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: R. Pethke)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 17.7.2006 tekemästä päätöksestä (asia R 1388/2005-4), joka koskee hakemusta sanamerkin HONEYCOMB rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Neoperl Servisys AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 261, 28.10.2006.


title: Asia C-119/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 22.11.2012 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Josef Probst v. mr.nexnet GmbH (Sähköinen viestintä — Direktiivi 2002/58/EY — 6 artiklan 2 ja 5 kohta — Henkilötietojen käsittely — Laskutusta ja maksujen perimistä varten tarvittavat liikennetiedot — Kolmannen yhtiön suorittama saatavien perintä — Yleisten viestintäverkkojen ja sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajien vastuulla toimivat henkilöt)

text:
               26.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/15

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 22.11.2012 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Josef Probst v. mr.nexnet GmbH
   (Asia C-119/12) (1)

   (Sähköinen viestintä - Direktiivi 2002/58/EY - 6 artiklan 2 ja 5 kohta - Henkilötietojen käsittely - Laskutusta ja maksujen perimistä varten tarvittavat liikennetiedot - Kolmannen yhtiön suorittama saatavien perintä - Yleisten viestintäverkkojen ja sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajien vastuulla toimivat henkilöt)
   2013/C 26/26
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Josef Probst

      Vastapuoli: mr.nexnet GmbH

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesgerichtshof — Henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla 12.7.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/58/EY (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi) (EYVL L 201, s. 37) 6 artiklan 2 ja 5 kohdan tulkinta — Yleisen viestintäverkon tarjoajan käsittelemien ja tallentamien tilaajia ja käyttäjiä koskevien liikennetietojen välittäminen — Kansallinen säännöstö, jonka mukaan mainitunlainen tietojen välittäminen televiestintäpalvelujen tarjoamiseen perustuvien saatavien luovutuksensaajalle on mahdollista silloin, kun sopimuslausekkein on varmistettu välitettyjen tietojen luottamuksellinen käsittely ja se, että toinen sopimuspuoli voi tarkastaa kyseisten tietojen suojan kunnioittamisen

      Tuomiolauselma

   Henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla 12.7.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/58/EY (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi) (EYVL L 201, s. 37) 6 artiklan 2 ja 5 kohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä artiklassa sallitaan se, että palvelujen tarjoaja välittää liikennetiedot televiestintäpalvelujen tarjoamiseen perustuvien saataviensa luovutuksensaajalle kyseisten saatavien perimiseksi ja että kyseinen luovutuksensaaja käsittelee mainittuja tietoja, sillä edellytyksellä, että ensinnäkin luovutuksensaaja toimii palvelujen tarjoajan vastuulla näitä liikennetietoja käsiteltäessä ja että toiseksi luovutuksensaaja käsittelee ainoastaan liikennetietoja, jotka ovat tarpeen luovutettujen saatavien perimiseksi.
   Riippumatta siitä, miten luovutussopimus luonnehditaan, luovutuksensaajan oletetaan toimivan palvelujen tarjoajan vastuulla direktiivin 2002/58 6 artiklan 5 kohdassa tarkoitetulla tavalla silloin, kun luovutuksensaaja toimii pelkästään palvelujen tarjoajan ohjeiden mukaisesti ja tämän valvonnassa liikennetietoja käsiteltäessä. Palvelujen tarjoajan ja luovutuksensaajan välillä tehdyssä sopimuksessa on erityisesti oltava määräykset, joilla voidaan taata se, että luovutuksensaaja käsittelee liikennetietoja laillisesti, ja joiden nojalla palvelujen tarjoaja voi milloin hyvänsä varmistautua siitä, että mainittu luovutuksensaaja noudattaa kyseisiä määräyksiä.

      (1)  EUVL C 174, 16.6.2012.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (kuudes jaosto) 8 päivänä syyskuuta 2005, asiassa C-57/05: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2002/46/EY — Ravintolisiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               29.10.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 271/11

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (kuudes jaosto)
   8 päivänä syyskuuta 2005,
   asiassa C-57/05: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2002/46/EY - Ravintolisiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2005/C 271/21)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa C-57/05, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, joka on esitetty 9.2.2005, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään J. P. Keppenne) vastaan Ranskan tasavalta (asiamiehinään G. de Bergues, E. Belliard ja R. Loosli-Surrans), yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Borg Barthet sekä tuomarit S. von Bahr ja A. Ó Caoimh (esittelevä tuomari), julkisasiamies: L. A. Geelhoed, kirjaaja: R. Grass, on antanut 8.9.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Ranskan tasavalta ei ole noudattanut ravintolisiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 10 päivänä kesäkuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/46/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 82, 2.4.2005.


               29.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 72/48

         EFTAn valvontaviranomaisen 15. marraskuuta 2006 Liechtensteinin ruhtinaskuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia E-5/06)
   (2007/C 72/23)
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, B-1040 Bryssel, asiamiehinään Niels Fenger ja Arne Torsten Andersen, on nostanut 15. marraskuuta 2006 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Liechtensteinin ruhtinaskuntaa vastaan.
   Kantaja vaatii, että tuomioistuin

               1.

               julistaisi, että Liechtensteinin ruhtinaskunta on laiminlyönyt ETA-sopimuksen liitteessä VI olevassa 1 kohdassa tarkoitetun säädöksen (neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1971, sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sen pöytäkirjalla 1, 19 artiklan 1 ja 2 kohdan, 25 artiklan 1 kohdan ja 28 artiklan 1 kohdan mukaiset velvoitteensa; sekä

               2.

               määräisi Liechtensteinin ruhtinaskunnan maksamaan oikeuskäsittelystä aiheutuvat kustannukset.

         Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Käsiteltävänä oleva asia koskee Liechtensteinin Hilflosenentschädigung –avustusta henkilöille, jotka tarvitsevat pysyvästi merkittävää apua ulkopuolisilta tai henkilökohtaista tukea jokapäiväisistä toiminnoista suoriutumiseksi. Avustuksella ei korvata muita sosiaalietuuksia ja se myönnetään tuloista riippumatta. Se ei liity valtion aiemmin myöntämiin tukiin eikä saajan edellytetä olevan sairas.

               —

               Liechtensteinin lainsäädännön mukaan avustuksen saajan on oleskeltava Liechtensteinissa.

               —

               Liechtensteinin Hilflosenentschädigung on mainittu neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 liitteessä II a (vrt. asetuksen 4 artiklan 2 a kohdan c alakohta ja 10 a artikla) erityisenä maksuihin perustumattomana rahaetuutena, jota ei asetuksen mukaan voi suorittaa toiseen jäsenvaltioon.

               —

               EFTAn valvontaviranomainen katsoo kuitenkin, että Hilflosenentschädigung olisi luokiteltava sairauden perusteella myönnettäväksi rahaetuudeksi (vrt. asetuksen 4 artiklan 1 kohta), jonka voi asetuksen 19 artiklan 1 ja 2 kohdan, 25 artiklan 1 kohdan ja 28 artiklan 1 kohdan nojalla suorittaa toiseen jäsenvaltioon.

               —

               Avustuksen oikea luokittelu on ratkaisevan tärkeää päätettäessä, onko Liechtensteinin ruhtinaskunnalla velvollisuus myöntää etuus Liechtensteinin ulkopuolella asuville hakijoille, jotka täyttävät muut asetuksessa esitetyt edellytykset.


title: Asia T-208/17: Kanne 5.4.2017 – Senetic v. EUIPO – HP Hewlett Packard Group (HP)

text:
               29.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 168/31

         Kanne 5.4.2017 – Senetic v. EUIPO – HP Hewlett Packard Group (HP)
   (Asia T-208/17)
   (2017/C 168/41)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Senetic S.A. (Katowice, Puola) (edustaja: asianajaja M. Krekora)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: HP Hewlett Packard Group LLC (Houston, Texas, Yhdysvallat)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää kirjaimet ”HP” – EU-tavaramerkki nro 52 449

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 1.2.2017 asiassa R 1002/2016-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa väliintulijan korvaamaan oikeudenkäyntikulut sekä unionin yleisessä tuomioistuimessa että EUIPO:ssa.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 7 artiklaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.