title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 14 päivänä toukokuuta 1998, asiassa T-338/94, Finnish Board Mills Association - Finnboard vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Kilpailu - EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohta - Tietojen vaihto - Kieltomääräys - Sakko - Sakon suuruuden määrääminen - Perustelut - Yhteistyö hallinnollisen menettelyn aikana)

text:
C 209/34               FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     4.7.98
ras, Barcelona, Alberto Mazzoni, Milano, sekä Antonio                    YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
Tizzano ja Gian Michele Roberti, Napoli, prosessiosoite                           TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
Luxemburgissa asianajotoimisto Alain Lorang, 51 rue                                  14 päivänä toukokuuta 1998,
Albert 1er, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamie-
hinään Richard Lyal ja Alberto Dal Ferro), jossa kantaja            asiassa T-337/94, Enso-Gutzeit Oy vastaan Euroopan
vaatii EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan soveltami-                                  yhteisöjen komissio (1)
sesta 13 päivänä heinäkuuta 1994 tehdyn komission pää-              (EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohta Ð Kil-
töksen 94/601/EY (IV/C/33.833 Ð Kartonki; EYVL L 243,                           pailusääntöjen rikkominen Ð Näyttö)
19.9.1994, s. 1) kumoamista, Euroopan yhteisöjen ensim-
mäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu kolmas                                         (98/C 209/72)
jaosto), toimien kokoonpanossa: presidentti B. Vesterdorf
sekä tuomarit C. P. BrieÈt, P. Lindh, A. Potocki ja J. D.                           (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Cooke, kirjaaja: hallintovirkamies J. Palacio GonzaÂlez, on
antanut 14.5.1998 tuomion, jonka tuomiolauselma on                  Asiassa T-337/94, Enso-Gutzeit Oy, kotipaikka Helsinki,
seuraava:                                                           edustajinaan asianajajat Ivo Van Bael ja Jean-FrancËois Bel-
                                                                    lis, Bryssel, ja solicitor CiaraÂn Keaney, Irlannin Law
                                                                    Society, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto
1) EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan soveltamisesta
                                                                    Freddy Brausch, 11 rue Goethe, vastaan Euroopan yhteisö-
     13 päivänä heinäkuuta 1994 tehdyn komission päätök-
                                                                    jen komissio (asiamiehinään Hans Gerald Crossland ja
     sen 94/601/EY (IV/C/33.833 Ð Kartonki) 2 artiklan
                                                                    Richard Lyal), jossa kantaja vaatii EY:n perustamissopi-
     ensimmäinen, toinen, kolmas ja neljäs kohta kumotaan
                                                                    muksen 85 artiklan soveltamisesta 13 päivänä heinäkuuta
     kantajan osalta, lukuun ottamatta seuraavia kappa-
                                                                    1994 tehdyn komission päätöksen 94/601/EY (IV/C/
     leita:
                                                                    33.833 Ð Kartonki; EYVL L 243, 19.9.1994, s. 1)
                                                                    kumoamista, Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
     ºEdellä 1 artiklassa mainittujen yritysten on välittö-         teen tuomioistuin (laajennettu kolmas jaosto), toimien
     mästi lopetettava edellä mainitut rikkomiset, elleivät         kokoonpanossa: presidentti B. Vesterdorf sekä tuomarit
     ne ole sitä jo tehneet. Niiden on kartonkialan toimin-         C. P. BrieÈt, P. Lindh, A. Potocki ja J. D. Cooke, kirjaaja:
     nassaan vastedes oltava tekemättä sopimuksia ja nou-           hallintovirkamies J. Palacio GonzaÂlez, on antanut
     dattamatta yhdenmukaistettuja menettelytapoja, joilla          14.5.1998 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
     voi olla sama tai samanlainen tarkoitus tai vaikutus,
     mukaan luettuna kaikki sellainen kaupallisten tietojen         1) EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan soveltamisesta
     vaihto                                                              13 päivänä heinäkuuta 1994 tehty komission päätös
                                                                         94/601/EY (IV/C/33.833 Ð Kartonki) kumotaan kan-
     a) jonka avulla siihen osallistuvat voivat suoraan tai              tajan osalta.
          epäsuorasti saada tietoja muiden tuottajien tuotan-
          nosta, myynnistä, tilauskannoista, koneiden käyt-         2) Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku-
          töasteista, myyntihinnoista, kustannuksista tai                lut.
          markkinointisuunnitelmista.
                                                                    (1) EYVL C 392, 31.12.1994.
     Kaikkia sellaisia yleisten tietojen vaihtoa koskevia jär-
     jestelmiä, joihin ne ovat liittyneet, kuten Fides-järjes-
     telmää tai sen seuraajaa, on hallinnoitava siten, että
     sen ulkopuolelle on jätettävä tiedot, joista voidaan
     saada selville yksittäisten tuottajien toiminta.º
                                                                         YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
                                                                                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
2) Kantajalle komission päätöksen 94/601/EY 3 artiklassa                             14 päivänä toukokuuta 1998,
     määrätty sakko vahvistetaan 14 000 000 ecuksi.
                                                                    asiassa T-338/94, Finnish Board Mills Association Ð
                                                                        Finnboard vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)
3) Muilta osin kanne hylätään.
                                                                    (Kilpailu Ð EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan
                                                                    1 kohta Ð Tietojen vaihto Ð Kieltomääräys Ð Sakko Ð
4) Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se            Sakon suuruuden määrääminen Ð Perustelut Ð Yhteistyö
     velvoitetaan korvaamaan puolet komission oikeuden-                            hallinnollisen menettelyn aikana)
     käyntikuluista.                                                                         (98/C 209/73)
5) Komissio vastaa puolesta omia oikeudenkäyntikulu-                                 (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
     jaan.
                                                                    Asiassa T-338/94, Finnish Board Mills Association Ð
(1) EYVL C 380, 31.12.1994.                                         Finnboard, kotipaikka Helsinki, edustajinaan aluksi asian-
                                                                    ajajat Hans Hellmann ja Hans-Joachim Voges, Köln, ja sit-
                                                                    temmin ainoastaan asianajaja Hans Hellmann, prosessi-
                                                                    osoite Luxemburgissa asianajotoimisto Loesch & Wolter,
 ---pagebreak--- 4.7.98                  FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  C 209/35
11 rue Goethe, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio                 Paper Mills Ltd, kotipaikka Valkeakoski (Suomi), Tam-
(asiamiehinään Bernd Langeheine, Richard Lyal ja Dirk               pella Corporation, kotipaikka Tampere (Suomi), Oy Kyro
Schroeder), jossa kantaja vaatii EY:n perustamissopimuk-            Ab, kotipaikka Kyröskoski (Suomi), edustajinaan aluksi
sen 85 artiklan soveltamisesta 13 päivänä heinäkuuta                asianajajat Hans Hellmann ja Hans-Joachim Voges, Köln,
1994 tehdyn komission päätöksen 94/601/EY (IV/C/                    sittemmin asianajajat Hans Hellmann ja Hans-Joachim
33.833 Ð Kartonki; EYVL L 243, 19.9.1994, s. 1)                     Hellmann, Karlsruhe, prosessiosoite Luxemburgissa asian-
kumoamista, Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-               ajotoimisto Loesch & Wolter, 11 rue Goethe, vastaan
teen tuomioistuin (laajennettu kolmas jaosto), toimien              Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään aluksi Bernd
kokoonpanossa: presidentti B. Vesterdorf sekä tuomarit              Langeheine, Richard Lyal, sittemmin Lyal ja Dirk Schroe-
C. P. BrieÈt, P. Lindh, A. Potocki ja J. D. Cooke, kirjaaja:        der), joissa kantajat vaativat EY:n perustamissopimuksen
hallintovirkamies J. Palacio GonzaÂlez, on antanut                  85 artiklan soveltamisesta 13 päivänä heinäkuuta 1994
14.5.1998 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                tehdyn komission päätöksen 94/601/EY (IV/C/33.833 Ð
                                                                    Kartonki; EYVL L 243, 19.9.1994, s. 1) kumoamista,
1) EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan soveltamisesta             Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
     13 päivänä heinäkuuta 1994 tehdyn komission päätök-            tuin (laajennettu kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa:
     sen 94/601/EY (IV/C/33.833 Ð Kartonki) 2 artiklan              presidentti B. Vesterdorf sekä tuomarit C. P. BrieÈt, P.
     ensimmäinen, toinen, kolmas ja neljäs kohta kumotaan           Lindh, A. Potocki ja J. D. Cooke, kirjaaja: hallintovirka-
     kantajan osalta, lukuun ottamatta seuravia kappaleita:         mies J. Palacio GonzaÂlez, on antanut 14.5.1998 tuomion,
                                                                    jonka tuomiolauselma on seuraava:
     ºEdellä 1 artiklassa mainittujen yritysten on välittö-
     mästi lopetettava edellä mainitut rikkomiset, elleivät
     ne ole sitä jo tehneet. Niiden on kartonkialan toimin-         1) Kanteet hylätään perusteettomina siltä osin kuin niillä
     nassaan vastedes oltava tekemättä sopimuksia ja nou-                vaaditaan EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan
     dattamatta yhdenmukaistettuja menettelytapoja, joilla               soveltamisesta 13 päivänä heinäkuuta 1994 tehdyn
     voi olla sama tai samanlainen tarkoitus tai vaikutus,               komission päätöksen 94/601/EY (IV/C/33.883 Ð Kar-
     mukaan luettuna kaikki sellainen kaupallisten tietojen              tonki) kumoamista.
     vaihto
                                                                    2) Kanteet jätetään tutkimatta siltä osin kuin niillä vaadi-
     a) jonka avulla siihen osallistuvat voivat suoraan tai
                                                                         taan päätöksen 3 artiklassa määrätyn sakon alenta-
          epäsuorasti saada tietoja muiden tuottajien tuotan-
                                                                         mista.
          nosta, myynnistä, tilauskannoista, koneiden käyt-
          töasteista, myyntihinnoista, kustannuksista tai
          markkinointisuunnitelmista.                               3) Kantajat velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku-
                                                                         lut.
     Kaikkia sellaisia yleisten tietojen vaihtoa koskevia jär-
     jestelmiä, joihin ne ovat liittyneet, kuten Fides-järjes-
                                                                    (1) EYVL C 386, 31.12.1994.
     telmää tai sen seuraajaa, on hallinnoitava siten, että
     sen ulkopuolelle on jätettävä tiedot, joista voidaan
     saada selville yksittäisten tuottajien toiminta.º
2) Muilta osin kanne hylätään.
3) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku-                     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
     lut.                                                                         TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
                                                                                14 päivänä toukokuuta 1998,
(1) EYVL C 380, 31.12.1994.
                                                                    asiassa T-347/94, Mayr-Melnhof Kartongesellschaft mbH
                                                                              vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)
                                                                    (Kilpailu Ð EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan
                                                                    1 kohta Ð Sopimuksen käsite Ð Tietojen vaihto Ð Kiel-
     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN                            tomääräys Ð Sakko Ð Sakon suuruuden määrääminen Ð
               TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                               Perustelut Ð Lieventävät asianhaarat Ð Puolustautumisoi-
                                                                    keudet Ð Yhteistyö hallinnollisessa menettelyssä Ð
                  14 päivänä toukokuuta 1998,
                                                                                Yhdenvertaisuusperiaate)
yhdistetyissä asioissa T-339/94, T-340/94, T-341/94 ja
T-342/94, Metsä-Serla Oy ym. vastaan Euroopan yhteisö-                                      (98/C 209/75)
                         jen komissio (1)
(Asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta Ð Yhteisvastuu                                 (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                             sakosta)
                          (98/C 209/74)                             Asiassa T-347/94, Mayr-Melnhof Kartongesellschaft mbH,
                                                                    kotipaikka Wien, edustajinaan aluksi asianajajat Otfried
                  (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                      Lieberknecht, Burkhard Richter ja Klaus Benner, Düssel-
                                                                    dorf, sekä asianajaja Michel Waelbroeck, Bryssel, ja sit-
Yhdistetyissä asioissa T-339/94, T-340/94, T-341/94 ja              temmin asianajajat Michel Waelbroeck ja Denis Waelb-
T-342/94, Metsä-Serla Oy, kotipaikka Helsinki, United               roeck, Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoi-


title: Asia T-87/08: Kanne 18.2.2008 — Kyproksen tasavalta v. komissio

text:
               7.6.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/27

         Kanne 18.2.2008 — Kyproksen tasavalta v. komissio
   (Asia T-87/08)
   (2008/C 142/48)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asianosaiset

      Kantaja: Kyproksen tasavalta (asiamies: P. Kliridis)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               On kumottava hankintamenettelyä numero EuropeAid/126225/C/SER/CY, joka koskee sopimuksen nimeltä ”Technical assistance for engineering works for waste management infrastructure and rehabilitation of dumping sites in the northern part of Cyprus” tekemistä, koskeva ilmoitus, joka julkaistiin ainoastaan englannin kielellä sivulla http://ec.europa.eu/europaid/tender/data/ 8.12.2007 tai sen tienoilla, ja kyseisen ilmoituksen 5 artikla ja 28 artiklan 2 kohta

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja esittää, että riidanalainen ilmoitus on lainvastainen seuraavista syistä:

               —

               ensinnäkin siksi, että komissio ilmoituksen julkaistessaan ylitti sen oikeudellisen perustan, erityisesti rahoitusvälineen perustamisesta Kyproksen turkkilaisen yhteisön taloudellisen kehityksen edistämiseksi ja Euroopan jälleenrakennusvirastosta annetun asetuksen (EY) N:o 2667/2000 muuttamisesta 27.2.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 389/2006, (1) ja/tai rikkoi sitä;

               —

               toiseksi siksi, että kyseinen ilmoitus on ristiriidassa EY 299 artiklan kanssa ja/tai ei vastaa sitä, sellaisena kuin kyseinen artikla on muutettuna Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan liittymisehdoista tehdyn asiakirjan (vuoden 2003 liittymisasiakirja) (2) 19 artiklalla sekä Kyproksesta tehdyllä vuoden 2003 liittymisasiakirjan pöytäkirjalla N:o 10 (3);

               —

               kolmanneksi siksi, että kyseinen ilmoitus on ristiriidassa pakottavan kansainvälisen oikeuden oikeussääntöjen mukaisten velvoitteiden sekä Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmien 541 (1983) ja 550 (1984) kanssa tai ei vastaa näitä velvoitteita ja päätöslauselmia, ja

               —

               neljänneksi siksi, että ilmoitusta ei julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

      (1)  EUVL L 65, s. 5.

      (2)  EUVL L 236, s. 33.

      (3)  EUVL L 236, s. 955.


title: Asia C-578/16 PPU: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 16.2.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Vrhovno sodišče – Slovenia) – C. K., H. F. ja A. S. v. Slovenian tasavalta (Ennakkoratkaisupyyntö — Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue — Rajat, turvapaikka ja maahanmuutto — Dublin-järjestelmä — Asetus (EU) N:o 604/2013 — Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artikla — Epäinhimillinen tai halventava kohtelu — Vakavasti sairaan turvapaikanhakijan siirto valtioon, joka on vastuussa hänen hakemuksensa käsittelystä — Ei ole perusteltuja syitä katsoa, että kyseisessä jäsenvaltiossa on todettuja systeemisiä puutteita — Jäsenvaltion, jonka on suoritettava siirto, velvollisuudet)

text:
               10.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 16.2.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Vrhovno sodišče – Slovenia) – C. K., H. F. ja A. S. v. Slovenian tasavalta
   (Asia C-578/16 PPU) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue - Rajat, turvapaikka ja maahanmuutto - Dublin-järjestelmä - Asetus (EU) N:o 604/2013 - Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artikla - Epäinhimillinen tai halventava kohtelu - Vakavasti sairaan turvapaikanhakijan siirto valtioon, joka on vastuussa hänen hakemuksensa käsittelystä - Ei ole perusteltuja syitä katsoa, että kyseisessä jäsenvaltiossa on todettuja systeemisiä puutteita - Jäsenvaltion, jonka on suoritettava siirto, velvollisuudet))
   (2017/C 112/16)
   Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Vrhovno sodišče

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: C. K., H. F. ja A. S.

      Vastapuoli: Slovenian tasavalta

      Tuomiolauselma

               1)

               Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 604/2013 17 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kysymys siitä, soveltaako jäsenvaltio tässä säännöksessä tarkoitettua harkintavaltalauseketta, ei kuulu yksin kansallisen lainsäädännön ja kyseisen jäsenvaltion perustuslakituomioistuimen siitä tekemän tulkinnan alaan, vaan se on SEUT 267 artiklassa tarkoitettu unionin oikeuden tulkintaa koskeva kysymys.

               2)

               Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artiklaa on tulkittava seuraavasti:

                           —

                           Myös silloin, kun ei ole perusteltuja syitä katsoa, että turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa olevassa jäsenvaltiossa on systeemisiä puutteita, turvapaikanhakijan siirto Dublin III -asetuksen puitteissa voidaan toteuttaa vain olosuhteissa, joissa on poissuljettua, että tämä siirto aiheuttaa todellisen ja todetun riskin siitä, että asianomainen altistuu kyseisessä artiklassa tarkoitetulle epäinhimilliselle tai halventavalle kohtelulle.

                           —

                           Olosuhteissa, joissa turvapaikanhakijan, jolla on erityisen vakava psyykkinen tai fyysinen sairaus, siirto aiheuttaa todellisen ja todetun riskin siitä, että asianomaisen terveydentila heikkenee merkittävästi ja korjaantumattomasti, tämä siirto merkitsee kyseisessä artiklassa tarkoitettua epäinhimillistä ja halventavaa kohtelua.

                           —

                           Jäsenvaltion, jonka on suoritettava siirto, viranomaisten ja tarvittaessa tuomioistuinten on hälvennettävä kaikki perustellut epäilyt siirron vaikutuksesta asianomaisen terveydentilaan toteuttamalla tarvittavat varotoimet, jotta tämän henkilön siirto sujuu olosuhteissa, joissa hänen terveydentilaansa suojataan asianmukaisesti ja riittävästi. Siinä tapauksessa, että mainitut varotoimet eivät asianomaisen turvapaikanhakijan sairauden erityisen vakavuuden vuoksi riitä varmistamaan, että hänen siirtonsa ei aiheuta todellista riskiä siitä, että hänen terveydentilansa heikkenee merkittävästi ja korjaamattomasti, asianomaisen jäsenvaltion viranomaisten on lykättävä tämän henkilön siirron täytäntöönpanoa niin pitkäksi aikaa, kun hänen terveydentilansa ei mahdollista siirtoa.

                           —

                           Jos näyttää siltä, että asianomaisen turvapaikanhakijan terveydentila ei tule lyhyellä tähtäimellä paranemaan tai että menettelyn lykkääminen pitkäksi ajaksi saattaisi heikentää asianomaisen tilaa, pyynnön esittänyt jäsenvaltio voi päättää käsitellä itse hänen hakemuksensa käyttäen Dublin III -asetuksen 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua harkintavaltalauseketta.

         Kyseisen asetuksen 17 artiklan 1 kohtaa, luettuna perusoikeuskirjan 4 artiklan valossa, ei voida tulkita siten, että se pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa velvoittaisi tämän jäsenvaltion soveltamaan kyseistä lauseketta.

      (1)  EUVL C 22, 23.1.2017.


title: Asia T-255/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.6.2010 — Montero Padilla v. SMHV — Padilla Requena (JOSE PADILLA) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin JOSE PADILLA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat tavaramerkki ja merkki JOSE PADILLA — Suhteelliset hylkäysperusteet — Pariisin yleissopimuksen 6 a artiklassa tarkoitetussa merkityksessä yleisesti tunnettua tavaramerkkiä ja laajalti tunnettua tavaramerkkiä ei ole — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 2 kohdan c alakohta ja 8 artiklan 5 kohta (joista on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 2 kohdan c alakohta ja 8 artiklan 5 kohta) — Liike-elämässä käytettyä aikaisempaa merkkiä ei ole — Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 4 kohta (josta on tullut asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta))

text:
               31.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/34

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.6.2010 — Montero Padilla v. SMHV — Padilla Requena (JOSE PADILLA)
   (Asia T-255/08) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin JOSE PADILLA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat tavaramerkki ja merkki JOSE PADILLA - Suhteelliset hylkäysperusteet - Pariisin yleissopimuksen 6 a artiklassa tarkoitetussa merkityksessä yleisesti tunnettua tavaramerkkiä ja laajalti tunnettua tavaramerkkiä ei ole - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 2 kohdan c alakohta ja 8 artiklan 5 kohta (joista on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 2 kohdan c alakohta ja 8 artiklan 5 kohta) - Liike-elämässä käytettyä aikaisempaa merkkiä ei ole - Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 4 kohta (josta on tullut asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta))
   2010/C 209/50
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Eugenia Montero Padilla (Madrid, Espanja) (edustajat: aluksi asianajajat G. Aguillaume Gandasegui ja P. Linde Puelles, sittemmin asianajajat A. Salerno ja M. Di Stefano)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: J. F. Crespo Carrillo)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: José María Padilla Requena (Santa Eulalia, Espanja) (edustajat: asianajajat J. F. Gallego Jiménez ja J. R. Gil Cantons)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 1.3.2008 tekemästä päätöksestä (asia R 516/2007-2), joka koskee Eugenia Montero Padillan ja José María Padilla Requenan välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Eugenia Montero Padilla vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ja José María Padilla Requenan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 209, 15.8.2008.


title: Asia F-132/15: Kanne 12.10.2015 – ZZ v. komissio

text:
               7.12.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 406/46

         Kanne 12.10.2015 – ZZ v. komissio
   (Asia F-132/15)
   (2015/C 406/49)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat J.-N. Louis ja N. de Montigny)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Sen komission päätöksen kumoaminen, jolla päätettiin soveltaa muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 32 artiklassa säädettyä lääketieteellistä varaumaa takautuvasti kantajan komission palveluksessa aloittamisesta lukien sekä lykätä työkyvyttömyys- tai henkivakuutusturvaa, sekä toisaalta sen päätöksen kumoaminen, jolla kantajan palvelukseen ottaminen komissiossa evätään kuuden vuoden ajaksi kantajan viimeisen sopimuksen päättymisajankohdasta lukien

      Vaatimukset

               —

               On kumottava työsopimuksia tekemään oikeutetun viranomaisen päätökset, jotka koskevat yhtäältä muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 32 artiklassa säädetyn lääketieteellisen varauman soveltamista kantajaan takautuvasti ja työkyvyttömyys- tai henkivakuutusturvan lykkäämistä sekä toisaalta kantajan palvelukseen ottamisen epäämistä komissiossa kuudeksi vuodeksi

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-458/03: Bolzanon provinssin autonomisen maakunnan Verwaltungsgericht 27.9.2003 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Parking Brixen G-m.b.H vastaan Brixenin kunta ja Stadtwerke Brixen A.G.

text:
10.1.2004                FI                             Euroopan unionin virallinen lehti                                             C 7/23
–     velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-            Bolzanon provinssin autonomisen maakunnan Verwal-
      kulut.                                                              tungsgericht 27.9.2003 tekemällään päätöksellä esittämä
                                                                          ennakkoratkaisupyyntö asiassa Parking Brixen G-m.b.H
                                                                               vastaan Brixenin kunta ja Stadtwerke Brixen A.G.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                                 (Asia C-458/03)
Direktiivin täytäntöönpanolle vahvistettu määräaika päättyi                                          (2004/C 7/38)
30.7.2002.
(1) EYVL L 213, 30.7.1998, s. 13.
                                                                          Bolzanon provinssin autonomisen maakunnan Verwaltungs-
                                                                          gericht, on pyytänyt 27.9.2003 tekemällään päätöksellä, joka
                                                                          on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 30.10.2003, Euroo-
                                                                          pan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Par-
                                                                          king Brixen G-m.b.H vastaan Brixenin kunta ja Stadtwerke
                                                                          Brixen A.G., seuraaviin kysymyksiin:
                                                                          1.    Onko nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan yleisten
Tribunale di Bergamo 3.8.2003 tekemällään päätöksellä                           pysäköintipaikkojen hallinnointia koskevassa sopimuk-
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Azienda Agricola                         sessa kysymys direktiivissä 92/50/ETY (1) tarkoitetusta
Albergati Giovanni Angelo vastaan AGEA (Agenzia Ero-                            julkisesta palveluhankintoja koskevasta sopimuksesta vai
       gazioni in Agricoltura) ja Coop Latte 2005 scarl                         julkisia palveluita koskevasta konsessiosopimuksesta,
                                                                                johon on sovellettava EY:n kilpailusääntöjä ja erityisesti
                                                                                yhdenvertaista kohtelua koskevaa periaatetta ja avoi-
                          (Asia C-457/03)                                       muusperiaatetta;
                            (2004/C 7/37)                                 2.    Jos kysymys on tosiasiallisesti julkisia palveluita koskevas-
                                                                                ta konsessiosopimuksesta julkisten paikallisten palvelui-
                                                                                den hallinnoinnin osalta, onko maksullisten yleisten
                                                                                pysäköintialueiden hallinnointia koskeva sopimus, joka
                                                                                4.1.1993 annetun Regionalgesetzin nro 1 44 §:n
Tribunale di Bergamo, on pyytänyt 3.8.2003 tekemällään                          6 kohdan b alakohdan, sellaisena kuin se on muutettuna
päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen                        23.1.1998 annetun Regionalgesetzin nro 10 10 §:llä ja
29.10.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-                       Gemeindeordnungia koskevien säännösten yhteensovite-
ratkaisua asiassa Azienda Agricola Albergati Giovanni Angelo                    tun tekstin 88 §:n 6 kohdan a alakohdan ja b alakohdan
vastaan AGEA (Agenzia Erogazioni in Agricoltura) ja Coop                        mukaan voidaan tehdä ilman julkista tarjouskilpailua,
Latte 2005 scarl, seuraavaan kysymykseen:                                       yhteisön oikeuden ja erityisesti palvelujen tarjoamisen
                                                                                vapauden ja vapaan kilpailun periaatteiden, syrjintäkiel-
                                                                                lon periaatteen sekä siihen perustuvan yhdenmukaisen
Onko 31.3.1984 annetun asetuksen (ETY) N:o 856/84 (1)                           kohtelun periaatteen ja avoimuusperiaatteen sekä suhteel-
1 artiklaa ja 28.12.1992 annetun asetuksen (ETY) N:o 3950/                      lisuusperiaatteen mukainen, kun kyseessä on osakeyhtiö,
92 (2) 1–4 artiklaa tulkittava siten, että maitoa ja maitotuotteita             joka on perustettu lakiasetuksen nro 267/2000 115 §:n
koskevia lisämaksuja on pidettävä hallinnollisina seuraamuksi-                  mukaisesti muuttamalla kunnan erityislaitos osakeyhtiök-
na, ja siten, että tuottajille syntyy velvollisuus tällaisen lisämak-           si, jonka osakepääoma on sopimuksen tekoajankohtana
sun suorittamiseen ainoastaan siinä tapauksessa, että heille                    100 %:sti kunnan omistuksessa ja jonka hallintoneuvos-
osoitettujen tuotantokiintiöiden ylittäminen on ollut tarkoituk-                tolla on kuitenkin kaikki hyvän hallintotavan mukaiset
sellista tai johtunut laiminlyönnistä?                                          laajat        toimivaltuudet       tehdä        oikeustoimia
                                                                                5 000 000,00 euron arvoon asti yksittäistä oikeustointa
                                                                                kohti.
(1) Neuvoston asetus (ETY) N:o 856/84, annettu 31 päivänä maalis-
    kuuta 1984, maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjeste-
    lystä annetun asetuksen (ETY) N:o 804/68 muuttamisesta. EYVL,
                                                                          (1) Neuvoston direktiivi 92/50ETY, annettu 18 päivänä kesäkuuta
    erityispainos 1984, 3/nide 17, s. 95.
                                                                              1992, julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekome-
(2) Neuvoston asetus (ETY) N:o 3950/92, annettu 28 päivänä joulu-
                                                                              nettelyjen yhteensovittamisesta. EYVL, erityispainos 1992, 6/
    kuuta 1992, maito- ja maitotuotealan lisämaksusta. EYVL, erityis-
                                                                              nide 3, s. 139.
    painos 1992, 3/nide 47, s. 159.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (täysistunto) 19 päivänä lokakuuta 2004, asiassa C-200/02 (Immigration Appellate Authorityn esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Kunqian Catherine Zhu ja Man Lavette Chen vastaan Secretary of State for the Home Department (Oleskeluoikeus — Lapsi, joka on erään jäsenvaltion kansalainen mutta joka oleskelee toisessa jäsenvaltiossa — Vanhemmat, jotka ovat yhteisön ulkopuolisen valtion kansalaisia — Äidin oleskeluoikeus kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa)

text:
               4.12.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 300/7

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (täysistunto)
   19 päivänä lokakuuta 2004,
   asiassa C-200/02 (Immigration Appellate Authorityn esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Kunqian Catherine Zhu ja Man Lavette Chen vastaan Secretary of State for the Home Department (1)

   (Oleskeluoikeus - Lapsi, joka on erään jäsenvaltion kansalainen mutta joka oleskelee toisessa jäsenvaltiossa - Vanhemmat, jotka ovat yhteisön ulkopuolisen valtion kansalaisia - Äidin oleskeluoikeus kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa)
   (2004/C 300/13)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asiassa C-200/02, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Immigration Appellate Authority (Yhdistynyt kuningaskunta), on esittänyt 27.5.2002 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 30.5.2002 saadakseen ennakkoratkaisun asiassa Kunqian Catherine Zhu ja Man Lavette Chen vastaan Secretary of State for the Home Department, yhteisöjen tuomioistuin (täysistunto), toimien kokoonpanossa: presidentti V. Skouris, jaostojen puheenjohtajat P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, R. Silva de Lapuerta ja K. Lenaerts sekä tuomarit C. Gulmann, R. Schintgen, N. Colneric, S. von Bahr ja J. N. Cunha Rodrigues (esittelevä tuomari), julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja: johtava hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut 19.10.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   EY 18 artiklalla ja oleskeluoikeudesta 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetulla neuvoston direktiivillä 90/364/ETY myönnetään pääasiassa esillä olevan kaltaisissa olosuhteissa jäsenvaltion kansalaiselle, joka on alaikäinen pieni lapsi ja jolla on asianmukainen sairausvakuutus ja joka on sellaisen vanhemman huollettavana, joka itse on yhteisön ulkopuolisen valtion kansalainen ja jolla on riittävästi tuloja ja varoja, jotta ensin mainitusta henkilöstä ei aiheudu rasitusta vastaanottavan jäsenvaltion julkiselle taloudelle, oikeus oleskella toistaiseksi vastaanottavan jäsenvaltion alueella. Kyseisenlaisessa tilanteessa vanhemmalla, joka tosiasiallisesti huolehtii mainitusta kansalaisesta, on oikeus oleskella hänen kanssaan vastaanottavassa jäsenvaltiossa.

      (1)  EYVL C 180, 27.7.2002.


title: Asia C-39/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 10.5.2012 — Euroopan komissio v. Viron tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Työntekijöiden vapaa liikkuvuus — Tulovero — Vähennys — Vanhuuseläkkeet — Vaikutus määrältään pieniin eläkkeisiin — Syrjintä maassa asuvien verovelvollisten ja ulkomailla asuvien verovelvollisten välillä)

text:
               30.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 194/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 10.5.2012 — Euroopan komissio v. Viron tasavalta
   (Asia C-39/10) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Työntekijöiden vapaa liikkuvuus - Tulovero - Vähennys - Vanhuuseläkkeet - Vaikutus määrältään pieniin eläkkeisiin - Syrjintä maassa asuvien verovelvollisten ja ulkomailla asuvien verovelvollisten välillä)
   2012/C 194/02
   Oikeudenkäyntikieli: viro

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: W. Mölls, K. Saaremäel-Stoilov ja R. Lyal)

      Vastaaja: Viron tasavalta (asiamies: M. Linntam)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Espanjan kuningaskunta (asiamiehet: M. Muñoz Pérez ja A. Rubio Gonzáles), Portugalin tasavalta (asiamies: L. Inez Fernandes), Ruotsin kuningaskunta (asiamies: A. Falk), Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamies: S. Ossowski) ja Saksan liittotasavalta (asiamiehet: J. Möller, C. Blaschke ja B. Klein)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — SEUT 45 artiklan ja ETA-sopimuksen 28 artiklan rikkominen — Eläketulosta kannettava vero — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan ei voida myöntää vapautusta tuloverosta sellaisille muualla asuville, joiden kokonaistulot ovat niin alhaiset, että he saisivat vapautuksen tuloverosta, jos he olisivat maassa asuvia verovelvollisia

      Tuomiolauselma

               1)

               Viron tasavalta ei ole noudattanut SEUT 45 artiklan ja Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen 28 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on jättänyt ulkomailla asuvat eläkeläiset 15.12.1999 annetussa tuloverolaissa (tulumaksuseadus), sellaisena kuin se on muutettuna 26.11.2009 annetulla lailla, säädettyjen verovähennysten ulkopuolelle tilanteessa, jossa heitä ei heidän asuinjäsenvaltionsa verolainsäädännön nojalla veroteta asuinjäsenvaltiossa heidän eläkkeidensä pienuuden vuoksi.

               2)

               Viron tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Espanjan kuningaskunta, Portugalin tasavalta, Ruotsin kuningaskunta, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ja Saksan liittotasavalta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 63, 13.3.2010.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (ensimmäinen jaosto), 18 päivänä joulukuuta 1997, asiassa C-382/95 (Bundesfinanzhofin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Techex Computer + Grafik Vertriebs GmbH vastaan Hauptzollamt München (Yhteinen tullitariffi - Tariffinimikkeet - Tariffiluokittelu, jota sovelletaan Vista Board -nimiseen elektroniseen komponenttiin, joka on tarkoitettu kuvien käsittelyyn ja jota voidaan käyttää tietokoneen grafiikkakorttina - Luokittelu yhdistettyyn nimikkeistöön)

text:
C 55/10                FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       20.2.98
voston direktiivin 92/49/ETY (kolmas vahinkovakuutusdi-              liitteessä I, sellaisena kuin se oli muutettuna 21.9.1988
rektiivi, EYVL L 228, 11.8.1992, s. 1) noudattamisen                 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3174/88 (EYVL
edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä          L 298, 31.10.1988, s. 1) liitteellä, 2.8.1989, annetun
ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut näistä säännök-        komission asetuksen (ETY) N:o 2886/89 (EYVL L 282,
sistä ja määräyksistä komissiolle, yhteisöjen tuomioistuin           2.10.1989, s. 1) liitteellä ja 31.7.1990 annetun komission
(viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheen-              asetuksen (ETY) N:o 2472/90 (EYVL L 247, 10.9.1990,
johtaja C. Gulmann sekä tuomarit M. Wathelet, J. C.                  s. 1) liitteellä, yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpa-
Moitinho de Almeida (esittelevä tuomari), P. Jann ja L.              nossa: jaoston puheenjohtaja M. Wathelet sekä tuomarit
Sevón, julkisasiamies: A. La Pergola, kirjaaja: hallintovir-         D. A. O. Edward (esittelevä tuomari) ja L. Sevón, julkis-
kamies L. Hewlett, on antanut 18.12.1997 tuomion, jonka              asiamies: C. O. Lenz, kirjaaja: johtava hallintovirkamies
tuomiolauselma on seuraava:                                          H. A. Rühl, on antanut 18.12.1997 tuomion, jonka tuo-
                                                                     miolauselma on seuraava:
1. Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut muuta
     ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien,           Yhteisen tullitariffin yhdistetyn nimikkeistön, joka on esi-
     asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovitta-          tetty tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitarif-
     misesta sekä direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY              fista 23 päivänä heinäkuuta 1987 annetun neuvoston ase-
     muuttamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun                 tuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se
     neuvoston direktiivin 92/49/ETY (kolmas vahinkova-              oli muutettuna 21.9.1988 annetun komission asetuksen
     kuutusdirektiivi) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei          (ETY) N:o 3174/88 liitteellä, 2.8.1989 annetun komission
     ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin         asetuksen (ETY) N:o 2886/89 liitteellä ja 31.7.1990 anne-
     noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallin-         tun komission asetuksen (ETY) N:o 2472/90 liitteellä, 84
     nollisia määräyksiä.                                            ryhmän 5 huomautuksen B kohdan viimeisessä alakoh-
                                                                     dassa tarkoitettuna erityistehtävänä ei ole pidettävä sel-
2. Espanjan kuningaskunta           velvoitetaan   korvaamaan        laista kuvien käsittelyä, jota voidaan tehdä tietokoneen
     oikeudenkäyntikulut.                                            yksiköllä, johon kuuluu lähinnä analogia/digitaali-muun-
                                                                     nin, tehokas grafiikka-prosessori sekä digitaali/analogia-
                                                                     muunnin.
(1) EYVL C 16, 20.1.1996.
                                                                     (1) EYVL C 31, 3.2.1996.
      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                     (ensimmäinen jaosto),
                                                                            YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                  18 päivänä joulukuuta 1997,
                                                                                (viides jaosto),
asiassa C-382/95 (Bundesfinanzhofin esittämä ennakkorat-
kaisupyyntö), Techex Computer + Grafik Vertriebs GmbH                                  18 päivänä joulukuuta 1997,
              vastaan Hauptzollamt München (1)                       asiassa C-384/95 (Finanzgericht des Landes Brandenbur-
(Yhteinen tullitariffi Ð Tariffinimikkeet Ð Tariffiluokit-           gin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Landboden-Agrar-
telu, jota sovelletaan Vista Board -nimiseen elektroniseen              dienste GmbH & Co. KG vastaan Finanzamt Calau (1)
komponenttiin, joka on tarkoitettu kuvien käsittelyyn ja             (ALV Ð Palvelujen suorituksen käsite Ð Perunantuotan-
jota voidaan käyttää tietokoneen grafiikkakorttina Ð Luo-            non laajaperäistämiseen myönnettävä kansallinen korvaus)
              kittelu yhdistettyyn nimikkeistöön)
                                                                                (98/C 55/18)
                          (98/C 55/17)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                  (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
   (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan                 (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Asiassa C-382/95, jonka Bundesfinanzhof on saattanut                 Asiassa C-384/95, jonka Finanzgericht des Landes Bran-
EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla yhteisö-              denburg (Saksa) on saattanut EY:n perustamissopimuksen
jen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansal-           177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltä-
lisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Techex            väksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa
Computer + Grafik Vertriebs GmbH vastaan Hauptzol-                   vireillä olevassa asiassa Landboden-Agrardienste GmbH
lamt München ennakkoratkaisun siitä, miten on tulkittava             & Co. KG vastaan Finanzamt Calau ennakkoratkaisun
yhteisen tullitariffin yhdistettyä nimikkeistöä, joka on             jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmu-
tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista      kaistamisesta Ð yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhden-
23 päivänä heinäkuuta 1987 annetun neuvoston asetuksen               mukainen määräytymisperuste Ð 17 päivänä toukokuuta
(ETY) N:o 2658/87 (EYVL L 256, 7.9. 1987, s. 1)                      1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/


title: Asia T-331/11: Kanne 16.6.2011 — Besselink v. neuvosto

text:
               13.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 238/35

         Kanne 16.6.2011 — Besselink v. neuvosto
   (Asia T-331/11)
   2011/C 238/60
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Leonard Besselink (Utrecht, Alankomaat) (edustajat: asianajajat O. Brouwer ja J. Blockx)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan neuvoston 1.4.2011 tekemän päätöksen, jolla evättiin Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43) nojalla oikeus tutustua täysimääräisesti asiakirjaan 9689/10 ja joka annettiin kantajalle tiedoksi 7.4.2011 kirjeellä, jonka viitteenä oli 04/c/01/11 ja

               —

               velvoittamaan unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan nojalla neuvoston korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut mahdollisten väliintulijoiden oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että riidanalainen päätös perustuu asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan kolmannen luetelmakohdan, joka koskee kansainvälisiä suhteita koskevan yleisen edun suojaa, virheelliseen tulkintaan ja soveltamiseen, koska

                           —

                           neuvosto on virheellisesti jättänyt ottamatta huomioon asiakirjan, johon kantaja pyysi saada tutustua, perustuslaillisen luonteen

                           —

                           kantaja katsoo, että oikeus tutustua asiakirjaan 9689/10 on myös taattu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 11 artiklaan sisältyvän sananvapauden nojalla

                           —

                           neuvosto on jättänyt ottamatta huomioon esillä olevan asian erityiset olosuhteet ja kohteen ja

                           —

                           neuvosto on virheellisesti vedonnut asiakirjan luovuttamisen hypoteettisiin negatiivisiin seurauksiin, jotka kohdistuvat neuvotteluihin, joita unioni tulee käymään tulevaisuudessa

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 6 kohtaa on sovellettu virheellisesti ja suhteellisuusperiaatetta on loukattu, koska neuvosto on jättänyt arvioimatta, olisiko ollut asianmukaista antaa oikeus tutustua asiakirjaan 9689/10 osittain ja rajoittaa epääminen niihin asiakirjan 9689/10 osiin, joiden osalta epääminen oli asianmukaista ja ehdottoman välttämätöntä.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että neuvosto ei ole noudattanut velvollisuuttaan perustella riidanalainen päätös riittävällä ja asianmukaisella tavalla.


title: Le Nouveau Garage SA:n ym. 20.10.1995 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-199/95)

text:
30.12.95              I FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   N:o C 351 / 15
Comafrica SpA:n ja Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Corn              Le Nouveau Garage SA:n ym. 20.10.1995 Euroopan
  Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne                      yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                          ( Asia T-l 98/95 )                                                Asia T-l 99/95 )
                            ( 95/C 351 /29 )                                                 ( 95/C 351 /30 )
                 (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Comafrica SpA ja Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co . ovat
nostaneet Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen             Le Nouveau Garage SA, kotipaikka Pierre Benite ( Ranska ),
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota            Max Labat Automobiles 17, kotipaikka Royan ( Ranska ) ja
vastaan . Kantajan edustaja on Bernard 0'Connor, ja                Riviera Auto Service, kotipaikka Nizza ( Ranska ), ovat
prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Arsene               nostaneet 20.10.1995 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
Kronshagen, 22 rue Marie Adelaide .                                oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisö
                                                                   jen komissiota vastaan . Kantajien edustaja on asianajaja
                                                                   Christian Bourgeon , Pariisi , prosessiosoite Luxemburgissa
Kantaja vaatii , että ensimmäisen oikeusasteen tuomio             asianajotoimisto Decker ja Braun , 16 avenue Marie-Thére
istuin :                                                           se .
— ottaa kanteen tutkittavaksi ;
                                                                   Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio
                                                                   istuin :
— kumoaa asetuksen ( EY ) N:o 1869/95 EY:n perustamis
     sopimuksen 173 , 174 ja 184 artiklan nojalla, siltä osin
     kuin se koskee kantajia tai vaihtoehtoisesti kaikilta         — toteaa perustamissopimuksen 175 artiklan nojalla , että
     osin ;                                                             komissio on laiminlyönyt velvollisuutensa , koska se ei
                                                                        ole osoittanut valittajayrityksille päätöstä , vaikka nämä
— määrää EY:n perustamissopimuksen 178 artiklan ja                      olivat ensin kehottaneet sitä tekemään ratkaisun;
     215 artiklan toisen kohdan nojalla komission korvaa
     maan kantajille korkoineen vahingon , joka on aiheutu
     nut siitä , että asetus ( EY ) N:o 1869/95 on annettu         — velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku
                                                                        lut .
     lainvastaisesti ;
— antaa muut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
     tarpeellisena pitämät määräykset kantajille aiheutuneen       Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     vahingon määrittelemiseksi ;
                                                                   Kolme entistä Volkswagen & Audi-merkkien jälleenmy
— velvoittaa komission korvaamaan kantajille tästä kan            yjää , jotka ovat tällä hetkellä selvitystilassa tai konkurssissa ,
     teesta aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.                        moittii komissiota siitä, että tämä ei ole vastannut kantajien
                                                                   sille tekemiin valituksiin , jotka koskevat VAG FRANCEn
                                                                   soveltamaa edellä mainitun merkkisten uusien autojen ja
 Oikeudelliset perustelut ja pääasialliset perusteet               niiden varaosien yksinmyynti - ja valikoivaa jakelujärjestel
                                                                   mää , joka kattaa Ranskan koko alueen ja jossa oikeus
Kantajat, jotka molemmat tuovat banaaneja yhteisöön,               toimittaa uusia ajoneuvoja ja varaosia on varattu valiko
riitauttavat komission päätökset pienentää niille vuodeksi         iduille jälleenmyyjille .
 1995 myönnettyjä banaanimääriä 25.7.1995 annetussa
komission asetuksessa N:o 1869/95 säädetyllä lopullisella          Kantajat katsovat, että kyseiset jälleenmyyntisopimukset ja
vähennyskertoimella . Kanneperusteet ovat samat kuin asi          niiden soveltamistapa eivät täytä niitä edellytyksiä , jotka
assa T-72/95 ('), jossa kantajat kiistivät komission asetuk        vaaditaan asetuksen ( ETY ) N:o 123/ 85 mukaisen ryhmä
 sessa ( EY ) N:o 2947/94 säädetyn väliaikaisen vähennysker        poikkeuksen soveltamiseksi , eivätkä ne voi saada yksittäistä
toimen vuodelle 1995 .
                                                                    poikkeuslupaa .
Vahingonkorvauskanteen osalta kantajat väittävät, että
 komissio on rikkonut ylemmäntasoista , oikeussubjekteja           Tutkintavaiheen jälkeen vastaajana oleva toimielin on
 suojaavaa oikeussääntöä , että rikkominen on kyllin vakava         osoittanut Vag France -yhtiölle väitetiedoksiannon , ja
 ja että tämä rikkominen on aiheuttanut niille vahinkoa .           kontradiktorinen kuuleminen on pidetty 8.1 1 .1 994 . Vaikka
                                                                    valitusten tutkinta näyttää olevan päättynyt, komissio ei
                                                                    kuitenkaan tähän mennessä ole tehnyt ratkaisua .
 (') EYVL N:o C 268 , 14.10.1995 , s . 23


title: Asia F-53/13: Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 26.2.2014 – Diamantopoulos v. Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH) (Henkilöstö — Virkamiehet — Ylennys — Päätös olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan AD 12 — Implisiittinen päätös valituksen hylkäämisestä — Kanteen nostamisen jälkeen tehty nimenomainen päätös valituksen hylkäämisestä — Perustelut)

text:
               7.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 102/44

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 26.2.2014 – Diamantopoulos v. Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH)
   (Asia F-53/13) (1)

   ((Henkilöstö - Virkamiehet - Ylennys - Päätös olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan AD 12 - Implisiittinen päätös valituksen hylkäämisestä - Kanteen nostamisen jälkeen tehty nimenomainen päätös valituksen hylkäämisestä - Perustelut))
   2014/C 102/64
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Alkis Diamantopoulos (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, J.-N. Louis ja D. Abreu Caldas)

      Vastaaja: Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH) (asiamiehet: S. Marquardt ja E. Chaboureau)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kumoamisvaatimus päätöksestä olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan AD12 vuoden 2012 ylennyskierroksella.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan ulkosuhdehallinnon päätös olla ylentämättä Alkis Diamantopoulosia palkkaluokkaan AD 12 vuoden 2012 ylennyskierroksella kumotaan.

               2)

               Euroopan ulkosuhdehallinto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Alkis Diamantopoulosin oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 215, 27.7.2013, s. 20.


title: Asia C-137/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Belgia) on esittänyt 15.3.2010 — Euroopan yhteisöt v. Région de Bruxelles-Capitale

text:
               5.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Belgia) on esittänyt 15.3.2010 — Euroopan yhteisöt v. Région de Bruxelles-Capitale
   (Asia C-137/10)
   2010/C 148/24
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöt

      Vastaaja: Région de Bruxelles-Capitale

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 282 artiklaa ja erityisesti tämän artiklan toiseen virkkeeseen sisältyviä termejä ”tällöin yhteisöä edustaa komissio” tulkittava siten, että toimielimellä on pätevä valtuutus voidakseen edustaa yhteisöä pelkästään siten, että komissio on antanut valtuutuksen, jolla se on delegoinut tälle toimielimelle valtansa edustaa yhteisöä oikeudessa, riippumatta siitä, onko tässä valtuutuksessa nimetty erikseen luonnollinen henkilö, jolla on oikeus edustaa delegoinnin saanutta toimielintä?

               2)

               Mikäli edelliseen kysymykseen vastataan kieltävästi, voiko Conseil d’Etat’n kaltainen kansallinen tuomioistuin tarkastaa, voidaanko unionin toimielimen, jonka komissio on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 282 artiklan toisen virkkeen mukaisesti valtuuttanut asianmukaisesti toimimaan oikeudessa, tekemä valitus ottaa tutkittavaksi selvittämällä, edustaako tätä toimielintä asianmukainen luonnollinen henkilö, jolla on oikeus saattaa asia kansallisen tuomioistuimen käsiteltäväksi?

               3)

               Toissijaisesti, mikäli edelliseen kysymykseen on vastattava myöntävästi, onko Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 207 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäistä virkettä ja erityisesti termejä ”häntä avustaa varapääsihteeri, joka vastaa pääsihteeristön toiminnasta”, tulkittava siten, että neuvoston varapääsihteeri voi pätevästi edustaa neuvostoa voidakseen tehdä valituksen kansallisille tuomioistuimille?


title: Asia C-201/05: High Court of Justicen (England and Wales), (Chancery Division), 18.3.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation vastaan Commissioners of Inland Revenue

text:
               23.7.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/27

         High Court of Justicen (England and Wales), (Chancery Division), 18.3.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation vastaan Commissioners of Inland Revenue
   (Asia C-201/05)
   (2005/C 182/50)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   High Court of Justice (England and Wales) (Chancery Division) on pyytänyt 18.3.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 6.5.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation vastaan Commissioners of Inland Revenue seuraaviin kysymyksiin:

               1.

               Onko EY 43 tai EY 56 artiklan vastaista, että jäsenvaltio pitää voimassa ja soveltaa säännöksiä, joiden nojalla

                           (i)

                           yhtiöverosta vapautetaan osingot, jotka yhtiö, jonka verotuksellinen kotipaikka on tässä jäsenvaltiossa (kotimainen yhtiö), saa muilta kotimaisilta yhtiöiltä mutta joiden nojalla

                           (ii)

                           yhtiövero kannetaan osingoista, jotka kotimainen yhtiö saa yhtiöltä, jonka verotuksellinen kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, ja erityisesti sen määräysvallassa olevalta yhtiöltä, jonka verotuksellinen kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa ja jota verotetaan siellä alemman verokannan mukaisesti (jäljempänä väliyhteisö) sen jälkeen kun kyseisistä osingoista mahdollisesti maksettavan lähdeveron ja niiden verojen, jotka väliyhteisö on maksanut voitoistaan, perusteella on myönnetty vähennys kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi?

               2.

               Estävätkö EY 43, EY 49 tai EY 56 artikla pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevan kaltaisen kansallisen lainsäädännön soveltamisen, kun sen mukaan ennen 1.7.1997

                           (i)

                           tietyistä osingoista, jotka vakuutusyhtiö, jonka verotuksellinen kotipaikka oli jäsenvaltiossa, sai yhtiöltä, jonka verotuksellinen kotipaikka oli toisessa jäsenvaltiossa (jäljempänä ulkomainen yhtiö), kannettiin yhtiövero, mutta

                           (ii)

                           kotimainen vakuutusyhtiö sai päättää, että vastaavista osingoista, joita se sai yhtiöltä, jonka verotuksellinen kotipaikka oli samassa jäsenvaltiossa, ei kannettaisi yhtiöveroa, mistä seurasi, että yhtiö, joka oli tehnyt tällaisen päätöksen, ei saanut vaatia verohyvitystä, johon sillä olisi muuten ollut oikeus?

               3.

               Estävätkö EY 43, EY 49 ja EY 56 artikla pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevan kaltaisen jäsenvaltion kansallisen verolainsäädännön soveltamisen, kun

                           a)

                           sen mukaan vero kannetaan tietyissä tilanteissa kotimaiselta yhtiöltä niistä voitoista, joita saa väliyhteisö, joka on edellä kysymyksen 1 (ii) kohdassa tarkoitettu yhtiö, jonka verotuksellinen kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, ja

                           b)

                           siinä asetetaan tiettyjä sääntöjen noudattamista koskevia vaatimuksia, kun kotimainen yhtiö ei vaadi tai ei voi vaatia vapautusta ja se maksaa veron kyseisen väliyhteisön voitoista ja

                           c)

                           siinä asetetaan muitakin sääntöjen noudattamista koskevia vaatimuksia, kun kotimainen yhtiö vaatii vapautusta kyseisestä verosta?

               4.

               Vaikuttaako kysymykseen 1, 2 tai 3 annettavaan vastaukseen se, jos väliyhteisön (kysymyksissä 1 ja 3) tai ulkomaisen yhtiön (kysymyksessä 2) verotuksellinen kotipaikka on kolmannessa maassa?

               5.

               Kun jäsenvaltio on antanut kysymyksissä 1, 2 ja 3 kuvatut säännökset ennen 31.12.1993 ja kun se on tämän ajankohdan jälkeen muuttanut näitä säännöksiä tämän liitteen C osassa kuvatulla tavalla, ja jos nämä muutetut säännökset ovat EY 56 artiklassa kiellettyjä rajoituksia, onko näitä rajoituksia EY 57 artiklaa sovellettaessa pidettävä sellaisina rajoituksina, joita ei ollut olemassa vielä 31.12.1993?

               6.

               Mikäli jokin kysymyksissä 1, 2 ja 3 kuvatuista säännöksistä on vastoin jotakin näissä kysymyksissä mainituista yhteisön määräyksistä ja kun kotimainen yhtiö ja/tai väliyhteisö esittävät seuraavia vaatimuksia:

                           (i)

                           vaatimus sellaisen yhtiöveron palauttamiseksi (tai vaatimus, joka perustuu siihen, että tällaista rahamäärää ei ole voitu käyttää), joka on kysymyksissä 1, 2 tai 3 kuvatussa tilanteessa kannettu kotimaiselta yhtiöltä lainvastaisesti;

                           (ii)

                           vaatimus menetysten, verovähennysten ja niiden kulujen palauttamiseksi ja/tai korvaamiseksi, joita kotimainen yhtiö käytti (tai joita kotimaiselle yhtiölle vyöryttivät muut saman konsernin yhtiöt, joilla on verotuksellinen kotipaikka samassa jäsenvaltiossa) niiden verorasitteiden poistamiseksi tai vähentämiseksi, jotka on aiheutuneet kysymyksissä 1, 2 ja 3 mainittujen säännösten nojalla, mikäli nämä menetykset, verovähennykset ja kulut olisivat olleet käytettävissä muuhun tarkoitukseen tai ne olisi voitu vyöryttää eteenpäin;

                           (iii)

                           vaatimus niiden kulujen, menetysten ja vastuiden korvaamiseksi, joita on aiheutunut edellä kysymyksessä 3 mainitun kansallisen lainsäädännön noudattamisesta;

                           (iv)

                           mikäli väliyhteisö on jakanut varoja kotimaiselle yhtiölle kansallisen lainsäädännön vaatimusten täyttämiseksi vaihtoehtona sille, että kotimaiselta yhtiöltä kannetaan kysymyksessä 3 tarkoitettu vero, ja väliyhteisölle on aiheutunut siinä yhteydessä kuluja ja vastuita, jotka se olisi kyennyt välttämään, mikäli se olisi saanut kohdentaa nämä varat johonkin muuhun käyttöön, vaatimus näiden kulujen ja vastuiden korvaamiseksi,

                     onko näitä vaatimuksia pidettävä

                           aiheettomasti perittyjen summien palauttamisvaatimuksena, joka seuraa edellä mainittujen yhteisön määräysten rikkomisesta ja liittyy siihen; vai

                           sellaisena hyvitys- tai vahingonkorvausvaatimuksena, joiden osalta yhdistetyissä asioissa C-46/93 ja C-48/93, Brasserie du Pêcheur ja Factortame, 5.3.1996 annetussa tuomiossa asetettujen edellytysten on täytyttävä; vai

                           vaatimuksena sellaisen rahamäärän maksamiseksi, joka vastaa perusteettomasti evättyä etua?

               7.

               Mikäli johonkin kysymyksen 6 alakysymykseen vastataan siten, että kyse on vaatimuksesta sellaisen rahamäärän maksamiseksi, joka vastaa perusteettomasti evättyä etua,

                           a)

                           seuraavatko tällaiset vaatimukset edellä mainituissa yhteisön määräyksissä myönnetystä oikeudesta ja liittyvätkö ne tähän oikeuteen; vai

                           b)

                           onko joidenkin tai kaikkien yhdistetyissä asioissa C-46/93 ja C-48/93, Brasserie du Pêcheur ja Factortame, 5.3.1996 annetussa tuomiossa vahingonkorvauksille asetettujen edellytysten täytyttävä, vai

                           c)

                           onko joidenkin muiden edellytysten täytyttävä?

               8.

               Vaikuttaako annettaviin vastauksiin se, esitetäänkö kysymyksessä 6 mainitut vaatimukset kansallisen oikeuden nojalla palautusvaatimuksina vai esitetäänkö ne tai onko ne esitettävä vahingonkorvausvaatimuksina?

               9.

               Millaisia ohjeita yhteisöjen tuomioistuin mahdollisesti katsoo tarpeelliseksi antaa käsiteltävänään olevissa asioissa siitä, mitä seikkoja kansallisen tuomioistuimen olisi otettava huomioon selvittäessään, onko kyse yhdistetyissä asioissa C-46/93 ja C-48/93, Brasserie du Pêcheur ja Factortame, annetussa tuomiossa tarkoitetusta riittävän ilmeisestä rikkomisesta, ja selvittäessään erityisesti sitä, onko rikkominen anteeksiannettava, kun otetaan huomioon merkityksellisten yhteisön säännösten ja määräysten tulkintaa koskeva tämänhetkinen oikeuskäytäntö?

               10.

               Voiko EY 43, EY 49 ja EY 56 artiklan mahdollisen rikkomisen ja niiden kysymyksen 6 (i)–(iv) kohdassa yksilöityihin ryhmiin kuuluvien menetysten, joiden väitetään johtuneen kyseisestä rikkomisesta, välillä lähtökohtaisesti olla (yhdistetyissä asioissa C-46/93 ja C-48/93, Brasserie du Pêcheur ja Factortame, annetussa tuomiossa tarkoitettu) välitön syy-yhteys? Jos voi, millaisia ohjeita yhteisöjen tuomioistuin katsoo tarkoituksenmukaiseksi antaa niistä seikoista, jotka kansallisen tuomioistuimen olisi otettava huomioon selvittäessään tällaisen välittömän syy-yhteyden olemassaoloa?

               11.

               Kun kansallinen tuomioistuin määrittää sellaisen menetyksen tai vahingon, josta voidaan määrätä korvaus, voiko se ottaa huomioon sen, osoittivatko vahingon kärsineet henkilöt kohtuullista varovaisuutta välttääkseen menetyksensä tai rajoittaakseen sitä erityisesti käyttämällä hyväkseen sellaisia oikeussuojakeinoja, joiden johdosta olisi voitu todeta, että kansallisista säännöksistä ei (kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtyjen sopimusten soveltamisen takia) seurannut edellä kysymyksissä 1, 2 ja 3 esitettyjä velvoitteita?

               12.

               Vaikuttavatko kysymykseen 11 annettavaan vastaukseen uskomukset, joita asianosaisilla merkityksellisinä ajankohtina oli kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtyjen sopimusten vaikutuksesta?


title: Asia T-241/99: Antonio Pernicen 19.10.1999 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 6/32                   FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         8.1.2000
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin               Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
a) kumoaa valtiontuesta, jonka Alankomaat aikoo toteuttaa
     Saksan rajan tuntumassa sijaitsevien 633 alankomaalaisen            Kantaja vetoaa ensinnäkin puolustautumisoikeuksien rikkomi-
     huoltamon hyväksi, 20 päivänä heinäkuuta 1999 tehdyn                seen ja toteaa seuraavaa:
     komission päätöksen, joka on annettu tiedoksi numerolla
     K(1999)2539 lopull. (1), 2 ja 3 artiklan.
                                                                         a) Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien hen-
                                                                             kilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 7 artiklan kolmatta
                                                                             kohtaa on rikottu, sillä viranomainen, jolla on toimivalta
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                          tehdä työsopimuksia, ei ole noudattanut tässä sään-
                                                                             nöksessä säädettyä määräaikaa, eikä se ole mitenkään
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat               selittänyt sen noudattamatta jättämistä.
kuin asiassa T-210/99.
                                                                         b) Henkilöstöhallinnossa noudatettavan hyvän hallintotavan
                                                                             sääntöjä on rikottu, sillä
(1) EYVL L 280, 30.10.1999, s. 87.
                                                                             –    yksi kolmesta jäsenestä, jotka oli nimitetty yhdessä
                                                                                käyttämään viranomaisen, jolla on toimivalta tehdä
                                                                                työsopimuksia, toimivaltuuksia valtuutuksen perus-
                                                                                teella, kuului myös viranomaiseen, jolla on toimivalta
                                                                                tehdä työsopimuksia ja joka määräsi ensimmäisen
                                                                                kurinpitoseuraamuksen, joka myöhemmin peruttiin, ja
                                                                                joka ei siis täyttänyt vaadittuja objektiivisuutta ja
                                                                                puolueettomuutta koskevia takeita;
Antonio Pernicen 19.10.1999 Euroopan yhteisöjen ko-
                missiota vastaan nostama kanne
                                                                             –    kanteen kohteena oleva päätös tehtiin ilman, että
                                                                                viranomainen, jolla on toimivalta tehdä työsopimuksia,
                          (Asia T-241/99)                                         olisi tutustunut huomautuksiin, jotka kantaja esitti
                                                                                henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 7 artiklan
                            (2000/C 6/57)                                         kolmannen kohdan mukaisesti pidetyn kuulemistilai-
                                                                                suuden pöytäkirjaluonnoksesta, ja perusteisiin ja perus-
                                                                                teluihin, joita oli esitetty puolustautumista varten sekä
                                                                                kurinpitolautakunnassa että kyseisessä kuulemistilan-
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                                 teessa.
Antonio Pernice, kotipaikka Torre d’Isola (Italia), on
                                                                         c) Henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevaa 2 artiklaa samoin
19.10.1999 nostanut Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oi-
                                                                             kuin henkilöstösääntöjen 25 artiklaa on rikottu, sillä
keusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
                                                                             henkilöstösääntöjen 11 artiklan ensimmäistä kohtaa ja
komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Jean-
                                                                             12 artiklan ensimmäistä kohtaa koskevia rikkomisia ei ole
Noël Louis, Greta-Françoise Parmentier ja Véronique Peere,
                                                                             annettu kantajalle tiedoksi ajoissa, minkä vuoksi hän ei ole
Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa Société de Gestion Fidu-
                                                                             voinut esittää puolustautumisperusteitaan.
ciaire, Immeuble Um Piquet, 2-4 rue Beck.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-            Kantaja korostaa myös, että kanteen kohteena olevassa
mioistuin                                                                päätöksessä on ilmeinen arviointivirhe, sillä niiden tekojen
                                                                         paikkansapitävyyttä, joihin hänen on katsottu syyllistyneen, ei
–    kumoaa komission 22.12.1998 tekemän päätöksen, jolla                ole näytetty toteen tai ne oli selvästi luokiteltu olosuhteet
     kantajan väliaikaisena toimihenkilönä työskentelemistä              huomioon ottaen liian vakaviksi. Lisäksi kantaja katsoo, että
     koskeva sopimus irtisanottiin kurinpitoseuraamuksena                viranomainen, jolla on toimivalta tehdä työsopimuksia, on
     ilman ennakkoilmoitusta siten, että irtisanominen tuli              loukannut suhteellisuusperiaatetta määrätessään hänelle kurin-
     voimaan 1.1.1999;                                                   pitoseuraamuksen, joka ei ole oikeassa suhteessa hänen syyksi
                                                                         luettaviin rikkomisiin, joiden nojalla kurinpitolautakunnan
                                                                         jäsenten yksimielisen kannan mukaan voidaan määrätä vain
–    velvoittaa komission maksamaan kantajalle kohtuulliseksi            lievä seuraamus eli varoitus.
     katsotut 250 000 euroa korvaukseksi toimielimen perät-
     täisten virheiden aiheuttamasta aineellisesta ja aineettomas-
     ta vahingosta ja
–    velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-472/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bayerisches Verwaltungsgericht München (Saksa) on esittänyt 2.9.2013 — Andre Lawrence Shepherd v. Saksan valtio

text:
               16.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 336/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bayerisches Verwaltungsgericht München (Saksa) on esittänyt 2.9.2013 — Andre Lawrence Shepherd v. Saksan valtio
   (Asia C-472/13)
   2013/C 336/19
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bayerisches Verwaltungsgericht München

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Andre Lawrence Shepherd

      Vastaaja: Saksan valtio

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29.4.2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/83/EY (1) 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaa tulkittava siten, että siinä myönnettävän suojan piiriin kuuluvat ainoastaan henkilöt, joiden asepalveluksen tehtävänkuva käsittää välittömän osallistumisen taisteluihin eli aseelliset operaatiot tai joilla on käskyvalta tällaisten operaatioiden toteuttamisessa (vaihtoehto 1), vai kuuluvatko mainitun suojan piiriin myös muut sotilasjoukkojen jäsenet, joiden tehtävänkuva koostuu ainoastaan joukkojen logistisesta ja teknisestä tuesta, ei sisällä varsinaisia taisteluja ja vaikuttaa varsinaisiin taisteluihin ainoastaan välillisesti (vaihtoehto 2)?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan vaihtoehdon 2 mukaisesti:
               Onko direktiivin 2004/83 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan tulkittava edellyttävän, että kyseistä henkilöä pyydetään tai hänet velvoitetaan ensisijaisesti tai järjestelmällisesti tekemään direktiivin 2004/83/EY 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja rikoksia tai tekoja asepalveluksessa, joka suoritetaan (kansainvälisessä tai maan sisäisessä) selkkauksessa (vaihtoehto 1), vai riittääkö, että turvapaikanhakija osoittaa, että sotilasjoukot, joihin hän kuuluu, ovat tehneet toimialueella, jonne hänet on määrätty, yksittäisiä direktiivin 2004/83 12 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja rikoksia tilanteissa, joissa yksittäiset toimintakäskyt ovat vaikuttaneet mainitun kaltaisilta rikoksilta tai yksittäiset henkilöt ovat tehneet ylilyöntejä (vaihtoehto 2)?

               3)

               Jos toiseen kysymykseen vastataan vaihtoehdon 2 mukaisesti:
               Myönnetäänkö pakolaissuoja ainoastaan siinä tapauksessa, että voidaan pitää huomattavan todennäköisenä — eikä siitä ole järkevää epäilystä — että kansainvälistä humanitääristä oikeutta rikotaan myös tulevaisuudessa, vai riittääkö suojan myöntämiseksi se, että turvapaikanhakijan esittämän tosiseikkojen kuvauksen mukaan konkreettisessa selkkauksessa tehdään (väistämättä tai todennäköisesti) tällaisia rikoksia, minkä vuoksi hän saattaa joutua mukaan tällaiseen toimintaan?

               4)

               Sulkeeko direktiivin 2004/83 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaan perustuvan pakolaissuojan pois se, etteivät sotaoikeudet hyväksy humanitäärisen kansainvälisen oikeuden rikkomista tai pitävät sitä rangaistavana, vai onko tällä seikalla lainkaan merkitystä?
               Edellytetäänkö sitä, että kansainvälisessä rikostuomioistuimessa on aloitettu rikosoikeudellinen menettely?

               5)

               Sulkeeko pakolaissuojan pois se, että kansainvälinen yhteisö hyväksyy joukkojen käytön tai miehittämisen tai että se perustuu YK:n turvallisuusneuvoston mandaattiin?

               6)

               Edellyttääkö pakolaissuojan myöntäminen direktiivin 2004/83 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan nojalla, että turvapaikanhakija voidaan palvelusvelvollisuutensa noudattamisen vuoksi tuomita kansainvälisen rikostuomioistuimen ohjesäännön perusteella (vaihtoehto 1), vai myönnetäänkö pakolaissuoja jo ennen kuin tämä raja ylitetään eli tilanteessa, jossa turvapaikanhakijan ei tarvitse pelätä saavansa rikosoikeudellisia seuraamuksia mutta jossa hän ei kuitenkaan voi suorittaa asepalvelustaan omantunnon syistä (vaihtoehto 2)?

               7)

               Jos kuudenteen kysymykseen vastataan vaihtoehdon 2 mukaisesti:
               Sulkeeko edellä mainituissa säännöksissä tarkoitetun pakolaissuojan pois se, ettei turvapaikanhakija ole käyttänyt sääntöjen mukaista mahdollisuuttaan kieltäytyä asepalveluksesta, vaikka hän olisi voinut niin tehdä, vai voidaanko pakolaissuoja myöntää myös silloin, kun hän on tosiasiassa päättänyt keskeyttää asepalveluksen omantunnon syistä?

               8)

               Merkitseekö sotilasjoukoista erottaminen kunniattoman menettelyn vuoksi (dishonorable discharge), vankeusrangaistuksen määrääminen ja siihen liittyvä yhteiskunnallinen hyljeksintä ja epäsuotuisaan asemaan joutuminen direktiivin 2004/83 9 artiklan 2 kohdan b tai c alakohdassa tarkoitettua vainoksi katsottavaa tekoa?

      (1)  Kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29.4.2004 annettu neuvoston direktiivi 2004/83/EY (EYVL L 304, s. 12)


title: Asia C-571/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad Varna (Bulgaria) on esittänyt 14.11.2016 – Nikolay Kantarev v. Balgarska narodna banka

text:
               6.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad Varna (Bulgaria) on esittänyt 14.11.2016 – Nikolay Kantarev v. Balgarska narodna banka
   (Asia C-571/16)
   (2017/C 038/12)
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen sad Varna

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Nikolay Kantarev

      Vastaaja: Balgarska narodna banka

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko SEU 4 artiklan 3 kohtaa sekä vastaavuus- ja tehokkuusperiaatetta tulkittava siten, että kansallisen lainsäädännön puuttuessa niissä sallitaan, että toimivaltainen tuomioistuin ja unionin oikeuden rikkomisesta johtuvia vahingonkorvauskanteita koskeva menettely määräytyvät rikkomiseen syyllistyneen viranomaisen ja rikkomisen muodostavan teon tai laiminlyönnin perusteella, jos näiden kriteerien soveltaminen johtaa siihen, että kanteet käsitellään eri tuomioistuimissa – yleisessä ja hallinnollisessa tuomioistuimessa – noudattaen erilaisia menettelysääntöjä – siviiliprosessilakia [Grazhdansko-protsesualen kodeks, jäljempänä GPK] ja hallintolainkäyttölakia [Administrativnoprotsesualen kodeks, jäljempänä APK] –, jotka edellyttävät erilaisten maksujen, tarkemmin sanottuna määräsuhteisten ja kiinteämääräisten maksujen, suorittamista ja erilaisten edellytysten, kuten tuottamuksen, täyttymisen osoittamista?

               2)

               Onko SEU 4 artiklan 3 kohtaa ja tuomiossa Francovich esitettyjä edellytyksiä tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että unionin oikeuden rikkomisesta johtuvia vahingonkorvauskanteita voidaan käsitellä sopimusvelvoitteista ja sopimuksista annetun lain [Zakon za zadalzheniata i dogovorite, jäljempänä ZZD] 45 ja 49 §:ssä säädetyn kaltaisessa menettelyssä, joka edellyttää suhteellisesti lasketun maksun suorittamista ja tuottamuksen osoittamista, sekä valtion ja kuntien vahingonkorvausvastuusta annetun lain [Zakon za otgovornostta na darzhavata i obshtinite za vredi, jäljempänä ZODOV] 1 §:ssä säädetyn kaltaisessa menettelyssä, joka tosin edellyttää objektiivista vastuuta ja johon liittyy erityissääntöjä, joilla on tarkoitus helpottaa asian saamista tuomioistuimen käsiteltäväksi, mutta jota sovelletaan vain vahinkoihin, jotka ovat aiheutuneet kumottujen lainvastaisten oikeudellisten toimien ja hallintoviranomaisten toteuttaman lainvastaisen teon tai laiminlyönnin seurauksena, ja joka ei kata unionin oikeuden rikkomisia, joihin ovat syyllistyneet muut valtion elimet sellaisten oikeustoimien/laiminlyöntien vuoksi, joita ei ole kumottu asianomaisessa menettelyssä?

               3)

               Onko direktiivin 94/19 (1) 1 artiklan 3 kohdan i alakohtaa ja 10 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että ne sallivat lainsäädännöllisen lähestymistavan, joka vastaa luottolaitoksista annetun lain [Zakon za kreditnite institutsii, jäljempänä ZKI] 36 §:n 3 momentissa ja pankkitalletusten suojasta annetun lain [Zakon za garantirane na vlogovete v bankite, jäljempänä ZGVB] 23 §:n 5 momentissa vahvistettua lähestymistapaa, jonka mukaan se ”edellytys, että luottolaitos ei kyseisellä hetkellä taloudelliseen tilanteeseensa liittyvien syiden vuoksi pysty maksamaan talletuksia eikä se todennäköisesti pysty tekemään sitä lähitulevaisuudessakaan” rinnastetaan sen toteamiseen, että laitos on maksukyvytön, ja sen toimiluvan peruuttamiseen ja jonka mukaan talletusten vakuusjärjestelmä alkaa toimia siitä hetkestä alkaen, kun pankin toimilupa peruutetaan?

               4)

               Onko direktiivin 94/19 1 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että talletuksen luokittelemiseksi ”talletukseksi, jota ei kyetä maksamaan””toimivaltaisten viranomaisten” on nimenomaisesti määritettävä tehdyn arvioinnin perusteella ja mainitun säännöksen i alakohdan mukaisesti, ettei talletusta kyetä maksamaan, vai salliiko se, että kansallisen lainaukon vuoksi toimivaltaisten viranomaisten arvio ja näkemys päätellään kyseisten viranomaisten muita oikeudellisia toimia koskevan tulkinnan perusteella – tässä esimerkiksi 20.6.2014 tehdyn BNB:n hallintoneuvoston (upravitelen savet, jäljempänä US) päätöksen nro 73 perusteella, jonka nojalla KTB AD asetettiin erityisvalvontaan, tai ne päätellään pääasiassa kyseessä olevan kaltaisten olosuhteiden perusteella?

               5)

               Kun otetaan huomioon pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset olosuhteet, joissa 20.6.2014 tehdyn BNB:n hallintoneuvoston päätöksen nro 73 nojalla kaikki maksut ja liiketoimet keskeytettiin ja tallettajat eivät voineet esittää maksupyyntöjä eivätkä talletukset olleet heidän käytettävissään 20.6.2014–6.11.2014, onko lähdettävä siitä, että kaikkia suojattuja eräpäivättömiä talletuksia (jotka voidaan ottaa käyttöön ilman ennakkoilmoitusta ja jotka on pyynnöstä maksettava heti) on pidettävä direktiivin 94/19 1 artiklan 3 kohdan i alakohdassa tarkoitettuina talletuksina, joita ei kyetä maksamaan, vai tarkoittaako edellytys, jonka mukaan kyse on talletuksesta, joka ”on erääntynyt ja lankeaa maksettavaksi ja jota luottolaitos ei ole maksanut”, sitä, että tallettajien on pitänyt pyytää luottolaitosta suorittamaan maksu (maksupyynnöllä tai kehotuksella), mutta pyyntöä ei ole noudatettu?

               6)

               Onko direktiivin 94/19 1 artiklan 3 kohdan i alakohtaa ja 10 artiklan 1 kohtaa ja direktiivin 2009/14 (2) johdanto-osan kahdeksatta perustelukappaletta tulkittava siten, että toimivaltaisten viranomaisten harkintavaltaa 1 artiklan 3 kohdan i alakohdan mukaisessa arvioinnissa on joka tapauksessa rajoitettu i alakohdan toisessa virkkeessä vahvistetulla määräajalla, vai sallivatko ne ZKI:n 115 §:ssä säädetyn kaltaisen erityisvalvonnan harjoittamiseksi, että talletuksia ei kyetä maksamaan aikana, joka ylittää direktiivissä säädetyn määräajan?

               7)

               Onko direktiivin 94/19 1 artiklan 3 kohdan i alakohdalla ja 10 artiklan 1 kohdalla välitön oikeusvaikutus ja annetaanko niillä talletusten vakuusjärjestelmään liittyneeseen pankkiin tehtyjen talletusten haltijoille sen lisäksi, että heillä oikeus järjestelmästä maksettavaan korvaukseen direktiivin 94/19 7 artiklan 1 kohdassa vahvistettuun määrään asti, myös oikeus saattaa valtio vastuuseen unionin oikeuden rikkomisesta nostamalla kanne niitä viranomaisia vastaan, jotka ovat velvollisia määrittämään, ettei talletuksia kyetä maksamaan, suojatun talletuksen viivästyneestä maksusta aiheutuneen vahingon korvaamiseksi, jos 1 artiklan 3 kohdan i alakohdassa tarkoitettu päätös on tehty direktiivissä vahvistetun viiden päivän määräajan jälkeen ja tämä viivästyminen johtuu tervehdyttämistoimenpiteestä, jolla on tarkoitus suojata pankkia maksukyvyttömyydeltä ja jonka kyseinen viranomainen on hyväksynyt, vai sallitaanko niissä pääasian kaltaisissa olosuhteissa ZKI:n 79 §:n 8 momentin kaltainen kansallinen säännös, jonka mukaan BNB, sen elimet ja niiden valtuuttamat henkilöt vastaavat valvontatehtäviensä hoitamisen yhteydessä aiheutuneista vahingoista vain silloin, kun ne on aiheutettu tahallisesti?

               8)

               Onko unionin oikeuden rikkominen sen vuoksi, että toimivaltainen viranomainen ei ole tehnyt direktiivin 94/19 1 artiklan 3 kohdan i alakohdassa tarkoitettua päätöstä, ”riittävän ilmeinen rikkominen”, joka voi olla perusteena jäsenvaltion vahingonkorvausvastuulle, kun valvontaviranomaisia vastaan on nostettu kanne, ja mitä edellytyksiä tällöin sovelletaan ja onko tässä yhteydessä merkitystä sillä, että a) pankkitalletusten vakuusrahastolla [Fond za garantirane na vlogovete v bankite, jäljempänä FGVB] ei ollut riittävästi varoja kaikkien suojattujen talletusten maksamiseksi; b) ajanjaksona, jona maksut oli keskeytetty, luottolaitos asetettiin erityisvalvontaan sen suojaamiseksi maksukyvyttömyydeltä; c) kantajan talletus maksettiin, kun BNB oli todennut, että tervehdyttämistoimenpiteet olivat tuloksettomia, ja [d)] kantajan talletus maksettiin korkoineen, jotka oli laskettu ajalta 20.6.2014–6.11.2014?

      (1)  Talletusten vakuusjärjestelmistä 30.5.1994 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/19/EY (EYVL 1994, L 135, s. 5).

      (2)  Talletusten vakuusjärjestelmästä annetun direktiivin 94/19/EY muuttamisesta talletussuojan tason ja korvausten maksuajan osalta 11.3.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/14/EY (EUVL 2009, L 68, s. 3).