title: Asia C-214/01: Euroopan yhteisöjen komission 22.5.2001 Saksan liittotasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 212/16                   FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        28.7.2001
EY 300 artiklan 3 kohta, jossa määrätään kansainvälisten                   Euroopan yhteisöjen komission 22.5.2001 Saksan liittota-
sopimusten tekemisestä. Peruste on kuitenkin olemassa, koska                                savaltaa vastaan nostama kanne
edellytys neuvoston yksimielisyydestä muuttaa radikaalisti
tällaisten kuljetusta koskevien sopimusten tekemistä, joka
tavallisesti tapahtuu määräenemmistöllä.
                                                                                (Asia C-214/01)
( 1) Tiettyjä maanteiden tavaraliikenteen ehtoja ja yhdistettyjen kulje-
     tusten edistämistä koskevan Euroopan yhteisön ja Bulgarian
     tasavallan välisen sopimuksen tekemisestä 19 päivänä maaliskuuta
     2001 tehty neuvoston päätös 2001/265/EY (EYVL L 108,                                             (2001/C 212/28)
     18.4.2001, s. 4).
     Tiettyjä maanteiden tavaraliikenteen ehtoja ja yhdistettyjen kulje-
     tusten edistämistä koskevan Euroopan yhteisön ja Unkarin tasaval-
     lan välisen sopimuksen tekemisestä 19 päivänä maaliskuuta 2001
     tehty neuvoston päätös 2001/266/EY (EYVL L 108, 18.4.2001,            Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.5.2001 Euroo-
     s. 27).                                                               pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasaval-
                                                                           taa vastaan. Kantajan asiamiehenä on Euroopan yhteisöjen
                                                                           komission oikeudellinen neuvonantaja Götz zur Hausen ja
                                                                           prosessiosoite Luxemburgissa c/o Euroopan komission oikeu-
                                                                           dellinen neuvonantaja Gérard Berscheid, Centre Wagner
                                                                           C 254, Kirchberg, Luxemburg.
Landesgericht Innsbruckin (Itävalta) 9.5.2001 tekemällään                  Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Mar-
garete Unterpertinger vastaan Pensionsversicherungsan-
                           stalt der Arbeiter                              1.    Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut säteilyvaaratilan-
                                                                                teessa tarvittavia suojelutoimenpiteitä ja noudatettavia
                                                                                ohjeita koskevien tietojen antamisesta väestölle 27 päi-
                            (Asia C-212/01)
                                                                                vänä marraskuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin
                                                                                89/618/Euratom (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei
                            (2001/C 212/27)                                      ole toteuttanut direktiivin 6, 7 ja 9 artiklan noudattamisen
                                                                                edellyttämiä toimenpiteitä,
Landesgericht Innsbruck (Itävalta) on pyytänyt 9.5.2001 teke-
mällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimeen 23.5.2001, Euroopan yhteisöjen tuomiois-                   2.    velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeuden-
tuimelta ennakkoratkaisua asiassa Margarete Unterpertinger                       käyntikulut.
vastaan Pensionsversicherungsanstalt der Arbeiter seuraaviin
kysymyksiin:
1)      Onko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yh-
        denmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä:
        yhdenmukainen määräytymisperuste – 17 päivänä tou-                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
        kokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin
        77/388/ETY (1) 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan c ala-
        kohtaa tulkittava siten, että siinä säädetty vapautus arvon-
        lisäverosta ei koske lääkärin ammatin harjoittamiseen
        liittyviä liiketoimia, joissa on kyse eläkkeenhakijan työky-       –     Direktiivin 6 artiklaa ei ole pantu täytäntöön: 6 artiklassa
        vyttömyyden toteamisesta?                                                säädettyä altistuneelle väestölle tiedottamista ei ole Sak-
                                                                                sassa varmistettu sitovilla säännöksillä. Tällä säännöksellä
2)      Onko yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-384/98                          on kuitenkin keskeinen merkitys 1 artiklassa mainitun
        14.9.2000 antamaa tuomiota tulkittava siten, että lääke-                 tavoitteen saavuttamiseksi eli väestön terveyssuojan pa-
        tieteelliset tutkimustulokset ja niihin perustuvat sen totea-            rantamiseksi; direktiivin tämän säännöksen tehokkuuden
        miseksi annetut asiantuntijalausunnot siitä, onko henkilö                kannalta on sen vuoksi tärkeää, että viranomaisten tiedot-
        työkyvytön, kykenemätön harjoittamaan ammattia tai                       tamisvelvollisuuden sisältö ja laajuus ovat riittävän selkei-
        olemaan ansiotyössä, eivät kuulu ensimmäisessä kysy-                     tä ja että ne eivät ole hallintoviranomaisten päätettävissä,
        myksessä mainitun säännöksen soveltamisalaan siitä riip-                 kuten hallinnolliset ohjeet.
        pumatta, onko tuomioistuin vai eläkelaitos määrännyt
        asiantuntijana toimivan lääkärin tähän tehtävään, vai ei?
                                                                           –     Direktiivin 7 artiklaa ei ole pantu täytäntöön: komission
                                                                                mielestä myös direktiivin 7 artiklan täytäntöönpanoa
(1) EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1.                                                 varten ovat sitovat säännökset välttämättömiä. Kyseisessä
                                                                                säännöksessä säädettyä tietojen antamista pelastustoimiin
                                                                                osallistujille ei kuitenkaan ole Saksassa varmistettu sitovil-
                                                                                la säännöksillä.
 ---pagebreak--- 28.7.2001               FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        C 212/17
–     Direktiivin 9 artiklaa ei ole pantu täytäntöön: niin              koulutuksen kehittämiskeskus (Cedefop), 12.3.2001 antamas-
      kauan kuin Saksa ei anna säännöksiä 6 ja 7 artiklan               ta määräyksestä. Valittajan edustajat ovat J. N. Louis ja V. Peere,
      täytäntöönpanemiseksi, puuttuvat luonnollisesti myös              prosessiosoite Luxemburgissa.
      tietojen välittämismenettelyjä ja tietojen vastaanottajia
      koskevat säännökset.
                                                                        Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
(1) EYVL L 357, 7.12.1989, s. 31.                                       kumoaa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
                                                                        viidennen jaoston asiassa T-298/00, Michel Hendrickx vastaan
                                                                        Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskus (Cede-
                                                                        fop), 12.3.2001 antaman määräyksen,
                                                                        antaa valittajalle oikeuden mukauttaa esittämiään väitteitä ja
                                                                        vaatimuksia.
Amtsgericht Augsburgin rikosasioiden ja hallinnollisten                 toissijaisesti
sakkojen osaston 26.2.2001 tekemällään päätöksellä esit-
tämä ennakkoratkaisupyyntö sakkoasiassa, jossa vastaaja-                –     katsoo, ettei Cedefopin johtaja ollut toimivaltainen teke-
                     na on Bruno Schnitzer                                    mään 14.11.2000 antamaansa päätöstä
                                                                        –     kumoaa kyseisen päätöksen ja siihen implisiittisesti sisäl-
                         (Asia C-215/01)                                      tyvän Cedefopin päätöksen evätä valittajalta tämän kah-
                                                                              den kuukauden peruspalkkaa vastaavan uudelleenasettau-
                         (2001/C 212/29)                                      tumiskorvauksen maksaminen
                                                                        –     velvoittaa        vastaajan       suorittamaan    valittajalle
Amtsgericht Augsburg rikosasioiden ja hallinnollisten sakko-                  FEB 361 292 yhteensä 7 prosentin vuotuisine korkoineen
jen osasto on esittänyt 26.2.2001 tekemällään päätöksellä,                    22.7.1999 alkaen laskettuna sekä korvaamaan oikeuden-
joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon                         käyntikulut molemmissa oikeusasteissa.
23.5.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle sakko-
asiassa, jossa vastaajana Bruno Schnitzer on seuraavan ennak-
koratkaisukysymyksen:
                                                                        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Onko palvelujen vapaata liikkuvuutta koskevan yhteisön oi-
keuden kanssa yhteensoveltuvaa se, että portugalilaisen yrityk-
                                                                        –     Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on
sen, joka täyttää kotimaassaan kaikki edellytykset liiketoimin-
                                                                              tehnyt oikeudellisen virheen todetessaan, että Cedefop
nan harjoittamiselle, on täytettävä – vaikkakin vain muodollisia
                                                                              oli toiminut asianmukaisella tavalla valittajan esittämän
– lisäedellytyksiä (tässä: kirjaaminen käsityöläisluetteloon) voi-
                                                                              hakemuksen yhteydessä, koska 14.11.2000 tehty päätös
dakseen harjoittaa liiketoimintaa Saksassa ei ainoastaan lyhyen
                                                                              on pätemätön, sillä sen on antanut taho, joka ei ollut
aikaa, vaan myös pidemmän ajanjakson aikana?
                                                                              tällaiseen päätöksentekoon toimivaltainen. Cedefopin
                                                                              johtaja ei olisi enää saanut ratkaista valittajan esittämää
                                                                              hakemusta koskevaa asiaa, koska asia oli jo saatettu
                                                                              valituslautakunnan käsiteltäväksi.
                                                                        –     (Toissijaisesti:) Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
                                                                              mioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, koska se
                                                                              ei ollut antanut valittajalle mahdollisuutta mukauttaa
Michel Hendrixksin 25.5.2001 tekemä valitus Euroopan                          vaatimuksiaan ja väitteitään, koska valittajalla ei näin
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen vii-                       ollen ollut mahdollisuutta saattaa kyseisen tuomioistui-
dennen jaoston asiassa T-298/00 (1), Michel Hendrickx                         men ratkaistavaksi Cedefopin ja valittajan välistä kiistaa
vastaan Euroopan ammattillisen koulutuksen kehittämis-                        uudelleenasettautumiskorvauksen määräämisestä ja aset-
   keskus (Cedefop), 12.3.2001 antamasta määräyksestä                         tautumiskorvauksesta, joka valittajalle oli maksettu Thes-
                                                                              salonikissa palvelukseen ottamisen yhteydessä. Valittajalla
                                                                              on oikeus uudelleenasettautumiskorvaukseen, koska hän
                        (Asia C-217/01 P)                                     on siirtynyt Brysseliin neuvoston palvelukseen.
                         (2001/C 212/30)
                                                                        (1) EYVL C 161, 2.6.2001, s. 18.
Michel Hendrickx on valittanut 25.5.2000 Euroopan yhteisö-
jen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oi-
keusasteen tuomioistuimen viidennen jaoston asiassa
T-298/00, Michel Hendrickx vastaan Euroopan ammatillisen


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (ensimmäinen jaosto) 9 päivänä syyskuuta 2004, asiassa C-70/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 93/13/ETY — Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot — Tulkintasäännöt — Lainvalintasäännöt)

text:
               23.10.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 262/9

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (ensimmäinen jaosto)
   9 päivänä syyskuuta 2004,
   asiassa C-70/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Espanjan kuningaskunta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 93/13/ETY - Kuluttajasopimusten kohtuuttomat ehdot - Tulkintasäännöt - Lainvalintasäännöt)
   (2004/C 262/17)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asiassa C-70/03, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 17.2.2003, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään I. Martínez del Peral ja M. França) vastaan Espanjan kuningaskunta (asiamiehenään L. Fraguas Gadea), yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann (esittelevä tuomari) sekä tuomarit A. Rosas ja R. Silva de Lapuerta, julkisasiamies: L. A. Geelhoed, kirjaaja: R. Grass, on antanut 9.9.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5 päivänä huhtikuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole saattanut kyseisen direktiivin 5 artiklaa ja 6 artiklan 2 kohtaa asianmukaisesti osaksi kansallista oikeutta.

               2)

               Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 146, 21.6.2003.


title: Asia T-450/13: Kanne 23.8.2013 — CEDC International v. SMHV — Fabryka Wódek Polmos Łańcut (WISENT VODKA)

text:
               19.10.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 304/23

         Kanne 23.8.2013 — CEDC International v. SMHV — Fabryka Wódek Polmos Łańcut (WISENT VODKA)
   (Asia T-450/13)
   2013/C 304/40
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: CEDC International sp. z o.o. (Oborniki Wielkopolskie, Puola) (edustaja: asianajaja M. Siciarek)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Fabryka Wódek Polmos Łańcut S.A. (Łańcut, Puola)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan asiassa R 1734/2011-4 10.6.2013 tekemän päätöksen, ja

               —

               velvoittamaan vastaajan ja valituslautakunnassa vastapuolena olleen osapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Punaisen, vihreän, kullan ja mustan värinen kuviomerkki, joka esittää nautaeläintä ja joka sisältää sanat ”WISENT VODKA” luokkaan 33 kuuluvia tavaroita varten — Yhteisön tavaramerkkihakemus nro 7 044 472

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Luokkaan 33 ”alkoholijuomat” kuuluvia tavaroita varten rekisteröidyt puolalaiset tavaramerkit nro 86 410, 80 990, 80 991, 46 050, 208 988, 125 911, 189 866, 208 090 ja 62 081, mustavalkoinen ja sanan ”ŻUBRÓWKA” sisältävä, yhteisön tavaramerkiksi numerolla 5 585 138 rekisteröity kuviomerkki sekä yhteisön tavaramerkiksi numerolla No 6 215 719 rekisteröity mustavalkoinen sanan ”ŻUBRÓWKA” sisältävä kolmiulotteinen merkki luokkaan 33 ”alkoholijuomat (paitsi oluet)” kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen ja yhteisön tavaramerkin rekisteröintiä koskevan hakemuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Riidanalaisen päätöksen kumoaminen ja väitteen hylkääminen

      Kanneperusteet: Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 5 kohdan rikkominen.

      (1)  EUVL L 78, s. 1.


title: Asia T-156/15: Kanne 27.3.2015 – Ranska v. komissio

text:
               8.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/23

         Kanne 27.3.2015 – Ranska v. komissio
   (Asia T-156/15)
   (2015/C 190/28)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas ja C. Candat)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               osittain kumoamaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 16.1.2015 tehdyn komission päätöksen C(2015) 53 final, siltä osin kuin päätös perustuu suorien tukien osalta toteamuksiin, joita ei ole mainittu komission tiedonannoissa, ja siltä osin kuin siinä katsotaan, ettei valvontajärjestelmällä voida taata hyvää maataloutta ja ympäristöä koskeviin vaatimuksiin liittyvän unionin säännöstön asianmukaista soveltamista hakuvuosien 2011 ja 2012 osalta

               —

               osittain kumoamaan päätöksen C(2015) 53 final, siltä osin kuin päätöksessä jätetään unionin rahoituksen ulkopuolelle Haute-Corsen departementin pinta-alatukiin hakuvuoden 2010 ja sen jälkeisten hakuvuosien osalta käytetyt rahamäärät kokonaisuudessaan

               —

               osittain kumoamaan päätöksen C(2015) 53 final, siltä osin kuin päätöksessä jätetään unionin rahoituksen ulkopuolelle tukimenot, jotka Ranskan tasavalta on maksanut luonnonhaittakorvauksina, jotka liittyvät Ranskan maaseudun kehittämisohjelman akseliin 2 hakuvuosina 2010, 2011, 2012 ja 2013. Toissijaisesti osittain kumoamaan tämän päätöksen, siltä osin kuin päätöksessä jätetään Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle tukimenot, jotka Ranskan tasavalta on maksanut luonnonhaittakorvauksina lammaseläimistä, joihin on kohdistettu eläinten tunnistamiseksi paikan päällä tehtyjä tarkastuksia

               —

               osittain kumoamaan päätöksen C(2015) 53 final, siltä osin kuin päätöksessä jätetään unionin rahoituksen ulkopuolelle menot, jotka Ranskan tasavalta on maksanut sokeriteollisuuden rakenneuudistuksen alalla 25 prosentin osuutena tukimenoista, jotka on maksettu sokerintuottajille, jotka ovat saaneet luopumistukea ja säilyttäneet varastointisiilot; toissijaisesti osittain kumoamaan tämän päätöksen sillä perusteella, että päätöksessä määrätty rahoituskorjaus, joka on suuruudeltaan 25 prosenttia tukimenoista, jotka on maksettu sokerintuottajille, jotka ovat saaneet luopumistukea ja säilyttäneet varastointisiilot, on suhteeton

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahdeksaan kanneperusteeseen, jotka koskevat kolmea riidanalaisen päätöksen osaa.

               —

               Riidanalaisen päätöksen osa, joka koskee ensimmäiseen pilariin sisältyvien välillisten tukien osuutta varainhoitovuosina 2011, 2012 ja 2013

                           1)

                           Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen (EY) N:o 885/2006 (1) 11 artiklan 1 kohdan rikkomiseen ja kantajan puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen, koska kiinteämääräisenä tehtäväksi määrätty rahoituskorjaus, joka kohdistuu kaikkiin edellä mainitun alan tukien maksuihin Haute-Corsen departementtia lukuun ottamatta, perustuu puutteellisuuksiin, joita ei ole ilmoitettu kantajalle.

                           2)

                           Toinen kanneperuste, joka esitetään toissijaisesti ja joka perustuu asetuksen (EY) N:o 73/2009 (2) 6 artiklan 1 kohdan ja kyseisen asetuksen liitteen III rikkomiseen.

                           3)

                           Kolmas kanneperuste, joka perustuu asetuksen (EY) N:o 885/2006 11 artiklan 1 kohdan rikkomiseen ja kantajan puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen, koska sovellettu rahoituskorjaus, joka kohdistuu kaikkiin edellä mainitun alan tukien maksuihin Haute-Corsen departementissa, perustuu puutteellisuuksiin, joita ei ole ilmoitettu kantajalle.

                           4)

                           Neljäs kanneperuste, joka esitetään osittain toissijaisesti ja joka perustuu suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen ja komission 23.12.1997 päivätyn asiakirjan nro VI/5330/97 ”Suuntaviivat taloudellisten vaikutusten laskemisesta EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä tehtävän päätöksen valmistelemisen yhteydessä” noudattamatta jättämiseen.

               —

               Riidanalaisen päätöksen osa, joka koskee Ranskan maaseudun kehittämisohjelman akseliin 2 kuuluvia luonnonhaittakorvauksia – maaseuturahasto

                           5)

                           Viides kanneperuste, joka koskee asetuksen (EY) N:o 1975/2006 (3) 10 artiklan 2 ja 4 kohdan sekä 14 artiklan 2 kohdan rikkomista, koska komissio on virheellisesti katsonut, että kantaja olisi laiminlyönyt tarkastusvelvollisuutensa jättäessään eläimet laskematta paikan päällä suoritettujen tarkastusten yhteydessä.

                           6)

                           Kuudes kanneperuste, joka esitetään toissijaisesti ja joka koskee kiinteämääräisen rahoituskorjauksen soveltamisalan lainvastaista laajentamista lammaseläimiin, joista ei voida myöntää uuhipalkkiota.

               —

               Riidanalaisen päätöksen osa, joka koskee sokeriteollisuuden rakenneuudistuksen alalla sovellettua rahoituskorjausta

                           7)

                           Seitsemäs kanneperuste, joka koskee asetuksen (EY) N:o 320/2006 (4) 3 ja 4 artiklan sekä asetuksen (EY) N:o 968/2006 (5) 4 artiklan rikkomista, koska komissio on jättänyt unionin rahoituksen ulkopuolelle eräitä kantajan suorittamia maksuja sillä perusteella, että neljässä kohteessa Ranskassa säilytetyt sokerin varastointisiilot ovat tuotantolaitoksia.

                           8)

                           Kahdeksas kanneperuste, joka esitetään toissijaisesti ja joka koskee suhteellisuusperiaatteen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista.

      (1)  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maksajavirastojen ja muiden elinten hyväksymisen sekä maataloustukirahaston ja maaseuturahaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta 21.6.2006 annettu komission asetus (EY) N:o 885/2006 (EUVL L 171, s. 90).

      (2)  Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 73/2009 (EUVL L 30, s. 16).

      (3)  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteitä koskevien tarkastusmenettelyjen ja täydentävien ehtojen täytäntöönpanon osalta 7.12.2006 annettu komission asetus (EY) N:o 1975/2006 (EUVL L 368, s. 74).

      (4)  Yhteisön sokerialan väliaikaisesta rakenneuudistusjärjestelmästä ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen (EY) N:o 1290/2005 muuttamisesta 20.2.2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 320/2006 (EUVL L 58, s. 42).

      (5)  Yhteisön sokerialan väliaikaista rakenneuudistusjärjestelmää koskevan neuvoston asetuksen (EY) N:o 320/2006 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 27.6.2006 annettu komission asetus (EY) N:o 968/2006 (EUVL L 176, s. 32).


title: Asia T-187/17: Kanne 21.3.2017 – Bernard Krone Holding v. EUIPO (Mega Liner)

text:
               22.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/35

         Kanne 21.3.2017 – Bernard Krone Holding v. EUIPO (Mega Liner)
   (Asia T-187/17)
   (2017/C 161/50)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Bernard Krone Holding SE & Co. KG (Spelle, Saksa) (edustajat: asianajajat T. Weeg ja K. Lüken)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-sanamerkki ”Mega Liner” – Rekisteröintihakemus nro 14 473 094

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 9.1.2017 asiassa R 442/2016-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin sillä kumotaan valitus

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 2 kohtaa on rikottu.


title: Asia C-39/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 8.5.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 89/48/ETY — Vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustaminen — Kansallinen lainsäädäntö, jossa ei säädetä sellaisen tutkintotodistuksen tunnustamisesta, joka antaa oikeuden ryhtyä harjoittamaan sairaalafarmasian alan proviisorin ammattia — Direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               21.6.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 158/6

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 8.5.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-39/07) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 89/48/ETY - Vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustaminen - Kansallinen lainsäädäntö, jossa ei säädetä sellaisen tutkintotodistuksen tunnustamisesta, joka antaa oikeuden ryhtyä harjoittamaan sairaalafarmasian alan proviisorin ammattia - Direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2008/C 158/08)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: H. Støvlbæk ja R. Vidal Puig)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: M. Muñoz Pérez)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä 21.12.1998 annetun neuvoston direktiivin 89/48/ETY (EYVL L 19, 24.1.1989, s. 16) täytäntöönpanon laiminlyönti sairaalafarmasian alan proviisorin ammatin osalta
   Tuomiolauselma

               1)

               Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä 21.12.1988 annetun neuvoston direktiivin 89/48/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut kaikkia tarvittavia toimenpiteitä direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä sairaalafarmasian alan proviisorin ammatin osalta.

               2)

               Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 82, 14.4.2007.


title: Asia C-401/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour administrative (Luxemburg) on esittänyt 24.7.2015 – Noémie Depesme ja Saïd Kerrou v. Ministre de l'enseignement supérieur et de la recherche

text:
               14.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 302/27

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour administrative (Luxemburg) on esittänyt 24.7.2015 – Noémie Depesme ja Saïd Kerrou v. Ministre de l'enseignement supérieur et de la recherche
   (Asia C-401/15)
   (2015/C 302/35)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour administrative

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Noémie Depesme ja Saïd Kerrou

      Vastapuoli: Ministre de l'enseignement supérieur et de la recherche

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Jotta voitaisiin täyttää asianmukaisesti syrjintäkiellon vaatimukset, sellaisina kuin ne asetetaan työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta unionin alueella 5.4.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 492/2011 (1) 7 artiklan 2 kohdassa, luettuna yhdessä SEUT 45 artiklan 2 kohdan kanssa, arvioitaessa tosiasiallisen liitynnän astetta ulkomailla asuvan opiskelijan, joka hakee taloudellista tukea korkeakouluopintoihin, ja Luxemburgin – jäsenvaltion, jossa rajatyöntekijä on toiminut palkattuna työntekijänä tai itsenäisenä ammatinharjoittajana korkeakouluopintoihin myönnettävästä valtion taloudellisesta tuesta 22.6.2000 annetun lain 2 bis §:ssä, sellaisena kuin se on lisättynä 19.7.2013 annetulla lailla Euroopan unionin tuomioistuimen 20.6.2013 antaman tuomion (asia C-20/12) (2) välittömänä seurauksena, tarkoitetulla tavalla – yhteiskunnan tai työmarkkinoiden välillä,

                           —

                           onko katsottava, että edellytys, jonka mukaan asianomaisen opiskelijan on oltava asianomaisen rajatyöntekijän ”lapsi”, tarkoittaa, että opiskelijan on oltava rajatyöntekijän sellainen ensimmäisen asteen jälkeläinen suoraan etenevässä polvessa, jonka asema lapsena suhteessa hänen vanhempaansa on oikeudellisesti vahvistettu, siten, että pääpaino on vahvistetussa opiskelijan ja rajatyöntekijän välisessä lapsi-vanhempisuhteessa, jonka oletetaan olevan edellä mainitun liitynnän taustalla, vai

                           —

                           onko painotettava sitä, että rajatyöntekijä osallistuu edelleen opiskelijan elatukseen, vaikka heidän välillään ei välttämättä ole oikeudellista lapsi-vanhempisuhdetta, erityisesti osoittamalla riittävä yhteiselämään perustuva suhde, joka yhdistää rajatyöntekijän toiseen opiskelijan vanhemmista, johon opiskelijalla on oikeudellisesti vahvistettu lapsi-vanhempisuhde?

               2)

               Onko jälkimmäisessä tapauksessa rajatyöntekijän olettavasti vapaaehtoiselle osallistumiselle opiskelijan elatukseen tiettyjä määrällisiä vaatimuksia, jos rajatyöntekijä ei elätä opiskelijaa yksin vaan samanaikaisesti opiskelijaan oikeudellisessa lapsi-vanhempisuhteessa olevien ja lähtökohtaisesti siten lakisääteisesti elatusvelvollisten vanhempien kanssa tai heistä toisen kanssa?

      (1)  EUVL L 141, s. 1.

      (2)  EU:C:2013:411


title: Asia T-205/13 P: Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 8.4.2013 virkamiestuomioistuimen asiassa F-100/12, Marcuccio v. komissio, 28.1.2013 antamasta määräyksestä

text:
               1.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/52

         Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 8.4.2013 virkamiestuomioistuimen asiassa F-100/12, Marcuccio v. komissio, 28.1.2013 antamasta määräyksestä
   (Asia T-205/13 P)
   2013/C 156/97
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: asianajaja G. Cipressa)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan kokonaisuudessaan ja poikkeuksetta riidanalaisen määräyksen

               —

               palauttamaan tämän asian virkamiestuomioistuimeen.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat, joihin on jo vedottu asiassa T-203/13 P, Marcuccio vastaan komissio.


title: Asia T-323/08: Kanne 12.8.2008 — Pescatori San Francesco di Paola e Sorrentino v. komissio

text:
               25.10.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 272/36

         Kanne 12.8.2008 — Pescatori San Francesco di Paola e Sorrentino v. komissio
   (Asia T-323/08)
   (2008/C 272/71)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Società Cooperativa Pescatori San Francesco di Paola e Filippo Sorrentino (Vibo Valentia, Italia) (edustajat: asianajajat A. Maiorana, A. De Matteis, A. De Francesco)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               12.6.2008 annettu komission asetus (EY) N:o 530/2008 (EUVL L 155, 13.6.2008) on kumottava.

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-313/08, Veromar di Tudisco Alfio & Salvatore S.n.c. v. komissio.


title: Asia T-135/09: Kanne 7.4.2009 — Nexans France ja Nexans v. komissio

text:
               20.6.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 141/48

         Kanne 7.4.2009 — Nexans France ja Nexans v. komissio
   (Asia T-135/09)
   2009/C 141/101
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Nexans France SAS ja Nexans SA (Pariisi, Ranska) (edustajat: solicitor M. Powell ja asianajaja J.-P. Tran Thiet)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

               —

               Komission 9.1.2009 tekemä päätös (asia COMP/39610 — Surge) on kumottava

               —

               komission päätös ottaa haltuunsa neljä DVD-ROM:ia sekä kopio Nexans Francen työntekijän kannettavan tietokoneen koko kiintolevystä, jotta niitä voidaan tutkia komission tiloissa Brysselissä myöhempänä ajankohtana, on todettava lainvastaiseksi

               —

               komission päätös kuulla Nexans Francen työntekijää 30.1.2009 on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava palauttamaan Nexans Francelle kaikki asiakirjat ja todisteet, jotka se on voinut saada kumottujen päätösten perusteella, mukaan lukien rajoituksetta: a) asiakirjat, jotka eivät kuulu itse tutkimuksen kohteeseen, b) asiakirjat, jotka koskevat sähkökaapelihankkeita Euroopan talousalueen ulkopuolella, c) asiakirjat, jotka virheellisesti tallennettiin kiintolevyltä ja DVD-ROM:eilta ja d) lausunnot, jotka tehtiin Nexans Francen työntekijöiden kuulemisen aikana tai sen perusteella

               —

               komissio on määrättävä pidättymään käyttämästä asiakirjoja tai todisteita, jotka se on voinut saada kumottujen päätösten perusteella, yhteisön kilpailusääntöjen rikkomista koskevia menettelyjä varten

               —

               komissio on määrättävä pidättymään antamasta tällaisia asiakirjoja tai todisteita (tai niistä johdettavia tai niihin perustuvia tietoja) kilpailuviranomaisille muissa tuomioistuimissa

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja

               —

               on ryhdyttävä tuomioistuimen tarpeellisiksi katsomiin muihin toimenpiteisiin tai jatkotoimenpiteisiin.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Nyt esillä olevassa asiassa kantajat vaativat 9.1.2009 tehdyn sen komission päätöksen K(2009) 92/1 kumoamista, jolla Nexans SA ja kaikki sen välittömässä tai välillisessä määräysvallassa olevat yhtiöt, mukaan lukien Nexans France SA, määrättiin suostumaan neuvoston asetuksen 1/2003 (1) 20 artiklan 4 kohdan mukaiseen tarkastukseen (asia COMP/39610 — Surge) ja siihen, miten se toteutettiin.
   Kantajat väittävät kanteensa tueksi, että riidanalainen päätös rikkoo kantajien perusoikeuksia, mukaan lukien puolustautumisoikeudet, oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, oikeus olla myötävaikuttamatta oman syyllisyytensä selvittämiseen, syyttömyyttä koskeva olettama sekä oikeus yksityisyyteen. Ne väittävät lisäksi, että komissio ylitti tarkastuksen rajat riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanossa.

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1).


title: Asia T- 295/02: Koninklĳke BAM NBM N. V:n 27.9.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
23.11.2002              FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     C 289/35
Miguel Vicente-Nuñezin 25.9.2002 Euroopan yhteisöjen                          kokonaissumman välillä, jonka kantaja on saanut tai saa
               komissiota vastaan nostama kanne                               1.4.2000 lukien palkkana ja sittemmin eläkkeenä sillä
                                                                              perusteella, että hänet on luokiteltu 1.4.2000 lukien
                                                                              palkkaluokkaan A5/3+1, ja sen kokonaissumman välillä,
                         (Asia T-294/02)                                      joka kantajan olisi pitänyt saada samoilla perusteilla
                                                                              ja saman ajanjakson aikana, jos hänet olisi luokiteltu
                                                                              1.4.1998 lukien palkkaluokkaan A5/2+6; vähennettynä
                         (2002/C 289/64)                                      sen vahingonkorvauksen määrällä, joka kantajalle mah-
                                                                              dollisesti jo on suoritettu samassa asiassa,
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                      sekä kummassakin tapauksessa
                                                                       –      velvoittaa komission maksamaan kantajalle 5 000 euroa
                                                                              korvauksena henkisestä kärsimyksestä, joka hänelle on
                                                                              aiheutunut riidanalaisten päätösten lainvastaisuuden
Miguel Vicente-Nuñez, kotipaikka Krainem (Belgia), on nosta-                  vuoksi,
nut 25.9.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota                –      velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Marc-Albert Lucas.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                       Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
ensisijaisesti                                                         Nyt kyseessä olevan asian kantaja, joka on ollut kantajana
                                                                       myös asiassa T-10/99 (1), vastustaa sitä, että nimittävä viran-
                                                                       omainen on pannessaan täytäntöön tuossa asiassa annetun
–     kumoaa nimittävän viranomaisen 17.10.2001 tekemän                tuomion ja päättäessään lopulta nimittää kantajan palkkaluok-
      päätöksen, jolla kantaja on ylennetty 1.4.2000 lukien            kaan A5 palkkatasolle 3, ei ole määrännyt kantajan virkaiän
      palkkaluokkaan A5/3+1, eikä 1.4.1998 lukien palkka-              tuossa palkkaluokassa alkavaksi 1.4.1998, vaan vasta
      luokkaan A5/2+6,                                                 1.3.2000.
–     velvoittaa komission maksamaan kantajalle riidanalaisista        Kantaja vetoaa vaatimustensa tueksi yhteen kanneperustee-
      päätöksistä kantajan virkauralle aiheutuneesta vahingosta        seen, joka koskee edellä mainitun tuomion täytäntöönpanovel-
      korvauksen, joka vastaa määrältään sitä eroa, joka on sen        vollisuuden laiminlyöntiä sekä yhdenvertaisen kohtelun peri-
      kokonaispalkkamäärän välillä, jonka kantaja on saanut            aatteen ja uralla etenemisen mahdollisuutta koskevan periaat-
      1.4.2000 lukien tuomion julistamispäivään asti, ja sen           teen loukkaamista. Kantaja katsoo, että riidanalainen päätös
      kokonaispalkkamäärän välillä, joka kantajan olisi pitänyt        ei poista ajanjakson 1.4.1998 – 1.3.2000 osalta tiettyjä
      saada saman ajanjakson aikana, jos hänet olisi luokiteltu        ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomitsemia lain-
      1.4.1998 lukien palkkaluokkaan A5/2+6; vähennettynä              vastaisia vaikutuksia, koska kantaja asetetaan epäedullisem-
      sen vahingonkorvauksen määrällä, joka kantajalle mah-            paan asemaan kuin kollegansa, jotka on ylennetty palkkaluok-
      dollisesti jo on suoritettu samassa asiassa,                     kaan A5 vuoden 1998 ylennyskierroksella, mikä vähentää
                                                                       kantajan mahdollisuuksia yletä aiemmin ylempään palkkaluok-
–     velvoittaa komission maksamaan kantajalle tälle summal-          kaan.
      le laskettua 8 %:n vuotuista viivästyskorkoa siitä päivästä
      lukien, jolloin nämä palkat olisi pitänyt maksaa kantajalle      (1 ) Asia T-10/99, Vicente-Nuñez v. komissio, tuomio 9.3.2000
      siihen päivään asti, kunnes maksu on kokonaisuudessaan                (Kok. H. 2000, s. IA-47;II-203).
      tapahtunut,
toissijaisesti
–     kumoaa nimittävän viranomaisen 11.6.2002 tekemän
      päätöksen, joka on tehty 30.1.2002 tehdyn hallinnollisen         Koninklijke BAM NBM N. V:n 27.9.2002 Euroopan yhtei-
      valituksen seurauksena ja jolla kantajalle on myönnetty                     söjen komissiota vastaan nostama kanne
      1 000 euron määräinen vahingonkorvaus siitä henkisestä
      kärsimyksestä ja virkauralle aiheutuneesta vahingosta,                                     (Asia T- 295/02)
      joka hänelle on aiheutunut nimittävän viranomaisen
      17.10.2001 tekemästä päätöksestä, jolla kantaja on ylen-                                    (2002/C 289/65)
      netty 1.4.2000 lukien palkkaluokkaan A5/3+1, eikä
      1.4.1998 lukien palkkaluokkaan A5/2+6,                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
–     velvoittaa komission maksamaan kantajalle riidanalaisista
      päätöksistä aiheutuneesta aineellisesta vahingosta kor-          Koninklijke BAM NBM N. V., kotipaikka Den Haag (Alanko-
      vauksen, joka vastaa määrältään sitä eroa, joka on sen           maat), on nostanut 27.9.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäi-
 ---pagebreak--- C 289/36                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         23.11.2002
sen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisö-             Kantaja vetoaa vielä asetuksen N:o 4064/1989 9 artiklan 3
jen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat E. H. Pijnacker        kohdan rikkomiseen siltä osin kuin kyse on asfalttimarkkinois-
Hordijk ja G. W. H. Corstens.                                           ta. Kantajan mukaan komissio ei ole yksilöinyt niitä alueellisia
                                                                        erityismarkkinoita, joilla keskittymällä olisi negatiivisia seu-
                                                                        rauksia kilpailun kannalta.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
mioistuin
                                                                        Kantaja vetoaa lisäksi kuulemisperiaatteen ja perusteluvelvolli-
                                                                        suutta koskevan periaatteen loukkaamiseen. Komissio on
1)     kumoaa komission asiassa COMP/M.2881 - BAM NMB/                  perustanut päätelmänsä, jotka koskevat keskittymän seurauk-
       HBG asetuksen N:o 4064/8 9 artiklan 3 kohdan nojalla             sia yhtäältä asunto- ja utilitteetirakentamiselle ja toisaalta
       3.9.2002 tekemän päätöksen ja                                    maa-, vesi- ja tierakentamiselle, otantatutkimuksen tuloksiin.
                                                                        Kantaja esittää, että se ei ole koskaan voinut tutustua näihin
2)     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.             tietoihin ja että se ei myöskään ole voinut reagoida niihin.
                                                                        Lopuksi kantaja vetoaa perusteluvelvollisuuden rikkomiseen
                                                                        asfalttituotteiden markkinoiden osalta.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                        (1 ) Yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989
Kantaja on ilmoittanut komissiolle siitä, että se aikoo hankkia              annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 4064/89 (EYVL L 395, s.1;
Hollandsche Beton Groep N. V:n. Molemmat yritykset toimivat                  asetuksen koko teksti on julkaistu uudelleen EYVL 1990 L 257,
rakennusalalla ja siihen liittyvillä markkinoilla.                           s. 13).
Riidanalaisella päätöksellä komissio on Alankomaiden talous-
ministeriön vaatimuksesta siirtänyt asian Alankomaiden kilpai-
luviranomaisten käsiteltäväksi siltä osin kuin kyse on rakennu-
salasta ja alueellisista asfalttimarkkinoista. Komissio hyväksyy
kantajan ja Hollandsche Beton Groepin muiden toimintojen
osalta suunnitellun keskittymän samana päivänä asetuksen N:o
4064/1989 (1) 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla
tekemällään päätöksellä.                                                Lidl Stiftung & Co. KG:n 27.9.2002 sisämarkkinoiden
                                                                        harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan
                                                                                nostama kanne
Kannekirjelmänsä tueksi kantaja vetoaa ensinnäkin siihen, että
komissio on päätöksessä, jossa se siirsi asian kansallisten
viranomaisten käsiteltäväksi, selvästikin arvioinut tosiseikkoja                                  (Asia T-296/02)
virheellisesti. Kantajan mukaan komissio on menettelyt virheel-
lisesti katsoessaan, että kantajalla ja Hollandsche Beton Groe-
pilla on yhdessä yli 25 prosentin osuus relevanteista suurura-                                   (2002/C 289/66)
koiden markkinoista.
                                                                        Oikeudenkäyntikieli määritetään työjärjestyksen 131 artiklan 2
Kantaja esittää lisäksi, että riidanalainen päätös on ristiriidassa              kohdan mukaisesti Kieli, jolla kanne on laadittu: saksa
asetuksen N:o 4064/89 9 artiklan 3 kohdan kanssa. Kantajan
mukaan komissio on arvioinut virheellisesti sitä, mitä vaiku-
tuksia keskittymällä on yhtäältä asunto- ja utiliteettirakentami-
selle ja toisaalta maa-, vesi- ja tierakentamiselle. Kantajan ja
Hollandsche Beton Groepin suururakoiden markkinaosuudet                 Lidl Stiftung & Co. KG, Neckarsulm (Saksa), on nostanut
näillä aloilla ovat nimittäin paljon pienemmät kuin komissio            27.9.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
katsoo niiden olevan. Tällaisia urakoita annetaan eri yrityksille,      tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivi-
jotka tekevät yhteistyötä tietyssä urakassa. Kantajan mukaan            rastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan. Kantajan edustajana on
komissio on menetellyt virheellisesti, koska se on laskenut             asianajaja Peter Gross.
näiden yritysryhmittymien, joihin kantaja tai Hollandsche
Beton Groep ovat osallistuneet, markkinaosuudet täysimääräi-
sesti kantajan ja Hollandsche Beton Groepin markkinaosuu-
deksi ilman, että se olisi ottanut huomioon muita yhteistyöhön          Muuna osapuolena valituslautakunnassa oli Rewe-Zentral AG,
osallistuvia yrityksiä.                                                 Köln (Saksa).


title: Asia C-367/10 P: Unionin tuomioistuimen määräys 31.3.2011 — EMC Development AB v. Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Euroopan sementtimarkkinat — Kumoamiskanne päätöksestä hylätä kantelu, jossa on kyse sementtiä koskevan yhdenmukaistetun standardin vahvistamisesta — Standardin vahvistamismenettely — Standardin sitovuus — Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton)

text:
               27.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 252/9

         Unionin tuomioistuimen määräys 31.3.2011 — EMC Development AB v. Euroopan komissio
   (Asia C-367/10 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Euroopan sementtimarkkinat - Kumoamiskanne päätöksestä hylätä kantelu, jossa on kyse sementtiä koskevan yhdenmukaistetun standardin vahvistamisesta - Standardin vahvistamismenettely - Standardin sitovuus - Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton)
   2011/C 252/17
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: EMC Development AB (edustaja: asianajaja W.-N. Schelp)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan komissio (asiamies: J. Bourke)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-432/05, EMC Development vastaan komissio, 12.5.2010 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kanteen, jossa vaadittiin kumoamaan 28.11.2005 tehty komission päätös hylätä valittajan asetuksen N:o 17 2 artiklan 2 kohdan nojalla tekemä kantelu, joka koski portlandsementin eurooppalaisten tuottajien väitetysti omaksumia yhdenmukaistettuja menettelytapoja, jotka perustuvat sellaisen eurooppalaisen sementtistandardin (EN 197-1) vahvistuttamiseen, jolla on tarkoitus sulkea pois markkinoilta kilpailevat tuotteet ja teknologiat

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               EMC Development AB velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 288, 23.10.2010.


title: Asia C-263/12: Kanne 25.5.2012 — Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta

text:
               21.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/13

         Kanne 25.5.2012 — Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-263/12)
   2012/C 217/30
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Patakia ja B. Stromsky)

      Vastaaja: Helleenien tasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, ettei Helleenien tasavalta ole noudattanut 23.2.2011 tehdyn komission päätöksen (tiedoksiannettu numerolla K(2011) 1006) 2, 3 ja 4 artiklan ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei asetetussa määräajassa ole toteuttanut kyseisen päätöksen 1 artiklan mukaisia kaikkia tarvittavia toimenpiteitä periäkseen takaisin tuen C 48/08 (ex NN 61/08), jonka Kreikka on myöntänyt Ellinikós Chrysós SA:lle ja joka on todettu sääntöjenvastaiseksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, ja koska se on joka tapauksessa jättänyt asianmukaisesti ilmoittamatta komissiolle ne toimenpiteet, jotka se on toteuttanut kyseistä artiklaa noudattaakseen

               —

               Helleenien tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1)

               Komissio päätti 23.2.2011, että 15,34 miljoonan euron suuruinen valtiontuki, jonka Kreikka oli SEUT 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti myöntänyt Ellinikós Chrysós SA:lle myymällä omaisuutta ja maa-alueita niiden todellisen arvon alittavalla hinnalla ja jättämällä kantamatta maksut, joilla pyritään työllisyyden ja ympäristön suojeluun sekä kannustamaan Cassandran kaivosten mahdollisia ostajia, ei sovellu yhteismarkkinoille. (1) Komissio vaati kyseisessä päätöksessä, että Helleenien tasavalta perisi edellä mainitun tuen takaisin korkoineen. Helleenien tasavallalla oli sen perusteella myös velvollisuus ilmoittaa komissiolle ne toimenpiteet, jotka se toteuttaisi pannakseen kyseisen päätöksen täytäntöön.

               2)

               Helleenien tasavalta on pyytänyt, että kahden kuukauden pituista määräaikaa, jonka kuluessa sen piti tiedot toimittaa, jatkettaisiin, mutta komissio ei ole myöntänyt sille pidennystä, koska pyyntöä ei ole perusteltu.

               3)

               Komission 19.5.2011 ja 14.7.2011 päivätyistä virallisista huomautuksista huolimatta Helleenien tasavalta ei ole ilmoittanut komissiolle mitään sen päätöksen täytäntöönpanoa koskevia tietoja asetetun määräajan päättymiseen mennessä.

               4)

               Kreikan viranomaiset antoivat 8.5.2012 komissiolle tiedoksi 25.4.2012 päivätyn kirjeensä, jolla ne olivat kehottaneet Ellinikós Chrysós SA:ta palauttamaan kyseisen tuen 30 päivän pituisen määräajan kuluessa. Komissio korostaa kuitenkin, ettei tuossa kirjeessä mainita takaisinperittävää määrää. Merkityksellistä on, että vaikka komissio oli laskenut valtiontuen pääoman kyseisessä päätöksessä, Kreikan viranomaiset eivät ole laskeneet korkojen kokonaismäärää kuten niiden olisi pitänyt, eivätkä ne mainitse niihin kohdistunutta vaatimusta tuolle yhtiölle. Joka tapauksessa Kreikan viranomaiset ovat reagoineet ensimmäistä kertaa vasta 14 kuukauden kuluttua komission päätöksestä, eikä komissio ole tämän jälkeen saanut mitään muita tietoja riidanalaisen valtiontuen takaisinperinnästä.

      (1)  Kreikan Ellinikós Chrysós SA:lle myöntämästä valtiontuesta C 48/08 (ex NN 61/08) 23.2.2011 tehdyn komission päätöksen 1 artikla.


title: Asia C-591/16 P: Valitus, jonka Lundbeck A/S ja Lundbeck Ltd ovat tehneet 18.11.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-472/13, Lundbeck v. komissio, 8.9.2016 antamasta tuomiosta

text:
               30.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/25

         Valitus, jonka Lundbeck A/S ja Lundbeck Ltd ovat tehneet 18.11.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-472/13, Lundbeck v. komissio, 8.9.2016 antamasta tuomiosta
   (Asia C-591/16 P)
   (2017/C 030/30)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittajat: H. Lundbeck A/S ja Lundbeck Ltd (edustajat: R. Subiotto, QC, ja T. Kuhn, Rechtsanwalt)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio ja Euroopan lääketeollisuuden yhdistysten liitto (EFPIA)

      Vaatimukset

   Valittajat vaativat, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa tuomion kokonaan tai osittain

               —

               kumoaa päätöksen siltä osin kuin sitä sovelletaan valittajiin tai vaihtoehtoisesti kumoaa valittajille päätöksessä määrätyn sakon taikka sitten huomattavasti alentaa valittajille päätöksessä määrättyä sakkoa

               —

               velvoittaa komission korvaamaan valittajien oikeudenkäyntikulut ja muut kulut tässä oikeudenkäynnissä sekä unionin yleisessä tuomioistuimessa käydyssä oikeudenkäynnissä

               —

               tarvittaessa palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä tarkastelee sitä uudelleen unionin tuomioistuimen tuomion mukaisesti

               —

               toteuttaa muut tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittajat väittävät ensimmäisessä valitusperusteessa, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen hyväksyessään komission päätelmän siitä, että sopimusten tarkoituksena oli rajoittaa kilpailua. Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen todetessaan, että sopimuksen tarkoituksena on rajoittaa kilpailua, vaikka se kuuluukin Lundbeckin patenttien soveltamisalaan. Tällaista sopimusta ei voida sen luonteen vuoksi pitää vahingollisena kilpailulle, sillä se sisältää rajoituksia, jotka ovat verrattavissa sellaisiin rajoituksiin, jotka patentinhaltija olisi voinut saada sen patentit täytäntöön panevalla tuomioistuinratkaisulla. Pelkkä maksu ei voi muuttaa muutoin hyväksyttävää ja ongelmatonta sopimusta, kuten soveltamisalaan kuuluvaa patentteja koskevaa sovintosopimusta, tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi. Tämän seurauksena GUK:n Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskevan sopimuksen, jonka unionin yleinen tuomioistuin totesi kuuluva Lundbeckin patenttien soveltamisalaan, ei olisi pitänyt todeta tarkoitukseen perustuvaksi kilpailunrajoitukseksi. Samaa päätelmää voidaan soveltaa viiteen muuhun sopimukseen, koska unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan niiden ylittävän Lundbeckin patenttien soveltamisalan.
   Valittajat väittävät toisessa valitusperusteessa, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen jättäessään soveltamatta asianmukaista oikeudellista testiä sen arvioimiseksi, sisälsikö kuudesta sopimuksesta viisi rajoituksia, jotka ylittivät Lundbeckin patenttien soveltamisalan. Unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt arvioida, kohtasivatko Lundbeckin ja kunkin Generics-yhtiön ajatukset SEUT 101 artiklassa tarkoitetulla tavalla siitä, että merkityksellisillä sopimuksilla, lukuun ottamatta GUK:n Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskevaa sopimusta, asetettiin rajoituksia, jotka ylittivät Lundbeckin patenttien soveltamisalan. Tätä testiä soveltamalla päädytään väistämättä siihen oikeudelliseen päätelmään, että sopimukset kuuluivat Lundbeckin patenttien aineelliseen soveltamisalaan.
   Valittajat väittävät kolmannessa valitusperusteessaan, että vaikka unionin yleisen tuomioistuimen oikeudellinen luonnehdinta, jonka mukaan kuudesta sopimuksesta viisi tai vähemmän jäi Lundbeckin patenttien soveltamisalan ulkopuolelle, oli asianmukainen, unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen todetessaan, että soveltamisalan ulkopuolelle jäävien sopimusten tarkoituksena oli rajoittaa kilpailua. Sopimukset eivät niiden taloudellisessa ja oikeudellisessa asiayhteydessä olleet luonteensa puolesta vahingollisia kilpailulle eikä niitä voida verrata markkinoiden jakamista koskeviin sopimuksiin, ja unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, sillä se ei arvioinut eri vaihtoehtoja.
   Valittajat väittävät neljännessä valitusperusteessa, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, arvioi näyttöä ilmeisen virheellisesti ja esitti ristiriitaiset perustelut sen komission päätelmän hyväksymiselle, että Lundbeck ja Generics-yhtiöt olivat tosiasiallisia tai potentiaalisia kilpailijoita sopimusten ajankohtana siitä huolimatta, loukattiinko Generics-yhtiöiden tuotteilla Lundbeckin patentteja. Unionin yleinen tuomioistuin teki ensinnäkin oikeudellisen virheen, sillä se ei ottanut huomioon oikeudellisia esteitä, nimittäin Lundbeckin patentteja, joilla estettiin Generics-yhtiöiden markkinoille tulo patentteja loukkaavilla sitalopraamia sisältävillä tuotteilla. Unionin yleisen tuomioistuimen päätelmää, jonka mukaan Lundbeck oli epävarma patenttiensa pätevyydestä, rasittaa toiseksi oikeudellinen virhe, näyttöä koskeva ilmeinen arviointivirhe ja ristiriitaiset perustelut. Unionin yleinen tuomioistuin teki kolmanneksi oikeudellisen virheen katsoessaan, etteivät todisteet, jotka olivat peräisin sopimusten tekemisen jälkeiseltä ajalta mutta jotka silti useissa tapauksissa edelsivät sopimusten voimassaolon päättymistä, voi olla ratkaisevia arvioitaessa, olivatko Generics-yhtiöt Lundbeckin potentiaalisia kilpailijoita. Nämä asiakirjat sisältävät tieteellistä näyttöä siitä, että Generics-yhtiöt tai niiden vaikuttavan farmaseuttisen aineen valmistajat loukkasivat Lundbeckin patentteja, eivät noudattaneet kansallisten tuomioistuinten määräyksiä, joilla myönnettiin ennakkokieltoja tai muita korvauksia Lundbeckin hyväksi sellaisia sitalopraamia sisältäviä tuotteita vastaan, jotka pohjautuivat sellaiseen vaikuttavaan farmaseuttiseen aineeseen, jota jotkin Generics-yhtiöt käyttivät, eivätkä Euroopan patenttiviraston toteamuksia kiteytystä koskevan Lundbeckin patentin pätevyydestä kaikilta sellaisilta merkityksellisiltä osilta, joiden pätevyyttä komissio epäili. Unionin yleinen tuomioistuin teki viimein oikeudellisen virheen eikä esittänyt perusteluja todetessaan, että kullakin Generics-yhtiöllä oli tosiasialliset ja konkreettiset mahdollisuudet päästä markkinoille, ilman että se arvioi asianmukaisesti, pystyivätkö ne tekemään niin sitalopraamilla, jolla ei loukata patentteja.
   Valittajat väittävät viidennessä valitusperusteessaan, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen pysyttäessään komission Lundbeckille määräämät sakot. Unionin yleinen tuomioistuin teki ensinnäkin oikeudellisen virheen soveltaessaan virheellisesti syyllisyyttä koskevia perusteita. Unionin yleinen tuomioistuin teki toiseksi oikeudellisen virheen hyväksyessään komission päätelmän siitä, ettei Lundbeck voinut olla tietämätön menettelynsä kilpailunvastaisesta luonteesta. Unionin yleinen tuomioistuin loukkasi kolmanneksi oikeusvarmuuden periaatetta ja taannehtivuuskiellon periaatetta hyväksyessään suuremman kuin symbolisen sakon määräämisen.
   Valittajat väittävät kuudennessa valitusperusteessaan vaihtoehtoisesti, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen eikä esittänyt riittäviä perusteluja hyväksyessään komission laskelmat valittajille määrätyistä sakoista. Myynnin arvo, johon sakot perustuvat, sisältävät Lundbeckin myynnin tietyissä ETA-jäsenvaltioissa, joihin Generics-yhtiöitä oli tosiasiallisesti estetty pääsemästä, koska niillä ei ollut myyntilupaa kuin vasta sopimusten voimassaolon päättymisen jälkeen tai koska Itävallan osalta Lundbeckin sitalopraamiyhdistelmän patentti oli edelleen voimassa huomattavan osan sopimuksen kestosta. Lisäksi tässä asiassa on perusteltua soveltaa alempaa vakavuuden prosenttiosuutta etenkin, koska sopimukset eivät ole verrattavissa kartelleihin ja koska niiden tosiasiallisen maantieteellinen ulottuvuus oli paljon rajatumpi kuin niiden kirjaimellinen maantieteellinen ulottuvuus.


title: Asia C-146/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 26.3.2015 – J. H. Dees-Erf v. Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu

text:
               15.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 198/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 26.3.2015 – J. H. Dees-Erf v. Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu
   (Asia C-146/15)
   (2015/C 198/30)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Raad van State

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: J. H. Dees-Erf

      Vastapuolet: Staatssecretaris van Infrastructuur en Milieu ja Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV (KLM)

      Ennakkoratkaisukysymys

   Velvoittaako matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (EUVL L 46) 16 artikla, kun otetaan huomioon, että Alankomaiden oikeudessa annetaan mahdollisuus nostaa kanne siviilituomioistuimessa matkustajille unionin oikeuden nojalla asetuksen 5 artiklan 1 kohdan c alakohdasta ja 7 artiklasta johtuvien oikeuksien turvaamiseksi, kansalliset viranomaiset ryhtymään täytäntöönpanotoimiin, jotka antavat perustan sille, että 16 artiklan perusteella nimetty elin ryhtyy erikseen jokaisessa yksittäisessä tapauksessa, jossa asetuksen 5 artiklan 1 momentin c alakohtaa ja 7 artiklaa rikotaan, hallinto-oikeudellisiin täytäntöönpanotoimiin, joiden tarkoituksena on taata erikseen jokaisessa yksittäisessä tapauksessa matkustajan oikeus korvaukseen?


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 1 päivänä huhtikuuta 2004 asiassaT-198/02, N vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö — Kurinpitojärjestelmä— Viraltapano eläkeoikeuksia menettämättä — Perustelut — Puolustautumisoikeudet— Oikeasuhteisuus — Henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevassa 7 artiklassasäädettyjen määräaikojen noudattamatta jättäminen — Henkilöstösääntöjen 12 artiklanensimmäinen kohta)

text:
               30.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/59

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO

   1 päivänä huhtikuuta 2004
   asiassa T-198/02, N vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Henkilöstö - Kurinpitojärjestelmä - Viraltapano eläkeoikeuksia menettämättä - Perustelut - Puolustautumisoikeudet - Oikeasuhteisuus - Henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevassa 7 artiklassa säädettyjen määräaikojen noudattamatta jättäminen - Henkilöstösääntöjen 12 artiklan ensimmäinen kohta)
   (2004/C 106/117)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa T-198/02, N, Euroopan yhteisöjen komission entinen virkamies, kotipaikka Asse (Belgia), edustajinaan asianajajat N. Lhoëst ja E. de Schietere de Lophem, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään J. Currall), jossa kantaja vaatii yhtäältä sen 25.2.2002 tehdyn päätöksen kumoamista, jolla komission nimittävä viranomainen määräsi kantajalle Euroopan yhteisöjen henkilöstösääntöjen 86 artiklan 2 kohdan f alakohdan perusteella kurinpitoseuraamukseksi viraltapanon vanhuuseläkeoikeutta poistamatta tai alentamatta, ja toisaalta vahingonkorvausta, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Azizi sekä tuomarit M. Jaeger ja F. Dehousse; kirjaaja: H. Jung, on 1.4.2004 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Komissio velvoitetaan maksamaan kantajalle 700 euroa korvauksena tälle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan yksi kuudesosa kantajalle tästä menettelystä ja välitoimimenettelystä aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.

               4)

               Kantaja vastaa viidestä kuudesosasta hänelle tästä menettelystä ja välitoimimenettelystä aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EYVL C 233, 28.9.2002.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys 7 päivänä huhtikuuta 2000 asiassa T-11/00 R, Michel Hautem vastaan Euroopan investointipankki (Välitoimimenettely – Tuomion pakkotäytäntöönpano – Välitoimista päättävän tuomioistuimen toimivalta – Tuomion tulkinta)

text:
8.7.2000                 FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 192/17
asti, kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ratkaissut           tua neuvoston päätöstä 86/283/ETY ja 25 päivänä heinäkuuta
pääasian, ja toiseksi välitoimimääräystä, jolla komissiota kiel-        1991 annettua neuvoston päätöstä 91/482/ETY (EYVL L 175,
letään soveltamasta tänä samana ajanjaksona eräiden CN-                 s. 1 ja EYVL L 263, s. 1), Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
koodeihin 1701, 1702, 1703 ja 1704 kuuluvien tuotteiden                 oikeusasteen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien ko-
tuontitodistusten myöntämistä koskevista yksityiskohtaisista            koonpanossa presidentti B. Vesterdorf sekä tuomarit M. Vilaras
säännöistä AKT/MMA-alkuperän kasautumisen vuoksi                        ja N. J. Forwood; kirjaaja: H. Jung, on antanut 10.4.2000
17 päivänä joulukuuta 1997 annetun komission asetuksen                  määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
(EY) N:o 2553/97 (EYVL L 349, s. 26) säännöksiä ja/tai meren-
takaisten maiden ja alueiden assosioinnista Euroopan talousyh-
                                                                        1) Kanne jätetään tutkimatta.
teisöön 25 päivänä heinäkuuta 1991 tehdyn neuvoston
päätöksen 91/482/ETY 108 c artiklaa, sellaisena kuin kyseinen
päätös on muutettuna, siltä osin kuin näistä säännöksistä               2) Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaa
seuraa, että merentakaisista maista ja alueilta peräisin olevan              Euroopan investointipankille ja komissiolle aiheutuneet oikeuden-
sokerin tuonti yhteisöön rajoittuu, ensimmäisen oikeusasteen                 käyntikulut.
tuomioistuimen presidentti on antanut 6.4.2000 määräyksen,
jonka määräysosa on seuraava:
1) Vaatimus siitä, että tämän välitoimiasian ratkaisua lykätään         (1) EYVL C 79, 18.3.2000.
     siihen asti kunnes pääasiassa (T-44/98) annetaan asian käsitte-
     lyn päättävä tuomio, hylätään.
2) Asiassa T-44/98 R II, Emesa Sugar vastaan komissio,
     30.4.1999 ja 29.9.1999 annettujen määräysten määräysosien
     mukaisesti annettu vakuus vapautetaan Euroopan yhteisön
     hyväksi.
3) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
                                                                        YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
                                                                                MIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS
                                                                                7 päivänä huhtikuuta 2000
                                                                        asiassa T-11/00 R, Michel Hautem vastaan Euroopan in-
                                                                                vestointipankki
ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN
                            MÄÄRÄYS
                                                                        (Välitoimimenettely – Tuomion pakkotäytäntöönpano –
                                                                        Välitoimista päättävän tuomioistuimen toimivalta – Tuo-
                   10 päivänä huhtikuuta 2000
                                                                                mion tulkinta)
asiassa T-361/99, Karl L. Meyer vastaan Euroopan yhteisö-
        jen komissio ja Euroopan investointipankki (1)                                           (2000/C 192/31)
                      (Tutkimatta jättäminen)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                          (2000/C 192/30)
                                                                        Asiassa T-11/00 R, Michel Hautem, Euroopan investointipan-
                                                                        kin toimenhaltija, edustajanaan asianajajat M. Karp ja J. Chou-
                                                                        croun, Luxemburg, prosessiosoite Luxemburgissa jälkimmäi-
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                        nen, 84 Grand-rue, vastaan Euroopan investointipankki (asia-
                                                                        miehinään J.-P. Minnaert ja G. Vandersanden), jossa kantaja
Asiassa T-361/99, Karl L. Meyer, kotipaikka Raiatea (Ranskan            vaatii välitoimien määräämistä, yhteisöjen ensimmäisen oi-
Polynesia), edustajanaan asianajaja J.-D. des Arcis, Uturoa             keusasteen tuomioistuimen presidentti on 7.5.2000 antanut
(Ranskan Polynesia), prosessiosoite Luxemburgissa c/o Pa-               määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
kowski, 20-22 avenue Emile Reuter vastaan Euroopan yhteisö-
jen komissio (asiamiehinään B. Martenczuk ja X. Lewis) ja
                                                                        1) Välitoimihakemus hylätään.
Euroopan investointipankki (asiamiehenään L. La Marca), jossa
kantaja vaatii korjaamaan vahingon, jonka hän väittää itselleen
aiheutuneen siitä, että komissio ja Euroopan investointipankki          2) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
eivät vaatineet Ranskan Polynesian paikallisviranomaisia ja
SOCREDO-pankkia noudattamaan yhteisön oikeutta ja sovel-
tamaan merentakaisten maiden ja alueiden assosioinnista
Euroopan talousyhteisöön 30 päivänä kesäkuuta 1986 annet-


title: Asia C-108/06: Yhteisöjen tuomioistuimen viidennen jaoston puheenjohtajan määräys 23.10.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Alankomaiden kuningaskunta

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/25

         Yhteisöjen tuomioistuimen viidennen jaoston puheenjohtajan määräys 23.10.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Alankomaiden kuningaskunta
   (Asia C-108/06) (1)

   (2006/C 331/51)

      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

   Viidennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 121, 20.5.2006.


title: Asia C-266/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 10.9.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Audiencia Nacional – Espanja) – Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.) v. Tyco Integrated Security SL ja Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios SA (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Direktiivi 2003/88/EY — Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu — Työajan järjestäminen — 2 artiklan 1 kohta — Työajan käsite — Työntekijät, joilla ei ole kiinteää tai tavanomaista työn suorittamispaikkaa — Matka-aika työntekijöiden kodin ja ensimmäisen ja viimeisen asiakkaan toimipaikkojen välillä)

text:
               3.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 363/16

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 10.9.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Audiencia Nacional – Espanja) – Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.) v. Tyco Integrated Security SL ja Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios SA
   (Asia C-266/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Direktiivi 2003/88/EY - Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu - Työajan järjestäminen - 2 artiklan 1 kohta - Työajan käsite - Työntekijät, joilla ei ole kiinteää tai tavanomaista työn suorittamispaikkaa - Matka-aika työntekijöiden kodin ja ensimmäisen ja viimeisen asiakkaan toimipaikkojen välillä))
   (2015/C 363/18)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Audiencia Nacional

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Federación de Servicios Privados del sindicato Comisiones obreras (CC.OO.)

      Vastaajat: Tyco Integrated Security SL ja Tyco Integrated Fire & Security Corporation Servicios SA

      Tuomiolauselma

   Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY 2 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä tarkoitetuksi ”työajaksi” on pääasiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa, joissa työntekijöillä ei ole kiinteää tai tavanomaista työn suorittamispaikkaa, katsottava aika, jonka työntekijät käyttävät päivittäin kodin ja työnantajansa osoittaman ensimmäisen ja viimeisen asiakkaan väliseen matkaan.

      (1)  EUVL C 282, 25.8.2014.


title: Asia F-134/12: Kanne 9.11.2012 — ZZ v. neuvosto

text:
               26.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/74

         Kanne 9.11.2012 — ZZ v. neuvosto
   (Asia F-134/12)
   2013/C 26/153
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, D. Abreu Caldas ja S. Orlandi)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Yhtäältä komission ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan unionin virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden sekä näihin palkkoihin ja eläkkeisiin liittyvien korjauskertoimien mukauttamisesta 1 päivästä heinäkuuta 201119.12.2011 tehdyn neuvoston päätöksen 2011/866/EU kumoaminen ja toisaalta mainitun päätöksen mukaisesti vahvistettujen kantajaa koskevien vuoden 2012 tammikuun, helmikuun ja maaliskuun palkkalaskelmien kumoaminen.

      Vaatimukset

               —

               on todettava, että komission ehdotuksesta neuvoston asetukseksi Euroopan unionin virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden sekä näihin palkkoihin ja eläkkeisiin liittyvien korjauskertoimien mukauttamisesta 1 päivästä heinäkuuta 201119.12.2011 tehty neuvoston päätös (2011/866/EU) on lainvastainen

               —

               30.7.2012 tehtyyn valitukseen, joka koskee 19.12.2011 tehdyn komission päätöksen 2011/866/EU mukaisesti vahvistettuja vuoden 2012 tammikuun, helmikuun ja maaliskuun palkkalaskelmia, annettu hylkäävä vastaus on kumottava

               —

               neuvosto on velvoitettava maksamaan kantajalle maksamatta jääneet palkat ja eläkkeet, joihin hänellä on oikeus 1.7.2011 alkaen, lisättyinä niistä ajankohdista alkaen laskettavilla viivästyskoroilla, joina maksamatta olevat määrät erääntyivät maksettaviksi; korkojen määrä on Euroopan keskuspankin pääasiallisiin jälleenrahoitustoimiin kyseisinä ajanjaksoina soveltama korko lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä

               —

               neuvosto on velvoitettava suorittamaan symbolinen yhden euron korvaus korvauksena henkisestä kärsimyksestä, jonka 19.12.2011 tehdyn neuvoston päätöksen (2011/866/EU) tekemiseen liittyvä virkavirhe on aiheuttanut

               —

               neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-185/15: Kanne 14.4.2015 – Buonotourist v. komissio

text:
               8.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/27

         Kanne 14.4.2015 – Buonotourist v. komissio
   (Asia T-185/15)
   (2015/C 190/31)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Buonotourist Srl (Castel San Giorgio, Italia) (edustajat: asianajajat G. Capo ja L. Visone)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               Kumoamaan valtiontuesta Sa.35843 (2014/c) (ex 2012/NN) 19.1.2015 annetun ja 20.2.2015 kantajalle tiedoksiannetun komission päätöksen, jonka Italia on pannut täytäntöön;

               —

               SEUT 263 ja SEUT 264 artiklan mukaisesti julistamaan, että valtiontukea koskevassa menettelyssä Sa.35843 (2014/c) (ex 2012/NN) 19.1.2015 annettu Euroopan komission päätös on (1 1 11  572 euron osalta) kokonaisuudessaan mitätön, koska siinä katsotaan, että niitä summia, jotka maksettiin asetuksessa (ETY) N:o 1191/69 tarkoitettuna hyvityksenä julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä ja hyvityksen myöntäminen sen 11 artiklan perusteella hintavelvoitteen kohteena olevalle julkiselle paikallisliikenteelle, on pidettävä sellaisena tiedoksi antamattomana toimenpiteenä, joka on perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua, sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea;

               —

               SEUT 263 ja SEUT 264 artiklan mukaisesti julistamaan, että valtiontukea koskevassa menettelyssä Sa.35843 (2014/c) (ex 2012/NN) 19.1.2015 annettu Euroopan komission päätös on (1 1 11  572 euron osalta) kokonaisuudessaan mitätön siltä osin kuin siinä määrätään, että Italian valtion on perittävä kyseinen tuki takaisin;

               —

               velvoittaa komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio katsoo riidanalaisessa päätöksessä, että Buonotouristille perusteettomasti ja yksipuolisesti vuosille 1996–2002 asetetuista julkisen palvelun velvoitteista (JPV) hyvityksenä tai vahingonkorvauksena maksetut määrät ovat ilmoittamatta jääneinä toimenpiteinä perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, joka ei sovellu yhteismarkkinoille. Tämän vuoksi se on määrännyt, että kyseinen tuki on perittävä takaisin.
   Kantaja esittää kanteensa tueksi kahdeksan kanneperustetta.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 93, 107, 108 ja 263 artiklan ja julkisten palvelujen käsitteeseen rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteessä olennaisesti kuuluvia velvoitteita koskevista jäsenvaltioiden toimenpiteistä 26.6.1969 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1191/69 (EYVL L 156, s. 1) 17 artiklan rikkomiseen.

                           —

                           Tältä osin väitetään, että niiden summien yhteensoveltuvuutta yhteisön oikeuden kanssa, joka asetuksen N:o 1191/69 mukaan maksetaan hintavelvoitteen perusteella hyvityksenä julkisen palvelun velvoitteiden täyttämisestä, piti arvioida mainitun asetuksen säännösten mukaisesti eikä valtiontukea koskevien perussopimuksen määräysten nojalla.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1) 4 artiklan rikkomiseen yhdessä SEUT 107 ja 108 artiklan kanssa.

                           —

                           Tältä osin väitetään, että komissio käsitteli Buonotouristille asetettujen julkisen palvelun velvoitteiden vuoksi myönnettyjä korvauksia tiedoksi antamattomina toimenpiteinä. Kyseiset korvaukset on päinvastoin maksettu sen jälkeen, kun niistä oli ilmoitettu komissiolle. Näin ollen komissio on tehnyt oikeudellisen ja menettelyllisen virheen, koska se antoi menettelyn aloittamispäätöksen sen jälkeen, kun neljätoista kuukautta oli kulunut tiedoksiannosta.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu SEUT 93, 107, 108 ja 263 artiklan, asetuksen (ETY) N:o 1191/69 17 artiklan ja rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta 23.10.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1370/2007 9 artiklan rikkomiseen.

                           —

                           Tältä osin väitetään, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen, koska se on loukannut oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita, joista säädetään asetuksessa N:o 1191/69.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 659/1999 1 artiklan f ja g kohdan sekä 4, 7 ja 15 artiklan ja asetuksen N:o 1191/69 17 artiklan rikkomiseen.

                           —

                           Tältä osin väitetään, että kyseisen asetuksen nojalla maksettavat hyvitykset on vapautettu alustavasta ilmoitusmenettelystä ja että Buonotouristille maksetut summat ovat näin ollen olemassa olevaa tukea. Komissio on tehnyt oikeudellisen virheen rikkoessaan SEUt 108 artiklan 2 kohtaa, eikä se olisi saanut määrätä maksettujen summia takaisinperittäväksi myönnetyn tuen sääntöjenvastaisuuden nojalla.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu SEUT 267 artiklan, Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 ja 13 artiklan sekä SEUT 93, 107 ja 108 artiklan rikkomiseen.

                           —

                           Tältä osin väitetään, että Consiglio di Stato (Italian ylin hallintotuomioistuin) oli jo arvioinut asiaa asetuksen N:o 1191/69 11 ja 17 artiklan säännösten valossa, ja se oli näin ottanut kantaa siihen, voitiinko myönnettyjä summia pitää olemassa olevana tukena. Komissio on ylittänyt toimivaltansa, koska se ei saa kumota päätöksiä, joita kansalliset tuomioistuimet tekevät yhteisön oikeutta soveltaessaan.

               6)

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6, 7 ja 13 artiklan, SEUT 93–107 ja 108 artiklan sekä SEUT 258 ja sitä seuraavien artikloiden rikkomiseen yhdessä Italian tasavallan perustuslain 101 pykälän sekä siviiliprosessilain 2909 pykälän kanssa.

                           —

                           Tältä osin väitetään, että riidanalainen päätös vaikuttaa Consiglio di Staton tekemään päätökseen, jossa tulkittiin ja sovellettiin yhteisön oikeusnormeja. Komissio on ylittänyt toimivaltansa, koska se ei saa kumota tällaista päätöstä, vaan sen pitää noudattaa SEUT 258 artiklan määräyksiä.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 1191/69 11 ja 17 artiklan sekä SEUT 93, 107 ja 108 artiklan rikkomiseen ja harkintavallan väärinkäyttöön nyt esillä olevassa asiassa.

                           —

                           Tältä osin väitetään, että toimenpidettä voidaan pitää valtiontukena, jos se tosiasiallisesti ja konkreettisesti vaikuttaa kauppaan ja vapaaseen kilpailuun, ja tällaisen vaikutuksen on oltava konkreettisesti olemassa ja tosiasiallisesti toteen näytetty. Komissio ei ole millään tavoin näyttänyt tätä toteen. Näin on sitä suuremmalla syyllä, koska Regione Campaniassa julkinen paikallisliikenne ei koskaan ole ollut avoinna kilpailulle.

               8)

               Kahdeksas kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 1191/69 1, 11 ja 17 artiklan sekä SEUT 93, 107 ja 108 artiklan rikkomiseen.

                           —

                           Tältä osin väitetään, että komissio on tehnyt tosiseikkoihin liittyvän virheen, koska se on katsonut, että myönnetyt hyvitykset oli laskettu jälkikäteen määritellyn laskentamenetelmän mukaisesti. Liitteenä olevat asiakirjat osoittavat sitä vastoin päinvastaista.


title: Asia T-810/16: Kanne 21.11.2016 – Barmenia Krankenversicherung v. EUIPO (Mediline)

text:
               23.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 22/49

         Kanne 21.11.2016 – Barmenia Krankenversicherung v. EUIPO (Mediline)
   (Asia T-810/16)
   (2017/C 022/66)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Barmenia Krankenversicherung a.G. (Wuppertal, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Graf)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki Mediline – EU-tavaramerkki nro 14 655 385

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 8.9.2016 asiassa T 2437/2015-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-540/13: Kanne 15.10.2013 — Euroopan parlamentti v. Euroopan unionin neuvosto

text:
               7.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 359/6

         Kanne 15.10.2013 — Euroopan parlamentti v. Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-540/13)
   2013/C 359/09
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: F. Drexler, A. Caiola ja M. Pencheva)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               Jäsenvaltioiden nimeämien viranomaisten ja Europolin pääsystä tekemään hakuja viisumitietojärjestelmästä (VIS) terrorismirikosten ja muiden vakavien rikosten torjumiseksi, havaitsemiseksi ja tutkimiseksi tehdyn päätöksen 2008/633/YOS voimaantulopäivän vahvistamisesta 22.7.2013 annettu neuvoston päätös 2013/392/EU (1) on kumottava

               —

               päätöksen 2013/392/EU vaikutukset on pidettävä voimassa siihen saakka, kunnes se korvataan uudella asianmukaisesti annetulla toimella

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Euroopan parlamentti vetoaa kahteen kanneperusteeseen kanteensa tueksi.
   Ensimmäiseksi Euroopan parlamentti riitauttaa sen, että neuvosto käytti virheellistä päätöksentekomenettelyä päätöksen 2013/392/EU antamiseksi. Euroopan parlamentin olisi nimittäin pitänyt olla riidanalaisen päätöksen antamisessa mukana tavallisessa lainsäätämisjärjestyksessä. Koska Euroopan parlamentti ei ollut mukana tämän toimen antamisessa, se katsoo, että neuvoston päätöksentekomenettelyä rasittaa olennaisen menettelymääräyksen rikkominen.
   Toiseksi Euroopan parlamentti väittää, että neuvosto on käyttänyt joko Lissabonin sopimuksen voimaantulon johdosta kumottua oikeusperustaa tai johdettua oikeusperustaa, joka on unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön nojalla lainvastainen.
   Mikäli unionin tuomioistuin päättää kumota riidanalaisen päätöksen, parlamentti katsoo lopuksi, että on tarkoituksenmukaista, että unionin tuomioistuin pitää SEUT 264 artiklan toisen kohdan mukaisesti riidanalaisen päätöksen vaikutukset voimassa siihen saakka, kunnes se korvataan uudella asianmukaisesti annetulla toimella.

      (1)  EUVL L 198, s. 45.


title: Asia T-334/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 19.11.2009 — Denka International v. komissio (Kasvinsuojeluaineet — Tehoaine diklorvossi — Sisällyttämättä jättäminen direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I — Arviointimenettely — Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen tiedelautakunnan lausunto — Lainvastaisuusväite — Asetuksen (EY) N:o 1490/2002 20 artikla — Uusien tutkimusten ja tietojen esittäminen arviointimenettelyn aikana — Asetuksen (EY) N:o 451/2000 8 artikla — Asetuksen (EY) N:o 178/2002 28 artiklan 1 kohta — Perusteltu luottamus — Oikeasuhteisuus — Yhdenvertainen kohtelu — Hyvän hallinnon periaate — Puolustautumisoikeudet — Toissijaisuusperiaate — EY 95 artiklan 3 kohta ja direktiivin 91/414 4 artiklan 1 kohta ja 5 artiklan 1 kohta)

text:
               16.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 11/23

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 19.11.2009 — Denka International v. komissio
   (Asia T-334/07) (1)

   (Kasvinsuojeluaineet - Tehoaine diklorvossi - Sisällyttämättä jättäminen direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I - Arviointimenettely - Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen tiedelautakunnan lausunto - Lainvastaisuusväite - Asetuksen (EY) N:o 1490/2002 20 artikla - Uusien tutkimusten ja tietojen esittäminen arviointimenettelyn aikana - Asetuksen (EY) N:o 451/2000 8 artikla - Asetuksen (EY) N:o 178/2002 28 artiklan 1 kohta - Perusteltu luottamus - Oikeasuhteisuus - Yhdenvertainen kohtelu - Hyvän hallinnon periaate - Puolustautumisoikeudet - Toissijaisuusperiaate - EY 95 artiklan 3 kohta ja direktiivin 91/414 4 artiklan 1 kohta ja 5 artiklan 1 kohta)
   2010/C 11/44
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Denka International BV (Barneveld, Alankomaat) (edustajat: asianajajat C. Mereu ja K. Van Maldegem)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: B. Doherty ja L. Parpala)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa vaaditaan diklorvossin sisällyttämättä jättämisestä neuvoston direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I ja tätä ainetta sisältäville kasvinsuojeluaineille annettujen lupien peruuttamisesta 6.6.2007 tehdyn komission päätöksen 2007/387/EY (EUVL L 145, s. 16) kumoamista

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Denka International BV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan yhteisöjen komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 269, 10.11.2007.


title: Asia C-378/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16.1.2014 (Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) Londonin (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Nnamdi Onuekwere v. Secretary of State for the Home Department (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 2004/38/EY — 16 artiklan 2 ja 3 kohta — Kolmansien maiden kansalaisten, jotka ovat unionin kansalaisen perheenjäseniä, pysyvä oleskeluoikeus — Kyseisten kansalaisten vankeusajanjaksojen ottaminen huomioon)

text:
               22.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 85/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16.1.2014 (Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) Londonin (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Nnamdi Onuekwere v. Secretary of State for the Home Department
   (Asia C-378/12) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2004/38/EY - 16 artiklan 2 ja 3 kohta - Kolmansien maiden kansalaisten, jotka ovat unionin kansalaisen perheenjäseniä, pysyvä oleskeluoikeus - Kyseisten kansalaisten vankeusajanjaksojen ottaminen huomioon)
   2014/C 85/10
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Nnamdi Onuekwere

      Vastapuoli: Secretary of State for the Home Department

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Upper Tribunal (Immigration and Asylum Chamber) London — Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY (EUVL L 158, s. 77) 16 artiklan tulkinta — Pysyvä oleskeluoikeus — Käsite, joka koskee laillista oleskelua viiden vuoden ajan vastaanottavan jäsenvaltion alueella — Mahdollisuus ottaa vankeusajanjakso huomioon

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 16 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että kolmannen maan kansalaisen vankeusajanjaksoja vastaanottavassa jäsenvaltiossa, kun hän on pysyvän oleskeluoikeuden tässä jäsenvaltiossa kyseisinä ajanjaksoina saaneen unionin kansalaisen perheenjäsen, ei voida ottaa huomioon siinä tarkoituksessa, että kolmannen maan kansalainen saisi mainitussa säännöksessä tarkoitetun pysyvän oleskeluoikeuden.

               2)

               Direktiivin 2004/38 16 artiklan 2 ja 3 kohtaa on tulkittava siten, että kolmannen maan kansalaisen vankeusajanjaksot vastaanottavassa jäsenvaltiossa, kun hän on pysyvän oleskeluoikeuden tässä jäsenvaltiossa kyseisinä ajanjaksoina saaneen unionin kansalaisen perheenjäsen, keskeyttävät oleskelun yhtäjaksoisuuden.

      (1)  EUVL C 295, 29.9.2012.


title: Asia T-578/15: Kanne 30.9.2015 – Azur Space Solar Power v. SMHV (aurinkokennon esitys)

text:
               14.12.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 414/33

         Kanne 30.9.2015 – Azur Space Solar Power v. SMHV (aurinkokennon esitys)
   (Asia T-578/15)
   (2015/C 414/43)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Azur Space Solar Power GmbH (Heilbronn, Saksa) (edustaja: asianajaja J. Nicodemus)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Menettely SMHV:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti, joka koskee kuviomerkkiä (aurinkokennon esitys) – Kansainvälinen rekisteröinti nro 1 201 973

      Riidanalainen päätös: SMHV:n neljännen valituslautakunnan 27.7.2015 asiassa R 2780-2014-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa SMHV:n hylkäävän päätöksen

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperuste

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-480/10: Kanne 4.10.2010 — Département du Gers v. komissio

text:
               18.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 346/50

         Kanne 4.10.2010 — Département du Gers v. komissio
   (Asia T-480/10)
   ()
   2010/C 346/97
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Départment du Gers (Auch, Ranska) (edustajat: asianajaja S. Mabile ja asianajaja J.-P. Mignard)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               On kumottava Euroopan komission päätös 2010/426/EU luvan myöntämisestä muuntogeenistä maissia Bt11xGA21 (SYN-BTØ11-1xMON-ØØØ21-9) sisältävien, siitä koostuvien tai siitä valmistettujen tuotteiden markkinoille saattamiseen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1829/2003 mukaisesti

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut, joihin kantaja vetoaa, ovat samat tai olennaisilta osiltaan samanlaiset kuin ne oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut, joihin on vedottu asiassa T-478/10, Département du Gers v. komissio.


title: Asia T-13/00: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 5.9.2006 — Baltussen ym. v. komissio

text:
               28.10.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/30

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 5.9.2006 — Baltussen ym. v. komissio
   (Asia T-13/00) (1)

   (2006/C 261/61)

      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EYVL C 135, 13.5.2000.