title: Asia T-408/16: Kanne 27.7.2016 – HX v. neuvosto

text:
               14.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 419/46

         Kanne 27.7.2016 – HX v. neuvosto
   (Asia T-408/16)
   (2016/C 419/62)
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Asianosaiset

      Kantaja: HX (Damaskos, Syyria) (edustaja: asianajaja S. Koev)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi sekä hyväksymään kaikki siinä esitetyt kanneperusteet

               —

               käsittelemään kanteen nopeutetussa menettelyssä

               —

               vahvistamaan, että riidanalainen toimi voidaan kumota osittain, koska toimen kumottava osa voidaan erottaa toimesta kokonaisena, ja vastaavasti kumoamaan

                           —

                           Syyriaan kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2013/255/YUTP muuttamisesta 27.5.2016 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2016/850 siltä osin kuin se koskee kantajaa ja

                           —

                           Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 27.5.2016 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 2016/840 siltä osin kuin se koskee kantajaa;

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kahdeksaan kanneperusteeseen.

               1.

               On loukattu vakavasti jokaiselle kuuluvaa oikeutta siihen, että häntä ei syytetä ja rangaista oikeudenkäynnissä kahdesti samasta rikoksesta (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 50 artikla).

               2.

               Puolustautumisoikeuksia ja oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin on loukattu.

               3.

               Perusteluvelvollisuus on laiminlyöty.

               4.

               Oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan tuomioistuimessa on loukattu.

               5.

               Neuvosto on tehnyt arviointivirheen.

               6.

               Omaisuudensuojaa on loukattu ja suhteellisuusperiaatetta ja elinkeinovapauden periaatteita on loukattu.

               7.

               Oikeutta normaaleihin elinolosuhteisiin on loukattu.

               8.

               Hyvää mainetta koskevaa oikeutta on loukattu vakavasti.


title: Asia C-112/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 17.3.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Østre Landsret – Tanska) – Kødbranchens Fællesråd, Århus Slagtehus A/S:n, Danish Crown A.m.b.A Oksekødsdivisionenin, Hadsund Kreaturslagteri A/S:n, Hjalmar Nielsens Eksportslagteri A/S:n, Kjellerup Eksportslagteri A/S:n, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S:n ja Vejle Eksportslagteri A/S:n valtuuttamana v. Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri ja Fødevarestyrelsen (Ennakkoratkaisupyyntö — Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Asetus (EY) N:o 882/2004 — Asetus (EY) N:o 854/2004 — Rehu- ja elintarvikelainsäädännön virallinen valvonta — Maksut, joita jäsenvaltiot voivat periä virallisesta valvonnasta aiheutuvien kustannusten kattamiseksi — Virallisten avustajien koulutukseen liittyvät kustannukset)

text:
               2.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/15

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 17.3.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Østre Landsret – Tanska) – Kødbranchens Fællesråd, Århus Slagtehus A/S:n, Danish Crown A.m.b.A Oksekødsdivisionenin, Hadsund Kreaturslagteri A/S:n, Hjalmar Nielsens Eksportslagteri A/S:n, Kjellerup Eksportslagteri A/S:n, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S:n ja Vejle Eksportslagteri A/S:n valtuuttamana v. Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri ja Fødevarestyrelsen
   (Asia C-112/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Asetus (EY) N:o 882/2004 - Asetus (EY) N:o 854/2004 - Rehu- ja elintarvikelainsäädännön virallinen valvonta - Maksut, joita jäsenvaltiot voivat periä virallisesta valvonnasta aiheutuvien kustannusten kattamiseksi - Virallisten avustajien koulutukseen liittyvät kustannukset))
   (2016/C 156/21)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Østre Landsret

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Kødbranchens Fællesråd, Århus Slagtehus A/S:n, Danish Crown A.m.b.A Oksekødsdivisionenin, Hadsund Kreaturslagteri A/S:n, Hjalmar Nielsens Eksportslagteri A/S:n, Kjellerup Eksportslagteri A/S:n, Mogens Nielsen Kreaturslagteri A/S:n ja Vejle Eksportslagteri A/S:n valtuuttamana

      Vastaaja: Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri ja Fødevarestyrelsen

      Tuomiolauselma

   Rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 882/2004 27 artiklan 4 kohdan a alakohtaa sekä liitteessä VI olevia 1 ja 2 kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, jäsenvaltiot ottavat elintarvikealan yrityksiltä perittävien maksujen määrän määrittämisessä huomioon virallisten avustajien pakollisesta peruskoulutuksesta aiheutuvat kustannukset.

      (1)  EUVL C 146, 4.5.2015.


title: Asia T-292/13: Kanne 24.5.2013 — Evangelou v. komissio ja EKP

text:
               3.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 226/17

         Kanne 24.5.2013 — Evangelou v. komissio ja EKP
   (Asia T-292/13)
   (2013/C 226/24)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Christos Evangelou (Derynia, Kypros) ja Yvonne Evangelou (Derynia) (edustajat: solicitor C. Paschalides ja asianajaja A. Paschalides)

      Vastaajat: Euroopan keskuspankki ja Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               määräämään korvausta maksettavaksi 1 552 110,64 euroa sillä perusteella, että Kyproksen ja vastaajien välillä 26.4.2013 tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan 1.23 ja 1.27 kohdassa määrätyt ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka rikkovat selvästi koskevat yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä eli Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklaa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen (EIOS) 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklaa;

               —

               toteamaan kyseiset ehdot mitättömiksi ja velvoittamaan Euroopan vakausmekanismin perustamista koskevan sopimuksen (EVM-sopimus) 14–18 artiklan nojalla toteutetut rahoitustukivälineet uudelleen tarkasteltaviksi 19 artiklan mukaisesti tuomioistuimen antaman tuomion perusteella sen selvittämiseksi, mitkä muutokset ovat tarpeen tuomion noudattamiseksi; ja

               —

               siltä osin kuin ensimmäisen vaatimuskohdan mukaisella korvauksella ei korvata sitä seikkaa, että kyseiset ehdot kumotaan, velvoittamaan korvaamaan SEUT 263 artiklan rikkomisen.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäisen kanneperusteen mukaan kyseiset yhteisymmärryspöytäkirjan ehdot sisältävät edellytyksiä, jotka ”rikkovat selvästi yksilön suojelua koskevia ylemmänasteisia oikeussääntöjä (1)”, koska

                           —

                           kyseinen oikeussääntö on ylemmänasteinen normi, sillä se sisältyy EU:n perusoikeuskirjaan ja EIOS:een

                           —

                           EU:n perusoikeuskirjan 51 artiklan 1 kohdan ja SEU 6 artiklan 2 kohdan mukaan vastaajat ovat velvollisia kunnioittamaan ja vaalimaan EU:n perusoikeuskirjassa ja EIOS:ssa taattuja oikeuksia; ja

                           —

                           pankkitalletukset ovat EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklassa ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklassa tarkoitettua omaisuutta.

               2)

               Toisen kanneperusteen mukaan seuraavassa esitetyt rikkomiset muodostavat yhdessä niin laajan rikkomisen, että sitä on pidettävä ylemmänasteisen oikeussäännön selvänä rikkomisena seuraavassa esitetyn mukaisesti:

                           —

                           sillä hetkellä, kun kantajat menettivät pankkitalletuksensa, pankkitalletusten menetyksiä koskevassa säännöstö ei sisältänyt ”laissa säädettyjä ehtoja”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan kanssa

                           —

                           kantajat menettivät pankkitalletuksensa ilman, että heille ”suoritettiin kohtuullisessa ajassa oikeudenmukainen korvaus”, mikä on ristiriidassa EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan 1 artiklan kanssa

                           —

                           pankkitalletusten menettäminen on lähtökohtaisesti laitonta, ellei se ole ”suhteellisuusperiaatteen mukaisesti — – välttämätöntä ja vastaa tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia” (2)

                           —

                           paniikin ja pankkijärjestelmästä paon ehkäisemisestä lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä koostuvaa kilpailevaa yleistä etua ei otettu huomioon arvioitaessa yleistä etua EU:n perusoikeuskirjan 17 artiklan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan perusteella

                           —

                           tarkoituksena ei ollut rangaista Kyprosta tai aiheuttaa sille vahinkoa vaan hyödyttää kyseistä jäsenvaltiota ja euro-aluetta tarjoamalla vakaustukea ja siten elvyttää eikä aiheuttaa epävakautta rahoituslaitoksille ja taloudelliselle elinkelpoisuudelle ja

                           —

                           lailliseen tarkoitukseen puuttuminen ei ollut oikeasuhteista, koska vuoden 2012 EVM-sopimuksen 3 artiklan aitona tavoitteena oli varojen kerääminen ja vakaustuen tarjoaminen tiukin ehdoin — – EVM:n jäsenille, jotka ovat vakavissa taloudellisissa vaikeuksissa tai joita uhkaavat vakavat taloudelliset vaikeudet, jos tämä on välttämätöntä koko euro-alueen tai jonkin sen jäsenvaltion turvaamiseksi ilman talouden lamauttamista.

               3)

               Kolmannen kanneperusteen mukaan kantajien talletusten menettäminen ei ollut välttämätöntä eikä oikeasuhteista.

               4)

               Neljännen kanneperusteen mukaan tämä johti siihen, että vastaajat aiheuttivat kantajien pankkitalletusten menettämisen, mikä merkitsi selvää rikkomista, koska kantajalle EU:n perusoikeuskirjan ja EIOS:n 1. lisäpöytäkirjan nojalla taattujen oikeuksien olisi pitänyt suojella kantajan pankkitalletuksia, ja näin ollen kantajille aiheutunut menetys oli riittävän välitön ja ennakoitavissa.

               5)

               Viidennen kanneperusteen mukaan silloin, jos edellä esitetty katsotaan perustelluksi, kyseiset ehdot on todettava mitättömiksi riippumatta siitä, että ne on osoitettu Kyprokselle, koska ne koskevat kantajia suoraan ja erikseen sillä perusteella, että kyseisillä ehdoilla ja niiden täytäntöönpanotavalla rikotaan perustamissopimusta ja/tai loukataan oikeusvaltioperiaatetta perustamissopimuksen soveltamista koskevilta osin ja/tai ne merkitsevät vallan väärinkäyttöä siltä osin kuin katsotaan, että kantajien pankkitalletusten menettämisellä loukataan SEU 6 artiklan 1 kohdan vastaisesti oikeusvaltioperiaatetta.

      (1)  Ks. asia 5/71, Zuckerfabrik Schoeppenstedt v. neuvosto, tuomio 2.12.1971, Kok., s. 975.

      (2)  Perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohta.


title: Asia T-622/13: Kanne 25.11.2013 — Ratioparts-Ersatzteile v. SMHV — Norwood Promotional Products Europe (NORTHWOOD professional forest equipment)

text:
               8.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 39/23

         Kanne 25.11.2013 — Ratioparts-Ersatzteile v. SMHV — Norwood Promotional Products Europe (NORTHWOOD professional forest equipment)
   (Asia T-622/13)
   2014/C 39/41
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Ratioparts-Ersatzteile-Vertriebs GmbH (Euskirchen, Saksa) (edustaja: Rechtsanwalt M. Koch)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Norwood Promotional Products Europe, SL (Tarragona, Espanja)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               muutamaan toisen valituslautakunnan 11.9.2013 tekemää päätöstä (asia R 1244/2012-2) siten, että väite B 1 796 807 hylätään

               —

               velvoittamaan väitteen tekijän korvaamaan väitemenettelystä aiheutuneet kulut ja vastaajan korvaamaan valituksesta aiheutuneet kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: kuviomerkki ”NORTHWOOD professional forest equipment” luokkiin 8, 9, 20, 25 ja 35 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9 412 776

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Norwood Promotional Products Europe, SL

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ”NORWOOD” luokkaan 35 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksyttiin.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin.

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia C-243/07: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (viides jaosto) 15.2.2008 — Carsten Brinkmann v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (Muutoksenhaku — Yhteisön tavaramerkki — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Sekaannusvaara — Sanamerkki TERRANUS — Rekisteröinnin esteet)

text:
               24.5.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 128/16

         Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (viides jaosto) 15.2.2008 — Carsten Brinkmann v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
   (Asia C-243/07) (1)

   (Muutoksenhaku - Yhteisön tavaramerkki - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Sekaannusvaara - Sanamerkki TERRANUS - Rekisteröinnin esteet)
   (2008/C 128/27)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Carsten Brinkmann (edustaja: Rechtsanwältin K. van Bebber)

      Valittajan vastapuoli ja muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: G. Schneider) ja Terra Networks SA
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-322/05, Brinkmann v. SMHV 22.3.2007 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi luokkaan 36 kuuluvia tavaroita varten haetun yhteisön sanamerkin TERRANUS hakijan kumoamiskanteen sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 10.6.2005 tekemästä päätöksestä R 1145/2004-1, jolla hylättiin valitus väiteosaston päätöksestä, jolla hylättiin mainitun tavaramerkin rekisteröinti luokkaan 36 kuuluville tavaroille rekisteröidyn yhteisön kuviomerkin ja kansallisen kuviomerkin TERRA haltijan väitteen johdosta — Sekaannusvaara kahden tavaramerkin välillä
   Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Carsten Brinkmann velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 199, 25.8.2007.


title: Asia T-435/07: Kanne 29.11.2007 — New Look v. SMHV (NEW LOOK)

text:
               9.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 37/25

         Kanne 29.11.2007 — New Look v. SMHV (NEW LOOK)
   (Asia T-435/07)
   (2008/C 37/40)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: New Look Ltd (Weymouth, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: barrister S. Malynicz sekä solicitor M. Blair ja solicitor K. Gilbert)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)
   Vaatimukset

               —

               Toisen valituslautakunnan 3.9.2007 asiassa R 670/2007-2 tekemä päätös on kumottava.

               —

               SMHV on velvoitettava vastaaman omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”NEW LOOK” luokkiin 3, 9, 14, 16, 18, 25, 26 ja 35 kuuluville tavaroille ja palveluille — hakemus N:o 2 932 606

      Tutkijan päätös: hakemuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 3 kohdan rikkominen siltä osin kuin valituslautakunta i) menetteli virheellisesti vaatiessaan kantajaa osoittamaan merkin erottamiskyky muussa jäsenvaltiossa kuin Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa; ii) menetteli virheellisesti katsoessaan, että kantajan esittämä näyttö sanan ”NEW LOOK” käytöstä tyylitellyssä muodossa tai yhdessä erottamiskykyisen tunnuksen kanssa ei kyennyt tekemään merkistä erottamiskykyistä ja iii) ei kokonaisarvioinnissa antanut riittävästi merkitystä kantajan esittämälle näytölle merkin käytöstä Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa.


title: Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremenin 14.2.1995 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Bruna-Alessandra Züchner vastaan Handelskrankenkasse (Ersatzkasse) Bremen (Asia C-77/95)

text:
 N:o C 174/2            FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        8.7.95
      erityisesti fyysistä voimaa, kun taas toisen ryhmän työ             5 . Onko viranomaisella syyllisyydestä riippumaton vahin
      on käsityötä, jossa vaaditaan erityisesti näppäryyttä, ja                 gonkorvausvastuu yhteisön oikeuden mukaan, vai
      toisaalta se seikka, että kahden ryhmän palkallisten                      voidaanko viranomaiselta vaatia vahingonkorvausta
      taukojen ja oman työn järjestelyn itsenäisyyden välillä                   ainoastaan Bürgerliches gesetzbuchin ( BGB ) 839 §:n ja
      sekä työn aiheuttamissa haitoissa on eroja , tai ovatko                   Grundgesetzin ( GG ) 34 §:n perusteella ?
      nämä seikat asiallisesti selitettävissä eikä niihin liity
      minkäänlaista sukupuoleen perustuvaa syrjintää , jol               (') EYVL N:o L 6 , 10.1.1979 , s . 24
      loin mahdolliset erot palkkojen suuruudessa olisivat
      perusteltavissa.
5 ) Miesten ja naisten samapalkkaisuusperiaate on sovellet
      tavissa myös silloin, kun palkoista on sovittu järjestöjen
      keskinäisissä neuvotteluissa tai paikallistasolla käy
      dyissä neuvotteluissa. Kansallinen tuomioistuin voi
      kuitenkin ottaa tämän seikan huomioon arvioidessaan ,               Tribunal Tributário de 2a Instâncian , Lissabon , 29.1 1.1994
      johtuvatko kahden työntekijäryhmän palkkojen keski                 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
      näiset erot asiallisista syistä, joihin ei liity minkäänlaista         asiassa Pascoal & Filhos S. A. vastaan Fazenda Publica
      sukupuoleen perustuvaa syrjintää.                                                            ( Asia C-97/95 )
                                                                                ( 95/C 174/03 )
 (>) EYVL N:o C 287, 23.10.1993 , s . 7
(') EYVL N:o L 45 , 19.2.1975 , s . 19
                                                                          Tribunal Tributário de 2a Instäncia, Lissabon, on esittänyt
                                                                          Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle 29 . 11.1 994 tekemäl
                                                                          lään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistui
                                                                          men kirjaamoon 27.3.1995 , asiassa Pascoal & Filhos S. A.
                                                                          vastaan Fazenda Publica , seuraavat ennakkoratkaisukysy
                                                                          mykset:
Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremenin 14.2.1995
tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                    a ) ulottuuko 30.6.1986 tehdyn neuvoston päätöksen 86/
asiassa Bruna-Alessandra Züchner vastaan Handelskran
                                                                               283/ETY (') liitteen II 10 artiklan 1 kohdassa mainittu
                 kenkasse ( Ersatzkasse ) Bremen
                                                                               maastaviejän vastuu tullimaksuihin, jotka johtuvat
                           ( Asia C-77/95 )                                    tavaroiden vapaasta liikkuvuudesta annettujen EUR. 1-
                             ( 95/C 174/02 )                                   tavaratodistuksien peruuttamisesta tavaroiden alkupe
                                                                               rää koskevan virheellisen ilmoituksen vuoksi ?
Hanseatische Oberlandesgericht in Bremen ( 1 . siviiliasioi
den osasto ) pyytää 14.2.1995 tekemällään, Euroopan                      b ) mikä sisältö ja ulottuvuus on yhteisön tullikoodeksin ^)
yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 15.3.199 5 saapu                         201 artiklan 3 kohdassa mainitulla adverbilla " myös "
neella päätöksellä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta                        erityisesti kun kansallisten tullisäännösten mukaan tul
ennakkoratkaisua asiassa Bruna-Alessandra Züchner va                          lirikkomuksen tekijällä on yksinomainen vastuu rikko
staan Handelskrankenkasse ( Ersatzkasse ) Bremen seuraa                       muksen kohteena oleville tavaroille määrätyistä tulli
vista kysymyksistä :                                                           maksuista ?
1 . Kuuluuko kantaja hoidon tarpeessa olevan vakuutetun                  c ) voidaanko yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C- 12/92 ,
     vaimona työtä tekevään väestöön miesten ja naisten                        E. Huygen, tuomio 7.12.1993 ( 3 ), joka on julkaistu
     tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteut                 Bulletin des activités de la Cour de justice des commu
     tamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä neu                     nautes europeennes in N:o:ssa 35/93 sivuilla 5 ja 6 ,
     voston direktiivissä 79/7/ETY(') tarkoitetulla tavalla ?                  ilmaisemaa periaatetta, siitä huolimatta että kyseessä oli
                                                                               ETY:n ja Itävallan välinen vapaakauppasopimus, sovel
2 . Syrjitäänkö Sozialgesetzbuch ( SGB) V:n 37 §:n 3                           taa kanteen kohteena olevaan asiaan, jossa on kyse
     momentissa kantajaa naisena direktiivissä tarkoitetulla                   päätöksen 86/283/ETY tulkitsemisesta ja soveltamise
                                                                               sta ?
     tavalla , vaikka siinä ei nimenomaisesti mainita suku
     puolta ?
                                                                         d ) mikä merkitys , ulottuvuus ja laajuus on päätöksen
3 . Onko kantajalla , joka ei ole vastaajan vakuutuksenot                     86/283/ETY liitteessä II olevan 25 artiklan 3 kohdassa
     taja , välittömiä oikeuksia , vai onko niitä ainoastaan                   mainituilla tarkastuksen tuloksilla ?
     hänen aviomiehellään vakuutuksenottajana ?
                                                                         e ) voidaanko maahantuontivaltiossa aloittaa ja saattaa
4 . Onko vastaaja valtion toimielimenä ( korvauksia myön                      päätökseen perimistoimi a posteriori ennen kuin maas
     tävä kassa ) itse vastuussa vahingonkorvauksista, vai                     tavientivaltion tulliviranomaiset ovat toimittaneet tar
     kuka on sen sijasta vastuussa ?                                           kastuksen tulokset maahantuontivaltion tulliviran


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 30 päivänä maaliskuuta 1995, asiassa C-65/93, Euroopan parlamentti vastaan Euroopan unionin neuvosto (ETY:n perustamissopimuksen 43 artikla - Velvollisuus kuulla parlamenttia)

text:
N:o C 119/2           m                          Euroopan yhteisôjen virallinen lehti                                     13.5.95
ta 1976 annetun neuvoston direktiivin 77/62/ETY (2),                        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
sellaisena kuin se on muutettuna julkisia tavaranhankintoja                           30 päivänä maaliskuuta 1995 ,
koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovitta
misesta annetun direktiivin 77/62/ETY muuttamisesta ja               asiassa C-65/93, Euroopan parlamentti vastaan Euroopan
direktiivin 80/767/ETY tiettyjen säännösten kumoamisesta                                   unionin neuvosto (*)
22 päivänä maaliskuuta 1988 annetulla neuvoston direktii            (ETY:n perustamissopimuksen 43 artikla — Velvollisuus
villä 88/295/ETY (3 ), tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin,                               kuulla parlamenttia)
toimien kokoonpanossa : presidentti G. C. Rodriguez Igle                                     ( 95/C 119/03 )
sias, jaoston puheenhohtajat F. A. Schockweiler ja P. J. G.
Kapteyn, tuomarit G. F. Mancini, C. N. Kakouris, J. L.                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Murray (esittelevä tuomari ) ja D. A. O. Edward, julkisasi
amies: G. O. Lenz, kirjaaja : hallintovirkamies L. Hewlett, on
28 . 3 . 1995 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on               Asiassa C-65/93 , Euroopan parlamentti ( asiamiehinään
seuraava :
                                                                     J. Campinos, C. Pennera ja K. Bradley) vastaan Euroopan
                                                                     unionin neuvosto (asiamiehinään J.-C. Piris ja Y. Crétien),
1 ) ETY:n perustamissopimuksen 30 artiklaa sovelletaan               jota tukee Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt
      kansalliseen käytäntöön, jossa kielletään vuoden 1961          kuningaskunta (asiamiehinään J.E. Collins, Treasury Solici
      huumausaineyleissopimuksessa tarkoitettujen sellaisten         tor's Department, sekä P. Duffy, barrister), jossa vaaditaan
      huumausaineiden tuonti, joita voidaan yleissopimuksen          vuoden 1991 yleisten tullietuuksien soveltamisesta tiettyi
      nojalla myydä.                                                 hin kehitysmaista peräisin oleviin maataloustuotteisiin
                                                                     annettujen asetusten ( ETY) N:o 3831/90, (ETY) N:o 3832/
2 ) ETY:n perustamissopimuksen 30 artiklaa on tulkittava             90, (ETY) N:o 3833/90, ( ETY ) 3834/90, (ETY ) N:o 3835/
      siten, että jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että       90 ja ( ETY) N:o 3900/9Î soveltamisen jatkamisesta vuonna
      tämä määräys vaikuttaa täydessä laajuudessaan siten,           1993 sekä näiden tullietuuksien edunsaajien luettelon
      että jäsenvaltio ei sovella vastakkaista, diamorfiinin         täydentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1992 annetun
      tuonnin kieltävää kansallista käytäntöä, ellei tämä            neuvoston asetuksen ( ETY ) N:o 3917/92 mitätöimistä ( 2),
      käytäntö ole tarpeellinen siksi, että kyseinen jäsenvaltio     yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpanossa: presi
      täyttää kolmansia valtioita kohtaan aikaisemmasta,             dentti G. C. Rodriguez Iglesias, jaoston puheenjohtajat F. A.
      tämän jäsenvaltion ennen ETY:n perustamissopimuk              Schockweiler, P. J. G. Kapteyn (esittelevä tuomari ) ja C.
      sen voimaantuloa tai ennen tämän valtion liittymistä           Gulman, tuomarit G. F. Mancini, C. N. Kakouris, J. C.
      yhteisöön tekemästä sopimuksesta johtuvat velvollisuu         Moitinho de Almeida, J. L. Murray, D. A. O. Edward, J.-P.
      det.                                                           Puissochet ja G. Hirsch, julkisasiamies G. Tesauro, kirjaaja :
                                                                     johtava hallintovirkamies D. Louterman-Hubeau, on anta
3 ) Kansalliseen käytäntöön, jossa kieltäydytään myöntä             nut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :
      mästä lupaa toisesta jäsenmaasta peräisin olevien
      huumausaineiden tuontiin, ei sovelleta ETY:n perusta
      missopimuksen 36 artiklan poikkeusta, jos tätä käytän         1 ) Kanne hylätään.
      töä perustellaan välttämättömyydellä varmistaa yrityk
      sen eloonjääminen, mutta sen sijaan siihen voidaan             2 ) Euroopan parlamentti velvoitetaan korvaamaan oikeu
      soveltaa mainittua poikkeusta, jos ihmisten terveyden ja             denkäyntikulut. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin
      elämän suojeleminen vaatii, että huumausaineiden                     yhdistynyt kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyn
      säännöllinen toimitus tärkeisiin lääketieteellisiin tarkoi          tikuluistaan.
      tuksiin taataan ja että tätä päämäärää ei voida saavuttaa
      yhteisön sisäistä kauppaa vähemmän rajoittavilla, yhtä         (!) EYVL N:o C 105 , 16 . 4 . 1993
      tehokkailla toimenpiteillä.                                    (2 ) EYVL N:o L 396 , 31 . 12 . 1992, s. 1
4 ) Julkisia tavaranhankintoja koskevien sopimusten teko
      menettelyn yhteensovittamisesta 21 päivänä joulukuuta
      1976 annettua neuvoston direktiiviä 77/62/ETY, sellai
      sena kuin se on muutettuna julkisia tavaranhankintoja
      koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovitta                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MAARAYS,
      misesta annetun direktiivin 77/62/ETY muuttamisesta
                                                                                23 päivänä maaliskuuta 1995,
     ja direktiivin 80/767/ETY tiettyjen säännösten kumo
     amisesta 22 päivänä maaliskuuta 1988 annetulla neu             asiassa C-458/93 , rikosoikeudenkäynti Mostafa Saddikia
      voston direktiivillä 88/295/ETY, on tulkittava siten, että                                 vastaan i 1 )
      siinä sallitaan, että ne direktiivissä tarkoitetuista yksi                        (Tutkimatta jättäminen)
      köistä, jotka haluavat hankkia diamorfiinia, saavat                                     ( 95/C 119/04 )
      hankintasopimuksia tehdessään ottaa huomioon tar
     jouksen tehneen yrityksen kyvyn varmistaa tuotteen                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
      luotettava ja jatkuva toimitus kyseisessä jäsenval
      tiossa.
                                                                     (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
0 ) EYVL N:o C 222, 18 . 8.1993                                          yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
(2 ) EYVL N:o 13 , 15 . 1 . 1977, s . 1
(3 ) EYVL N:o 127, 20 . 5.1988 , s. 1                                Asiassa C-458/93 , jonka Pretura circondariale di Roma on
                                                                     saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan mukai


title: Asia C-541/07: Yhteisöjen tuomioistuimen seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräys 14.11.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Helleenien tasavalta

text:
               21.3.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/30

         Yhteisöjen tuomioistuimen seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräys 14.11.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-541/07) (1)

   (2009/C 69/60)

      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

   Seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 22, 26.1.2008.


20150731045617012015/C 270/372342015TC27020150817FI01FIINFO_JUDICIAL20150509303121Asia T-234/15: Kanne 9.5.2015 – Systema Teknolotzis kai Pliroforikis v. komissio
 ---documentbreak--- C2702015FI3010120150509FI0037301312Kanne 9.5.2015 – Systema Teknolotzis kai Pliroforikis v. komissio
   (Asia T-234/15)2015/C 270/37Oikeudenkäyntikieli: kreikka
      Asianosaiset

      Kantaja: Systema Teknolotzis AE Efarmogon Ilektronikis kai Pliroforikis (Ateena, Kreikka) (edustaja: asianajaja E. Georgilas)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            hyväksymään kanteen

            —

            kumoamaan ja poistamaan 10.3.2015 tehdyn komission päätöksen (SG-Greffe (2015) D/3003/11.3.2015), jossa kantajalta määrättiin perittäväksi takaisin koko summa seitsemänsataakuusitoistatuhatta kolmesataa kolmekymmentäneljä euroa ja viisi senttiä (716334,05 euroa) korkoineen ja
            velvoittamaan vastaaja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut ja kantajalle aiheutuneet kustannukset

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

            1.

            Kantajan ensimmäisenä kanneperusteena on asetuksen N:o 1268/2012 (
                  1
               ) 89 artiklan rikkominen ja perusteltuvelvollisuuden (SEUT 296 artikla) noudattamatta jättäminen. Kantaja katsoo, ettei riidanalaisessa päätöksessä ole perusteltu riittävästi, erityisesti ja yksityiskohtaisesti sitä, miksi kantajan esittämä vaatimus PlayMancer- ja MOBISERV-hankkeisiin liittyvän seitsemän vuoden pituisen sovintosopimuksen puitteissa maksettavan määrän hyvittämisestä hylättiin. Vastaavasti siinä tehtiin PowerUp-hankkeen osalta implisiittinen päätös hylätä vaatimus maksettavan määrän hyvittämisestä kolmen vuoden kuluessa.

            2.

            Kantajan toisen kanneperusteen mukaan komissio on käyttänyt virheellisesti harkintavaltaansa tai ylittänyt harkinnan rajat ja loukannut hyvän hallinnon periaatetta. Kantaja esittää, että komissio ei ole ottanut huomioon riidanalaista päätöstä tehdessään relevantteja tekijöitä ja että se on jättänyt ottamatta huomioon sille esitetyt olennaiset tosiseikat ja että se on päätynyt ratkaisuihin, jotka johtavat väistämättä kantajan taloudelliseen tuhoon.

            3.

            Kolmantena kanneperusteena on suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen. Kantaja esittää, että riidanalainen päätös ei ole toimenpide, joka on tarpeen talousarvioon liittyvien tavoitteiden saavuttamiseksi. Päätös vaikuttaa suhteettomasti kantajan elintärkeisiin intresseihin ja uhkaa sen olemassaoloa sekä sen kykyä jatkaa toimintaa yritys- ja tuotantoyksikkönä.

      (
         1
      )	Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 soveltamissäännöistä 29.10.2012 annettu komission delegoitu asetus (EU) N:o 1268/2012.


title: Asia C-517/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 18.7.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Itävallan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2003/98/EY — Julkisen sektorin hallussa olevien tietojen uudelleenkäyttö — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               8.9.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/9

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 18.7.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Itävallan tasavalta
   (Asia C-517/06) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2003/98/EY - Julkisen sektorin hallussa olevien tietojen uudelleenkäyttö - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2007/C 211/16)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: G. Braun ja E. Montaguti)

      Vastaaja: Itävallan tasavalta (asiamies: E. Riedl)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Kaikkien julkisen sektorin hallussa olevien tietojen uudelleenkäytöstä 17.3.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/98/EY (EYVL L 345, s. 90) noudattamisen edellyttämien säännösten määräaikaisen antamisen laiminlyönti
   Tuomiolauselma

               1)

               Itävallan tasavalta ei ole noudattanut julkisen sektorin hallussa olevien tietojen uudelleenkäytöstä 17.3.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/98/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kaikkia tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Itävallan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 42, 24.2.2007.


title: Asia T-82/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.11.2011 — Dennekamp v. parlamentti (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Asiakirjat, jotka koskevat tiettyjen Euroopan parlamentin jäsenten kuulumista lisäeläkejärjestelmään — Kieltäytyminen asiakirjojen luovuttamisesta — Yksityiselämän ja yksilön koskemattomuuden suojaa koskeva poikkeus — Asetuksen (EY) N:o 45/2001 8 artiklan b alakohta — Henkilötietojen siirtäminen)

text:
               14.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 13/11

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.11.2011 — Dennekamp v. parlamentti
   (Asia T-82/09) (1)

   (Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Asiakirjat, jotka koskevat tiettyjen Euroopan parlamentin jäsenten kuulumista lisäeläkejärjestelmään - Kieltäytyminen asiakirjojen luovuttamisesta - Yksityiselämän ja yksilön koskemattomuuden suojaa koskeva poikkeus - Asetuksen (EY) N:o 45/2001 8 artiklan b alakohta - Henkilötietojen siirtäminen)
   2012/C 13/20
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Gert-Jan Dennekamp (Giethoorn, Alankomaat) (edustajat: asianajajat O. Brouwer, A. Stoffer ja T. Oeyen)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: aluksi N. Lorenz, H. Krück ja D. Moore, sitten N. Lorenz ja D. Moore)

      Väliintulijat, jotka tukevat kantajan vaatimuksia: Tanskan kuningaskunta (asiamiehet: B. Weis Fogh, J. Bering Liisberg ja S. Juul Jørgensen), Suomen tasavalta (asiamiehet: J. Heliskoski ja H. Leppo) ja Euroopan tietosuojavaltuutettu (asiamiehet: aluksi H. Hijmans ja H. Kranenborg, sitten H. Kranenborg ja I. Chatelier)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus Euroopan parlamentin 17.12.2008 tekemän sellaisen päätöksen A (2008) 22050 kumoamisesta, jolla kantajalta evättiin oikeus tutustua tiettyihin asiakirjoihin, jotka koskevat tiettyjen Euroopan parlamentin jäsenten kuulumista lisäeläkejärjestelmään

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Gert-Jan Dennekamp vastaa omista ja Euroopan parlamentin oikeudenkäyntikuluista.

               3)

               Tanskan kuningaskunta, Suomen tasavalta ja Euroopan tietosuojavaltuutettu vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 102, 1.5.2009.


title: Asia C-109/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Liettua) on esittänyt 25.2.2016 – VĮ Indėlių ir investicijų draudimas v. Alvydas Raišelis

text:
               2.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/30

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Liettua) on esittänyt 25.2.2016 – VĮ Indėlių ir investicijų draudimas v. Alvydas Raišelis
   (Asia C-109/16)
   (2016/C 156/40)
   Oikeudenkäyntikieli: liettua

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: VĮ Indėlių ir investicijų draudimas

      Vastapuoli: Alvydas Raišelis

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voidaanko tapauksissa, joissa luottolaitos toimii sijoituspalveluyrityksenä, jolle on siirretty varoja saman luottolaitoksen liikkeelle laskemien joukkovelkakirjojen hankkimiseksi, mutta joissa joukkovelkakirjojen liikkeellelaskua ei toteuteta eikä joukkovelkakirjoja siirretä varat maksaneen henkilön omistukseen, vaikka varat on jo veloitettu kyseisen henkilön pankkitililtä ja siirretty luottolaitoksen nimiin avatulle tilille eikä varoja voida maksaa takaisin, ja joissa kansallisen lainsäätäjän aikomus erityisen suojajärjestelmän soveltamiseksi tällaisessa tapauksessa ei ole selvä, soveltaa suoraan talletusdirektiivin (1) 1 artiklan 1 kohtaa ja sijoittajadirektiivin (2) 1 artiklan 4 kohtaa sovellettavan suojajärjestelmän määrittämiseksi, ja onko varojen käyttötarkoitus ratkaiseva peruste tässä yhteydessä? Ovatko kyseiset direktiivien säännökset riittävän selkeitä, yksityiskohtaisia ja ehdottomia, ja annetaanko niissä yksityisille oikeuksia sillä seurauksella, että yksityiset voivat vedota niihin kansallisissa tuomioistuimissa valtiolliselle vakuutusturvalaitokselle esittämiensä korvausvaatimusten tueksi?

               2)

               Onko sijoittajadirektiivin 2 artiklan 2 kohta, jossa määritetään sijoittajien korvausjärjestelmän piiriin kuuluvat saatavat, ymmärrettävä ja onko sitä tulkittava siten, että sen soveltamisalaan kuuluvat myös vaatimukset sellaisten varojen takaisinmaksusta, jotka sijoituspalveluyritys on velkaa sijoittajille ja joita ei säilytetä sijoittajien lukuun?

               3)

               Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko sijoittajadirektiivin 2 artiklan 2 kohta, jossa määritetään korvausjärjestelmän piiriin kuuluvat saatavat, riittävän selkeä, yksityiskohtainen ja ehdoton, ja annetaanko siinä yksityisille oikeuksia sillä seurauksella, että yksityiset voivat vedota kyseiseen säännökseen kansallisissa tuomioistuimissa valtiolliselle vakuutusturvalaitokselle esittämiensä korvausvaatimusten tueksi?

               4)

               Onko talletusdirektiivin 1 artiklan 1 kohta ymmärrettävä ja onko sitä tulkittava siten, että kyseiseen direktiiviin sisältyvä talletuksen määritelmä käsittää myös varat, jotka on siirretty henkilökohtaiselta tililtä henkilön suostumuksella luottolaitoksen nimiin avatulle ja saman luottolaitoksen hallussa olevalle tilille, josta on tarkoitus maksaa kyseisen luottolaitoksen myöhemmin toteuttama joukkovelkakirjojen liikkeeseenlasku?

               5)

               Onko talletusdirektiivin 7 artiklan 1 kohta ja 8 artiklan 3 kohta ymmärrettävä yhdessä tarkasteltuina siten, että talletusten vakuusjärjestelmän mukainen maksu, joka on enintään 7 artiklan 1 kohdassa määritetyn summan suuruinen, on maksettava jokaiselle henkilölle, jonka saatava voidaan todeta oikeutetuksi ennen päivämäärää, jona talletusdirektiivin 1 artiklan 3 kohdan i ja ii alakohdassa tarkoitettu määritys tai päätös on tehty?

      (1)  Talletusten vakuusjärjestelmistä 30.5.1994 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/19/EY (EYVL L 135, s. 5).

      (2)  Sijoittajien korvausjärjestelmistä 3.3.1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/9/EY (EYVL L 84, s. 22).


title: Asia T-690/16: Kanne 28.9.2016 – Enrico Colombo ja Giacomo Corinti v. komissio

text:
               23.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 22/37

         Kanne 28.9.2016 – Enrico Colombo ja Giacomo Corinti v. komissio
   (Asia T-690/16)
   (2017/C 022/52)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantajat: Enrico Colombo (Sesto Calende, Italia) ja Giacomo Corinti (Ispra, Italia) (edustajat: asianajajat R. Colombo ja G. Turri)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan hankintapäätöksen, jonka viitenumerot eivät ole tiedossa, joka on annettu tiedoksi 20.7.2016 päivätyllä kirjeellä, viite Ares (2016) 371182, ja jolla Euroopan komission yhteisen tutkimuskeskuksen Ispran toimipaikan hallinto päätti hankinnan YTK/IPR/2016/C.4/0002/OC, joka koski ”Isprassa sijaitsevan yhteisen tutkimuskeskuksen vesijohtojen rakentamista sekä kaukolämpö/jäähdytysjärjestelmien syöttöasemien perustamista ja ylläpitoa”, antamisesta Carmet S.A.S di Fietta Graziella & C:lle

               —

               kumoamaan 20.7.2016 päivätyn kirjeen viite Ares (2016)371182, jolla Euroopan komission yhteisen tutkimuskeskuksen Ispran toimipaikan hallinto ilmoitti hankintamenettelyn päättymisestä

               —

               kumoamaan 13.5.2016 ja 28.6.2016 päivätyt pöytäkirjat

               —

               määräämään vahingonkorvauksesta ensisijaisesti luontoissuorituksena toteamalla Euroopan komission ja Carmet S.A.S di Fietta Graziella & C:n välisen 19.8.2016 tehdyn sopimuksen mitättömäksi, kumoamalla sen tai toteamalla sen tehottomaksi sekä antamalla hankinnan edellä mainitun yhtiön sijaan RTI:lle

               —

               määräämään toissijaisesti vahingonkorvauksesta 500 000 euron määrään saakka tai unionin yleisen tuomioistuimen vahvistamaan suurempaan tai pienempään määrään saakka, korkoineen sekä maksupäivään asti laskettavine rahan arvon alenemisesta aiheutuvine korvauksineen.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kanneperusteina unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25.10.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (EUVL L 298, 26.10.2012, s. 1) 105 ja 107 artiklan rikkomiseen, kyseistä tarjouskilpailua koskevan erityislain rikkomiseen ja yhdenvertaisen kohtelun ja oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan periaatteen loukkaamiseen sekä harkintavallan väärinkäyttöön.
   Tältä osin tuodaan esiin, että valitun tarjoajan esittämä tarjous olisi tullut sulkea tarjouskilpailun ulkopuolelle, koska kyseinen tarjoaja ei täyttänyt erityislaissa säädettyjä oikeudellisia ja teknisiä valmiuksia koskevia edellytyksiä.


title: Asia F-43/15: Kanne 13.3.2015 – ZZ v. komissio

text:
               1.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 178/29

         Kanne 13.3.2015 – ZZ v. komissio
   (Asia F-43/15)
   (2015/C 178/33)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja S. A. Pappas)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Komission sen päätöksen kumoaminen, jolla kantajan työtapaturmasta johtuva pysyvä osittainen työkyvyttömyys vahvistettiin vain 2 prosentiksi.

      Vaatimukset

               —

               Riitautettu päätös on kumottava.

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-348/16 OP-R: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.7.2017 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis v. ERCEA (Väliaikainen oikeussuoja — Välityslauseke — Yksipuolinen tuomio — Hakemus tuomion täytäntöönpanon lykkäämiseksi — Toimivallan puuttuminen)

text:
               11.9.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 300/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.7.2017 – Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis v. ERCEA
   (Asia T-348/16 OP-R)
   ((Väliaikainen oikeussuoja - Välityslauseke - Yksipuolinen tuomio - Hakemus tuomion täytäntöönpanon lykkäämiseksi - Toimivallan puuttuminen))
   (2017/C 300/37)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja pääasiassa: Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis (Thessaloniki, Kreikka) (edustaja: asianajaja V. Christianos)

      Vastaaja pääasiassa: Euroopan tutkimusneuvoston toimeenpanovirasto (ERCEA) (asiamiehet: M. Pesquera Alonso ja F. Sgritta, avustajanaan asianajaja E. Kourakis)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Hakemus, joka perustuu Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 123 artiklan 4 kohtaan ja 156 artiklaan ja jolla haetaan 6.4.2017 annetun tuomion Aristoteleio Panepistimio Thessalonikis v. ERCEA (T 348/16, ei julkaistu, EU:T:2017:268) täytäntöönpanon lykkäämistä.

      Määräysosa

               1)

               Hakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia T-480/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.5.2017 – Agria Polska ym. v. komissio (Kilpailu — Kartelli — Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö — Kasvinsuojeluaineiden jakelumarkkinat — Kantelun hylkäävä päätös — Tuottajien ja jakelijoiden väitetty kilpailunvastainen menettely — Tuottajien ja jakelijoiden yhdenmukaistettu ja yhteen sovitettu toiminta näiden tehdessä kanteluja hallinto- ja poliisiviranomaisille — Ilmoitus, jonka mukaan rinnakkaistuojat ovat rikkoneet sovellettavaa lainsäädäntöä — Viranomaisten myöhemmin suorittama hallinnollinen valvonta — Kansallisten viranomaisten rinnakkaistuojille määräämät hallinnolliset ja rikosoikeudelliset seuraamukset — Tuottajien ja jakelijoiden tekemien kanteluiden rinnastaminen haitantekotarkoituksessa nostettuihin kanteisiin tai hallinnollisten menettelyjen väärinkäyttöön — Unionin edun puuttuminen — Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan)

text:
               10.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.5.2017 – Agria Polska ym. v. komissio
   (Asia T-480/15) (1)

   ((Kilpailu - Kartelli - Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö - Kasvinsuojeluaineiden jakelumarkkinat - Kantelun hylkäävä päätös - Tuottajien ja jakelijoiden väitetty kilpailunvastainen menettely - Tuottajien ja jakelijoiden yhdenmukaistettu ja yhteen sovitettu toiminta näiden tehdessä kanteluja hallinto- ja poliisiviranomaisille - Ilmoitus, jonka mukaan rinnakkaistuojat ovat rikkoneet sovellettavaa lainsäädäntöä - Viranomaisten myöhemmin suorittama hallinnollinen valvonta - Kansallisten viranomaisten rinnakkaistuojille määräämät hallinnolliset ja rikosoikeudelliset seuraamukset - Tuottajien ja jakelijoiden tekemien kanteluiden rinnastaminen haitantekotarkoituksessa nostettuihin kanteisiin tai hallinnollisten menettelyjen väärinkäyttöön - Unionin edun puuttuminen - Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan))
   (2017/C 221/24)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantajat: Agria Polska sp. z o.o. (Sosnowiec, Puola), Agria Chemicals Poland sp. z o.o. (Sosnowiec), Star Agro Analyse und Handels GmbH (Allerheiligen bei Wildon, Itävalta) ja Agria Beteiligungsgesellschaft mbH (Allerheiligen bei Wildon) (edustajat: aluksi asianajajat S. Dudzik ja J. Budzik, sitten asianajajat P. Graczyk ja W. Rocławski)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Szczodrowski, A. Dawes ja J. Norris-Usher)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa unionin yleistä tuomioistuinta vaaditaan kumoamaan 19.6.2015 annettu komission päätös C(2015) 4284 final [asia AT.39864 – BASF (aiemmin AGRIA ym. v. BASF ym.)], jolla hylättiin kantajien kantelu, jonka mukaan kolmetoista kasvinsuojeluaineita tuottavaa ja jakelevaa yritystä oli neljän ammattijärjestön ja yhden asianajotoimiston avulla tai välityksellä rikkonut SEUT 101 artiklaa ja/tai SEUT 102 artiklaa

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Agria Polska sp. z o.o., Agria Chemicals Poland sp. z o.o., Star Agro Analyse und Handels GmbH ja Agria Beteiligungsgesellschaft mbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 337, 12.10.2015.


title: Asia C-448/09 P: Valitus, jonka Royal Appliance International GmbH on tehnyt 18.11.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-446/07, Royal Appliance International GmbH v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit); muu osapuoli: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH, 15.9.2009 antamasta tuomiosta

text:
               30.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/30

         Valitus, jonka Royal Appliance International GmbH on tehnyt 18.11.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-446/07, Royal Appliance International GmbH v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit); muu osapuoli: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH, 15.9.2009 antamasta tuomiosta
   (Asia C-448/09 P)
   2010/C 24/56
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Royal Appliance International GmbH (edustajat: Rechtsanwalt K.-J. Michaeli, Rechtsanwältin M. Schork)

      Muut osapuolet:

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

               —

               BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH

      Vaatimukset

               —

               Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-446/07 15.9.2009 antama tuomio on kumottava

               —

               sisämarkinoiden harmonisointiviraston neljännen valituslautakunnan asiassa R 572/2006-4 3.10.2007 tekemä päätös on kumottava

               —

               vastapuoli ja väliintulija on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan valittajan oikeudenkäyntikulut sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että valitusmenettelyssä.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksella riitautetaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, jolla vahvistettiin harmonisointiviraston valituslautakunnan 3.10.2007 tekemä päätös. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ja valituslautakunta katsoivat, että väitteen tueksi esitetyn saksalaisen tavaramerkin ”sensixx” ja haetun tavaramerkin ”Centrixx” välillä on tavaroiden ”pölynimurit” osalta sekaannusvaara. Väitteen tueksi esitetty tavaramerkki mitätöitiin oikeusvoimaisesti tavaroiden ”pölynimurit” osalta valituslautakunnan päätöksen jälkeen ja ennen käsittelyä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi aluksi tehdyn asian käsittelyn lykkäämistä koskevan vaatimuksen ja katsoi väitteen tueksi esitetyn merkin menettämisen oikeudellisesti merkityksettömäksi, koska se ei kuulunut lautakunnan käsittelemän riita-asian tosiasialliseen ja oikeudelliseen kehykseen, minkä vuoksi myöskään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ei tulisi ottaa sitä huomioon.
   Valittaja katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tulkinnut väärin työjärjestyksensä 77 artiklan mukaisen asian käsittelyn lykkäämisen oikeudellisia edellytyksiä, kun se ei ole ottanut huomioon väitteen tueksi esitetyn tavaramerkin menettämistä. Tässä asiassa ratkaisuun vaikuttava tosiseikaston muutos koskee väitteen tueksi esitetyn tavaramerkin pätevyyttä, johon valittaja ei voi mitenkään vaikuttaa. Tämä muutos poistaa perustan tavaramerkkihakemusta vastaan tehdyltä väitteeltä ja se olisi pitänyt ottaa huomioon. Tämä ilmenee valittajan perusoikeudeksi katsottavasta omistusoikeudesta, joka koskee tavaramerkkihakemusta. Koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kieltäytyi ottamasta huomioon Oberlandesgericht Münchenin aikaisemman päätöksen väitteen tueksi esitetyn tavaramerkin mitätöimisestä, se on tarkastellut sellaisten kahden tavaramerkin tavaraluettelojen samankaltaisuutta, joista toinen oli tuomion antamishetkellä melkein kokonaan mitätöity. Näin tehdessään se on rikkonut yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 45 artiklaa, koska kolmansien oikeuksia ei enää ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion antamishetkellä ollut voimassa, koska väitteen tueksi esitetyn tavaramerkin mitätöinti oli jo mahdollisimman pitkälle varmaa. Yhteisöjen tuomioistuimet ovat itse hyväksyneet poikkeuksia kiellosta ottaa huomioon esille tulleita uusia tosiseikkoja, kun ne ovat katsoneet, että kansallisten tuomioistuinten tuomiot voidaan ottaa huomioon myös silloin, kun ne esitetään yhteisöjen tuomioistuimissa vasta menettelyn aikana. Näin tulisi olla erityisesti silloin, kun valittaja ei voi mitenkään vaikuttaa ajankohtaan, jolloin valituslautakunnan päätös tehdään, kuten tässä asiassa, jossa päätös on tehty vähän ennen käytölle asetetun suoja-ajan päättymistä, koska päätöksen ajankohta on yksin lautakunnan harkinnassa. Tällä tavoin mielivaltaiseen perustaan perustuva päätös tavaramerkin rekisteröimisestä on yhteisön tavaramerkkioikeuden tarkoituksen vastainen.
   Valittaja väittää lisäksi, että yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 1 kohtaa on tulkittu virheellisesti. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole täyttänyt riittävällä tavalla tutkimis- ja perusteluvelvollisuuttaan. Se ei ole ottanut huomioon kyseessä olevia tavaroita koskevia merkityksellisiä tosiseikkoja ja niiden vaikutusta kuluttajaan, ja on näin ollen käyttänyt virheellisiä mittapuita tarkkaavaisuusasteen ja tavaroiden samankaltaisuuden osalta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole painottanut samalla tavoin tavaramerkkien samankaltaisuuksia ja eroja tutkiessaan tavaramerkkien samankaltaisuutta, ja se on tällöin kiinnittänyt erityisesti kirjoitusasun samankaltaisuuden osalta huomiota merkityksettömiin samankaltaisuuksiin. Se ei ole ottanut huomioon haetun tavaramerkin lausuntatapaa tässä asiassa merkityksellisen saksankielisen yleisön keskuudessa, ja se on vain vahvistanut valituksessa tehtyä väitettä ristiriidasta lausuntatavan ja merkityssisällön samankaltaisuuden arvioimisen välillä, kun se on myöntänyt yhteyden sanaan ”center”, mutta kieltänyt mielleyhtymän tähän käsitteeseen. Se on jättänyt foneettisen tarkastelun perussäännöt huomioon ottamatta, kun se on katsonut, että sanan lopulla ”xx” on erityisen soinnillinen lausuntapa, ja vääristellyt valittajan hakemuksessa esitettyjä tosiseikkoja väittämällä, että valittaja katsoo, ettei kummallakaan tavaramerkillä ole selvää merkitystä. Viimeiseksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tarkastellut virheellisesti sekaannusvaaran edellytyksiä, kun se ei ole ottanut huomioon yleisön tarkkaavaisuusastetta ostohetkellä ja tämän vuoksi myöntänyt oikeudenvastaisesti, että tavaramerkin lausuntatavalle ja ulkoasulle on annettava yhtäläinen painoarvo.


title: Asia F-52/11: Kanne 24.4.2011 — ZZ v. Euroopan investointipankki

text:
               25.6.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 186/37

         Kanne 24.4.2011 — ZZ v. Euroopan investointipankki
   (Asia F-52/11)
   2011/C 186/70
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (Strassen, Luxemburg) (edustaja: L. Isola)

      Vastaaja: Euroopan investointipankki

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kantaja vaati sen kirjeen kumoamista, jossa Euroopan investointipankin johtaja on todennut valitusta tutkineen lautakunnan päätöksen perusteella, että kantajan tekemä valitus häneen kohdistuneesta häirinnästä ei anna aihetta toimenpiteisiin eikä esimerkiksi häirintää koskevien muiden valitusten johdosta tehtyjen päätösten kumoamiseen. Lisäksi kantaja vaatii, että hänen asemansa häirinnän uhrina tunnustetaan.

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että

               —

               1.9.2010 päivätty kirje, jossa Euroopan investointipankin johtaja toteaa sen lisäksi, ettei hän ole ryhtynyt minkäänlaisiin toimenpiteisiin kantajaan jo vuosien ajan kohdistuneen häirinnän johdosta, voivansa tutkia lautakunnan perustelut pääasiakysymyksen osalta

               —

               kumoaa tutkintalautakunnan 30.6.2010 vahvistaman selvityksen ja sen päätelmät, koska tämä lautakunta ei ole lainkaan tutkinut lautakunnassa toimitettua menettelyä ja sen eri vaiheita, joissa häirintä määriteltiin, ja siltä osin kuin valitus on hylätty, kohdistanut tutkintansa ainoastaan joihinkin henkilöihin ja jättänyt sattumanvaraisesti tutkinnan ulkopuolelle tietyt valituksessa esiin tuodut tosiseikat

               —

               kumoaa 17.11.2010 ja 30.11.2010 päivätyt kirjeet, joissa Euroopan investointipankin johtaja on henkilöstösääntöjen 41 artiklassa tarkoitetussa menettelyssä hylännyt kantajan vaatimuksen saada vastata itse puolustuksestaan, vaikka pankkia on edustanut sen oma virkamies

               —

               kumoaa 14.4.2011 päivätyn viestin, jolla henkilöstöosaston johtaja on kieltäytynyt vahingonkorvauksen suorittamisesta

               —

               kumoaa kaikki asiassa tai sen johdosta toteutetut toimenpiteet, etenkin toimenpiteet, joihin lautakunta oli ryhtynyt häirinnän osalta

               —

               toteaa, että kantaja on ollut häirinnän kohteena

               —

               velvoittaa Euroopan investointipankin lopettamaan kantajaan kohdistuvan häirinnän ja korvaamaan kantajalle häirinnästä hänelle aiheutuneet fyysiset, henkiset ja aineelliset vahingot, oikeudenkäyntikulut korkoineen sekä vahvistettu saatava muunnettuna nykyiseen arvoonsa.


title: Asian C-146/94 poistaminen rekisteristä

text:
N:o C 87/8           FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     8.4.95
ryhtyä kaikkiin valvontatoimenpiteisiin, jotta voimassa                     Asian C-146/94 ( ) poistaminen rekisteristä
olevien sääntöjen noudattaminen voidaan turvata, vaan                                      ( 95/C 87/16
myös ryhtyä rikos- tai hallinto-oikeudellisiin toimenpiteisiin
näitä säännöksiä rikkoneita vastaan . Ranskan viranomaiset
eivät missään vaiheessa ole väittäneetkään Ranskan täyttä         Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen viidennen jaoston
neen nyt kyseenä olevat velvollisuutensa .                         puheenjohtajan 8 päivänä helmikuuta 1995 antamalla
                                                                   määräyksellä on tuomioistuimen rekisteristä poistettu asia
(!) EYVL N:o L 207, 29.7.1987, s. 1                                C-146/94, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Hellee
(2 ) EYVL N:o L 378 , 31.12.1990 , s . 1                           nien tasavalta .
( 3 ) EYVL N:o L 367, 31.12.1991 , s . 1
                                                                   (M EYVL N:o C 202, 23.7.1994
         Asian C-l 15/94 ( ) poistaminen rekisteristä
                         ( 95/C 87/15 )
                                                                            Asian C-203/94 (*) poistaminen rekisteristä
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 1 päivänä                                   ( 95/C 87/17
helmikuuta 1995 antamalla määräyksellä on tuomioistui
men rekisteristä poistettu asia C-l 15/94, Euroopan yhtei
söjen komissio vastaan Helleenien tasavalta .                      Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentti on 3 päi
                                                                   vänä helmikuuta 1995 tekemällään päätöksellä määrännyt
                                                                   poistettavaksi rekisteristä asian C-203/94, Ranskan tasa
(!) EYVL N:o C 161 , 11.6.1994                                     valta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio.
                                                                   ( J ) EYVL N:o C 254, 10.9.1994
                                         ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                          komaat), Aannemersvereniging Veluwe en Zuidelijke IJssel
              TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                               meerpolders, kotipaikka Apeldoorn (Alankomaat), Combi
                21 päivänä helmikuuta 1995 ,                       natie van Aannemers in het Noorden, kotipaikka Leeuwar
                                                                   den ( Alankomaat), Vereniging Centrale Prijsregeling Kabel
asiassa T-29/92, Vereniging van Samenwerkende Prijsrege           werken, kotipaikka Leeuwarden, Delftse Aannemers Ver
lende Organisaties in de Bouwnijverheid ynnä muut vastaan          eniging, kotipaikka Rotterdam (Alankomaat), Economisch
              Euroopan yhteisöjen komissio (')                     Nationaal Verbond van Aannemers van Sloopwerken,
(Kilpailu — Mitättömyys — Yritysten yhteenliittymien               kotipaikka Utrecht, Aannemersvereniging " Gouda en
päätökset — Monimutkainen sääntely — Rikkomus —                    Omstreken ", kotipaikka Rotterdam, Gelderse Aannemers
 Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan — Poikkeus            Vereniging inzake Aanbestedingen, kotipaikka Arnheim
                        lupa — Sakko)                              ( Alankomaat), Gooise Aannemers Vereniging, kotipaikka
                         ( 95/C 87/18 )                            Huizen (Alankomaat), 's-Gravenhaagse Aannemers Vereni
                                                                   ging, kotipaikka ' s-Gravenhage (Alankomaat), Leidse Aan
               (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                     nemersvereniging, kotipaikka Leiden (Alankomaat), Ver
                                                                   eniging Markeer Aannemers Combinatie, kotipaikka Til
Asiassa T-29/92, Vereniging van Samenwerkende Prijsre             burg (Alankomaat), Nederlandse Aannemers- en Patroons
gelende Organisaties in de Bouwnijverheid, kotipaikka              bond voor de Bouwbedrijven, kotipaikka Dordrecht (Alan
Amersfoort ( Alankomaat), Amsterdamse Aannemers Ver               komaat), Noordhollandse Aannemers Vereniging voor
eniging, kotipaikka Amsterdam, Algemene Aannemersver              Waterbouwkundige Werken, kotipaikka Amsterdam,
eniging voor Waterbouwkundige Werken, kotipaikka                   Oostnederlandse-Vereniging-Aanbestedings-Regeling, Del
Utrecht (Alankomaat), Aannemersvereniging van Booron              den (Alankomaat), Provinciale Vereniging van Bouwbedrij
dernemers en Buizenleggers, kotipaikka Soest ( Alanko             ven in Groningen en Drenthe, kotipaikka Goningue (Alan
maat), Aannemersvereniging Velsen, Beverwijk en Ostre             komaat), Rotterdamse Aannemersvereniging, kotipaikka
ken, kotipaikka Velsen (Alankomaat), Aannemers Vereni             Rotterdam, Aannemersvereniging " de Rijnstreek ", koti
ging Haarlem-Bollenstreek; kotipaikka Heemstede (Alan              paikka Rotterdam, Stichting Aanbestedingsregeling van


title: Asia C-207/08: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 11.7.2008 (Panevėžio apygardos teismasin (Liettuan tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Edgar Babanovia vastaan (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta — Maatalous — Tavaroiden vapaa liikkuvuus — Kansallinen lainsäädäntö, jolla kielletään kaikentyyppisen hampun viljely)

text:
               8.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 285/15

         Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 11.7.2008 (Panevėžio apygardos teismasin (Liettuan tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Edgar Babanovia vastaan
   (Asia C-207/08) (1)

   (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta - Maatalous - Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Kansallinen lainsäädäntö, jolla kielletään kaikentyyppisen hampun viljely)
   (2008/C 285/24)
   Oikeudenkäyntikieli: liettua
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Panevėžio apygardos teismas
   Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa
   Edgar Babanov
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Panevėžio Apygardos Teismas — Sellaisen kansallisen lainsäädännön yhteensopivuus Euroopan unionin oikeuden kanssa, jossa säädetään rikosoikeudellisista seuraamuksista kaiken tyyppisen hampun kasvattamisesta — Tuomioistuimella oleva mahdollisuus soveltaa kansallista lainsäädäntöä silloin, kun hampun vaikuttavan aineen pitoisuus ei ylitä tiettyä rajaa
   Määräysosa

               1)

               Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71, (EY) N:o 1254/1999 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1782/2003 on tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka vaikutuksesta mainitussa asetuksessa tarkoitetun kuiduntuotantoon tarkoitetun hampun viljely ja hallussapito on kiellettyä.

               2)

               Yhteisön oikeus on esteenä sillä, että jäsenvaltion tuomioistuin soveltaa kansallista lainsäädäntöä, jonka vaikutuksesta mainitussa asetuksessa tarkoitetun kuiduntuotantoon tarkoitetun hampun viljely ja hallussapito on kiellettyä asetuksen N:o 1782/2003 vastaisesti.

      (1)  EUVL C 209, 15.8.2008.


title: Asia F-101/08: Kanne 8.12.2008 — Pappas v. komissio

text:
               21.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/77

         Kanne 8.12.2008 — Pappas v. komissio
   (Asia F-101/08)
   (2009/C 44/138)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Spyros A. Pappas (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja L. Barattini)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Oikeusriidan kohde ja kuvaus
   Henkilökohtaisten etuuksien hallinto- ja maksutoimiston sen päätöksen kumoaminen, jolla vahvistetaan kantajan eläkeoikeudet ja lasketaan näitä oikeuksia vahvistettaessa huomioon otettavat palveluvuodet.
   Vaatimukset

               —

               Henkilökohtaisten etuuksien hallinto- ja maksutoimiston 6.2.2008 tekemä päätös, jolla vahvistetaan kantajan eläkeoikeudet, sekä 22.2.2003 ja 27.2.2003 tekemät päätökset, joissa määritetään näitä oikeuksia vahvistettaessa huomioon otettavien palveluvuosien määrä, on kumottava.

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-49/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 28.9.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 1999/37/EY — Ajoneuvojen rekisteröintiasiakirjat — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               2.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/18

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 28.9.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-49/06) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 1999/37/EY - Ajoneuvojen rekisteröintiasiakirjat - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2006/C 294/30)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: N. Yerrell)

      Vastaaja: Luxemburgin suurherttuakunta (asiamies: S. Schreiner)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Ajoneuvojen rekisteröintiasiakirjoista 29 päivänä huhtikuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/37/EY (EYVL L 138, s. 57) mukaisten tarpeellisten säännösten antamatta jättäminen säädetyssä määräajassa
   Tuomiolauselma

               1)

               Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut ajoneuvojen rekisteröintiasiakirjoista 29 päivänä huhtikuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/37/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei säädetyssä määräajassa ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Luxemburgin suurherttuakunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 60, 11.3.2006.


title: Asia C-32/07: Kanne 29.1.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta

text:
               14.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/17

         Kanne 29.1.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-32/07)
   (2007/C 82/30)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: R. Vidal Puig ja W. Wils)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut alkuperäisen taideteoksen tekijän oikeudesta jälleenmyyntikorvaukseen 27.9.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/84/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               —

               Espanjan kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Määräaika direktiivin 2001/84/EY täytäntöönpanoon kansallisessa oikeudessa päättyi 31.12.2005.

      (1)  EYVL L 272, s. 32.


title: Asia C-89/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16.12.2010 — Euroopan komissio v. Ranskan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Sijoittautumisvapaus — EY 43 artikla — Kansanterveys — Kliinisen kemian laboratoriotoiminnan harjoittaminen — Kansallinen lainsäädäntö, jossa rajoitetaan 25 prosenttiin sellaisten osakkaiden osuus yhtiöpääomasta, jotka eivät harjoita biologin ammattia — Kielto omistaa osuuksia useamman kuin kahden sellaisen yhtiön pääomasta, jotka harjoittavat yhdessä laboratoriotoimintaa yhdessä tai useammassa kliinisen kemian laboratoriossa — Tavoite taata biologien ammatillinen riippumattomuus — Tavoite säilyttää monipuolinen tarjonta kliinisen kemian alalla — Johdonmukaisuus — Oikeasuhteisuus)

text:
               19.2.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 55/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16.12.2010 — Euroopan komissio v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-89/09) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Sijoittautumisvapaus - EY 43 artikla - Kansanterveys - Kliinisen kemian laboratoriotoiminnan harjoittaminen - Kansallinen lainsäädäntö, jossa rajoitetaan 25 prosenttiin sellaisten osakkaiden osuus yhtiöpääomasta, jotka eivät harjoita biologin ammattia - Kielto omistaa osuuksia useamman kuin kahden sellaisen yhtiön pääomasta, jotka harjoittavat yhdessä laboratoriotoimintaa yhdessä tai useammassa kliinisen kemian laboratoriossa - Tavoite taata biologien ammatillinen riippumattomuus - Tavoite säilyttää monipuolinen tarjonta kliinisen kemian alalla - Johdonmukaisuus - Oikeasuhteisuus)
   2011/C 55/07
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Rozet ja E. Traversa)

      Vastaaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: G. de Bergues ja B. Messmer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 43 artiklan rikkominen — Lääketieteellisen laboratoriotoiminnan harjoittamista koskevat säännöt — Kansallinen lainsäädäntö, jolla sellaisten osakkaiden, jotka eivät ole alan ammattihenkilöitä, oikeus omistaa osuuksia rajoitetaan 25 prosenttiin yhtiöpääomasta — Kielto omistaa osuuksia useamman kuin kahden sellaisen yhtiön pääomasta, jotka harjoittavat kliinisen kemian laboratoriotoimintaa yhdessä tai useammassa laboratoriossa — Onko kyse sijoittautumisvapauden rajoituksista, jotka voidaan perustella kansanterveyden suojelua koskevalla päämäärällä ja joita on pidettävä oikeasuhteisina?

      Tuomiolauselma

               1)

               Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY 43 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on kieltänyt biologeja omistamasta osuuksia useammasta kuin kahdesta yhtiöstä, jotka on perustettu harjoittamaan yhdessä kliinisen kemian laboratoriotoimintaa yhdessä tai useammassa laboratoriossa.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Ranskan tasavalta ja Euroopan komissio vastaavat kumpikin omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 113, 16.5.2009.


title: Asia T-217/06: Kanne 10.8.2006 — Arkema ym. v. komissio

text:
               14.10.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 249/13

         Kanne 10.8.2006 — Arkema ym. v. komissio
   (Asia T-217/06)
   (2006/C 249/32)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantajat: Arkema ym. (Puteaux, Ranska), Altuglas International SA (Puteaux, Ranska) ja Altumax Europe SAS (Puteaux, Ranska) (edustajat: asianajajat A. Winckler, S. Sorinas ja P. Geffriaud)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta vaaditaan EY 230 artiklan perusteella kumoamaan 31.5.2006 tehty komission päätös asiassa COMP/F/38.645 Arkemaa koskevilta osiltaan

               —

               Toissijaisesti, sen on EY 229 artiklan nojalla kumottava kantajalle tällä päätöksellä määrätty sakko tai alennettava sitä

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja vaatii kanteessaan, että komission 31.5.2006 tekemä päätös C(2006) 2098 lopullinen (asia COMP/F/38.645 — metakrylaatit) kumotaan niiltä osin kuin siinä katsotaan kantajan emoyhtiöiden syyllistyneen rikkomukseen, kun ne olivat rikkoneet EY 81 artiklaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa osallistumalla metakrylaattialan yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, joihin kuuluivat hintaneuvottelut, hintasopimusten tekeminen, toteuttaminen ja valvonta, taloudellisesti tärkeiden ja markkinoita ja/tai yrityksiä koskevien luottamuksellisten tietojen vaihto ja osallistuminen säännöllisesti pidettäviin kokouksiin sekä muihin yhteydenpitoihin rikkomisen helpottamiseksi. Kantaja vaatii toissijaisesti sille riidanalaisella päätöksellä määrätyn sakon määrän alentamista.
   Ensisijaisten vaatimustensa tueksi kantaja väittää, että katsoessaan kantajan emoyhtiöiden syyllistyneen kantajan tekemään rikkomukseen pelkästään sen olettaman nojalla, että tosiseikkojen tapahtuessa nämä yhtiöt omistivat sen osakepääoman lähestulkoon kokonaan, komissio oli tehnyt oikeudellisia ja tosiseikkoihin liittyviä virheitä soveltaessaan tytäryhtiön tekemien rikkomusten syyksiluettavuuteen liittyviä sääntöjä sen emoyhtiöön, ja oli loukannut syrjintäkiellon periaatetta. Kantaja katsoo lisäksi, että jättäessään vastaamatta niihin lausumiin, jotka kantaja oli esittänyt hallinnollisessa menettelyssä ja joilla pyrittiin osoittamaan, että kantaja määräsi kaupallisesta politiikastaan täysin riippumattomasti siitä huolimatta, että emoyhtiöt omistivat sen osakepääoman lähestulkoon kokonaisuudessaan tosiseikkojen tapahtuessa, komissio oli loukannut sille EY 253 artiklan nojalla kuuluvaa perusteluvelvollisuutta sekä hyvän hallinnon periaatetta.
   Toissijaisesti kantaja vaatii, että sille riidanalaisella päätöksellä määrätty sakko kumotaan tai että sitä alennetaan. Näiden vaatimustensa tueksi se esittää useita kanneperusteita, muiden muassa sen, että komissio on tehnyt oikeudellisia ja tosiseikkoihin liittyviä virheitä sakon lähtömäärää vahvistaessaan. Kantaja väittää, että tämä määrä on liiallinen, koska rikkomisella oli ollut sen mukaan erittäin rajallinen vaikutus kyseisten tavaroiden markkinoihin. Lisäksi kantaja väittää, että komissio on loukannut perusteluvelvollisuutta ja hyvän hallinnon periaatetta katsoessaan, ettei rikkomisen todellista vaikutusta pitänyt ottaa huomioon sen sakon lähtömäärästä päätettäessä.
   Kantaja väittää lisäksi, että komissio on tehnyt oikeudellisia ja tosiseikkoihin liittyviä virheitä, koska se on ennalta estävän vaikutuksen vuoksi korottanut 200 prosentilla sakon lähtömäärää, perustaen tämän kantajan emoyhtiön tuonaikaiseen liikevaihtoon, koska rikkomista ei kantajan mukaan voida lukea tuon yhtiön syyksi, kun otetaan huomioon, että kantaja harjoitti tuohon aikaan liiketoimintaansa itsenäisesti ja että emoyhtiöiden johtajat eivät olleet sekaantuneet kyseisiin menettelyihin.
   Kantaja väittää myös, että korottaessaan kantajalle määrätyn sakon määrää komissio otti huomioon vuosina 1984, 1986 ja 1994 määrätyt sakot, ja että näin menetellessään se oli soveltanut uusimisen käsitettä selvästikin liian laajasti, seuraamuksen laillisuutta ja oikeusvarmuutta koskevien periaatteiden vastaisesti. Lisäksi kantaja väittää, että uusimisperiaatetta soveltaessaan komissio on loukannut non bis in idem-periaatetta ja suhteellisuusperiaatetta, koska komissio on jo useaan otteeseen ottanut huomioon aikaisempien rikkomisten olemassaolon viimeaikaisissa päätöksissään.
   Kantaja väittää vielä, että komissio on tehnyt tosiseikkoja koskevan virheen, sillä se ei ole myöntänyt sakon alennusta sillä perusteella, että tiettyjä lainvastaisia menettelyjä ei tosiasiallisesti ollut sovellettu.
   Viimeisessä kanneperusteessaan kantaja väittää, että komission olisi pitänyt ottaa huomioon sakon määrästä muiden tekijöiden nojalla päättäessään myös se, että kantaja on vast`ikään tuomittu huomattaviin sakkoihin.


title: Asian C-56/05 poistaminen rekisteristä

text:
               3.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/34

         Asian C-56/05 poistaminen rekisteristä (1)

   (2005/C 217/77)

      (Oikeudenkäyntikieli: saksa)

   Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 25.5.2005 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia C-56/05: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Helleenien tasavalta.

      (1)  EUVL C 93, 16.4.2005.


title: Asia C-115/08: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 27.10.2009 (Landesgericht Linzin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Land Oberösterreich v. ČEZ as (Kieltokanne, jolla pyritään sellaisen kiinteään omaisuuteen kohdistuvan haitallisen vaikutuksen tai sen vaaran torjumiseen, joka on peräisin toisen jäsenvaltion alueella sijaitsevasta ydinvoimalasta — Velvollisuus sietää haitallista vaikutusta ja sen vaaraa, jonka sellaiset laitokset aiheuttavat, jotka ovat saaneet hallinnollisen luvan valtiossa, jossa oikeuspaikka on — Muissa jäsenvaltioissa myönnettyjen lupien huomiotta jättäminen — Yhdenvertainen kohtelu — Kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kiellon periaate Euratomin perustamissopimuksen soveltamisalalla)

text:
               19.12.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 312/5

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 27.10.2009 (Landesgericht Linzin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Land Oberösterreich v. ČEZ as
   (Asia C-115/08) (1)

   (Kieltokanne, jolla pyritään sellaisen kiinteään omaisuuteen kohdistuvan haitallisen vaikutuksen tai sen vaaran torjumiseen, joka on peräisin toisen jäsenvaltion alueella sijaitsevasta ydinvoimalasta - Velvollisuus sietää haitallista vaikutusta ja sen vaaraa, jonka sellaiset laitokset aiheuttavat, jotka ovat saaneet hallinnollisen luvan valtiossa, jossa oikeuspaikka on - Muissa jäsenvaltioissa myönnettyjen lupien huomiotta jättäminen - Yhdenvertainen kohtelu - Kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kiellon periaate Euratomin perustamissopimuksen soveltamisalalla)
   2009/C 312/06
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landesgericht Linz

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Land Oberösterreich

      Vastaaja: ČEZ as

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Landesgericht Linz (Itävalta) — Tavaroiden vapaan liikkuvuuden, sijoittautumisvapauden, kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää koskevan kiellon periaatteen ja lojaliteettiperiaatteen tulkinta — Kansallinen säännös, jonka mukaan yksinomaan vahingonkorvauskanne on mahdollinen, kun on kyse sellaisten laitosten aiheuttamista haitallisesta vaikutuksesta, joille on myönnetty hallinnollinen lupa — Tämän säännöksen soveltamisen rajoittaminen kansallisten viranomaisten myöntämiin lupiin, joten siviilioikeudellisen kanteen nostaminen on mahdollista toisen jäsenvaltion alueella sijaitsevasta laitoksesta peräisin olevan haitallisen vaikutuksen lopettamiseksi — Temelínin ydinvoimala

      Tuomiolauselma

               1)

               Kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää koskevan kiellon periaate Euratomin perustamissopimuksen soveltamisalalla on esteenä sellaisen pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen jäsenvaltion säännöstön soveltamiselle, jonka perusteella yritystä, jolla on edellytetyt hallinnolliset luvat toisen jäsenvaltion alueella sijaitsevan ydinvoimalan käyttämiseksi, vastaan voidaan nostaa kanne tästä laitoksesta peräisin olevan ja naapurikiinteistöihin kohdistuvan haitallisen vaikutuksen lopettamiseksi tai sen vaaran torjumiseksi, kun taas yrityksiä, jotka omistavat jäsenvaltiossa, jossa oikeuspaikka on, sijaitsevan teollisuuslaitoksen ja jotka ovat saaneet siellä hallinnollisen luvan, vastaan ei voida nostaa tällaista kannetta, vaan niitä vastaan voidaan nostaa yksinomaan vahingonkorvauskanne naapurikiinteistölle aiheutuneiden vahinkojen vuoksi.

               2)

               Kansallisen tuomioistuimen on kansallista lainsäädäntöä soveltaessaan tulkittava sitä mahdollisimman pitkälle yhteisön oikeudessa asetettujen vaatimusten mukaisesti. Jos tällainen yhteisön oikeuden mukainen soveltaminen ei ole mahdollista, kansallisen tuomioistuimen velvollisuutena on soveltaa täysimääräisesti yhteisön oikeutta ja suojata siinä yksityisille annettuja oikeuksia ja tarvittaessa jättää soveltamatta sellaiset säännökset, joiden soveltaminen johtaisi yksittäistapauksessa yhteisön oikeuden vastaiseen lopputulokseen.

      (1)  EUVL C 142, 7.6.2008.


title: Asia T-524/08: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 2.6.2009 — AVLUX v. parlamentti (Kumoamiskanne — Julkiset palveluhankinnat — Luxemburgissa sijaitsevan Konrad Adenauer -rakennuksen laajennus- ja uudistushanketta koskeva tarjouskilpailu — Tarjouksentekijän tarjouksen hylkääminen — Hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelyn peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               15.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 193/22

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 2.6.2009 — AVLUX v. parlamentti
   (Asia T-524/08) (1)

   (Kumoamiskanne - Julkiset palveluhankinnat - Luxemburgissa sijaitsevan Konrad Adenauer -rakennuksen laajennus- ja uudistushanketta koskeva tarjouskilpailu - Tarjouksentekijän tarjouksen hylkääminen - Hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelyn peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen)
   2009/C 193/34
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: AIB-Vinçotte Luxembourg (AVLUX ASBL) (Luxemburg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja R. Adam)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: M. Ecker ja D. Petersheim)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Parlamentin 2.10.2008 tekemän sellaisen päätöksen kumoaminen, jolla hylättiin kantajan tarjous tarjouskilpailussa, joka koski Luxemburgissa sijaitsevan Konrad Adenauer -rakennuksen laajennus- ja uudistushanketta (EUVL 2008, S 193-254240)

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen tästä kanteesta raukeaa.

               2)

               Euroopan parlamentti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 44, 21.2.2009.


title: Asia C-101/15 P: Valitus, jonka Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA ovat tehneet 27.2.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-72/09, Pilkington Group Limited ym. v. komissio, 17.12.2014 antamasta tuomiosta

text:
               27.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 138/45

         Valitus, jonka Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA ovat tehneet 27.2.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-72/09, Pilkington Group Limited ym. v. komissio, 17.12.2014 antamasta tuomiosta
   (Asia C-101/15 P)
   (2015/C 138/58)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittajat: Pilkington Group Ltd, Pilkington Automotive Ltd, Pilkington Automotive Deutschland GmbH, Pilkington Holding GmbH, Pilkington Italia SpA (edustajat: solicitorit S. Wisking ja K. Fountoukakos-Kyriakakos)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittajat vaativat unionin tuomioistuinta

               —

               kumoamaan asiassa T-72/09 annetun tuomion siltä osin kuin siinä hylätään päätöksen 2 artiklan c kohdasta nostettu kanne

               —

               alentamaan päätöksen 2 artiklan c kohdassa valittajille määrätyn sakon määrää

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan valittajien oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittajat väittävät, että tuomio on kumottava seuraavilla perusteilla:

               Ensinnäkin unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se tulkitsi komission vuonna 2006 sakkojen laskennasta antamien suuntaviivojen (1) 13 kohtaa siten, että komissiolla oli oikeus ottaa huomioon merkityksellistä myynnin arvoa määrittäessään myynti, joka oli toteutettu sellaisten sopimusten perusteella, jotka oli tehty ennen rikkomisajanjaksoa ja joita ei ollut neuvoteltu uudelleen rikkomisajanjaksolla. Koska rikkominen ei voinut vaikuttaa tällaiseen myyntiin, ei ollut oikeudellisesti oikein ottaa niitä huomioon sakon perusmäärää määritettäessä.

               Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se tulkitsi asetuksen N:o 1/2003 (2) 23 artiklan 2 kohdan a alakohtaa siten, että sakon lopullinen määrä ei ylittänyt lakisääteistä 10 prosentin enimmäismäärää. Asianmukainen vaihtokurssi laskettaessa 10 prosentin enimmäismäärää ei ole päätöksen tekovuotta edeltävän rahoitusvuoden keskimääräinen EKP:n vaihtokurssi vaan päätöksen tekopäivänä sovellettava EKP:n vaihtokurssi.

               Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se sovelsi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja suhteellisuusperiaatetta virheellisesti eikä käyttänyt täyttä harkintavaltaansa unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä edellytetyllä intensiteetillä.

      (1)  Asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta annetut suuntaviivat, EUVL C 210, s. 2.

      (2)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa (joista on tullut SEUT 101 ja SEUT 102 artikla) vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003, EYVL L 1, s. 1.


title: Asia T-807/16: Kanne 17.11.2016 – MIP Metro v. EUIPO – Afnor (N & NF TRADING)

text:
               23.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 22/48

         Kanne 17.11.2016 – MIP Metro v. EUIPO – Afnor (N & NF TRADING)
   (Asia T-807/16)
   (2017/C 022/65)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Saksa) (edustajat: asianajajat J.-C. Plate ja R. Kaase)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Association française de normalisation (Afnor) (La Plaine Saint-Denis, Ranska)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Tavaramerkin N & NF TRADING Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti – Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti nro 1 086 664

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 14.7.2016 asiassa R 1109/2015-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-227/10: Unionin tuomioistuimen kahdeksannen jaoston puheenjohtajan määräys 10.3.2011 — Euroopan komissio v. Viron tasavalta

text:
               16.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/21

         Unionin tuomioistuimen kahdeksannen jaoston puheenjohtajan määräys 10.3.2011 — Euroopan komissio v. Viron tasavalta
   (Asia C-227/10) (1)

   2011/C 211/40
   Oikeudenkäyntikieli: viro
   Unionin tuomioistuimen kahdeksannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 209, 31.7.2010.


title: Asia T-375/08 P: Valitus, jonka Bart Nijs on tehnyt 10.9.2008 virkamiestuomioistuimen asiassa F-108/07, Nijs v. tilintarkastustuomioistuin, 26.6.2008 antamasta määräyksestä

text:
               22.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/46

         Valitus, jonka Bart Nijs on tehnyt 10.9.2008 virkamiestuomioistuimen asiassa F-108/07, Nijs v. tilintarkastustuomioistuin, 26.6.2008 antamasta määräyksestä
   (Asia T-375/08 P)
   (2008/C 301/78)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Valittaja: Bart Nijs (Bereldange, Luxemburg) (edustajat: asianajajat F. Rollinger ja A. Hertzog)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuin
   Vaatimukset

               —

               Valitus on otettava tutkittavaksi

               —

               valitus on todettava perustelluksi

               —

               asiassa F-108/07, Bart Nijs v. Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuin, 26.6.2008 annettu määräys on täten kumottava.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perusteet ovat samat kuin asiassa T-371/08 P esitetyt.