title: Asia C-276/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 24.4.2018 – KrakVet Marek Batko ss. K. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               3.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/2

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 24.4.2018 – KrakVet Marek Batko ss. K. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Asia C-276/18)
      (2018/C 311/03)
      Oikeudenkäyntikieli: unkari

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: KrakVet Marek Batko ss. K.

         Vastaaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) ([jäljempänä arvonlisäverodirektiivi]) tavoitteita ja erityisesti sen johdanto-osan 17 ja 62 perustelukappaleessa mainittuja jäsenvaltioiden välisten toimivaltakiistojen ja kaksinkertaisen verotuksen estämisen vaatimuksia ja neuvoston asetusta (EU) N:o 904/2010 (2) ja erityisesti sen johdanto-osan 5, 7 ja 8 perustelukappaletta ja 28–30 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä sellaiselle jäsenvaltion veroviranomaisen käytännölle, joka johtaa verovelvollisen kaksinkertaiseen verotukseen siksi, että siinä annetaan liiketoimelle uusi verotuksellinen luokitus, joka poikkeaa sekä toisen jäsenvaltion veroviranomaisen samasta liiketoimesta ja samoista tosiseikoista tekemästä oikeudellisesta tulkinnasta ja tämän tulkinnan perusteella antamasta sitovasta verotuksellisesta tulkintaratkaisusta että nämä tulkinnat vahvistavasta päätelmästä, johon mainittu viranomainen on verotarkastuksensa perusteella päätynyt?

                  2)

                  Jos ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan siten, ettei kyseinen käytäntö ole unionin oikeuden vastainen, voiko jäsenvaltion veroviranomainen arvonlisäverodirektiivin ja unionin oikeuden perusteella määrittää verovelvoitteen täysin yksipuolisesti ottamatta huomioon sitä, että toisen jäsenvaltion veroviranomainen on jo useaan kertaan, ensin verovelvollisen pyynnöstä ja myöhemmin verotarkastuksen jälkeen tekemissään verotuspäätöksissä, vahvistanut verovelvollisen menetelleen lainmukaisesti, vai onko kyseisten jäsenvaltioiden veroviranomaisten toimittava yhteistyössä ja päästävä arvonlisäverotuksen neutraalisuuden periaatteen noudattamiseksi ja kaksinkertaisen verotuksen estämiseksi sopimukseen siitä, että verovelvollisen on maksettava arvonlisävero vain toisessa näistä valtioista?

                  3)

                  Jos toiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan siten, että kyseisen jäsenvaltion veroviranomainen voi yksipuolisesti muuttaa liiketoimen verotuksellista luokittelua, onko [arvonlisäverodirektiivin] säännöksiä tulkittava siten, että toisen jäsenvaltion veroviranomaisella on velvollisuus palauttaa verovelvolliselle verotarkastukseen päättyneeltä ajanjaksolta maksettu arvonlisävero, jonka tämä viranomainen on sitovassa verotuksellisessa tulkintaratkaisussaan vahvistanut, jotta varmistetaan kaksinkertaisen verotuksen estäminen ja arvonlisäverotuksen neutraalisuuden periaatteen noudattaminen?

                  4)

                  Miten on tulkittava arvonlisäverondirektiivin 33 artiklan 1 kohdan ensimmäiseen virkkeeseen sisältyvää ilmaisua, jonka mukaan kuljetuksen suorittaa ”luovuttaja tai joku muu tämän puolesta”? Sisältyykö tähän ilmaisuun tapaus, jossa verovelvollinen myyjänä tarjoaa ostajalle mahdollisuuden tehdä verkkomyyntipaikassa kuljetussopimuksen sellaisen kuljetusliikkeen kanssa, jonka kanssa myyjä tekee yhteistyötä muiden kuin myyntiin liittyvien toimien toteuttamiseksi, jos ostaja voi vapaasti valita myös muun kuin hänelle ehdotetun kuljetusliikkeen ja jos kuljetussopimus tehdään ostajan ja kuljetusliikkeen välillä myyjän siihen osallistumatta?
                  Onko kyseisen säännöksen tulkinnan kannalta – erityisesti oikeusvarmuuden periaatteen huomioon ottaen – merkitystä sillä, että jäsenvaltioiden on vuoteen 2021 mennessä muutettava lainsäädäntöään, jolla kyseinen arvonlisäverodirektiivin säännös on saatettu osaksi kansallista oikeusjärjestystä, säätämällä, että direktiivin 33 artiklan 1 kohtaa on sovellettava myös silloin, kun myyjä osallistuu välillisesti kuljetusliikkeen valintaan?

                  5)

                  Onko unionin oikeutta, erityisesti arvonlisäverodirektiiviä, tulkittava siten, että seuraavilla seikoilla on yhdessä tai erikseen merkitystä määritettäessä, onko tavaroiden toimitus-, lähetys- tai kuljetustoimintaa harjoittavien itsenäisten yritysten ja verovelvollisen välillä oikeussuhteita, joilla kierretään arvonlisäverodirektiivin 33 artiklaa ja syyllistytään oikeuden väärinkäyttöön pyrkimällä hyötymään siitä, että toisessa jäsenvaltiossa on pienempi arvonlisäverorasite:

                              5.1)

                              kuljetukset suorittava kuljetusliike on etuyhteydessä verovelvolliseen ja tarjoaa sille muita, kuljetukseen liittymättömiä palveluja,

                              5.2)

                              asiakas voi vapaasti olla noudattamatta verovelvollisen ehdotusta antaa kuljetustoimeksianto kuljetusliikkeelle, jonka kanssa verovelvollisella on sopimussuhde, antaakseen sen jollekin toiselle kuljetusliikkeelle tai noutaakseen tavarat itse?

         (1)  EUVL 2006, L 347, s. 1.

         (2)  Hallinnollisesta yhteistyöstä ja petosten torjunnasta arvonlisäverotuksen alalla 7.10.2010 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 904/2010 (EUVL 2010, L 268, s. 1).


title: Asia T-356/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2018 – Itävalta v. komissio (Valtiontuet — Yhdistyneen kuningaskunnan Hinkley Pointin ydinvoimalan C-yksikköä varten suunnittelema tuki — Hinnanerosopimus, valtion kanssa tehtävä sopimus ja luottotakuu — Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltuvaksi — SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohta — Yleisen edun mukainen tavoite — Ydinenergian edistäminen — Valtion toteuttamien toimien tarve — Takauksia koskeva tiedonanto — Tukiosuuden määrittäminen — Oikeasuhteisuus — Investointituki — Toimintatuki — Oikeus esittää huomautuksia — Julkiseen hankintaan liittyvä sopimuksentekomenettely — Perusteluvelvollisuus)

text:
               3.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/12

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2018 – Itävalta v. komissio
      (Asia T-356/15) (1)

      ((Valtiontuet - Yhdistyneen kuningaskunnan Hinkley Pointin ydinvoimalan C-yksikköä varten suunnittelema tuki - Hinnanerosopimus, valtion kanssa tehtävä sopimus ja luottotakuu - Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltuvaksi - SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohta - Yleisen edun mukainen tavoite - Ydinenergian edistäminen - Valtion toteuttamien toimien tarve - Takauksia koskeva tiedonanto - Tukiosuuden määrittäminen - Oikeasuhteisuus - Investointituki - Toimintatuki - Oikeus esittää huomautuksia - Julkiseen hankintaan liittyvä sopimuksentekomenettely - Perusteluvelvollisuus))
      (2018/C 311/12)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Itävallan tasavalta (asiamiehet: aluksi C. Pesendorfer ja M. Klamert, sitten G. Hesse ja M. Fruhmann, avustajanaan asianajaja H. Kristoferitsch)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: É. Gippini Fournier, R. Sauer, T. Maxian Rusche ja P. Němečková)

         Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Luxemburgin suurherttuakunta (asiamies: D. Holderer, avustajanaan asianajaja P. Kinsch)
      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Tšekin tasavalta (asiamiehet: M. Smolek, T. Müller ja J. Vláčil), Ranskan tasavalta (asiamiehet: aluksi G. de Bergues, D. Colas ja J. Bousin, sitten D. Colas ja J. Bousin), Unkari (asiamiehet: aluksi M. Fehér ja M. Bóra, sitten B. Sonkodi, sitten A. Steiner, avustajanaan asianajaja P. Nagy, ja lopuksi A. Steiner), Puolan tasavalta (asiamies: B. Majczyna), Romania (asiamiehet: aluksi R. Radu ja M. Bejenar, sitten M. Bejenar ja C.-R. Canţăr), Slovakian tasavalta (asiamies: B. Ricziová), sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: aluksi C. Brodie ja S. Brandon, sitten C. Brodie, S. Simmons ja M. Holt, sitten C. Brodie, S. Simmons ja D. Robertson, sitten C. Brodie ja D. Robertson, sitten C. Brodie, ja lopuksi C. Brodie ja Z. Lavery, avustajinaan T. Johnston, barrister, ja A. Robertson, QC)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee tukitoimenpiteestä SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N), jonka Yhdistynyt kuningaskunta aikoo toteuttaa tukeakseen Hinkley Point C -ydinvoimalaitosta, 8.10.2014 annetun komission päätöksen (EU) 2015/658 (EUVL 2015, L 109, s. 44), jossa komissio totesi mainitun tukitoimenpiteen SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla sisämarkkinoille soveltuvaksi ja hyväksyi sen täytäntöönpanon, kumoamista.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Itävallan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Tšekin tasavalta, Ranskan tasavalta, Luxemburgin suurherttuakunta, Unkari, Puolan tasavalta, Romania, Slovakian tasavalta sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 337, 12.10.2015.


title: Asia C-323/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 16.5.2018 – Tesco-Global Áruházak Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

text:
               3.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/4

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 16.5.2018 – Tesco-Global Áruházak Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
      (Asia C-323/18)
      (2018/C 311/04)
      Oikeudenkäyntikieli: unkari

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Tesco-Global Áruházak Zrt.

         Vastapuoli: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko niiden EUT-sopimuksen määräysten, joissa määrätään syrjintäkiellon (SEUT 18 ja SEUT 26 artikla), sijoittautumisvapauden (SEUT 49 artikla) ja yhdenvertaisen kohtelun (SEUT 54 artikla) periaatteista, samasta oikeudesta osallistua SEUT 54 artiklassa tarkoitettujen yhtiöiden pääomaan (SEUT 55 artikla), palvelujen tarjoamisen vapauden (SEUT 56 artikla) ja pääomien vapaan liikkuvuuden periaatteista (SEUT 63 ja SEUT 65 artikla) sekä yhdenvertaisuudesta yritysten verotuksessa (SEUT 110 artikla), kanssa yhteensopivaa se, että ulkomaisessa omistuksessa olevan verovelvollisen, joka pitää useita kauppaliikkeitä yhden yhtiön välityksellä ja harjoittaa vähittäiskauppaliiketoimintaa, on tosiasiallisesti maksettava jyrkän progressiivisen verokannan mukaista ylimmän veroluokan erityisveroa, kun kotimaisessa omistuksessa oleva verovelvollinen, joka harjoittaa liiketoimintaa franchising-järjestelmässä yhteisellä liiketunnuksella – sellaisten kauppaliikkeiden välityksellä, jotka yleensä muodostavat itsenäisiä yhtiöitä – kuuluu tosiasiallisesti verovapausluokkaan tai siihen sovelletaan jotakin kyseistä luokkaa seuraavien veroluokkien alemmista verokannoista siten, että ulkomaisessa omistuksessa olevien yhtiöiden maksamien verojen ja erityisverosta saatujen verotulojen kokonaismäärän välinen suhde on huomattavasti suurempi kuin kotimaisessa omistuksessa olevan verovelvollisen tapauksessa?

                  2)

                  Onko niiden EUT-sopimuksen määräysten, joissa määrätään valtiontukien kiellon periaatteesta (SEUT 107 artiklan 1 kohta), kanssa yhteensopivaa se, että verovelvollisen, joka pitää useita kauppaliikkeitä yhden yhtiön välityksellä ja harjoittaa vähittäiskauppaliiketoimintaa, on tosiasiallisesti maksettava jyrkän progressiivisen verokannan mukaista ylimmän veroluokan erityisveroa, kun kotimaisessa omistuksessa oleva verovelvollinen, joka on ensiksi mainitun verovelvollisen välitön kilpailija ja harjoittaa liiketoimintaa franchising-järjestelmässä yhteisellä liiketunnuksella – sellaisten kauppaliikkeiden välityksellä, jotka yleensä muodostavat itsenäisiä yhtiöitä – kuuluu tosiasiallisesti verovapausluokkaan tai siihen sovelletaan jotakin kyseistä luokkaa seuraavien veroluokkien alemmista verokannoista siten, että ulkomaisessa omistuksessa olevien yhtiöiden maksamien verojen ja erityisverosta saatujen verotulojen kokonaismäärän välinen suhde on huomattavasti suurempi kuin kotimaisessa omistuksessa olevan verovelvollisen tapauksessa?

                  3)

                  Onko SEUT 107 artiklaa ja SEUT 108 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että niiden vaikutukset ulottuvat verotustoimenpiteeseen, johon verotustoimenpiteen tuottamilla verotuloilla rahoitettu verovapautus (joka on valtiontukea) kuuluu, koska lainsäätäjä on saanut ennen vähittäiskaupasta perittävän erityisveron (joka määräytyy markkinatoimijoiden liikevaihdon perusteella) käyttöönottamista vahvistamansa verotulojen määrän soveltamalla yhtenäisen verokannan käyttöönottamisen sijasta liikevaihdon perusteella määräytyvää progressiivista verokantaa ja myöntänyt näin tällä lainsäädännöllä tarkoituksellisesti verovapautuksen osalle markkinatoimijoista?

                  4)

                  Onko prosessuaalisen vastaavuusperiaatteen sekä tehokkuusperiaatteen ja unionin oikeuden ensisijaisuutta koskevan periaatteen mukainen sellainen jäsenvaltiossa lainsoveltajina toimivien elinten käytäntö, jonka mukaan viran puolesta käynnistetyissä verotarkastuksissa tai myöhemmissä oikeuskäsittelyissä – huolimatta tehokkuusperiaatteesta ja velvollisuudesta olla soveltamatta unionin oikeuden vastaista kansallista oikeussääntöä – ei ole mahdollista vaatia unionin oikeuden kanssa ristiriidassa olevan kansallisen verosäännöksen mukaisesti ilmoitetun veron palauttamista, koska verohallinto tai tuomioistuin tutkii sen, onko säännös unionin oikeuden vastainen, ainoastaan asianosaisen vaatimuksesta käynnistetyissä erityismenettelyissä, jotka voidaan aloittaa vain ennen viran puolesta käynnistettävää menettelyä, kun taas kansallisen oikeuden vastaisesti ilmoitetun veron osalta mikään ei estä esittämästä palautusvaatimusta veroviranomaisessa tai tuomioistuimessa toimitettavassa menettelyssä?


title: Asia T-445/18: Kanne 16.7.2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)

text:
               3.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/18

      Kanne 16.7.2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
      (Asia T-445/18)
      (2018/C 311/19)
      Kannekirjelmän kieli: saksa

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Düsseldorf, Saksa) (edustaja: asianajaja P. Lange)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Peek & Cloppenburg KG, Hampurg (Hampuri, Saksa)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-sanamerkki Peek & Cloppenburg – Rekisteröintihakemus nro 2 791 416

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 24.1.2018 asiassa R 1270/2007-1 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 4 kohtaa, luettuna yhdessä tavaramerkkilain (MarkenG) 15 §:n 2 momentin kanssa, on rikottu

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohtaa, luettuna yhdessä tavaramerkkilain 15 §:n 3 momentin kanssa, on rikottu

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohtaa on rikottu

                  —

                  neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 63 artiklaa, luettuna yhdessä komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 20 säännön 7 kohdan c alakohdan kanssa, on rikottu.


title: Asia T-442/18: Kanne 18.7.2018 – Aeris Invest v. EKP

text:
               3.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/15

      Kanne 18.7.2018 – Aeris Invest v. EKP
      (Asia T-442/18)
      (2018/C 311/16)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset

         Kantaja: Aeris Invest Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (edustajat: asianajajat S. Chimenos Minguella ja G. Ferrer Gonzálvez)

         Vastaaja: Euroopan keskuspankki

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Euroopan keskuspankin 8.5. ja 9.2.2018 antamat päätökset LS/MD/18/141 ja LS/PT/2018/9 ja vastaavasti

                  —

                  velvoittamaan Euroopan keskuspankin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanne koskee 8.5.2018 annetun Euroopan keskuspankin (jäljempänä EKP) EKP:n asiakirjoihin tutustumista koskevaa uudistettua hakemusta koskevan päätöksen LS/MD/18/141 sekä aikaisemman 9.2.2018 annetun Euroopan keskuspankin EKP:n asiakirjoihin tutustumista koskevaa hakemusta koskevan päätöksen LS/PT/2018/9 kumoamista.
      Kantaja vetoaa kanteensa tueksi viiteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäisen kanneperusteen mukaan EKP:n päätökset, joilla evättiin oikeus saada tutustua hakemuksen kohteen oleviin asiakirjoihin, olivat puutteellisesti perusteltuja, koska niissä ei arvioitu asianmukaisesti yhteisön lainsäätäjän tavoitteita, joiden mukaan tarkoituksena oli antaa luonnollisille henkilöille ja oikeushenkilöille oikeus saada tutustua unionin toimielinten asiakirjoihin avoimessa menettelyssä ja hyvää hallintoa ja kansalaisten osallistumista koskevien periaatteiden perusteella. Lisäksi kantaja katsoo, että EKP:n esittämät perustelut ovat yleisluonteisia. EKP ei kantajan mukaan myöskään ota huomioon sitä, että pyydettyjen asiakirjojen julkistaminen ei voi millään tavoin vaikuttaa päätöksentekomenettelyn asianmukaisuuteen luottolaitosten kriisinratkaisun alalla. Sen lisäksi, että konkreettinen kriisinratkaisumenettely on jo päättynyt, se on myös saatettu tuomioistuimen käsiteltäväksi ja asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden epääminen vaikeuttaa siten tätä tuomioistuimen arviointia. Lopuksi kantaja toteaa, ettei kyseisissä päätöksissä myöskään oteta huomioon sitä, että hakemuksen kohteena oleviin asiakirjoihin tutustumisen ainoana tarkoituksena on Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa taatun tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden käyttäminen.

                  2)

                  Toisen kanneperusteen mukaan riidanalaisilla päätöksillä rikotaan EKP:n asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi tehdyn päätöksen EKP/2004/3 4 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, koska niissä kielletään oikeus saada tutustua hakemuksen kohteena oleviin asiakirjoihin sillä perusteella, että kyseisiä asiakirjoja koskee joko kokonaisuudessaan tai osittain yleinen olettama, jonka mukaan niihin ei ole oikeutta tutustua sen vuoksi, että ne ovat unionin toimielimiin sovellettavan salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvia luottamuksellisia asiakirjoja. Tästä yleisestä olettamasta, jonka mukaan asiakirjoihin ei ole oikeutta tutustua, ei ole nimenomaisesti säädetty sovellettavassa alakohtaisessa lainsäädännössä, ja siinä tapauksessa, että tällainen olettama olisi olemassa, sitä ei voitaisi soveltaa, koska poikkeuksia oikeudesta saada tutustua asiakirjoihin ei voida tulkita laajasti ja analogisesti.

                  3)

                  Kolmannen kanneperusteen mukaan riidanalaisilla päätöksillä rikotaan päätöksen EKP/2004/3 4 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, koska niissä evätään kantajan oikeus saada tutustua hakemuksen kohteena oleviin asiakirjoihin sillä perusteella, että kyseiset asiakirjat kuuluvat joko kokonaisuudessaan tai osittain unionin toimielimiin sovellettavan salassapitovelvollisuuden piiriin, vaikka asiakirjat ovat tarpeen tuomioistuinmenettelyä varten ja niiden tutustuttavaksi saamisen epääminen estää julkisen oikeusviranomaisen toiminnan tai vaikeuttaa sitä.

                  4)

                  Neljännen kanneperusteen mukaan riidanalaisilla päätöksillä rikotaan päätöksen EKP/2004/3 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan toista ja kuudetta luetelmakohtaa, koska niissä todetaan, että tietojen luovuttaminen voisi vahingoittaa pankkijärjestelmää yleisesti.

                  5)

                  Viidennen kanneperusteen mukaan riidanalaisilla päätöksillä rikotaan päätöksen EKP/2004/3 4 artiklan 2 kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa, koska niissä todetaan, että hakemuksen kohteena olevien asiakirjojen ja tietojen luovuttaminen voisi vaikuttaa Banco Santanderin kaupallisiin etuihin ja niillä voisi olla vaikutuksia tuleviin tarkastuksiin.


title: Asia C-406/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 20.6.2018 – PG v. Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

text:
               3.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/8

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 20.6.2018 – PG v. Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal
      (Asia C-406/18)
      (2018/C 311/08)
      Oikeudenkäyntikieli: unkari

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: PG

         Vastapuoli: Bevándorlási és Menekültügyi Hivatal

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko perusoikeuskirjan 47 artiklaa ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU (1) 31 artiklaa (ns. menettelydirektiivi) tulkittava Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 ja 13 artiklan valossa siten, että on mahdollista, että jäsenvaltio takaa tehokkaat oikeussuojakeinot silloinkin, kun sen tuomioistuimet eivät voi muuttaa turvapaikkamenettelyissä tehtyjä päätöksiä vaan ainoastaan kumota niitä ja määrätä uuden menettelyn aloittamisesta?

                  2)

                  Onko perusoikeuskirjan 47 artiklaa ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU 31 artiklaa (ns. menettelydirektiivi) tulkittava edelleen Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 ja 13 artiklan valossa siten, että jäsenvaltion lainsäädäntö on [kyseisen lainsäädännön] mukainen, kun siinä vahvistetaan yksi ainoa yhteensä 60 päivän pakottava määräaika turvapaikkamenettelyjä varten riippumatta kaikista yksittäisistä olosuhteista ja ottamatta huomioon kuhunkin asiaan liittyviä erityispiirteitä ja mahdollisia näyttövaikeuksia?

         (1)  Kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/32/EU (EUVL 2013, L 180, s. 60).


title: Asia T-446/18: Kanne 16.7.2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)

text:
               3.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/19

      Kanne 16.7.2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
      (Asia T-446/18)
      (2018/C 311/20)
      Kannekirjelmän kieli: saksa

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Düsseldorf, Saksa) (edustaja: asianajaja P. Lange)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Peek & Cloppenburg KG, Hampurg (Hampuri, Saksa)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-sanamerkki Peek & Cloppenburg – Rekisteröintihakemus nro 4 295 069

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 20.4.2018 asiassa R 1589/2007-1 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 4 kohtaa, luettuna yhdessä tavaramerkkilain (MarkenG) 15 §:n 2 momentin kanssa, on rikottu

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohtaa, luettuna yhdessä tavaramerkkilain 15 §:n 3 momentin kanssa, on rikottu

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohtaa on rikottu

                  —

                  neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 63 artiklaa, luettuna yhdessä komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 20 säännön 7 kohdan c alakohdan kanssa, on rikottu.


title: Asia T-449/18: Kanne 19.7.2018 – Ortlieb Sportartikel v. EUIPO (kahdeksankulmion kuva)

text:
               3.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/20

      Kanne 19.7.2018 – Ortlieb Sportartikel v. EUIPO (kahdeksankulmion kuva)
      (Asia T-449/18)
      (2018/C 311/21)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Ortlieb Sportartikel GmbH (edustajat: asianajajat A. Wulf ja K. Schmidt-Hern)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki (kahdeksankulmion kuva) – Rekisteröintihakemus nro 16 047 466

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 27.4.2018 asiassa R 1634/2017 1 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-564/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 3.7.2018 – So v. neuvosto ja komissio

text:
               3.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/20

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 3.7.2018 – So v. neuvosto ja komissio
      (Asia T-564/17) (1)

      (2018/C 311/22)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 338, 9.10.2017.


title: Asia T-783/17 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 11.7.2018 – GE Healthcare v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Ihmisille tarkoitetut lääkkeet — Direktiivi 2001/83/EY — Ihmisille tarkoitettujen gadoliniumia sisältävien kontrastiaineiden myyntiluvan väliaikainen peruuttaminen — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Kiireellisyysedellytys ei täyty)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/50

      Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 11.7.2018 – GE Healthcare v. komissio
      (Asia T-783/17 R)
      ((Väliaikainen oikeussuoja - Ihmisille tarkoitetut lääkkeet - Direktiivi 2001/83/EY - Ihmisille tarkoitettujen gadoliniumia sisältävien kontrastiaineiden myyntiluvan väliaikainen peruuttaminen - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Kiireellisyysedellytys ei täyty))
      (2018/C 328/68)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: GE Healthcare A/S (Oslo, Norja) (edustajat: barrister D. Scannell, solicitor, G. Castle ja solicitor S. Oryszczuk)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Mifsud-Bonnici ja A. Sipos)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva hakemus yhtä tai useampaa vaikuttavaa ainetta ”gadobeenihappo, gadobutroli, gadodiamidi, gadopenteettihappo, gadoteerihappo, gadoteridoli, gadoversetamidi ja gadoksetiinihappo” sisältävien ihmisille tarkoitettujen gadoliniumia sisältävien kontrastiaineiden myyntiluvista Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY 31 artiklan mukaisesti 23.11.2017 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen C(2017) 7941 final täytäntöönpanon lykkäämiseksi

         Määräysosa

                  1)

                  Välitoimihakemus hylätään.

                  2)

                  Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia T-438/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2018 – Silec Cable ja General Cable v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Euroopan sähkökaapelimarkkinat — Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen — Yrityksen käsite — Taloudellinen seuraanto — Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen — Todisteet rikkomisesta — Julkinen irtisanoutuminen — Rikkomiseen osallistumisen kesto — Yhdenvertainen kohtelu — Rikkomisen vakavuus — Täysi harkintavalta)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/33

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2018 – Silec Cable ja General Cable v. komissio
      (Asia T-438/14) (1)

      ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Euroopan sähkökaapelimarkkinat - Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen - Yrityksen käsite - Taloudellinen seuraanto - Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen - Todisteet rikkomisesta - Julkinen irtisanoutuminen - Rikkomiseen osallistumisen kesto - Yhdenvertainen kohtelu - Rikkomisen vakavuus - Täysi harkintavalta))
      (2018/C 328/43)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Silec Cable SAS (Montereau-Fault-Yonne, Ranska) ja General Cable Corp. (Wilmington, Delaware, Yhdysvallat) (edustajat: I. Sinan, barrister ja asianajaja I. De Beni)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Giolito ja H. van Vliet, avustajanaan D. Bailey, barrister)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee ensisijaisesti [SEUT] 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.39610 – Sähkökaapelit) 2.4.2014 annetun komission päätöksen C(2014) 2139 final kumoamista kantajia koskevilta osin ja toissijaisesti kantajille määrätyn sakon määrän alentamista

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Silec Cable SAS ja General Cable Corp. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 282, 25.8.2014.


title: Asia C-96/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 25.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Social n° 2 de Terrassa – Espanja) – Gardenia Vernaza Ayovi v. Consorci Sanitari de Terrassa (Ennakkoratkaisupyyntö — Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus — Työntekijästä johtuneen mutta perusteettomaksi todetun irtisanomisen seuraukset — Työehtojen käsite — Toistaiseksi palvelukseen otettu tilapäinen työntekijä — Vakituisen työntekijän ja määräajaksi tai toistaiseksi palvelukseen otetun tilapäisen työntekijän erilainen kohtelu — Työntekijän ottaminen takaisin palvelukseen tai vahingonkorvauksen myöntäminen)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/11

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 25.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa – Espanja) – Gardenia Vernaza Ayovi v. Consorci Sanitari de Terrassa
      (Asia C-96/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus - Työntekijästä johtuneen mutta perusteettomaksi todetun irtisanomisen seuraukset - Työehtojen käsite - Toistaiseksi palvelukseen otettu tilapäinen työntekijä - Vakituisen työntekijän ja määräajaksi tai toistaiseksi palvelukseen otetun tilapäisen työntekijän erilainen kohtelu - Työntekijän ottaminen takaisin palvelukseen tai vahingonkorvauksen myöntäminen))
      (2018/C 328/12)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Gardenia Vernaza Ayovi

         Vastaaja: Consorci Sanitari de Terrassa

         Tuomiolauselma

      Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteenä olevan määräaikaisesta työstä 18.3.1999 tehdyn puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan sen jälkeen, kun julkishallinnon vakituisen työntekijän irtisanominen työntekijästä johtuvasta syystä on todettu perusteettomaksi, asianomainen työntekijä on otettava takaisin palvelukseen, mutta samassa tilanteessa tilapäisessä tai toistaiseksi voimassa olevassa muttei vakituisessa palvelussuhteessa oleva työntekijä, joka suorittaa samoja työtehtäviä kuin mainittu vakituinen työntekijä, voidaan jättää ottamatta takaisin palvelukseen ja hänelle voidaan sen sijasta maksaa korvaus.

         (1)  EUVL C 151, 15.5.2017.


title: Asia T-224/18 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 12.7.2018 – PV v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Henkilöstö — Työpaikkakiusaaminen — Viraltapanon johdosta tehdyt komission päätökset — Kurinpitomenettely — Asemapaikan siirto — Palkanmaksun lopettaminen — Välitoimihakemus — Pääasian kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen — Osittainen tutkimatta jättäminen — Fumus boni juris -edellytys ei täyty — Kiireellisyysedellytys ei täyty)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/51

      Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 12.7.2018 – PV v. komissio
      (Asia T-224/18 R)
      ((Väliaikainen oikeussuoja - Henkilöstö - Työpaikkakiusaaminen - Viraltapanon johdosta tehdyt komission päätökset - Kurinpitomenettely - Asemapaikan siirto - Palkanmaksun lopettaminen - Välitoimihakemus - Pääasian kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen - Osittainen tutkimatta jättäminen - Fumus boni juris -edellytys ei täyty - Kiireellisyysedellytys ei täyty))
      (2018/C 328/69)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: PV (edustaja: asianajaja M. Casado García-Hirschfeld)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Berscheid, B. Mongin, ja R. Striani)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee yhtäältä ensinnäkin kurinpitomenettelyn CMS 13/087, toiseksi kurinpitomenettelyn CMS 17/025, kolmanneksi kantajan ottamisesta takaisin tehtäväänsä tehdyn päätöksen ja neljänneksi kantajan palkanmaksun lopettamisesta tehdyn päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä sekä toisaalta sellaisen välitoimen toteuttamista, jolla kantaja siirretään Génération 2004 -henkilöstöyhdistykseen tai toiseen komission pääosastoon.

         Määräysosa

                  1)

                  Lausunnon antaminen hakemuksesta lykätä kurinpitomenettelyn CMS 13/087 toimeenpanoa raukeaa.

                  2)

                  Välitoimihakemus hylätään muilta osin.

                  3)

                  Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia T-475/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2018 – Prysmian ja Prysmian cavi e sistemi v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Euroopan sähkökaapelimarkkinat — Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen — Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen — Tarkastuspäätöksen lainvastaisuus — Menettelyn kohtuullinen kesto — Hyvän hallinnon periaate — Yksilöllisen vastuun periaate — Yhteisvastuu sakon maksamisesta — Riittävät todisteet rikkomisesta — Rikkomisen kesto — Sakot — Oikeasuhteisuus — Yhdenvertainen kohtelu — Täysi harkintavalta)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/40

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2018 – Prysmian ja Prysmian cavi e sistemi v. komissio
      (Asia T-475/14) (1)

      ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Euroopan sähkökaapelimarkkinat - Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen - Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen - Tarkastuspäätöksen lainvastaisuus - Menettelyn kohtuullinen kesto - Hyvän hallinnon periaate - Yksilöllisen vastuun periaate - Yhteisvastuu sakon maksamisesta - Riittävät todisteet rikkomisesta - Rikkomisen kesto - Sakot - Oikeasuhteisuus - Yhdenvertainen kohtelu - Täysi harkintavalta))
      (2018/C 328/55)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Prysmian SpA (Milano, Italia) ja Prysmian Cavi e Sistemi Srl (Milano) (edustajat: asianajajat C. Tesauro, F. Russo, L. Armati ja M. C. Toniolo)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi C. Giolito, L. Malferrari, P. Rossi ja H. van Vliet, sitten C. Giolito, P. Rossi ja H. van Vliet, avustajanaan S. Kingston, barrister)

         Väliintulija, joka tukee kantajien vaatimuksia: The Goldman Sachs Group, Inc. (New York, New York, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat W. Deselaers, J. Koponen ja A. Mangiaracina)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Pirelli & C. SpA (Milano) (edustajat: asianajajat M. Siragusa, G. Rizza, P. Ferrari, F. Moretti ja A. Fava)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee yhtäältä [SEUT 101] artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.39610 – Sähkökaapelit) 2.4.2014 annetun komission päätöksen C(2014) 2139 final kumoamista kantajia koskevilta osin ja toisaalta kantajille määrätyn sakon määrän alentamista.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Prysmian SpA ja Prysmian Cavi e Sistemi Srl vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  The Goldman Sachs Group, Inc. ja Pirelli & C. SpA vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 315, 15.9.2014.


title: Asia C-103/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 25.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Messer France SAS, aiemmin Praxair v. Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l’Économie et des Finances ja Ministre de l’Environnement, de l’Énergie et de la Mer (Ennakkoratkaisupyyntö — Verolainsäädännön yhdenmukaistaminen — Direktiivi 92/12/ETY — 3 artiklan 2 kohta — Direktiivi 2003/96/EY — 3 ja 18 artikla — Energiatuotteiden ja sähkön verotus — Valmisteverot — Toisen välillisen veron olemassaolo — Edellytykset — Julkisesta sähköpalvelusta kannettavaa maksua koskeva kansallinen lainsäädäntö — Erityistarkoitusten käsite — Vähimmäisverotasojen noudattaminen)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/12

      Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 25.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Messer France SAS, aiemmin Praxair v. Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l’Économie et des Finances ja Ministre de l’Environnement, de l’Énergie et de la Mer
      (Asia C-103/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Verolainsäädännön yhdenmukaistaminen - Direktiivi 92/12/ETY - 3 artiklan 2 kohta - Direktiivi 2003/96/EY - 3 ja 18 artikla - Energiatuotteiden ja sähkön verotus - Valmisteverot - Toisen välillisen veron olemassaolo - Edellytykset - Julkisesta sähköpalvelusta kannettavaa maksua koskeva kansallinen lainsäädäntö - Erityistarkoitusten käsite - Vähimmäisverotasojen noudattaminen))
      (2018/C 328/13)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Conseil d’État

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Messer France SAS, aiemmin Praxair

         Vastapuolet: Premier ministre, Commission de régulation de l’énergie, Ministre de l’Économie et des Finances ja Ministre de l’Environnement, de l’Énergie et de la Mer

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY 18 artiklan 10 kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä direktiivissä säädettyjen verotuksen vähimmäistasojen noudattaminen muodosti 1.1.2009 saakka unionin oikeudessa säädetyistä sähkön verotussäännöistä ainoan, joka velvoitti Ranskan tasavaltaa.

                  2)

                  Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25.2.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY 3 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, ettei sähköä koskevan muun välillisen veron käyttöönoton edellytyksenä ole yhdenmukaistetun valmisteveron käyttöön ottaminen ja että koska pääasiassa kyseessä olevan kaltainen vero ei ole tällainen valmistevero, sen yhteensoveltuvuutta direktiivin 92/12 ja direktiivin 2003/96 kanssa on arvioitava niiden edellytysten perusteella, jotka direktiivin 92/12 3 artiklan 2 kohdassa asetetaan sellaisten muiden välillisten verojen olemassaololle, joilla on erityistarkoituksia.

                  3)

                  Direktiivin 92/12 3 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaista veroa voidaan pitää ”muuna välillisenä verona”, kun otetaan huomioon sen ympäristöön liittyvä tarkoitus, jona on uusiutuvista energialähteistä saadun sähkön ja lämmön ostovelvoitteesta aiheutuneiden lisäkustannusten rahoittaminen, lukuun ottamatta sillä olevia, alueelliseen ja sosiaaliseen koheesioon, kuten tariffien maantieteellisen tasaamisen ja sähkön hintojen alentamisen toteuttamiseen yhteiskunnallisesti heikossa asemassa olevien kotitalouksien osalta, liittyviä tarkoituksia ja erityisesti sen médiateur national de l’énergien ja Caisse des dépôts et consignationsin kaltaisten viranomaisten tai julkisten laitosten hallintotoiminnan kustannusten rahoittamiseen liittyviä puhtaasti hallinnollisia tarkoituksia, sillä varauksella, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava, onko valmisteverojen veron perusteen määräämistä koskevia verotussääntöjä noudatettu.

                  4)

                  Unionin oikeutta on tulkittava siten, että verovelvolliset voivat vaatia pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen veron osittaista palauttamista kyseisestä verosta saatujen tulojen sen osan mukaisessa suhteessa, joka on kohdennettu muihin kuin erityistarkoituksiin, edellyttäen, etteivät kyseiset verovelvolliset ole vyöryttäneet mainittua veroa omille asiakkailleen, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.

         (1)  EUVL C 161, 22.5.2017.


title: Asia T-73/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.9.2018 – RS v. komissio (Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Palvelukseen ottaminen — Sisäinen kilpailu — Varallaololuettelon muodostaminen hallintoavustajien palvelukseen ottamiseksi — Hyväksymisedellytys, joka koskee toiminnan harjoittamista keskeytyksettä hakemusten toimittamista varten asetetun määräajan päättymispäivää edeltäneiden 12 kuukauden aikana — Henkilökohtaisista syistä myönnetty virkavapaus — Kilpailun kokeisiin osallistumisen epääminen)

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/24

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.9.2018 – RS v. komissio
      (Asia T-73/17) (1)

      ((Henkilöstö - Väliaikaiset toimihenkilöt - Palvelukseen ottaminen - Sisäinen kilpailu - Varallaololuettelon muodostaminen hallintoavustajien palvelukseen ottamiseksi - Hyväksymisedellytys, joka koskee toiminnan harjoittamista keskeytyksettä hakemusten toimittamista varten asetetun määräajan päättymispäivää edeltäneiden 12 kuukauden aikana - Henkilökohtaisista syistä myönnetty virkavapaus - Kilpailun kokeisiin osallistumisen epääminen))
      (2018/C 392/28)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: RS (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Berscheid ja L. Radu Bouyon)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee yhtäältä sisäisen kilpailun COM/02/AST/16 (AST 2) valintalautakunnan sen päätöksen kumoamista, jolla kantajan hakemus hylättiin, ja toisaalta hänelle väitetysti aiheutuneen vahingon korvaamista.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Sisäisen kilpailun COM/02/AST/16 (AST 2) valintalautakunnan päätös, jolla RS:n hakemus hylättiin, kumotaan.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 112, 10.4.2017.


title: Asia C-511/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 3.8.2018 – La Quadrature du Net, French Data Network, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs ja Igwan.net v. Premier ministre; Garde des Sceaux, Ministre de la Justice; Ministre de l'Intérieur ja Ministre des Armées

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/7

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 3.8.2018 – La Quadrature du Net, French Data Network, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs ja Igwan.net v. Premier ministre; Garde des Sceaux, Ministre de la Justice; Ministre de l'Intérieur ja Ministre des Armées
      (Asia C-511/18)
      (2018/C 392/10)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Conseil d’État

         Pääasian asianosaiset

         Kantajat: La Quadrature du Net, French Data Network, Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs ja Igwan.net

         Vastaajat: Premier ministre; Garde des Sceaux, Ministre de la Justice; Ministre de l'Intérieur ja Ministre des Armées

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Voidaanko palveluntarjoajille 12.7.2002 (1) annetun direktiivin 15 artiklan 1 kohdan sallivien säännösten nojalla asetettua yleistä ja erotuksetta tapahtuvaa säilyttämistä koskevaa velvoitetta pitää asiayhteydessä, jolle ovat ominaisia vakavat ja jatkuvat uhat kansalliselle turvallisuudelle ja erityisesti terrorismin vaara, puuttumisena, joka on perusteltavissa Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artiklassa taatulla oikeudella turvallisuuteen ja kansallisen turvallisuuden vaatimuksilla, joita koskeva vastuu kuuluu yksinomaan jäsenvaltioille Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan nojalla?

                  2)

                  Onko 12.7.2002 annettua direktiiviä, luettuna Euroopan unionin perusoikeuskirjan valossa, tulkittava siten, että siinä sallitaan lainsäädäntötoimet, kuten tiettyjen henkilöiden liikenne- ja paikkatietojen kerääminen reaaliajassa, jotka vaikuttavat sähköisen viestintäpalvelun tarjoajien oikeuksiin ja velvollisuuksiin mutta joilla ei kuitenkaan aseteta niille erityistä velvollisuutta tietojen säilyttämiseen?

                  3)

                  Onko 12.7.2002 annettua direktiiviä, luettuna Euroopan unionin perusoikeuskirjan valossa, tulkittava siten, että yhteystietojen keruuta koskevien menettelyjen sääntöjenmukaisuus edellyttää kaikissa tapauksissa sitä, että asianomaisille henkilöille ilmoitetaan asiasta, kun tällainen ilmoitus ei voi enää vaarantaa toimivaltaisten viranomaisten tutkimuksia, vai voidaanko tällaisia menettelyjä pitää sääntöjenmukaisina, kun otetaan huomioon kaikki muut olemassa olevat prosessuaaliset takeet, joissa varmistetaan muutoksenhakua koskevan oikeuden tehokkuus?

         (1)  Henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla 12.7.2002 annettu Euroopan parlamentin neuvoston direktiivi 2002/58/EY (EYVL 2002, L 201, s. 37).


title: Asia T-739/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2018 – PSC Prominvestbank v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet — Kantajan omistaman yhteisön nimen kirjaaminen sellaisten yhteisöjen luetteloon, joihin rajoittavia toimenpiteitä sovelletaan — Perusteluvelvollisuus — Ilmeinen arviointivirhe — Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan — Harkintavallan väärinkäyttö — Omistusoikeus — Elinkeinovapaus — Yhdenvertainen kohtelu)

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/18

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2018 – PSC Prominvestbank v. neuvosto
      (Asia T-739/14) (1)

      ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet - Kantajan omistaman yhteisön nimen kirjaaminen sellaisten yhteisöjen luetteloon, joihin rajoittavia toimenpiteitä sovelletaan - Perusteluvelvollisuus - Ilmeinen arviointivirhe - Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan - Harkintavallan väärinkäyttö - Omistusoikeus - Elinkeinovapaus - Yhdenvertainen kohtelu))
      (2018/C 392/21)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset

         Kantaja: PSC Prominvestbank, Joint-Stock Commercial Industrial & Investment Bank (Kiova, Ukraina) (edustajat: asianajajat J. M. Viñals Camallonga, J. L. Iriarte Ángel ja L. Barriola Urruticoechea)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi A. de Elera-San Miguel Hurtado ja F. Florindo Gijón, sitten F. Florindo Gijón, P. Mahnič Bruni ja H. Marcos Fraile)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre, D. Gauci ja S. Pardo Quintillán)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan osittain rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta annettu päätös 2014/512/YUTP (EUVL 2014, L 229, s. 13), sellaisena kuin tämä on muutettuna päätöksen 2014/512/YUTP muuttamisesta 8.9.2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/659/YUTP (EUVL 2014, L 271, 54), ja rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta 31.7.2014 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 833/2014 (EUVL 2014, L 229, s. 1), sellaisena kuin tämä on muutettuna asetuksen 833/2014 muuttamisesta annetulla neuvoston asetuksella (EU) N:o 960/2014 (EUVL 2014, L 271, s. 3), kantajaa koskevilta osiltaan.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  PSC Prominvestbank, Joint-Stock Commercial Industrial & Investment Bank vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 7, 12.1.2015.


title: Asia T-401/18 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 4.7.2018 – SFIE-PE v. parlamentti (Väliaikainen oikeussuoja — Toimielimiä koskeva oikeus — Tulkkien lakko — Euroopan parlamentin toteuttamat tulkkien velvoittamista työhön koskevat toimenpiteet — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Välitoimihakemus — Osittainen tutkimatta jättäminen — Intressivertailu)

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/31

      Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 4.7.2018 – SFIE-PE v. parlamentti
      (Asia T-401/18 R)
      ((Väliaikainen oikeussuoja - Toimielimiä koskeva oikeus - Tulkkien lakko - Euroopan parlamentin toteuttamat tulkkien velvoittamista työhön koskevat toimenpiteet - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Välitoimihakemus - Osittainen tutkimatta jättäminen - Intressivertailu))
      (2018/C 392/38)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Syndicat des fonctionnaires internationaux et européens – Section du Parlement européen (SFIE-PE) (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja L. Levi)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee yhtäältä tulkkien velvoittamisesta työhön 2. ja 3.7.2018 tehtyjen Euroopan parlamentin päätösten ja tulkkien velvoittamisesta työhön 5., 10. ja 11.7.2018 tulevaisuudessa tehtävien päätösten täytäntöönpanon lykkäämistä ja toisaalta parlamentin määräämistä rajoittamaan tulevaisuudessa tulkkien velvoittamista työhön.

         Määräysosa

                  1)

                  Välitoimihakemus hylätään.

                  2)

                  Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia T-104/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2018 – Apple v. EUIPO – Apo International (apo) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin apo rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi omenaa esittävä EU-kuviomerkki ja aikaisemmat EU-sanamerkit APPLE — Suhteelliset hylkäysperusteet — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 5 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 5 kohta))

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/26

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2018 – Apple v. EUIPO – Apo International (apo)
      (Asia T-104/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin apo rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisempi omenaa esittävä EU-kuviomerkki ja aikaisemmat EU-sanamerkit APPLE - Suhteelliset hylkäysperusteet - Merkkien samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 5 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 5 kohta)))
      (2018/C 392/32)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Apple Inc. (Cupertino, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustajat: solicitor J. Olsen, solicitor P. Andreottola ja barrister G. Tritton)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: J. Ivanauskas ja D. Walicka)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Apo International Co. Ltd (Taipei, Taiwan)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 1.12.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 698/2016-4), joka koskee osapuolten Apple ja Apo International välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 1.12.2016 tekemä päätös (asia R 698/2016-4) kumotaan.

                  2)

                  EUIPO velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 129, 24.4.2017.


title: Asia C-151/18 P: Valitus, jonka El Corte Inglés SA on tehnyt 21.2.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-213/16., El Corte Inglés v. EUIPO, 5.12.2017 antamasta tuomiosta

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/2

      Valitus, jonka El Corte Inglés SA on tehnyt 21.2.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-213/16., El Corte Inglés v. EUIPO, 5.12.2017 antamasta tuomiosta
      (Asia C-151/18 P)
      (2018/C 392/03)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: El Corte Inglés SA (edustaja: J. L. Rivas Zurdo, abogado)

         Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Elho Business & Sport Vertriebs GmbH
      Unionin tuomioistuin (yhdeksäs jaosto) on 6.9.2018 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen.


title: Asia T-402/18 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 4.7.2018 – Aquino ym. v. parlamentti (Väliaikainen oikeussuoja — Toimielimiä koskeva oikeus — Tulkkien lakko — Euroopan parlamentin toteuttamat tulkkien velvoittamista työhön koskevat toimenpiteet — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Välitoimihakemus — Osittainen tutkimatta jättäminen — Intressivertailu)

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/31

      Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 4.7.2018 – Aquino ym. v. parlamentti
      (Asia T-402/18 R)
      ((Väliaikainen oikeussuoja - Toimielimiä koskeva oikeus - Tulkkien lakko - Euroopan parlamentin toteuttamat tulkkien velvoittamista työhön koskevat toimenpiteet - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Välitoimihakemus - Osittainen tutkimatta jättäminen - Intressivertailu))
      (2018/C 392/39)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantajat: Roberto Aquino (Bryssel, Belgia) ja 30 muuta kantajaa, joiden nimet luetellaan määräyksen liitteessä (edustaja: asianajaja L. Levi)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee yhtäältä tulkkien velvoittamisesta työhön 2. ja 3.7.2018 tehtyjen Euroopan parlamentin päätösten ja tulkkien velvoittamisesta työhön 5., 10. ja 11.7.2018 tulevaisuudessa tehtävien päätösten täytäntöönpanon lykkäämistä ja toisaalta parlamentin määräämistä rajoittamaan tulevaisuudessa tulkkien velvoittamista työhön.

         Määräysosa

                  1)

                  Välitoimihakemus hylätään.

                  2)

                  Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia T-418/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2018 – Eduard Meier v. EUIPO – Calzaturificio Elisabet (Safari Club) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin Safari Club rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen kuviomerkki WS Walk Safari — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/28

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2018 – Eduard Meier v. EUIPO – Calzaturificio Elisabet (Safari Club)
      (Asia T-418/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin Safari Club rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen kuviomerkki WS Walk Safari - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Merkkien samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
      (2018/C 392/34)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Eduard Meier GmbH (München, Saksa) (edustajat: asianajajat S. Schicker ja M. Knitter)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: J. Ivanauskas)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Calzaturificio Elisabet Srl (Monte Urano, Italia)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 2.5.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1158/2016-4), joka koskee osapuolten Calzaturificio Elisabet ja Eduard Meier välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 2.5.2017 tekemä päätös (asia R 1158/2016-4) kumotaan niiltä osin kuin sillä on hyväksytty väite, joka koskee sanamerkin Safari Club rekisteröintiä Euroopan unionin tavaramerkiksi tavaroille ”riistalaukku”, ”metsästysvaatteet, metsästysvaatteet ja -kengät”.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 277, 21.8.2017.


title: Asia C-512/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 3.8.2018 – French Data Network, La Quadrature du Net ja Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs v. Premier ministre ja Garde des Sceaux, Ministre de la Justice

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/7

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 3.8.2018 – French Data Network, La Quadrature du Net ja Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs v. Premier ministre ja Garde des Sceaux, Ministre de la Justice
      (Asia C-512/18)
      (2018/C 392/11)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Conseil d’État

         Pääasian asianosaiset

         Kantajat: French Data Network, La Quadrature du Net ja Fédération des fournisseurs d’accès à Internet associatifs

         Vastaajat: Premier ministre ja Garde des Sceaux, Ministre de la Justice

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Voidaanko palveluntarjoajille 12.7.2002 annetun direktiivin (1) 15 artiklan 1 kohdan sallivien säännösten nojalla asetettua yleistä ja erotuksetta tapahtuvaa säilyttämistä koskevaa velvoitetta pitää, kun otetaan huomioon erityisesti takeet ja valvonta, joita näiden yhteystietojen keruuseen ja käyttöön liittyy, puuttumisena, joka on perusteltavissa Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6 artiklassa taatulla oikeudella turvallisuuteen ja kansallisen turvallisuuden vaatimuksilla, joita koskeva vastuu kuuluu yksinomaan jäsenvaltioille Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan nojalla?

                  2)

                  Onko 8.6.2000 annetun direktiivin (2) säännöksiä, luettuina yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 6, 7, 8 ja 11 artiklan sekä 52 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että niissä sallitaan se, että valtio antaa kansallista lainsäädäntöä, jolla velvoitetaan henkilöt, joiden toimintaan kuuluu tarjota pääsy verkkoviestintäpalveluihin, ja luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, jotka tarjoavat, myös ilmaiseksi, suurelle yleisölle verkkopalvelujen kautta näiden palvelujen vastaanottajien toimittamien minkä tahansa merkkien, kirjoitusten, kuvien, äänien tai viestien säilytystä, säilyttämään tiedot, joiden perusteella kyetään tunnistamaan kuka tahansa henkilö, joka on ollut osaltaan luomassa niiden tarjoamien palvelujen sisältöä tai osaa tästä sisällöstä, jotta lainkäyttöviranomainen voi tarvittaessa pyytää niiden toimittamista siviili- tai rikosvastuuta koskevien sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi?

         (1)  Henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla 12.7.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/58/EY (EYVL 2002, L 201, s. 37).

         (2)  Tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/31/EY (Direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä) (EYVL 2000, L 178, s. 1).


title: Asia T-652/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.9.2018 – Eddy’s Snack Company v. EUIPO – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Eddy’s Snackcompany) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin Eddy’s Snackcompany rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen sanamerkki TEDDY — Suhteellinen hylkäysperuste — Ne ultra petita – periaate — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 76 artiklan 1 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 95 artiklan 1 kohta) — Sekaannusvaara — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/28

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.9.2018 – Eddy’s Snack Company v. EUIPO – Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Eddy’s Snackcompany)
      (Asia T-652/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin Eddy’s Snackcompany rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen sanamerkki TEDDY - Suhteellinen hylkäysperuste - Ne ultra petita – periaate - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 76 artiklan 1 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 95 artiklan 1 kohta) - Sekaannusvaara - Merkkien samankaltaisuus - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
      (2018/C 392/35)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Eddy’s Snack Company GmbH (Lügde, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Decker)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: M. Fischer)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (Kilchberg, Sveitsi)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 11.7.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1999/2016-4), joka koskee osapuolten Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli ja Eddy’s Snack Company välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 11.7.2017 tekemä päätös (asia R 1999/2016-4) kumotaan.

                  2)

                  EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Eddy’s Snack Company GmbH:lle unionin yleisessä tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 382, 13.11.2017.


title: Asia C-246/18 P: Valitus, jonka Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia ”Roshen” on tehnyt 6.4.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-775/16., Kondyterska korporatsiia ”Roshen” v. EUIPO, 7.2.2018 antamasta tuomiosta

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/3

      Valitus, jonka Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia ”Roshen” on tehnyt 6.4.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-775/16., Kondyterska korporatsiia ”Roshen” v. EUIPO, 7.2.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-246/18 P)
      (2018/C 392/04)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: Dochirnie pidpryiemstvo Kondyterska korporatsiia ”Roshen” (edustajat: R. Žabolienė, advokatė ja I. Lukauskienė, advokatė)

         Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Moscow Confectionery Factory ”Krasnyiy oktyabr” OAO
      Unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) on 6.9.2018 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen.


title: Asia C-518/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Okresní soud v Českých Budějovicích (Tšekki) on esittänyt 7.8.2018 – RD v. SC

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/8

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Okresní soud v Českých Budějovicích (Tšekki) on esittänyt 7.8.2018 – RD v. SC
      (Asia C-518/18)
      (2018/C 392/12)
      Oikeudenkäyntikieli: tšekki

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Okresní soud v Českých Budějovicích

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: RD

         Vastaaja: SC

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko riitauttamattomia vaatimuksia koskevan eurooppalaisen täytäntöönpanoperusteen käyttöönotosta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 805/2004 (1) 3 artiklan 1 kohdan [toisen alakohdan] b alakohtaa tulkittava siten, että vaatimusta, josta on päätetty selvittämistoimien jälkeen, voidaan pitää riitauttamattomana, jos ennen käsittelyn aloittamista velan myöntänyt vastaaja tai edunvalvoja ei ole ollut läsnä oikeudenkäynnissä eikä kumpikaan heistä ole missään vaiheessa tuomioistuinmenettelyn kuluessa vastustanut vaatimusta?

         (1)  EUVL 2004, L 143, s. 15.


title: Asia T-664/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 30.5.2018 – PJ v. EUIPO – Erdmann & Rossi (Erdmann & Rossi) (EU-tavaramerkki — Sellaisen asianajajan toimiminen edustajana, joka ei ole kantajasta riippumaton kolmas osapuoli — Asianosaisen sijaan tuleminen oikeudenkäynnissä — EU-tavaramerkin hakijan oikeuksien siirto — Sellaisen asianajajan toimiminen edustajana, joka ei ole asianosaisseuraannon hakijasta riippumaton kolmas osapuoli — Tutkimatta jättäminen)

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/29

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 30.5.2018 – PJ v. EUIPO – Erdmann & Rossi (Erdmann & Rossi)
      (Asia T-664/16) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Sellaisen asianajajan toimiminen edustajana, joka ei ole kantajasta riippumaton kolmas osapuoli - Asianosaisen sijaan tuleminen oikeudenkäynnissä - EU-tavaramerkin hakijan oikeuksien siirto - Sellaisen asianajajan toimiminen edustajana, joka ei ole asianosaisseuraannon hakijasta riippumaton kolmas osapuoli - Tutkimatta jättäminen))
      (2018/C 392/36)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: PJ (edustaja: asianajaja S.)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: aluksi S. Hanne, sitten A. Söder)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Erdmann & Rossi GmbH (Berliini, Saksa) (edustajat: asianajajat H. Kunz-Hallstein ja R. Kunz-Hallstein)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 18.7.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 1670/2015-4), joka koskee osapuolten Erdmann & Rossi ja PJ välistä mitättömyysmenettelyä

         Määräysosa

                  1)

                  Kanne jätetään tutkimatta.

                  2)

                  Asianosaisseuraantoa koskeva hakemus raukeaa.

                  3)

                  PJ velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

                  4)

                  [Y]-GmbH sekä asianosaiset ja muut osapuolet vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan asianosaisseuraantoa koskevan hakemuksen osalta.

         (1)  EUVL C 70, 6.3.2017.


title: Asia T-507/18: Kanne 24.8.2018 – Ranska v. komissio

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/32

      Kanne 24.8.2018 – Ranska v. komissio
      (Asia T-507/18)
      (2018/C 392/40)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: F. Alabrune, D. Colas, A.-L. Desjonquères, S. Horrenberger ja A. Alidière)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 13.6.2018 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2018/873 siltä osin kuin siinä sovelletaan 5 prosentin kertaluonteista rahoitusoikaisua, määrältään 1 945 435,39 euroa, kohdassa ”Muu suora tuki – POSEI” perusteena ”joidenkin banaanilähetysten väärä kirjaus” varainhoitovuosina 2013, 2014, 2015 ja 2016

                  —

                  velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen ainoaan kanneperusteeseen, joka koskee oikeudellista virhettä, jonka komissio väitetysti teki banaanitukien sääntöjenmukaisuuden tarkastamista koskevassa menettelyssä, koska se noudatti Guadeloupeen ja Martiniqueen sovellettavan syrjäisestä sijainnista ja saaristoasemasta johtuvia erityisiä valinnaisia toimenpiteitä koskevan ohjelman (POSEI) mukaiseen tukeen oikeuttavien vihreiden banaanien osalta virheellistä ”kaupan pitämisen” käsitettä.
      Ensimmäiseksi kantaja nimittäin katsoo, että komissio noudatti sellaista kyseisen käsitteen tulkintatapaa, jossa ei oteta huomioon banaanien kaupan pitämistä koskevista vaatimuksista, kyseisten kaupan pitämistä koskevien vaatimusten noudattamisen valvontaan liittyvistä säännöistä ja banaanialalla tehtäviä ilmoituksia koskevista vaatimuksista 19.12.2011 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1333/2011 (EUVL 2011, L 336, s. 23) soveltamisalaa.
      Toiseksi se esittää, että komissio noudattama mainitun käsitteen tulkita perustuu maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 992/72, (ETY) N:o 234/79, (EY) N:o 1037/2001 ja (EY) N:o 1234/2007 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1308/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 671) 76 artiklan virheelliseen soveltamiseen.


title: Asia T-798/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2018 – DenizBank v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet — Kantajan omistaman yhteisön nimen kirjaaminen sellaisten yhteisöjen luetteloon, joihin rajoittavia toimenpiteitä sovelletaan — Perusteluvelvollisuus — Puolustautumisoikeudet — Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan — EU:n ja Turkin assosiaatiosopimus — Perusoikeudet — Oikeasuhteisuus)

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/19

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2018 – DenizBank v. neuvosto
      (Asia T-798/14) (1)

      ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet - Kantajan omistaman yhteisön nimen kirjaaminen sellaisten yhteisöjen luetteloon, joihin rajoittavia toimenpiteitä sovelletaan - Perusteluvelvollisuus - Puolustautumisoikeudet - Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan - EU:n ja Turkin assosiaatiosopimus - Perusoikeudet - Oikeasuhteisuus))
      (2018/C 392/22)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: DenizBank A.Ş. (Istanbul, Turkki) (edustajat: barrister O. Jones, barrister D. Heaton, solicitor R. Mattick, solicitor S. Utku ja M. Lester, QC)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi S. Boelaert ja A. de Elera-San Miguel Hurtado, sittemmin S. Boelaert ja P. Mahnič Bruni)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Gauci, L. Havas ja F. Ronkes Agerbeek)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus ensinnäkin rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta 31.7.2014 annetun neuvoston päätöksen 2014/512/YUTP (EUVL 2014, L 229, s. 13), sellaisena kuin se on muutettuna 8.9.2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/659/YUTP (EUVL 2014, L 271, s. 54), 4.12.2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/872/YUTP (EUVL 2014, L 349, s. 58), 21.12.2015 annetulla neuvoston päätöksellä (YUTP) 2015/2431 (EUVL 2015, L 334, s. 22), 1.7.2016 annetulla neuvoston päätöksellä (YUTP) 2016/1071 (EUVL 2016, L 178, s. 21) ja 19.12.2016 annetulla neuvoston päätöksellä (YUTP) 2016/2315 (EUVL 2016, L 345, s. 65), ja toiseksi rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta 31.7.2014 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 833/2014 (EUVL 2014, L 229, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 8.9.2014 annetulla neuvoston asetuksella (EU) N:o 960/2014 (EUVL 2014, L 271, s. 3) ja 4.12.2014 annetulla neuvoston asetuksella N:o 1290/2014 (EUVL 2014, L 349, s. 20), kumoamiseksi siltä osin kuin kyseiset toimet koskevat kantajaa.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  DenizBank A.Ş. vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvostolle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 89, 16.3.2015.


title: Asia T-825/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.9.2018 – Carbon System Verwaltungs v. EUIPO (LIGHTBOUNCE) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin LIGHTBOUNCE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta))

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/64

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.9.2018 – Carbon System Verwaltungs v. EUIPO (LIGHTBOUNCE)
      (Asia T-825/17) (1)

      (EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin LIGHTBOUNCE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta))
      (2018/C 427/85)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Carbon System Verwaltungs GmbH (Marktheidenfeld, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Gilch ja L. Petri)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: S. Hanne ja D. Walicka)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 11.10.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 2301/2016-1), joka koskee hakemusta sanamerkin LIGHTBOUNCE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Carbon System Verwaltungs GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 52, 12.2.2018.


title: Asia T-550/18: Kanne 19.9.2018 – Harrington Padrón v. neuvosto

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/86

      Kanne 19.9.2018 – Harrington Padrón v. neuvosto
      (Asia T-550/18)
      (2018/C 427/113)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Katherine Nayarith Harrington Padrón (Caracas, Venezuela) (edustajat: asianajajat F. Di Gianni ja L. Giuliano)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Venezuelan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen (YUTP) 2017/2074 muuttamisesta 25.6.2018 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2018/901 (1) ja Venezuelan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) 2017/2063 täytäntöönpanosta 25.6.2018 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2018/899 (2) siltä osin kuin ne koskevat kantajaa

                  —

                  velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäisen kanneperusteen mukaan riidanalaisia toimia rasittaa ilmeinen arviointivirhe eikä niiden tueksi ole esitetty täsmällistä ja johdonmukaista näyttöä.

                              —

                              Kantaja väittää, että neuvosto teki ilmeisen arviointivirheen arvioidessaan kantajan tehtäviä ja asemaa, eikä se esittänyt väitteidensä tueksi täsmällistä ja johdonmukaista näyttöä. Kantajan mukaan neuvosto ei myöskään arvioinut näyttöä asianmukaisesti, tai tällainen arviointi oli ainakin ilmeisen virheellistä.

                  2)

                  Toisen kanneperusteen mukaan riidanalaisilla toimilla asetetuilla rajoittavilla toimenpiteillä rajoitetaan oikeudettomasti ja kohtuuttomasti kantajan omistusoikeutta, joka on perusoikeus.

         (1)  Venezuelan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen (YUTP) 2017/2074 muuttamisesta 25.6.2018 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2018/901 (EUVL 2018, L 160I, s. 12).

         (2)  Venezuelan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) 2017/2063 täytäntöönpanosta 25.6.2018 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2018/899 (EUVL 2018, L 160I, s. 5).


title: Asia T-682/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.9.2018 – Ranska v. komissio (EMOTR — Pinta-alaperusteiset tuet — Jäsenvaltiolle maksettavien kuukausimaksujen keskeyttämistä koskeva menettely — Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 41 artiklan 2 kohdan d alakohta — Kansallisen valvontajärjestelmän keskeinen osa — Havaitut puutteet — Selkeitä edistymistä mittaavia indikaattoreita sisältävä toimintasuunnitelma, joka on laadittu komissiota kuullen — Oikeasuhteisuus)

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/45

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.9.2018 – Ranska v. komissio
      (Asia T-682/16) (1)

      (EMOTR - Pinta-alaperusteiset tuet - Jäsenvaltiolle maksettavien kuukausimaksujen keskeyttämistä koskeva menettely - Asetuksen (EU) N:o 1306/2013 41 artiklan 2 kohdan d alakohta - Kansallisen valvontajärjestelmän keskeinen osa - Havaitut puutteet - Selkeitä edistymistä mittaavia indikaattoreita sisältävä toimintasuunnitelma, joka on laadittu komissiota kuullen - Oikeasuhteisuus)
      (2018/C 427/57)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: F. Alabrune, D. Colas, D. Segoin, A.-L. Desjonquères ja M. S. Horrenberger)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Lewis ja D. Triantafyllou)

         Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Portugalin tasavalta (asiamiehet: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão ja J. Saraiva de Almeida)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota 12.7.2016 annettu komission täytäntöönpanopäätös C(2016) 4287 final, jolla keskeytetään kuukausimaksut Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) Ranskan tasavallalle

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Ranskan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja Euroopan komission oikeudenkäyntikuluista.

                  3)

                  Portugalin tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 441, 28.11.2016.


title: Asia T-551/18: Kanne 19.9.2018 – Oblitas Ruzza v. neuvosto

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/86

      Kanne 19.9.2018 – Oblitas Ruzza v. neuvosto
      (Asia T-551/18)
      (2018/C 427/114)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Sandra Oblitas Ruzza (Caracas, Venezuela) (edustajat: asianajajat F. Di Gianni ja L. Giuliano)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Venezuelan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen (YUTP) 2017/2074 muuttamisesta 25.6.2018 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2018/901 (1) ja Venezuelan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) 2017/2063 täytäntöönpanosta 25.6.2018 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2018/899, (2) siltä osin kuin ne koskevat kantajaa,

                  —

                  velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisia säädöksiä rasittaa ilmeinen arviointivirhe sekä täsmällisen ja yhtäpitävän näytön puute

                              —

                              Kantajan mukaan neuvosto teki ilmeisen arviointivirheen koskien kantajan tehtäviä ja asemaa eikä tuonut esiin täsmällistä ja yhtäpitävää todisteaineistoa tukemaan väitteitään. Kantaja väittää lisäksi, että neuvosto ei suorittanut asianmukaista näytön arviointia, tai tällainen arviointi oli ainakin ilmeisen virheellinen.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisten säädösten perusteella toimeenpannuilla rajoittavilla toimenpiteillä rajoitetaan perusteettomasti ja kohtuuttomasti kantajan omaisuudensuojaa koskevaa perusoikeutta.

         (1)  Venezuelan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen (YUTP) 2017/2074 muuttamisesta 25.6.2018 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2018/901 (EUVL L 160I, 25.6.2018, s. 12).

         (2)  Venezuelan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) 2017/2063 täytäntöönpanosta 25.6.2018 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2018/899 (EUVL L 160I, 25.6.2018, s. 5).


title: Asia C-590/18 P: Valitus, jonka Fujikura Ltd on tehnyt 20.9.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-451/14, Fujikura v. komissio, 12.7.2018 antamasta tuomiosta

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/21

      Valitus, jonka Fujikura Ltd on tehnyt 20.9.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-451/14, Fujikura v. komissio, 12.7.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-590/18 P)
      (2018/C 427/29)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: Fujikura Ltd (edustaja: L. Gyselen, lawyer)

         Muut osapuolet: Euroopan komissio ja Viscas Corp.

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii unionin tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen tuomion siltä osin kuin siinä hyväksyttiin kanneperuste, jonka mukaan valittajalle määrätyn sakon osalta loukattiin suhteellisuusperiaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta

                  —

                  antamaan perussääntönsä 61 artiklan ensimmäisen kohdan toisessa virkkeessä tarkoitettu lopullinen ratkaisu siten, että

                              —

                              2.4.2014 annetun komission päätöksen (1) 2 artiklan o alakohta, jossa Fujikura Ltd:lle määrätään 8 152 000 euron sakko, kumotaan ja

                              —

                              kyseistä sakkoa alennetaan 44 prosentilla 4 565 120 euroon

                  —

                  velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Unionin yleinen tuomioistuin teki valittajan mukaan oikeudellisen virheen, kun se hyväksyi komission vuoden 2006 suuntaviivojen (2) 18 kohdan soveltamisen yhteydessä noudattaman lähestymistavan, jonka mukaan kilpailusääntöjen rikkomisen kokonaisuus sisälsi vain kartellin ”maailmanlaajuisen osan” eikä pelkästään eurooppalaiset tuottajat käsittävää ”ETA-alueen sisäistä osaa”.
      Tämän seurauksena komissio määritti kartellin osapuolille nimelliset myyntimäärät tavalla, jolla selvästi aliarvioitiin eurooppalaisten tuottajien osuus ja yliarvioitiin aasialaisten tuottajien – mukaan lukien Fujikura – osuus kilpailusääntöjen rikkomisessa.

         (1)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia AT.39610 – Voimakaapelit) (tiedoksiannettu numerolla C(2014) 2139 final) 2.4.2014 annettu komission päätös (EUVL 2014, C 319, s. 10).

         (2)  Suuntaviivat asetuksen n:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta (EUVL 2006, C 210, s. 2).T


title: Asia T-589/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 27.9.2018 – HS v. EIP (Henkilöstö — EIP:n henkilöstö — Eläkeoikeuksien siirtäminen — Siirretty määrä — Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely — EIP:ssä käyty sovittelumenettely — Kohtuullinen aika — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/66

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 27.9.2018 – HS v. EIP
      (Asia T-589/16)
      (Henkilöstö - EIP:n henkilöstö - Eläkeoikeuksien siirtäminen - Siirretty määrä - Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely - EIP:ssä käyty sovittelumenettely - Kohtuullinen aika - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)
      (2018/C 427/87)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: HS (edustajat: aluksi asianajajat A. Senes ja L. Payot, sitten A. Senes)

         Vastaaja: Euroopan investointipankki (EIP) (asiamiehet: aluksi T. Gilliams, G. Nuvoli, P. Kijver ja G. Faedo, sitten T. Gilliams, P. Kijver ja G. Faedo, avustajanaan asianajaja B. Wägenbaur)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus, jossa vaaditaan korvausta vahingosta, joka kantajalle väitetysti aiheutui virheistä, jotka EIP teki siirtäessään kantajan eläkeoikeudet kansallisesta järjestelmästä EIP:n eläkejärjestelmään.

         Määräysosa

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  HS velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-326/18 P: Valitus, jonka Safe Skies LLC on tehnyt 17.5.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-60/17, Safe Skies v. EUIPO, 22.3.2018 antamasta tuomiosta

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/2

      Valitus, jonka Safe Skies LLC on tehnyt 17.5.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-60/17, Safe Skies v. EUIPO, 22.3.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-326/18 P)
      (2018/C 427/03)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: Safe Skies LLC (edustaja: V. Schwepler, Rechtsanwältin)

         Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
      Unionin tuomioistuin (seitsemäs jaosto) on 4.10.2018 antamallaan määräyksellä jättänyt valituksen tutkimatta.


title: Asia T-552/18: Kanne 19.9.2018 – Moreno Reyes v. neuvosto

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/87

      Kanne 19.9.2018 – Moreno Reyes v. neuvosto
      (Asia T-552/18)
      (2018/C 427/115)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Xavier Antonio Moreno Reyes (Caracas, Venezuela) (edustajat: asianajajat F. Di Gianni ja L. Giuliano)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Venezuelan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen (YUTP) 2017/2074 muuttamisesta 25.6.2018 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2018/901 (1) ja Venezuelan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) 2017/2063 täytäntöönpanosta 25.6.2018 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2018/899 (2) siltä osin kuin niiden säännökset koskevat kantajaa ja

                  —

                  velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että riidanalaisissa toimissa on tehty ilmeinen arviointivirhe ja että täsmälliset ja yhtäpitävät todisteet puuttuvat

                              —

                              Tältä osin kantaja väittää, että neuvosto teki ilmeisen arviointivirheen kantajan tehtävien ja roolin osalta ja ettei se esittänyt väitteidensä tueksi täsmällisiä ja yhtäpitäviä todisteita. Kantaja väittää edelleen, että neuvosto ei arvioinut todisteita asianmukaisesti tai että ainakin mainittu arviointi oli ilmeisen virheellistä.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että riidanalaisilla toimilla määrätyt rajoittavat toimenpiteet merkitsevät kantajan perusoikeuden eli omistusoikeuden epäoikeutettua ja suhteettoman ankaraa rajoittamista.

         (1)  Venezuelan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen (YUTP) 2017/2074 muuttamisesta 25.6.2018 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2018/901 (EUVL L 160I, 25.6.2018, s. 12).

         (2)  Venezuelan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) 2017/2063 täytäntöönpanosta 25.6.2018 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2018/899 (EUVL L 160I, 25.6.2018, s. 5).