title: Asia C-274/10: Kanne 1.6.2010 — Euroopan komissio v. Unkarin tasavalta

text:
               14.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/26

         Kanne 1.6.2010 — Euroopan komissio v. Unkarin tasavalta
   (Asia C-274/10)
   ()
   2010/C 221/42
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Triantafyllou ja B. D. Simon)

      Vastaaja: Unkarin tasavalta

      Vaatimukset

               1)

               On todettava, ettei Unkarin tasavalta ole noudattanut yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) (jäljempänä direktiivi) mukaisia velvoitteitaan,

                           —

                           Koska se on velvoittanut verovelvolliset, joiden veroilmoitus osoittaa direktiivin 183 artiklassa tarkoitetun ”ylimenevän määrän” tietyn verotusajanjakson ajalta, siirtämään tämän ylimenevän osan kokonaisuudessaan tai osittain seuraavalle verotuskaudelle, jos ne eivät ole maksaneet toimittajalle vastaavaa ostoa kokonaisuudessaan

                           —

                           Koska tietyt verovelvolliset, joiden veroilmoitus osoittaa jatkuvasti ”ylimeneviä määriä”, on pakko siirtää tämä ylimenevä osa useampaan kertaan seuraavalle verotuskaudelle.

               2)

               Unkarin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tämän kanteen kohteena on Unkarin verosäännös, jonka mukaan verotuskauden päättyessä verovelvolliset voivat vaatia arvonlisäveron ylimenevän määrän palauttamista vain siltä osin, kuin tämä määrä ylittää niitä ostoja rasittavan arvonlisäveron määrän, joita ne eivät tosiasiallisesti ole maksaneet. Kyseistä Unkarin säännöksestä siis seuraa, ettei palautettavaksi ole mahdollista vaatia määrää, joka vastaa vielä maksamattomia ostoja rasittavan arvonlisäveron ylimenevää määrää, ja että verovelvollisen on siirrettävä kyseinen määrä seuraavalle verotuskaudelle. Jos verotuskauden lopussa todettu arvonlisäveron ylimenevä osa on pienempi tai yhtä suuri kuin maksamatta olevia ostoja rasittavan arvonlisäveron määrä, verovelvollisen on siirrettävä maksamatta olevia ostoja rasittavan arvonlisäveron määrää vastaava ylimenevä osa kokonaisuudessaan. Sama menettely toistuu seuraavan verotuskauden päättyessä: lainsäädännössä ei millään tavoin ajallisesti rajoiteta tätä menettelyä, joten on mahdollista, että verovelvollisen on siirrettävä arvonlisäveron ylimenevää osaa loputtomasti.
   Komissio ei kiistä sitä, että direktiivin 183 artiklassa jätetään jäsenvaltioiden päätettäväksi, palautetaanko arvonlisäveron ylimenevä määrä vai siirretäänkö se seuraavalle verotuskaudelle. Jäsenvaltioiden on kuitenkin tätä oikeuttaan käyttäessään noudatettava kaikkia arvonlisäverojärjestelmää koskevia periaatteita ja etenkin verotuksen neutraalisuuden periaatetta. Koska direktiivin 183 artikla, jolla jäsenvaltiot valtuutetaan siirtämään arvonlisäveron ylimenevä määrä yhden kerran seuraavalle kaudelle, on säännös, jolla täysin vaikutuksin estetään verotuksen neutraalisuuden periaatetta, sitä on tulkittava suppeasti eikä siihen voida perustaa verotuksen neutraalisuuden periaatteen tai vähennysjärjestelmän tavoitteen vastaisia kansallisia sääntöjä.
   Verotuksen neutraalisuuden periaatteen nojalla vähennysjärjestelmällä pyritään vapauttamaan yrittäjä kokonaisuudessaan siitä arvonlisäverotaakasta, joka on maksettava tai maksettu kaikista sen liiketoimista. Tämän periaatteen mukaan ei ole mahdollista, että jäsenvaltiot asettavat arvonlisäveron ylimenevän osan palauttamiselle edellytyksiä, jotka rasittavat verovelvollista sen vuoksi, että ne vaikuttavat sen taloudelliseen asemaan ja maksuvalmiuteen sekä sen liiketaloudellisiin päätöksiin. Unkarin säännöksessä säädetty arvonlisäveron ylimenevän osan palauttamatta jättäminen aiheuttaisi verovelvolliselle nämä negatiiviset seuraukset kahdenlaisista syistä.
   Ensinnäkin koska maksettavan arvonlisäveron määrään nähden vähennettävissä olevan arvonlisäveron ylimenevää määrää on pidettävä verovelvollisen saatavana, joten tämän saatavan maksamisen viivästyminen vähentää palauttamista vaativan verovelvollisen voitonsaantimahdollisuuksia ja maksuvalmiutta, ja lisää sen kaupallista riskiä. Verovelvollisen on maksettava arvonlisävero suorittamistaan tavaroiden luovutuksista tai palvelujen suorituksista, vaikkei niitä olisi sille edes maksettu, mutta se voi saada sille luovutettuihin tavaroihin tai suoritettuihin palveluihin liittyvän arvonlisäveron palautetuksi vain, jos se on todellisuudessa ne maksanut.
   Toiseksi arvonlisäveron ylimenevän osan palauttaminen ei ole rasitus ainoastaan palautusta vaativan verovelvollisen kannalta katsoen, vaan myös sen osapuolen, eli tavaran myyjän, kannalta katsoen, joka on verollisen liiketoimen toisella puolella. Vähentämällä tavaran myyjän maksuvalmiutta palauttamatta jättämisellä lisätään samanaikaisesti riskiä siitä, että myyjä ei voi saada vastiketta tavaroiden luovutuksista tai palvelujen suorituksista tai saa sen myöhässä, vaikka kaikesta tästä riippumatta sen pitää maksaa näitä tavaroiden luovutuksia tai palvelujen suorituksia rasittava arvonlisävero.
   Komissio katsoo, että vaikka lainsäädännössä asetetaan verovelvolliselle tietty veronmaksuvelvollisuus, sitä ei voida korvata asettamalla sille lisävelvollisuus. Lainsäädännön tasapaino voidaan taata vain, jos verovelvollista (maksajana) rasittavan velvollisuuden vastapainona on tämän saman verovelvollisen mahdollisuus (vähennysvaatimuksen tekijänä) saada ostajana maksamansa arvonlisävero palautetuksi.
   Koska direktiivin 183 artiklassa sallitaan arvonlisäveron ylimenevän osan siirtäminen yhden ainoan kerran ”seuraavalle kaudelle”, kyseinen Unkarin säännös rikkoo kyseistä artiklaa, koska siinä ei sallita sitä, että verovelvollinen saisi ylimenevän osan palautetuksi viimeistään toisen verotuskauden päättyessä. Lisäksi Unkarin lainsäädännöllä, jolla tavaroiden hankkijan maksuvalmiutta vähentämällä jo sellaisenaan vähennetään palautuksen todennäköisyyttä, ei taata sitäkään, että verovelvollinen saisi palautuksen jonain päivänä. Jos nimittäin verovelvollinen lopettaa liiketoimintansa ja jättää ostonsa maksamatta maksukyvyttömyyden vuoksi, maksamatta jääneitä liiketoimia rasittavan arvonlisäveron palauttamisesta ei vastaavassa tilanteessa säädetä mitään, ja se jää siis lopulta valtiolle.
   Edellä esitetyistä syistä komissio siis katsoo, että Unkarin lainsäätäjä on ylittänyt sille annetun harkintavallan rajat ja että se on rikkonut direktiivin 183 artiklaa antamalla arvonlisäveron ylimenevän osan palauttamista koskevan säännöksen, joka on verotuksen neutraalisuuden periaatteen vastainen ja mahdollistaa ylimenevän osan toistuvat siirtämiset.

      (1)  EUVL L 347, s. 1.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (toinen jaosto) 7 päivänä syyskuuta 2004, asiassa C-1/03 (Cour d'appel de Bruxellesin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): rikosoikeudenkäynti Paul Van de Wallea ym. ja Texaco Belgium SA:ta vastaan (Ympäristö — Jätteet — Direktiivi 75/442/ETY ja 91/156/ETY — Käsitteet ”jäte”, ”jätteen tuottaja” ja ”jätteen haltija” — Maa, joka on pilaantunut vuotaneen polttoaineen vaikutuksesta — Öljy-yhtiölle kuuluvan huoltoaseman toiminnan harjoittaminen)

text:
               23.10.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 262/8

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (toinen jaosto)
   7 päivänä syyskuuta 2004,
   asiassa C-1/03 (Cour d'appel de Bruxellesin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): rikosoikeudenkäynti Paul Van de Wallea ym. ja Texaco Belgium SA:ta vastaan (1)

   (Ympäristö - Jätteet - Direktiivi 75/442/ETY ja 91/156/ETY - Käsitteet ”jäte”, ”jätteen tuottaja” ja ”jätteen haltija” - Maa, joka on pilaantunut vuotaneen polttoaineen vaikutuksesta - Öljy-yhtiölle kuuluvan huoltoaseman toiminnan harjoittaminen)
   (2004/C 262/16)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa C-1/03, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Cour d'appel de Bruxelles (Belgia) on esittänyt 3.12.2002 tekemällään päätöksellä, joka on kirjattu saapuneeksi yhteisöjen tuomioistuimeen 3.1.2003, saadakseen ennakkoratkaisun tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa rikosoikeudenkäynnissä, jossa vastaajina ovat Paul Van de Walle, Daniel Laurent, Thierry Mersch ja Texaco Belgium SA, Région de Bruxelles-Capitalen osallistuessa käsittelyyn, yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit J.-P. Puissochet (esittelevä tuomari), R. Schintgen, F. Macken ja N. Colneric, julkisasiamies: J. Kokott, kirjaaja: R. Grass, on antanut 7.9.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   Vahingossa vuotaneet polttoaineet, jotka ovat pilanneet maaperän ja pohjaveden, ovat jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 18.3.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY, 1 artiklan a kohdassa tarkoitettuja jätteitä. Sama koskee polttoaineiden pilaamaa maata, ja näin myös silloin, kun sitä ei ole kaivettu pois. Pääasiassa esillä olevan kaltaisissa olosuhteissa öljy-yhtiö, joka toimittaa polttoaineita huoltoasemalle, voidaan katsoa direktiivin 75/442 1 artiklan c kohdassa tarkoitetuksi jätteen haltijaksi ainoastaan silloin, kun jätteet aiheuttaneen huoltoaseman varastointilaitteiden vuodon voidaan katsoa johtuneen tämän yrityksen toiminnasta.

      (1)  EYVL C 44, 22.2.2003.


title: Asia C-134/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 3.3.2011 — Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2002/22/EY — 31 artikla — Kriteerit siirtovelvollisuuteen oikeutetun aseman myöntämiselle — Yleisen edun mukaiset tavoitteet, joiden perusteella mainittu asema voidaan myöntää — Viestintäverkkojen loppukäyttäjien määrän vaikutus mainitun aseman myöntämiseen — Suhteellisuusperiaate)

text:
               30.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 130/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 3.3.2011 — Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-134/10) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2002/22/EY - 31 artikla - Kriteerit siirtovelvollisuuteen oikeutetun aseman myöntämiselle - Yleisen edun mukaiset tavoitteet, joiden perusteella mainittu asema voidaan myöntää - Viestintäverkkojen loppukäyttäjien määrän vaikutus mainitun aseman myöntämiseen - Suhteellisuusperiaate)
   2011/C 130/12
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Nijenhuis ja C. Vrignon)

      Vastaaja: Belgian kuningaskunta (asiamiehet: M. Jacobs ja T. Materne)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi) (EYVL L 108, s. 51) 31 artiklan puutteellinen täytäntöönpano — Radio- ja televisiokanavoiden siirtovelvollisuuteen oikeutetun aseman myöntämisen edellytykset — Yleisen edun mukaiset tavoitteet, jotka mahdollistavat tällaisen aseman myöntämisen — Viestintäverkkojen loppukäyttäjien määrän vaikutus kyseisen aseman myöntämiseen — Suhteellisuusperiaate

      Tuomiolauselma

               1)

               Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi) ja SEUT 56 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole pannut kyseisen direktiivin 31 artiklaa asianmukaisesti täytäntöön.

               2)

               Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 161, 19.6.2010.


title: Asia T-105/10: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 29.11.2010 — BASF v. komissio

text:
               29.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/57

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 29.11.2010 — BASF v. komissio
   (Asia T-105/10) (1)

   ()
   2011/C 30/104
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 113, 1.5.2010.


title: Asia C-435/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Centrale Raad van Beroep (Alankomaat) on esittänyt 13.9.2010 — J.C. van Ardennen v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

text:
               20.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 317/18

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Centrale Raad van Beroep (Alankomaat) on esittänyt 13.9.2010 — J.C. van Ardennen v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Asia C-435/10)
   ()
   2010/C 317/32
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Centrale Raad van Beroep

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: J.C. van Ardennen

      Vastapuoli: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (UWV)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko maksukyvyttömyysdirektiiviä (1) ja erityisesti sen 4, 5 ja 10 artiklaa tulkittava siten, että kansallinen säännöstö, jossa työntekijät, jotta he voisivat käyttää (täysimääräisesti) oikeuttaan saada maksamattomat palkkasaatavansa palkkaturvana, velvoitetaan ilmoittautumaan työnhakijoiksi viimeistään ensimmäisenä työpäivänä sen päivän jälkeen, jona työsuhde on irtisanottu tai olisi kohtuudella pitänyt irtisanoa, on jo yleisesti yhteensopimaton direktiivin kanssa? Jos vastaus on kieltävä:

               2)

               Onko maksukyvyttömyysdirektiiviä ja erityisesti sen 4, 5 ja 10 artiklaa tulkittava siten, että kansallinen säännöstö, jossa tämä ilmoittautumisvelvollisuus asetetaan myös työntekijöille, jotka ovat irtisanomisaikana ryhtyneet työskentelemään itsenäisinä yrittäjinä tai ammatinharjoittajina, on yhteensopimaton direktiivin kanssa?

               3)

               Onko maksukyvyttömyysdirektiiviä ja erityisesti sen 4, 5 ja 10 artiklaa tulkittava siten, että kansallinen sääntely, jonka perusteella tämän ilmoittautumisvelvoitteen (määräajassa) noudattamatta jättäminen voi johtaa maksukyvyttömyyskorvauksen jättämiseen osittain maksamatta siten, että tämän seuraamuksen ankaruus riippuu muun muassa ajankohdasta, jona velvoite on sittemmin kuitenkin täytetty, on yhteensopimaton direktiivin kanssa?

      (1)  Työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.10.1980 annettu neuvoston direktiivi 80/987/ETY (EYVL L 283, s. 23).


title: Asia C-37/11: Kanne 25.1.2011 — Euroopan komissio v. Tšekin tasavalta

text:
               12.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 80/16

         Kanne 25.1.2011 — Euroopan komissio v. Tšekin tasavalta
   (Asia C-37/11)
   2011/C 80/31
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: Z. Malůšková ja H. Tserepa-Lacombe)

      Vastaaja: Tšekin tasavalta

      Vaatimukset

               —

               Unionin tuomioistuimen on todettava, että Tšekin tasavalta ei ole noudattanut asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (1) 115 artiklan, asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä XV olevan I kohdan 2 alakohdan ensimmäisen ja toisen alakohdan ja asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä XV olevan A osaston 1 ja 4 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on määrännyt asetuksen N:o 77/2003 1 §:n 2 momentin q kohdassa, että ”levitettävä voi” (pomazánkové máslo) tarkoittaa hapatetusta kermasta valmistettua maitotuotetta, johon on lisätty maitojauhetta tai kirnupiimää ja jonka painosta vähintään 31 prosenttia koostuu maidosta ja 42 prosenttia kuiva-aineista, ja koska se on sallinut tämän tuotteen markkinoinnin ”levitettävän voin” kauppanimellä;

               —

               Tšekin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 115 artiklassa, luettuna yhdessä asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä XV olevan I kohdan 2 alakohdan ensimmäisen ja toisen alakohdan sekä liitteessä XV olevan A osaston 1 kohdan kanssa, säädetään, että kauppanimi ”voi” on varattu tuotteille, joiden maitorasvapitoisuus on vähintään 80 prosenttia ja jonka vesipitoisuus ei ylitä 16:ta prosenttia. Tšekin tasavallassa on 6.3.2003 annetun maatalousministeriön asetuksen N:o 77/2003 1 §:n 2 momentin q kohdan nojalla otettu käyttöön tuote kauppanimellä ”levitettävä voi”. Kyseinen tuote on kiinteä, notkea vesi-öljy-emulsio, joka valmistetaan pääasiassa hapatetusta kermasta ja jonka painosta vähintään 31 prosenttia koostuu maidosta ja 42 prosenttia kuiva-aineista. Koska maitorasvan osuus on kuvattua alhaisempi, ”levitettävä voi” ei täytä kauppanimen ”voi” käytölle asetettuja edellytyksiä, ja näin ollen edellä mainittuja EU:n oikeuden säännöksiä on rikottu.
   Asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä XV olevan I kohdan 2 alakohdassa ja XV liitteessä olevan A osaston 4 kohdassa edellytetään, että maitotuotteista, joiden maitorasvapitoisuus on vähemmän kuin 39 prosenttia, käytetään kauppanimeä ”maidosta valmistettu levite X prosenttia”. ”Levitettävää voita” ei markkinoida tällä nimikkeellä, ja täten edellä mainittuja EU:n oikeuden säännöksiä on rikottu.
   Tuotteita voidaan poikkeuksellisesti markkinoida ”voin” kauppanimellä, vaikka tuotteet eivät täytä yllä mainittuja edellytyksiä, mikäli asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä XV olevan I kohdan 2 alakohdan a alakohdassa esitetyt edellytykset täyttyvät. Tällaiset tuotteet on tyhjentävästi lueteltu komission asetuksen (EY) N:o 445/2007 (2) liitteessä I. ”Levitettävä voi” ei sisälly tähän luetteloon, koska se ei täytä asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä XV olevan I kohdan 2 alakohdan a alakohdassa asetettuja edellytyksiä. Näitä poikkeuksia ei siis voida soveltaa ”levitettävään voihin”.

      (1)  EUVL 2007 L 299, 16.11.2007, s. 1.

      (2)  EUVL 2007 L 106, 24.4.2007, s. 24.


title: Asia C-143/05: Euroopan yhteisöjen komission 29.3.2005 Belgian kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
               11.6.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 143/24

         Euroopan yhteisöjen komission 29.3.2005 Belgian kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-143/05)
   (2005/C 143/34)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 29.3.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Knut Simonsson ja Wouter Wils.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1.

               toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä koskevien direktiivien muuttamisesta 5 päivänä marraskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/84/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle;

               2.

               velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin täytäntöönpanolle varattu määräaika päättyi 23.11.2003.

      (1)  EYVL L 324, s. 53.


title: Asia T-214/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.10.2011 — COR Sitzmöbel Helmut Lübke v. SMHV — El Corte Inglés (COR) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Pyyntö kansainvälisen rekisteröinnin suojan alueelliseksi laajentamiseksi — Sanamerkki COR — Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki CADENACOR — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Merkkien samankaltaisuus — Tavaroiden samankaltaisuus)

text:
               3.12.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 355/17

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.10.2011 — COR Sitzmöbel Helmut Lübke v. SMHV — El Corte Inglés (COR)
   (Asia T-214/09) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Pyyntö kansainvälisen rekisteröinnin suojan alueelliseksi laajentamiseksi - Sanamerkki COR - Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki CADENACOR - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Merkkien samankaltaisuus - Tavaroiden samankaltaisuus)
   2011/C 355/28
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: COR Sitzmöbel Helmut Lübke GmbH & Co. KG (Rheda-Wiedenbrück, Saksa) (edustajat: asianajajat Y.-G. von Amsberg ja A.-S. Loesenbeck)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: A. Folliard-Monguiral ja G. Schneider)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: El Corte Inglés, SA (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat J.L. Rivas Zurdo, M. E. López Camba ja E. Seijo Veiguela)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SMHV:n toisen valituslautakunnan 4.3.2009 tekemän päätöksen (asia R 376/2008-2), joka koskee El Corte Inglés, SA:n ja Cor Sitzmöbel Helmut Lübke GmbH & Co. KG:n välistä väitemenettelyä, kumoamista koskeva vaatimus.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               COR Sitzmöbel Helmut Lübke GmbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 180, 1.8.2009.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 26 päivänä lokakuuta 2004, asiassa T-55/03, Philippe Brendel vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö — Nimitys — Palkkaluokan ja palkkatason määrittäminen — Virkaiän hyvittäminen palkkatasossa — Vahingonkorvauskanne)

text:
               8.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/34

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   26 päivänä lokakuuta 2004,
   asiassa T-55/03, Philippe Brendel vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Henkilöstö - Nimitys - Palkkaluokan ja palkkatason määrittäminen - Virkaiän hyvittäminen palkkatasossa - Vahingonkorvauskanne)
   (2005/C 6/67)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa T-55/03, Philippe Brendel, Euroopan yhteisöjen komission virkamies, kotipaikka Bryssel (Belgia), edustajinaan asianajajat G. Vandersanden ja L. Levi, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään J. Currall ja F. Clotuche-Duvieusart, avustajanaan asianajaja D. Waelbroeck, prosessiosoite Luxemburgissa), jossa vaaditaan yhtäältä komission sen päätöksen kumoamista, jolla kantaja määriteltiin palkkaluokkaan A 7 palkkatasolle 2, ja toisaalta korvauksia vahingosta, jonka kantaja väittää kärsineensä, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Pirrung sekä tuomarit A. W. H. Meij ja N. Forwood, kirjaaja: apulaiskirjaaja B. Pastor on 26.10.2004 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Komissio velvoitetaan maksamaan viivästyskorkoja summasta, joka muodostuu sen palkan, joka kantajalle olisi pitänyt maksaa, joka vastaa palkkaluokan A 7 tason 3 palkkaa, ja sen palkan, joka vastaa palkkaluokan A 7 tason 2 palkkaa, välisestä erotuksesta 16.4.2001 alkaen; nämä korot lasketaan niistä eri maksupäivistä alkaen, joina jokainen maksu olisi henkilöstösääntöjen mukaisesti pitänyt suorittaa, ja siihen päivään asti, kun maksu suoritetaan kokonaan. Sovellettava korko lasketaan kyseisen ajanjakson eri vaiheissa sovelletun Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaation koron perusteella, lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä.

               2)

               Lausunnon antaminen siitä vaatimuksesta raukeaa, joka koskee sen summan maksamista, joka vastaa sen palkan, joka kantajalle olisi pitänyt maksaa, joka vastaa palkkaluokan A 7 tason 3 palkkaa, ja sen palkan, joka vastaa palkkaluokan A 7 tason 2 palkkaa, välistä erotusta 16.3.2001 alkaen.

               3)

               Kanne hylätään muilta osin.

               4)

               Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja kolmesta neljännesosasta kantajan oikeudenkäyntikuluja.

               5)

               Kantaja vastaa neljännesosasta oikeudenkäyntikulujaan.

      (1)  EUVL C 101, 26.4.2003.


title: Asia T-722/15: Kanne 4.12.2015 – Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns v. komissio

text:
               15.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 59/38

         Kanne 4.12.2015 – Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns v. komissio
   (Asia T-722/15)
   (2016/C 059/45)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns e. V. (Mertingen, Saksa) (edustajat: asianajajat C. Bittner ja N. Thies)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin

                           —

                           sen 1 artiklassa todetaan, että Saksassa on SEUT 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti myönnetty Baijerin asianomaisille maitotalousalan yrityksille Baijerin osavaltiossa suoritettuihin maitotuotetarkastuksiin liittyviä valtiontukia ja että nämä tuet ovat 1.1.2007 lähtien olleet sisämarkkinoille soveltumattomia

                           —

                           sen 2–4 artiklassa määrätään perimään edunsaajilta takaisin nämä tuet korkoineen

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteessa kantaja vaatii, että komission 18.9.2015 antama päätös C(2015) 6295 final valtiontuesta SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)), jonka Saksa on myöntänyt maito- ja rasvalain mukaisia maitotuotetarkastuksia varten, kumotaan osittain.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 108 artiklan 2 kohdan, luettuna yhdessä asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) 6 artiklan 1 kohdan ja 20 artiklan 1 kohdan kanssa, rikkomiseen
               Kantaja katsoo, että riidanalainen päätös perustuu tosiseikkoihin ja oikeudellisiin seikkoihin, jotka eivät ole olleet menettelyn aloittamisesta tehdyn päätöksen kohteena.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 107 artiklan 1 kohdan rikkomiseen luokittelemalla maksun tuotot valtion varoiksi
               Kantajan mukaan maksun tuottoja ei ole luokiteltava valtion varoiksi, koska ne eivät ole olleet valtion jatkuvassa valvonnassa eivätkä kansallisten viranomaisten käytettävissä. Kansalliset viranomaiset ovat pelkästään välittäneet baijerilaisten meijereiden maksusuoritukset maidontarkastukseen osallistuneille tahoille, joiden tehtäväksi maitotuotetarkastukset oli annettu.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu SEUT 107 artiklan 1 kohdan rikkomiseen luokittelemalla maitotuotetarkastusten rahoitus baijerilaisten meijereiden hyväksi myönnetyksi tueksi.
               Tässä yhteydessä väitetään, etteivät maitotuotetarkastusten kustannukset ole kuluja, jotka normaalisti kuuluisivat baijerilaisten meijerien vastattaviksi. Tutkimukset on tehty yleisen edun vuoksi. Meijereiden saamiksi väitettyjen etuuksien vastineena on lisäksi ollut velvollisuus pakollisen maksun maksamiseen.

               4)

               Neljäs (toissijainen) kanneperuste, joka perustuu SEUT 107 artiklan 3 kohdan rikkomiseen
               Kantaja vetoaa siihen, että vastaaja on ajanjaksona 2000–2006 katsonut riidanalaisten toimien soveltuneen sisämarkkinoille. Riidanalaisia toimia ei ole muutettu sen jälkeen. Nämä seikat tukevat näkemystä, jonka mukaan vastaajan harkintavalta on ollut sillä tavoin rajoitettu, että sen olisi pitänyt katsoa 1.1.2007 lähtien myönnetyt riidanalaiset toimet sisämarkkinoille soveltuviksi.

               5)

               Viides (toissijainen) kanneperuste, joka perustuu SEUT 108 artiklan 1 ja 3 kohdan rikkomiseen luokittelemalla maitotuotetarkastusten rahoitus uudeksi ja siten ilmoitusvelvollisuuden piiriin kuuluvaksi tueksi

               6)

               Kuudes (toissijainen) kanneperuste, joka perustuu luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen
               Kantaja katsoo lopuksi, että komissio on ajanjakson 2000–2006 osalta todennut maitotuotetarkastusten rahoituksen soveltuneen sisämarkkinoille. Lisäksi se on vielä helmikuussa 2012 pitänyt maitotuotetarkastusten rahoitusta olemassa olevana tukena. Se on siten saanut aikaan perustellun luottamuksen siihen, ettei väitettyjä tukia ainakaan määrättäisi perittäviksi takaisin.

      (1)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1).


title: Asia T-10/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio  15.3.2006  — Leite Mateus v. komissio (Henkilöstö — Nimitys — Palkkaluokan määrittämisen tarkastus — Henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohta)

text:
               6.5.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 108/18

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 15.3.2006 — Leite Mateus v. komissio
   (Asia T-10/04) (1)

   (Henkilöstö - Nimitys - Palkkaluokan määrittämisen tarkastus - Henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohta)
   (2006/C 108/30)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Carlos Alberto Leite Mateus (Zaventem, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ja É. Marchal)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: J. Currall ja V. Joris)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Komission 20.12.2002 tekemän sen päätöksen kumoamista koskeva vaatimus, jolla kantajan palkkaluokaksi määritettiin lopullisesti B3 1.3.1988 alkaen.
   Tuomiolauselma

               1)

               Komission 20.12.2002 tekemä päätös, jolla kantajan palkkaluokaksi määritetään lopullisesti B3 1.3.1988 alkaen, kumotaan.

               2)

               Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 59, 6.3.2004.


title: Asia T-151/17: Kanne 8.3.2017 – Marriott Worldwide v. EUIPO – Graf (siivekkään härän kuva)

text:
               24.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/35

         Kanne 8.3.2017 – Marriott Worldwide v. EUIPO – Graf (siivekkään härän kuva)
   (Asia T-151/17)
   (2017/C 129/54)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Marriott Worldwide Corp. (Bethesda, Maryland, Yhdysvallat) (edustaja: solicitor A. Reid)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Johann Graf (Gumpoldskirchen, Itävalta)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki (siivekkään härän kuva) – EU-tavaramerkki nro 10 511 723

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 17.1.2017 asiassa R 165/2016-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 1 kohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 2 kohdan c alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-700/13: Kanne 30.12.2013 — Bankia v. komissio

text:
               22.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/45

         Kanne 30.12.2013 — Bankia v. komissio
   (Asia T-700/13)
   2014/C 52/87
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Bankia, SA (Valencia, Espanja) (edustajat: asianajajat J.L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero, A. Lamadrid de Pablo ja A. Biondi)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin komissio katsoi, että toimia, jotka sen mukaan muodostavat Espanjan tax lease -järjestelmän, on pidettävä uutena valtiontukena ja sisämarkkinoille soveltumattomina

               —

               toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 1 ja 4 artiklat, joissa eurooppalaisten taloudellisten etuyhtymien (ETEY) sijoittajat todetaan väitetyn tuen saajiksi ja jolla osoitetaan perintämääräys ainoastaan kyseisille sijoittajille

               —

               toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 4 artiklan siltä osin kuin siinä määrätään väitettyjä tukia takaisin perittäviksi Euroopan unionin oikeuden yleisten oikeusperiaatteiden vastaisesti

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen 4 artiklan siltä osin kuin siinä lausutaan sijoittajien ja muiden yksiköiden välillä tehtyjen yksityisoikeudellisten sopimusten laillisuudesta

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Nyt käsiteltävässä asiassa riidanalainen päätös on sama kuin asiassa T-515/13, Espanja vastaan komissio (EUVL C 336, s. 29), riitautettu päätös.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste

                           —

                           Kantaja katsoo, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan SEUT 107 artiklaa, siltä osin kuin väitetty Espanjan tax lease -järjestelmä ja yksittäiset toimet, joista se väitetysti koostuu, todetaan valtiontueksi. Kantaja väittää, että komissio teki virheen arvioidessaan yhdessä julkisoikeudellisia ja yksityisoikeudellisia toisistaan riippumattomia ja itsenäisiä toimia ja todetessaan Espanjan kuningaskunnan olevan niistä vastuussa. Kantaja saattaa kyseenalaiseksi myös sen seikan, että kyseisillä toimilla voitaisiin antaa väitetyn tuen saajille valikoivaa taloudellista etua, että niillä voitaisiin haitata kilpailua näiden tuensaajien ja muiden yksiköiden välillä ja että niillä väitetysti vaikutettaisiin jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

               2)

               Toinen kanneperuste

                           —

                           Toiseksi kantaja väittää, että komissio teki ilmeisen oikeudellisen virheen ja rikkoi SEUT 107 ja SEUT 108 artiklaa, kun se totesi tonnistoverojärjestelmän soveltamisen tietyissä tapauksissa uudeksi valtiontueksi eikä voimassa olevaksi tueksi. Kantaja katsoo, että koska komissio hyväksyi vuonna 2002 Espanjan ilmoittaman tonnistoverojärjestelmän, sen olisi halutessaan riitauttaa mainitun järjestelmän soveltamisen joka tapauksessa pitänyt noudattaa voimassa oleviin valtiontukiin sovellettavaa menettelyä. Kantajat katsovat, että riidanalaisessa päätöksessä esitetyt perustelut uuden valtiotuen toteamisen tueksi ovat selvästi perusteettomia.

               3)

               Kolmas kanneperuste
               Kolmannessa kumoamisvaatimuksensa tueksi esittämässään kanneperusteessa kantaja vetoaa toissijaisesti SEUT 107 ja SEUT 296 artiklan rikkomiseen, koska komissio teki virheen ja koska se ei missään tapauksessa perustellut asianmukaisesti syitä, joiden perustella se katsoi, että kantajan kaltaiset yksiköt (eurooppalaisten taloudellisten etuyhtymien sijoittajat, jotka toteuttivat liiketoimia, joita kyseinen päätös koskee) olivat riidanalaisten toimien ainoat ja viimekätiset tuensaajat.

               4)

               Neljäs kanneperuste

                           —

                           Neljänneksi kantaja väittää — edelleen toissijaisesti —, että riidanalaisen päätöksen 4 artiklassa tarkoitetulla perintämääräyksellä loukataan yleisiin oikeusperiaatteisiin kuuluvaa oikeusvarmuuden periaatetta, koska siinä perusteettomasti rajoitetaan ajallisesti kyseisen periaatteen soveltamista.

               5)

               Viides kanneperuste

                           —

                           Viidennessä kumoamisvaatimuksensa tueksi esittämässään kanneperusteessa kantaja esittää syyt, joiden vuoksi se katsoo, että riidanalaisella päätöksellä lisäksi loukattiin annetun toimivallan periaatetta, rikottiin SEUT 107 ja SEUT 108 artiklaa, neuvoston asetuksen N:o 659/1999 14 artiklaa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 19 artiklaa, koska siinä lausuttiin mainittujen sijoittajien ja muiden yksityisoikeudellisten yksiköiden välillä Espanjan oikeuden mukaan tehtyjen sopimusten lausekkeiden laillisuudesta.


title: Asia T-259/03: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.9.2007 — Nikolaou v. komissio (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) suorittama tilintarkastustuomioistuimen jäsentä koskeva tutkimus — Tietojen antaminen — Henkilökohtaisten tietojen suoja — Oikeus tutustua OLAFin tutkimus-asiakirjoihin ja kertomukseen — Sellaisten oikeussääntöjen, joilla annetaan yksityisille oikeuksia, riittävän ilmeinen rikkominen — Syy-yhteys — Vahinko)

text:
               20.10.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/23

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.9.2007 — Nikolaou v. komissio
   (Asia T-259/03) (1)

   (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) suorittama tilintarkastustuomioistuimen jäsentä koskeva tutkimus - Tietojen antaminen - Henkilökohtaisten tietojen suoja - Oikeus tutustua OLAFin tutkimus-asiakirjoihin ja kertomukseen - Sellaisten oikeussääntöjen, joilla annetaan yksityisille oikeuksia, riittävän ilmeinen rikkominen - Syy-yhteys - Vahinko)
   (2007/C 247/33)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asianosaiset

      Kantaja: Kalliopi Nikolaou (Ateena, Kreikka) (edustajat: asianajajat V. Christianos ja V. Vlassi)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Condou-Durande ja C. Ladenburger)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne, jossa vaaditaan EY 288 artiklan toisen kohdan nojalla korvausta vahingosta, jonka kantaja väittää kärsineensä sen johdosta, että Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) kantajaan kohdistuvaa tutkimusta koskevia tietoja on julkaistu ja että OLAF on kieltäytynyt antamasta kantajalle oikeuden tutustua tutkimuksen asiakirjavihkoon ja jäljennöksen loppuraportistaan.
   Tuomiolauselma

               1)

               Komissio velvoitetaan maksamaan Kalliopi Nikolaoulle korvauksena 3 000 euroa.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Kalliopi Nikolaou vastaa kolmesta neljäsosasta omia oikeudenkäyntikulujaan, ja hänet velvoitetaan korvaaman kolme neljäsosaa komission oikeudenkäyntikuluista. Komissio vastaa yhdestä neljäsosasta oikeudenkäyntikulujaan, ja se velvoitetaan korvaamaan yksi neljäsosaa Kalliopi Nikolaoun oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 264, 1.11.2003.


title: Asia T-141/17: Kanne 6.3.2017 – Amisi Kumba v. neuvosto

text:
               24.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/31

         Kanne 6.3.2017 – Amisi Kumba v. neuvosto
   (Asia T-141/17)
   (2017/C 129/47)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Gabriel Amisi Kumba (Kasa-Vubu, Kongon demokraattinen tasavalta) (edustaja: asianajaja O. Okito)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan asetuksen (UE) 2016/2230, jolla pannaan täytäntöön 12.12.2016 annettu päätös (YUTP) 2016/2231, jolla otetaan käyttöön tiettyjä rajoittavia erityistoimenpiteitä sellaisia henkilöitä kohtaan, jotka rikkovat Kongon demokraattiselle tasavallalle asetettua aseidenvientikieltoa, ja jolla muutetaan päätöstä 2010/788/YUTP, siltä osin kuin se koskee Gabriel Amisi Kumbaa

               —

               velvoittamaan neuvoston vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaamaan kantajan ja kaikkien väliintulijoiden oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kahteen kanneperusteeseen, jotka ovat olennaisin osin samat tai samankaltaiset kuin asiassa T-139/17, Kibelisa v. neuvosto, esitetyt kanneperusteet.


title: Asia F-32/06: Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 4.10.2007 — De la Cruz ym. v. Euroopan työturvallisuus- ja työterveysvirasto (Henkilöstö — Sopimussuhteiset toimihenkilöt — Virkamiesten henkilöstösääntöjen uudistus — Entiset paikalliset toimihenkilöt — Palkkaluokan ja palkkauksen määrittäminen palvelukseen otettaessa — Tehtävien vastaavuus — Henkilöstökomitean kuuleminen)

text:
               10.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/68

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 4.10.2007 — De la Cruz ym. v. Euroopan työturvallisuus- ja työterveysvirasto
   (Asia F-32/06) (1)

   (Henkilöstö - Sopimussuhteiset toimihenkilöt - Virkamiesten henkilöstösääntöjen uudistus - Entiset paikalliset toimihenkilöt - Palkkaluokan ja palkkauksen määrittäminen palvelukseen otettaessa - Tehtävien vastaavuus - Henkilöstökomitean kuuleminen)
   (2007/C 269/122)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantajat: María del Carmen de la Cruz (Galdakao, Espanja) ym. (edustajat: asianajajat G. Vandersanden ja L. Levi)

      Vastaaja: Euroopan työturvallisuus- ja työterveysvirasto (asiamiehet: E. Ortega, C. Georges ja J. G. Blanch, avustajinaan asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ja E. Marchal)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhtäältä nimittävän viranomaisen sellaisten päätösten kumoaminen, joilla on kieltäydytty nimittämästä kantajia, jotka olivat tehtäväryhmään II kuuluneita sopimussuhteisia toimihenkilöitä, uudelleen tehtäväryhmään III, ja toisaalta vahingonkorvausvaatimus
   Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan työturvallisuus- ja työterveysviraston (OSHA) päätökset, joilla kantajat nimitettiin 28. ja 29.4.2005 allekirjoitettujen sopimussuhteisten toimihenkilöiden työsopimusten nojalla tehtäväryhmään II, kumotaan.

               2)

               Vaatimukset hylätään muilta osin.

               3)

               OSHA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 131, 3.6.2006, s. 51.


               8.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 138/32

         EFTAn valvontaviranomaisen 10 päivänä tammikuuta 2014 Norjan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia E-3/14)
   (2014/C 138/09)
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, 1040 Bryssel, Belgia, asiamiehinään Xavier Lewis ja Markus Schneider, nosti 10 päivänä tammikuuta 2014 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Norjan kuningaskuntaa vastaan.
   EFTAn valvontaviranomainen on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta

               1.

               toteamaan, että jättäessään hyväksymättä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XIII olevassa 65a kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/12/EY, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2009, lentoasemamaksuista), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1, täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet ja/tai jättäessään ilmoittamatta kyseisistä toimenpiteistä valvontaviranomaiselle asetetun määräajan kuluessa Norja on laiminlyönyt kyseisen säädöksen ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa;

               2.

               määräämään Norjan kuningaskunnan maksamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Tämä EFTAn valvontaviranomaisen kanne koskee sitä, että Norja ei ole noudattanut 30 päivään maaliskuuta 2013 mennessä EFTAn valvontaviranomaisen 30 päivänä tammikuuta 2013 antamaa perusteltua lausuntoa. Lausunto koskee sitä, että Norja ei ole saattanut osaksi kansallista lainsäädäntöään ETA-sopimuksen liitteessä XIII olevassa 65a kohdassa tarkoitettua, lentoasemamaksuista 11 päivänä maaliskuuta 2009 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2009/12/EY, jäljempänä ’säädös’, sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1.

               —

               EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että Norja on laiminlyönyt säädöksen 13 artiklan ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet ja/tai jättäessään ilmoittamatta kyseisistä toimenpiteistä valvontaviranomaiselle asetetun määräajan kuluessa.


title: Asia C-407/02: Euroopan yhteisöjen komission 15.11.2002 Helleenien tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 19/14                FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           25.1.2003
Tribunale di Milanon, Sezione IV Penale, 29.10.2002                            yleinen etu voi olla yhteisön laajuinen, asianmukaista
tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                         säätää niiden rikosten tutkittavaksi ottamisen edellytyk-
rikosoikeudenkäynnissä, jossa vastaajana ovat Marcello                         seksi, joista on säädetty siviililain 2622 §:ssä (jotka on
      Dell’Utri, Romano Luzi ja Romano Comincioli                              tehty arvopaperipörssissä noteeraamattomien yhtiöiden
                                                                               puitteissa), että yksi asianosainen on nostanut kanteen
                                                                               (toisin sanoen osakkaiden tai velkojien kanne)?
                         (Asia C-403/02)                                (1 ) Niiden takeiden yhteensovittamisesta samanveroisiksi, joita jäsen-
                                                                             valtioissa vaaditaan perustamissopimuksen 58 artiklan 2 kohdassa
                                                                             tarkoitetuilta yhtiöiltä niiden jäsenten sekä ulkopuolisten etujen
                                                                             suojaamiseksi 9 päivänä maaliskuuta 1968 annettu ensimmäinen
                                                                             neuvoston direktiivi 68/151/ETY (EYVL L 65, 14.3.1968, s. 8).
                         (2003/C 19/24)
                                                                        Euroopan yhteisöjen komission 15.11.2002 Helleenien
                                                                                tasavaltaa vastaan nostama kanne
Tribunale di Milano, Sezione IV Penale, on pyytänyt
29.10.2002 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhtei-                                          (Asia C-407/02)
söjen tuomioistuimeen 12.11.2002, Euroopan yhteisöjen tuo-
mioistuimelta ennakkoratkaisua rikosoikeudenkäynnissä, jossa                                         (2003/C 19/25)
vastaajana ovat Marcello Dell’Utri, Romano Luzi ja Romano
Comincioli, seuraaviin kysymyksiin:
                                                                        Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut Euroopan yhteisö-
                                                                        jen tuomioistuimessa kanteen Helleenien tasavaltaa vastaan.
–    Onko ensimmäisen direktiivin 68/151/ETY (1) 6 artiklaa             Kantajan asiamiehinä ovat sen oikeudellisen yksikön virkamie-
     tulkittava siten, että siinä asetetaan jäsenvaltioille velvolli-   het Michel Nolin ja Mina Konstantinidi, prosessiosoite Luxem-
     suus säätää asianmukaisia rangaistuksia paitsi kaupallisten        burgissa.
     yhtiöiden taseen ja tuloslaskelman julkistamisen puuttu-
     misen vuoksi, myös taseen ja tuloslaskelman, muiden
     osakkaille tai velkojille tarkoitettujen yhtiötä koskevien         Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
     tietojen tai minkä tahansa yhtiön taloudellista tilannetta
     tai omaisuuden tai rahoituksen tilannetta koskevien sel-           a)     toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut direk-
     laisten tietojen väärentämisen vuoksi, joita yhtiön on itse               tiivin 92/50/ETY ( 1) (ja sen 8 artiklan ja sitä seuraaavien
     julkistettava itsestään tai konsernista, johon se kuuluu?                 artiklojen) – joissa säädetään tarjouskilpailun järjestämi-
                                                                               sestä ja menettelystä, jota julkisia palveluhankintoja kos-
                                                                               kevia sopimuksia tehtäessä on noudatettava – mukaisia
                                                                               velvoitteitaan, koska Serresin kunta on suoraan tehnyt
–    Onko rangaistuksen ”asianmukaisen luonteen” käsite                        sopimuksen, jonka nimi on ”Serresin kaupungin uudista-
     määriteltävä jäsenvaltion (rikosoikeudellisen ja menette-                 minen: selvitysmallien puitteet ja toteuttamista koskeva
     lyä koskevan) lainsäädännön puitteissa, toisin sanoen                     pilottiohjelma”, julkaisematta tätä ennen tarjouskilpailuil-
     siten, että sillä tarkoitetaan ”tehokasta, tosiasiallista ja              moitusta,
     vaikutuksiltaan ehkäisevää” rangaistusta?
                                                                        b)     velvoittaa Helleenien tasavallan korvaamaan oikeuden-
                                                                               käyntikulut.
–    Ovatko siviililain uudet 2621 ja 2622 §, sellaisena kuin
     ne on muutettuna Italian valtion 11.4.2002 antamalla
     asetuksella nro 61 ja kun niitä tulkitaan yhdessä, tällaisia?      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     Voidaanko tällaiseksi määritellä säännös (edellä mainittu
     siviililain 2621 §), jossa säädetään sellaisesta taseen ja
     tuloslaskelman väärentämisestä, josta ei aiheudu omai-             Direktiivin 92/50/ETY säännöksissä säädetään niiden menette-
     suutta koskevaa vahinkoa tai joista aiheutuu vahinkoa,             lyjen valinnasta, joita on noudatettava julkisia palveluhankinto-
     mutta kanteen puuttumisen vuoksi ei pidetä siviililain             ja koskevia sopimuksia tehtäessä. Niissä annetaan yleisiä
     2622 §:n nojalla sellaisena, josta voidaan nostaa syyte,           oikeussääntöjä selvitysten alalla ja teknisellä alalla järjestettävis-
     vuoden ja kuuden kuukauden mittainen vankeusrangais-               tä tarjouskilpailuista ja niitä sovelletaan sopimuksiin, joiden
     tus? Onko yritysmarkkinoiden ”avoimuuteen” liittyvän               ennakoitu arvo on sama tai tai suurempi kuin tietty erikseen
     yleisen edun suojaamisen vuoksi, ja sen vuoksi, että tämä          määritelty arvo.
 ---pagebreak--- 25.1.2003                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 19/15
Komission mukaan sopimus, jonka nimi on ”Serresin                       2)     valittajan vastapuolen (EKP) päätös, joka sisältyy
kaupungin uudistaminen: selvitysmallien puitteet ja toteutta-                  28.6.2000 päivättyyn kirjeeseen ja jolla EKP muutti
mista koskeva pilottiohjelma”, on julkisia palveluhankintoja                   valittajan toimenkuvaa, kumotaan;
koskeva sopimus, joka kuuluu direktiivin soveltamisalaan
kyseisen sopimuksen kohteen ja arvon takia. Siitä huolimatta
                                                                        3)     EKP velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
sopimuksesta ei järjestetty tarjouskilpailua vaan Serresin
kunta teki sen suoraan Tessalonikin Aristeteleio Panepisti-
mion kanssa.
                                                                        Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
Näin ollen komissio katsoo, että nyt esillä olevaan tapaukseen
ei voida soveltaa 6 artiklassa säädettyä poikkeusta (sopimus            –      Valituksenalaisessa tuomiossa jätetään huomiotta sen
sellaisen yksikön kanssa, joka itse on direktiivissä tarkoitettu               toiminnallisen autonomian ala ja luonne, joka EKP:lla on
hankintaviranomainen) eikä myöskään 1 artiklan a alakohdan                     EKPJ:n perussäännön 36 artiklan 1 kohdalla ja Conditions
ix alakohdassa säädettyä poikkeusta.                                           of Employment -nimisen säännöstön (CoE) 9 artiklan a
                                                                               kohdan 1 alakohdalla luodussa sopimusjärjestelmässä.
                                                                               Tämän oikeudellisen virheen johdosta tuomiossa katso-
                                                                               taan, että EKP:lla on sopimusjärjestelmässä sama laaja
( 1) Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettely-            harkintavalta kuin työnantajalla on virkamiehiä koske-
     jen yhteensovittamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annettu                vassa eurooppaoikeudessa henkilöstön käytön suhteen.
     neuvoston direktiivi 92/50/ETY (EYVL L 209, 24.7.1992, s. 1).             Näin kuvattu – henkilöstön käyttöä koskeva – harkinta-
                                                                               valta on kuitenkin erotettava yrityksen organisaatiota
                                                                               koskevasta harkintavallasta. Ensimmäisen oikeusasteen
                                                                               tuomioistuin on väärin perustein katsonut, että EKP:lla
                                                                               on oikeus jättää huomiotta sopimuksen sisältöön kuuluva
                                                                               valittajaa koskeva toimenkuvaus ja ottaa valittajalta sopi-
                                                                               muksen mukaiset tehtävät pois. Ensimmäisen oikeusas-
                                                                               teen tuomioistuin ei olisi – virkamiesoikeudellisten peri-
                                                                               aatteiden mukaan – saanut käyttää perustana sitä, kuului-
                                                                               vatko pois otetut tehtävät ”olennaisina osina” sopimuk-
                                                                               sessa määriteltyyn toimenkuvaan. Sen olisi pitänyt tutkia,
                                                                               oliko pois otetuista tehtävistä sopimuksessa kiinteästi
Jan Pflugradtin 18.11.2002 tekemä valitus Euroopan yhtei-
                                                                               sovittu.
söjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides
jaosto) yhdistetyissä asioissa T-178/00 ja T-341/00, Jan
                                                                               CoE:n 11 artiklan A kohdan ii alakohdan toisessa
Pflugradt vastaan Euroopan keskuspankki, 22.10.2002
                                                                               virkkeessä säädetään yrityksen aloitteesta tapahtuvan irti-
                        antamasta tuomiosta
                                                                               sanomisen mahdollisuudesta siinä tapauksessa, että sopi-
                                                                               muksessa sovittua työtä ei voida jatkaa työpaikkojen
                                                                               vähenemisen takia. Määräyksen mukaan yksipuolinen,
                          (Asia C-409/02 P)                                    työsuhdetta – sovitun vastaisesti – ”edelleenkehittävä”
                                                                               sopimuksen sisällön muuttaminen ei ole sallittua. Ei
                                                                               ole sallittua antaa EKP:n työnantajana työoikeudellisessa
                           (2003/C 19/26)                                      mielessä päättää tuloksena olevasta ristiriitaisesta toteu-
                                                                               tuksesta. EKP voisi silloin – halutessaan mielivaltaisestikin
                                                                               – valita joko CoE:n 11 artiklan A kohdan ii alakohdan
                                                                               mukaisen sopimuksen päättämisen tai sopimuksen jatka-
                                                                               misen sopimusehtojen rikkomisen tapauksessa.
Jan Pflugradt on valittanut 18.11.2002 Euroopan yhteisöjen                     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on virheellisesti
tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-                      katsonut valittajan vastuualueen, UNIX-ryhmän jäsenten
teen tuomioistuimen (viides jaosto) yhdistetyissä asioissa                     arvioinnin, työsopimuksen epäolennaiseksi osaksi, vaikka
T-178/00 ja T-341/00, Jan Pflugradt vastaan Euroopan keskus-                   se on työnkuvauksessa kuvattu yhdeksi avainvastuu-
pankki, 22.10.2002 antamasta tuomiosta. Valittajan edustaja-                   alueista (”key responsabilities”). Ensimmäisen oikeusas-
na on asianajaja Norbert Pflüger, Kaiserstrasse 44, D-60329                    teen tuomioistuin on niin ikään vääristellyt toimenkuvaa,
Frankfurt am Main, prosessiosoite Luxemburgissa.                               kun se on pitänyt tehtäviä väliaikaisina.
                                                                        –      Todistelua koskevien sääntöjen rikkominen.
Valittaja vaatii, että valituksessa tarkoitettu tuomio (1) kumoa-
malla
                                                                        (1 ) Ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.
1)     valittajaa koskeva, 23.11.1999 tehty arviointi vuodelta
       1999 kumotaan;


title: Bundesfinanzhofin 2.10.1997 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Sarclad International Ltd. Wittington, Chesterfield (Yhdistynyt kuningaskunta) vastaan Bundesamt für Finanzen (Asia C-428/97)

text:
C 55/18                 FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   20.2.98
että EY:n perustamissopimusta, erityisesti sen 155, 169 ja           Bundesfinanzhofin 2.10.1997 tekemällään päätöksellä esit-
86 artiklaa, sekä viimeksi mainitun artiklan soveltamisesta          tämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Sarclad International
annettua asetusta N:o 17 on tulkittu virheellisesti ja koska         Ltd. Wittington, Chesterfield (Yhdistynyt kuningaskunta)
173 artiklaa ja olennaisia menettelymääräyksiä on rikottu.                           vastaan Bundesamt für Finanzen
                                                                                (Asia C-428/97)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                                (98/C 55/34)
Ð Luokitteluvirheet:
     Ð asetuksen N:o 17 virheellinen tulkinta,                       Bundesfinanzhof on pyytänyt 2.10.1997 tekemällään pää-
                                                                     töksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kir-
                                                                     jaamoon 18.12.1997, yhteisöjen tuomioistuimelta ennak-
     Ð EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan virheel-
                                                                     koratkaisua asiassa Sarclad International Ltd, Wittington,
        linen tulkinta: jäsenvaltion jäsenyysvelvoitteiden
                                                                     Chesterfield (Yhdistynyt kuningaskunta) vastaan Bunde-
        noudattamatta jättämisen osalta 169 artiklan
                                                                     samt für Finanzen seuraavaan kysymykseen:
        soveltamiseksi ei riitä, että valituksessa on kyse
        ºdirektiivin 93/38/ETY noudattamatta jättämi-
        sestäº ja että sitä on muodollisesti tarkoitettu vali-
        tuksessa, koska siinä tarkoitettiin vain hankintayk-         Onko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön lähen-
        sikön menettelyä sekä kilpailun että tavaroiden              tämisestä 6 päivänä joulukuuta 1979 annetun kahdeksan-
        vapaan liikkuvuuden osalta,                                  nen neuvoston direktiivin 79/1072/ETY (1) 3 artiklan
                                                                     a alakohtaa tulkittava niin, että
     Ð yhteisöjen tuomioistuin ei myöskään ota huomioon
        komission noudattaman menettelyn asianmukai-
        suutta, kun komissio on viitannut yhteisöjen tuo-
        mioistuimen oikeuskäytäntöön, jossa katsotaan,               Ð alkuperäisenä tuontiasiakirjana voidaan pitää myös
        että jäsenvaltiot ovat vastuussa lainkäyttövaltaansa              korvaavan kuitin kaksoiskappaletta, tai saavatko
        kuuluvien hankintayksiköiden toimista. Tämän                      jäsenvaltiot mahdollisesti käsitellä kaksoiskappaletta
                                                                          tuontiasiakirjan alkuperäiskappaleena,
        oikeuskäytännön soveltaminen kyseessä olevaan
        asiaan johtaisi siihen, että perustamissopimuksen
        222 artiklan vastaisesti SNCB ei olisi vastuussa toi-
        mistaan, vaikka sen virheellinen menettely on                Ð vai ovatko kyseisen maan alueelle sijoittumattomat
        sama, kuin josta voidaan moittia yksityistä yri-                  verovelvolliset, jotka kuuluvat jäsenvaltioiden liike-
        tystä,                                                            vaihtoverolainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä
                                                                          joulukuuta 1979 annetun kahdeksannen neuvoston
     Ð kannekelpoisen toimenpiteen käsitteen virheellinen                 direktiivin 79/1072/ETY soveltamisalaan, menettäneet
        tulkinta.                                                         lopullisesti oikeutensa aikaisemmin maksetun arvonli-
                                                                          säveron palautukseen, jos alun perin laadittu tuonti-
                                                                          asiakirja on hävinnyt ennen kuin verovelvollinen on
Ð Olennaisten menettelymääräysten rikkominen:                             tehnyt hakemuksen arvonlisäveron palauttamiseksi?
     Ð puolustautumisoikeuksien ilmeinen loukkaaminen:
        ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole otta-           (1) EYVL L 331, 27.12.1979, s. 11.
        nut huomioon tätä perusperiaatetta, vaan se on
        asettanut periaatteeksi sen, että perustamissopi-
        muksen 169 artiklan mukaisessa menettelyssä
        valittajilla ei ole menettelyllisiä oikeuksia,
     Ð riidan kohteen vääristely: ottaen huomioon komis-
        sion esittämän oikeudenkäyntiväitteen ensimmäi-
                                                                         Euroopan yhteisöjen komission 18.12.1997 Ranskan
        sen oikeusasteen tuomioistuin on laiminlyönyt
                                                                                tasavaltaa vastaan nostama kanne
        todeta oikeudenkäynnissä, että komission kirjeeltä
        puuttui oikeudellinen perusta, vaikka SATEBA-                                        (Asia C-429/97)
        yhtiö vaati sitä kanteessaan. Näin ollen ensimmäi-
        sen oikeusasteen tuomioistuin ei voinut toimival-                                      (98/C 55/35)
        taansa ylittämättä valita komission sijasta kantajan
        kanteen tutkimatta jättämisen perustelemiseksi
        perustamissopimuksen 155 artiklan nojalla komis-
        sion käytettävissä olevaa menettelyä.                        Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 18.12.1997
                                                                     Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan
                                                                     tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat HeÂleÁne
(1) EYVL C 357, 22.11.1997, s. 27.
                                                                     Michard ja Enrico Traversa ja prosessiosoite Luxembur-
                                                                     gissa on c/o Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner,
                                                                     Kirchberg.


title: Asia C-582/10: Unionin tuomioistuimen kuudennen jaoston puheenjohtajan määräys 22.11.2011 — Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta

text:
               18.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 49/22

         Unionin tuomioistuimen kuudennen jaoston puheenjohtajan määräys 22.11.2011 — Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta
   (Asia C-582/10) (1)

   2012/C 49/39
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Unionin tuomioistuimen kuudennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 30, 29.1.2011.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 30 päivänä toukokuuta 2002 asiassa C-358/00 (Oberlandesgericht Düsseldorfin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Buchhändler-Vereinigung GmbH vastaan Saur Verlag GmbH & Co. KG ja Die Deutsche Bibliothek (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohta – Julkiset palveluhankinnat – Direktiivi 92/50/ETY – Julkisia palveluja koskeva konsessiosopimus)

text:
C 191/12                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      10.8.2002
1)    Seuraavat valitusperusteet jätetään tutkimatta, koska ne eivät      berti ja P. Criscuolo Gaito, on hakenut muutosta Euroopan
      selvästikään täytä tutkittavaksi ottamista koskevia edellytyksiä,   yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajen-
      tai hylätään selvästi perusteettomina:                              nettu neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-25/95, T-26/
                                                                          95, T-30/95–T-32/95, T-34/95–T-39/95, T-42/95–T-46/95,
      –     toisen valitusperusteen toinen, kolmas, neljäs ja viides osa  T-48/95, T-50/95–T-65/95, T-68/95–T-71/95, T-87/95,
                                                                          T-88/95, T-103/95 ja T-104/95, Cimenteries CBR ym. vastaan
      –     kolmas valitusperuste                                         komissio, 15.3.2000 antamaan tuomioon (Kok. 2000,
                                                                          s. II-491) ja vaatinut tämän tuomion osittaista kumoamista,
      –     kuudes valitusperuste                                         vastapuolena: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään:
                                                                          R. Lyal, avustajanaan A. Dal Ferro), yhteisöjen tuomioistuin
      –     kahdeksas valitusperuste                                      (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja
                                                                          P. Jann sekä tuomarit D. A. O. Edward (esittelevä tuomari),
      –     yhdeksännen valitusperusteen ensimmäinen osa                  A. La Pergola, M. Wathelet ja A. Rosas, julkisasiamies: D. Ruiz-
                                                                          Jarabo Colomer, kirjaaja: R. Grass, on antanut 5.6.2002
      –     yhdennentoista valitusperusteen ensimmäinen, toinen,          määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
            neljäs ja viides osa
                                                                          1)    Valituksen kuudennen valitusperusteen neljäs ja kuudes osa
      –     kuudestoista valitusperuste                                         hylätään selvästi perusteettomana.
      –     seitsemästoista valitusperuste
                                                                          2)    Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
      –     yhdeksästoista valitusperuste
                                                                          (1) EYVL C 247, 26.8.2000.
      –     kahdeskymmenes valitusperuste ja
      –     kahdeskymmenesensimmäinen valitusperuste.
2)    Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
(1) EYVL C 247, 26.8.2000.
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                                                                                (toinen jaosto)
                                                                                30 päivänä toukokuuta 2002
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                                                                          asiassa C-358/00 (Oberlandesgericht Düsseldorfin esittä-
                             (viides jaosto)                              mä ennakkoratkaisupyyntö), Buchhändler-Vereinigung
                                                                          GmbH vastaan Saur Verlag GmbH & Co. KG ja Die
                     5 päivänä kesäkuuta 2002                                                  Deutsche Bibliothek (1)
asiassa C-219/00 P, Cementir – Cementerie del Tirreno                     (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohta – Julkiset palveluhan-
       SpA vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)                       kinnat – Direktiivi 92/50/ETY – Julkisia palveluja koskeva
                                                                                konsessiosopimus)
(Muutoksenhaku – Kilpailu – Sementti – EY:n perustamisso-
pimuksen 85 artiklan 1 kohta (josta on tullut EY 81 artiklan                                        (2002/C 191/21)
        1 kohta) – Osittain selvästi perusteeton valitus)
                           (2002/C 191/20)                                                    (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                      (Oikeudenkäyntikieli: italia)                       (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                          Asiassa C-358/00, jonka Oberlandesgericht Düsseldorf (Saksa)
                                                                          on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistui-
Asiassa C-219/00 P, Cementir – Cementerie del Tirreno SpA,                men käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistui-
kotipaikka Rooma (Italia), edustajanaan asianajajat G. M. Ro-             messa vireillä olevassa asiassa Buchhändler-Vereinigung GmbH
 ---pagebreak--- 10.8.2002                FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 191/13
ja Saur Verlag GmbH & Co. KG ja Die Deutsche Bibliothek                   presidentti G. C. Rodriguez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat
ennakkoratkaisun julkisia palveluhankintoja koskevien sopi-               P. Jann, F. Macken, N. Colneric ja S. von Bahr, sekä tuomarit
musten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18 päivänä                   C. Gulmann (esittelevä tuomari), D. A. O. Edward, A. La
kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/50/ETY                    Pergola, J.-P. Puissochet, M. Wathelet, V. Skouris, J. N. Cunha
(EYVL L 209, s. 1), sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettu-          Rodrigues ja C. W. A. Timmermans, julkisasiamies: C. Stix-
na 13.10.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston                 Hackl, kirjaaja: R. Grass, on antanut 26.4.2002 määräyksen,
direktiivillä 97/52/EY (EYVL L 328, s. 1), 1 ja 8 artiklan                jonka määräysosa on seuraava:
tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto) toimien
kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja N. Colneric sekä tuo-
marit R. Schintgen ja V. Skouris (esittelevä tuomari), julkisasia-        Corte d’appello di Milanon 25 päivänä lokakuuta 2000 tekemällään
mies: C. Stix-Hackl, kirjaaja: R. Grass, on antanut 30.5.2002             päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö jätetään tutkimatta.
määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
                                                                          (1) EYVL C 17, 19.1.2002.
Julkisia kustannuspalveluja koskeva konsessiosopimus kuuluu yhtei-
sön oikeuden nykytilassa julkisia palveluhankintoja koskevien sopi-
musten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18 päivänä kesäkuuta
1992 annetun neuvoston direktiivin 92/50/ETY, sellaisena kuin
tämä direktiivi on muutettuna 13.10.1997 annetulla Euroopan
parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/52/EY, soveltamisalan
ulkopuolelle, vaikka tämän direktiivin liite I A, johon direktiivin
8 artiklassa viitataan, koskeekin sitä sen kohteen perusteella.
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
(1) EYVL C 355, 9.12.2000.                                                                  17 päivänä toukokuuta 2002
                                                                          asiassa C-406/01, Saksan liittotasavalta vastaan Euroopan
                                                                                parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto (1)
                                                                          (Kumoamiskanne – Tutkittavaksi ottamisen edellytysten
                                                                                selvä puuttuminen – Myöhässä nostettu kanne)
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                                                                                (2002/C 191/23)
                   26 päivänä huhtikuuta 2002
asiassa C-454/00 (Corte d’appello di Milanon esittämä                                          (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
ennakkoratkaisupyyntö) VIS Farmaceutici Istituto scienti-
fico delle Venezie Spa vastaan Duphat International                       (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                           Research BV (1)                                              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
      (Ennakkoratkaisypyyntö – Tutkimatta jättäminen)
                                                                          Asiassa C-406/01, Saksan liittotasavalta (asiamiehinään
                          (2002/C 191/22)                                 W.-D. Plessing ja M. Lumma, avustajanaan J. Sedemund)
                                                                          vastaan Euroopan parlamentti (asiamiehinään C. Pennera ja
                      (Oikeudenkäyntikieli: italia)                       E. Waldherr) ja Euroopan unionin neuvosto (asiamiehinään
                                                                          E. Karlsson ja J.-P. Hix), jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomiois-
                                                                          tuinta kumoamaan tupakkatuotteiden valmistamista, esittä-
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan            mistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten
         yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)               ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 5 päivänä kesä-
                                                                          kuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston
                                                                          direktiivin 2001/37/EY (EYVL L 194, s. 26) 3 artiklan 1 ja
                                                                          2 kohdan siltä osin kuin näissä säännöksissä kielletään savuk-
Asiassa C-454/00, jonka Corte d’appello di Milano (Italia) on             keiden valmistus vientiin Euroopan yhteisöstä kolmansiin
saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen               maihin, yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpanossa: pre-
käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa            sidentti G. C. Rodrı́guez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat
vireillä olevassa asiassa VIS Farmaceutici Istituto scientifico           P. Jann, F. Macken, N. Colneric ja S. von Bahr sekä tuomarit
delle Venezie Spa vastaan Duphat International Research BV                C. Gulmann, D. A. O. Edward, A. La Pergola (esittelevä
ennakkoratkaisun lääkkeiden lisäsuojatodistuksen aikaansaa-               tuomari), J.-P. Puissochet, M. Wathelet, R. Schintgen, V. Skou-
misesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston ase-                  ris, J. N. Cunha Rodrigues, C. W. A. Timmermans ja A. Rosas,
tuksen (ETY) N:o 1768/92 (EYVL L 182, s. 1) 4 artiklan                    julkisasiamies: C. Stix-Hackl, kirjaaja: R. Grass, on antanut
tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpanossa:              17.5.2002 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:


title: Asia T-26/02: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio  15.3.2006  — Daiichi Pharmaceutical v. komissio (Kilpailu — Vitamiinituotealan kartellit — Sakkojen määrän laskemista koskevat suuntaviivat — Sakon laskentapohjan vahvistaminen — Lieventävät asianhaarat — Yhteistyöstä annettu tiedonanto)

text:
               6.5.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 108/16

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 15.3.2006 — Daiichi Pharmaceutical v. komissio
   (Asia T-26/02) (1)

   (Kilpailu - Vitamiinituotealan kartellit - Sakkojen määrän laskemista koskevat suuntaviivat - Sakon laskentapohjan vahvistaminen - Lieventävät asianhaarat - Yhteistyöstä annettu tiedonanto)
   (2006/C 108/26)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Daiichi Pharmaceutical Co. Ltd (Tokio, Japani) (edustajat: asianajajat J. Buhart ja P.-M. Louis)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: R. Wainwright ja L. Pignataro-Nolin)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne, jossa vaaditaan kumoamaan EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia COMP/E-1/37.512 — Vitamiinit) 21 päivänä marraskuuta 2001 tehdyn komission päätöksen 2003/2/EY (EYVL 2003, L 6, s. 1) 3 artiklan f kohdassa kantajalle määrätty sakko tai alentamaan sen määrää.
   Tuomiolauselma

               1)

               Kantajalle EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia COMP/E-1/37.512 — Vitamiinit) 21 päivänä marraskuuta 2001 tehdyn komission päätöksen 2003/2/EY 3 artiklan f kohdassa määrätyn sakon määrä alennetaan 18 000 000 euroon.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Kantaja vastaa neljästä viidesosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan neljä viidesosaa komission oikeudenkäyntikuluista, ja viimeksi mainittu vastaa yhdestä viidesosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan yksi viidesosa kantajan oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EYVL C 97, 20.4.2002.


title: Asia T-361/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.4.2017 – HB ym. v. komissio (Toimielimiä koskeva oikeus — Eurooppalainen kansalaisaloite — Irrallaan tavattujen eläinten suojelu — Aikuisiin ja lapsiin kohdistuvat psykologiset vaikutukset — Rekisteröinnin epääminen — Komission toimivallan selvä puuttuminen — Asetuksen (EU) N:o 211/2011 4 artiklan 2 kohdan b alakohta ja 3 kohta)

text:
               22.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.4.2017 – HB ym. v. komissio
   (Asia T-361/14) (1)

   ((Toimielimiä koskeva oikeus - Eurooppalainen kansalaisaloite - Irrallaan tavattujen eläinten suojelu - Aikuisiin ja lapsiin kohdistuvat psykologiset vaikutukset - Rekisteröinnin epääminen - Komission toimivallan selvä puuttuminen - Asetuksen (EU) N:o 211/2011 4 artiklan 2 kohdan b alakohta ja 3 kohta))
   (2017/C 161/29)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantajat: HB (Linz, Itävalta) ja kuusi muuta kantajaa, joiden nimet luetellaan tuomion liitteessä (edustajat: aluksi asianajaja C. Kolar, sitten asianajaja F. Moyse)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: H. Krämer ja J. Vondung)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus sen 26.3.2014 tehdyn komission päätöksen C(2014) 2119 final kumoamiseksi, jolla evättiin ”Ethics for Animals and Kids” –nimisen ehdotetun kansalaisaloitteen rekisteröinti.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               HP ja muut kantajat, joiden nimet luetellaan liitteessä, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 409, 17.11.2014.


title: Asia T-78/02: Stephan-Harald Voigtin 19.3.2002 Euroopan keskuspankkia vastaan nostama kanne

text:
15.6.2002                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 144/51
Tässä asiassa esitetyt perusteet ja perustelut ovat hyvin saman-         valtuus tehdä päätöksiä Conditions of Employmentin 43 artik-
kaltaiset kuin ne, jotka esitettiin asiassa T-45/02, DOW                 lan (i) kohdassa tarkoitetuista kirjallisista varoituksista.
AgroSciences v. Euroopan parlamentti ja Euroopan Unionin
neuvosto (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).
(1) Yhteisön vesipolitiikan puitteista 23 päivänä lokakuuta 2000
    annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/
    EY (EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1).                                   Pedro Diaz, S.A:n 23.3.2002 sisämarkkinoiden harmoni-
                                                                                sointivirastoa (SMVH) vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-85/02)
                                                                                (2002/C 144/103)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
Stephan-Harald Voigtin 19.3.2002 Euroopan keskuspank-
                   kia vastaan nostama kanne
                                                                         Pedro Diaz, S.A., kotipaikka Carretera de Cartagena- La
                                                                         Palma, Km 2,400 Cartagena (Espanja), on nostanut 23.3.2002
                            (Asia T-78/02)                               Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
                                                                         messa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa vas-
                                                                         taan. Kantajan edustajana on Patricia Koch Moreno.
                         (2002/C 144/102)
                                                                         Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                         –     kumoaa SMHV:n (tavaramerkit, piirustukset ja mallit)
                                                                               kolmannen valituslautakunnan 16.1.2002 tekemän pää-
                                                                               töksen, jolla on hylätty yhteisön tavaramerkin nro
                                                                               199.265 CASTILLO rekisteröintiä koskeva hakemus
Stephan-Harald Voigt, Langenselbold (Saksan liittotasavalta)                   luokkaan 29 kuuluvien ”juustojen” erottamiseksi
on nostanut 19.3.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan keskuspank-               –     hyväksyy yhteisön tavaramerkin nro 199.265 CASTILLO
kia vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja N. Pflüger.                     rekisteröinnin luokkaan 29 kuuluvien ”juustojen” erotta-
                                                                               miseksi.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin               –     velvoittaa vastaajan ja tarpeen vaatiessa väliintulijan mak-
                                                                               samaan oikeudenkäyntikulut.
–     kumoaa vastaajan Conditions of Employmentin 41 artik-
      lan (i) kohdan nojalla kantajalle 1.3.2002 päivätyllä
      kirjeellä antaman kirjallisen varoituksen,                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
–     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.               Yhteisön     tavaramerkin       Pedro Dı́az S.A.
                                                                         hakijat:
                                                                         Hakemuksen kohteena             Sanamerkki ”CASTILLO” – Hake-
                                                                         oleva tavaramerkki:             mus tavaramerkiksi nro 199.265
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                                      luokkiin 29 ja 30 kuuluville tuot-
                                                                                teille
                                                                         Sen tavaramerkin tai            Granjas Castillo, S.A.
Kantaja esittää kanteensa tueksi, että kirjallinen varoitus on
                                                                         tunnuksen haltija, johon
menettelyä koskevien yleisten sääntöjen rikkomisen takia
                                                                         väitemenettelyssä        ve-
pätemätön. Kirjallinen varoitus on annettu virheellisten väittei-
                                                                         dotaan:
den perusteella ja kantajalle ei mm. ole annettu riittävää
mahdollisuutta tulla kuulluksi. Lisäksi vastaajan menettelyllä           Tavaramerkki tai tun-           Espanjalainen yhdistelmämerkki
rikotaan eurooppalaisia tietosuojasäännöksiä.                            nus, johon vedotaan:            ”EL CASTILLO” luokkaan 29 kuu-
                                                                                luville tuotteille ja espanjalainen
                                                                                yhdistelmämerkki ”EL CASTILLO
Lisäksi kantaja kiistää sen, että vastaajan varapääjohtajalla olisi                                      NADO 1” luokkaan 30 kuuluville
johtokunnan vaikutuksellisen päätöksen vuoksi ollut yleensä                                              tuotteille


title: Asia T-63/11: Kanne 24.1.2011 — Société Air France v. Euroopan komissio

text:
               26.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/9

         Kanne 24.1.2011 — Société Air France v. Euroopan komissio
   (Asia T-63/11)
   2011/C 95/14
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Société Air France (Roissy Charles de Gaulle, Ranska) (edustajat: asianajaja A. Wachsmann ja asianajaja S. Thibault-Liger)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa SEUT 263 artiklan mukaisesti kokonaisuudessaan SEUT 101 artiklan, ETA-sopimuksen 53 artiklan ja lentoliikenteestä tehdyn Sveitsin valaliiton ja Euroopan yhteisön välisen sopimuksen 8 artiklan soveltamista koskevasta menettelystä 9.11.2010 tehdyn komission päätöksen K(2010) 7694 lopullinen (asia COMP/39.258 — Lentorahti) siltä osin kuin se koskee Société Air Francea ja sen tuomiolauselman perusteiden osalta

               —

               kumoaa vähintäänkin 9.11.2010 tehdyn komission päätöksen K(2010) 7694 lopullinen 5 artiklan b kohdan, jossa Société Air Francelle määrätään sakko, perusteineen ja alentaa SEUT 261 artiklan mukaisesti tämän sakon määrän asianmukaiseen määrään

               —

               velvoittaa joka tapauksessa Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kymmeneen kanneperusteeseen, jotka ovat olennaisilta osiltaan samoja kuin ne perusteet, joihin vedotaan asiassa T-62/11, Air France — KLM vastaan komissio.


title: Asia C-258/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Dâmbovița (Romania) on esittänyt 25.5.2010 — Nicușor Grigore v. Regia Națională a Pădurilor Romsilva — Direcția Silvică București

text:
               14.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Dâmbovița (Romania) on esittänyt 25.5.2010 — Nicușor Grigore v. Regia Națională a Pădurilor Romsilva — Direcția Silvică București
   (Asia C-258/10)
   ()
   2010/C 221/33
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Dâmbovița

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Nicușor Grigore

      Vastaaja: Regia Națională a Pădurilor Romsilva — Direcția Silvică București

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Vastaako aika, jolloin työsopimuksen mukaan kahdeksan tunnin työpäivää tekevä metsänhoitaja on velvollinen valvomaan tiettyä metsäaluetta, jolla havaituista vahingoista, niiden tapahtumahetkestä riippumatta, hän on tapauksesta riippuen vastuussa joko kurinpidollisesti tai taloudellisesti, sakon tai vankeusrangaistuksen uhalla, tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY (1) 2 artiklassa tarkoitettua ”työaikaa”?

               2)

               Muuttuuko vastaus ensimmäiseen kysymykseen siinä tapauksessa, että metsänhoitaja asuu työpaikkamajoituksessa hänen vastuulleen annetun metsäalueen sisällä?

               3)

               Onko direktiivin 2003/88/EY 6 artikla, jonka otsikkona on ”Viikoittainen enimmäistyöaika”, säännöksiä rikottu siinä tapauksessa, että metsänhoitaja on todellisuudessa lain mukaan velvollinen takaamaan hänen vastuulleen annetun metsäalueen jatkuvan valvonnan, vaikka hänen työsopimuksessaan työajaksi määritellään enintään kahdeksan tuntia vuorokaudessa ja 40 tuntia viikossa?

               4)

               Siinä tapauksessa, että ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko työnantaja velvollinen maksamaan palkkaa ja korvauksia koko ajanjaksolta, jonka aikana metsänhoitaja on velvollinen takaamaan metsän valvonnan?

               5)

               Siinä tapauksessa, että ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, mitä säädöksiä olisi sovellettava määriteltäessä ajanjaksoa, jonka aikana metsänhoitaja on velvollinen takaamaan hänen vastuulleen annetun metsäalueen valvonnan?

      (1)  EUVL L 299, s. 9.


title: Asia C-470/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court (Irlanti) on esittänyt 22.8.2016 – North East Pylon Pressure Campaign Limited ja Maura Sheehy v. An Bord Pleanála, Minister for Communications, Energy and Natural Resources, Irlanti ja Attorney General

text:
               21.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 428/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court (Irlanti) on esittänyt 22.8.2016 – North East Pylon Pressure Campaign Limited ja Maura Sheehy v. An Bord Pleanála, Minister for Communications, Energy and Natural Resources, Irlanti ja Attorney General
   (Asia C-470/16)
   (2016/C 428/09)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   High Court

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: North East Pylon Pressure Campaign Limited ja Maura Sheehy

      Vastaajat: An Bord Pleanála, Minister for Communications, Energy and Natural Resources, Irlanti ja Attorney General

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Kun on kyseessä kansallinen oikeusjärjestelmä, jossa lainsäätäjä ei ole nimenomaisesti ja ehdottomasti todennut, missä prosessin vaiheessa päätös on riitautettava, ja kun tuomioistuimen on tehtävä ratkaisu kunkin kanteen osalta tapauskohtaisesti oikeuskäytäntöön perustuvien sääntöjen (common law rules) mukaisesti, sovelletaanko direktiivin 2011/92/EU (1) 11 artiklan 4 kohdan mukaista oikeutta menettelyyn, joka ”ei saa olla niin kallis, että se olisi esteenä menettelyyn osallistumiselle”, kansallisessa tuomioistuimessa käytävään menettelyyn, jossa ratkaistaan, onko kyseessä oleva kanne nostettu asianmukaisessa vaiheessa?

               2)

               Sovelletaanko direktiivin 2011/92/EU 11 artiklan 4 kohdan mukaista vaatimusta, jonka mukaan menettely ”ei saa olla niin kallis, että se olisi esteenä menettelyyn osallistumiselle”, tuomioistuinmenettelyn, jossa riitautetaan yleisön osallistumista koskevien direktiivin säännösten soveltamisalaan kuuluvan päätöksen, toimen tai laiminlyönnin laillisuus (kansallisen tai unionin oikeuden mukaan), kaikkiin osatekijöihin vai ainoastaan unionin oikeuteen perustuviin osatekijöihin (vai nimenomaan ainoastaan sellaisiin osatekijöihin, jotka liittyvät kysymyksiin, jotka koskevat direktiivin säännöksiä yleisön osallistumisesta)?

               3)

               Kuuluvatko direktiivin 2011/92/EU 11 artiklan 1 kohdassa oleva ilmaisun ”päätökset, toimet tai laiminlyönnit” soveltamisalaan hallinnolliset päätökset ratkaistaessa rakennuslupahakemus riippumatta siitä, ratkaistaanko tällaisella hallinnollisella päätöksellä peruuttamattomasti ja lopullisesti asianosaisten lakiin perustuvat oikeudet?

               4)

               Onko kansallisen tuomioistuimen – tehokas oikeussuoja unionin ympäristöoikeuteen kuuluvilla aloilla varmistaakseen – tulkittava kansallista oikeuttaan tavalla, joka on mahdollisimman pitkälle tiedon saatavuudesta, yleisön osallistumisesta päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuudesta ympäristöasioissa Århusissa 25.6.1998 tehdyn Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission yleissopimuksen 9 artiklan 3 kappaleessa määrättyjen tavoitteiden mukainen, a) menettelyssä, jossa riitautetaan sellaisen rakennuslupaprosessin pätevyys, johon sisältyy yhteistä etua koskeva hanke, joka on nimetty Euroopan laajuisten energiainfrastruktuurien suuntaviivoista 17.4.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 347/2013 (2) mukaisesti, ja/tai b) menettelyssä, jossa riitautetaan sellaisen rakennuslupaprosessin pätevyys, jossa rakennushanke vaikuttaa eurooppalaiseen alueeseen, joka on nimetty luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY mukaisesti?

               5)

               Mikäli neljännen kysymyksen a ja/tai b kohtaan vastataan myöntävästi, estääkö vaatimus siitä, että kantajat ”täyttävät mahdolliset kansallisessa lainsäädännössä asetetut vaatimukset”, yleissopimuksen välittömän oikeusvaikutuksen silloin, kun kantajat eivät ole jättäneet täyttämättä mitään kanteen nostamiselle kansallisessa oikeudessa asetettua perustetta ja/tai kun kantajilla on selvästi oikeus nostaa kanne a) menettelyssä, jossa riitautetaan sellaisen rakennuslupaprosessin pätevyys, johon sisältyy yhteistä etua koskeva hanke, joka on nimetty Euroopan laajuisten energiainfrastruktuurien suuntaviivoista 17.4.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 347/2013 mukaisesti, ja/tai b) menettelyssä, jossa riitautetaan sellaisen rakennuslupaprosessin laillisuus, jossa rakennushanke vaikuttaa eurooppalaiseen alueeseen, joka on nimetty luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY mukaisesti?

               6)

               Voiko jäsenvaltio halutessaan säätää lainsäädännössä poikkeuksia säännöstä, jonka mukaan ympäristöoikeudelliset menettelyt eivät saa olla niin kalliita, että se olisi esteenä menettelyyn osallistumiselle, kun tällaisesta poikkeuksesta ei säädetä direktiivissä 2011/92/EU eikä tiedon saatavuudesta, yleisön osallistumisesta päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuudesta ympäristöasioissa Århusissa 25.6.1998 tehdyssä Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission yleissopimuksessa?

               7)

               Onko tiedon saatavuudesta, yleisön osallistumisesta päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuudesta ympäristöasioissa Århusissa 25.6.1998 tehdyn Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission yleissopimus esteenä sellaiselle kansallisessa oikeudessa säädetylle vaatimukselle, jonka mukaan väitetyn lainvastaisen toimen tai päätöksen ja ympäristölle aiheutuneen vahingon välillä on oltava syy-yhteys, jotta voidaan soveltaa kansallista lainsäädäntöä, jolla yleissopimuksen 9 artiklan 4 kappale pannaan täytäntöön sen varmistamiseksi, että ympäristöoikeudelliset menettelyt eivät ole niin kalliita, että se olisi esteenä menettelyyn osallistumiselle.

      (1)  Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 13.12.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/92/EU (EUVL 2012, L 26, s. 1).

      (2)  Euroopan laajuisten energiainfrastruktuurien suuntaviivoista ja päätöksen N:o 1364/2006/EY kumoamisesta sekä asetusten (EY) N:o 713/2009, (EY) N:o 714/2009 ja (EY) N:o 715/2009 muuttamisesta 17.4.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 347/2013 (EUVL 2013, L 115, s. 39(.