title: Asia T-663/17: Kanne 27.9.2017 – Sahece ym. v. SRB

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/44

         Kanne 27.9.2017 – Sahece ym. v. SRB
   (Asia T-663/17)
   (2017/C 424/65)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Sahece, SA (Carrión de los Céspedes, Espanja) ja 20 muuta kantajaa (edustajat: asianajajat M. Romero Rey ja I. Salama Salama)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SEUT 263 artiklan nojalla yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 7.6.2017 tekemän päätöksen SRB/EES/2017/08, joka koskee Banco Popular Español S.A:n asettamista kriisinratkaisumenettelyyn;

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston SEUT 340 artiklan 2 kohdan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 3 kohdan nojalla korvaamaan kantajille aiheutuneen vahingon, jonka täsmällinen määrä tullaan määrittämään sen jälkeen, kun sille on esitetty pyydetyt täydelliset tiedot ja erityisesti Deloitten antama alustava selvitys sekä riippumattomien asiantuntijoiden asetuksen (EU) N:o 806/2014 perusteella laatimat selvitykset, joihin vaaditaan tutustumisoikeutta.;

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 133 ja 134 artiklan nojalla korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asiassa T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno ja SFL v. SRB, asiassa T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asiassa T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asiassa T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asiassa T-497/17, Sánchez del Valle ja Calatrava Real Estate 2015 v. komissio ja SRB sekä asiassa T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB.


title: Asia C-531/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Espanja) – Elda Otero Ramos v. Servicio Galego de Saúde ja Instituto Nacional de la Seguridad Social (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 92/85/ETY — 4 artiklan 1 kohta — Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu — Imettävä työntekijä — Työtehtävistä aiheutuvien riskien arviointi — Se, että asianomainen työntekijä riitauttaa kyseisen arvioinnin — Direktiivi 2006/54/EY — 19 artikla — Tasa-arvoinen kohtelu — Sukupuoleen perustuva syrjintä — Todistustaakka)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Espanja) – Elda Otero Ramos v. Servicio Galego de Saúde ja Instituto Nacional de la Seguridad Social
   (Asia C-531/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 92/85/ETY - 4 artiklan 1 kohta - Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu - Imettävä työntekijä - Työtehtävistä aiheutuvien riskien arviointi - Se, että asianomainen työntekijä riitauttaa kyseisen arvioinnin - Direktiivi 2006/54/EY - 19 artikla - Tasa-arvoinen kohtelu - Sukupuoleen perustuva syrjintä - Todistustaakka))
   (2017/C 424/02)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Elda Otero Ramos

      Vastapuolet: Servicio Galego de Saúde ja Instituto Nacional de la Seguridad Social

      Tuomiolauselma

               1)

               Miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5.7.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/54/EY 19 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että sitä sovelletaan pääasiassa kyseessä olevan kaltaiseen tilanteeseen, jossa imettävä työntekijä on kansallisessa tuomioistuimessa tai muussa asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisessa elimessä riitauttanut työtehtävistään aiheutuvien riskien arvioinnin siltä osin kuin hänen mielestään arviointia ei ole tehty toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä 19.10.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/85/ETY 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti.

               2)

               Direktiivin 2006/54 19 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa asianomaisen työntekijän asiana on osoittaa tosiseikat, jotka ovat omiaan antamaan ymmärtää, että hänen työtehtävistään aiheutuvien riskien arviointia ei ole tehty direktiivin 92/85 4 artiklan 1 kohdassa asetettujen vaatimusten mukaisesti, ja joiden perusteella voidaan siis olettaa, että kyseessä on direktiivissä 2006/54 tarkoitettu sukupuoleen perustuva välitön syrjintä, minkä selvittäminen kuuluu ennakkoratkaisua pyytäneelle tuomioistuimelle. On tällöin vastaajan asiana osoittaa, että kyseinen riskien arviointi on tehty mainitussa säännöksessä asetettujen vaatimusten mukaisesti ja ettei syrjintäkiellon periaatetta siis ole loukattu.

      (1)  EUVL C 429, 21.12.2015.


title: Asia T-109/10: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.9.2017 – Luxemburg v. komissio (Kumoamiskanne — EAKR — Taloudellisen tuen vähentäminen — Interreg II/C -ohjelma ”Rein-Maas-alueen tulvien ehkäisy” — Päätöksen tekemistä koskevan määräajan noudattamatta jättäminen — Olennaisten menettelymääräysten rikkominen — Kanne, joka on selvästi hyväksyttävä)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/35

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.9.2017 – Luxemburg v. komissio
   (Asia T-109/10) (1)

   ((Kumoamiskanne - EAKR - Taloudellisen tuen vähentäminen - Interreg II/C -ohjelma ”Rein-Maas-alueen tulvien ehkäisy” - Päätöksen tekemistä koskevan määräajan noudattamatta jättäminen - Olennaisten menettelymääräysten rikkominen - Kanne, joka on selvästi hyväksyttävä))
   (2017/C 424/51)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Luxemburgin suurherttuakunta (asiamiehet: aluksi C. Schiltz, sitten P. Frantzen, sitten L. Delvaux ja D. Holderer, ja lopuksi D. Holderer, avustajanaan asianajaja P. Kinsch)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: W. Roels ja A. Steiblytė)

      Väliintulijat, jotka tukevat kantajan vaatimuksia: Belgian kuningaskunta (asiamiehet: aluksi M. Jacobs ja T. Materne, sitten M. Jacobs, ja lopuksi M. Jacobs ja J.-C. Halleux), Ranskan tasavalta (asiamiehet: aluksi G. de Bergues ja B. Messmer, sitten G. de Bergues ja lopuksi J. Bousin ja D. Colas) ja Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: aluksi C. Wissels, M. Noort ja Y. de Vries, sitten M Noort, M. Bulterman ja B. Koopman)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota Luxemburgin suurherttuakuntaa koskevilta osin 23.12.2009 tehty komission päätös K(2009) 10712 Interreg II/C -yhteisöaloiteohjelmalle ”Rein-Maas-alueen tulvien ehkäisy” Belgian kuningaskunnassa, Saksan liittotasavallassa, Ranskan tasavallassa, Luxemburgin suurherttuakunnassa ja Alankomaiden kuningaskunnassa Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) maksettavan 18.12.1997 tehtyyn komission päätökseen K(97) 3742 perustuvan (EAKR nro 970010008) tuen vähentämisestä.

      Määräysosa

               1)

               Interreg II/C -yhteisöaloiteohjelmalle ”Rein-Maas-alueen tulvien ehkäisy” Belgian kuningaskunnassa, Saksan liittotasavallassa, Ranskan tasavallassa, Luxemburgin suurherttuakunnassa ja Alankomaiden kuningaskunnassa Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) maksettavan 18.12.1997 tehtyyn komission päätökseen K(97) 3742 perustuvan (EAKR nro 970010008) tuen vähentämisestä 23.12.2009 tehty komission päätös K(2009) 10712 kumotaan siltä osin kuin se koskee Luxemburgin suurherttuakuntaa.

               2)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Luxemburgin suurherttuakunnan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Belgian kuningaskunta, Ranskan tasavalta ja Alankomaiden kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 134, 22.5.2010.


title: Asia C-192/16: Unionin tuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 12.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Stephen Fisher, Anne Fisher ja Peter Fisher v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla — SEUT 355 artiklan 3 kohta — Gibraltarin asema — SEUT 49 artikla — SEUT 63 artikla — Sijoittautumisvapaus — Pääomien vapaa liikkuvuus — Täysin jäsenvaltion sisäinen tilanne)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/14

         Unionin tuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 12.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Stephen Fisher, Anne Fisher ja Peter Fisher v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs
   (Asia C-192/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla - SEUT 355 artiklan 3 kohta - Gibraltarin asema - SEUT 49 artikla - SEUT 63 artikla - Sijoittautumisvapaus - Pääomien vapaa liikkuvuus - Täysin jäsenvaltion sisäinen tilanne))
   (2017/C 424/20)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Asianosaiset

      Valittajat: Stephen Fisher, Anne Fisher ja Peter Fisher

      Vastapuoli: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

      Muu osapuoli: Her Majesty’s Government of Gibraltar

      Määräysosa

   SEUT 355 artiklan 3 kohtaa, luettuna yhdessä SEUT 49 tai SEUT 63 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että se, että Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaiset käyttävät sijoittautumisvapautta tai pääomien vapaata liikkuvuutta Yhdistyneen kuningaskunnan ja Gibraltarin välillä, muodostaa unionin oikeuden kannalta tilanteen, jonka kaikki osatekijät rajoittuvat yhden ainoan jäsenvaltion sisälle.

      (1)  EUVL C 200, 6.6.2016.


title: Asia T-664/17: Kanne 27.9.2017 – eSlovensko v. komissio

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/45

         Kanne 27.9.2017 – eSlovensko v. komissio
   (Asia T-664/17)
   (2017/C 424/66)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: eSlovensko (Lučenec, Slovakia) (edustaja: asianajaja F. Branislav)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan komission päätöksen, jonka viitenumero on ARES(2017)3107844-21/06/2017 ja jossa kantaja suljettiin asetuksen N:o 966/2012 mukaisten hankintamenettelyjen ja avustusten myöntämismenettelyjen sekä asetuksen 2015/323 mukaisen varojen myöntämisen ulkopuolelle,

               —

               määräämään vastaajan suorittamaan uuden tarkastuksen ja arvioimaan havaintojensa perusteella uudestaan hyväksyttävät kustannukset, ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu harkintavallan väärinkäyttöön, erityisesti tosiseikkojen ja havaintojen virheelliseen oikeudelliseen arviointiin.

                           —

                           Kantaja väittää, että komission päätökselle ei ollut hyväksyttävää perustetta.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalaista päätöstä ei ole perusteltu asianmukaisesti.

                           —

                           Komissio ei ole arvioinut kaikkia asiaan liittyviä olosuhteita asianmukaisesti ja puolueettomasti.


title: Asia T-119/10: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.9.2017 – Alankomaat v. komissio (Kumoamiskanne — EAKR — Taloudellisen tuen alentaminen — Interreg II/C ”Rein-Maasin tulvat” -ohjelma — Päätöksen tekemisen määräajan ylittäminen — Olennaisten menettelymääräysten rikkominen — Kanne, joka on selvästi hyväksyttävä)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/36

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.9.2017 – Alankomaat v. komissio
   (Asia T-119/10) (1)

   ((Kumoamiskanne - EAKR - Taloudellisen tuen alentaminen - Interreg II/C ”Rein-Maasin tulvat” -ohjelma - Päätöksen tekemisen määräajan ylittäminen - Olennaisten menettelymääräysten rikkominen - Kanne, joka on selvästi hyväksyttävä))
   (2017/C 424/52)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: aluksi Y. de Vries, J. Langer ja C. Wissels, sitten J. Langer, M. Bulterman ja B. Koopman)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: W. Roels ja A. Steiblytė)

      Väliintulijat, jotka tukevat kantajan vaatimuksia: Belgian kuningaskunta (asiamiehet: aluksi M. Jacobs ja T. Materne, sitten Jacobs ja J.-C. Halleux) ja Ranskan tasavalta (asiamiehet: aluksi G. de Bergues ja B. Messmer, sitten J. Bousin ja D. Colas)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kumoamiskanne, joka on nostettu 23.12.2009 tehdystä komission päätöksestä K(2009) 10712, jolla on alennettu Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) komission 18.12.1997 tekemän päätöksen K(97) 3742 (EAKR N:o 970010008) nojalla Interreg II/C -yhteisöaloiteohjelmalla ”Rein-Maasin tulvat” Belgian kuningaskunnalle, Saksan liittotasavallalle, Ranskan tasavallalle, Luxemburgin suurherttuakunnalle ja Alankomaiden kuningaskunnalle myönnettyä tukea

      Määräysosa

               1)

               23.12.2009 tehty komission päätös K(2009) 10712, jolla on alennettu Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) komission 18.12.1997 tekemän päätöksen K(97) 3742 (EAKR N:o 970010008) nojalla Interreg II/C -yhteisöaloiteohjelmalla ”Rein-Maasin tulvat” Belgian kuningaskunnalle, Saksan liittotasavallalle, Ranskan tasavallalle, Luxemburgin suurherttuakunnalle ja Alankomaiden kuningaskunnalle myönnettyä tukea, kumotaan siltä osin kuin se koskee Alankomaiden kuningaskuntaa.

               2)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Alankomaiden kuningaskunnan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Belgian kuningaskunta ja Ranskan tasavalta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 113, 1.5.2010.


title: Asia C-592/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vestre Landsret (Tanska) on esittänyt 12.10.2017 – Skatteministeriet v. Baby Dan A/S

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/25

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vestre Landsret (Tanska) on esittänyt 12.10.2017 – Skatteministeriet v. Baby Dan A/S
   (Asia C-592/17)
   (2017/C 424/37)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Vestre Landsret

      Pääasian asianosaiset

      Hakija: Skatteministeriet

      Vastapuoli: Baby Dan A/S

      Ennakkoratkaisukysymykset

               —

               Onko puristuskiinnittimiä konkreettisten ominaisuuksiensa ja piirteidensä perusteella pidettävä lasten turvaportin osana?

               —

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi ja puristuskiinnittimiä on pidettävä lasten turvaportin osana, onko puristuskiinnittimet luokiteltava CN-nimikkeeseen 9403 90 10 vai CN-nimikkeisiin 7326 ja 4421?

               —

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi eikä puristuskiinnittimiä ole pidettävä lasten turvaportin osana, onko puristuskiinnittimet luokiteltava CN-nimikkeeseen 7318 15 90 vai 7318 19 00?

         Jos puristuskiinnittimet on konkreettisten ominaisuuksiensa ja piirteidensä perusteella luokiteltava CN-nimikkeeseen 7318 15 90, unionin tuomioistuimelta pyydetään vastausta seuraavaan ennakkoratkaisukysymykseen:

               —

               Onko lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tiettyjen rauta- ja teräskiinnittimien tuonnissa 26.1.2009 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 91/2009 (1) jätettävä soveltamatta sen perusteella, että komissio ja neuvosto noudattivat WTO:n valituselimen mukaan prosessia, jossa unionin tuotannonalan määritelmä liitettiin unionin tuottajien valmiuteen suostua otokseen ja tutkittavaksi, ja tämän vuoksi prosessi perustui teollisuuden toimijoiden itsevalintaan, mistä aiheutuu tutkimuksen ja tuloksen olennaisen vääristymisen vaara?”

      (1)  Lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tiettyjen rauta- ja teräskiinnittimien tuonnissa 26.1.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 91/2009 (EUVL 2009, L 29, s. 1).


title: Asia C-549/16: Unionin tuomioistuimen määräys (kymmenes jaosto) 12.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Commissione tributaria di Secondo Grado di Bolzano – Italia) – Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale Ufficio controlli di Bolzano v. Palais Kaiserkron Srl (Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Direktiivi 2006/112/EY — 401 artikla — Liikevaihtoveron käsite — Kaupalliseen käyttöön tarkoitettujen kiinteistöjen vuokraus — Rekisteröintiveron maksuvelvollisuus ja arvonlisäverovelvollisuus)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/15

         Unionin tuomioistuimen määräys (kymmenes jaosto) 12.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Commissione tributaria di Secondo Grado di Bolzano – Italia) – Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale Ufficio controlli di Bolzano v. Palais Kaiserkron Srl
   (Asia C-549/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - 401 artikla - Liikevaihtoveron käsite - Kaupalliseen käyttöön tarkoitettujen kiinteistöjen vuokraus - Rekisteröintiveron maksuvelvollisuus ja arvonlisäverovelvollisuus))
   (2017/C 424/21)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Commissione tributaria di Secondo Grado di Bolzano

      Asianosaiset

      Valittaja: Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale Ufficio controlli di Bolzano

      Vastapuoli: Palais Kaiserkron Srl

      Määräysosa

   Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 401 artiklaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevassa kansallisessa säännöstössä säädetyn kaltaiselle liikehuoneistojen vuokrasopimuksista kannettavalle suhteelliselle rekisteröintiverolle siinäkään tapauksessa, että nämä vuokrasopimukset ovat myös arvonlisäveron alaisia.

      (1)  EUVL C 30, 30.1.2017.


title: Asia C-611/17: Kanne 23.10.2017 – Italian tasavalta v. Euroopan unionin neuvosto

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/26

         Kanne 23.10.2017 – Italian tasavalta v. Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-611/17)
   (2017/C 424/38)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamiehet: G. Palmieri ja P. Gentili, avvocato dello Stato)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               On kumottava asetuksen (EU) 2017/127 muuttamisesta tiettyjen kalastusmahdollisuuksien osalta 25.7.2017 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 2017/1398, joka on julkaistu 29.7.2017 Euroopan unionin virallisen lehden numerossa L 199 ja erityisesti sen 1 artiklan 2 kohta, jolla muutetaan asetuksen N:o 2017/127 liitettä I D, riidanalaisen asetuksen liitteen 3 kohta kokonaisuudessaan (sisältää asetuksen (EU) 2017/127 liitteen I D muutoksen) ja johdanto-osan perustelukappaleet 9, 10, 11 ja 12 kokonaisuudessaan.

               —

               Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan yhteisön liittymisestä kansainväliseen yleissopimukseen Atlantin tonnikalojen suojelusta tehdyn päätöksen 86/238/ETY 1 artiklaa on rikottu

   ICCATin päätöstä miekkakalan kalastuskiintiöstä ei ollut tarpeen ottaa huomioon.

      Toinen kanneperuste, jonka mukaan perustelut ovat puutteelliset (SEUT 296 artiklan 2 kohta)

   Päätöstä ei ole perusteltu.

      Kolmas kanneperuste, jonka mukaan SEU 17 artiklaa ja asetuksen N:o 1380/2013 16 artiklaa on rikottu

   Päätös on vastoin suhteellisen vakauden periaatetta ja unionin etuja.

      Neljäs kanneperuste, jonka mukaan taannehtivuuskiellon, oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita on loukattu

   Joka tapauksessa on niin, että päätöstä ei voida soveltaa kuluvan kalastuskauden aikana.

      Viides kanneperuste, jonka mukaan perustelut puuttuvat (SEUT 296 artiklan 2 kohtaa on rikottu)

   Päätöstä ei ole perusteltu siltä osin kuin siinä käytetään viitejaksona TACin osuuksien jakamiselle jäsenvaltioiden kesken nelivuotiskautta 2012-2015.

      Kuudes kanneperuste, jonka mukaan suhteellisuusperiaatetta (SEU 5 artikla) on loukattu ja tosiseikat on arvioitu virheellisesti

   Se, että viitejaksosta on suljettu pois vuodet 2010 ja 2011 on kohtuutonta ja väärin, kun otetaan huomioon tavoite siitä, että saalistietoihin sisällytetään vain sääntöjenmukaiset saaliit.

      Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan SEUT 258 ja SEUT 260 artiklaa on rikottu. Toimivallan puuttuminen

   Neuvostolla ei ole toimivaltaa määrätä Italialle seuraamuksia ajoverkkojen käytöstä.

      Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan hyvän hallinnon periaatetta (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artikla) on loukattu ja asetuksen N:o 1380/2013 16 artiklaa on rikottu

   Se, että viitejaksona on käytetty kautta 2012-2015 on merkinnyt Italian rankaisemista siten, että sen kalastuskapasiteettia on vähennetty suhteellisen vakauden periaatteen vastaisesti ja ilman riittävää tutkintaa.

      Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan syrjimättömyysperiaatetta (SEUT 18 artikla) on loukattu

   Tämä [kalastuskapasiteetin] vähentäminen merkitsee italialaisten kalastajien perusteetonta syrjintää.
   Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan taannehtivuuskiellon, oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita on loukattu
   Joka tapauksessa on niin, että vähentämistä ei voida soveltaa kuluvan kalastuskauden aikana.


title: Asia C-640/16 P: Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 10.10.2017 – Valittajana Greenpeace Energy eG ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla — Valtiontuet — Kumoamiskanne — SEUT 263 artikla — Tutkittavaksi ottaminen — Yhdistyneen kuningaskunnan Hinkley Pointin ydinvoimalan C-yksikköä varten suunnittelema tuki — Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltuvaksi — Asiavaltuus — Valittaja, jota toimi ei koske erikseen)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/16

         Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 10.10.2017 – Valittajana Greenpeace Energy eG ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-640/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla - Valtiontuet - Kumoamiskanne - SEUT 263 artikla - Tutkittavaksi ottaminen - Yhdistyneen kuningaskunnan Hinkley Pointin ydinvoimalan C-yksikköä varten suunnittelema tuki - Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltuvaksi - Asiavaltuus - Valittaja, jota toimi ei koske erikseen))
   (2017/C 424/22)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Greenpeace Energy eG (edustajat: D. Fouquet, J. Nysten ja S. Michaels, Rechtsanwälte)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Blanck-Putz, P. Němečková ja T. Maxian Rusche)

      Väliintulijat, jotka tukevat komission vaatimuksia: Ranskan tasavalta (asiamiehet: D. Colas ja J. Bousin) sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamies: D. Robertson)

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Greenpeace Energy eG vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 38, 6.2.2017.


title: Asia T-670/17: Kanne 29.9.2017 – LG Vaquero Aviación ym. v. SRB

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/46

         Kanne 29.9.2017 – LG Vaquero Aviación ym. v. SRB
   (Asia T-670/17)
   (2017/C 424/67)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: LG Vaquero Aviación, S.L. (Alcorcón, Espanja) ja 15 muuta kantajaa (edustajat: asianajajat M. Romero Rey ja I. Salama Salama)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SEUT 263 artiklan nojalla yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 7.6.2017 tekemän päätöksen SRB/EES/2017/08, joka koskee Banco Popular Español S.A:n asettamista kriisinratkaisumenettelyyn;

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston SEUT 340 artiklan 2 kohdan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 3 kohdan nojalla korvaamaan kantajille aiheutuneen vahingon, jonka täsmällinen määrä tullaan määrittämään sen jälkeen, kun sille on esitetty pyydetyt täydelliset tiedot ja erityisesti Deloitten antama alustava selvitys sekä riippumattomien asiantuntijoiden asetuksen (EU) N:o 806/2014 perusteella laatimat selvitykset, joihin vaaditaan tutustumisoikeutta;

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 133 ja 134 artiklan nojalla korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asiassa T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno ja SFL v. SRB, asiassa T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asiassa T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asiassa T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asiassa T-497/17, Sánchez del Valle ja Calatrava Real Estate 2015 v. komissio ja SRB sekä asiassa T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB.


title: Asia C-166/17: Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supremo Tribunal de Justiça – Portugali) – Sportingbet PLC ja Internet Opportunity Entertainment Ltd v. Santa Casa da Misericórdia de Lisboa (Ennakkoratkaisupyyntö — SEUT 56 artikla — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Rajoitukset — Onnenpelien järjestäminen internetsivustoilla — Kansallinen säännöstö, jossa säädetään valtion monopolin myöntämisestä — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla — Samanlainen kysymys kuin kysymys, johon unionin tuomioistuin on jo antanut ratkaisun, tai kysymys, johon annettava vastaus on selvästi johdettavissa oikeuskäytännöstä — SEUT 102 artikla ja SEUT 106 artiklan 1 kohta — Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö — Kansallinen säännöstö, jossa kielletään muiden kuin sellaisten onnenpelien mainonta, joiden järjestäjä on julkisten viranomaisten tarkasti valvoma onnenpelien järjestämiseen yksinoikeuden saanut ainoa toiminnanharjoittaja — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artiklan 2 kohta — Kysymys, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/16

         Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supremo Tribunal de Justiça – Portugali) – Sportingbet PLC ja Internet Opportunity Entertainment Ltd v. Santa Casa da Misericórdia de Lisboa
   (Asia C-166/17) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 56 artikla - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Rajoitukset - Onnenpelien järjestäminen internetsivustoilla - Kansallinen säännöstö, jossa säädetään valtion monopolin myöntämisestä - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla - Samanlainen kysymys kuin kysymys, johon unionin tuomioistuin on jo antanut ratkaisun, tai kysymys, johon annettava vastaus on selvästi johdettavissa oikeuskäytännöstä - SEUT 102 artikla ja SEUT 106 artiklan 1 kohta - Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö - Kansallinen säännöstö, jossa kielletään muiden kuin sellaisten onnenpelien mainonta, joiden järjestäjä on julkisten viranomaisten tarkasti valvoma onnenpelien järjestämiseen yksinoikeuden saanut ainoa toiminnanharjoittaja - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artiklan 2 kohta - Kysymys, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat))
   (2017/C 424/23)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Supremo Tribunal de Justiça

      Asianosaiset

      Valittajat: Sportingbet PLC ja Internet Opportunity Entertainment Ltd

      Vastapuoli: Santa Casa da Misericórdia de Lisboa

      Määräysosa

               1)

               SEUT 56 artikla ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion säännöstölle, jossa kielletään muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneita toiminnanharjoittajia tarjoamasta onnenpelejä pelattaviksi internetsivustolla ja annetaan julkisten viranomaisten tarkasti valvomalle ainoalle toiminnanharjoittajalle yksinoikeus niiden järjestämiseen.

               2)

               SEUT 56 artikla ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion säännöstölle, jossa kielletään muiden kuin sellaisten onnenpelien mainonta, joiden järjestäjä on niiden järjestämiseen yksinoikeuden saanut ainoa toiminnanharjoittaja.

               3)

               Supremo Tribunal de Justiçan (ylin tuomioistuin, Portugali) esittämät ensimmäinen, viides, kuudes, kahdeksas, yhdeksäs ja kymmenes kysymys jätetään tutkimatta, koska niiden tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

      (1)  EUVL C 202, 26.6.2017.


title: Asia T-704/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.10.2017 – Marine Harvest v. komissio (Kilpailu — Yrityskeskittymät — Päätös sakon määräämisestä sen vuoksi, että yrityskeskittymä on toteutettu ennen sitä koskevaa ilmoitusta ja hyväksymistä — Asetuksen (EY) N:o 139/2004 4 artiklan 1 kohta, 7 artiklan 1 ja 2 kohta sekä 14 artikla — Laiminlyönti — Ne bis in idem – periaate — Rikkomisen vakavuus — Sakon määrä)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/28

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.10.2017 – Marine Harvest v. komissio
   (Asia T-704/14) (1)

   ((Kilpailu - Yrityskeskittymät - Päätös sakon määräämisestä sen vuoksi, että yrityskeskittymä on toteutettu ennen sitä koskevaa ilmoitusta ja hyväksymistä - Asetuksen (EY) N:o 139/2004 4 artiklan 1 kohta, 7 artiklan 1 ja 2 kohta sekä 14 artikla - Laiminlyönti - Ne bis in idem – periaate - Rikkomisen vakavuus - Sakon määrä))
   (2017/C 424/39)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Marine Harvest ASA (Bergen, Norja) (edustaja: R. Subiotto, QC)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Farley, C. Giolito ja F. Jimeno Fernández)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, jossa vaaditaan ensisijaisesti 23.7.2014 tehdyn komission sen päätöksen C(2014) 5089 final kumoamista, jolla on määrätty sakko yrityskeskittymän toteuttamisesta asetuksen (EY) N:o 139/2004 4 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan vastaisesti (asia COMP/M.7184 – Marine Harvest/Morpol), ja toissijaisesti kantajalle määrätyn sakon kumoamista tai sen määrän alentamista.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Marine Harvest ASA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 409, 17.11.2014.


title: Asia C-65/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Unkari) – Istanbul Lojistik Ltd v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság (Ennakkoratkaisupyyntö — Euroopan talousyhteisön ja Turkin välinen assosiaatiosopimus — 9 artikla — EY – Turkki-assosiaationeuvoston päätös N:o 1/95 — 4, 5 ja 7 artikla — Tulliliitto — Maantiekuljetus — Ajoneuvovero — Verojen ja maksujen kantaminen Turkissa rekisteröidyiltä raskailta ajoneuvoilta, jotka kulkevat Unkarin kautta)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Unkari) – Istanbul Lojistik Ltd v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
   (Asia C-65/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Euroopan talousyhteisön ja Turkin välinen assosiaatiosopimus - 9 artikla - EY – Turkki-assosiaationeuvoston päätös N:o 1/95 - 4, 5 ja 7 artikla - Tulliliitto - Maantiekuljetus - Ajoneuvovero - Verojen ja maksujen kantaminen Turkissa rekisteröidyiltä raskailta ajoneuvoilta, jotka kulkevat Unkarin kautta))
   (2017/C 424/03)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Istanbul Lojistik Ltd

      Vastapuoli: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

      Tuomiolauselma

   Tulliliiton viimeisen vaiheen aloittamisesta 22.12.1995 tehdyn EY–Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/95 4 artiklaa on tulkittava siten, että siinä tarkoitetuksi tullia vaikutukseltaan vastaavaksi maksuksi on katsottava pääasiassa kyseessä olevan kaltainen ajoneuvovero, jonka ajoneuvon haltija on velvollinen maksamaan Turkissa rekisteröidyistä raskaista ajoneuvoista, joita kuljetetaan Unkarin alueen kautta.

      (1)  EUVL C 175, 17.5.2016.


title: Asia T-671/17: Kanne 28.9.2017 – Turbo-K International v. EUIPO – Turbo-K (TURBO-K)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/46

         Kanne 28.9.2017 – Turbo-K International v. EUIPO – Turbo-K (TURBO-K)
   (Asia T-671/17)
   (2017/C 424/68)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Turbo-K International (Birmingham, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: barrister A. Norris ja barrister A. Muir Wood)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Turbo-K (Winchester, Yhdistynyt kuningaskunta)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-sanamerkki ”TURBO-K” – Rekisteröintihakemus nro 13 458 039

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 14.7.2017 asiassa R 2135/2016-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen ja hylkää tavaramerkin rekisteröintiin liittyvät väitteet kokonaisuudessaan

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohdan rikkominen.


title: Asia T-746/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 17.10.2017 – Andreassons Åkeri ym. v. komissio (Kumoamiskanne — Sosiaaliturva — Komission päätös EU Pilot – menettelyn päättämisestä — Kantelun käsittelyn lopettaminen — Komission kieltäytyminen aloittamasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa menettelyä — Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena — Toimi ei koske kantajaa suoraan — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen — Vaatimus toimimisvelvoitteen määräämisestä — Toimivallan selvä puuttuminen)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/37

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 17.10.2017 – Andreassons Åkeri ym. v. komissio
   (Asia T-746/16) (1)

   ((Kumoamiskanne - Sosiaaliturva - Komission päätös EU Pilot – menettelyn päättämisestä - Kantelun käsittelyn lopettaminen - Komission kieltäytyminen aloittamasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa menettelyä - Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena - Toimi ei koske kantajaa suoraan - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen - Vaatimus toimimisvelvoitteen määräämisestä - Toimivallan selvä puuttuminen))
   (2017/C 424/53)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

      Asianosaiset

      Kantajat: Andreassons Åkeri i Veddige AB (Veddige, Ruotsi), Luke Transport AB (Laholm, Ruotsi) ja Zimit Transportförmedling AB (Veddige) (edustaja: professori C. von Quitzow)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Martin ja K. Simonsson)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan 10.8.2016 päivättyyn kirjeeseen sisältyvä komission päätös, joka koskee EU Pilot –menettelyn 7504/15/EMPL lopputulosta.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Andreassons Åkeri i Veddige AB, Luke Transport AB ja Zimit Transportförmedling AB velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 38, 6.2.2017.


title: Asia C-101/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel Cluj – Romania) – SC Paper Consult SRL v. Direcția Regională a Finanțelor Publice Cluj-Napoca ja Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bistrița-Năsăud (Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — Vähennysoikeus — Käyttämisedellytykset — 273 artikla — Kansalliset toimenpiteet — Veropetosten ja veronkierron torjunta — Verovelvollisen, jonka verohallinto on todennut lopettaneen toimintansa, antama lasku — Veropetosriski — Vähennysoikeuden epääminen — Oikeasuhteisuus — Näyttöä siitä, ettei veropetosta tai verotulojen menetystä ole tapahtunut, ei oteta huomioon — Annettavan tuomion ajallisten vaikutusten rajoittaminen ei ole tarpeen)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel Cluj – Romania) – SC Paper Consult SRL v. Direcția Regională a Finanțelor Publice Cluj-Napoca ja Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bistrița-Năsăud
   (Asia C-101/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - Vähennysoikeus - Käyttämisedellytykset - 273 artikla - Kansalliset toimenpiteet - Veropetosten ja veronkierron torjunta - Verovelvollisen, jonka verohallinto on todennut lopettaneen toimintansa, antama lasku - Veropetosriski - Vähennysoikeuden epääminen - Oikeasuhteisuus - Näyttöä siitä, ettei veropetosta tai verotulojen menetystä ole tapahtunut, ei oteta huomioon - Annettavan tuomion ajallisten vaikutusten rajoittaminen ei ole tarpeen))
   (2017/C 424/04)
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel Cluj

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: SC Paper Consult SRL

      Vastapuolet: Direcția Regională a Finanțelor Publice Cluj-Napoca ja Administrația Județeană a Finanțelor Publice Bistrița-Năsăud

      Tuomiolauselma

   Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettua neuvoston direktiiviä 2006/112/EY on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa verovelvolliselta evätään oikeus arvonlisäveron vähentämiseen sillä perusteella, että jäsenvaltion verohallinto on todennut laskua, jossa hinta ja arvonlisävero on ilmoitettu erikseen, vastaan palvelun tälle verovelvolliselle suorittaneen toimijan lopettaneen toimintansa, ja jonka mukaan tämä toiminnan lopettamista koskeva tieto on kyseisessä jäsenvaltiossa julkinen ja kaikkien verovelvollisten saatavissa internetissä, jos vähennysoikeuden epääminen on systemaattista ja lopullista ja jos siitä, että petosta ei ole tapahtunut eikä verotuloja ole menetetty, ei voida esittää näyttöä.

      (1)  EUVL C 175, 17.5.2016.


title: Asia C-519/17 P: Valitus, jonka L’Oréal on tehnyt 30.8.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-181/16, L’Oréal v. EUIPO, 26.6.2017 antamasta määräyksestä

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/17

         Valitus, jonka L’Oréal on tehnyt 30.8.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-181/16, L’Oréal v. EUIPO, 26.6.2017 antamasta määräyksestä
   (Asia C-519/17 P)
   (2017/C 424/24)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: L’Oréal SA (edustajat: asianajajat T. de Haan ja P. Péters)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Guinot SAS

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-181/16 26.6.2017 antama määräys (EU:T:2017:447) on kumottava,

               —

               asia on palautettava unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, ja

               —

               oikeudenkäyntikuluista on päätettävä myöhemmin; toissijaisesti virasto on velvoitettava korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut, jotka ovat aiheutuneet valitusmenettelystä ja ensimmäisessä oikeusasteessa käydystä menettelystä.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin otti vääristyneellä tavalla huomioon kantajan esittämät tosiseikat ja perustelut ja rikkoi asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).


title: Asia T-675/17: Kanne 29.9.2017 – Aplicacions de Servei Monsan ym. v. SRB

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/47

         Kanne 29.9.2017 – Aplicacions de Servei Monsan ym. v. SRB
   (Asia T-675/17)
   (2017/C 424/69)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Aplicacions de Servei Monsan, SLU (Mollet del Vallés, Espanja) ja 79 muuta kantajaa (edustajat: asianajajat M. Romero Rey ja I. Salama Salama)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SEUT 263 artiklan nojalla yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 7.6.2017 tekemän päätöksen SRB/EES/2017/08, joka liittyy Banco Popular Español S.A:ta koskevaan kriisinratkaisutoimeen;

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston SEUT 340 artiklan 2 kohdan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 3 kohdan nojalla korvaamaan kantajalle aiheutuneen vahingon seuraavasti:

                           i.

                           Osakkeenomistajat: Banco Popularin osakekohtainen nettoarvo, jonka täsmällinen määrä on määritettävä liitteessä A.5 esitettämämme asiantuntijalausunnon täydennyksen perusteella, sen jälkeen, kun me olemme vastaanottaneet riippumattomien asiantuntijoiden alustavan ja lopullisen arvostuksen asetuksen (EU) N:o 806/2014 20 artiklassa vaadituin tavoin (asiantuntijalausunnossa esitetyt vaatimukset, liite A.5.1, s. 106);

                           ii.

                           Ensisijaisten pääomainstrumenttien haltijat: määrä, joka vastaa joukkovelkakirjalainojen nimellisarvoa riidanalaisen päätöksen tekoajankohtana, korotettuna kyseisen ajankohdan ja takaisinmaksupäivän väliseltä ajalta laskettavilla viivästyskoroilla (asiantuntijalausunto, liite A.5.2, s. 105);

                           iii.

                           Toissijaisten pääomainstrumenttien haltijat: määrä, joka vastaa joukkovelkakirjalainojen nimellisarvoa riidanalaisen päätöksen tekoajankohtana, korotettuna kyseisen ajankohdan ja takaisinmaksupäivän väliseltä ajalta laskettavilla viivästyskoroilla (asiantuntijalausunto, liite A.5.3, s. 12); 5-3. Página 12);

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 133 ja 134 artiklan nojalla korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asiassa T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno ja SFL v. SRB, asiassa T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asiassa T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asiassa T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asiassa T-497/17, Sánchez del Valle ja Calatrava Real Estate 2015 v. komissio ja SRB sekä asiassa T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB


title: Asia T-394/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.10.2017 – KPN v. komissio (Kilpailu — Yrityskeskittymät — Hollannin TV- ja televiestintäpalvelumarkkinat — Päätös, jossa yrityskeskittymä todetaan sisämarkkinoille soveltuvaksi ja ETA-sopimuksen mukaiseksi — Sitoumukset — Perusteluvelvollisuus — Merkitykselliset markkinat — Vertikaaliset vaikutukset — Tuomioistuinvalvonta)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/28

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.10.2017 – KPN v. komissio
   (Asia T-394/15) (1)

   ((Kilpailu - Yrityskeskittymät - Hollannin TV- ja televiestintäpalvelumarkkinat - Päätös, jossa yrityskeskittymä todetaan sisämarkkinoille soveltuvaksi ja ETA-sopimuksen mukaiseksi - Sitoumukset - Perusteluvelvollisuus - Merkitykselliset markkinat - Vertikaaliset vaikutukset - Tuomioistuinvalvonta))
   (2017/C 424/40)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: KPN BV (Haag, Alankomaat) (edustajat: asianajajat J. de Pree, C. van der Hoeven ja G. Hakopian)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Malferrari, J. Szczodrowski, H. van Vliet ja F. van Schaik)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan keskittymän, jonka mukaan Liberty Global plc hankkii yksinomaisen määräysvallan Ziggo NV:ssä, julistamisesta sisämarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi 10.10.2014 annettu komission päätös C(2014) 7241 final (Asia M.7000 – Liberty Global / Ziggo) (EUVL 2015, C 145, s. 7).

      Tuomiolauselma

               1)

               Kumotaan keskittymän, jonka mukaan Liberty Global plc hankkii yksinomaisen määräysvallan Ziggo NV:ssä, julistamisesta sisämarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi 10.10.2014 annettu komission päätös C(2014) 7241 final (Asia M.7000 – Liberty Global / Ziggo).

               2)

               Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 302, 14.9.2015.


title: Asia T-678/17: Kanne 3.10.2017 – Minera Catalano Aragonesa ja Luengo Martínez v. komissio ja SRB

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/48

         Kanne 3.10.2017 – Minera Catalano Aragonesa ja Luengo Martínez v. komissio ja SRB
   (Asia T-678/17)
   (2017/C 424/70)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Minera Catalano Aragonesa, SA (Ariñoteruel, Espanja) ja Ángel Luengo Martínez (Zaragoza, Espanja) (edustajat: asianajajat R. Montejo Pérez, F. Ferrara ja F. Banti)

      Vastaajat: Euroopan komissio ja yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 7.6.2017 tekemän päätöksen SRB/EES/2017/08, joka koskee Banco Popular Español S.A:n asettamista kriisinratkaisumenettelyyn ja Euroopan komission päätöksen nro 1246;

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston ja Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asiassa T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno ja SFL v. SRB, asiassa T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asiassa T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asiassa T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asiassa T-497/17, Sánchez del Valle ja Calatrava Real Estate 2015 v. komissio ja SRB sekä asiassa T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB.


title: Asia C-194/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 17.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Riigikohus – Viro) – Bolagsupplysningen OÜ ja Ingrid Ilsjanv. Svensk Handel AB (Ennakkoratkaisupyyntö — Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa — Asetus (EU) N:o 1215/2012 — 7 artiklan 2 alakohta — Erityinen toimivalta sopimukseen perustumatonta vastuuta koskevassa asiassa — Oikeushenkilön oikeuksien loukkaus julkaisemalla internetissä sitä koskevia, väitetysti virheellisiä tietoja ja jättämällä poistamatta sitä koskevat kommentit — Vahingon ilmenemispaikka — Tämän henkilön intressien keskus)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 17.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Riigikohus – Viro) – Bolagsupplysningen OÜ ja Ingrid Ilsjanv. Svensk Handel AB
   (Asia C-194/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EU) N:o 1215/2012 - 7 artiklan 2 alakohta - Erityinen toimivalta sopimukseen perustumatonta vastuuta koskevassa asiassa - Oikeushenkilön oikeuksien loukkaus julkaisemalla internetissä sitä koskevia, väitetysti virheellisiä tietoja ja jättämällä poistamatta sitä koskevat kommentit - Vahingon ilmenemispaikka - Tämän henkilön intressien keskus))
   (2017/C 424/05)
   Oikeudenkäyntikieli: viro

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Riigikohus

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Bolagsupplysningen OÜ ja Ingrid Ilsjan

      Vastapuoli: Svensk Handel AB

      Tuomiolauselma

               1)

               Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohtaa on tulkittava siten, että oikeushenkilö, jonka persoonallisuusoikeuksia väitetään loukatun julkaisemalla internetissä sitä koskevia virheellisiä tietoja ja jättämällä poistamatta sitä koskevia kommentteja, voi nostaa näiden tietojen oikaisua, näiden kommenttien poistamista ja koko aiheutuneen vahingon korvaamista koskevan kanteen sen jäsenvaltion tuomioistuimessa, jossa sen intressien keskus sijaitsee.
               Kun kyseinen oikeushenkilö harjoittaa suurinta osaa toiminnastaan muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa sen sääntömääräinen kotipaikka on, tämä henkilö voi haastaa loukkaukseen väitetysti syyllistyneen tässä muussa jäsenvaltiossa vahingon ilmenemispaikan perusteella.

               2)

               Asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 2 alakohtaa on tulkittava siten, että henkilö, jonka persoonallisuusoikeuksia väitetään loukatun julkaisemalla internetissä häntä koskevia virheellisiä tietoja ja jättämällä poistamatta häntä koskevia kommentteja, ei voi nostaa näiden tietojen oikaisua ja näiden kommenttien poistamista koskevaa kannetta jokaisen sellaisen jäsenvaltion tuomioistuimessa, jonka alueella internetissä julkaistut tiedot ovat tai olivat saatavilla.

      (1)  EUVL C 211, 13.6.2016.


title: Asia T-685/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.10.2017 – Sulayr Global Service v. EUIPO – Sulayr Calidad (sulayr GLOBAL SERVICE) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin sulayr GLOBAL SERVICE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi kansallinen sanamerkki SULAYR — Suhteellinen hylkäysperuste — Palvelujen samankaltaisuuden puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/29

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.10.2017 – Sulayr Global Service v. EUIPO – Sulayr Calidad (sulayr GLOBAL SERVICE)
   (Asia T-685/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin sulayr GLOBAL SERVICE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi kansallinen sanamerkki SULAYR - Suhteellinen hylkäysperuste - Palvelujen samankaltaisuuden puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2017/C 424/41)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Sulayr Global Service, SL (Valle del Zalabi, Espanja) (edustajat: asianajajat P. López Ronda, G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal ja E. Armero Lavie)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: aluksi S. Palmero Cabezas, sitten J. Crespo Carrillo)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Sulayr Calidad, SL (Granada, Espanja) (edustajat: aluksi asianajajat E. Bayo de Gispert ja G. Hinarejos Mulliez, sitten G. Hinarejos Mulliez ja I. Valdelomar Serrano)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 23.9.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 149/2015-1), joka koskee osapuolten Sulayr Calidad ja Sulayr Global Service välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) ensimmäisen valituslautakunnan 23.9.2015 tekemä päätös (asia R 149/2015-1) kumotaan siltä osin kuin päätöksessä hyväksyttiin väite, jossa oli vastustettu haetun tavaramerkin rekisteröintiä luokkaan 40 kuuluvia palveluja varten.

               2)

               EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Sulayr Global Service, SL:lle asian käsittelystä unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Sulayr Calidad, SL vastaa unionin yleisessä tuomioistuimessa käydyssä menettelyssä aiheutuneista omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Sulayr Global Servicelle asian käsittelystä EUIPO:n valituslautakunnassa aiheutuneet välttämättömät kulut.

      (1)  EUVL C 38, 1.2.2016.


title: Asia T-528/17: Kanne 7.8.2017 – Ballesté Torralba ym. v. SRB

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/37

         Kanne 7.8.2017 – Ballesté Torralba ym. v. SRB
   (Asia T-528/17)
   (2017/C 424/54)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: María Ballesté Torralba (Alcarrás, España), David Lozano Jiménez (Alcarrás), María Carmen Estruch Martínez (Alcarrás) ja Ramón Ribes Jové (Alcarrás) (edustaja: asianajaja E. Silva Pacheco)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 7.6.2017 tekemän päätöksen mitättömäksi ja näin arvoltaan sekä seurauksiltaan mitättömäksi taannehtivin vaikutuksin.

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan kantajille 1 aiheutuneen vahingon 37 877 eurolla, kantajille 2 aiheutuneen vahingon 11 000 eurolla ja Doña María Ballesté Torralballe aiheutuneen vahingon 1 309,14 eurolla.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asiassa T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno ja SFL v. SRB, asiassa T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asiassa T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asiassa T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asiassa T-497/17, Sánchez del Valle ja Calatrava Real Estate 2015 v. komissio ja SRB sekä asiassa T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB.


title: Asia C-198/16 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 19.10.2017 – Valittajana Agriconsulting Europe SA ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Sopimussuhteen ulkopuolinen unionin vastuu — Julkiset palveluhankinnat — Operatiivinen tekninen apu maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä koskevan eurooppalaisen innovaatiokumppanuusverkoston perustamista ja hallinnointia varten — Tarjoajan tarjouksen hylkääminen — Poikkeuksellisen alhainen tarjous — Kontradiktorinen menettely)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 19.10.2017 – Valittajana Agriconsulting Europe SA ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-198/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Sopimussuhteen ulkopuolinen unionin vastuu - Julkiset palveluhankinnat - Operatiivinen tekninen apu maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä koskevan eurooppalaisen innovaatiokumppanuusverkoston perustamista ja hallinnointia varten - Tarjoajan tarjouksen hylkääminen - Poikkeuksellisen alhainen tarjous - Kontradiktorinen menettely))
   (2017/C 424/06)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Agriconsulting Europe SA (edustaja: R. Sciaudone, avvocato)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Di Paolo ja F. Moro)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Agriconsulting Europe SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 279, 1.8.2016.


title: Asia T-680/17: Kanne 4.10.2017 – Helibética v. SRB

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/49

         Kanne 4.10.2017 – Helibética v. SRB
   (Asia T-680/17)
   (2017/C 424/72)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Helibética, SL (Alicante, Espanja) (edustajat: asianajajat R. Vallina Hoset ja A. Lois Perreau de Pinninck)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että yhteinen kriisinratkaisuneuvosto on sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa, ja velvoittamaan sen korvaamaan vahinko, joka kantajalle aiheutui kaikista niistä SRB:n toimista ja laiminlyönneistä, joiden johdosta kantaja menetti omistamansa BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A:n joukkovelkakirjalainat;

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston maksamaan kantajalle 50 000€ korvauksena tämän kärsimästä vahingosta (jäljempänä vaadittava määrä):

                           —

                           ensisijaisesti palauttamaan 1 010 677,5 euron suuruiset Banco Popularin osakkeisiin tehdyt investoinnit; tai vaihtoehtoisesti

                           —

                           toissijaisesti palauttamaan 514 957 euroa;

               —

               määräämään, että vaadittavalle määrälle on maksettava korkoa 7.6.2017 lähtien tämän kanteen ratkaisevan tuomion antamispäivään saakka;

               —

               määräämään, että vaadittavalle määrälle on tämän kanteen ratkaisevan tuomion antamispäivästä lukien ja siihen saakka, kunnes koko vaadittava määrä on maksettu, maksettava viivästyskorkoa, joka määräytyy Euroopan keskuspankin pääasiallisia jälleenrahoitusliiketoimia varten vahvistaman korkotason mukaan, lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä;

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin asiassa T-659/17, Vallina Fonseca v. SRB.


title: Asia C-200/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supremo Tribunal de Justiça – Portugali) – Securitas – Serviços e Tecnologia de Segurança SA v. ICTS Portugal – Consultadoria de Aviação Comercial SA ja Arthur George Resendes ym. (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 2001/23/EY — 1 artiklan 1 kohta — Yrityksen tai liikkeen luovutukset — Työntekijöiden oikeuksien turvaaminen — Luovutuksensaajan velvollisuus ottaa työntekijät palvelukseensa — Yrityksen tarjoamat vartiointi- ja turvallisuuspalvelut — Tarjouskilpailu — Toisen yrityksen valitseminen hankintasopimuksen sopimuspuoleksi — Henkilöstön palvelukseen ottamatta jättäminen — Kansallinen säännös, jossa säädetään, ettei käsitteen ”yrityksen tai liikkeen luovutus” alaan kuulu tilanne, jossa toimija menettää asiakkaan sen johdosta, että toinen toimija valitaan palveluja koskevan hankintasopimuksen sopimuspuoleksi)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supremo Tribunal de Justiça – Portugali) – Securitas – Serviços e Tecnologia de Segurança SA v. ICTS Portugal – Consultadoria de Aviação Comercial SA ja Arthur George Resendes ym.
   (Asia C-200/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2001/23/EY - 1 artiklan 1 kohta - Yrityksen tai liikkeen luovutukset - Työntekijöiden oikeuksien turvaaminen - Luovutuksensaajan velvollisuus ottaa työntekijät palvelukseensa - Yrityksen tarjoamat vartiointi- ja turvallisuuspalvelut - Tarjouskilpailu - Toisen yrityksen valitseminen hankintasopimuksen sopimuspuoleksi - Henkilöstön palvelukseen ottamatta jättäminen - Kansallinen säännös, jossa säädetään, ettei käsitteen ”yrityksen tai liikkeen luovutus” alaan kuulu tilanne, jossa toimija menettää asiakkaan sen johdosta, että toinen toimija valitaan palveluja koskevan hankintasopimuksen sopimuspuoleksi))
   (2017/C 424/07)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Supremo Tribunal de Justiça

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Securitas – Serviços e Tecnologia de Segurança SA

      Vastapuolet: ICTS Portugal – Consultadoria de Aviação Comercial SA ja Arthur George Resendes ym.

      Tuomiolauselma

               1)

               Työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 12.3.2001 annetun neuvoston direktiivin 2001/23/EY 1 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä tarkoitetun käsitteen ”yrityksen tai liikkeen luovutus” alaan kuuluu tilanne, jossa toimeksiantaja on irtisanonut yrityksen kanssa tehdyn valvonta- ja vartiointipalvelujen suorittamista sen laitoksissa koskevan sopimuksen ja tämän jälkeen tehnyt kyseisen palvelun suorittamiseksi uuden sopimuksen toisen yrityksen, joka kieltäytyy ottamasta ensimmäisen työntekijöitä palvelukseensa, kanssa, kun toinen yritys on ottanut käyttöön kyseisen palvelun suorittamiseksi välttämättömät laitteistot.

               2)

               Direktiivin 2001/23 1 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jossa säädetään, ettei kyseisen 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun käsitteen ”yrityksen tai liikkeen luovutus” alaan kuulu tilanne, jossa toimija menettää asiakkaan sen johdosta, että toinen toimija valitaan palveluja koskevan hankintasopimuksen sopimuspuoleksi.

      (1)  EUVL C 211, 13.6.2016.


title: Asia C-522/17 P: Valitus, jonka L’Oréal on tehnyt 30.8.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-179/16, L’Oréal v. EUIPO 26.6.2017 antamasta määräyksestä

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/17

         Valitus, jonka L’Oréal on tehnyt 30.8.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-179/16, L’Oréal v. EUIPO 26.6.2017 antamasta määräyksestä
   (Asia C-522/17 P)
   (2017/C 424/25)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: L’Oréal SA (edustajat: asianajajat T. de Haan ja P. Péters)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Guinot SAS

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-179/16 26.6.2017 antama määräys (EU:T:2017:445) on kumottava,

               —

               asia on palautettava unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, ja

               —

               oikeudenkäyntikuluista on päätettävä myöhemmin; toissijaisesti virasto on velvoitettava korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut, jotka ovat aiheutuneet valitusmenettelystä ja ensimmäisessä oikeusasteessa käydystä menettelystä.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin otti vääristyneellä tavalla huomioon kantajan esittämät tosiseikat ja perustelut ja rikkoi asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).


title: Asia T-685/17: Kanne 4.10.2017 – Miralla Inversiones v. SRB

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/50

         Kanne 4.10.2017 – Miralla Inversiones v. SRB
   (Asia T-685/17)
   (2017/C 424/73)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Miralla Inversiones, SL (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat R. Vallina Hoset ja A. Lois Perreau de Pinninck)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ensinnäkin: ottamaan tämän kanteen tutkittavaksi asiamiehillä olevan vahvistetun valtuutuksen perusteella ja kumoamaan Banco Popularia koskevaan kriisinratkaisutoimeen liittyvän, 7.6.2017 tehdyn päätöksen SRB/EES/2017/08 ja sen perustana olevan arvostuksen; asianmukaisten tarkistusten tekemisen jälkeen aloittaa yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 120 artiklassa ja sitä seuraavissa artikloissa tarkoitetun menettelyn ja jatkaa sitä;

               —

               toiseksi: vaatimaan kanteessa esitetyin tavoin, että SBR esittää tässä asiassa viipymättä Deloitten asetuksen (EU) N:o 806/2014 20 artiklan mukaisesti laatiman väliaikaisen arvostuksen, jotta kantaja voisi asianmukaisesti käyttää puolustautumisoikeuksiaan; mainitun arvostuksen tultua esitetyksi vahvistaa erityisen määräajan, jonka kuluessa kantajalle on mahdollisuus analysoida ja tarkastella sitä riittävän yksityiskohtaisesti, jotta kantaja voi vastineen antovaiheessa esittää sitä koskevat väitteensä;

               —

               kolmanneksi: jos edellisessä kohdassa esitettyjä vaatimuksia ei hyväksytä ja jos menettelyä jatketaan, antamaan tuomion, jossa todetaan, että Banco Popularia koskevaan kriisinratkaisutoimeen liittyvä, 7.6.2017 tehty päätös SRB/EES/2017/08 ja sen perustana oleva arvostus ovat unionin oikeuden vastaisia.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asiassa T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno ja SFL v. SRB, asiassa T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asiassa T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asiassa T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asiassa T-497/17, Sánchez del Valle ja Calatrava Real Estate 2015 v. komissio ja SRB sekä asiassa T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB.


title: Asia T-26/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.10.2017 – Kreikka v. komissio (Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto — Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot — Väärinkäytökset saatavien määrän toteamisessa — Viiveet saatavien takaisinperintämenettelyssä — Rahastojenvälisen kuittauksen puuttuminen — Korkojen määrän määrittäminen — Oikeasuhteisuus — Kiinteämääräinen rahoitusoikaisu — Asetuksen (EY) N:o 1290/2005 31 – 33 artikla — Yksittäistapaukset)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.10.2017 – Kreikka v. komissio
   (Asia T-26/16) (1)

   ((Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto - Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot - Väärinkäytökset saatavien määrän toteamisessa - Viiveet saatavien takaisinperintämenettelyssä - Rahastojenvälisen kuittauksen puuttuminen - Korkojen määrän määrittäminen - Oikeasuhteisuus - Kiinteämääräinen rahoitusoikaisu - Asetuksen (EY) N:o 1290/2005 31 – 33 artikla - Yksittäistapaukset))
   (2017/C 424/42)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: G. Kanellopoulos, O. Tsirkinidou ja A. Vasilopoulou)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Triantafyllou ja A. Sauka)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuvasta kanne, jossa vaaditaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 13.11.2015 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2015/2098 (EUVL 2015, L 303, s. 35) osittaista kumoamista siltä osin kuin se koskee Helleenien tasavaltaa

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 111, 29.3.2016.


title: Asia T-686/17: Kanne 4.10.2017 – Policlínico Centro Médico de Seguros ja Medicina Asturiana v. SRB

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/50

         Kanne 4.10.2017 – Policlínico Centro Médico de Seguros ja Medicina Asturiana v. SRB
   (Asia T-686/17)
   (2017/C 424/74)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Policlínico Centro Médico de Seguros, SA (Oviedo, Espanja) ja Medicina Asturiana, SA (Oviedo) (edustajat: asianajajat R. Vallina Hoset y A. Lois Perreau de Pinninck)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että yhteinen kriisinratkaisuneuvosto on sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa, ja velvoittamaan sen korvaamaan vahinko, joka kantajalle aiheutui kaikista niistä SRB:n toimista ja laiminlyönneistä, joiden johdosta kantaja menetti omistamansa Banco Popular Español, S.A:n joukkovelkakirjalainat;

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston maksamaan 1 850 000 euroa lisättynä velkakirjoista maksamatta jääneillä koroilla, siihen ajankohtaan saakka, jona mainittu määrä palautetaan kantajalle korvauksena aiheutetusta vahingosta (jäljempänä vaadittava määrä);

               —

               määräämään, että vaadittavalle määrälle on maksettava korkoa 7.6.2017 lähtien tämän kanteen ratkaisevan tuomion antamispäivään saakka;

               —

               määräämään, että vaadittavalle määrälle on tämän kanteen ratkaisevan tuomion antamispäivästä lukien ja siihen saakka, kunnes koko vaadittava määrä on maksettu, maksettava viivästyskorkoa, joka määräytyy Euroopan keskuspankin pääasiallisia jälleenrahoitusliiketoimia varten vahvistaman korkotason mukaan, lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä;

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin asiassa T-659/17, Vallina Fonseca v. SRB.


title: Asia T-330/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.10.2017 – Hello Media Group v. EUIPO – Hola (#hello digitalmente diferentes) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin #hello digitalmente diferentes rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiemmat EU-kuvio- ja sanamerkit HELLO! — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Asianosaisseuraanto oikeudenkäynnissä)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.10.2017 – Hello Media Group v. EUIPO – Hola (#hello digitalmente diferentes)
   (Asia T-330/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin #hello digitalmente diferentes rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiemmat EU-kuvio- ja sanamerkit HELLO! - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Asianosaisseuraanto oikeudenkäynnissä))
   (2017/C 424/43)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Hello Media Group, SL (Madrid, Espanja), joka on hyväksytty asianosaiseksi Hello Media, SL:n tilalle (edustaja: asianajaja A. Alejos Cutuli)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Hola, SL (Madrid) (edustaja: asianajaja F. Arroyo Álvarez de Toledo)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 21.4.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 1979/2015-2), joka koskee osapuolten Hola ja Hello Media välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Hello Media Group, SL hyväksytään kantajaksi Hello Media, SL:n tilalle.

               2)

               Kanne hylätään.

               3)

               Hello Media Group velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 296, 16.8.2016.


title: Asia T-538/17: Kanne 5.8.2017 – Jess Liberty v. SRB

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/38

         Kanne 5.8.2017 – Jess Liberty v. SRB
   (Asia T-538/17)
   (2017/C 424/55)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Jess Liberty, SL (Madrid, Espanja) (edustaja: asianajaja C. Aguirre de Cárcer Moreno)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan tutkittavaksi tämän kanteen, joka koskee yhteisen kriisinratkaisuneuvoston johdon täysistunnossa 7.6.2017 tehtyä päätöstä SRB/EES/2017/08, jolla yhdenmukaisten sääntöjen ja yhdenmukaisen menettelyn vahvistamisesta luottolaitosten ja tiettyjen sijoituspalveluyritysten kriisinratkaisua varten yhteisen kriisinratkaisumekanismin ja yhteisen kriisinratkaisurahaston puitteissa sekä asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta 15.7.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 806/2014 29 artiklan perusteella määrättiin Banco Popular Español, S.A.-nimistä laitosta koskevista kriisinratkaisutoimista; määräämään, että kantajalla on oikeus saada etukäteen tietoja koko asiakirja-aineistosta ja että sillä on mahdollisuus esittää täydentäviä väitteitä, kumoamaan tai peruuttamaan riidanalaisen päätöksen ja vahvistamaan kaikin osin, että kantajalla on omistusoikeutensa nojalla oikeus saada täysi vahingonkorvaus.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asiassa T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno ja SFL v. SRB, asiassa T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asiassa T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asiassa T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asiassa T-497/17, Sánchez del Valle ja Calatrava Real Estate 2015 v. komissio ja SRB sekä asiassa T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB.


title: Asia T-695/17: Kanne 9.10.2017 – Italia v. komissio

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/51

         Kanne 9.10.2017 – Italia v. komissio
   (Asia T-695/17)
   (2017/C 424/75)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamies: G. Palmieri ja P. Gentili, avvocato dello Stato

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan avoimia kilpailuja koskevan ilmoituksen – EPSO/AD/343/17 – Saksankieliset (DE) kääntäjät (AD 5) – EPSO/AD/344/17 – Ranskankieliset (FR) kääntäjät (AD 5) – EPSO/AD/345/17 – Italiankieliset (IT) kääntäjät (AD 5) – EPSO/AD/346/17 – Hollanninkieliset (NL) kääntäjät (AD 5) – joka on julkaistu 13.7.2017 ilmestyneessä Euroopan unionin virallisessa lehdessä C 224 A

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi seitsemään kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 263, SEUT 264 ja SEUT 266 artiklan rikkomiseen.

                           —

                           Komissio ei ole ottanut huomioon sen unionin tuomiostuimen asiassa C-66/10 P antaman tuomion ja sen unionin yleisen tuomioistuimen 24.9.2015 asiassa T-124/13 ja T-191/13 antaman tuomion oikeusvoimaa, joiden mukaan kilpailuilmoitukset, joiden mukaan niitä kieliä, jotka unionin yleisiin kilpailuihin osallistuvat henkilöt voivat ilmoittaa toisena kielenä, voivat olla vain englanti, ranska ja saksa.

               2.

               Toinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 342 artiklan ja asetuksen N:o 1/58 1 ja 6 artiklan rikkomiseen.

                           —

                           Kantaja väittää tältä osin, että kun komissio katsoi, että unionin avoimiin kilpailuihin osallistuvat henkilöt voivat valita toiseksi kieleksi vain kolme kieltä, se antoi käytännössä uuden toimielinten kieliä koskevan säännöstön ja loukkasi neuvostolla tällä alalla olevaa yksinomaista toimivaltaa.

               3.

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu EY 12 artiklan, josta on tullut SEUT 18 artikla, unionin perusoikeuskirjan 22 artiklan, SEU 6 artiklan 3 kohdan, henkilöstösääntöjen liitteessä III olevan 1 artiklan 2 ja 3 kohdan, asetuksen N:o 1/58 1 ja 6 artiklan sekä henkilöstösääntöjen 1 d artiklan 1 ja 6 kohdan, 27 artiklan toisen kohdan ja 28 artiklan f alakohdan rikkomiseen.

                           —

                           Kantaja väittää tältä osin, että komission soveltama kieliä koskeva rajoitus on syrjivä, sillä edellä mainittujen sääntöjen mukaan unionin kansalaisille ja toimielinten virkamiehille ei saa asettaa kieliä koskevia rajoituksia, joista ei ole säädetty yleisesti ja objektiivisesti asetuksen N:o 1/58 6 artiklassa tarkoitetuissa toimielinten työjärjestyksissä, joita ei ole tähän mennessä tehty; näillä säännöillä kielletään myös ottamasta käyttöön tällaisia rajoituksia, jollei se ole yksikön erityisen ja perustellun edun mukaista.

               4.

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu SEU 6 artiklan 1 kohdan rikkomiseen siltä osin kuin siinä vahvistetaan luottamuksensuojan periaate jäsenvaltioiden yhteisestä valtionsääntöperinteestä johtuvana perusoikeutena.

                           —

                           Kantaja väittää tältä osin, että komissio on loukannut kansalaisten perusteltua luottamusta mahdollisuuteen valita toiseksi kieleksi mikä tahansa unionin kieli, kuten säännönmukaisesti tapahtui vuoteen 2007 saakka ja kuten unionin tuomioistuimen asiassa C-566/10 P antamassa tuomiossa on lainvoimaisesti todettu.

               5.

               Viides kanneperuste, joka perustuu harkintavallan väärinkäyttöön ja kilpailuilmoitusten luonteelle ja tarkoitukselle ominaisten olennaisten sääntöjen, erityisesti henkilöstösääntöjen 1 d artiklan 1 ja 6 kohdan, 28 artiklan f alakohdan, 27 artiklan toisen kohdan, 34 artiklan 3 kohdan ja 45 artiklan 1 kohdan rikkomiseen sekä suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen.

                           —

                           Kantaja väittää tältä osin, että kun komissio rajoitti edeltä käsin ja yleisesti niiden kielien määrän kolmeen, jotka voidaan valita toiseksi kieleksi, se tarkasti itse asiassa jo kilpailuilmoitusta ja osallistumisedellytyksiä koskevassa vaiheessa hakijoiden kielitaidon, mikä olisi suoritettava kuitenkin vasta kilpailun yhteydessä. Tällä tavalla kielitaidosta tulee ratkaiseva verrattuna ammatilliseen osaamiseen.

               6.

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu SEUT 18 artiklan ja SEUT 24 artiklan 4 kohdan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 22 artiklan, asetuksen N:o 1/58 2 artiklan ja henkilöstösääntöjen 1 d artiklan 1 ja 6 kohdan rikkomiseen.

                           —

                           Kantaja väittää tältä osin, että sillä, että kilpailuilmoituksessa määrättiin, että osallistumishakemus on välttämättä toimitettava englanniksi, ranskaksi tai saksaksi, ja että EPSO lähettää samalla kielellä hakijoille kilpailun edistymiseen liittyvät viestit, on loukattu Euroopan kansalaisten oikeutta käyttää omaa kieltään toimielinten kanssa, ja se on johtanut siihen, että henkilöitä, jotka eivät osaa hyvin kyseistä kolmea kieltä, syrjitään.

               7.

               Seitsemäs kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 1/58 1 ja 6 artiklan, henkilöstösääntöjen 1 d artiklan 1 ja 6 kohdan, 28 artiklan f alakohdan, henkilöstösääntöjen liitteessä III olevan 1 artiklan 1 kohdan f alakohdan ja SEUT 296 artiklan 2 kohdan (perustelujen puuttuminen) rikkomiseen, suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen ja tosiseikkojen vääristyneellä tavalla huomioon ottamiseen.

                           —

                           Kantaja väittää tältä osin, että komissio on perustellut kielten rajoittamista kolmeen kieleen vaatimuksella siitä, että uudet työntekijät pystyvät heti kommunikoimaan keskenään toimielinten sisällä. Tällä perustelulla vääristellään tosiseikkoja, koska ei pidä paikkansa, että kyseessä olevia kolmea kieltä käytetään eniten eri kieliryhmien välisessä kommunikoinnissa toimielinten sisällä, ja se on suhteeton verrattuna perusoikeuteen, jonka mukaan kieleen perustuva syrjintä on kiellettyä, kun on olemassa vähemmän rajoittavia järjestelmiä, joilla voidaan taata sujuva kommunikointi toimielimissä.


title: Asia T-545/17: Kanne 7.8.2017 – Afectados Banco Popular v. SRB

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/38

         Kanne 7.8.2017 – Afectados Banco Popular v. SRB
   (Asia T-545/17)
   (2017/C 424/56)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Afectados Banco Popular (Madrid, Espanja) (edustaja: asianajaja I. Ferrer Bonsoms Millet)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että riidanalainen päätös on mitätön ja että sen perusteella toteutetut liiketoimet ovat vaikutuksettomia, ja määräämään, että Banco Popular Español S.A:n omaisuus palautetaan osakkeenomistajille ja että asianomaisten joukkovelkakirjalainojen haltijoiden tilanne saatetaan vastaamaan investointia edeltänyttä tilannetta.

               —

               jollei edellä mainittu olisi mahdollista, määräämään, että joukkovelkakirjalainojen muuntamiset osakkeiksi ovat joka tapauksessa vaikutuksettomia, että joukkovelkakirjalainojen haltijoiden tilanne pysytetään sellaisena kuin se oli 6.6.2017 ja että kyseisten osakkeiden haltijoille korvataan mainitun pankin ja siis kyseisten osakkeiden reaaliarvo sellaisena kuin tämä oli 30.6. 2016.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asiassa T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno ja SFL v. SRB, asiassa T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asiassa T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asiassa T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asiassa T-497/17, Sánchez del Valle ja Calatrava Real Estate 2015 v. komissio ja SRB sekä asiassa T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB.


title: Asia T-431/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.10.2017 – VIMC v. komissio (Kilpailu — Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö — Yksityishoidon markkinat — Asetuksen (EY) N:o 1/2003 13 artiklan 1 kohta — Päätös kantelun hylkäämisestä — Asian käsittely jäsenvaltion kilpailuviranomaisessa)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.10.2017 – VIMC v. komissio
   (Asia T-431/16) (1)

   ((Kilpailu - Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö - Yksityishoidon markkinat - Asetuksen (EY) N:o 1/2003 13 artiklan 1 kohta - Päätös kantelun hylkäämisestä - Asian käsittely jäsenvaltion kilpailuviranomaisessa))
   (2017/C 424/45)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: VIMC – Vienna International Medical Clinic GmbH (Kulmbach, Saksa) (edustajat: asianajajat R. Bramerdorfer ja H. Grubmüller)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Dawes ja C. Vollrath)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan 27.5.2016 annettu komission päätös C (2016) 3351 final, jolla hylättiin kantajan kantelu, jossa oli väitetty, että Wirtschaftskammer Österreich (WKO, Itävallan kauppakamari) tai Fachverband der Gesundheitsbetriebe (terveysalan yritysten toimialajärjestö, Itävalta) olisi rikkonut SEUT 102 artiklaa (asia AT.40231 – VIMC/WK&FGB).

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               VIMC – Vienna International Medical Clinic GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 371, 10.10.2016.


title: Asia C-524/17 P: Valitus, jonka L’Oréal on tehnyt 30.8.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-182/16, L’Oréal v. EUIPO, 26.6.2017 antamasta määräyksestä

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/19

         Valitus, jonka L’Oréal on tehnyt 30.8.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-182/16, L’Oréal v. EUIPO, 26.6.2017 antamasta määräyksestä
   (Asia C-524/17 P)
   (2017/C 424/27)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: L’Oréal SA (edustajat: asianajajat T. de Haan ja P. Péters)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Guinot SAS

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-182/16 26.6.2017 antama määräys (EU:T:2017:448) on kumottava,

               —

               asia on palautettava unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, ja

               —

               oikeudenkäyntikuluista on päätettävä myöhemmin; toissijaisesti virasto on velvoitettava korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut, jotka ovat aiheutuneet valitusmenettelystä ja ensimmäisessä oikeusasteessa käydystä menettelystä.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin otti vääristyneellä tavalla huomioon kantajan esittämät tosiseikat ja perustelut ja rikkoi asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).


title: Asia T-702/17: Kanne 12.10.2017 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO – Papouis Dairies (Papouis Halloumi)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/53

         Kanne 12.10.2017 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO – Papouis Dairies (Papouis Halloumi)
   (Asia T-702/17)
   (2017/C 424/76)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosia, Kypros) (edustajat: asianajajat V. Marsland ja S. Malynicz)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Papouis Dairies LTD (Nikosia, Kypros)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröitävä värillinen kuviomerkki, joka sisältää sanaosan Papouis Halloumi – Rekisteröintihakemus nro 11 176 344

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 3.8.2017 asiassa R 2782/2014-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n ja muun osapuolen valituslautakunnassa vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-231/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Hamburg – Saksa) – Merck KGaA v. Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme Corp ja MSD Sharp & Dohme GmbH (Ennakkoratkaisupyyntö — Asetus (EY) N:o 207/2009 — EU-tavaramerkki — 109 artiklan 1 kohta — EU-tavaramerkkeihin ja kansallisiin tavaramerkkeihin perustuvat siviilikanteet — Vireilläolovaikutus — Samojen seikkojen käsite — Ilmaisun ”Merck” käyttäminen internetissä verkkotunnuksissa ja sosiaalisen median verkkoalustoilla — Kansalliseen tavaramerkkiin perustuva kanne, jonka jälkeen on nostettu EU-tavaramerkkiin perustuva kanne — Asian käsittelystä luopuminen — Laajuus)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Hamburg – Saksa) – Merck KGaA v. Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme Corp ja MSD Sharp & Dohme GmbH
   (Asia C-231/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EY) N:o 207/2009 - EU-tavaramerkki - 109 artiklan 1 kohta - EU-tavaramerkkeihin ja kansallisiin tavaramerkkeihin perustuvat siviilikanteet - Vireilläolovaikutus - Samojen seikkojen käsite - Ilmaisun ”Merck” käyttäminen internetissä verkkotunnuksissa ja sosiaalisen median verkkoalustoilla - Kansalliseen tavaramerkkiin perustuva kanne, jonka jälkeen on nostettu EU-tavaramerkkiin perustuva kanne - Asian käsittelystä luopuminen - Laajuus))
   (2017/C 424/08)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landgericht Hamburg

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Merck KGaA

      Vastaajat: Merck & Co. Inc., Merck Sharp & Dohme Corp ja MSD Sharp & Dohme GmbH

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 109 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että siinä vahvistettu edellytys, joka koskee ”samoja seikkoja”, täyttyy silloin, kun kansalliseen tavaramerkkiin ja EU-tavaramerkkiin perustuvat loukkauskanteet on nostettu samojen osapuolien välillä eri jäsenvaltioiden tuomioistuimissa, ainoastaan siltä osin kuin kyseiset kanteet koskevat kansallisen tavaramerkin ja EU-tavaramerkin, jotka ovat keskenään samanlaisia, väitettyä loukkausta samojen jäsenvaltioiden alueella.

               2)

               Asetuksen N:o 207/2009 109 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että siinä tilanteessa, jossa loukkauskanteet, joista ensimmäinen perustuu kansalliseen tavaramerkkiin ja koskee väitettyä loukkausta jäsenvaltion alueella ja joista jälkimmäinen perustuu EU-tavaramerkkiin ja koskee väitettyä loukkausta koko Euroopan unionin alueella, on nostettu samojen osapuolien välillä eri jäsenvaltioiden tuomioistuimissa, sen tuomioistuimen, jossa asia on jälkimmäisenä otettu käsittelyyn, on luovuttava käsittelemästä sitä osaa riita-asiasta, joka koskee jäsenvaltion aluetta, josta tuomioistuimessa, jonka käsittelyyn asia on ensin tuotu, nostetussa loukkauskanteessa on kyse.

               3)

               Asetuksen N:o 207/2009 109 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että siinä mainittu edellytys, joka koskee ”samoja seikkoja”, ei enää täyty, kun sen johdosta, että kantaja peruuttaa osittain – kunhan peruutus on tehty pätevästi – EU-tavaramerkkiin perustuvan loukkauskanteen, jolla pyrittiin alun perin kieltämään tämän tavaramerkin käyttö Euroopan unionin alueella, ja tällainen kanteen peruuttaminen koskee jäsenvaltion aluetta, josta tuomioistuimessa, jonka käsittelyyn asia on ensin tuotu, nostetussa kansalliseen tavaramerkkiin perustuvassa kanteessa, jolla pyritään kieltämään tämän tavaramerkin käyttäminen jäsenvaltion alueella, on kyse, kyseessä olevat kanteet eivät koske enää kansallisen tavaramerkin ja EU-tavaramerkin, jotka ovat keskenään samanlaisia, väitettyä loukkausta samojen jäsenvaltioiden alueella.

               4)

               Asetuksen N:o 207/2009 109 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että jos tavaramerkit ovat keskenään samanlaisia, tuomioistuimen, jossa asia on jälkimmäisenä otettu käsittelyyn, on luovuttava asian käsittelystä sen tuomioistuimen hyväksi, jonka käsittelyyn asia on ensin tuotu, ainoastaan siltä osin kuin mainitut tavaramerkit koskevat samoja tavaroita tai palveluja.

      (1)  EUVL C 279, 1.8.2016.


title: Asia T-555/17: Kanne 16.8.2017 – TW ym. v. SRB

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/39

         Kanne 16.8.2017 – TW ym. v. SRB
   (Asia T-555/17)
   (2017/C 424/57)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: TW, TY, UA ja UB (edustaja: asianajaja L. Chen Chen)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               tutkimaan tämän kanteen, jossa vaaditaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston sen päätöksen kumoamista, jolla Banco Popular Español S.A:n koko pääoman arvoksi vahvistettiin nolla euroa ja jolla se päätettiin myydä Banco de Santander S.A:lle yhden euron hintaan, ja tutkittuaan virallisesti saatavilla olevan asiakirja-aineiston kokonaisuudessaan sekä arvioituaan esitetyt syyt, julistamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston tekemän, Euroopan unionin virallisessa lehdessä 7.6.2017 julkaistun päätöksen mitättömäksi tai kumottavaksi.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asiassa T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno ja SFL v. SRB, asiassa T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asiassa T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asiassa T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asiassa T-497/17, Sánchez del Valle ja Calatrava Real Estate 2015 v. komissio ja SRB sekä asiassa T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB