title: Asia C-612/13 P: Valitus, jonka ClientEarth on tehnyt 26.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-111/11, ClientEarth v. komissio, 13.9.2013 antamasta tuomiosta

text:
               8.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 71/5

      Valitus, jonka ClientEarth on tehnyt 26.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-111/11, ClientEarth v. komissio, 13.9.2013 antamasta tuomiosta
      (Asia C-612/13 P)
      (2014/C 71/08)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: ClientEarth (edustaja: avocat P. Kirch)

         Muu osapuoli: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii unionin tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen 13.9.2013 asiassa T-111/11 antaman tuomion

                  —

                  velvoittamaan komission korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valituksensa tueksi valittaja tukeutuu kolmeen valitusperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen valitusperuste, jossa vedotaan siihen, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, koska se on soveltanut asetuksen N:o 1049/2001 (1) 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa käytettyjen ilmaisujen ”tutkintatoimet” ja ”vahingoittaisi – – tutkinta – – toimien – – tarkoitusten suojaa” virheellistä tulkintaa.
                  Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se katsoi systemaattisesti, että ”riidanalaiset tutkimukset ovat asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettuja komission tutkintatoimia”.
                  Tämän valitusperusteen ensimmäinen osa muodostuu siitä, että unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti sanaa ”tutkintatoimet”.
                  Toinen osa: vaikka katsottaisiin, että tutkintatoimia on suoritettu, unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen tulkitessaan virheellisesti sanaa ”vahingoittaisi”. Unionin yleinen tuomioistuin on liittänyt tietojen ilmaisemisen käsitteen vahingoittamisen käsitteeseen, mutta se ei ole konkreettisesti kuvannut sitä, kuinka tietojen ilmaiseminen täsmällisesti ottaen olisi vahingoittanut tutkintatoimien ”tarkoituksia”.

                  2)

                  Toinen valitusperuste, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, koska se on rikkonut tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan Århusissa, Tanskassa, 25.6.1998 tehdyn yleissopimuksen, joka on hyväksytty 17.2.2005 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2005/370/EY (2), 4 artiklan 1, 2 ja 4 kappaletta.
                  Mainittu valitusperuste muodostuu viidestä väitteestä. Ensinnäkin unionin yleinen tuomioistuin teki virheen tulkitessaan suppeasti velvollisuuttaan tulkita Århusin yleissopimuksen 4 artiklan 4 kappaleen c kohtaa. Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin teki virheen siinä, miten se sovelsi kyseistä toimenpidettä Århusin yleissopimuksen valossa. Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin teki virheen siltä osin kuin sillä on velvollisuus tulkita Århusin yleissopimusta kansainvälisen tapaoikeuden mukaisesti. Neljänneksi unionin yleinen tuomioistuin teki virheen, kun se eväsi Århusin yleissopimuksen 4 artiklan ja 4 artiklan 4 kappaleen c alakohdan välittömän soveltamisen. Lopuksi unionin yleinen tuomioistuin teki lain soveltamista koskevan virheen, kun se hyväksyi Århusin yleissopimuksen soveltamisesta poikkeamisen Euroopan unionin ”erityispiirteiden” perusteella.

                  3)

                  Kolmas oikeudellisia seikkoja koskeva valitusperuste, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin rikkoi asetuksen N:o 1367/2006 (3) 6 artiklan 1 kohtaa ja asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan loppuosaa sekä 4 artiklan 3 kohtaa.
                  Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska se perusteli sitä, ettei se katsonut, että olisi olemassa ylivoimainen yleinen etu, joka edellyttäisi tietojen ilmaisemista, vain kantajan esittämien väitteiden analysoinnilla. Mainittu lähestymistapa on asetuksen N:o 1049/2001 säännösten sekä asiaa koskevan oikeuskäytännön vastainen. Kantajan tältä osin esittämät väitteet eivät nimittäin sellaisinaan voi olla syy siihen, että ylivoimaisen yleisen edun olemassaolo kiistetään, koska laissa ei aseteta ylivoimaisia olosuhteita koskevaa todistustaakkaa kantajalle. Kun kyse on tietojen ilmaisemisesta, kyseessä olevan toimielimen on suhteutettava toisiinsa esillä olevat intressit.

         (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001. EYVL L 145, s. 43.

         (2)  Tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan yleissopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta 17.2.2005 tehty neuvoston päätös 2005/370/EY. EUVL L 124, s. 1.

         (3)  Tiedon saatavuutta, yleisön osallistumista päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuutta ympäristöasioissa koskevan Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamisesta yhteisön toimielimiin ja elimiin 6.9.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1367/2006. EYVL L 264, s. 13.


title: Asia C-118/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Østre Landsret (Tanska) on esittänyt 25.2.2016 – X Denmark A/S v. Skatteministeriet

text:
               25.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 270/25

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Østre Landsret (Tanska) on esittänyt 25.2.2016 – X Denmark A/S v. Skatteministeriet
   (Asia C-118/16)
   (2016/C 270/31)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Østre Landsret

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: X Denmark A/S

      Vastaaja: Skatteministeriet

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 2003/49/EY (1) 1 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä saman direktiivin 1 artiklan 4 kohdan kanssa, tulkittava siten, että jäsenvaltiossa kotipaikan omaava yhtiö, joka kuuluu direktiivin 3 artiklan soveltamisalaan ja joka asiassa vallitsevan kaltaisissa olosuhteissa vastaanottaa korkoja tytäryhtiöltä toisesta jäsenvaltiosta, on direktiivissä tarkoitettu näiden korkojen ”tosiasiallinen edunsaaja”?

                           1.1.

                           Onko direktiivin 2003/49/EY 1 artiklan 1 kohtaan, luettuna yhdessä saman direktiivin 1 artiklan 4 kohdan kanssa, sisältyvää tosiasiallisen edunsaajan käsitettä tulkittava yhdenmukaisesti vuoden 1977 mallisopimuksen 11 artiklaan sisältyvän vastaavan käsitteen kanssa?

                           1.2

                           Jos kysymykseen 1.1. vastataan myöntävästi, onko käsitettä siinä tapauksessa tulkittava ottamalla huomioon ainoastaan vuoden 1977 mallisopimuksen 11 artiklan kommentaari (8 kohta), vai voidaanko tulkinnassa ottaa huomioon myöhempiä kommentaareja, kuten vuonna 2003 tehdyt väliyhteisöjä koskevat lisäykset (8.1 kohta, nykyisin 10.1 kohta) ja vuonna 2014 tehdyt sopimusvelvoitteita ja oikeudellisia velvollisuuksia koskevat lisäykset (10.2 kohta)?

                           1.3

                           Jos tulkinnassa voidaan ottaa huomioon vuoden 2003 kommentaari, edellyttääkö yhtiön katsominen yhtiöksi, joka ei ole direktiivissä 2003/49/EY tarkoitettu tosiasiallinen edunsaaja, varojen tosiasiallisesti kulkeneen läpi sellaisille henkilöille, joita se valtio, jossa koron maksajalla on kotipaikka, pitää kyseisten korkojen tosiasiallisena edunsaajana, ja – jos näin on – onko tällöin lisäedellytyksenä, että tosiasiallisella läpikululla on ajallisesti läheinen yhteys korkojen maksamiseen ja/tai että läpikulku tapahtuu koronmaksuina?

                                       1.3.1.

                                       Mikä merkitys on tässä yhteydessä sillä, onko lainan antamiseen käytetty omaan pääomaan kuuluvia varoja, onko kyseiset korot liitetty pääomaan, onko koronsaaja sen jälkeen antanut samassa valtiossa kotipaikan omaavalle emoyhtiölleen konserniavustuksen saadakseen verotuksessa tuloksentasauksen kyseisen valtion asiaa koskevien säännösten mukaisesti, onko kyseiset korot myöhemmin muunnettu lainan ottaneen yhtiön omaksi pääomaksi, onko koronsaajalla ollut sopimusvelvoite tai oikeudellinen velvollisuus maksaa korot edelleen toiselle henkilölle ja onko suurimmalla osalla niistä henkilöistä, joita se valtio, jossa koron maksajalla on kotipaikka, pitää koron tosiasiallisena edunsaajana, kotipaikka muissa jäsenvaltioissa tai muissa valtioissa, joiden kanssa Tanska on tehnyt sopimuksen kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi, jolloin lähdeveron perimiseen ei olisi Tanskan verolainsäädännön mukaan ollut perustetta siinä tapauksessa, että kyseiset henkilöt olisivat olleet lainanantajia ja siten vastaanottaneet korot suoraan?

                           1.4

                           Mikä merkitys on arvioitaessa sitä kysymystä, onko koronsaajaa pidettävä direktiivissä tarkoitettuna tosiasiallisena edunsaajana, sillä seikalla, jos ennakkoratkaisua pyytävä tuomioistuin päätyisi asiaa koskevien tosiseikkojen arvioinnin perusteella katsomaan, että saajalla – vaikka sillä ei olisi ollut sopimusvelvoitetta tai oikeudellista velvollisuutta siirtää vastaanotetut korot toiselle henkilölle – ei ollut asiallisesti oikeutta korkojen käyttämiseen ja nauttimiseen, siten kuin vuoden 2014 kommentaarissa vuoden 1977 mallisopimukseen tarkoitetaan?

               2)

               Edellyttääkö se, että jäsenvaltio vetoaa direktiivin 5 artiklan 1 kohtaan, joka koskee kansallisten säännösten soveltamista petosten tai väärinkäytösten torjumiseksi, tai direktiivin 5 artiklan 2 kohtaan, että kyseinen jäsenvaltio on hyväksynyt erityisen kansallisen säännöksen direktiivin 5 artiklan täytäntöön panemiseksi tai että kansallisessa oikeudessa on petoksia, väärinkäytöksiä ja veropetoksia koskevia yleisiä säännöksiä tai periaatteita, joita voidaan tulkita 5 artiklan mukaisesti?

                           2.1.

                           Jos kysymykseen 2 vastataan myöntävästi, voidaanko yhteisöverolain 2 §:n 2 momentin d kohtaa, jossa säädetään, ettei rajoitettu verovelvollisuus korkotuloista koske ”korkoja, jos korkojen verottamisesta on luovuttava – – eri jäsenvaltioissa sijaitsevien lähiyhtiöiden välisiin korko- ja rojaltimaksuihin sovellettavasta yhteisestä verotusjärjestelmästä annetun direktiivin 2003/49/EY mukaan”, tällöin pitää direktiivin 5 artiklassa tarkoitettuna tällaisena kansallisena erityissäännöksenä?

               3)

               Onko kahden jäsenvaltion välillä kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyn sopimuksen määräys, joka on laadittu OECD:n mallisopimuksen mukaisesti ja jonka mukaan koron verottaminen riippuu siitä, pidetäänkö korkojen vastaanottajaa korkojen tosiasiallisena edunsaajana, direktiivin 5 artiklassa tarkoitettu tällainen sopimukseen perustuva määräys väärinkäytösten torjumiseksi?

               4)

               Onko kyseessä direktiivin 2003/49/EY mukainen väärinkäytös, jos siinä jäsenvaltiossa, jossa koron maksajalla on kotipaikka, sallitaan korkojen verovähennykset, kun taas jäsenvaltiossa, jossa koronsaajalla on kotipaikka, korkoja ei veroteta?

               5)

               Kuuluuko direktiivin 2003/49/EY soveltamisalaan yhtiö, jonka kotipaikka on Luxemburgissa, joka on perustettu ja rekisteröity Luxemburgin yhtiöoikeuden mukaisesti kommandiittiosakeyhtiöksi (”société en commandite par actions”, jäljempänä S.C.A.) ja joka myös luokitellaan riskipääomasijoitusyhtiöistä 15.6.2004 annetun Luxemburgin lain nojalla riskipääomasijoitusyhtiöksi (”société d’investissement en capital à risque”, jäljempänä SICAR)?

                           5.1

                           Jos kysymykseen 5 vastataan myöntävästi, voiko Luxemburgiin sijoittautunut S.C.A./SICAR siinä tapauksessa olla direktiivin 2003/49/EY mukaan korkojen tosiasiallinen edunsaaja, vaikka jäsenvaltio, jossa korkoja maksavalla yhtiöllä on kotipaikka, pitää kyseistä yhtiötä kansallisen lainsäädäntönsä nojalla verotuksellisesti transparenttina yksikkönä?

                           5.2

                           Jos kysymykseen 1 vastataan kieltävästi siten, että korkoja saavaa yhtiötä ei pidetä kyseisten korkojen tosiasiallisena edunsaajana, voidaanko kyseessä olevaa S.C.A:ta/SICARia, käsiteltävän asian kaltaisissa olosuhteissa, siinä tapauksessa pitää direktiivissä tarkoitettuna kyseessä olevien korkojen tosiasiallisena edunsaajana?

               6.

               Onko jäsenvaltio, joka ei halua myöntää toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen yhtiön olevan korkojen tosiasiallinen edunsaaja ja joka väittää, että toiseen jäsenvaltioon sijoittautunut yhtiö on niin sanottu keinotekoinen väliyhteisö, direktiivin 2003/49/EY tai EY 10 artiklan mukaan velvollinen ilmoittamaan, kenen jäsenvaltio siinä tapauksessa katsoo olevan tosiasiallinen edunsaaja?

               7.

               Jos yhtiön, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa (emoyhtiö), ei katsota olevan direktiivin 2003/49/EY nojalla konkreettisesti vapautettu toisessa jäsenvaltiossa kotipaikan omaavalta yhtiöltä (tytäryhtiö) saaduista koroista maksettavasta lähdeverosta ja jos viimeksi mainittu jäsenvaltio katsoo emoyhtiön olevan rajoitetusti verovelvollinen kyseisessä jäsenvaltiossa kyseisistä koroista, onko EY 43 artikla luettuna yhdessä EY 48 artiklan kanssa tällöin esteenä lainsäädännölle, jolla viimeksi mainittu jäsenvaltio velvoittaa veron pidättämiseen velvollisen (tytäryhtiön) maksamaan lähdeverovelan maksamisen viivästymisen johdosta viivästyskorkoa, joka on suurempi kuin viivästyskorko, jonka asianomainen jäsenvaltio lisää yhteisöverovelkaan (jonka soveltamisalaan muun muassa korkotulot sisältyvät), joka kohdistuu samassa jäsenvaltiossa kotipaikan omaavaan yhtiöön?

               8.

               Jos yhtiön, jonka kotipaikka on jäsenvaltiossa (emoyhtiö), ei katsota olevan direktiivin 2003/49/EY nojalla konkreettisesti vapautettu toisessa jäsenvaltiossa kotipaikan omaavalta yhtiöltä (tytäryhtiö) saaduista koroista maksettavasta lähdeverosta ja jos viimeksi mainittu jäsenvaltio katsoo emoyhtiön olevan se verosubjekti, johon rajoitettu verovelvollisuus kyseisessä jäsenvaltiossa kyseisistä koroista kohdistuu, onko EY 43 artikla luettuna yhdessä EY 48 artiklan kanssa (vaihtoehtoisesti EY 56 artikla) tällöin erikseen tai kokonaisuutena tarkasteltuina esteenä lainsäädännölle,

                           a)

                           jonka mukaan viimeksi mainittu jäsenvaltio velvoittaa korkojen maksajan pidättämään koroista lähdeveroa ja asettaa sen julkisyhteisöön nähden vastuuseen pidättämättä jääneestä lähdeverosta, jos tällaista pidätysvelvollisuutta ei ole silloin, kun korkojen vastaanottajan kotipaikka on viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa?

                           b)

                           jonka mukaan emoyhtiöllä ei ole viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa velvollisuutta maksaa yhteisöveron ennakkoja kahden ensimmäisen verovuoden aikana vaan sen on maksettava yhteisöveroa vasta huomattavasti myöhempänä ajankohtana kuin lähdeverojen erääntymisajankohta?

      (1)  Eri jäsenvaltioissa sijaitsevien lähiyhtiöiden välisiin korko- ja rojaltimaksuihin sovellettavasta yhteisestä verotusjärjestelmästä 3.6.2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/49/EY (EUVL 2003, L 157, s. 49).


title: Euroopan yhteisöjen komission 6.11.1998 Helleenien tasavaltaa vastaan nostama kanne (Asia C-398/98)

text:
C 397/26                 FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    19.12.98
     5. Voidaanko yhteisön oikeuden nojalla soveltaa täl-           Ð velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
          laista järjestelmää oikeudenmukaisesti kotimaisiin             denkäyntikulut.
          tuotteisiin ja maahantuotuihin tuotteisiin?
                                                                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
b) Merkitseekö käytettyjen ajoneuvojen todellinen arvon-
     alennus, johon viitataan yhteisöjen tuomioistuimen
     asiassa C-345/95, Nunes Tadeu (1), antamassa tuo-
     miossa, välttämättä sitä, että kunkin ajoneuvon osalta         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut vastaavat
     on tehtävä arviointi tai saatava asiantuntija-arvio, vai       asiassa C-394/98 esitettyjä.
     voidaanko se laskea yleisellä ja abstraktilla tavalla
     laissa säädetyn perusteen nojalla?
                                                                    (1) EYVL L 136, 21.6.1995, s. 28.
c) Jos Euroopan yhteisöjen komissio luopuu tietystä jäse-
     nyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta
     kanteestaan jäsenvaltiota vastaan sillä perusteella, että
     se katsoo uuden lainsäädännön olevan yhteisön oikeu-
     den kanssa yhteensoveltuva, voiko kansallinen ylin
     tuomioistuin vapautua yhteisön oikeuden tulkintaan ja          Euroopan yhteisöjen komission 6.11.1998 Helleenien tasa-
     komission suorittamaan kansallisen oikeuden tulkin-                            valtaa vastaan nostama kanne
     taan nojautuen EY:n perustamissopimuksen 177 artik-
                                                                                (Asia C-398/98)
     lan mukaisesta velvollisuudesta esittää ennakkoratkai-
     sukysymys yhteisöjen tuomioistuimelle ja ratkaista                                      (98/C 397/46)
     asian komission tulkinnan mukaisesti.
(1) Kok. 1995, s. I-479.
                                                                    Euroopan yhteisöjen komissio on 6.11.1998 nostanut
                                                                    Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien
                                                                    tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat komission
                                                                    oikeudellisen yksikön virkamies Dimitri Triantafullou ja
                                                                    komission oikeudellisessa yksikössä toimiva virkamies Oli-
                                                                    vier Couvert-CasteÂra, ja prosessiosoite Luxemburgissa on
                                                                    c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la
Euroopan yhteisöjen komission 5.11.1998 Belgian kunin-              Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
                gaskuntaa vastaan nostama kanne
                          (Asia C-395/98)
                                                                    Kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että
                           (98/C 397/45)                            Helleenien tasavalta ei ole noudattanut perustamissopi-
                                                                    muksen 30 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on
                                                                    säätänyt öljytuotteiden varastointijärjestelmästä ja pitänyt
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 5.11.1998                  voimassa kyseisen järjestelmän, jonka mukaan mahdolli-
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian                suus siihen, että tämä velvollisuus siirretään maassa toimi-
kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeu-            ville jalostamoille, liittyy suoraan velvollisuuteen hankkia
dellinen pääneuvonantaja R. B. Wainwright ja oikeudelli-            öljytuotteet kyseisiltä jalostamoilta ja sen kieltämiseen,
sessa yksikössä toimiva kansallinen virkamies O. Couvert-           että huoltoasemat voisivat tehdä ostonsa jalostamoista tai
CasteÂra, ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o oikeudelli-        muista jäsenvaltiosta.
sen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre
Wagner, Kirchberg.
                                                                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                    Komission mukaan Kreikan varmuusvaraston ylläpitojär-
                                                                    jestelmä on perustamissopimuksen 30 artiklan vastainen
Ð toteaa, että koska Belgia ei ole saattanut voimaan neu-           siltä osin kuin öljyalan yrityksille kuuluvista velvollisuuk-
     voston direktiivin 92/75/ETY täytäntöönpanemiseksi             sista seuraa etuja kreikkalaisten öljynjalostamojen tuot-
     kotitalouksien kuivausrumpujen energiankulutuksen              teille, koska käytännössä jakeluyritysten on tehtävä
     osoittamisen osalta 23 päivänä toukokuuta 1995 anne-           ostonsa yksinomaan kyseisiltä jalostamoilta. Tämän tilan-
     tun komission direktiivin 95/13/EY (1) noudattamisen           teen haitalliset seuraamukset öljyn vapaalle liikkuvuudelle
     edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia mää-          yhteisössä vahvistuvat entisestään Kreikassa käytössä ole-
     räyksiä, tai kun se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle,     van öljyn jakelujärjestelmän vuoksi, sillä kyseisen järjestel-
     se on jättänyt noudattamatta sille tämän direktiivin           män nojalla huoltoasemien on tehtävä ostonsa yksin-
     mukaan kuuluvia jäsenyysvelvoitteita;                          omaan jakeluyrityksiltä.
 ---pagebreak--- 19.12.98              FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      C 397/27
Kantaja katsoo, että tämä järjestelmä, sellaisena kuin se          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
on voimassa olevassa lainsäädännössä, voi tosiasiallisesti
tai mahdollisesti rajoittaa suoraan tai välillisesti öljyalan
kauppaa yhteisössä.                                                EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannen koh-
                                                                   dan mukaan direktiivi velvoittaa saavutettavaan tulokseen
                                                                   nähden jokaista jäsenvaltioita, jolle se on osoitettu, mutta
                                                                   jättää kansallisten viranomaisten valittavaksi muodon ja
Lisäksi komissio väittää, että Helleenien tasavalta ei voi
                                                                   keinot. EY:n perustamissopimuksen 5 artiklan ensimmäi-
järjestelmää perustellakseen vedota EY:n perustamissopi-
                                                                   sen kohdan mukaan jäsenvaltiot toteuttavat kaikki yleis-
muksen 36 artiklaan. Jäsenvaltiot voivat vedota 36 artik-
                                                                   ja erityistoimenpiteet, jotka ovat aiheellisia kyseisestä sopi-
laan perustellakseen tuonnin määrällistä rajoitusta vaiku-
                                                                   muksesta tai yhteisön toimielinten säädöksistä johtuvien
tukseltaan vastaavaa toimenpidettä, jos tavoiteltua pää-
                                                                   velvoitteiden täyttämisen varmistamiseksi. Kyseisten mää-
määrää ei voida saavuttaa millään muulla tuotteiden
                                                                   räysten mukaan jäsenvaltiolla on velvollisuus saattaa lain-
vapaata liikkuvuutta vähemmän rajoittavalla keinolla.
                                                                   säädäntönsä yhteisön direktiivien mukaiseksi direktiiveissä
Komissio katsoo, että varmuusvarastointivelvollisuuden
                                                                   säädetyissä määräajoissa. Jäsenvaltio ei voi sisäisen oikeus-
noudattamista koskeva päämäärä, jota Kreikan viranomai-
                                                                   järjestyksensä oikeussääntöihin, toimintatapoihin tai tilaan
set väittävät tavoittelevansa, voidaan saavuttaa jollain
                                                                   vetoamalla perustella sitä, ettei se ole noudattanut direktii-
muilla tuotteiden vapaata liikkuvuutta vähemmän rajoitta-
                                                                   vissä säädettyjä velvoitteita ja määräaikoja. Helleenien
villa keinoilla.
                                                                   tasavalta ei kiistä sitä, että se ei ole toteuttanut direktiivin
                                                                   94/47/EY noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä. Kysei-
                                                                   sen direktiivin 12 artiklassa säädetty määräaika päättyi
Tämän vuoksi komissio katsoo, että kyseinen Kreikan                29.4.1997 ilman että Helleenien tasavalta olisi antanut
lainsäädäntö on sellainen perustamissopimuksen 30 artik-           kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja,
lan vastainen määrällisiä rajoituksia vaikutukseltaan vas-         asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai että se olisi
taava toimenpide, jota ei voida perustella millään perusta-        ilmoittanut kyseisistä säännöksistä komissiolle.
missopimuksen 36 artiklassa tarkoitetulla perusteella eikä
varsinkaan varmuusvarastointivelvollisuuden noudattami-
sella.                                                             (1) EYVL L 280, 29.10.1994, s. 83.
                                                                            Asian C-199/97 (1) poistaminen rekisteristä
Euroopan yhteisöjen komission 10.11.1998 Helleenien
                                                                                (98/C 397/48)
              tasavaltaa vastaan nostama kanne
                       (Asia C-401/98)
                                                                   Euroopan       yhteisöjen      tuomioistuimen       presidentin
                         (98/C 397/47)
                                                                   7.10.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
                                                                   ristä on poistettu asia C-199/97 (Royal Court of Jerseyn
                                                                   esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Emidio Marco Rios vas-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 10.11.1998                taan His Excellency the Lieutenant Governor of Jersey.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien
tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen          (1) EYVL C 212, 12.7.1997.
yksikön virkamies Maria Kontou-Durande ja prosessi-
osoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies
Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                             Asian C-80/98 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (98/C 397/49)
Ð toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut
     ostajien suojaamisesta kiinteistöjen osa-aikaisen käyt-
     töoikeuden ostosopimuksen tiettyihin osiin nähden 26          Euroopan       yhteisöjen      tuomioistuimen       presidentin
     päivänä lokakuuta 1994 annetun Euroopan parlamen-             7.10.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
     tin ja Euroopan unionin neuvoston direktiiviä 94/47/          ristä on poistettu asia C-80/98 (Sù- og Handelsrettenin
     EY (1), koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin nou-     esittämä ennakkoratkaisupyyntö), 3Com Corporation vas-
     dattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnolli-     taan Bluecom Danmark A/S ja KISS Nordic A/S.
     sia määräyksiä tai ilmoittanut niistä komissiolle, ja
                                                                   (1) EYVL C 166, 30.5.1998.
Ð velvoittaa Helleenien tasavallan korvaamaan oikeuden-
     käyntikulut.


title: Asia T-151/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.3.2017 – EFB v. komissio

text:
               8.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 144/61

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.3.2017 – EFB v. komissio
   (Asia T-151/15) (1)

   (2017/C 144/89)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 190, 8.6.2015.


title: Asian C-188/98 poistaminen rekisteristä

text:
C 397/28              FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    19.12.98
         Asian C-34/97 (1) poistaminen rekisteristä                          Asian C-188/98 (1) poistaminen rekisteristä
                        (98/C 397/50)                                                       (98/C 397/52)
Euroopan       yhteisöjen     tuomioistuimen      presidentin
13.10.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekis-            Euroopan        yhteisöjen    tuomioistuimen      presidentin
teristä on poistettu asia C-34/97 (Kammergericht Berlinin          20.10.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekis-
esittämä ennakkoratkaisupyyntö), 1. RWE Energie Aktien-            teristä on poistettu asia C-188/98, Euroopan yhteisöjen
gesellschaft ja 2. Stadt Nordhorn vastaan Bundeskartell-           komissio vastaan Luxemburgin suurherttuakunta.
amt.
                                                                   (1) EYVL C 234, 25.7.1998.
(1) EYVL C 94, 22.3.1997.
         Asian C-187/97 (1) poistaminen rekisteristä
                        (98/C 397/51)                                        Asian C-47/98 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (98/C 397/53)
Euroopan       yhteisöjen     tuomioistuimen      presidentin
13.10.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekis-
teristä on poistettu asia C-187/97 (Bundesgerichtshofin            Euroopan        yhteisöjen    tuomioistuimen      presidentin
esittämä ennakkoratkaisupyyntö), WINGAS GmbH (aiem-                23.10.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekis-
min Wintershall Gas GmbH) vastaan Stadt Detmold.                   teristä on poistettu asia C-47/98, Euroopan yhteisöjen
                                                                   komissio vastaan Belgian kuningaskunta.
(1) EYVL C 212, 12.7.1997.
                                                                   (1) EYVL C 113, 11.4.1998.
                                        ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN                           päätöksestä kumota tarjouspyyntömenettely, joka koskee
              TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                tutkimusta Varsovan risteysaseman uudistamisen toteutta-
                                                                   misedellytyksistä linjalla E-20, sekä 4.12.1995 tehdystä
                29 päivänä lokakuuta 1998,                         rajoitetusta tarjouspyynnöstä, joka koskee tutkimusta Var-
asiassa T-13/96, TEAM Srl vastaan Euroopan yhteisöjen              sovan risteysaseman uudistamisen toteuttamisedellytyksistä
                          komissio (1)                             linjalla E-20 TIN, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                   (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheen-
(PHARE-ohjelma Ð Päätös, jolla peruutetaan tarjous-                johtaja P. Lindh sekä tuomarit K. Lenaerts ja J. D. Cooke,
pyyntö, ja uuden tarjouspyynnön tekeminen Ð Vahingon-              kirjaaja: lakimiesavustaja M. Johansson, on antanut
korvauskanne Ð Tutkittavaksi ottaminen Ð Tarjouksen                29.10.1998 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
tekijän kärsimästä tappiosta ja ansion menetyksestä sekä
hänen yrityskuvalleen aiheutuneesta haitasta johtuva
                           vahinko)
                                                                   1) Kanne hylätään.
                        (98/C 397/54)
                                                                   2) Kantaja vastaa vahingonkorvausvaatimukseen liitty-
                 (Oikeudenkäyntikieli: italia)                          vistä oikeudenkäyntikuluista.
Asiassa T-13/96, TEAM Srl, kotipaikka Rooma, edustaji-             3) Asianosaiset vastaavat kumoamisvaatimukseen liitty-
naan asianajajat Antonio Tizzano, Gian Michele Roberti                  vistä omista oikeudenkäyntikuluistaan.
ja Francesco Sciaudone, Napoli, 36 place du Grand Sab-
lon, Bryssel, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asia-
                                                                   (1) EYVL C 108, 13.4.1996.
miehinään Marie-JoseÂ Jonczy ja Lucio Gussetti), jossa kan-
taja vaatii asian käsittelyn viimeisessä vaiheessa vahingon-
korvausta siitä vahingosta, joka sille on aiheutunut
komission 16.11.1995 päivättyyn kirjeeseen sisältyvästä


title: Asia T-195/13: Kanne 3.4.2013 — dm-drogerie markt v. SMHV — V-Contact (CAMEA)

text:
               15.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/31

         Kanne 3.4.2013 — dm-drogerie markt v. SMHV — V-Contact (CAMEA)
   (Asia T-195/13)
   2013/C 171/58
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: dm-drogerie markt GmbH & Co. KG (Karlsruhe, Saksa) (edustajat: asianajajat B. Beinert ja O. Bludovsky)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: V-Contact Kft (Szada, Unkari)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 17.1.2013 tekemän päätöksen (väitemenettelyyn nro R 452/2012-1 liittyvä valitus) ja korjaavana toimenpiteenä peruuttamaan hakijan tavaramerkin

               —

               toissijaisesti kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 17.1.2013 tekemän päätöksen (väitemenettelyyn nro R 452/2012-1 liittyvä valitus) ja palauttamaan asian harmonisointiviraston käsiteltäväksi

               —

               toissijaisesti kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 17.1.2013 tekemän päätöksen (väitemenettelyyn nro R 452/2012-1 liittyvä valitus).

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki CAMEA mm. luokkiin 3, 5 ja 16 kuuluville tavaroille — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9 279 928

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansainvälinen rekisteröinti, joka koskee mm. Euroopan unionia ja kattaa luokkiin 3, 5 ja 8 kuuluvat tavarat

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hylätään

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylätään

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen


title: Asia T-159/99: Bjarne Christiansenin 7.7.1999 tilintarkastustuomioistuinta vastaan nostama kanne

text:
2.10.1999                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 281/19
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      –    toteaa, että kantaja on pysyvästi täysin työkyvytön, minkä
                                                                              vuoksi hänen on ollut mahdotonta hoitaa ura-alueensa
                                                                              virkaan kuuluvia tehtäviä 23.9.1998 lähtien, jolloin kanta-
Kantaja tuli 1.11.1995 neuvoston pääsihteeristön palvelukseen                 ja haki työkyvyttömyyseläkettä, tai muusta ensimmäisen
palkkaluokan C5 virkamieheksi. Vuoden 1998 ylennyksien                        oikeusasteen tuomioistuimen määräämästä päivästä läh-
osalta 5.11.1998 päivätyssä henkilöstötiedotteessa nro 140/98                 tien,
julkaistiin ylennyskelpoisten virkamiesten luettelo ja täytettä-
vien toimien lukumäärä. Niiden palkkaluokkaan C5 kuuluvien               –    määrää hankittavaksi lääkärin lausunnon sen toteamiseksi,
124 virkamiehen joukossa, jotka olivat ylennyskelpoisia, kan-                 onko kantaja täysin työkyvytön,
taja oli kaikkien sellaisten palkkaluokan C5 virkamiesten
joukossa, joilla oli henkilöstösäännöissä vaadittu virkaikä,             –    määrää kantajalle lain mukaan korvattavista oikeuden-
sijalla 43 virkaikänsä perusteella. Ura-alueen C ylennyksiä                   käyntikuluista.
käsittelevä neuvoa-antavan komitea laati 38 nimen luettelon
virkamiehistä, joiden osalta ehdotettiin ylennystä palkkaluok-
kaan C4, ja tämä luettelo toimitettiin nimittävälle viranomaisel-        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
le, joka päätti noudattaa sitä. Kantajan nimeä luettelossa ei
ollut.
                                                                         Kantaja haki 23.9.1998 työkyvyttömyyseläkettä. Tämän hake-
                                                                         muksen johdosta tilintarkastustuomioistuimen hallinto esitti
Kanteensa tueksi kantaja vetoaa                                          asian työkyvyttömyyslautakunnalle, joka totesi, että kantajan
                                                                         ei voida katsoa olevan pysyvästi täysin työkyvytön, minkä
–    henkilöstösääntöjen 25 artiklan rikkomiseen ja perustelu-           vuoksi hän ei voisi hoitaa tehtäviään. Tämän päätöksen nojalla
     velvollisuuden laiminlyöntiin,                                      tilintarkastustuomioistuimen nimittävä viranomainen hylkäsi
                                                                         kantajan työkyvyttömyyseläkehakemuksen.
–    henkilöstösääntöjen 45 artiklan rikkomiseen,
–    ylennysmenettelyn noudattamatta jättämiseen,                        Kanteensa tueksi kantaja esittää,
–    yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen ja                –    että hänen nykyisen terveydentilansa perusteella käy ilmi,
                                                                              että työkyvyttömyyslautakunnan ehdottama sairausloma
–    ilmeiseen arviointivirheeseen.                                           ei ole johtanut hänen terveydentilansa paranemiseen,
                                                                         –    että useiden erikoislääkäreiden antamista lääkärintodistuk-
                                                                              sista, joiden mukaan laitoshoidolla Mondorfissa ei ole ollut
                                                                              havaittavissa olevaa vaikutusta, käy ilmi, ettei ole syytä
                                                                              odottaa kantajan fyysisen kunnon merkittävää parantumis-
                                                                              ta ja että luiden, nivelten ja selkärangan kuntoa ajatellen
                                                                              kantajan olisi ehdottomasti päästävä työkyvyttömyyseläk-
                                                                              keelle sekä
Bjarne Christiansenin 7.7.1999 tilintarkastustuomiois-                   –    että työkyvyttömyyslautakunnan päätöstä on syytä harkita
                 tuinta vastaan nostama kanne                                 uudelleen ottaen huomioon uusi 10.5.1999 annettu
                                                                              lääkärintodistus, jossa todetaan, että hoito ei ole parantanut
                                                                              kantajan lihaskuntoa.
                          (Asia T-159/99)
                          (1999/C 281/37)
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                         Gunnar Svantessonin ym. 8.7.1999 Euroopan unionin
Bjarne Christiansen, kotipaikka Nittel (Saksa), on nostanut                              neuvostoa vastaan nostama kanne
7.7.1999 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
mioistuimessa kanteen tilintarkastustuomioistuinta vastaan.                                        (Asia T-160/99)
Kantajan edustaja on asianajaja Alain Lorang, Luxemburg, ja
prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Alain Lorang,
51 rue Albert 1er.                                                                                (1999/C 281/38)
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                                   (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
–    toteaa, että työkyvyttömyyslautakunnan 30.10.1999 te-
     kemän päätöksen jälkeen on ilmennyt uusia seikkoja,                 Gunnar Svantesson, Monica Hägg ja Lena Hellsten, kotipaikka
                                                                         Bryssel, ovat nostaneet Euroopan unionin neuvostoa vastaan
–    hyväksyy kanteen, jonka kantaja on nostanut tilintarkastus-         kanteen, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
     tuomioistuimen 7.4.1999 tekemästä päätöksestä ja hylkää             oikeusasteen tuomioistuimeen 8.7.1999. Kantajien edustajina
     tilintarkastustuomioistuimen nimittävän viranomaisen                on asianajaja Marc-Albert Lucas, Liège (Belgia), prosessiosoite
     26.11.1998 tekemästä päätöksestä tehdyn valituksen,                 Luxemburgissa Fiduciaire Myson SARL, 30 rue de Cessange.


title: Uuden tuomarin virkaan astuminen

text:
               23.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 51/2

         Uuden tuomarin virkaan astuminen
   (2008/C 51/02)
   Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioiden hallitusten edustajien 5.12.2007 (1) tekemällä päätöksellä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen uudeksi tuomariksi nimitetty Jean-Jacques Kasel vannoi virkavalansa 14.1.2008.

      (1)  EUVL L 325, 11.12.2007, s. 89.


title: Tuomarien jakaminen jaostoihin

text:
               10.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/40

         Tuomarien jakaminen jaostoihin
   (2007/C 269/70)
   Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätti 19. ja 25.9.2007 järjestäytyä kahdeksaan viiden tuomarin jaostoon ja kahdeksaan kolmen tuomarin jaostoon ajanjaksolle 25.9.2007–31.8.2010 ja jakaa tuomarit jaostoihin seuraavasti:
   Laajennettu ensimmäinen jaosto, jossa asian käsittelemiseen osallistuu viisi tuomaria:
   jaoston puheenjohtaja Tiili,
   tuomarit Dehousse, Wiszniewska-Białecka, Jürimäe ja Soldevila Fragoso
   Ensimmäinen jaosto, jossa asian käsittelemiseen osallistuu kolme tuomaria:
   jaoston puheenjohtaja Tiili,
   tuomarit Dehousse ja Wiszniewska-Białecka
   Laajennettu toinen jaosto, jossa asian käsittelemiseen osallistuu viisi tuomaria:
   jaoston puheenjohtaja Pelikánová,
   tuomarit Dehousse, Wiszniewska-Białecka, Jürimäe ja Soldevila Fragoso
   Toinen jaosto, jossa asian käsittelemiseen osallistuu kolme tuomaria:
   jaoston puheenjohtaja Pelikánová,
   tuomarit Jürimäe ja Soldevila Fragoso
   Laajennettu kolmas jaosto, jossa asian käsittelemiseen osallistuu viisi tuomaria:
   jaoston puheenjohtaja Azizi,
   tuomarit Cooke, Cremona, Labucka ja Frimodt Nielsen
   Kolmas jaosto, jossa asian käsittelemiseen osallistuu kolme tuomaria:
   jaoston puheenjohtaja Azizi,
   tuomarit Cremona ja Frimodt Nielsen
   Neljäs laajennettu jaosto, jossa asian käsittelemiseen osallistuu viisi tuomaria:
   jaoston puheenjohtaja Czúcz,
   tuomarit Cooke, Cremona, Labucka ja Frimodt Nielsen
   Neljäs jaosto, jossa asian käsittelemiseen osallistuu kolme tuomaria:
   jaoston puheenjohtaja Czúcz,
   tuomarit Cooke ja Labucka
   Laajennettu viides jaosto, jossa asian käsittelemiseen osallistuu viisi tuomaria:
   jaoston puheenjohtaja Vilaras,
   tuomarit Vadapalas, Prek, Tchipev ja Ciucă
   Viides jaosto, jossa asian käsittelemiseen osallistuu kolme tuomaria:
   jaoston puheenjohtaja Vilaras,
   tuomarit Prek ja Ciucă
   Laajennettu kuudes jaosto, jossa asian käsittelemiseen osallistuu viisi tuomaria:
   jaoston puheenjohtaja Meij,
   tuomarit Vadapalas, Prek, Tchipev ja Ciucă
   Kuudes jaosto, jossa asian käsittelemiseen osallistuu kolme tuomaria:
   jaoston puheenjohtaja Meij,
   tuomarit Vadapalas ja Tchipev
   Laajennettu seitsemäs jaosto, jossa asian käsittelemiseen osallistuu viisi tuomaria:
   jaoston puheenjohtaja Forwood,
   tuomarit Šváby, Papasavvas, Moavero Milanesi, Wahl, Dittrich ja Truchot
   Seitsemäs jaosto, jossa asian käsittelemiseen osallistuu kolme tuomaria:
   jaoston puheenjohtaja Forwood,

               a)

               tuomarit Šváby ja Moavero Milanesi

               b)

               tuomarit Šváby ja Truchot

               c)

               tuomarit Moavero Milanesi ja Truchot

         Laajennettu kahdeksas jaosto, jossa asian käsittelemiseen osallistuu viisi tuomaria:
   jaoston puheenjohtaja Martins Ribeiro,
   tuomarit Šváby, Papasavvas, Moavero Milanesi, Wahl, Dittrich ja Truchot
   Kahdeksas jaosto, jossa asian käsittelemiseen osallistuu kolme tuomaria:
   jaoston puheenjohtaja Martins Ribeiro,

               a)

               tuomarit Papasavvas ja Wahl

               b)

               tuomarit Papasavvas ja Dittrich

               c)

               tuomarit Wahl ja Dittrich

         Seitsemännessä ja kahdeksannessa laajennetussa jaostossa, joissa asian käsittelemiseen osallistuu viisi tuomaria, jaoston puheenjohtajan lisäksi viiden tuomarin kokoonpanon muodostavat alkuperäiseen ratkaisukokoonpanoon kuuluneet kolme tuomaria, kyseisen jaoston neljäs tuomari ja yksi tuomari jostain muusta neljästä tuomarista koostuvasta jaostosta. Viimeksi mainittu, joka ei voi olla jaoston puheenjohtaja, nimetään yhdeksi vuodeksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 6 artiklassa määrätyn järjestyksen mukaisessa vuorojärjestyksessä.
   Seitsemännessä ja kahdeksannessa jaostossa, joissa asian käsittelemiseen osallistuu kolme tuomaria, jaoston puheenjohtaja osallistuu asian käsittelemiseen vuorotelleen alakohdissa a), b) ja c) mainittujen tuomareiden kanssa sen kokoonpanon mukaisesti, johon esittelevä tuomari kuuluu. Niissä asioissa, joissa jaoston puheenjohtaja on esittelevänä tuomarina, hän osallistuu asian käsittelemiseen kuhunkin kokoonpanoon kuuluvien tuomareiden kanssa vuorotellen asioiden rekisteröintijärjestyksen mukaisesti, mikäli asioiden yhdistämisestä ei muuta johdu.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 23 päivänä lokakuuta 2003 asiassa T-65/98:Van den Bergh Foods Ltd vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Kumoamiskanne – Kilpailu – Perustamissopimuksen 85 ja 86 artikla (joista on tullut EY 81 ja 82 artikla) – Heräteostosjäätelöt – Pakastesäilyttimien toimittaminen vähittäiskauppiaille – Yksinoikeuslauseke – Markkinoille pääsyn esteet – Omistusoikeudet – EY:n perustamissopimuksen 222 artikla (josta on tullut EY 295 artikla)

text:
10.1.2004                FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                           C 7/29
                                              ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                     YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                  TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                                 TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                   23 päivänä lokakuuta 2003                                             30 päivänä syyskuuta 2003
asiassa T-65/98:Van den Bergh Foods Ltd vastaan Euroo-                  yhdistetyissä asioissa T-191/98, T-212/98–T-214/98, At-
                    pan yhteisöjen komissio (1)                         lantic Container Line AB ym. vastaan Euroopan yhteisöjen
                                                                                komissio (1)
(Kumoamiskanne – Kilpailu – Perustamissopimuksen 85
ja 86 artikla (joista on tullut EY 81 ja 82 artikla) –                  (Kilpailu – Linjakonferenssit – Asetus N:o 4056/86 –
Heräteostosjäätelöt – Pakastesäilyttimien toimittaminen vä-             Ryhmäpoikkeus – Yksittäispoikkeus – Yhteinen määräävä
hittäiskauppiaille – Yksinoikeuslauseke – Markkinoille pää-             markkina-asema – Väärinkäyttö – Palvelusopimukset –
syn esteet – Omistusoikeudet – EY:n perustamissopimuksen                Linjakonferenssin uudet jäsenet – Kilpailun rakenteeseen
           222 artikla (josta on tullut EY 295 artikla)                 puuttuminen – Ryhmäpoikkeuksen peruuttaminen – Sakot
                                                                                – Puolustautumisoikeudet)
                            (2004/C 7/51)
                                                                                (2004/C 7/52)
                    (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Asiassa T-65/98, Van den Bergh Foods Ltd, aiemmin HB Ice                Yhdistetyissä asioissa T–191/98, T–212/98–T–214/98, Atlan-
Cream Ltd, kotipaikka Dublin (Irlanti), edustajinaan solicitors         tic Container Line AB, kotipaikka Göteborg (Ruotsi), Cho Yang
M. Nicholson ja M. Rowe, prosessiosoite Luxemburgissa,                  Shipping Co. Ltd, kotipaikka Séoul (Etelä-Korea), DSR-Senator
vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään: W. Wils            Lines GmbH, kotipaikka Brême (Saksa), Hanjin Shipping
ja A. Whelan), jota tukee Masterfoods Ltd, kotipaikka Dublin            Co. Ltd, kotipaikka Séoul (Etelä-Korea), Hapag Lloyd AG,
edustajanaan P. G. H. Collins, solicitor, ja Richmond Frozen            kotipaikka Hampuri (Saksa), Hyundai Merchant Marine Co.
Confectionery Ltd, aiemmin Treats Frozen Confectionery Ltd,             Ltd, kotipaikka Séoul (Etelä-Korea), A. P. Møller-Mærsk Line,
kotipaikka Northallerton (Yhdistynyt kuningaskunta), edusta-            kotipaikka Kööpenhamina (Tanska), Mediterranean Shipping
janaan I. S. Forrester, QC, prosessiosoite Luxemburgissa, jossa         SA, kotipaikka Genève (Sveitsi), Orient Overseas Container
kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin              Line (UK) Ltd, kotipaikka Lontoo (Yhdistynyt kuningaskunta),
kumoaa ETY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklaan                    Polish Ocean Lines (POL), kotipaikka Gdynia (Puola), P & O
liittyvästä menettelystä (Asiat N:o IV/34.073, IV/34.395 ja IV/         Nedlloyd Ltd, kotipaikka Lontoo (Yhdistynyt kuningaskunta),
35.436 – Van den Bergh Foods Limited) 11 päivänä maaliskuu-             Sea-Land Service Inc., kotipaikka Jersey City, New Jersey
ta 1998 tehdyn komission päätöksen 98/531/EY (EYVL L 246,               (Amerikan yhdysvallat), Neptune Orient Lines Ltd, kotipaikka
s. 1), ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (viides jaosto),           Singapour (Singapore), Nippon Yusen Kaisha, kotipaikka
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja R. García-                 Tokyo (Japani), Transportacíon Marítima Mexicana SA de CV,
Valdecasas sekä tuomarit P. Lindh ja J. D. Cooke, kirjaaja:             kotipaikka Mexico (Meksiko), Tecomar SA de CV, kotipaikka
hallintovirkamies J. Plingers, on antanut 23.10.2003 tuomion,           Mexico (Meksiko), edustajinaan asianajajat J. Pheasant,
jonka tuomiolauselma on seuraava:                                       N. Bromfield, M. Levitt, D. Waelbroeck, U. Zinsmeister,
                                                                        A. Bentley, C. Thomas, A. Nourry, M. Van Kerckhove, P. Ruttley
1)    Kanne hylätään perusteettomana.                                   ja A. Merckx, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan
                                                                        yhteisöjen komissio (asiamiehinään R. Lyal ja J. Flynn), jota
2)    Van den Bergh Foods Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluis-       tukee European Council of Transport Users ASBL, edustaja-
      taan ja velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntiku-       naan asianajaja M. Clough, QC, prosessiosoite Luxemburgissa,
      lut, välitoimimenettelystä syntyneet kulut mukaan lukien.         joissa kantajat vaativat ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
                                                                        tuinta kumoamaan EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artik-
                                                                        lan mukaisesta menettelystä 16 päivänä syyskuuta 1998
3)    Masterfoods Ltd ja Richmond Frozen Confectionery Ltd vastaa-      tehdyn komission päätöksen 1999/243/EY (IV/35.134 –
      vat omista oikeudenkäyntikuluistaan.                              Trans-Atlantic Conference -sopimus) (EYVL 1999, s. 1), yhtei-
                                                                        söjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (kolmas jaosto),
                                                                        toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts
(1) EYVL C 234, 25.07.1998.
                                                                        sekä tuomarit J. Azizi ja M. Jaeger, kirjaaja: hallintovirkamies
                                                                        J. Plingers, on 30.9.2003 antanut tuomion, jonka tuomiolau-
                                                                        selma on seuraava:


title: Asia C-541/10 P: Unionin tuomioistuimen määräys (viides jaosto) 30.9.2011 — Sociedade Quinta do Portal, SA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Vallegre, Vinhos do Porto SA (Muutoksenhaku — Yhteisön tavaramerkki — Asetus (EY) N:o 207/2009 — 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Yhteisön sanamerkki PORTO ALEGRE — Aikaisempi kansallinen sanamerkki VISTA ALEGRE — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Tavaramerkin julistaminen mitättömäksi)

text:
               28.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/23

      Unionin tuomioistuimen määräys (viides jaosto) 30.9.2011 — Sociedade Quinta do Portal, SA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Vallegre, Vinhos do Porto SA
      (Asia C-541/10 P) (1)

      (Muutoksenhaku - Yhteisön tavaramerkki - Asetus (EY) N:o 207/2009 - 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Yhteisön sanamerkki PORTO ALEGRE - Aikaisempi kansallinen sanamerkki VISTA ALEGRE - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Tavaramerkin julistaminen mitättömäksi)
      (2012/C 25/39)
      Oikeudenkäyntikieli: portugali

         Asianosaiset

         Valittaja: Sociedade Quinta do Portal, SA (edustaja: advogado F. Bolota Belchior)

         Valittajan vastapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamiehet: abogado P. López Ronda ja abogado G. Macias Bonilla), Vallegre, Vinhos do Porto SA

         Oikeudenkäynnin kohde

      Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-369/09, Quinta do Portal v. SMHV — Vallegre, 8.9.2010 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kanteen SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 18.6.2009 (asia R 1012/2008-1) tekemästä päätöksestä, joka koskee Vallegre, Vinhos do Porto, SA:n ja Sociedade Quinta do Portal, SA:n välistä mitättömyysmenettelyä

         Määräysosa

                  1)

                  Valitus hylätään.

                  2)

                  Quinta do Portal SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 38, 5.2.2011.


title: Tuomioistuimen tuomio, annettu 10 päivänä marraskuuta 2014, asiassa E-2/14 – EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti (Sopimuspuolen velvoitteiden noudattamatta jättäminen – direktiivi 2005/35/EY – täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               13.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 158/13

         TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   annettu 10 päivänä marraskuuta 2014,
   asiassa E-2/14
   EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti
   (Sopimuspuolen velvoitteiden noudattamatta jättäminen – direktiivi 2005/35/EY – täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2015/C 158/07)
   Asiassa E-2/14, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että koska Islanti ei ole säädetyssä määräajassa hyväksynyt kaikkia Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XIII olevassa 56v kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/35/EY, annettu 7 päivänä syyskuuta 2005, alusten aiheuttamasta ympäristön pilaantumisesta ja säännösten rikkomisista määrättävistä seuraamuksista), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1 ja 29 päivänä toukokuuta 2009 tehdyllä ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 65/2009, täytäntöönpanemiseksi tarvittavia toimenpiteitä ja/tai ei ole ilmoittanut kyseisistä toimenpiteistä viipymättä EFTAn valvontaviranomaiselle, se on laiminlyönyt kyseisen säädöksen ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, sekä tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Páll Hreinsson, on antanut 10 päivänä marraskuuta 2014 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   Tuomioistuin

               1.

               toteaa, että koska Islanti ei ole säädetyssä määräajassa hyväksynyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XIII olevassa 56v kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/35/EY, annettu 7 päivänä syyskuuta 2005, alusten aiheuttamasta ympäristön pilaantumisesta ja säännösten rikkomisista määrättävistä seuraamuksista), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1 ja 29 päivänä toukokuuta 2009 tehdyllä ETA:n sekakomitean päätöksellä N:o 65/2009, täytäntöönpanemiseksi tarvittavia toimenpiteitä, se on laiminlyönyt kyseisen säädöksen ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa;

               2.

               määrää Islannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-86/02: Euroopan yhteisöjen komission 13.3.2002 nostama kanne Saksan liittotasavaltaa vastaan

text:
1.6.2002                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 131/3
Onko valtion sisäisen oikeuden säännös – tässä tapauksessa                Euroopan yhteisöjen komission 13.3.2002 nostama kanne
tavaramerkkilain 60 §:n 1 ja 2 momentti verrattuna sen                                      Saksan liittotasavaltaa vastaan
10 a §:ään – joka on tulkittavissa siten, että tavaramerkkilain-
säädännön vastaisesti valmistettujen/levitettyjen tavaroiden
                                                                                (Asia C-86/02)
pelkkä kauttakuljetus ei ole rangaistava, väärennettyjen ja
laittomasti valmistettujen tavaroiden vapaaseen liikkeeseen
luovutuksen, viennin, jälleenviennin tai suspensiomenettelyyn                                       (2002/C 131/07)
asettamisen kieltämistä koskevista toimenpiteistä 22 päivänä
joulukuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3295/
94 (1) 2 artiklan, sellaisena kuin se on 25.1.1999 annetussa
neuvoston asetuksessa (EY) N:o 241/1999 (2), vastainen.                   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 13.2.2002 Euroo-
                                                                          pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasaval-
                                                                          taa vastaan. Kantajan asiamiehenä on Euroopan yhteisöjen
                                                                          komission virkamies Josef Christian Schieferer ja prosessiosoite
(1) EYVL L 341, s. 8.                                                     Luxemburgissa on c/o Luis Escobar Guerrero, Centre Wagner
(2) EYVL L 27, s. 1.                                                      C 254, Kirchberg.
                                                                          Kantaja vaatii, että tuomioistuin
                                                                          1)    toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut EY:n
                                                                                perustamissopimuksen 226 artiklan 1 kohdan mukaan
                                                                                sille kuuluvia velvoitteita, koska se on säätämällä
                                                                                23.6.1998 annetun SprengÄndG 1997 -nimisen lain
Hof van Cassatie van Belgiën 28.2.2002 tekemällään                              1 §:n 6 momentista ja 1.44 §:stä jättänyt noudattamatta
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa                              EY:n perustamissopimuksen 10 artiklan 1 kohdan ja
Agence Maritime Lalemant vastaan 1. Malzfabrik Tivoli                           249 artiklan 3 kohdan mukaisen velvoitteen täyttää
GmbH, 2. Malteurop G.I.E., 3. Belgisch Interventie- en                          direktiivin 93/15/ETY (1) mukaan sille kuuluvat velvoit-
Restitutiebureau ja Malzfabrik Tivoli GmbH vastaan Bel-                         teet,
            gisch Interventie- en Restitutiebureau
                                                                          2)    velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeuden-
                                                                                käyntikulut.
                            (Asia C-82/02)
                          (2002/C 131/06)
                                                                          Oikeudelliset perusteet ja pääasiallisen perustelut
Hof van Cassatie van België on pyytänyt 28.2.2002 tekemäl-
lään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen              Komissio riitauttaa säännöksen, jonka mukaan räjähdystarvik-
kirjaamoon 12.3.2002, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta                keita saadaan toiseen jäsenvaltioon tapahtuvaa vientiä ja
ennakkoratkaisua asiassa Agence Maritime Lalemant vastaan                 kuljetusta lukuunottamatta, käyttää tai luovuttaa toiselle ai-
1. Malzfabrik Tivoli GmbH, 2. Malteurop G.I.E., 3. Belgisch               noastaan, jos räjähdysaineet on varustettu Bundesanstalt für
Interventie- en Restitutiebureau ja Malzfabrik Tivoli GmbH                Materialforschung und -prüfung (BAM) -nimisen laitoksen
vastaan Belgisch Interventie- en Restitutiebureau seuraavaan              antamalla yksilöintimerkillä. Se, että tätä kaupan estettä ei ole
kysymykseen:                                                              enää olemassa BAM:n toteuttamien väliaikaisten toimenpitei-
                                                                          den takia, ei riitä poistamaan yhteisön oikeuden noudattamatta
                                                                          jättämistä.
Onko maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän sovelta-
mista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä
27 päivänä marraskuuta 1987 annetun komission asetuksen                   Saksan lain 1.44 §:n siirtymäsäännös voi johtaa vakaviin
(ETY) N:o 2730/79 (1) 9 artiklan 1 kohtaa tulkittava niin, että           vääristymiin sisämarkkinoilla, koska räjähdystarvikkeilla, jotka
tuotteet, jotka on viety kolmansiin maihin ja joiden osalta               voidaan direktiivin säännösten mukaan saattaa vapaaseen
vientitullimuodollisuudet on suoritettu, katsotaan viedyiksi              liikkeeseen yhteisössä, ei ole hyväksyntää Saksan markkinoilla,
yhteisön maantieteelliseltä alueelta silloin, kun ne on tosiasialli-      kun taas räjähdystarvikkeilla, joita ei siirtymäkauden jälkeen
sesti viety tältä alueelta vaiko niin, että ne katsotaan viedyiksi        pitäisi olla enää markkinoilla, voi olla hyväksyntä Saksassa.
tältä alueelta silloin, kun ne on sijoitettu tullivarastoon?
                                                                          (1) EYVL L 121, 15.5.1993, s. 20–35.
(1) EYVL 1979, L 317, s. 1.


title: Asia T-64/99: RJB Mining plc:n 3.3.1999 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
5.6.1999                FI                             Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 160/27
     kansainvalisillä markkinoilla, kuten säännöstön 2 artiklan             –    velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut,
     1 kohdassa edellytetään. Lisäksi kyseisellä päätöksellä                     mukaan lukien kantajan kulut.
     hyväksytään ylimääräisiä maksuja kaivostyöläisille sään-
     nöstön 3 artiklan 2 kohdan mukaisena toimintatukena,
     vaikka nämä maksut eivät muodosta osaa kaivosyritysten                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     tuotantokustannuksista.
                                                                            Esillä olevassa kanteessa väitetään, ettei komissio ole toiminut
–    Kumottavaksi vaadittu päätös ei sisällä tosiseikkoja, joiden
                                                                            EHTY:n perustamissopimuksen 4 artiklan c kohdan sekä
     avulla kantaja voisi varmistua yhdenkään yrityksen tai
                                                                            päätöksen 3632/93/EHTY (1) (tässä säännöstö) sille asettamien
     tuotantoyksikön elinkelpoisuudesta. Päätös ei myöskään
                                                                            velvoitteiden mukaisesti Ruhrkohle AG:n (jäljempänä RAG),
     sisällä sellaisia tosiseikkoja tai lausumia, joiden avulla
                                                                            Saarbergwerke AG:n ja Preussag Anthrazit GmbH:n sulautumi-
     kantaja voisi todeta, johtiko tuotantokustannusten vähent-
                                                                            sen (jäljempänä sulautuminen) johdosta ja ehdolla annetun
     äminen todennäköisesti tuen alenemiseen hiilen hinnan
                                                                            valtiontuen suhteen.
     laskiessa kansainvälisillä markkinoilla, kuten säännöstön 2
     artiklassa edellytetään.
                                                                            Kantaja huomauttaa, että maaliskuusta 1998 lähtien se on
                                                                            kiinnittänyt komission huomiota vakavaan huoleensa siitä,
(1) RJB Mining v. komissio (EYVL C 299, 26.9.1998, s. 38).                  että sulautumista ei pitäisi hyväksyä muun muassa tutkimatta
(2) RJB Mining v. komissio (ei vielä julkaistu EYVL: ssä).                  huolellisesti tiettyjä valtiontukeen liittyviä kysymyksiä, joiksi
(3) EYVL L 329, 30.12.1993, s. 12.                                          katsottiin seuraavat seikat:
                                                                            –    1 Saksan markan (DEM) vertauskuvallinen maksaminen
                                                                                Saarbergwerkelle,
                                                                            –    Saksan hallituksen suostumus korvata 50 prosenttia vuo-
                                                                                sittaisen 200 miljoonan DEM:n ristikkäistuen vajauksesta
                                                                                RAG:n muulle kuin hiilialan toiminnalle,
RJB Mining plc:n 3.3.1999 Euroopan yhteisöjen komissio-                     –    Saksan hallituksen luopuminen vaatimasta 4 miljardin
                    ta vastaan nostama kanne                                     DEM:n suuruisen tuen takaisinmaksua, ja
                                                                            –    1,65 miljardin DEM:n suuruinen lisätuki, jos RAG ostaa
                           (Asia T-64/99)                                        Saksan hallituksen osuuden Saarbergwerkessä.
                         (1999/C 160/50)                                    Komissio hyväksyi sulautumisen 29.7.1998 tekemällään
                                                                            päätöksellä. Kuitenkin se teki Saksan hiiliteollisuuden vuoden
                                                                            1998 tuen osalta 2.12.1998 päätöksen, jossa ei mainittu
                    (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                         mitään sulautumisesta eikä siihen liittyvistä valtiontukikysy-
                                                                            myksistä ja jossa jopa käsiteltiin kolmea sulautunutta yhtiötä
                                                                            erillisina yrityksinä.
RJB Mining plc on nostanut 3.3.1999 Euroopan yhteisöjen
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo-
pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat                 Kantajan mukaan komissio on velvollinen
Mark Brealey ja Jonathan Lawrence, ja prosessiosoite Luxem-
burgissa asianajotoimisto Arendt & Medernach, 8-10 rue                      –    tutkimaan sulautuneille yhtiöille annetun tuen,
Mathias Hardt.
                                                                            –    tutkimaan maaliskuussa 1998 tehdyn valituksen, jonka
                                                                                mukaan sulautumisen johdosta ja ehdolla annettu valtion-
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                       tuki oli lainvastainen, ja
–    kumoaa implisiittisen päätöksen, jolla komissio kieltäytyi             –    toteamaan sen, että Saksa on toiminut EHTY:n perustamis-
     tutkimasta, oliko Saksa noudattanut EHTY:n perustamisso-                    sopimuksen 4 artiklan c kohdan ja säännöstön vastaisesti.
     pimuksen 4 artiklan c kohtaa ja säännöstöä sulautumisen
     johdosta ja ehdolla annetun valtiontuen osalta,
                                                                            Ensimmäiset kaksi velvollisuutta perustuvat EHTY:n perusta-
                                                                            missopimuksen 8 artiklaan sekä säännöstöön ja kolmas
–    kumoaa implisiittisen päätöksen, jolla komissio kieltäytyi             EHTY:n perustamissopimuksen 88 artiklaan. Lisäksi tai vaihto-
     tutkimasta kantajan 16.3.1998 päivättyä valitusta siitä,               ehtoisesti siinä tapauksessa, ettei komissiolla ole kyseisiä
     että sulautumisen johdosta ja ehdolla annettu valtiontuki              velvollisuuksia ja mikäli sillä on toimivalta pelkästään valtion-
     oli EHTY:n perustamissopimuksen 4 artiklan c kohdan ja                 tuen antamisen tutkimiseen, se on käyttänyt tätä valtaansa
     säännöstön vastainen,                                                  väärin kieltäytyessään toistuvasti ryhtymästä toimenpiteisiin.
–    kumoaa implisiittisen päätöksen, jolla komissio kieltäytyi
     toteamasta, että Saksa oli toiminut sulautumisen johdosta              (1) EYVL L 329, 30.12.1993, s. 12.
     ja ehdolla annetun valtiontuen suhteen EHTY:n perusta-
     missopimuksen 4 artiklan c kohdan ja säännöstön vastai-
     sesti,


title: Asia C-512/99: Saksan liittotasavallan 28.12.1999 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 79/14                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         18.3.2000
Onko pääoman hakinnasta kannettavista välillisistä veroista                  määräyksen välistä, lainsäätäjän tahdon mukaista yhteyttä
17 päivänä heinäkuuta 1969 annettua neuvoston direktiiviä                    ei saa jälkikäteen katkaista siten, että komissio valitsee
69/335/ETY (EYVL L 249, 3.10.1969, s. 25) ja erityisesti sen                 päätökselleen toisen oikeudellisen perustan. Kun Saksan
6 artiklaa tulkittava siten, että jäsenvaltio ei saa kantaa                  hallitus oikeussääntöjen mukaisesti otti tosiseikkoja koske-
pääomanhankintaveroa (Gesellschaftsteuer) sellaisesta pää-                   vassa arviossaan huomioon EY:n perustamissopimuksen
omasta, jonka kommandiittiyhtiöön (Kommandit-Erwerbsge-                      aiemman 100 a artiklan 4 kohdassa mainitut edellytykset,
sellschaft) vastuunalaiseksi yhtiömieheksi liittyvä osakeyhtiö               komissio on velvollinen valitsemaan tämän määräyksen
(GmbH) tähän yhtiöön sijoittaa, jos veronalaista yhtiöpääomaa                päätöksensä oikeudelliseksi perustaksi. Se seikka, että EY:n
on jo ennen direktiivin 69/335/ETY voimaantuloa verotettu                    perustamissopimuksen aiemman 100 a artiklan 4 kohdassa
vuoden 1957 verolain (Gebührengesetz, BGB1 267/1957))                        ei ole määräaikaa, jonka kuluessa komission olisi vastatta-
33 §:n 16 tariffiluokan 1 momentin b alakohdan mukaisesti?                   va, ei missään tapauksessa voi tarkoittaa, että komissio voi
                                                                             täysin vapaasti päättää, milloin se vastaa. Myös tältä osin
                                                                             on sovellettava EY 10 artiklassa (aiempi EY:n perustamisso-
                                                                             pimuksen 5 artikla) määrättyä yhteistyövelvoitetta.
                                                                             EY:n perustamissopimuksen aiemman 100 a artiklan
                                                                             4 kohta tosin koskee sanamuotonsa mukaan ainoastaan
                                                                             neuvoston päättämiä yhdenmukaistamistoimenpiteitä,
                                                                             mutta tämän kohdan tarkoituksen mukaista on, että sitä
Saksan liittotasavallan 28.12.1999 Euroopan yhteisöjen                       sovelletaan analogisesti komission direktiiveihin ainakin,
               komissiota vastaan nostama kanne                              jos ne on annettu sen jälkeen, kun niistä on äänestetty
                                                                             yhdenmukaistamiskomiteassa, jos pyynnön esittäneen
                          (Asia C-512/99)                                    jäsenvaltion kanta ei ole saanut määräenemmistöä.
                                                                             Toissijaisesti kantaja väittää, että pyyntö olisi pitänyt tutkia
                           (2000/C 79/26)
                                                                             EY 95 artiklan 4 kohdan perusteella. Tämän kohdan käsite
                                                                             ”pitää voimassa” on ymmärrettävä niin, että se tarkoittaa
Saksan liittotasavalta on nostanut 28.12.1999 yhteisöjen                     myös toimenpiteitä, joihin on ryhdytty yhdenmukaistamis-
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota                      toimenpiteiden saattamiseksi osaksi kansallista oikeutta.
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat liittovaltion talousministe-
riön ministerineuvos Wolf-Dieter Plessing ja ylijohtaja Bettina          –   Puolustautumisoikeuksien ja EY 10 artiklassa määrätyn
Muttelsee-Schön, Graurheindorfer Str. 108, D-53117 Bonn.                     yhteistyövelvoitteen loukkaaminen: Koska komissio ei
                                                                             myöntänyt Saksan hallitukselle määräajan pidennystä, se
Saksan liittotasavalta vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                  ei antanut hallitukselle mahdollisuutta mukauttaa tiedok-
                                                                             siantoaan ja tarpeen vaatiessa täydentää tosiseikkoja koske-
                                                                             vaa selvitystään uuden oikeudellisen perustan mukaiseksi.
1. kumoaa komission 26.10.1999 tekemän päätöksen
     K (1999) 3490 lopullinen; (1)
                                                                         –   Toissijaisesti kantaja väittää, että komissio on arvioinut
2. velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                      virheellisesti EY 95 artiklan 5 kohdassa määrättyjä edelly-
                                                                             tyksiä.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                          –    Komissio on virheellisesti kieltänyt, että tiettyjen syn-
                                                                                teettisten mineraalikuitujen karsinogeenisista vaikutuk-
                                                                                sista on tieteellistä näyttöä.
–    Virheellinen oikeudellinen perusta: Komission ei olisi pitä-
     nyt valita päätöksensä perustaksi EY 95 artiklan 5 kohtaa
     vaan EY:n perustamissopimuksen aiemman 100 a artiklan                   –    Komissio on virheellisesti kieltänyt, että kyseessä on
     4 kohta tai EY 95 artiklan 4 kohta. Saksan hallitus ei                       erityisesti Saksan ongelma. Saksassa kulutetaan
     voinut perustella pyyntöään muilla kuin hakemuksen                           EU-maista eniten synteettisistä mineraalikuiduista val-
     tekoaikana voimassa olleilla edellytyksillä. Saksan hallitusta               mistettuja eristysmateriaaleja ilmasto-olosuhteiden ja
     vastaan ei voida jälkikäteen vedota siihen, että se toimi                    ympäristöpolitiikan takia, jolla edistetään lämpöeris-
     kyseessä olevana ajankohtana voimassa olleen EY:n perus-                     tystoimenpiteitä; tämän takia siellä on todennäköisesti
     tamissopimuksen 100 a artiklan 4 kohdan mukaisesti.                          enemmän kuin muissa jäsenvaltioissa työntekijöitä
                                                                                ja harrastuksenaan kunnostustöitä tekeviä henkilöitä,
     Myös systemaattiselta kannalta on oikein soveltaa EY:n                       jotka altistuvat terveysriskeille.
     perustamissopimuksen aiemman 100 a artiklan 4 kohtaa.
     Tämä määräys liittyy läheisesti EY:n perustamissopimuksen           –   Synteettisiä mineraalikuituja koskevan tieteellisen tutki-
     aiemman 100 a artiklan 1 kohtaan. EY:n perustamissopi-                  muksen virheellinen arviointi: Asiantuntijoiden laatimassa
     muksen aiemman 100 a artiklan 4 kohdassa määrätään                      teknisessä selvityksessä ei monin paikoin ole perusteellista
     siitä, että jos jäsenvaltio jää vähemmistöön tehtäessä                  selvitystä Saksan mainitsemista tutkimuksista. CSTT-komi-
     yhdenmukaistamista koskevasta toimenpiteestä enem-                      tea on antanut lausunnon, johon komissio tukeutuu, mutta
     mistöpäätös, jäsenvaltiolla on mahdollisuus soveltaa poik-              sillä ei selvästikään ole ollut käytettävissään tieteellisiä
     keavia kansallisia säännöksiään. Tätä näiden kahden                     tuloksia, joihin Saksan hallitus on pyynnössään vedonnut.
 ---pagebreak--- 18.3.2000                FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        C 79/15
     Vaikka tutkimustulokset eivät ehkä vielä anna asiasta                  Salzburgin osavaltion vuoden 1997 Grundverkehrsgesetzin
     lopullista selvyyttä, komissio tekee oikeudellisen virheen,            (LGBl. nrc 11/1999), joiden mukaan rakentamiskelpoisen
     kun se asettaa jäsenvaltion toimenpiteiden osalta tiukempia            kiinteistön hankkiminen Salzburgin osavaltiossa edellyttää
     edellytyksiä kuin omien toimenpiteidensä osalta. Joka                  ilmoitus- tai lupamenettelyä, ovat ristiriidassa mainittujen
     tapauksessa tilanteessa, joka on yleisesti epävarma ja jossa           artiklojen kanssa, minkä vuoksi sen, joka esillä olevassa
     komissionkaan mukaan ei ole mahdollista lopullisesti ottaa             asiassa on tällaista omaisuutta hankkinut, Euroopan unionin
     kantaa siihen, miten vaarallisia kyseessä olevat kuidut ovat,          oikeussäännöillä taattua perusvapautta on loukattu?
     ja jossa yhdenmukaistamisdirektiivissäkin vain säädetään,
     että asiaa tarkastellaan, jäsenvaltiolla on oltava harkintaval-
     taa päättää pidemmälle menevistä kansallisista toimenpi-
     teistä riskien välttämiseksi. Juuri tähän pyritään EY:n
     perustamissopimuksen aiemman 100 a artiklan 4 kohdassa
     määrätyllä suvereniteetin säilyttämisellä, ja tämän on kos-
     kettava myös EY 95 artiklan 5 kohtaa.
                                                                            Berufungssenats V der Finanzlandesdirektion für Wienin
                                                                            2.12.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat-
(1) Vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koske-      kaisupyyntö asiassa Walter Schmid vastaan Finanzamt für
    vien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä                   den 9., 18. und 19. Bezirk in Wien
    annetun neuvoston direktiivin 67/548/ETY mukauttamisesta tek-
    niikan kehitykseen kahdennenkymmenennenkolmannen kerran
    annetusta direktiivistä 97/69/EY poikkeavista Saksan liittotasaval-                             (Asia C-516/99)
    lan tiedoksi antamista mineraalikuituja koskevista kansallisista
    säännöksistä 26 päivänä lokakuuta 1999 tehty komission päätös.
                                                                                (2000/C 79/28)
                                                                            Berufungssenats V der Finanzlandesdirektion für Wien on
                                                                            pyytänyt 2.12.1999 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut
                                                                            Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen 30.12.1999, Euroopan
                                                                            yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Walter Schmid vastaan
                                                                            Finanzamt für den 9., 18. und 19. Bezirk in Wien ennakkorat-
                                                                            kaisua seuraaviin kysymyksiin:
Salzburgin osavaltion Unabhängiger Verwaltungssenatin                       1. Onko EY:n perustamissopimuksen 73 b artiklan 1 kohdan
22.12.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat-
                                                                                ja 73 d artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan ja 3 kohdan
kaisupyyntö valitusasioissa, joissa asianosaisina ovat                          (joista on tullut EY 56 artiklan 1 kohta ja 58 artiklan
1. Hans Reisch ja 28 muuta henkilöä, 2. Bürgermeister der                       1 kohdan a ja b alakohta ja 3 kohta) kanssa ristiriidassa
Landeshauptstadt Salzburg, 3. Grundverkehrsbeauftragter
                                                                                vuoden 1988 EStG:n 97 §:n (BGBI 1988/400, muut. BGBI
des Landes Salzburg, 4. Grundverkehrslandeskommission                           1996/797) kaltainen lainsäädäntö (joka perustuu lopullista
                        des Landes Salzburg                                     verotusta koskevan lain (Endbesteuerungsgesetz, BGBI
                                                                                1993/11) 1 §:n 1 momentin 1 kohdan c alakohtaan), jonka
              (Asia C-515/99, C-519/99–C-540/99)                                mukaan osinkoja, korkoja ja muita ulkomaisista osakkeista
                                                                                saatuja tuloja ei lopullisesti veroteta, jolloin kotimaisten
                                                                                osakkeiden osalta verokanta on 25 prosenttia, mutta
                            (2000/C 79/27)                                      ulkomaisten osakkeiden osalta verokanta saattaa olla jopa
                                                                                50 prosenttia?
Salzburgin osavaltion Unabhängiger Verwaltungssenat on
pyytänyt 22.12.1999 tekemällään päätöksellä, joka on saapu-                 2. Ovatko EY:n perustamissopimuksen 73 b artiklan 1 koh-
nut yhteisöjen tuomioistuimeen 30.12.1999, Euroopan yhtei-                      dan ja 73 d artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan ja 3 kohdan
söjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua valitusasioissa, joissa                 (joista on tullut EY 56 artiklan 1 kohta ja 58 artiklan
asianosaisina ovat 1. Hans Reisch ja 28 muuta henkilöä,                         1 kohdan a ja b alakohta ja 3 kohta) kanssa ristiriidassa
2. Bürgermeister der Landeshauptstadt Salzburg, 3. Grundver-                    EStG:n 37 §:n 1 ja 4 momentin (BGBI 1988/400) kaltainen
kehrsbeauftragter des Landes Salzburg, 4. Grundverkehrslan-                     lainsäädäntö, jonka mukaan kaikenlaiset voitto-osuudet,
deskommission des Landes Salzburg, seuraaviin kysymyksiin:                      jotka perustuvat osuuteen kotimaisessa pääomayhtiössä
                                                                                yhtiön osuuksien muodossa, ovat puoleen kokonaistulolle
                                                                                lankeavasta keskimääräisestä verosta alennetun verokan-
Onko EY:n perustamissopimuksen 56 artiklan ja sitä seuraa-                      nan alaisia, kun taas kaikenlaisten voitto-osuuksien, jotka
vien artiklojen määräyksiä tulkittava siten, että                               perustuvat osuuteen pääomayhtiössä, jonka kotipaikka ja
                                                                                liikkeenjohdon toimipaikka on toisessa EU:n jäsenvaltiossa
                                                                                tai kolmannessa maassa, osalta vastaavaa alennusta ei
–    (asiat C-519/99–C-526/99:) 12–14 §:n säännökset –                          suoda?
–    (asiat C-515/99 ja C-527/99–C-540/99:) 12, 36 ja 43 §:n
     säännökset –


title: Asia C-542/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 27.6.2013 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Staatssecretaris van Financiën v. Codirex Expeditie BV (Yhteisön tullikoodeksi — Asetus (ETY) N:o 2913/92 — Väliaikaisesti varastoidut tavarat — Muut kuin yhteisötavarat — Yhteisön ulkoinen passitusmenettely — Tulliselvitysmuodon ratkaisemisajankohta — Tulli-ilmoituksen vastaanottaminen — Tulliviranomaisten suorittama tavaroiden luovutus — Tullivelka)

text:
               3.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 225/14

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 27.6.2013 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Staatssecretaris van Financiën v. Codirex Expeditie BV
   (Asia C-542/11) (1)

   (Yhteisön tullikoodeksi - Asetus (ETY) N:o 2913/92 - Väliaikaisesti varastoidut tavarat - Muut kuin yhteisötavarat - Yhteisön ulkoinen passitusmenettely - Tulliselvitysmuodon ratkaisemisajankohta - Tulli-ilmoituksen vastaanottaminen - Tulliviranomaisten suorittama tavaroiden luovutus - Tullivelka)
   2013/C 225/22
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Staatssecretaris van Financiën

      Vastaaja: Codirex Expeditie BV

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Hoge Raad der Nederlanden — Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1) 50 artiklan tulkinta — Väliaikaisesti varastoidut tavarat, joista on tehty yhteisön ulkoiseen tullimenettelyyn asettamista koskeva ilmoitus — Tulliselvitysmuodon osoittamisen ajankohta

      Tuomiolauselma

   Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 13.4.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 648/2005, 50, 67 ja 73 artiklaa on tulkittava niin, että sellaisille muille tavaroille kuin yhteisötavaroille, joista on tehty tulliviranomaisten vastaanottama, yhteisön ulkoiseen passitusmenettelyyn asettamista koskeva tulli-ilmoitus ja joilla on väliaikaisesti varastoitujen tavaroiden tullioikeudellinen asema, osoitetaan tulliselvitysmuoto ja ne siis asetetaan kyseiseen tullimenettelyyn sillä hetkellä, jolloin tulliviranomaiset luovuttavat kyseiset tavarat.

      (1)  EUVL C 25, 28.1.2012.


title: Asia C-54/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supreme Court of the United Kingdom on esittänyt 7.2.2011 — JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch, ja J.P. Morgan Securities Limited v. Berliner Verkehrsbetriebe (BVG) Anstalt des öffentlichen Rechts

text:
               16.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 120/4

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supreme Court of the United Kingdom on esittänyt 7.2.2011 — JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch, ja J.P. Morgan Securities Limited v. Berliner Verkehrsbetriebe (BVG) Anstalt des öffentlichen Rechts
   (Asia C-54/11)
   2011/C 120/07
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Supreme Court of the United Kingdom

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch, ja J.P. Morgan Securities Limited

      Vastaaja: Berliner Verkehrsbetriebe (BVG) Anstalt des öffentlichen Rechts

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko kansallisen tuomioistuimen otettava huomioon ainoastaan kantajan/kantajien väitteet vai onko sen otettava huomioon myös vastaajien mahdolliset vastineet tai argumentit määritellessään tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) (jäljempänä Bryssel I -asetus) 22 artiklan 2 kohdan ja 25 artiklan soveltamiseksi, mikä oikeudenkäynnin kohde on ja mitä oikeudenkäynti pääasiallisesti koskee?

               2)

               Jos asianosainen vetoaa oikeudenkäynnissä seikkaan, joka kuuluu Bryssel I -asetuksen 22 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan, esimerkiksi yhtiön tai muun oikeushenkilön toimielimen päätöksen pätevyyttä koskevaan seikkaan, seuraako siitä välttämättä, että kyseinen seikka on oikeudenkäynnin kohteena ja että oikeudenkäynti koskee pääasiallisesti kyseistä seikkaa, jos tämä seikka voi olla oikeudenkäynnin lopputuloksen kannalta ratkaiseva, riippumatta muiden oikeudenkäynnissä esitettyjen seikkojen luonteesta ja lukumäärästä ja siitä, ovatko kaikki nämä muut seikat tai osa niistä myös mahdollisesti ratkaisevia oikeudenkäynnin lopputuloksen kannalta?

               3)

               Jos vastaus kysymykseen 2) on kieltävä, onko kansallisen tuomioistuimen — määrittääkseen oikeudenkäynnin kohteen ja sen, mitä oikeudenkäynti pääasiallisesti koskee — tarkasteltava koko oikeudenkäyntiä ja tehtävä kokonaisarvio sen kohteesta ja siitä, mitä oikeudenkäynti pääasiallisesti koskee, ja jos näin ei ole, mitä kriteerejä kansallisen tuomioistuimen on sovellettava kyseisten seikkojen määrittämiseksi?

      (1)  EYVL 2001, L 12, s. 1


title: Asian T-206/95 poistaminen rekisteristä

text:
8.4.2000               FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 102/31
–     Petostentorjuntaviraston perustamisesta tehdyn päätöksen                   Asian T-219/94 (1) poistaminen rekisteristä
      ja asetuksen N:o 1073/99 pätemättömyys:
                                                                                (2000/C 102/62)
      Kantajat vetoavat EY 241 artiklan mukaisesti riidanalaisen
      päätöksen perustana olevien oikeudellisten toimien
      pätemättömyyteen. Sekä Euroopan petostentorjuntaviras-
      ton perustamisesta 28 päivänä huhtikuuta 1999 tehty                                   (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
      komission päätös (1) että Euroopan petostentorjuntaviras-
      ton tutkimuksista 25 päivänä toukokuuta 1999 annettu              Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
      parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1073/99 (2) ovat         men laajennetun neljännen jaoston puheenjohtajan 27.1.2000
      pätemättömiä.                                                     antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                        tu asia T-219/94, Hans-Hinrich Fürstenwerth vastaan Euroo-
Komissio on käyttänyt petostentorjuntaviraston perustamises-            pan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio.
ta tehdyn päätöksen perustana EY:n perustamissopimuksen
162 artiklaa (josta on tullut EY 218 artikla) eli siis määräystä,
jonka tarkoituksena on säännellä sisäistä organisointivaltaa            (1) EYVL C 218, 6.8.1994.
eli työjärjestystä. Tätä perustaa käyttäen ei kuitenkaan ole
mahdollista perustaa toimielintä, joka on todellisuudessa oi-
keudellisesti itsenäinen suhteessa komission organisointival-
taan.
Komissio on lisäksi petostentorjuntaviraston perustamisesta
tehdyllä päätöksellään siirtänyt lainvastaisesti osan EY 211 ar-
                                                                                Asian T-206/95 (1) poistaminen rekisteristä
tiklaan perustuvasta valvontavallastaan. Lisäksi se on siirtänyt
petostentorjuntavirastolle toimivaltaa, jota sillä ei ole.
                                                                                (2000/C 102/63)
Myös riidanalaisen päätöksen perustana olevalla asetuksella
N:o 1073/99 on riittämätön oikeudellinen perusta, koska EY
280 artiklassa tarkoitetaan ainoastaan suojautumista petollisel-                            (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
ta menettelyltä jäsenvaltioissa. Tässä määräyksessä ei siis
tarkoiteta yhteisön toimielimiä. Petostentorjuntaviraston tutki-        Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
misvaltuudet ovat lisäksi paljon laajemmat kuin on tarpeen              men neljännen jaoston puheenjohtajan 27.1.2000 antamalla
mahdollisen, parlamentissa tapahtuneen rikollisen toiminnan             määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia
tutkimiseksi.                                                           T-206/95, Josef Gierse vastaan Euroopan unionin neuvosto ja
                                                                        Euroopan yhteisöjen komissio.
(1) EYVL 1999 L 136, s. 20.
(2) EYVL 1999 L 136, s. 1.
                                                                        (1) EYVL C 351, 30.12.1995.
Yhdistetyissä asioissa T-530/93 ym. (1) osittainen poistami-
                         nen rekisteristä
                        (2000/C 102/61)                                           Asian T-15/98 (1) poistaminen rekisteristä
                   (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                                              (2000/C 102/64)
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
men laajennetun neljännen jaoston puheenjohtajan 24.1.2000                                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asian T-533/93 kantajien joukosta M. A. M. Nijenhuis sekä            Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
J. I. M. ja W. Spikker yhdistetyissä asioissa T-530/93 ym.,             men ensimmäisen jaoston puheenjohtajan 19.1.2000 antamal-
R. Barhoorn ym. vastaan Euroopan unionin neuvosto ja Euroo-             la määräyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
pan yhteisöjen komissio.                                                rekisteristä on poistettu asia T-15/98, Centre d’Action Culturel-
                                                                        le du Sart-Tilman a.s.b.l. vastaan Euroopan yhteisöjen ko-
                                                                        missio.
(1) EYVL C 334, 9.12.1993; C 27, 28.1.1994; C 43, 12.2.1994;
     C 59, 26.2.1994; C 90, 26.3.1994; C 103, 11.4.1994; C 120,
     30.4.1994; C 132, 14.5.1994; C 233, 20.8.1994 ja C 370,            (1) EYVL C 94, 28.3.1998.
     24.12.1994.


               12.6.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/1

         Yhteisöjen tuomioistuimen uusien jäsenien virkavalan vannominen
   (2004/C 156/01)
   Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioiden hallitusten edustajien 1.5.2004 tekemällä päätöksellä (1) uusiksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomareiksi nimitettiin

               —

               toimikaudeksi 1.5.2004—6.10.2006
               Kūris, Arestis, Borg Barthet, Malenovský ja Levits

               —

               toimikaudeksi 1.5.2004—6.10.2009
               Makarczyk, Juhász, Ilešič, Klučka ja Lõhmus.

         He vannoivat virkavalansa 11.5.2004.

      (1)  EUVL L 169, 1.5.2004, s. 22.


title: Asia T-33/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.3.2016 – Grupo Bimbo v. SMHV (BIMBO) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin BIMBO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Erottamiskyvyn puuttuminen — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta ja 3 kohta)

text:
               2.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/38

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.3.2016 – Grupo Bimbo v. SMHV (BIMBO)
   (Asia T-33/15) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin BIMBO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdottomat hylkäysperusteet - Erottamiskyvyn puuttuminen - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta ja 3 kohta))
   (2016/C 156/50)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Grupo Bimbo SAB de CV (México, Meksiko) (edustaja: asianajaja N. Fernández Fernández-Pacheco)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: E. Zaera Cuadrado)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 19.11.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 251/2014-2), joka koskee hakemusta sanamerkin BIMBO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Grupo Bimbo SAB de CV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 89, 16.3.2015.