201807130532004262018/C 268/533452018TC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180601434422Asia T-345/18: Kanne 1.6.2018 – BNP Paribas v. EKP
 ---documentbreak--- C2682018FI4320120180601FI0053432442Kanne 1.6.2018 – BNP Paribas v. EKP
   (Asia T-345/18)2018/C 268/53Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantaja: BNP Paribas (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat A. Gosset-Grainville, M. Trabucchi ja M. Dalon)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki (EKP)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan osittain EKP:n 26.4.2018 tekemän päätöksen nro ECB-SSM-2018-FRBNP-17 siltä osin kuin siinä määrätään, että yhteiseen kriisinratkaisurahastoon tehdyt peruuttamattomat maksusitoumukset, kansalliset kriisinratkaisurahastot ja talletusten takausjärjestelmät on vähennettävä luokan 1 omasta peruspääomasta yrityksen, alakonsolidointiryhmän ja konsolidointiryhmän tasolla, ja erityisesti sen 9.1, 9.2 ja 9.3 kohdan

            —

            velvoittamaan EKP:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen.

            1.

            Ensimmäisen kanneperusteen mukaan oikeusperusta puuttuu. Tältä osin kantaja väittää, että riidanalaisella päätöksellä luodaan uusi yleinen sääntö, joka ylittää selvästi oikeudellisen kehyksen, jolla säännellään vastaajan vakavaraisuuden valvontatehtävien suorittamista.
            Kun vastaaja teki päätöksen arvioimatta etukäteen vakavaraisuus- ja maksuvalmiusriskiä ja ottamatta huomioon kantajan riskiprofiilia, se ylitti luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille 15.10.2013 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 (EUVL 2013, L 287, s. 63) 4 artiklan 1 kohdan f alakohdassa ja 16 artiklassa säädetyn toimivaltansa.
            Kantaja katsoo, ettei kyseisen asetuksen 16 artiklan 1 kohdan c alakohdassa anneta EKP:lle toimivaltaa toimia antaakseen ”asianmukaista tietoa riskeistä” eikä sen 4 artiklan 1 kohdan f alakohdassa ja 16 artiklan 2 kohdan d alakohdassa sallita vakavaraisuusvalvontatoimien toteuttamista taseen ulkopuolisten erien suhteen.

            2.

            Toisen kanneperusteen mukaan vastaaja teki oikeudellisen virheen, kun se tulkitsi virheellisesti yhteisön säännöksiä antamalla luottolaitoksille mahdollisuuden käyttää peruuttamattomia maksusitoumuksia välttyäkseen osalta kriisinratkaisurahastoja ja talletusten takausjärjestelmiä koskevia velvoitteitaan. Riidanalainen päätös on kantajan mukaan sovellettavien säännösten tavoitteiden ja päämäärän vastainen, koska siinä ei oteta huomioon näiden keinojen käyttöönotolla ilmennettyä lainsäätäjän tarkoitusta. Kyseisellä päätöksellä poistetaan siten kyseessä olevien säännösten tehokas vaikutus.

            3.

            Kolmannen kanneperusteen mukaan suhteellisuusperiaatetta on loukattu, koska määräys peruuttamattomien maksusitoumusten vähentämisestä sen omasta pääomasta ei ole asianmukaista eikä välttämätöntä puhtaasti hypoteettisen ja jo katetun riskin suhteen. Kantajan mukaan tämä toimenpide on suhteeton, kun otetaan huomioon EKP:n itsensä asettama tavoite ”tarjota asianmukaista tietoa rahoitusriskeistä”.

            4.

            Neljännen kanneperusteen mukaan on tehty ilmeinen arviointivirhe ja hyvän hallinnon periaatetta on loukattu, Kantaja väittää, että valitessaan keinon (oman pääoman alentaminen), joka on ilmeisen epäasianmukainen tavoiteltuun päämäärään nähden (antaa asianmukaista tietoa riskeistä), vastaaja loukkasi hyvän hallinnon periaatetta, kun se ei tehnyt omista arvioinneistaan asianmukaisia johtopäätöksiä.


201807130382004022018/C 268/086732016CJC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL201806057711Asia C-673/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 5.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea Constituţională – Romania) – Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton ja Asociaţia Accept v. Inspectoratul General pentru Imigrări ja Ministerul Afacerilor Interne (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin kansalaisuus — SEUT 21 artikla — Unionin kansalaisten oikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella — Direktiivi 2004/38/EY — 3 artikla — Henkilöt, joihin tätä direktiiviä sovelletaan — Unionin kansalaisen perheenjäsenet — 2 artiklan 2 alakohdan a alakohta — Aviopuolison käsite — Avioliitto samaa sukupuolta olevien henkilöiden välillä — 7 artikla — Oikeus oleskella yli kolme kuukautta — Perusoikeudet)
 ---documentbreak--- C2682018FI710120180605FI00087171Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 5.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea Constituţională – Romania) – Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton ja Asociaţia Accept v. Inspectoratul General pentru Imigrări ja Ministerul Afacerilor Interne
   (Asia C-673/16) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin kansalaisuus — SEUT 21 artikla — Unionin kansalaisten oikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella — Direktiivi 2004/38/EY — 3 artikla — Henkilöt, joihin tätä direktiiviä sovelletaan — Unionin kansalaisen perheenjäsenet — 2 artiklan 2 alakohdan a alakohta — Aviopuolison käsite — Avioliitto samaa sukupuolta olevien henkilöiden välillä — 7 artikla — Oikeus oleskella yli kolme kuukautta — Perusoikeudet)”2018/C 268/08Oikeudenkäyntikieli: romania
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea Constituţională

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton ja Asociaţia Accept

      Vastaajat: Inspectoratul General pentru Imigrări ja Ministerul Afacerilor Interne

      Muu osapuoli: Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

      Tuomiolauselma

            1)

            Kun unionin kansalainen on käyttänyt liikkumisvapauttaan siirtymällä muuhun kuin siihen jäsenvaltioon, jonka kansalainen hän on, ja oleskelemalla siellä tosiasiallisesti Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 7 artiklan 1 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti ja on kehittänyt tai lujittanut tässä yhteydessä perhe-elämää sellaisen samaa sukupuolta olevan henkilön kanssa, joka on kolmannen valtion kansalainen ja jonka kanssa hän on solminut laillisesti avioliiton vastaanottavassa jäsenvaltiossa, SEUT 21 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltion, jonka kansalaisuus unionin kansalaisella on, toimivaltaiset viranomaiset epäävät kyseiseltä kolmannen valtion kansalaiselta oleskeluoikeuden tämän jäsenvaltion alueella sillä perusteella, että kyseisen jäsenvaltion oikeudessa ei mahdollisteta samaa sukupuolta olevien henkilöiden välistä avioliittoa.

            2)

            SEUT 21 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa kolmannen valtion kansalaisella, joka on samaa sukupuolta kuin unionin kansalainen ja jonka avioliitto tämän viimeksi mainitun kanssa on solmittu jossakin jäsenvaltiossa tämän valtion oikeuden mukaisesti, on oikeus oleskella yli kolme kuukautta sen jäsenvaltion alueella, jonka kansalaisuus unionin kansalaisella on. Tälle johdetulle oleskeluoikeudelle ei voida asettaa ankarampia edellytyksiä kuin ne, joista säädetään direktiivin 2004/38 7 artiklassa.

      (
         1
      )	EUVL C 104, 3.4.2017.


201807130242004412018/C 268/323172018CJC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180514262611Asia C-317/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Judicial da Comarca de Faro (Portugali) on esittänyt 14.5.2018 – Cátia Correia Moreira v. Município de Portimão
 ---documentbreak--- C2682018FI2610120180514FI0032261261Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Judicial da Comarca de Faro (Portugali) on esittänyt 14.5.2018 – Cátia Correia Moreira v. Município de Portimão
   (Asia C-317/18)2018/C 268/32Oikeudenkäyntikieli: portugali
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Judicial da Comarca de Faro

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Cátia Correia Moreira

      Vastaaja: Município de Portimão

      Ennakkoratkaisukysymykset

            a)

            Kun ”työntekijällä” tarkoitetaan kaikkia henkilöitä, jonka aseman työntekijänä asianomaisessa jäsenvaltiossa turvaa kansallinen palvelussuhdelainsäädäntö, voidaanko henkilöä, joka on tehnyt luovuttajan kanssa tehtävänhoitoa koskevan sopimuksen, pitää 12.3.2001 annetun direktiivin 2001/23/EY (
                  1
               ) 2 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettuna työntekijänä ja koskeeko häntä kyseisen lainsäädännön mukainen suoja?

            b)

            Onko Euroopan unionin lainsäädäntö ja erityisesti mainittu direktiivi 2001/23/EY, luettuna yhdessä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan 2 kohdan kanssa, esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään myös kyseisen direktiivin soveltamisalaan kuuluvan luovutuksen kohdalla, että työntekijöiden on osallistuttava julkiseen kilpailuun ja muodostettava uusi suhde luovutuksensaajaan, kun luovutuksensaajana on kunta?

      (
         1
      )	Työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 12.3.2001 annettu neuvoston direktiivi 2001/23/EY (EYVL 2001, L 82, s. 16).


title: Asia C-677/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 5.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Social n° 33 de Madrid – Espanja) – Lucía Montero Mateos v. Lucía Montero Mateos (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Direktiivi 1999/70/EY — Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus — 4 lauseke — Syrjintäkiellon periaate — Työehtojen käsite — Tilanteiden rinnastettavuus — Perustelut — Objektiivisten syiden käsite — Korvaus silloin, kun toistaiseksi voimassa oleva työsopimus on irtisanottu objektiivisista syistä — Korvausta ei makseta, kun määräaikainen interinidad-työsopimus päättyy)

text:
201807130142004052018/C 268/096772016CJC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL201806058811Asia C-677/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 5.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Social no 33 de Madrid – Espanja) – Lucía Montero Mateos v. Lucía Montero Mateos (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Direktiivi 1999/70/EY — Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus — 4 lauseke — Syrjintäkiellon periaate — Työehtojen käsite — Tilanteiden rinnastettavuus — Perustelut — Objektiivisten syiden käsite — Korvaus silloin, kun toistaiseksi voimassa oleva työsopimus on irtisanottu objektiivisista syistä — Korvausta ei makseta, kun määräaikainen interinidad-työsopimus päättyy)
 ---documentbreak--- C2682018FI810120180605FI00098181Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 5.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Social no 33 de Madrid – Espanja) – Lucía Montero Mateos v. Lucía Montero Mateos
   (Asia C-677/16) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Direktiivi 1999/70/EY — Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus — 4 lauseke — Syrjintäkiellon periaate — Työehtojen käsite — Tilanteiden rinnastettavuus — Perustelut — Objektiivisten syiden käsite — Korvaus silloin, kun toistaiseksi voimassa oleva työsopimus on irtisanottu objektiivisista syistä — Korvausta ei makseta, kun määräaikainen interinidad-työsopimus päättyy)”2018/C 268/09Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de lo Social no 33 de Madrid

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Lucía Montero Mateos

      Vastaaja: Lucía Montero Mateos

      Tuomiolauselma

   Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteenä olevan 18.3.1999 tehdyn määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa ei säädetä minkään korvauksen maksamisesta työntekijöille, jotka on otettu palvelukseen pääasiassa kyseessä olevan interinidad-sopimuksen kaltaisilla määräaikaisilla työsopimuksilla, jotka on tehty toimen tilapäiseksi hoitamiseksi sen lopullista täyttämistä varten järjestettävän valinta- tai ylennysmenettelyn ajaksi, sen ajan päättyessä, joksi nämä sopimukset on tehty, kun taas korvaus myönnetään vakituisille työntekijöille, kun heidän työsopimuksensa sanotaan irti objektiivisesta syystä.
   (
         1
      )	EUVL C 86, 20.3.2017.


201807130322003482018/C 268/183632017CJC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180607141521Asia C-363/17 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 7.6.2018 – Valittajina Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA ja Novapet SA sekä muina osapuolina Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio, European Federation of Bottled Waters (EFBW), Caiba SA, Coca-Cola Enterprises Belgium (CCEB), Danone, Nestlé Waters Management & Technology, Pepsico International Ltd ja Refresco Gerber BV (Muutoksenhaku — Polkumyynti — Intiasta, Thaimaasta ja Taiwanista peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin tuonti — Täytäntöönpanopäätös 2013/226/EU — Päätös päättää tarkastelumenettely toimien voimassaolon päättymisen perusteella ottamatta käyttöön lopullista polkumyyntitullia — Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Syy-yhteys — Perusteluvelvollisuus)
 ---documentbreak--- C2682018FI1410120180607FI0018141152Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 7.6.2018 – Valittajina Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA ja Novapet SA sekä muina osapuolina Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio, European Federation of Bottled Waters (EFBW), Caiba SA, Coca-Cola Enterprises Belgium (CCEB), Danone, Nestlé Waters Management & Technology, Pepsico International Ltd ja Refresco Gerber BV
   (Asia C-363/17 P) (
         1
      )
   ”(Muutoksenhaku — Polkumyynti — Intiasta, Thaimaasta ja Taiwanista peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin tuonti — Täytäntöönpanopäätös 2013/226/EU — Päätös päättää tarkastelumenettely toimien voimassaolon päättymisen perusteella ottamatta käyttöön lopullista polkumyyntitullia — Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Syy-yhteys — Perusteluvelvollisuus)”2018/C 268/18Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Valittajat: Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA ja Novapet SA (edustajat: L. Ruessmann, avocat, ja J. Beck, solicitor)

      Muut osapuolet: Committee of Polyethylene Terephthalate (PET) Manufacturers in Europe (CPME), Cepsa Química SA, Indorama Ventures Poland sp. z o.o., Lotte Chemical UK Ltd, Ottana Polimeri Srl, UAB Indorama Polymers Europe, UAB Neo Group, UAB Orion Global pet, Euroopan unionin neuvosto (asiamies: H. Marcos Fraile, avustajinaan B. O’Connor, solicitor, ja S. Gubel, avocat), Euroopan komissio, European Federation of Bottled Waters (EFBW), Caiba SA, Coca-Cola Enterprises Belgium (CCEB), Danone, Nestlé Waters Management & Technology, Pepsico International Ltd ja Refresco Gerber BV

      Tuomiolauselma

            1)

            Valitus hylätään.

            2)

            Equipolymers Srl, M&G Polimeri Italia SpA ja Novapet SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 283, 28.8.2017.


201807130272004202018/C 268/333192018CJC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180514272821Asia C-319/18 P: Valitus, jonka Fred Olsen, S.A. on tehnyt 14.5.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-108/16, Naviera Armas, S.A. v. Euroopan komissio, 15.3.2018 antamasta tuomiosta
 ---documentbreak--- C2682018FI2710120180514FI0033271282Valitus, jonka Fred Olsen, S.A. on tehnyt 14.5.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-108/16, Naviera Armas, S.A. v. Euroopan komissio, 15.3.2018 antamasta tuomiosta
   (Asia C-319/18 P)2018/C 268/33Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset

      Valittaja: Fred Olsen, S.A. (edustajat: J.M. Rodríguez Cárcamo ja A.M. Rodríguez Conde, abogados)

      Muut osapuolet: Naviera Armas, S.A. ja Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Fred Olsen, S.A. vaatii unionin tuomioistuinta

            —

            kumoamaan kokonaisuudessaan unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-108/16, Naviera Armas, S.A. v. Euroopan komissio, jota Fred Olsen, S.A. tukee, 15.3.2018 antaman tuomion (EU:T:2018:145)

            —

            hylkäämään kokonaisuudessaan Naviera Armas, S.A:n vaatimuksen valtiontuesta SA.36628 (2015/NN) (ex 2013/CP – Espanja – Fred Olsen) 8.12.2015 annetun Euroopan komission päätöksen (2015) 8655 final kumoamisesta ja

            —

            velvoittamaan muut osapuolet korvaamaan Fred Olsen, S.A:n oikeudenkäyntikulut tässä oikeusasteessa ja velvoittamaan Naviera Armas, S.A:n korvaamaan Fred Olsen, S.A:n oikeudenkäyntikulut ensimmäisessä oikeusasteessa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   1. Ensimmäinen valitusperuste

            1.

            Ensimmäisellä valitusperusteellaan Fred Olsen, S.A. väittää, että valituksenalaisen tuomion perustelut ovat puutteelliset, kun on kyse toimenpiteen valikoivuudesta, kun valikoivuutta tulkitaan tuomiossa komissio v. Hansestadt Lübeck (C-254/14 P) (
                  1
               ) edellytetyllä tavalla.

            2.

            Jos unionin yleinen tuomioistuin olisi tutkinut toimenpiteen valikoivuutta edellä mainitussa tuomiossa vahvistettujen kriteerien mukaisesti, sen olisi pitänyt tutkia (i) yleinen viitekehys, jossa Fred Olsen maksaa satamamaksuja Puerto de las Nievesin infrastruktuurin käytöstä; kyseessä on kansallisessa lainsäädännössä säädelty maksujärjestely, jota sovelletaan Kanariansaarten kaikkiin satamiin, (ii) oliko Fred Olsen muihin kyseistä infrastruktuuria käyttäviin toimijoihin – Naviera Armas mukaan lukien – verrattavissa olevassa tilanteessa tutkimuksen kohteena olevan toimenpiteen osalta ja (iii) mahdollista syrjintää kyseisten satamamaksujen maksamisessa.

            3.

            Komissio katsoi riidanalaisessa päätöksessä, että se, että Fred Olsen on Puerto de las Nievesin ainoa käyttäjä, ei sellaisenaan edusta valtion varoista saatua etua, koska Fred Olsen maksaa tavanomaisen maksun, jotka kannetaan kaikilta toimijoilta, joita Kanariansaarten kaikkiin satamiin sovellettava järjestely koskee. Komission velvollisuutena ei tämän vuoksi ollut tutkia toimenpiteen valikoivuutta.

            4.

            SEUT 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun vaikeuden olemassaolon arvioimiseksi unionin yleisen tuomioistuimen olisi päinvastoin pitänyt tehdä tällainen tutkimus, jonka perusteella se olisi voinut arvioida, saiko Fred Olsen maksamillaan satamamaksuilla jonkinlaisen edun vastikkeeksi siitä, että se oli Puerto de las Nievesin satamainfrastruktuurin ainoa käyttäjä.

            5.

            Koska tuomion perustelut ovat ilmeisen riittämättömät tältä osin, on mahdotonta arvioida väitetyn edun olemassaoloa, minkä vuoksi unionin yleisen tuomioistuimen tuomio on kumottava kokonaisuudessaan.

      2. Toinen valitusperuste

            6.

            Toisella valitusperusteellaan Fred Olsen väittää, että komission päätös, jossa ei sovellettu yksityinen sijoittaja -kriteeriä, on perusteltu riittävästi.

            7.

            Unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että päätöstä koskevat perustelut olivat riittämättömät, koska komission on käytettävä ratkaisussaan markkinataloudessa toimivan yksityisen sijoittajan kriteeriä.

            8.

            Paitsi että Fred Olsen on Puerto de las Nievesin ainoa käyttäjä, unionin yleisen tuomioistuimen tuomiossa ei kuitenkaan ole mitään mainintaa siitä, että se saisi kyseisen aseman vuoksi jonkinlaisen edun, kun on kyse infrastruktuurin käyttöä koskevien satamamaksujen maksamisesta. Tässä nimenomaisessa tapauksessa Fred Olsenin maksuihin ei liity sopimusta eikä alennusta eikä Naviera Armasin kaltaisiin muihin toimijoihin kohdistuvaa syrjivää kohtelua maksujen suorittamisen osalta.

            9.

            Tuomioita Freistaat Sachsen ja Land Sachsen-Anhalt v. komissio (T-443/08 ja T-455/08), (
                  2
               ) Ryanair v. komissio (T-196/04) (
                  3
               ) ja Aéroports de Paris v. komissio (T-128/98) (
                  4
               ) ei sovelleta tässä asiassa.

            10.

            Tällä perusteella unionin yleisen tuomioistuimen tuomio on kumottava kokonaisuudessaan ja komission päätös on pysytettävä kokonaisuudessaan.

      (
         1
      )	Tuomio 21.12.2016, komissio v. Hansestadt Lübeck, C-524/14 P, EU:C:2016:971.
   (
         2
      )	Tuomio 24.3.2011, Freistaat Sachsen ja Land Sachsen-Anhalt v. komissio, T-443/08 ja T-455/08, EU:T:2011:117
   (
         3
      )	Tuomio 17.12.2008, Ryanair v. komissio, T-196/04, EU:T:2008:585.
   (
         4
      )	Tuomio 12.12.2000, Aéroports de Paris v. komissio, T-128/98, EU:T:2000:290.


201807130622003712018/C 268/465902016TC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180608373822Asia T-590/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 8.6.2018 – Spychalski v. komissio (Henkilöstö — Palvelukseen ottaminen — Kilpailuilmoitus — Avoin kilpailu EPSO/AD 177/10-ECO2013 — Pääkielen arviointi — Päätös olla kirjaamatta kantajan nimeä varallaololuetteloon — Toimivallan selvä puuttuminen — Selvästi täysin perusteeton kanne)
 ---documentbreak--- C2682018FI3720120180608FI0046372382Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 8.6.2018 – Spychalski v. komissio
   (Asia T-590/16) (
         1
      )
   ”(Henkilöstö — Palvelukseen ottaminen — Kilpailuilmoitus — Avoin kilpailu EPSO/AD 177/10-ECO2013 — Pääkielen arviointi — Päätös olla kirjaamatta kantajan nimeä varallaololuetteloon — Toimivallan selvä puuttuminen — Selvästi täysin perusteeton kanne)”2018/C 268/46Oikeudenkäyntikieli: puola
      Asianosaiset

      Kantaja: Michał Spychalski (Varsova, Puola) (edustaja: asianajaja A. Żołyniak)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Herrmann ja G. Gattinara)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus yhtäältä kumota Euroopan henkilöstövalintatoimiston järjestämän avoimen kilpailun EPSO/AD 177/10-ECO2013 valintalautakunnan tekemän päätöksen olla kirjaamatta kantajan nimeä varallaololuetteloon ja toisaalta velvoittaa nimittävä viranomainen täydentämään avoimen kilpailun perusteella vahvistettua varallaololuetteloa kantajan nimellä niin, että lisäyksen voimassaoloaika vastaa kyseisen varallaololuettelon voimassaoloaikaa

      Määräysosa

            1)

            Kanne hylätään osin selvästi täysin oikeudellisesti perusteettomana ja osin sillä perusteella, että unionin yleisen tuomioistuimella ei selvästi ole toimivaltaa tutkia kannetta.

            2)

            Michał Spychalski vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 383, 17.10.2016 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-20/16, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


201807130252004472018/C 268/1172017CJC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL201806079911Asia C-7/17 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 7.6.2018 – Valittajana ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Välityslausekkeet — Kuudennen tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelman (2002 – 2006) yhteydessä tehdyt sopimukset Persona ja Terregov — Tukikelpoiset kustannukset — Maksettujen summien palauttaminen — Vastakanne)
 ---documentbreak--- C2682018FI910120180607FI00119191Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 7.6.2018 – Valittajana ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-7/17 P) (
         1
      )
   ”(Muutoksenhaku — Välityslausekkeet — Kuudennen tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelman (2002 – 2006) yhteydessä tehdyt sopimukset Persona ja Terregov — Tukikelpoiset kustannukset — Maksettujen summien palauttaminen — Vastakanne)”2018/C 268/11Oikeudenkäyntikieli: kreikka
      Asianosaiset

      Valittaja: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (edustaja: S. Paliou, dikigoros)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: R. Lyal ja A. Kyratsou)

      Tuomiolauselma

            1)

            Valitus hylätään.

            2)

            ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 63, 27.2.2017.


201807130602004402018/C 268/553542018TC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180606454622Asia T-354/18: Kanne 6.6.2018 – KID-Systeme v. EUIPO – Sky (SKYFi)
 ---documentbreak--- C2682018FI4520120180606FI0055452462Kanne 6.6.2018 – KID-Systeme v. EUIPO – Sky (SKYFi)
   (Asia T-354/18)2018/C 268/55Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: KID-Systeme GmbH (Buxtehude, Saksa) (edustajat: asianajajat R. Kunze, G. Würtenberger ja T. Wittmann)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Sky plc (Isleworth, Yhdistynyt kuningaskunta)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröitävä sanamerkki SKYFi – Rekisteröintihakemus nro 12 189 502

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 15.3.2018 asiassa 106/2017-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

   Euroopan parlamentin asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohtaa ja 46, 47, 60, 67, 70, 71, 94 ja 95 artiklaa on rikottu.
   Komission delegoidun asetuksen (EU) 2018/625 2 artiklan 2 kohtaa, 7 artiklan 2 kohtaa, 8 artiklan 2 ja 9 kohtaa, 27 artiklaa ja 71 artiklaa on rikottu.


201807130072003732018/C 268/12322017CJC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL2018060691022Asia C-32/17 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 6.6.2018 – Valittajana Apcoa Parking Holdings GmbH ja muuna osapuolena Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (Muutoksenhaku — EU-tavaramerkki — Hakemus kuvio- ja sanamerkin PARKWAY rekisteröimiseksi EU-tavaramerkeiksi — Suhteellinen hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetus (EY) N:o 209/2009 — 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)
 ---documentbreak--- C2682018FI920120180606FI001292102Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 6.6.2018 – Valittajana Apcoa Parking Holdings GmbH ja muuna osapuolena Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
   (Asia C-32/17 P) (
         1
      )
   ”(Muutoksenhaku — EU-tavaramerkki — Hakemus kuvio- ja sanamerkin PARKWAY rekisteröimiseksi EU-tavaramerkeiksi — Suhteellinen hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetus (EY) N:o 209/2009 — 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)”2018/C 268/12Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Valittaja: Apcoa Parking Holdings GmbH (edustaja: A. Lohmann, Rechtsanwalt)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Söder)

      Tuomiolauselma

            1)

            Valitus hylätään.

            2)

            Apcoa Parking Holdings GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 151, 15.5.2017.


201807130732004372018/C 268/563562018TC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180607464721Asia T-356/18: Kanne 7.6.2018 – Volvo Trademark v. EUIPO – Paalupaikka (V V-wheels)
 ---documentbreak--- C2682018FI4610120180607FI0056461472Kanne 7.6.2018 – Volvo Trademark v. EUIPO – Paalupaikka (V V-wheels)
   (Asia T-356/18)2018/C 268/56Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Volvo Trademark Holding AB (Göteborg, Ruotsi) (edustajat: asianajaja T. Dolde ja M. Hawkins, solicitor)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Paalupaikka Oy (Iisalmi, Suomi)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen malli: Hakemus kuviomerkin V V-WHEELS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 14 439 053

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 2.3.2018 asiassa R 1852/2017-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan luettuna valituslautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut.

      Kanneperusteet

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 5 kohtaa on rikottu

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 72 artiklan 1 kohtaa on rikottu

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 94 artiklan 1 kohtaa on rikottu.


201807130402004032018/C 268/207142017CJC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20171220151512Asia C-714/17 P: Valitus, jonka Kevin Karp on tehnyt 20.12.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-833/16, Karp v. parlamentti, 23.10.2017 antamasta määräyksestä
 ---documentbreak--- C2682018FI1520120171220FI0020152151Valitus, jonka Kevin Karp on tehnyt 20.12.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-833/16, Karp v. parlamentti, 23.10.2017 antamasta määräyksestä
   (Asia C-714/17 P)2018/C 268/20Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Valittaja: Kevin Karp (edustajat: N. Lambers, avocat ja R. Ben Ammar, avocate)

      Muu osapuoli: Euroopan parlamentti
   Unionin tuomioistuin (yhdeksäs jaosto) on 19.6.2018 antamallaan määräyksellä jättänyt valituksen tutkimatta.


201807130262003932018/C 268/343432018CJC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180319282921Asia C-343/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 19.3.2018 – SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l. ja MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa v. Regione Emilia-Romagna ja A.U.S.L. Romagna
 ---documentbreak--- C2682018FI2810120180319FI0034281292Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 19.3.2018 – SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l. ja MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa v. Regione Emilia-Romagna ja A.U.S.L. Romagna
   (Asia C-343/18)2018/C 268/34Oikeudenkäyntikieli: italia
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: SAIGI Società Cooperativa Agricola a r.l. ja MA.GE.MA. Società Agricola Cooperativa

      Vastapuolet: Regione Emilia-Romagna ja A.U.S.L. Romagna

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko asetuksen (EY) [N:o 882/2004] 27 artiklaa, jossa säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistettava maksujen periminen liitteessä IV olevassa A jaksossa ja liitteessä V olevassa A jaksossa tarkoitettujen toimien osalta, tulkittava siten, että maksujen suorittamisvelvoite on asetettava koskemaan kaikkia maatalousyrittäjiä myös silloin, kun ne ”harjoittavat teurastusta ja lihan leikkuuta karjataloutta täydentävänä ja siihen liittyvänä toimintana”?

            2)

            Voiko jäsenvaltio vapauttaa terveystarkastusmaksuista tietyt yrittäjäryhmät, vaikka se on säätänyt maksujen perintäjärjestelmästä, jolla kokonaisuudessaan voidaan taata virallisesta valvonnasta aiheutuneiden kustannusten kattaminen, tai soveltaa asetuksessa (EY) N:o 8[8]2/2004 (
                  1
               ) säädettyjä maksuja alhaisempia maksuja?

      (
         1
      )	Rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 882/2004 (EUVL L 165, s. 1).


201807130662003792018/C 268/573572018TC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180608474821Asia T-357/18: Kanne 8.6.2018 – Luz Saúde v. EUIPO – Clínica La Luz (HOSPITAL DA LUZ)
 ---documentbreak--- C2682018FI4710120180608FI0057471482Kanne 8.6.2018 – Luz Saúde v. EUIPO – Clínica La Luz (HOSPITAL DA LUZ)
   (Asia T-357/18)2018/C 268/57Oikeudenkäyntikieli: portugali
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Luz Saúde SA (Lissabon, Portugali) (edustajat: asianajajat G. Gentil Anastácio ja P. Guerra e Andrade)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Clínica La Luz, SL (Madrid, Espanja)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin HOSPITAL DA LUZ rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 14 791 495

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 4.4.2018 asiassa R 2084/2017-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen, jolla hylätään osittain vireillä olevan menettelyn kohteena olevan kantajan tavaramerkin rekisteröinti, muotoilee päätöksen uudelleen ja hyväksyy rekisteröinnin

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

   Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


201807130112003462018/C 268/217222017CJC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20171127151623Asia C-722/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bezirksgericht Villach (Itävalta) on esittänyt PVÄ – Norbert Reitbauer ym. v. Enrico Casamassima
 ---documentbreak--- C2682018FI1530120171127FI0021153162Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bezirksgericht Villach (Itävalta) on esittänyt PVÄ – Norbert Reitbauer ym. v. Enrico Casamassima
   (Asia C-722/17)2018/C 268/21Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bezirksgericht Villach

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Norbert Reitbauer, Dolinschek GmbH, B.T.S. Trendfloor Raumausstattungs-GmbH, Elektrounternehmen K. Maschke GmbH, Klaus Egger ja Architekt DI Klaus Egger Ziviltechniker GmbH

      Vastaaja: Enrico Casamassima

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Ensimmäinen kysymys:
            Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (
                  1
               ) (jäljempänä asetus N:o 1215/2012) 24 artiklan 5 alakohtaa tulkittava siten, että Itävallan täytäntöönpanolain (Exekutionsordnung) 232 §:ssä sellaista tapausta varten, jossa osapuolet eivät pääse yhteisymmärrykseen pakkohuutokaupan tuoton jaosta, säädetty kanne kuuluu tämän säännöksen soveltamisalaan
            myös silloin, jos panttivelkojan toista panttivelkojaa vastaan nostama kanne

                     a)

                     tukeutuu perusteeseen, jonka panttioikeudellisesti turvattu lainasaaminen ei ole enää olemassa velallisen vahingonkorvaukseen perustuvan vastasaamisen vuoksi, ja

                     b)

                     tukeutuu lisäksi – takaisinsaantikanteen tapaan – perusteeseen, jonka mukaan tätä lainasaamista koskevan panttioikeuden peruste on velkojan suosimisen vuoksi pätemätön?

            2)

            Toinen kysymys (jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi):
            Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (jäljempänä asetus N:o 1215/2012) 24 artiklan 1 alakohtaa tulkittava siten, että Itävallan täytäntöönpanolain 232 §:ssä sellaista tapausta varten, jossa osapuolet eivät pääse yhteisymmärrykseen pakkohuutokaupan tuoton jaosta, säädetty kanne kuuluu tämän säännöksen soveltamisalaan
            myös silloin, jos panttivelkojan toista panttivelkojaa vastaan nostama kanne

                     a)

                     tukeutuu perusteeseen, jonka panttioikeudellisesti turvattu lainasaaminen ei ole enää olemassa velallisen vahingonkorvaukseen perustuvan vastasaamisen vuoksi, ja

                     b)

                     tukeutuu lisäksi – takaisinsaantikanteen tapaan – perusteeseen, jonka mukaan tätä lainasaamista koskevan panttioikeuden peruste on velkojan suosimisen vuoksi pätemätön?

      (
         1
      )	EUVL 2012, L 351, s. 1.


201807130302003472018/C 268/353462018CJC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180525293021Asia C-346/18 P: Valitus, jonka Rose Vision, S.L. on tehnyt 25.5.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asioissa T-45/13 RENV ja T-587/15, Rose Vision v. komissio, 8.3.2018 antamasta tuomiosta
 ---documentbreak--- C2682018FI2910120180525FI0035291302Valitus, jonka Rose Vision, S.L. on tehnyt 25.5.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asioissa T-45/13 RENV ja T-587/15, Rose Vision v. komissio, 8.3.2018 antamasta tuomiosta
   (Asia C-346/18 P)2018/C 268/35Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset

      Valittaja: Rose Vision, S.L. (edustaja: J.J. Marín López, abogado)

      Muu osapuoli: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

            —

            Unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asioissa T-45/13 RENV ja C-587/15 8.3.2018 antama tuomio (ECLI:EU:T:2018:124) on kumottava

            —

            Rose Visionille on myönnettävä vahingonkorvaus valituksen 10 ja 11 kohdassa esitetyillä perusteilla.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

            1.

            Oikeudellinen virhe, joka koskee suullisen vaiheen aloittamista uudelleen asiassa T-587/15, mikä tehtiin unionin yleisen tuomioistuimen 10.10.2017 antamalla määräyksellä sillä virheellisellä perusteella, että kantaja oli pyytänyt sitä.

            2.

            Oikeudellinen virhe, koska valituksenalaisessa tuomiossa on otettu vääristyneellä tavalla huomioon selvitysaineisto, jonka perusteella todettiin, että komission korvasi varoituksen W2 varoituksella W1 heinäkuussa 2012.

            3.

            Oikeudellinen virhe, koska valituksenalaisessa tuomiossa jätetään asiassa T-45/13 RENV tutkimatta vaatimus mitätöidä Rose Visionin varoitusjärjestelmään kirjaaminen; tämä vaatimus perustui siihen, että varoitus W2 aktivoitiin ilman että Rose Visionille olisi ilmoitettu, ilman että se olisi saanut tiedon tällaisen kirjaamisen perusteluista, antamatta sille mahdollisuutta esittää huomautuksia tältä osin ja ilman että se olisi voinut valittaa mainitusta kirjaamisesta.

            4.

            Oikeudellinen virhe, koska asiassa T-587/15 nostetun kanteen neljänteen kanneperusteeseen sisältyvien väitteiden, joita ei ole tutkittu lainkaan valituksenalaisessa tuomiossa, osalta ei ole esitetty perusteluja.

            5.

            Oikeudellinen virhe, koska valituksenalaisessa tuomiossa – vaikka siinä arvioitiin oikein, että komissio ei noudattanut kahden kuukauden määräaikaa, josta säädetään seitsemännen puiteohjelman yleisten ehtojen II.22 kohdan 5 alakohdassa (valituksenalaisen tuomion 99 kohta), että se ylitti ”hyvin reilusti kahden kuukauden määräajan” ja että mainitun määräajan laiminlyöminen on ”valitettavaa” (valituksenalaisen tuomion 116 kohta) – ei hyväksytä vaatimusta siitä, että on todettava, että tarkastuksen 11-INFS-025 päätöskertomus ja tarkastuksen 11-BA119-016 kertomus ovat sopimuksellisesti mitättömiä sekä pätemättömiä ja tehottomia.

            6.

            Oikeudellinen virhe, koska valituksenalaisessa tuomiossa on otettu sellainen selvitysaineisto huomioon vääristyneellä tavalla, jonka perusteella on todettu, että komissio on todentanut maksujen suorittamisen Rosen Visionissa hankkeissa sISI, 4NEM ja SFERA.

            7.

            Oikeudellinen virhe, koska valituksenalaisen tuomion – sen jälkeen, kun siinä todetaan, että komissio loukkasi salassapitovelvollisuutta (josta säädetään seitsemännen puiteohjelman yleisten ehtojen II.22 kohdan 1 alakohdassa) ilmoittaessaan kolmansille tietoja tarkastuksesta 11-INFS-025 (valituksenalaisen tuomion 158 kohta) – 159 ja 160 kohdassa hylättiin perusteettomasti kantajan vaatimus todeta, että komissio on laiminlyönyt salassapitovelvollisuuden tarkastuksissa 11-INFS-025 ja 11-BA119-016 (Rose Visionin kirjallisten huomautusten 215 kohta asiassa T-45/13 RENV, 12.9.2016).

            8.

            Valituksenalaisessa tuomiossa on virhe, joka koskee seitsemännen puiteohjelman yleisten ehtojen sopimuslausekkeiden rikkomista ja sopimusten oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamista, kun uusien vuoden 2011 rahoitusohjeeseen sisältyvien vaatimusten soveltaminen Rose Visioniin hyväksyttiin tarkastusten 11-INFS-025 ja 11-BA119-016 osalta, jolloin tarkastukselle 11-INFS-025 asetetut ajanjaksot kattoivat ajanjakson 1.11.2009–31.10.2010 (hankkeen FutureNEM osalta) ja ajanjakson 1.1.2010–31.12.2010 (hankkeiden FIRST ja sISI osalta).

            9.

            Valituksenalaisessa tuomiossa on virhe, koska selvitysaineisto – konkreettisesti Rose Visionin 30.8.2012 laatima asiakirja, jota ei otettu lainkaan huomioon valituksenalaisessa tuomiossa – on otettu huomioon vääristyneellä tavalla.

            10.

            Valituksenalaisessa tuomiossa on virhe, koska siinä hylätään virheellisesti oikeus sopimuksen ulkopuoliseen vastuuseen perustuvaan korvaukseen.

            11.

            Valituksenalaisessa tuomiossa on virhe, koska asiassa T-587/15 nostetun kanteen XII kohdassa, jonka 112–117 kohdassa vaadittiin korvausta sopimuksen perusteella, esitettyjen väitteiden osalta ei ole esitetty perusteluja eikä niitä ole tutkittu lainkaan valituksenalaisessa tuomiossa.


201807130762003802018/C 268/472752018TC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180424383921Asia T-275/18: Kanne 24.4.2018 – Front Polisario v. neuvosto
 ---documentbreak--- C2682018FI3810120180424FI0047381392Kanne 24.4.2018 – Front Polisario v. neuvosto
   (Asia T-275/18)2018/C 268/47Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantaja: Front populaire pour la libération de la Saguia-el-Hamra et du Rio de Oro (Front Polisario) (edustaja: asianajaja G. Devers)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            ottamaan kantajan kanteen tutkittavaksi

            —

            kumoamaan riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vetoavat Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Marokon kuningaskunnan välisen Euro–Välimeri-lentoliikennesopimuksen tekemisestä unionin puolesta 22.1.2018 annetusta neuvoston päätöksestä (EU) 2018/146 (EUVL 2018, L 26, s. 4) nostetun kanteensa tueksi kymmeneen kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, ettei neuvostolla ollut toimivaltaa riidanalaisen päätöksen tekemiseen, koska unioni ja Marokon kuningaskunta eivät ole toimivaltaisia tekemään kansainvälisiä sopimuksia, jotka koskevat myös Länsi-Saharaa, kyseisen alueen kansan sijaan, sellaisena kuin Front Polisario sitä edustaa.

            2)

            Toinen kanneperuste perustuu siihen, ettei velvollisuutta tutkia kaikki kyseisessä tapauksessa merkitykselliset seikat ole noudatettu, koska neuvosto ei ole ottanut huomioon sitä, että riidanalaisella päätöksellä tehtyä kansainvälistä sopimusta sovelletaan väliaikaisesti 12 vuoden ajan Länsi-Saharan alueella, mikä loukkaa sen omaa ja erillistä asemaa.

            3)

            Kolmas kanneperuste perustuu siihen, ettei velvollisuutta tutkia perusoikeuksien noudattamista koskeva kysymys ole noudatettu, koska riidanalaista päätöstä antaessaan neuvosto ei ole pohtinut kysymystä ihmisoikeuksien kunnioittamisesta miehitetyn Saharan alueella.

            4)

            Neljäs kanneperuste perustuu siihen, että puolustautumisoikeuksia on loukattu sen vuoksi, ettei neuvosto ole aloittanut mitään keskustelua Front Polisarion, joka on ainoa Länsi-Saharan kansan edustaja, kanssa ennen riidanalaisen päätöksen antamista.

            5)

            Viides kanneperuste perustuu siihen, että unionin toimintaa kansainvälisellä tasolla ohjaavia periaatteita ja keskeisiä arvoja ei ole noudatettu sen vuoksi, että riidanalaisella päätöksellä tehtyä kansainvälistä sopimusta sovelletaan Länsi-Saharan alueeseen Marokon kuningaskunnan pakkoliittämispolitiikan ja niiden systemaattisten perusoikeusloukkausten yhteydessä, joita kyseisen politiikan jatkaminen kantajan mukaan edellyttää.

            6)

            Kuudes kanneperuste perustuu itsemääräämisoikeuden loukkaamiseen sen vuoksi, että riidanalaisella päätöksellä tehtyä kansainvälistä sopimusta sovelletaan kantajan mukaan Länsi-Saharaan, mikä yhtäältä loukkaa kyseisen alueen omaa ja erillistä asemaa ja toisaalta Saharan kansan oikeutta siihen, että heidän alueensa alueellista koskemattomuutta kunnioitetaan.

            7)

            Seitsemäs kanneperuste perustuu sopimusten suhteellisen vaikutuksen periaatteen loukkaamiseen sen vuoksi, että Länsi-Saharan kansa, sellaisena kuin Front Polisario sitä edustaa, ei ole suostunut riidanalaisella päätöksellä tehtyyn kansainväliseen sopimukseen.

            8)

            Kahdeksas kanneperuste perustuu Länsi-Saharan ilmatilan loukkaamiseen sen vuoksi, että kun riidanalaisessa päätöksessä ratifioidaan lainvastainen käytäntö, joka perustuu sillä tehdyn kansainvälisen sopimuksen väliaikaiseen soveltamiseen, sillä sisällytetään Saharan ilmatila kyseisen sopimuksen soveltamisalaan.

            9)

            Yhdeksäs kanneperuste perustuu kansainvälistä vastuuta koskevan oikeuden loukkaamiseen sen vuoksi, että riidanalaisella päätöksellä unioni ei yhtäältä ole noudattanut velvollisuuttaan olla tunnustamatta Länsi-Saharan lainvastaista miehitystä, ja toisaalta se on auttanut ja avustanut kyseisen tilanteen ylläpitämisessä.

            10)

            Kymmenes kanneperuste perustuu ihmisoikeuksia ja humanitaarista oikeutta koskevan kansainvälisen oikeuden kunnioittamista koskevan velvollisuuden noudattamatta jättämiseen sen vuoksi, että se, että unioni noudattaisi kansainvälisiä velvollisuuksiaan suhteessa Länsi-Saharan kansaan, edellyttäisi vähintään sitä, että neuvosto pidättäytyisi antamasta riidanalaista päätöstä siltä osin kuin siinä sallitaan Marokon miehittämään Länsi-Saharan osaan sovellettavan kansainvälisen sopimuksen voimaantulo.


201807130582003622018/C 268/583642018TC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180611484811Asia T-364/18: Kanne 11.6.2018 – Arçelik v. EUIPO (MicroGarden)
 ---documentbreak--- C2682018FI4810120180611FI0058481481Kanne 11.6.2018 – Arçelik v. EUIPO (MicroGarden)
   (Asia T-364/18)2018/C 268/58Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Arçelik AS (Istanbul, Turkki) (edustaja: asianajaja A. Franke)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Kyseessä oleva tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki MicroGarden – Rekisteröintihakemus nro 16 971 988

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 4.4.2018 asiassa R 163/2018-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu.

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


201807130392004532018/C 268/363752018CJC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180607303121Asia C-375/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Irlanti) on esittänyt 7.6.2018 – C.E. ja N.E. v. Hampshire County Council
 ---documentbreak--- C2682018FI3010120180607FI0036301312Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Irlanti) on esittänyt 7.6.2018 – C.E. ja N.E. v. Hampshire County Council
   (Asia C-375/18)2018/C 268/36Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Court of Appeal

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: C.E. ja N.E.

      Vastapuoli: Hampshire County Council

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko unionin oikeuden ja etenkin neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 (
         1
      ) säännösten kanssa yhteensopivaa, että yhden jäsenvaltion tuomioistuimet antavat in personam toisen jäsenvaltion julkista elintä vastaan väliaikaisen kieltomääräyksen (turvaamistoimen), joka estää kyseistä elintä järjestämästä lasten adoptointia tämän toisen jäsenvaltion tuomioistuimissa, jos in personam -kieltomääräys perustuu tarpeeseen suojella täytäntöönpanomenettelyn osapuolten oikeuksia asetuksen N:o 2201/2003 III luvun mukaisesti?
   (
         1
      )	Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2201/2003 (EUVL 2003, L 338, s. 1).


201807130612003652018/C 268/593732018TC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180619484922Asia T-373/18: Kanne 19.6.2018 – ABB v. EUIPO (FLEXLOADER)
 ---documentbreak--- C2682018FI4820120180619FI0059482492Kanne 19.6.2018 – ABB v. EUIPO (FLEXLOADER)
   (Asia T-373/18)2018/C 268/59Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: ABB AB (Västerås, Ruotsi) (edustaja: asianajajat M. Hartmann ja S. Fröhlich)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-sanamerkki FLEXLOADER – Rekisteröintihakemus nro 17 099 474

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n valituslautakunnan 29.3.2018 asiassa R 93/2018-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


201807130722004362018/C 268/483062018TC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180516394021Asia T-306/18: Kanne 16.5.2018 – Unkari v. komissio
 ---documentbreak--- C2682018FI3910120180516FI0048391402Kanne 16.5.2018 – Unkari v. komissio
   (Asia T-306/18)2018/C 268/48Oikeudenkäyntikieli: unkari
      Asianosaiset

      Kantaja: Unkari (asiamiehet: M. Z. Fehér, G. Koós ja G. Tornyai)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa ehdotetusta kansalaisaloitteesta ”We are a welcoming Europe, let us help!”14.2.2018 annetun komission päätöksen (EU) 2018/262 (
                  1
               )

            —

            velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

            1)

            Kansalaisaloitteesta 16.2.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 211/2011 (
                  2
               ) 4 artiklan 2 kohdan b, c ja d alakohdan ja 3 kohdan rikkomiseen perustuva ensimmäinen kanneperuste.
            Kanteen kohteena olevalla päätöksellä rekisteröidyn eurooppalaisen kansalaisaloitteen ensimmäinen ja toinen osa ylittävät ilmeisesti komission toimivallan tehdä ehdotuksia perussopimusten soveltamiseksi annettavista unionin säädöksistä. Tämän vuoksi kyseisen aloitteen rekisteröinnillä rikotaan asetuksen 211/2011 4 artiklan 2 kohdan b alakohtaa ja 3 kohtaa. Aloitteen ensimmäinen osa on lisäksi katsottava aloiteoikeuden väärinkäyttämiseksi ja näin asetuksen 211/2011 4 artiklan 2 kohdan c alakohdan vastaiseksi, kun taas sen toisen osan osalta on katsottava, että se voi johtaa SEU 2 artiklassa vahvistettujen unionin perustana olevien arvojen vastaiseen tulokseen, minkä vuoksi se on myös asetuksen 211/2011 4 artiklan 2 kohdan d kohdan vastainen.

            2)

            SEUT 296 artiklan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan rikkomiseen perustuva toinen kanneperuste.
            Kanteen kohteena oleva päätös ei täytä perusteluvelvollisuuden asettamia vaatimuksia, minkä vuoksi sillä on laiminlyöty SEUT 296 artiklassa vahvistettua perusteluvelvollisuutta ja perusoikeuskirjan 41 artiklassa vahvistettua oikeutta hyvään hallintoon. Päätöksessä ei ole millään tavoin tuotu esiin perusteita, joiden vuoksi komissio on katsonut, että aloitteen kolmannen osan toteuttamiseen on olemassa asianmukainen oikeusperuste ja tarvittava unionin lainsäädäntövalta eli että asetuksen N:o 211/2011 4 artiklan 2 kohdan b alakohdassa vahvistettu rekisteröinnin edellytys täyttyy.

      (
         1
      )	EUVL 2018, L 49, 22.2.2018, s. 64.
   (
         2
      )	EUVL 2011, L 65, s. 1.


201807130352003532018/C 268/22622018CJC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180130171711Asia C-62/18 P: Valitus, jonka Merck KGaA on tehnyt 30.1.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-802/16, Endoceutics v. EUIPO, 17.11.2017 antamasta tuomiosta
 ---documentbreak--- C2682018FI1710120180130FI0022171171Valitus, jonka Merck KGaA on tehnyt 30.1.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-802/16, Endoceutics v. EUIPO, 17.11.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-62/18 P)2018/C 268/22Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Valittaja: Merck KGaA (edustajat: M. Best, U. Pfleghar, S. Schäffner, Rechtsanwälte, ja M. Giannakoulis, advocate)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO), Endoceutics, Inc.
   Unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) totesi 31.5.2018 antamassaan määräyksessä, että valitus on jätettävä tutkimatta.


201807130742004382018/C 268/604252017TC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180612494911Asia T-425/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.6.2018 – Capo d’Anzio v. komissio
 ---documentbreak--- C2682018FI4910120180612FI0060491491Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.6.2018 – Capo d’Anzio v. komissio
   (Asia T-425/17) (
         1
      )2018/C 268/60Oikeudenkäyntikieli: italiaYhdeksännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.
   (
         1
      )	EUVL C 277, 21.8.2017.


201807130122003822018/C 268/231282018CJC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180216171822Asia C-128/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 16.2.2018 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Dumitru-Tudor Dorobantu
 ---documentbreak--- C2682018FI1720120180216FI0023172182Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 16.2.2018 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Dumitru-Tudor Dorobantu
   (Asia C-128/18)2018/C 268/23Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Dumitru-Tudor Dorobantu

      Muu osapuoli: Generalstaatsanwaltschaft Hamburg

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Mitä vähimmäisvaatimuksia sovelletaan vankeusolosuhteisiin perusoikeuskirjan 4 artiklan perusteella eurooppalaista pidätysmääräystä koskevan puitepäätöksen (
                  1
               ) yhteydessä?

                     a.

                     Onko etenkin unionin oikeuden näkökulmasta olemassa sellien kokoa koskevaa ”absoluuttista” alarajaa, jonka alittuminen johtaa aina perusoikeuskirjan 4 artiklan rikkomiseen?

                              i.

                              Onko sellin henkilökohtaisen tilan määrittämisessä merkitystä sillä, onko kyse yksityisestä vai yhteiskäytössä olevasta sellistä?

                              ii.

                              Onko sellin kokoa laskettaessa pinta-alasta vähennettävä huonekalujen (sängyn, kaapin jne.) viemä tila?

                              iii.

                              Mitkä rakennustekniset edellytykset ovat mahdollisesti merkityksellisiä unionin oikeuden mukaisten vankeusolosuhteiden kannalta? Mitä merkitystä on mahdollisesti sillä, onko sellistä suora (tai vain epäsuora) pääsy saniteettitiloihin ja muihin tiloihin ja tuleeko selliin kylmää ja kuumaa vettä ja onko selli lämmitetty ja valaistu jne?

                     b.

                     Missä määrin erilaisilla täytäntöönpanojärjestelmillä ja etenkin rangaistuslaitosten erilaisilla selliajoilla ja liikkumisvapauden asteilla on merkitystä arvioinnin kannalta?

                     c.

                     Voidaanko huomioon ottaa – kuten jaosto on tehnyt luovuttamisen sallimista koskevien päätöstensä yhteydessä – myös pidätysmääräyksen antaneessa jäsenvaltiossa tehdyt oikeudelliset ja organisatoriset parannukset (oikeusasiamiesjärjestelmän käyttöönotto, rangaistusten täytäntöönpanosta vastaavien tuomioistuinten perustaminen jne.)?

            2)

            Mitä kriteerejä sovelletaan arvioitaessa vankeusolosuhteita unionin perusoikeuksien kannalta? Missä määrin näillä kriteereillä on merkitystä unionin tuomioistuimen tuomion Aranyosi ja Căldăraru mukaisessa oikeuskäytännössä tarkoitetun todellista vaaraa koskevan käsitteen tulkinnalle?

                     a.

                     Onko täytäntöönpanojäsenvaltion oikeusviranomaisilla tältä osin toimivalta valvoa kattavasti pidätysmääräyksen antaneen jäsenvaltion vankeusolosuhteita vai onko niiden rajoituttava ilmeisten puutteellisuuksien valvontaan?

                     b.

                     Mikäli unionin tuomioistuin päätyy katsomaan ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastatessaan, että vankeusolosuhteisiin sovelletaan unionin oikeuteen perustuvia ”absoluuttisia” vaatimuksia, olisiko tällaisten vähimmäisedellytysten täyttämättä jättäminen siinä mielessä puntaroinnista riippumaton, että se johtaisi aina luovutuksen estävään todelliseen vaaraan, vai voiko täytäntöönpanojäsenvaltio kuitenkin puntaroida tilannetta? Voidaanko tällöin ottaa huomioon esimerkiksi Euroopan sisäisen oikeudellisen avun liikkuvuuden ylläpitämiseen, eurooppalaisen rikosoikeuden alan lainkäytön toimivuuteen tai vastavuoroisen luottamuksen ja vastavuoroiseen tunnustamisen periaatteisiin liittyvät näkökohdat?

      (
         1
      )	Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehty neuvoston puitepäätös 2002/584/YOS (EYVL 2002, L 190, s. 1).


201807130092003812018/C 268/241372018CJC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180222181811Asia C-137/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Dresden (Saksa) on esittänyt 22.2.2018 – hapeg dresden gmbh v. Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG
 ---documentbreak--- C2682018FI1810120180222FI0024181181Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Dresden (Saksa) on esittänyt 22.2.2018 – hapeg dresden gmbh v. Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG
   (Asia C-137/18)2018/C 268/24Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landgericht Dresden

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: hapeg dresden gmbh

      Vastaaja: Bayrische Straße 6-8 GmbH & Co. KG

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko unionin oikeutta – ja erityisesti 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123/EY (
         1
      ) (palveludirektiivi) 15 artiklan 3 kohdan b ja c alakohtaa, 16 artiklan 1 kohdan ensimmäistä ja toista alakohtaa ja kolmannen alakohdan b ja c alakohtaa – tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa sovellettavan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan arkkitehtien ja/tai insinöörien kanssa tehdyissä sopimuksissa ei saa sopia palkkioista, jotka alittavat arkkitehtien ja insinöörien palkkioista annetun asetuksen (HOAI) perusteella veloitettavan korvauksen vähimmäismäärän?
   (
         1
      )	Palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/123/EY (EUVL 2006, L 376, s. 36).


title: Asia T-621/17: Kanne 14.9.2017 – Taminco ja Arysta LifeScience Great Britain v. EFSA

text:
               6.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 374/46

         Kanne 14.9.2017 – Taminco ja Arysta LifeScience Great Britain v. EFSA
   (Asia T-621/17)
   (2017/C 374/69)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Taminco BVBA (Gent, Belgia) ja Arysta LifeScience Great Britain Ltd (Edinburgh, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajajat C. Mereu ja M. Grunchard)

      Vastaaja: Euroopan elintarviketurvallisuusvirasto (EFSA)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa Euroopan elintarviketurvallisuusviraston 18.7.2017 tekemän päätöksen, joka annettiin kantajille tiedoksi 20.7.2017 ja joka koskee niiden luottamuksellisuutta koskevien vaatimusten arviointia, jotka esitettiin Thiramia tehoaineena koskevan hyväksynnän uusimista koskevan hakemuksen yhteydessä, ja

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan julkaisemiselle ei ole oikeudellista perustaa.

                           —

                           Kantajat väittävät, että julkaiseminen olisi toimivallan ulkopuolella, kun otetaan huomioon, että ei ole mitään oikeudellista perustaa, johon vastaaja voisi vedota julkaisemisen perusteeksi, oli sitten kyse asetuksesta N:o 1107/2009, asetuksesta N:o 178/2002 tai komission täytäntöönpanoasetuksesta N:o 844/2012.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja ylitti toimivaltansa Thiramin luokitusta koskevassa ehdotuksessaan, koska Euroopan kemikaalivirasto on ainoa viranomainen, joka on oikeudellisesti vastuussa aineiden luokituksesta tai uudelleen luokituksesta asetuksessa N:o 1272/2008 esitetyin tavoin, ja vastaajalla ei ole tältä osin toimivaltaa.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan vastaaja loukkasi puolustautumista koskevia perusoikeuksia, kun se ei taannut kantajille täysimääräistä, asianmukaista ja tehokasta mahdollisuutta esittää huomautuksia aineensa ehdotetusta uudelleenluokituksesta.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vastaaja rikkoi asetuksen N:o 1107/2009 63 artiklaa päättäessään julkaista informaation, jonka kantajat pyrkivät saamaan poistetuksi, mikä saattaa vaarantaa niiden kaupalliset intressit.


title: Asia T-23/18: Kanne 19.1.2018 – Nova Brands v. EUIPO – Natamil (Natamil)

text:
               12.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/31

         Kanne 19.1.2018 – Nova Brands v. EUIPO – Natamil (Natamil)
   (Asia T-23/18)
   (2018/C 094/42)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Nova Brands SA (Luxemburg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja V. Wellens)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Natamil GmbH (München, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti joka koskee sanamerkkiä ”natamil” – Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti nro 1 235 069

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 25.10.2017 asiassa R 1910/2016/1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklaa ja SEUT 296 artiklaa on rikottu perusteluvelvollisuuden osalta.


201806080101931272018/C 221/284632017TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180503232422Asia T-463/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.5.2018 – Raise Conseil v. EUIPO – Raizers (RAISE) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki RAISE — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyky — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Käytön perusteella syntynyt erottamiskyky — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 7 artiklan 3 kohta) — Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 ja 2 kohta (joista on tullut asetuksen 2017/1001 59 artiklan 1 ja 2 kohta))
 ---documentbreak--- C2212018FI2320120180503FI0028232242Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.5.2018 – Raise Conseil v. EUIPO – Raizers (RAISE)
   (Asia T-463/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki RAISE — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyky — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Käytön perusteella syntynyt erottamiskyky — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 7 artiklan 3 kohta) — Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 ja 2 kohta (joista on tullut asetuksen 2017/1001 59 artiklan 1 ja 2 kohta))”2018/C 221/28Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantaja: Raise Conseil (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat F. Fajgenbaum ja T. Lachacinski)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: D. Hanf)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Raizers (Pariisi) (edustaja: asianajaja E. Fortunet)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 24.5.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1606/2016-5), joka koskee osapuolten Raizers ja Raise Conseil välistä mitättömyysmenettelyä.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Raise Conseil velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 330, 2.10.2017.


201806080091931262018/C 221/196532016TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180503171821Asia T-653/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.5.2018 – Malta v. komissio (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Komissiolla olevat asiakirjat — Jäsenvaltiolta saadut asiakirjat — Valvontajärjestelmän yhteydessä yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi vaihdetut asiakirjat — Asetuksen (EY) N:o 1223/2009 113 artikla — Yleisön oikeus tutustua asiakirjoihin hallituksesta riippumattoman järjestön jättämän hakemuksen johdosta — Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottaminen — Perusteluvelvollisuus — Vilpitön yhteistyö — Oikeusperustan valinta)
 ---documentbreak--- C2212018FI1710120180503FI0019171182Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.5.2018 – Malta v. komissio
   (Asia T-653/16) (
         1
      )
   ”(Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Komissiolla olevat asiakirjat — Jäsenvaltiolta saadut asiakirjat — Valvontajärjestelmän yhteydessä yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi vaihdetut asiakirjat — Asetuksen (EY) N:o 1223/2009 113 artikla — Yleisön oikeus tutustua asiakirjoihin hallituksesta riippumattoman järjestön jättämän hakemuksen johdosta — Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottaminen — Perusteluvelvollisuus — Vilpitön yhteistyö — Oikeusperustan valinta)”2018/C 221/19Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Maltan tasavalta (edustaja: A. Buhagiar)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Baquero Cruz ja F. Clotuche-Duvieusart

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus sellaisen komission pääsihteerin 13.7.2016 tekemän päätöksen kumoamiseksi, jolla otetaan kantaa Greenpeacen uudistettuun hakemukseen saada tutustua asiakirjoihin, jotka koskevat elävän tonnikalan väitetysti sääntöjenvastaista lähettämistä Tunisiasta Maltalla sijaitsevaan tonnikalan kasvatuslaitokseen, siltä osin kuin kyseisessä päätöksessä Greenpeacelle annetaan oikeus tutustua Maltan viranomaisilta saatuihin asiakirjoihin.

      Tuomiolauselma

            1)

            Euroopan komission pääsihteerin 13.7.2016 tekemä päätös, jolla otetaan kantaa Greenpeacen uudistettuun hakemukseen saada tutustua asiakirjoihin, jotka koskevat elävän tonnikalan väitetysti sääntöjenvastaista lähettämistä Tunisiasta Maltalle, kumotaan siltä osin kuin siinä annetaan Greenpeacelle oikeus tutustua kyseisen päätöksen liitteessä B numeroin 112–230 lueteltuihin asiakirjoihin

            2)

            Kanne hylätään muilta osin.

            3)

            Kukin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan välitoimimenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.

      (
         1
      )	EUVL C 428, 21.11.2016.


201806080461931632018/C 221/03752018CJC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL201802062322Asia C-75/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 6.2.2018 – Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
 ---documentbreak--- C2212018FI220120180206FI00032232Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 6.2.2018 – Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Asia C-75/18)2018/C 221/03Oikeudenkäyntikieli: unkari
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Vodafone Magyarország Mobil Távközlési Zrt.

      Vastaaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 49, 54, 107 ja 108 artiklaa tulkittava siten, että niiden kanssa on ristiriidassa jäsenvaltion toimenpide, jonka puitteissa annettu jäsenvaltion lainsäädäntö (erityisen televiestintäveron kantamisesta annettu erityisverolaki) johtaa siihen, että pääasiallinen verorasitus kohdistuu ulkomaisessa omistuksessa oleviin verovelvollisiin, ja onko mainittu toimenpide välillisesti syrjivä?

            2)

            Onko SEUT 107 ja SEUT 108 artiklan kanssa ristiriidassa sellainen jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa maksettava vero määritetään liikevaihdon perusteella progressiivisen verokannan mukaan, ja onko välillisesti syrjivää ja kielletyksi valtiontueksi katsottava se, että pääasiallinen verorasitus kohdistuu ulkomaisessa omistuksessa oleviin verovelvollisiin niihin sovellettavan korkeimman veroluokan vuoksi?

            3)

            Onko arvonlisäverodirektiivin (
                  1
               ) 401 artiklaa tulkittava siten, että sen kanssa on ristiriidassa sellainen jäsenvaltion lainsäädäntö, jolla ulkomaiset ja kotimaiset verovelvolliset erotetaan toisistaan, ja katsotaanko liikevaihdon perusteella määräytyvä erityisvero liikevaihtoveron kaltaiseksi veroksi eli voidaanko sitä pitää arvonlisäverodirektiivin kanssa yhteensoveltuvana liikevaihtoverona vai ei?

      (
         1
      )	Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1).


201806150411954962018/C 231/152272018CJC23120180702FI01FIINFO_JUDICIAL20180403121321Asia C-227/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Budai Központi Kerületi Bíróság (Unkari) on esittänyt 3.4.2018 – VE v. WD
 ---documentbreak--- C2312018FI1210120180403FI0015121132Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Budai Központi Kerületi Bíróság (Unkari) on esittänyt 3.4.2018 – VE v. WD
   (Asia C-227/18)2018/C 231/15Oikeudenkäyntikieli: unkari
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Budai Központi Kerületi Bíróság

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: VE

      Vastaaja: WD

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Voidaanko kohtuullisena eli taloudellisten seuraustensa osalta selvänä ja ymmärrettävänä pitää sopimusehtoa, jonka mukaan kuluttaja kantaa vaihtokurssiriskin, jos ehto on laadittu (noudattamalla toisena sopimuspuolena olevan elinkeinonharjoittajan käyttämiä yleisiä sopimusehtoja, joista ei ole neuvoteltu erikseen) lakiin perustuvanluonteeltaan välttämättä yleisen tietojenantovelvollisuuden mukaisesti, mutta siinä ei nimenomaisesti ilmoiteta, että luottosopimuksen perusteella maksettavat lyhennyserät saattavat suuruudeltaan ylittää kuluttajan tulojen määrän, joka todettiin, kun sopimuspuolena oleva elinkeinonharjoittaja arvioi tämän maksukyvyn, tai että lyhennyserä voi muodostua huomattavastikin suuremmaksi, ja kun otetaan huomioon, että asian kannalta merkityksellisten kansallisten säännösten mukaan riski on yksilöitävä kirjallisesti ja ettei pelkkä riskin olemassaolon ja sen ilmoittaminen riitä, miten se jakautuu osapuolten kesken, ja että unionin tuomioistuin on asiassa C-26/13 antamansa tuomion 74 kohdassa todennut, että toisena sopimuspuolena olevalta elinkeinonharjoittajalta voidaan odottaa sen lisäksi, että se ilmoittaa riskistä kuluttajalle, myös sitä, että kuluttaja kykenee saamansa ilmoituksen perusteella arvioimaan sopimukseen perustuvasta vaihtokurssiriskistä itselleen mahdollisesti aiheutuvat merkitykselliset taloudelliset seuraukset ja näin ollen luotosta aiheutuvat kokonaiskustannukset?

            2)

            Voidaanko kohtuullisena eli taloudellisten seuraustensa osalta selvänä ja ymmärrettävänä pitää sopimusehtoa, jonka mukaan kuluttaja kantaa vaihtokurssiriskin, jos ehto on laadittu (noudattamalla toisena sopimuspuolena olevan elinkeinonharjoittajan käyttämiä yleisiä sopimusehtoja, joista ei ole neuvoteltu erikseen) lakiin perustuvan, luonteeltaan välttämättä yleisen tietojenantovelvollisuuden mukaisesti, mutta kyseisessä ehdossa ei nimenomaisesti ilmoiteta, että luottosopimuksessa ei vahvisteta ylärajaa kurssivaihteluille, kun otetaan huomioon, että unionin tuomioistuin on asiassa C-26/13 antamansa tuomion 74 kohdassa todennut, ettei elinkeinonharjoittajan ole pelkästään ilmoitettava riskistä kuluttajalle, vaan kuluttajan on näiden ilmoitusten avulla kyettävä arvioimaan sopimukseen perustuvasta vaihtokurssiriskistä itselleen mahdollisesti aiheutuvat merkitykselliset taloudelliset seuraukset ja näin ollen luotosta aiheutuvat kokonaiskustannukset?

            3)

            Voidaanko direktiiviä 93/13/ETY (
                  1
               ) ja etenkin sen johdanto-osan viimeistä perustelukappaletta ja sen liitteessä olevaa 1 kohdan o alakohtaa, 3 artiklan 3 kohtaa sekä 6 artiklan 1 kohtaa tulkita siten, että – erityisesti kun otetaan huomioon asiassa C-42/17 annetussa tuomiossa vahvistettu vaatimus, jonka mukaan kuluttajansuoja edellyttää tehokkaiden, oikeasuhteisten ja varoittavien seuraamusten soveltamista – unionin oikeuden mukaisena ei voida pitää sellaista jäsenvaltion tuomioistuinten oikeuskäytäntöä tai niiden omaksumaa laintulkintaa taikka [jäsenvaltion] lainsäädäntöä, joihin perustuvat, kyseisessä jäsenvaltiossa suoritetusta luottokelpoisuuden epätarkasta ja epätäydellisestä arvioinnista, joka ei suojaa kuluttajaa eikä täytä varovaisuuden vaatimuksia (koska esimerkiksi vaihtokurssiriskin vaikutusta, joka muodostuu lyhennyserien ja velan pääoman huomattavasta kasvusta, ei tutkita), oikeusvaikutukset (oikeussäännön rikkomisesta aiheutuva mitättömyys tai haitasta tai vahingosta maksettava korvaus taikka mistä tahansa muusta oikeusperusteesta aiheutuva seuraus) ovat kuluttajan kannalta epäedullisemmat kuin tilanteen palauttaminen ennalleen (restitutio in integrum), jolloin kuluttaja vapautuu vaihtokurssiriskistä eli kurssivaihteluista aiheutuvista lyhennyserien kasvusta ja mahdollistaa tarvittaessa luoton takaisinmaksun lyhennyksinä?

            4)

            Onko direktiivin 93/13/ETY johdanto-osan 20 perustelukappaleessa esitettyä viittausta, jonka mukaan kuluttajalle on tosiasiallisesti annettava tilaisuus tutkia kaikki ehdot, ja saman direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa ja 5 artiklassa säädettyä selvyyteen ja ymmärrettävyyteen liittyvää vaatimusta tulkittava siten, etteivät kuluttajasopimuksen ehdot ole kohtuuttomia, jos kyseisessä sopimuksessa ilmoitusluontoisesti annetaan pelkästään joitakin olennaisia tietoja (esimerkiksi sopimuksen kohteen eli luoton määrä, lyhennyserät ja lainakorko) mutta siinä ei kuitenkaan täsmennetä, ovatko nämä ilmoitusluontoisesti mainitut seikat sopimuspuolia oikeudellisesti velvoittavia vai eivät?

      (
         1
      )	Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettu neuvoston direktiivi 93/13/ETY (EYVL L 95, s. 29)


201806150881955092018/C 231/402442018TC23120180702FI01FIINFO_JUDICIAL20180420313222Asia T-244/18: Kanne 20.4.2018 – Synergy Hellas v. komissio
 ---documentbreak--- C2312018FI3120120180420FI0040312322Kanne 20.4.2018 – Synergy Hellas v. komissio
   (Asia T-244/18)2018/C 231/40Oikeudenkäyntikieli: kreikka
      Asianosaiset

      Kantaja: .d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikis (Αteena, Kreikka) (edustaja: asianajaja K. Damis)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            hyväksyy kanteen

            —

            kumoaa 19.2.2018 annetun komission päätöksen C(2018) 1115 final, jolla d.d. Synergy Hellas Anonymi Emporiki Etaireia Parochis Ypiresion Pliroforikisiltä on määrätty perittäväksi takaisin 76282,08 euron suuruinen summa sille kertyvine korkoineen

            —

            velvoittaa Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komission asetuksen (EY, Euratom) 2342/2002 (
                  1
               ) 85 artiklaa on loukattu.

                     —

                     Kantajan mukaan komissio on mainitun artiklan vastaisesti hylännyt kantajan perustellun vaatimuksen takaisinmaksun lykkäämisestä, vaikka 73 prosenttia pääomasta on maksettu korkoineen takaisin, komission vaatima henkilövakuus on jo perustettu alkuperäisen velkapääoman koko määrän ja korkojen osalta.

                     —

                     riitautetun päätöksen asiallista lainmukaisuutta koskevat komission perustelut ovat perusteettomat.

                     —

                     komissio on laiminlyönyt velvollisuutensa perustella riitautetun päätöksen.

            2)

            Toinen kanneperuste, jonka mukaan harkintavaltaa on käytetty väärin ja hyvän hallinnon periaatetta on loukattu

                     —

                     Komissio on ylittänyt harkintavaltansa rajat siltä osin kuin se on tehnyt kanteen kohteena olevan päätöksen ottamatta huomioon kantajan esittämiä tosiseikkoja ja määrännyt ratkaisumallista, jotka saattavat johtaa kantajan selvitystilaan.

            3)

            Kolmas kanneperuste, jonka mukaan suhteellisuusperiaatetta on rikottu.

                     —

                     Sen lisäksi, ettei riidanalaista päätöstä voida pitää tarpeellisena tavoitellun päämäärän saavuttamisen kannalta, koska kantaja on jatkanut velan maksua, päätös rasittaa kantajaa liikaa ja uhkaa olennaisella tavalla sen olemassaoloa.

      (
         1
      )	Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä 23.12.2002 annettu komission asetus (EY, Euratom) N:o 2342/2002 (EUVL 2002, L 357, s. 1).


201808030832050912018/C 294/663512018TC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180605515222Asia T-351/18: Kanne 5.6.2018 – Ukrselhosprom PCF ja Versobank v. EKP
 ---documentbreak--- C2942018FI5120120180605FI0066512522Kanne 5.6.2018 – Ukrselhosprom PCF ja Versobank v. EKP
   (Asia T-351/18)2018/C 294/66Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantajat: Ukrselhosprom PCF LLC (Solone, Ukraina) ja Versobank AS (Tallinna, Viro) (edustajat: asianajajat O. Behrends, L. Feddern ja M. Kirchner)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki (EKP)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan Euroopan keskuspankin 26.3.2018 tekemän päätöksen ECB/SSM/2018–EE-1 WHD-2017-0012, jolla peruutetaan Versobank AS:n toimilupa

            —

            velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa 11 kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei EKP:lla ole toimivaltaa tehdä päätöksiä siltä osin kuin on kyse Versobank AS:n selvitystilasta.

            2)

            Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei EKP ole tehnyt omaa arviotaan siltä osin kuin on kyse taustalle olevista rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen torjuntaan liittyvistä seikoista.

            3)

            Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei EKP ole huolellisesti ja puolueettomasti tutkinut ja arvioinut kaikkia asiaan liittyviä merkityksellisiä tekijöitä, erityisesti rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen torjuntaan kytkeytyvien vaarojen ja sääntöjen noudattamisen suhteen.

            4)

            Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että EKP lainvastaisesti epäsi muut vaihtoehdot, erityisesti Versobankin myymisen tai sen, että Versobank asettautuisi itse selvitystilaan.

            5)

            Viides kanneperuste, joka perustuu siihen, että EKP loukkasi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

            6)

            Kuudes kanneperuste, joka perustuu siihen, että EKP loukkasi suhteellisuusperiaatetta.

            7)

            Seitsemäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että EKP loukkasi luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatetta.

            8)

            Kahdeksas kanneperuste, joka perustuu siihen, että EKP syyllistyi harkintavallan väärinkäyttöön.

            9)

            Yhdeksäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että EKP loukkasi kuulluksi tulemista koskevaa oikeutta.

            10)

            Kymmenes kanneperuste, joka perustuu siihen, että EKP loukkasi puolustautumisoikeuksia.

            11)

            Yhdestoista kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei EKP perustellut päätöstään riittävästi.


201808030302049812018/C 294/177312017CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20171223131311Asia C-371/17 P: Valitus, jonka Nap Innova Hoteles, S.L. on tehnyt 23.12.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-522/17, Nap Innova Hoteles v. SRB, 4.12.2017 antamasta määräyksestä
 ---documentbreak--- C2942018FI1310120171223FI0017131131Valitus, jonka Nap Innova Hoteles, S.L. on tehnyt 23.12.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-522/17, Nap Innova Hoteles v. SRB, 4.12.2017 antamasta määräyksestä
   (Asia C-371/17 P)2018/C 294/17Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset

      Valittaja: Nap Innova Hoteles, S.L. (edustaja: L. Hernández Cabeza, abogado)

      Muu osapuoli: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)
   Unionin tuomioistuin (yhdeksäs jaosto) on 5.7.2018 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen ja määrännyt, että Nap Innova Hoteles, S.L. vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.


201808030122050382018/C 294/504032018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180614373711Asia C-403/18 P: Valitus, jonka Alcogroup ja Alcodis ovat tehneet 14.6.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-274/15, Alcogroup ja Alcodis v. komissio 10.4.3.2018 antamasta tuomiosta
 ---documentbreak--- C2942018FI3710120180614FI0050371371Valitus, jonka Alcogroup ja Alcodis ovat tehneet 14.6.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-274/15, Alcogroup ja Alcodis v. komissio 10.4.3.2018 antamasta tuomiosta
   (Asia C-403/18 P)2018/C 294/50Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Valittajat: Alcogroup, Alcodis (edustajat: P. de Bandt, J. Dewispelaere ja J. Probst, avocats)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio, Orde van Vlaamse Balies, Ordre des barreaux francophones et germanophone, Ordre français des avocats du barreau de Bruxelles

      Vaatimukset

            —

            unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-274/15 10.4.2018 antama tuomio on kumottava

            —

            kahdesta riidanalaisesta päätöksestä nostettu kanne on otettava tutkittavaksi

            —

            asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen kumoamiskanteesta annettavan asiaratkaisun tekemistä varten

            —

            komissio on velvoitettava korvaamaan kaikki tämän oikeudenkäyntimenettelyn kulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

            —

            Ensimmäinen valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisia virheitä ja jättänyt noudattamatta perusteluvelvollisuutta

            —

            Toinen valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin on loukannut kantajien oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan


201808030222050122018/C 294/022032016CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL201806282321Asia C-203/16 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 28.6.2018 – Valittajana Dirk Andres, Heitkamp BauHolding GmbH:n konkurssipesän pesänhoitajana, sekä muina osapuolina Euroopan komissio ja Saksan liittotasavalta (Muutoksenhaku — Valtiontuet — Saksan verolainsäädäntö, joka koskee tiettyjen tappioiden siirtämistä seuraaville verovuosille (saneerauslauseke) — Päätös, jolla tukijärjestelmä todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi — Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottaminen — SEUT 263 artiklan neljäs kohta — Yksityistä erikseen koskeva toimi — SEUT 107 artiklan 1 kohta — Valtiontuen käsite — Valikoivuusedellytys — Viitejärjestelmän määrittely — Tosiseikkojen oikeudellinen luonnehdinta)
 ---documentbreak--- C2942018FI210120180628FI00022132Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 28.6.2018 – Valittajana Dirk Andres, Heitkamp BauHolding GmbH:n konkurssipesän pesänhoitajana, sekä muina osapuolina Euroopan komissio ja Saksan liittotasavalta
   (Asia C-203/16 P) (
         1
      )
   ”(Muutoksenhaku — Valtiontuet — Saksan verolainsäädäntö, joka koskee tiettyjen tappioiden siirtämistä seuraaville verovuosille (saneerauslauseke) — Päätös, jolla tukijärjestelmä todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi — Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottaminen — SEUT 263 artiklan neljäs kohta — Yksityistä erikseen koskeva toimi — SEUT 107 artiklan 1 kohta — Valtiontuen käsite — Valikoivuusedellytys — Viitejärjestelmän määrittely — Tosiseikkojen oikeudellinen luonnehdinta)”2018/C 294/02Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Valittaja: Dirk Andres, Heitkamp BauHolding GmbH:n konkurssipesän pesänhoitajana, (edustajat: W. Niemann, S. Geringhoff ja P. Dodos, Rechtsanwälte)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio (asiamiehet: R. Lyal, T. Maxian Rusche ja K. Blanck-Putz) ja Saksan liittotasavalta (asiamiehet: T. Henze ja R. Kanitz)

      Tuomiolauselma

            1)

            Liitännäisvalitus hylätään.

            2)

            Unionin yleisen tuomioistuimen 4.2.2016 antaman tuomion Heitkamp BauHolding vastaan komissio (T-287/11, EU:T:2016:60) tuomiolauselman 2 ja 3 kohta kumotaan.

            3)

            Saksan myöntämästä valtiontuesta C 7/10 (ex CP 250/09 ja NN 5/10) (”KStG-lain saneerauslauseke”) 26.1.2011 annettu komission päätös 2011/527/EU kumotaan.

            4)

            Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Heitkamp BauHolding GmbH:n konkurssipesän pesänhoitajana toimineelle Dirk Andresille sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että valitusmenettelyssä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

            5)

            Saksan liittotasavalta vastaa valitusmenettelystä aiheutuneista omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (
         1
      )	EUVL C 211, 13.6.2016.


201808030722050972018/C 294/673632018TC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180605525431Asia T-363/18: Kanne 5.6.2018 – Nippon Chemi-Con Corporation v. komissio
 ---documentbreak--- C2942018FI5210120180605FI0067521543Kanne 5.6.2018 – Nippon Chemi-Con Corporation v. komissio
   (Asia T-363/18)2018/C 294/67Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Nippon Chemi-Con Corporation (Tokio, Japani) (edustajat: asianajajat H. Niemeyer, M. Röhrig, D. Schlichting ja I. Stoicescu)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 21.3.2018 tehdyn komission päätöksen (asia AT.40136 – Kondensaattorit) kokonaan tai osittain

            —

            toissijaisesti kumoamaan Euroopan komission 21.3.2018 tekemän päätöksen 2 artiklan g alakohdan

            —

            vieläkin toissijaisemmin alentamaan sille SEUT 261 artiklan ja asetuksen N:o 1/2003 mukaan kuuluvan täyden tuomiovallan nojalla sen sakon määrää, joka kantajalle on määrätty Euroopan komission 21.3.2018 tekemän päätöksen 2 artiklan g alakohdassa

            —

            velvoittaa Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu kantajan kuulluksi tulemista koskevan oikeuden loukkaamiseen ja perusoikeuskirjan 41 artiklan rikkomiseen
            Kantaja väittää, että komissio on loukannut kantajan kuulluksi tulemista koskevaa oikeutta, koska se ei ole antanut kantajalle oikeutta tutustua kaikkiin asiakirjoihin, joihin se on viitannut kanteen kohteena olevassa päätöksessä; koska se ei ole esittänyt kaikkea mahdollisesti kantajan puolesta puhuvaa näyttöä; koska se ei ole esittänyt täydentävää väitetiedoksiantoa korjatakseen alkuperäisen väitetiedoksiannon puutteita, vaan ainoastaan tosiseikkoja koskevan kirjeen, ja koska se ei ole antanut kantajalle riittävää oikeutta tutustua muiden asianosaisten kanssa pidettyjen kokousten pöytäkirjoihin.

            2)

            Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on jättänyt esittämättä täsmällistä ja johdonmukaista näyttöä rikkomisesta, jolla on ollut vaikutuksia Euroopan talousalueella, väitetyn loukkauksen koko keston osalta
            Komissio ei kantajan mukaan ole myöskään esittänyt täsmällistä ja johdonmukaista näyttöä rikkomisesta, jolla on ollut vaikutuksia Euroopan talousalueella, väitetyn loukkauksen koko keston osalta, erityisesti siltä osin kuin on kyse ECC-kokouksista (1998–2003) ja kolmen- ja monenvälisistä kokouksista ja niiden vaikutuksesta Euroopan talousalueella vuosina 2009–2012.

            3)

            Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei ollut olemassa riittävää näyttöä yhdestä jatkuvasta rikkomisesta
            Kantajan mukaan komissio ei ole esittänyt riittävää näyttöä sellaisen yhden jatkuvan rikkomisen olemassaolosta, joka koostuisi kaikentyyppisistä kokouksista, jotka liittyvät alumiinielektrolyyttikondensaattoreihin ja tantaalielektrolyyttikondensaattoreihin 14 vuoden ajalta ja joilla on ollut vaikutus Euroopan talousalueeseen, koska se ei vaadittavissa määrin ole yksilöinyt kattavaa suunnitelmaa, jolla olisi pyritty tiettyyn kilpailunvastaiseen päämäärään, eikä osoittanut, että eri kokousten välillä olisi ollut toisiaan täydentävä yhteys.

            4)

            Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei kyseessä ollut tarkoitukseen perustuva kilpailusääntöjen rikkominen
            Komissio ei myöskään ole näyttänyt toteen, että väitetty kilpailunvastainen toiminta olisi merkinnyt tarkoitukseen perustuvaa kilpailusääntöjen rikkomista, koska Euroopan talousalueessa tapahtuvan myynnin osalta oletettu ajatustenvaihto tulevia hintoja ja tarjontaa koskevista tiedoista kokousten ja muun yhteydenpidon kuluessa oli satunnaista ja hyvin rajallista.

            5)

            Viides kanneperuste, joka perustuu komission toimivallan puuttumiseen
            Komissio on kantajan mukaan katsonut virheellisesti olevansa toimivaltainen väitetyn rikkomisen osalta, koska se ei ole esittänyt riittävää näyttöä siitä, että väitetyn rikkomisen ja Euroopan talousalueen välillä olisi yhteys. Komissio on jättänyt ottamatta huomioon sen, ettei millään kahden- tai kolmenvälisellä yhteydenpidolla ollut minkäänlaista vaikutusta myyntiin Euroopan talousalueella, koska yhteydenpito koski muita kuin eurooppalaisia asiakkaita. Komissio ei ole näyttänyt toteen väitteitään siitä, että japanilaiset kondensaattorivalmistajat olisivat osallistuneet kokouksiin tarkoituksenaan vähentää kilpailua Euroopan talousalueella.

            6)

            Kuudes kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 1/2003 (
                  1
               ) 23 artiklan 2 ja 3 kohdan ja sakkoja koskevien komission suuntaviivojen (
                  2
               ) rikkomiseen ja sakkojen määräämisessä sovellettavien perusperiaatteiden, kuten yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja suhteellisuusperiaatteen, loukkaamiseen
            Kantaja väittää lopuksi, että komissio on rikkonut asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 ja 3 kohtaa ja sakkoja koskevia komission suuntaviivoja ja loukannut sakkojen määräämisessä sovellettavia perusperiaatteita, kuten yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja suhteellisuusperiaatetta, koska se on ottanut huomioon suhteettoman suuren myynnin arvon ja jättänyt huomioon ottamatta sen, että väitetyn rikkomisen yhteys Euroopan talousalueeseen oli vähäinen.

      (
         1
      )	Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EUVL 2003, L 1, s. 1).
   (
         2
      )	Suuntaviivat asetuksen n:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta (EUVL 2006, C 210, s. 2).


title: Asia C-405/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nejvyšší správní soud (Tšekki) on esittänyt 19.6.2018 – AURES Holdings, a.s. v. Odvolací finanční ředitelství

text:
               27.8.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/18

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nejvyšší správní soud (Tšekki) on esittänyt 19.6.2018 – AURES Holdings, a.s. v. Odvolací finanční ředitelství
      (Asia C-405/18)
      (2018/C 301/25)
      Oikeudenkäyntikieli: tšekki

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Nejvyšší správní soud

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: AURES Holdings, a.s.

         Vastapuoli: Odvolací finanční ředitelství

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Voidaanko SEUT 49 (1) artiklassa tarkoitettua sijoittautumisvapauden käsitettä soveltaa tilanteeseen, jossa vain yrityksen liiketoiminnan johtamispaikka siirretään yhdestä jäsenvaltiosta toiseen jäsenvaltioon?

                  2)

                  Jos unionin tuomioistuin vastaa ensimmäiseen kysymykseen myöntävästi, onko SEUT 49, 52 ja 54 artiklan vastaista, jos kansallinen lainsäädäntö ei salli toisesta jäsenvaltiosta olevan toimijan hyödyntää kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa syntynyttä verotappiota liiketoiminnan harjoittamispaikan tai yrityksen liiketoiminnan johtamispaikan siirtyessä Tšekin tasavaltaan?

         (1)  EUVL 2012, C 326, s. 47.


title: Asia T-29/18: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 4.7.2018 – Planet v. komissio (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Technical Assistance to Ecowas for the implementation of the 10th EDF Transport Facilitation Project II (TFP II) -sopimusta koskevat asiakirjat — Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden implisiittinen epääminen — Kanteen nostamisen jälkeen tehty nimenomainen päätös — Riidanalaisen toimen peruuttaminen — Oikeudenkäynti on menettänyt kohteensa — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               27.8.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/37

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 4.7.2018 – Planet v. komissio
      (Asia T-29/18) (1)

      ((Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Technical Assistance to Ecowas for the implementation of the 10th EDF Transport Facilitation Project II (TFP II) -sopimusta koskevat asiakirjat - Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden implisiittinen epääminen - Kanteen nostamisen jälkeen tehty nimenomainen päätös - Riidanalaisen toimen peruuttaminen - Oikeudenkäynti on menettänyt kohteensa - Lausunnon antamisen raukeaminen))
      (2018/C 301/49)
      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

         Asianosaiset

         Kantaja: Planet AE Parochis Symvouleftikon Ypiresion (Ateena, Kreikka) (edustaja: asianajaja V. Christianos)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Ehrbar ja M. Konstantinidis)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee sellaisen komission implisiittisen päätöksen kumoamista, jolla hylätään kantajan 6.11.2017 tekemä uudistettu hakemus saada tutustua eräisiin Technical Assistance to Ecowas for the implementation of the 10th EDF Transport Facilitation Project II (TFP II) -sopimusta koskeviin asiakirjoihin.

         Määräysosa

                  1)

                  Lausunnon antaminen tästä kanteesta raukeaa.

                  2)

                  Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 112, 26.3.2018.