201805250161897562018/C 200/271242018CJC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180215212221Asia C-124/18 P: Valitus, jonka Red Bull GmbH on tehnyt 15.2.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) yhdistetyissä asioissa T-101/15 ja T-102/15, Red Bull v. EUIPO, 30.11.2017 antamasta tuomiosta
 ---documentbreak--- C2002018FI2110120180215FI0027211222Valitus, jonka Red Bull GmbH on tehnyt 15.2.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) yhdistetyissä asioissa T-101/15 ja T-102/15, Red Bull v. EUIPO, 30.11.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-124/18 P)2018/C 200/27Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Valittaja: Red Bull GmbH (edustajat: A. Renck, Rechtsanwalt, ja S. Petivlasova, abogada)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO), Marques, Optimum Mark sp. z o.o.

      Vaatimukset

            —

            Unionin tuomioistuimen on kumottava 30.11.2017 annettu riidanalainen ratkaisu yhdistetyissä asioissa T-101/15 ja T-102/15.

            —

            Unionin tuomioistuimen on kumottava vastapuolen ensimmäisen valituslautakunnan 2.12.2014 asioissa R 2037/2013-1 ja R 2036/2013-1 antamat ratkaisut ja

            —

            velvoitettava vastapuoli korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Ensimmäisessä valitusperusteessaan valittaja väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen tulkinta unionin tavaramerkkiasetuksen (
         1
      ) 7 artiklan 1 kohdan a alakohdasta ja 4 artiklasta väriyhdistelmistä muodostuvien tavaramerkkien asiayhteydessä loukkasi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja suhteellisuusperiaatetta. Unionin yleinen tuomioistuin epäasianmukaisesti asetti sellaisen uuden ja suhteettoman ankaran vaatimuksen väriyhdistelmistä muodostuvien tavaramerkkien graafiselle esittämiselle, joka perustui virheelliseen oletukseen siitä, että mainitunlaiset tavaramerkit ovat luonnostaan luonteeltaan vähemmän täsmällisiä. Ensinnäkään mainitulla oletuksella ei valittajan mukaan ole mitään oikeusperustaa eikä se vastaa mitään lainsäädännössä asetettuja kohteita ja siitä seuraa, että se lainvastaisesti ja kohtuuttoman ankarasti syrjii väriyhdistelmistä muodostuvia tavaramerkkejä suhteessa kaikenlaisiin muihin tavaramerkkeihin, kuten yhdestä väristä muodostuviin tavaramerkkeihin, sanamerkkeihin, kuviomerkkeihin ja muihin tavaramerkkeihin. Toiseksi riidanalaisessa ratkaisussa esitetyt arviointiperusteet ovat vastoin väriyhdistelmistä muodostuvien tavaramerkkien luonnetta itsessään, sillä kuten unionin tuomioistuin on selvästi todennut tuomiossa Libertel (
         2
      ), ne eivät ole spatiaalisesti rajoittuneita. Riidanalaisessa ratkaisussa tosiasiallisesti rajataan väriyhdistelmistä muodostuvat tavaramerkit värillisiin kuviomerkkeihin, sijaintimerkkeihin tai kuviosarjamerkkeihin. Kolmanneksi riidanalaisella ratkaisulla mahdollisesti tehdään yli 85 prosentista vastapuolen rekisterissä olevista riidanalaisten tavaramerkkien kaltaisista väriyhdistelmistä muodostuvista tavaramerkeistä mitättömiä.
   Toisessa valitusperusteessaan valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi unionin tavaramerkkiasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 4 artiklaa sen vuoksi, että se tulkitsi virheellisesti ja tavalla, jota ei voida hyväksyä, tuomiota Heidelberger Bauchemie, (
         3
      ) sillä unionin yleinen tuomioistuin asetti väriyhdistelmistä muodostuvien tavaramerkkien graafiselle esitykselle kolme kumulatiivista edellytystä, eli (i) kyseisten värien tarkat sävyt, (ii) kyseisten värien suhteelliset osuudet ja (iii) värien sommitelma tilassa. Mainitut vaatimukset eivät olleet olennaisia kyseisessä ratkaisussa ja niillä on suhteettoman ankara vaikutus ainoastaan sellaisten tavaramerkkien tai merkkien ryhmään tai luokkaan, jotka muodostuvat väriyhdistelmästä tai väristä sellaisenaan. Lisäksi kolmatta ja uutta kumulatiivista edellytystä on perusteltu sillä, että on väitetty, että ”väreillä sellaisenaan on rajallinen kyky välittää täsmällinen merkitys.” Viimeksi mainittua seikkaa on kuitenkin aiemmin tarkasteltu tavaramerkin rekisteröitävyyden edellytyksiä koskien erottamiskykyyn liittyvässä osa-alueessa eikä graafista esittämistä koskevan edellytyksen yhteydessä, mikä merkitsee sitä, että jo lähtökohtaisesti se johtaa rekisteröinnin mitättömyyteen, eikä erottamiskyvyn hankkimista ole mahdollista näyttää tai muutoin korjata sitä. Riidanalaisessa ratkaisussa on rikottu myös unionin tavaramerkkiasetuksen 4 artiklaa, koska siinä on vaadittu kyseessä olevien tavaramerkkien ”eksplisiittistä” kuvausta ja koska siinä on lainvastaisesti rajattu mainitunlaisten tavaramerkkien tosiasiallinen määritelmä vain sellaisiin tavaramerkkeihin, joilla on sellainen sommitelma tilassa (toisin sanoen kuvio), joka vastaa tavaramerkin oletettua myöhempää tosiasiallista käyttöä.
   Kolmannessa valitusperusteessaan valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on loukannut luottamuksensuojan periaatetta, koska se ei ole ratkaisussaan arvioinut ja ottanut huomioon sitä, että ensimmäisen riidanalaisen tavaramerkin rekisteröintiä oli haettu ennen tuomiota Heidelberger Bauchemie, eikä siinä siis ole otettu huomioon unionin tuomioistuimen tuomioissa Lambretta (
         4
      ) ja Cactus (
         5
      ) esittämien periaatteiden mahdollista soveltamista. Unionin yleinen tuomioistuin loukkasi mainittua periaatetta myös sen vuoksi, ettei se suorittanut kokonaisvaltaista arviointia hyväksyttyjen ja luotettavien lähteiden, sovellettavien sääntöjen ja säännösten, EU:n tuomioistuinten oikeuskäytännön ja vastapuolen suuntaviivojen perusteella määrittääkseen, voisiko kaikkien nyt käsiteltävässä asiassa merkityksellisten olosuhteiden perustella kumulatiivisesti todeta, että vastapuoli antoi valittajalle täsmällisiä, ehdottomia ja yhtäpitäviä vakuutteluja, joiden vaatimukset valittaja luotti täyttävänsä, mikä johti pätevien oikeutettujen odotusten syntymiseen valittajalle.
   Neljännessä valitusperusteessaan valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin loukkasi suhteellisuusperiaatetta, koska se ei ottanut huomioon sitä, että molempien riidanalaisten tavaramerkkien mitättömäksi julistaminen nyt käsiteltävän asian poikkeuksellisissa olosuhteissa oli suhteettoman ankaraa. Unionin yleinen tuomioistuin ei valittajan mukaan erityisesti katsonut, että täsmällisyyden ja selkeyden sekä oikeusvarmuuden tavoitteet olisi lainmukaisesti voitu saavuttaa, jos valittajaa olisi kehotettu selventämään molempien tavaramerkkien kuvausta siten, että ne voivat pysyä rekisterissä, ja tällainen selventäminen olisi sallittu, sen sijaan, että molemmat rekisteröinnit julistetaan mitättömäksi.
   Viidennessä valitusperusteessaan valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi työjärjestystään soveltamalla virheellisesti työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohtaa ja velvoittamalla valittajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut. Nyt käsiteltävän asian poikkeukselliset olosuhteet ja kohtuullisuusperiaate edellyttävät työjärjestyksen 135 artiklan 1 kohdan mukaan, että valittajaa ei pidä velvoittaa vastaamaan oikeudenkäyntikuluistaan (eikä korvaamaan vastapuolen oikeudenkäyntikuluja).
   (
         1
      )	Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2017/1001 (EUVL 2017, L 154, s. 1).
   (
         2
      )	Tuomio 6.5.2003, Libertel, C-104/01, EU:C:2003:244.
   (
         3
      )	Tuomio 24.6.2004, Heidelberger Bauchemie, C-49/02, EU:C:2004:384.
   (
         4
      )	Tuomio 16.2.2017, Brandconcern BV v. EUIPO ja Scooters India (Lambretta), C-577/14 P, EU:C:2017:122.
   (
         5
      )	Tuomio 11.10.2017, EUIPO v. Cactus SA (Cactus), C-501/15 P, EU:C:2017:750.


201805250101897532018/C 200/053202016CJC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL201804105511Asia C-320/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 10.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt tribunal de grande instance de Lille – Ranska) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Uber France SAS (Ennakkoratkaisupyyntö — Kuljetusalan palvelut — Direktiivi 2006/123/EY — Palvelut sisämarkkinoilla — Direktiivi 98/34/EY — Tietoyhteiskunnan palvelut — Tietoyhteiskunnan palveluja koskeva määräys — Käsite — Välityspalvelu, jolla voidaan älypuhelimen sovelluksen avulla luoda korvausta vastaan yhteys omia ajoneuvojaan käyttävien ei-ammattimaisten kuljettajien ja kaupunginsisäisiä kuljetuksia haluavien henkilöiden välille — Rangaistusseuraamukset)
 ---documentbreak--- C2002018FI510120180410FI00055151Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 10.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt tribunal de grande instance de Lille – Ranska) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Uber France SAS
   (Asia C-320/16) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Kuljetusalan palvelut — Direktiivi 2006/123/EY — Palvelut sisämarkkinoilla — Direktiivi 98/34/EY — Tietoyhteiskunnan palvelut — Tietoyhteiskunnan palveluja koskeva määräys — Käsite — Välityspalvelu, jolla voidaan älypuhelimen sovelluksen avulla luoda korvausta vastaan yhteys omia ajoneuvojaan käyttävien ei-ammattimaisten kuljettajien ja kaupunginsisäisiä kuljetuksia haluavien henkilöiden välille — Rangaistusseuraamukset)”2018/C 200/05Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal de grande instance de Lille

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Uber France SAS

      Muu osapuoli: Nabil Bensalem

      Tuomiolauselma

   Teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22.6.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.7.1998 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/48/EY, 1 artiklaa ja palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123/EY 2 artiklan 2 kohdan d alakohtaa on tulkittava siten, että kansallinen säännöstö, jossa säädetään rikosoikeudellisista seuraamuksista sellaisen järjestelmän käyttöönoton osalta, jolla asiakkaita saatetaan yhteen sellaisten henkilöiden kanssa, jotka suorittavat vastikkeellisesti henkilökuljetuksia tieliikenteessä alle 10-paikkaisilla ajoneuvoilla, vaikkei heillä ole tähän lupaa, koskee ”kuljetusalan palvelua” siltä osin kuin sitä sovelletaan älypuhelimen sovelluksen välityksellä tarjottuun välityspalveluun, joka on erottamaton osa kokonaispalvelua, jonka pääasiallinen osatekijä on kuljetuspalvelu. Tällainen palvelu ei kuulu näiden direktiivien soveltamisalaan.
   (
         1
      )	EUVL C 296, 16.8.2016.


201805250441897012018/C 200/542972017TC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180424424211Asia T-297/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 24.4.2018 – VSM v. EUIPO (WE KNOW ABRASIVES) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin WE KNOW ABRASIVES rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Mainoslauseesta muodostuva tavaramerkki — Valituslautakunnan toimivalta tapauksessa, jossa valitus koskee vain osaa rekisteröintihakemuksen kohteena olevista palveluista — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 64 artiklan 1 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 71 artiklan 1 kohta) — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))
 ---documentbreak--- C2002018FI4210120180424FI0054421421Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 24.4.2018 – VSM v. EUIPO (WE KNOW ABRASIVES)
   (Asia T-297/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin WE KNOW ABRASIVES rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Mainoslauseesta muodostuva tavaramerkki — Valituslautakunnan toimivalta tapauksessa, jossa valitus koskee vain osaa rekisteröintihakemuksen kohteena olevista palveluista — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 64 artiklan 1 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 71 artiklan 1 kohta) — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))”2018/C 200/54Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: VSM. Vereinigte Schmirgel- und Maschinen-Fabriken AG (Hannover, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Horak)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: W. Schramek ja A. Söder)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 6.3.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1595/2016-4), joka koskee hakemusta sanamerkin WE KNOW ABRASIVES rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

            1)

            Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 6.3.2017 (asia R 1595/2016 4) tekemä päätös kumotaan siltä osin kuin siinä vastustettiin sanamerkin WE KNOW ABRASIVES rekisteröimistä luokkaan 35 kuuluvia palveluja varten, jotka vastaavat seuraavaa kuvausta: ”Mainonta; liikkeenjohdon palvelut; sihteeripalvelut; tukkumyyntipalvelut rakennusalalla käytettävien metallituotteiden alalla; yrityshallinto”.

            2)

            VSM. Vereinigte Schmirgel- und Maschinen-Fabriken AG:n vaatimukset hylätään muilta osin.

            3)

            VSM. Vereinigte Schmirgel- und Maschinen-Fabriken ja EUIPO vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (
         1
      )	EUVL C 231, 17.7.2017.


201805250601897322018/C 200/413122016TC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180425333311Asia T-312/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.4.2018 – Walfood v. EUIPO – Romanov Holding (CHATKA) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Sanamerkki CHATKA — Aiempi kansainvälinen kuviomerkki CHATKA — Suhteellinen hylkäysperuste — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Aiemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttö — Asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta (joista on tullut asetuksen 2017/1001 47 artiklan 2 ja 3 kohta))
 ---documentbreak--- C2002018FI3310120180425FI0041331331Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.4.2018 – Walfood v. EUIPO – Romanov Holding (CHATKA)
   (Asia T-312/16) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Sanamerkki CHATKA — Aiempi kansainvälinen kuviomerkki CHATKA — Suhteellinen hylkäysperuste — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Aiemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttö — Asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta (joista on tullut asetuksen 2017/1001 47 artiklan 2 ja 3 kohta))”2018/C 200/41Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Walfood SA (Luxemburg, Luxemburg) (edustaja: asinaajaja E. Cornu)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Romanov Holding, SL (La Moraleja, Espanja) (edustajat: asianajajat S. García Cabezas ja R. Fernández Iglesias)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 21.3.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2780/8014-5), joka koskee osapuolten Romanov Holding ja Walfood välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Walfood SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 305, 22.8.2016.


201805250211897262018/C 200/292082018CJC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180323232421Asia C-208/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nejvyšší soud České republiky (Tšekki) on esittänyt 23.3.2018 – Jana Petruchová v. FIBO Group Holdings Ltd
 ---documentbreak--- C2002018FI2310120180323FI0029231242Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nejvyšší soud České republiky (Tšekki) on esittänyt 23.3.2018 – Jana Petruchová v. FIBO Group Holdings Ltd
   (Asia C-208/18)2018/C 200/29Oikeudenkäyntikieli: tšekki
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Nejvyšší soud České republiky

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Jana Petruchová

      Vastapuoli: FIBO Group Holdings Ltd

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (
         1
      ) 17 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että kuluttajana on pidettävä mainitun säännöksen mukaisesti myös sellaista, pääasiassa asianosaisena olevan henkilön kaltaista henkilöä, joka osallistuu kaupankäyntiin kansainvälisillä FOREX-valuuttamarkkinoilla itse aktiivisesti toteutetuilla toimeksiannoilla mutta kuitenkin sellaisen kolmannen osapuolen välityksellä, joka toimii elinkeinonharjoittajana?
   (
         1
      )	EUVL 2012, L 351, s. 1.


201805250251897272018/C 200/302502018CJC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180411242521Asia C-250/18: Kanne 11.4.2018 – Euroopan komissio v. Kroatian tasavalta
 ---documentbreak--- C2002018FI2410120180411FI0030241252Kanne 11.4.2018 – Euroopan komissio v. Kroatian tasavalta
   (Asia C-250/18)2018/C 200/30Oikeudenkäyntikieli: kroaatti
      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Mataija ja E. Sanfrutos Cano)

      Vastaaja: Kroatian tasavalta

      Vaatimukset

            —

            On todettava, että Kroatian tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 2008/98 (
                  1
               ) 5 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole vahvistanut, että Biljane Donjeen sijoitettu kivimurske on jätettä eikä sivutuote, ja siitä on huolehdittava jätteenä

            —

            on todettava, että Kroatian tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 2008/98 13 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä varmistaakseen, että Biljane Donjeen sijoitetusta jätteestä huolehditaan ihmisten terveyttä vaarantamatta ja ympäristöä vahingoittamatta

            —

            on todettava, että Kroatian tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 2008/98 15 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä varmistaakseen, että Biljane Donjeen sijoitetun jätteen haltija huolehtii itse jätteen käsittelystä taikka tai antaa jätteen käsittelyn kauppiaan tai jätteenkäsittelytoimia suorittavan laitoksen tai yrityksen, taikka yksityisen tai julkisen jätteiden kerääjän tehtäväksi

            —

            Kroatian tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Direktiivin 5 artiklan 1 kohdan rikkominen:
   Direktiivin 5 artiklan 1 kohta sisältää kumulatiivisia edellytyksiä, joiden on täytyttävä, jotta sellaisen tuotantoprosessin tuloksena syntynyttä ainetta tai esinettä, jonka ensisijaisena tavoitteena ei ole tämän aineen tai esineen valmistaminen, voidaan pitää sivutuotteena eikä jätteenä. Kroatian tasavalta on virheellisesti soveltanut 5 artiklan 1 kohtaa Biljaneen Donjeen sijoitettuun jätteeseen, koska se ei ole todennut, että kyseessä on jäte eikä sivutuote, vaikkei ole varmaa, että tämän jätteen jatkokäyttö on 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla varmaa.
   Direktiivin 13 artiklan rikkominen:
   Direktiivin 13 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jätteistä huolehditaan vaarantamatta ihmisten terveyttä taikka vahingoittamatta ympäristöä. Vaikka Kroatian viranomaiset ovat todenneet, että Biljane Donjeen sijoitettu jäte sijaitsee paikassa, jota ei ole tarkoitettu eikä osoitettu jätteen varastointiin, eli maa-alueen pinnalla ilman mitään toimenpiteitä, joilla estettäisiin sen leviäminen veteen tai ilmaan, mitään näitä jätteitä koskevista Kroatian viranomaisten toimenpiteistä ei tähän päivään mennessä ole toteutettu. Tämä tilanne on vallinnut muuttumattomana pitkän ajan, ja se johtaa väistämättä ympäristön huonontumiseen. Tämän vuoksi Kroatian tasavalta ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä varmistaakseen, että Biljane Donjeen sijoitetusta jätteestä huolehditaan ihmisten terveyttä vaarantamatta ja ympäristöä vahingoittamatta.
   Direktiivin 15 artiklan 1 kohdan rikkominen:
   Direktiivin 15 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jätteen alkuperäinen tuottaja tai muu haltija huolehtii itse jätteen käsittelystä tai antaa jätteen käsittelyn kauppiaan tai jätteenkäsittelytoimia suorittavan laitoksen tai yrityksen, taikka yksityisen tai julkisen jätteiden kerääjän tehtäväksi 4 ja 13 artiklan mukaisesti. Se, että Kroatian viranomaiset ovat jättäneet varmistamatta, että jätteen haltija huolehtii jätteen käsittelystä tai uskoo sen 15 artiklan 1 kohdassa mainitulle henkilölle, ilmenee siitä tosiseikasta, että tämä jäte varastoitiin kanteen nostamisen aikaan edelleen lainvastaisesti Biljane Donjeen, jossa se oli ollut jo pitkän aikaa. Kroatian viranomaiset eivät ole toteuttaneet tehokkaita toimenpiteitä varmistaakseen, että jätteen haltija huolehtii itse jätteen käsittelystä taikka antaa sen direktiivin 15 artiklan 1 kohdassa mainittujen henkilöiden tehtäväksi.
   (
         1
      )	Jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta 19.11.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/98/EY (EYVL 2008, L 312, s. 3).


201805250471897152018/C 200/424262016TC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180425343411Asia T-426/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.4.2018 – Perfumes y Aromas Artesanales v. EUIPO – Aromas Selective (Aa AROMAS artesanales) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin Aa AROMAS artesanales rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-kuviomerkki Aromas PERFUMARIA Beleza em todos os sentidos — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Palvelujen samanlaisuus tai samankaltaisuus — Merkkien samankaltaisuus — Kohdeyleisö — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
 ---documentbreak--- C2002018FI3410120180425FI0042341341Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.4.2018 – Perfumes y Aromas Artesanales v. EUIPO – Aromas Selective (Aa AROMAS artesanales)
   (Asia T-426/16) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin Aa AROMAS artesanales rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-kuviomerkki Aromas PERFUMARIA Beleza em todos os sentidos — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Palvelujen samanlaisuus tai samankaltaisuus — Merkkien samankaltaisuus — Kohdeyleisö — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))”2018/C 200/42Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset

      Kantaja: Perfumes y Aromas Artesanales, SL (Arganda del Rey, Espanja) (edustaja: asianajaja J. Botella Reyna, avocat)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: E. Zaera Cuadrado ja A. Schifko)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Aromas Selective, SL (Dos Hermanas, Espanja) (edustajat: asianajajat I. Temiño Ceniceros ja J. Oria Sousa-Montes)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 20.5.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 766/2015-5), joka koskee osapuolten Aromas Selective ja Perfumes y Aromas Artesanales välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Perfumes y Aromas Artesanales, SL vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) ja Aromas Selective, SL:n oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien jälkimmäiselle EUIPO:n valistuslautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneet välttämättömät kulut.

      (
         1
      )	EUVL C 364, 3.10.2016.


201805250111897492018/C 200/191102017CJC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180412151511Asia C-110/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 12.4.2018 – Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Pääomien vapaa liikkuvuus — SEUT 63 artikla — ETA-sopimuksen 40 artikla — Belgiassa asuvien henkilöiden tulovero — Kiinteistötulojen määrittäminen — Kahden erilaisen laskentamenetelmän soveltaminen sen mukaan, missä kiinteä omaisuus sijaitsee — Laskeminen katasteriarvon perusteella Belgiassa sijaitsevien kiinteistöjen osalta — Laskeminen todellisen vuokra-arvon perusteella muussa Euroopan unionin tai Euroopan talousalueen (ETA) jäsenvaltiossa sijaitsevien kiinteistöjen osalta — Erilainen kohtelu — Pääomien vapaan liikkuvuuden rajoitus)
 ---documentbreak--- C2002018FI1510120180412FI0019151151Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 12.4.2018 – Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-110/17) (
         1
      )
   ”(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Pääomien vapaa liikkuvuus — SEUT 63 artikla — ETA-sopimuksen 40 artikla — Belgiassa asuvien henkilöiden tulovero — Kiinteistötulojen määrittäminen — Kahden erilaisen laskentamenetelmän soveltaminen sen mukaan, missä kiinteä omaisuus sijaitsee — Laskeminen katasteriarvon perusteella Belgiassa sijaitsevien kiinteistöjen osalta — Laskeminen todellisen vuokra-arvon perusteella muussa Euroopan unionin tai Euroopan talousalueen (ETA) jäsenvaltiossa sijaitsevien kiinteistöjen osalta — Erilainen kohtelu — Pääomien vapaan liikkuvuuden rajoitus)”2018/C 200/19Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: W. Roels ja N. Gossement)

      Vastaaja: Belgian kuningaskunta (asiamiehet: P. Cottin, M. Jacobs ja L. Cornelis)

      Tuomiolauselma

            1)

            Belgian kuningaskunta on jättänyt noudattamatta SEUT 63 artiklan ja Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen 40 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pysyttänyt voimassa säännöksiä, joiden nojalla määritettäessä niiden tulojen suuruutta, jotka ovat peräisin kiinteistöistä, joita ei anneta vuokralle tai jotka annetaan vuokralle joko luonnollisille henkilöille, jotka eivät käytä niitä liiketoimintaan, tai oikeushenkilöille, jotka antavat ne luonnollisten henkilöiden käyttöön yksityisiin tarkoituksiin, veron peruste lasketaan katasteriarvon perusteella kotimaassa sijaitsevien kiinteistöjen osalta ja todellisen vuokra-arvon perusteella ulkomailla sijaitsevien kiinteistöjen osalta.

            2)

            Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 121, 18.4.2017.


201805250171897252018/C 200/074782016CJC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL201804197711Asia C-478/16 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 19.4.2018 – Valittajana Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) sekä muina osapuolina Group OOD ja Kosta Iliev (Muutoksenhaku — EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Rekisteröimättömän merkin tai muun liike-elämässä käytetyn merkin haltijan väite — Valituslautakunnan suorittama tutkinta — Uudet tai täydentävät todisteet — Asetus N:o 207/2009 — 76 artiklan 2 kohta — Asetus (EY) N:o 2868/95 — 50 säännön 1 kohdan kolmas alakohta)
 ---documentbreak--- C2002018FI710120180419FI00077171Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 19.4.2018 – Valittajana Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) sekä muina osapuolina Group OOD ja Kosta Iliev
   (Asia C-478/16 P) (
         1
      )
   ”(Muutoksenhaku — EU-tavaramerkki — EU-tavaramerkin määritelmä ja hankkiminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Rekisteröimättömän merkin tai muun liike-elämässä käytetyn merkin haltijan väite — Valituslautakunnan suorittama tutkinta — Uudet tai täydentävät todisteet — Asetus N:o 207/2009 — 76 artiklan 2 kohta — Asetus (EY) N:o 2868/95 — 50 säännön 1 kohdan kolmas alakohta)”2018/C 200/07Oikeudenkäyntikieli: bulgaria
      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: A. Folliard-Monguiral, P. Ivanov ja D. Stoyanova- Valchanova)

      Muut osapuolet: Group OOD (edustajat: D. Dragiev ja A. Andreev, advokati) ja Kosta Iliev (edustaja: S. Ganeva, advokat)

      Tuomiolauselma

            1)

            Valitus hylätään.

            2)

            Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 78, 13.3.2017.


201805250131897402018/C 200/201482017CJC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180419161611Asia C-148/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Peek & Cloppenburg KG, Hampuri v. Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Ennakkoratkaisupyyntö — Tavaramerkkioikeus — Direktiivi 2008/95/EY — 14 artikla — Tavaramerkin mitättömyyden ja menettämisen vahvistaminen jälkikäteen — Ajankohta, jona menettämisen tai mitättömyyden edellytysten on täytyttävä — Asetus (EY) N:o 207/2009 — EU-tavaramerkki — 34 artiklan 2 kohta — Aiemman kansallisen tavaramerkin aiemmuuden vaatiminen — Tämän vaatimisen vaikutukset aiempaan kansalliseen tavaramerkkiin)
 ---documentbreak--- C2002018FI1610120180419FI0020161161Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Peek & Cloppenburg KG, Hampuri v. Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf
   (Asia C-148/17) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Tavaramerkkioikeus — Direktiivi 2008/95/EY — 14 artikla — Tavaramerkin mitättömyyden ja menettämisen vahvistaminen jälkikäteen — Ajankohta, jona menettämisen tai mitättömyyden edellytysten on täytyttävä — Asetus (EY) N:o 207/2009 — EU-tavaramerkki — 34 artiklan 2 kohta — Aiemman kansallisen tavaramerkin aiemmuuden vaatiminen — Tämän vaatimisen vaikutukset aiempaan kansalliseen tavaramerkkiin)”2018/C 200/20Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Peek & Cloppenburg KG, Hampuri

      Vastapuoli: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf

      Tuomiolauselma

   Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95/EY 14 artiklaa, luettuna yhdessä [Euroopan unionin] tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 34 artiklan 2 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle kansallisen lainsäädännön tulkinnalle, jonka mukaan aiemman kansallisen tavaramerkin, jonka aiemmuutta vaaditaan EU-tavaramerkille, mitättömyys tai menettäminen voidaan vahvistaa jälkikäteen vain, jos mitättömyyden tai menettämisen edellytykset täyttyvät paitsi aiemmasta kansallisesta tavaramerkistä luopumisen tai sen raukeamisen ajankohtana myös ajankohtana, jona tuomioistuin antaa ratkaisun vahvistamisesta.
   (
         1
      )	EUVL C 231, 17.7.2017.


201805250041897432018/C 200/085252016CJC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL201804197822Asia C-525/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão – Portugali) – MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA v. Autoridade da Concorrência (Ennakkoratkaisupyyntö — Kilpailu — Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö — SEUT 102 artiklan toisen kohdan c alakohta — Epäedullisen kilpailuaseman käsite — Syrjivä hinnoittelu tuotantoketjun myöhemmän vaiheen markkinoilla — Tekijänoikeuksien lähioikeuksien hallinnointiyhtiö — Korvaus, jonka maksavat kansalliset palveluntarjoajat, jotka tarjoavat televisiosignaalin ja sen sisällön lähettämiseen liittyviä maksullisia palveluja)
 ---documentbreak--- C2002018FI720120180419FI00087282Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão – Portugali) – MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA v. Autoridade da Concorrência
   (Asia C-525/16) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Kilpailu — Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö — SEUT 102 artiklan toisen kohdan c alakohta — Epäedullisen kilpailuaseman käsite — Syrjivä hinnoittelu tuotantoketjun myöhemmän vaiheen markkinoilla — Tekijänoikeuksien lähioikeuksien hallinnointiyhtiö — Korvaus, jonka maksavat kansalliset palveluntarjoajat, jotka tarjoavat televisiosignaalin ja sen sisällön lähettämiseen liittyviä maksullisia palveluja)”2018/C 200/08Oikeudenkäyntikieli: portugali
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal da Concorrência, Regulação e Supervisão

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: MEO – Serviços de Comunicações e Multimédia SA

      Vastaaja: Autoridade da Concorrência

      Muu osapuoli: GDA – Cooperativa de Gestão dos Direitos dos Artistas Intérpretes ou Executantes, CRL

      Tuomiolauselma

   SEUT 102 artiklan toisen kohdan c alakohdassa tarkoitettua käsitettä ”epäedullinen kilpailuasema” on tulkittava siten, että sillä tarkoitetaan – kun määräävässä markkina-asemassa oleva yritys soveltaa kauppakumppaneihinsa syrjivää hinnoittelua tuotantoketjun myöhemmän vaiheen markkinoilla – sellaista tilannetta, jossa kyseinen käyttäytyminen voi johtaa kilpailun vääristymiseen näiden kauppakumppaneiden välillä. Tällaisen ”epäedullisen kilpailuaseman” toteaminen ei edellytä näyttöä tosiasiallisesta, määrällisesti esitettävissä olevasta kilpailuaseman heikentymisestä, mutta sen on perustuttava kaikkien asiassa merkityksellisten seikkojen arviointiin, jonka nojalla voidaan todeta, että kyseinen käyttäytyminen vaikuttaa yhden tai useamman kauppakumppanin kustannuksiin, tuloihin tai muuhun merkittävään etuun, minkä vuoksi tämä käyttäytyminen on omiaan vaikuttamaan kyseiseen kilpailuasemaan.
   (
         1
      )	EUVL C 14, 16.1.2017.


201805250431897002018/C 200/553542017TC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180423424322Asia T-354/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.4.2018 – Genomic Health v. EUIPO (ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) — Yhdenvertainen kohtelu)
 ---documentbreak--- C2002018FI4220120180423FI0055422432Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.4.2018 – Genomic Health v. EUIPO (ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE)
   (Asia T-354/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) — Yhdenvertainen kohtelu)”2018/C 200/55Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Genomic Health, Inc. (Redwood City, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustaja: solicitor A. Reid)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: J. Ivanauskas ja K. Sidat Humphreys)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 14.2.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1682/2016-5), joka koskee hakemusta sanamerkin ONCOTYPE DX GENOMIC PROSTATE SCORE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Genomic Health, Inc. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 249, 31.7.2017.


201805250531897072018/C 200/315542014TC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180426262611Asia T-554/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.4.2018 – Messi Cuccittini v. EUIPO – J.M.-E.V. e hijos (MESSI) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin MESSI rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiemmat EU-sanamerkit MASSI — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
 ---documentbreak--- C2002018FI2610120180426FI0031261261Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.4.2018 – Messi Cuccittini v. EUIPO – J.M.-E.V. e hijos (MESSI)
   (Asia T-554/14) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin MESSI rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiemmat EU-sanamerkit MASSI — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))”2018/C 200/31Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset

      Kantaja: Lionel Andrés Messi Cuccittini (Barcelona, Espanja) (edustajat: aluksi asianajajat J. L. Rivas Zurdo ja M. Toro Gordillo, sitten asianajajat J.-B. Devaureix ja J.-Y. Teindas Maillard)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: aluksi O. Mondéjar Ortuño, sitten S. Palmero Cabezas)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: J.M.-E.V. e hijos, SRL (Granollers, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Güell Serra ja M. Ceballos Rodríguez)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 23.4.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 1553/2013-1), joka koskee osapuolten J.M.-E.V. e hijos ja Messi Cuccittini välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

            1)

            Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) ensimmäisen valituslautakunnan 23.4.2014 tekemä päätös (asia R 1553/2013-1) kumotaan.

            2)

            EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Lionel Andrés Messi Cuccittinin oikeudenkäyntikulut.

            3)

            J.M.-E.V. e hijos, SRL vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (
         1
      )	EUVL C 339, 29.9.2014.


201805250751897302018/C 200/562122018TC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180326434421Asia T-212/18: Kanne 26.3.2018 – Romańska v. Frontex
 ---documentbreak--- C2002018FI4310120180326FI0056431442Kanne 26.3.2018 – Romańska v. Frontex
   (Asia T-212/18)2018/C 200/56Oikeudenkäyntikieli: puola
      Asianosaiset

      Kantaja: Karolina Romańska (Varsova, Puola) (edustaja: asianajaja A. Tetkowska)

      Vastaaja: Euroopan raja- ja merivartiovirasto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            ottamaan kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi

            —

            kumoamaan Euroopan raja- ja merivartioviraston, joka on sijoittautunut Varsovaan, 14.6.2017 tekemän päätöksen irtisanoa Karolina Romańskan kanssa tehty sopimus unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan mukaisesti

            —

            toteamaan, että Euroopan raja- ja merivartiovirasto on kiusannut ja syrjinyt Karolina Romańskaa

            —

            velvoittamaan Euroopan raja- ja merivartioviraston lopettamaan Karolina Romańskan kiusaaminen ja syrjintä ja ottamaan käyttöön syrjimättömyys- ja kiusaamattomuuspolitiikan

            —

            velvoittamaan Euroopan raja- ja merivartioviraston maksamaan Karolina Romańskalle kohtuulliseksi arvioitu 100000 euron summa korvauksena hänen kokemastaan epäoikeudenmukaisuudesta

            —

            velvoittamaan Euroopan raja- ja merivartioviraston maksamaan Karolina Romańskalle 4402 PLN korvauksena hänelle aiheutuneesta vahingosta

            —

            velvoittamaan Euroopan raja- ja merivartioviraston korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi viiteen kanneperusteeseen.

            1)

            Kantajaa kiusattiin ja syrjittiin vastaajana olevassa virastossa. Kun kantaja oli vastaajana olevan viraston palveluksessa, hänestä tuli omalla alallaan kiusauksen kohde, häntä nöyryytettiin, hänen syykseen katsottiin muiden tekemiä virheitä, häntä häpäistiin julkisesti ja häntä kohdeltiin sopimattomasti, minkä esimiehet tiesivät, mutta eivät puuttuneet asiaan.

            2)

            Kantajan terveys vaarantui sen johdosta, että häntä kiusattiin vastaajana olevassa virastossa. Kantaja kärsi huhtikuussa 2016 yhtäkkisestä ja voimakkaasta terveyden heikentymisestä, mikä vahvistetaan lääketieteellisissä asiakirjoissa. Kantaja on ollut siitä lähtien jatkuvasti hoidossa. Lääkärit ovat todenneet, että terveyden heikentyminen liittyy hermoihin ja johtuu erityisesti työpaikkakiusaamisesta ja burnoutista. Kantajalle on aiheutunut hoidosta kuluja, jotka vahvistetaan kanteeseen liitetyissä lääketieteellisissä asiakirjoissa.

            3)

            Kantaja ei saanut lainkaan apua, kun häntä kiusattiin ja syrjittiin vastaajana olevassa virastossa. Kantaja oli pyytänyt vastaajalta Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavissa palvelussuhteen ehdoissa säädettyä apua, koska häntä kiusattiin ja syrjittiin vastaajana olevassa virastossa. Hän oli ehdottanut vastaajalle useita hänelle sopivia ratkaisuja ongelmaan. Vastaaja sivuutti kantajan terveyttä koskevan kysymyksen vaikenemalla eikä ryhtynyt toimenpiteisiin, ja hyväksyi tällä tavoin kantajan kannalta vahingollisen tilanteen ja salli tämän tilanteen jatkumisen.

            4)

            Vastaaja syrji kantajaa tämän sukupuolen, kansalaisuuden ja ammattiyhdistykseen kuulumisen vuoksi. Hän oli hakenut vastaajana olevassa virastossa useasti ylempiä virkoja. Hänen laaja-alaisesta koulutuksestaan, useiden vieraiden kielten osaamisestaan, erinomaisista arvioinneistaan ja siitä seikasta, että hän on jatkuvasti kouluttautunut, huolimatta häntä ei ylennetty. Perusteet tälle ovat syrjiviä. Reaktiona siihen, että kantaja kääntyi useaan otteeseen vastaajan puoleen häneen kohdistuvan kiusaamisen ja syrjinnän vuoksi, vastaaja ehdotti kantajalle virkamatkaa, jota varten kantaja teki kaikki valmistelut, mukaan lukien vieraan kielen opiskelun alkeista kommunikaation tasolle. Tämän jälkeen vastaaja peruutti virkamatkan neljä päivää ennen lentoa. Vastaaja perusteli virkamatkan peruuttamista sillä, että kantaja oli ollut yhteydessä ammattiyhdistykseen.

            5)

            Kantaja irtisanottiin perusteettomasti. Kantajan sopimuksen irtisanominen oli perusteeton eikä sille esitetty perusteluja. Sopimus irtisanottiin, koska kantaja ei hyväksynyt sitä, että häntä kiusattiin ja syrjittiin vastaajana olevassa virastossa.


201805250721897202018/C 200/434682016TC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180423343522Asia T-468/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.4.2018 – Verein Deutsche Sprache v. komissio (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Komissio päätökseen, joka koskee Brysselissä sijaitsevan Berlaymont-rakennuksen lehdistösalin ulkoasun muuttamista siten, että ilmoitusten kielenä on vain englanti ja ranska, liittyvät asiakirjat — Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden epääminen osittain — Komission ilmoitus siitä, että asiakirjoja ei ole olemassa — Laillisuusolettama — Oikeudellinen virhe — Perusteluvelvollisuus)
 ---documentbreak--- C2002018FI3420120180423FI0043342352Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.4.2018 – Verein Deutsche Sprache v. komissio
   (Asia T-468/16) (
         1
      )
   ”(Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Komissio päätökseen, joka koskee Brysselissä sijaitsevan Berlaymont-rakennuksen lehdistösalin ulkoasun muuttamista siten, että ilmoitusten kielenä on vain englanti ja ranska, liittyvät asiakirjat — Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden epääminen osittain — Komission ilmoitus siitä, että asiakirjoja ei ole olemassa — Laillisuusolettama — Oikeudellinen virhe — Perusteluvelvollisuus)”2018/C 200/43Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: Verein Deutsche Sprache eV (Dortmund, Saksa) (edustaja: asianajaja W. Ehrhardt)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Erlbacher ja F. Clotuche-Duvieusart)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus siitä, että kumotaan 10.6.2016 tehty komission päätös C(2016) 3714 final, joka koskee kantajan pyyntöä saada tutustua Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (EYVL 2001, L 145, s. 43) nojalla tiettyihin asiakirjoihin, jotka koskevat Brysselissä sijaitsevan Berlaymont-rakennuksen lehdistösalin ulkoasun muuttamista siten, että ilmoitusten kielenä on vain englanti ja ranska.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Verein Deutsche Sprache eV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 371, 10.10.2016.


201805250091897392018/C 200/095322016CJC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL201804118811Asia C-532/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 11.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Liettua) – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos v. SEB bankas AB (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Ostoihin sisältyvän veron vähennysoikeuden rajoittaminen — Ostoihin sisältyvän veron vähennyksen oikaiseminen — Maa-alueen luovutus — Virheellinen luokittelu ”verolliseksi toiminnaksi” — Veron merkitseminen alkuperäiseen laskuun — Luovuttajan tekemä merkinnän muutos)
 ---documentbreak--- C2002018FI810120180411FI00098181Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 11.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Liettua) – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos v. SEB bankas AB
   (Asia C-532/16) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Ostoihin sisältyvän veron vähennysoikeuden rajoittaminen — Ostoihin sisältyvän veron vähennyksen oikaiseminen — Maa-alueen luovutus — Virheellinen luokittelu ”verolliseksi toiminnaksi” — Veron merkitseminen alkuperäiseen laskuun — Luovuttajan tekemä merkinnän muutos)”2018/C 200/09Oikeudenkäyntikieli: liettua
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Vastapuoli: SEB bankas AB

      Tuomiolauselma

            1)

            Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 184 artiklaa on tulkittava siten, että tässä artiklassa mainittua perusteettomien arvonlisäverovähennysten oikaisuvelvollisuutta sovelletaan myös tapauksissa, joissa alun perin tehtyä arvonlisäverovähennystä ei olisi voitu lainkaan tehdä laillisesti, koska sen suorittamiseen johtanut liiketoimi oli vapautettu arvonlisäverosta. Sen sijaan direktiivin 2006/112 187–189 artiklaa on tulkittava siten, että näissä artikloissa säädettyä perusteettomien arvonlisäverovähennysten oikaisumekanismia ei sovelleta tällaisissa tapauksissa erityisesti silloin, kun pääasiassa kyseessä olevan kaltaisella tavalla alun perin tehty arvonlisäverovähennys oli perusteeton siitä syystä, että kyseessä oli arvonlisäverosta vapautettu maa-alueen luovutus.

            2)

            Direktiivin 2006/112 186 artiklaa on tulkittava siten, että kun alun perin tehtyä arvonlisäverovähennystä ei olisi voitu lainkaan tehdä laillisesti, jäsenvaltioiden on määritettävä ajankohta, jona velvollisuus perusteettoman arvonlisäverovähennyksen oikaisemiseen syntyy, ja kausi, jolta tämä oikaisu on tehtävä, unionin oikeuden periaatteita ja erityisesti oikeusvarmuuden periaatetta ja luottamuksensuojan periaatetta noudattaen. Kansallisen tuomioistuimen on tarkistettava pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tapauksessa, onko näitä periaatteita noudatettu.

      (
         1
      )	EUVL C 6, 9.1.2017.


201805250291897022018/C 200/211522017CJC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180419161722Asia C-152/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 19.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Consorzio Italian Management ja Catania Multiservizi SpA v. Rete Ferroviaria Italiana SpA (Ennakkoratkaisupyyntö — Vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alan hankintamenettelyt — Direktiivi 2004/17/EY — Hinnan tarkistamisvelvollisuus hankintasopimuksen tekemisen jälkeen — Tällaista velvollisuutta ei ole direktiivissä 2004/17/EY, eikä se johdu SEUT 56 artiklan ja direktiivin 2004/17/EY taustalla olevista yleisistä periaatteista — Rautatieliikenteeseen liittyvät puhtaanapito- ja ylläpitopalvelut — SEU 3 artiklan 3 kohta — SEUT 26, SEUT 57, SEUT 58 ja SEUT 101 artikla — Pääasian oikeusriitaan liittyviä tosiseikkoja ja syitä, joiden vuoksi vastaus ennakkoratkaisukysymyksiin on tarpeen, koskevien riittävien täsmennysten puuttuminen — Tutkimatta jättäminen — Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 artikla — Kansallisen oikeuden säännökset, joilla ei sovelleta unionin oikeutta — Toimivallan puuttuminen)
 ---documentbreak--- C2002018FI1620120180419FI0021162172Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 19.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Consorzio Italian Management ja Catania Multiservizi SpA v. Rete Ferroviaria Italiana SpA
   (Asia C-152/17) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alan hankintamenettelyt — Direktiivi 2004/17/EY — Hinnan tarkistamisvelvollisuus hankintasopimuksen tekemisen jälkeen — Tällaista velvollisuutta ei ole direktiivissä 2004/17/EY, eikä se johdu SEUT 56 artiklan ja direktiivin 2004/17/EY taustalla olevista yleisistä periaatteista — Rautatieliikenteeseen liittyvät puhtaanapito- ja ylläpitopalvelut — SEU 3 artiklan 3 kohta — SEUT 26, SEUT 57, SEUT 58 ja SEUT 101 artikla — Pääasian oikeusriitaan liittyviä tosiseikkoja ja syitä, joiden vuoksi vastaus ennakkoratkaisukysymyksiin on tarpeen, koskevien riittävien täsmennysten puuttuminen — Tutkimatta jättäminen — Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 artikla — Kansallisen oikeuden säännökset, joilla ei sovelleta unionin oikeutta — Toimivallan puuttuminen)”2018/C 200/21Oikeudenkäyntikieli: italia
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Consorzio Italian Management ja Catania Multiservizi SpA

      Vastapuoli: Rete Ferroviaria Italiana SpA

      Tuomiolauselma

   Vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2004/17/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 30.11.2011 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 1251/2011, ja sen taustalla olevia yleisiä periaatteita on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä pääasiassa kyseessä olevien kaltaisille kansallisen oikeuden säännöille, joissa ei säädetä hintojen säännöllisestä tarkistamisesta tässä direktiivissä tarkoitettuja aloja koskevien hankintasopimusten tekemisen jälkeen.
   (
         1
      )	EUVL C 213, 3.7.2017.


201805250581897292018/C 200/572262018TC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180402444521Asia T-226/18: Kanne 2.4.2018 – Global Silicones Council ym. v. komissio
 ---documentbreak--- C2002018FI4410120180402FI0057441452Kanne 2.4.2018 – Global Silicones Council ym. v. komissio
   (Asia T-226/18)2018/C 200/57Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantajat: Global Silicones Council (Washington DC, Yhdysvallat), Wacker Chemie AG (München, Saksa), Momentive Performance Materials GmbH (Leverkusen, Saksa), Shin-Etsu Silicones Europea BV (Almere, Alankomaat), Elkem Silicones France SAS (Lyon, Ranska) (edustaja: Solicitor M. Navin-Jones)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan riidanalaisen toimen SEUT 263 artiklan nojalla;

            —

            toteamaan SEUT 277 artiklan mukaisesti, että REACH-asetuksen liite XIII ja/tai kyseisen liitteen merkitykselliset säännökset (erityisesti 1.1.2 kohta ja/tai 1.2.2 kohta) ovat lainvastaisia ja että niitä ei sovelleta nyt esillä olevaan asiaan siltä osin kuin nämä säännökset estävät D4:n ja D5:n ominaisuuksien pätevän arvioinnin ja/tai toteamisen tai vääristävät sitä;

            —

            siinä tapauksessa, että a) Euroopan kemikaaliviraston (ECHA, kemikaalivirasto) jäsenvaltioiden komitean huhtikuussa 2015 antamaa lausuntoa; b) kemikaaliviraston riskinarviointikomitean maaliskuussa 2016 antamaa lausuntoa; c) kemikaaliviraston sosioekonomisesta analyysista vastaavan komitean kesäkuussa 2016 antamaa lausuntoa; d) kemikaaliviraston PBT-asiantuntijaryhmän marraskuussa 2012 antamia päätelmiä/päätöksiä; ja/tai e) merkityksellisiä kemikaaliviraston ohjeita ei pidetä riidanalaisen päätöksen antamiseen johtaneina valmistelevina toimina, toteamaan SEUT 277 artiklan mukaisesti, että kyseiset toimet ovat lainvastaisia ja että niitä ei sovelleta;

            —

            velvoittamaan vastaajan korvaamaan kantajille näistä menettelyistä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut; ja

            —

            toteuttamaan muut oikeudenmukaisuuden mahdollisesti vaatimat toimenpiteet.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteentoista kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu väitteeseen lainvastaisuudesta, ilmeisistä oikeudellista ja tosiseikkoja koskevista virheistä, ilmeisistä arviointivirheistä, oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamisesta, mielivaltaisesta päätöksenteosta ja perusteluvelvollisuuden laiminlyömisestä riskiarvioinnin osalta.

            2)

            Toinen kanneperuste, joka perustuu väitteeseen lainvastaisuudesta, ilmeisistä oikeudellisista ja tosiseikkoja koskevista virheistä, oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamisesta ja mielivaltaisesta päätöksenteosta vaaran arvioinnin osalta. Kanneperusteeseen sisältyy SEUT 277 artiklan mukainen lainvastaisuusväite REACH-asetuksen liitteen XIII ja/tai aikaisempien toimien ja toimenpiteiden merkityksellisten säännösten osalta.

            3)

            Kolmas kanneperuste, joka perustuu väitteeseen lainvastaisuudesta, ilmeisistä oikeudellisista ja tosiseikkoja koskevista virheistä, oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamisesta, mielivaltaisesta päätöksenteosta ja perusteluvelvollisuuden laiminlyömisestä vaaran arvioinnin ja erityisesti todistusnäytön määrittämisessä. Kanneperusteeseen sisältyy SEUT 277 artiklan mukainen lainvastaisuusväite REACH-asetuksen liitteen XIII ja/tai aikaisempien toimien ja toimenpiteiden merkityksellisten säännösten osalta.

            4)

            Neljäs kanneperuste, joka perustuu väitteeseen oikeusvarmuuden puuttumisesta, hyvän hallinnon periaatteen loukkaamisesta ja perusteluvelvollisuuden laiminlyömisestä vaaran arvioinnin ja riskiarvioinnin osalta erityisesti todistusnäytön määrittämisessä.

            5)

            Viides kanneperuste, joka perustuu väitteeseen puolustautumisoikeuksien, mukaan lukien oikeus tulla kuulluksi, epäämisestä, perusteluvelvollisuuden laiminlyömisestä, oikeudenmukaisen menettelyn epäämisestä vaaran arvioinnin ja riskiarvioinnin osalta erityisesti todistusnäytön määrittämisessä.

            6)

            Kuudes kanneperuste, joka perustuu väitteeseen toimesta, joka ylittää ilmeisellä tavalla harkintavallan rajat, ilmeisestä virheestä harkintavallan käytössä ja toimielinten välisen toimivaltatasapainon rikkomisesta vaaran arvioinnin ja riskiarvioinnin osalta.

            7)

            Seitsemäs kanneperuste, joka perustuu väitteeseen lainvastaisuudesta, ilmeisistä oikeudellisista ja tosiseikkoja koskevista virheistä, ilmeisistä virheistä harkintavallan käytössä, oikeusvarmuuden perisaatteen ja luottamuksensuojan periaatteiden loukkaamisesta ja perusteluvelvollisuuden laiminlyömisestä vaaran arvioinnin ja riskiarvioinnin osalta sekä ilmeisistä arviointivirheistä merkityksellisten tosiseikkojen ja merkityksellisten oikeussäännösten arvioinnissa.

            8)

            Kahdeksas kanneperuste, joka perustuu väitteeseen oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden loukkaamisesta, perusteluvelvollisuuden laiminlyömisestä ja ilmeisistä oikeudellisista ja tosiseikkoja koskevista virheistä REACH-rajoitusten antamisen, soveltamisen, merkityksen ja soveltamisalan osalta.

            9)

            Yhdeksäs kanneperuste, joka perustuu väitteeseen suhteellisuusperiaatteen loukkaamisesta REACH-rajoitusten soveltamisen ja soveltamisalan osalta.

            10)

            Kymmenes kanneperuste, joka perustuu väitteeseen olennaisten menettelymääräysten rikkomisesta, lainvastaisuudesta, ilmeisistä virheistä harkintavallan käytössä, ilmeisistä tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevista virheistä, oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden loukkaamisesta, hyvän hallinnon periaatteen loukkaamisesta sekä perusteluvelvollisuuden laiminlyömisestä ennen REACH-asetuksen antamista.

            11)

            Yhdestoista kanneperuste, joka perustuu väitteeseen, jonka mukaan REACH-asetuksen liitteen XIII ja muiden aikaisempien merkityksellisten toimien ja toimenpiteiden merkityksellisiä säännöksiä, jotka estävät D4:n ja D5:n ominaisuuksien pätevän arvioinnin ja/tai toteamisen tai vääristävät sitä, ei SEUT 277 artiklan mukaisesti sovelleta.


201805250711897192018/C 200/325612014TC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180423262722Asia T-561/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.4.2018 – One of Us ym. v. komissio (Toimielimiä koskeva oikeus — Eurooppalainen kansalaisaloite — Tutkimuspolitiikka — Kansanterveys — Kehitysyhteistyö — Unionin rahoitus toiminnalle, johon liittyy ihmisalkioiden tuhoamista — Asetuksen (EU) N:o 211/2011 10 artiklan 1 kohdan c alakohdan perusteella annettu komission tiedonanto — Kumoamiskanne — Asianosaiskelpoisuus — Kannekelpoinen toimi — Osittainen tutkimatta jättäminen — Tuomioistuinvalvonta — Perusteluvelvollisuus — Ilmeinen arviointivirhe)
 ---documentbreak--- C2002018FI2620120180423FI0032262272Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.4.2018 – One of Us ym. v. komissio
   (Asia T-561/14) (
         1
      )
   ”(Toimielimiä koskeva oikeus — Eurooppalainen kansalaisaloite — Tutkimuspolitiikka — Kansanterveys — Kehitysyhteistyö — Unionin rahoitus toiminnalle, johon liittyy ihmisalkioiden tuhoamista — Asetuksen (EU) N:o 211/2011 10 artiklan 1 kohdan c alakohdan perusteella annettu komission tiedonanto — Kumoamiskanne — Asianosaiskelpoisuus — Kannekelpoinen toimi — Osittainen tutkimatta jättäminen — Tuomioistuinvalvonta — Perusteluvelvollisuus — Ilmeinen arviointivirhe)”2018/C 200/32Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantajat: European Citizens’ Initiative One of Us, ja muut kantajat, joiden nimet luetellaan tuomion liitteessä (edustajat: aluksi asianajaja C. de La Hougue, sitten asianajaja J. Paillot, ja lopuksi P. Diamond, barrister)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Laitenberger ja H. Krämer)

      Väliintulija, joka tukee kantajien vaatimuksia: Puolan tasavalta (asiamiehet: M. Szwarc, A. Miłkowska ja B. Majczyna)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Euroopan parlamentti (asiamiehet: aluksi U. Rösslein ja E. Waldherr, sitten Rösslein ja R. Crowe) ja Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: E. Rebasti ja K. Michoel)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jolla vaaditaan kumoamaan eurooppalaisesta kansalaisaloitteesta ”Uno di noi”28.5.2014 annettu komission tiedonanto COM(2014) 355 final

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            European Citizens’ Initiative One of Us ja muut kantajat, joiden nimet luetellaan liitteessä, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.

            3)

            Puolan tasavalta, Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (
         1
      )	EUVL C 409, 17.11.2014.


201805250331897512018/C 200/105412016CJC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL201804129911Asia C-541/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.4.2018 – Euroopan komissio v. Tanskan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Asetus (EY) N:o 1072/2009 — 2 artiklan 6 alakohta — 8 artikla — Kabotaasimatka — Käsite — Euroopan komission laatimaan asiakirjaan ”Kysymyksiä ja vastauksia” sisältyvä määritelmä — Oikeudellinen arvo — Kansalliset täytäntöönpanotoimenpiteet, joilla rajoitetaan sellaisten kuormaus- ja purkamispaikkojen lukumäärää, jotka voivat kuulua samaan kabotaasimatkaan — Harkintavalta — Rajoitus — Oikeasuhteisuus)
 ---documentbreak--- C2002018FI910120180412FI00109191Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.4.2018 – Euroopan komissio v. Tanskan kuningaskunta
   (Asia C-541/16) (
         1
      )
   ”(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Asetus (EY) N:o 1072/2009 — 2 artiklan 6 alakohta — 8 artikla — Kabotaasimatka — Käsite — Euroopan komission laatimaan asiakirjaan ”Kysymyksiä ja vastauksia” sisältyvä määritelmä — Oikeudellinen arvo — Kansalliset täytäntöönpanotoimenpiteet, joilla rajoitetaan sellaisten kuormaus- ja purkamispaikkojen lukumäärää, jotka voivat kuulua samaan kabotaasimatkaan — Harkintavalta — Rajoitus — Oikeasuhteisuus)”2018/C 200/10Oikeudenkäyntikieli: tanska
      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Hottiaux, L. Grønfeldt ja U. Nielsen)

      Vastaaja: Tanskan kuningaskunta (asiamiehet: aluksi C. Thorrning, sitten J. Nymann-Lindegren ja M. Søndahl Wolff)

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 6, 9.1.2017.


201805250401897232018/C 200/33432015TC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180423272821Asia T-43/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.4.2018 – CRM v. komissio (Suojattu maantieteellinen merkintä — Piadina Romagnola tai Piada Romagnola — Rekisteröintimenettely — Toimivallan jakaminen komission ja kansallisten viranomaisten välillä — Tuotteen maineen ja maantieteellisen alkuperän välinen yhteys — Asetuksen (EY) N:o 1151/2012 5 artiklan 2 kohdan b alakohta — Komission suorittaman rekisteröintihakemuksen valvonnan laajuus — Asetuksen N:o 1151/2012 7 artiklan 1 kohdan f alakohdan ii alakohta, 8 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii alakohta ja 50 artiklan 1 kohta — Sen, että kansallinen tuomioistuin on kumonnut kansallisen säädöksen, vaikutukset komissiossa käytävään menettelyyn — Komissiota koskeva tutkintavelvollisuus — Hyvän hallinnon periaate — Tehokas oikeussuoja)
 ---documentbreak--- C2002018FI2710120180423FI0033271282Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.4.2018 – CRM v. komissio
   (Asia T-43/15) (
         1
      )
   ”(Suojattu maantieteellinen merkintä — Piadina Romagnola tai Piada Romagnola — Rekisteröintimenettely — Toimivallan jakaminen komission ja kansallisten viranomaisten välillä — Tuotteen maineen ja maantieteellisen alkuperän välinen yhteys — Asetuksen (EY) N:o 1151/2012 5 artiklan 2 kohdan b alakohta — Komission suorittaman rekisteröintihakemuksen valvonnan laajuus — Asetuksen N:o 1151/2012 7 artiklan 1 kohdan f alakohdan ii alakohta, 8 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii alakohta ja 50 artiklan 1 kohta — Sen, että kansallinen tuomioistuin on kumonnut kansallisen säädöksen, vaikutukset komissiossa käytävään menettelyyn — Komissiota koskeva tutkintavelvollisuus — Hyvän hallinnon periaate — Tehokas oikeussuoja)”2018/C 200/33Oikeudenkäyntikieli: italia
      Asianosaiset

      Kantaja: CRM Srl (Modena, Italia) (edustajat: aluksi asianajajat G. Forte, C. Marinuzzi ja A. Franchi, sitten G. Forte ja C. Marinuzzi)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi D. Bianchi, J. Guillem Carrau ja F. Moro, sitten D. Bianchi, A. Lewis ja F. Moro)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Italian tasavalta (asiamies: G. Palmieri, avustajanaan M. Scino, avvocato dello Stato) ja Consorzio di Promozione e Tutela della Piadina Romagnola (Co.P.Rom) (Rimini, Italia) (edustajat: asianajajat A. Improda ja P. Rodilosso)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus siitä, että kumotaan nimityksen kirjaamisesta suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin (Piadina Romagnola/Piada Romagnola (SMM)) 24.10.2014 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1174/2014 (Piadina Romagnola/Piada Romagnola (IGP)) (EUVL 2014, L 316, s. 3).

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            CRM Srl vastaa kahdesta kolmasosasta omia ja Euroopan komission tästä menettelystä aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja.

            3)

            Komissio vastaa kolmasosasta omia ja CRM:lle tästä menettelystä aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja.

            4)

            CRM ja komissio vastaavat omista välitoimimenettelystä aiheutuneista oikeudenkäyntikuluistaan.

            5)

            Italian tasavalta ja Consorzio di Promozione e Tutela della Piadina Romagnola (Co.P.Rom) vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (
         1
      )	EUVL C 89, 16.3.2015.


201805250571897352018/C 200/447472016TC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180423353511Asia T-747/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.4.2018 – Vincenti v. EUIPO (Henkilöstö — Virkamiehet — Sosiaaliturva — Työkyvyttömyyslautakunnan lausunto — Nimittävän viranomaisen harkintavalta — Henkilöstösääntöjen 53 ja 78 artikla — Arviointivirhe — Perusteluvelvollisuus)
 ---documentbreak--- C2002018FI3510120180423FI0044351351Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.4.2018 – Vincenti v. EUIPO
   (Asia T-747/16) (
         1
      )
   ”(Henkilöstö — Virkamiehet — Sosiaaliturva — Työkyvyttömyyslautakunnan lausunto — Nimittävän viranomaisen harkintavalta — Henkilöstösääntöjen 53 ja 78 artikla — Arviointivirhe — Perusteluvelvollisuus)”2018/C 200/44Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Guillaume Vincenti (Alicante, Espanja) (edustaja: asianajaja H. Tettenborn)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Lukošiūtė)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus, että kumotaan 18.12.2015 tehty EUIPO:n päätös, jossa kieltäydytään vahvistamasta kantajan pysyvä täysi työkyvyttömyys ja siirtämästä häntä eläkkeelle.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Guillaume Vincenti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 14, 16.1.2017.


201805250681897362018/C 200/592402018TC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180416464722Asia T-240/18: Kanne 16.4.2018 – Polskie Linie Lotnicze ”LOT” v. komissio
 ---documentbreak--- C2002018FI4620120180416FI0059462472Kanne 16.4.2018 – Polskie Linie Lotnicze ”LOT” v. komissio
   (Asia T-240/18)2018/C 200/59Oikeudenkäyntikieli: puola
      Asianosaiset

      Kantaja: Polskie Linie Lotnicze ”LOT” S.A. (Varsova, Puola) (edustaja: asianajaja M. Jeżewski)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan Euroopan komission asiassa M.8672 (easyJet / Certains actifs d’Air Berlin) 12.12.2017 tekemän päätöksen C(2017) 8776 final

            —

            velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut

            —

            velvoittamaan komission vastaamaan vastineessaan tiettyihin kantajan esittämiin kysymyksiin kyseessä olevan keskittymän kilpailuvaikutuksiin liittyvän tutkinnan kulusta ja esittämään tiettyjä todisteita, joihin sen päätös perustuu.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi kuuteen kanneperusteeseen.

            1.

            Ensimmäisen kanneperusteen mukaan komissio rikkoi EU-sopimuksen määräyksiä ja sen soveltamiseksi annettuja säännöksiä, ja erityisesti asetuksen (EU) N:o 139/2004 (
                  1
               ) säännöksiä, kun se ei toteuttanut keskittymän kilpailuun kohdistuvien haitallisten vaikutusten täysimääräistä arviointia.

            2.

            Toisen kanneperusteen mukaan komissio arvioi virheellisesti keskittymän vaikutuksia kykyä tarjota henkilöiden lentokuljetuspalveluja tietyiltä lentoasemilta ja tietyille lentoasemille ja teki näin keskittymän arvioinnissa ilmeisen ja vakavan virheen. Asianmukaisesti suoritetun keskittymän analyyttisen tutkinnan olisi pitänyt johtaa siihen toteamukseen, että keskittymän toteuttamisella on tiettyjä kilpailua rajoittavia vaikutuksia ja erityisesti negatiivisempi vaikutus kilpailuun kuin vaihtoehtoisella tilanteella, jossa keskittymää ei toteuteta.

            3.

            Kolmannen kanneperusteen mukaan komissio rikkoi ”horisontaalisten keskittymien arvioinnista annettuja suuntaviivoja”, kun se ei tutkinut, kompensoivatko keskittymällä saavutetut tehokkuushyödyt sen kilpailua rajoittavat vaikutukset.

            4.

            Neljännen kanneperusteen mukaan komissio rikkoi perussopimusten määräyksiä ja niiden soveltamiseksi annettuja säännöksiä, kun se ei määrännyt easyJetille sitoumuksia, joiden avulla olisi voitu välttää keskittymästä aiheutuva tehokkaan kilpailun merkittävä rajoittuminen.

            5.

            Viidennen kanneperusteen mukaan komissio rikkoi perussopimusten määräyksiä ja niiden soveltamiseksi annettuja säännöksiä, kun se ei arvioinut keskittymän vaikutuksia sisämarkkinoihin suhteessa Air Berlinille aiemmin 15.8.2017 myönnettyyn valtiontukeen, jonka Saksan liittotasavalta antoi 150 miljoonan euron lainan muodossa. Tämä tuki hyväksyttiin Saksan liittotasavallan Air Berlinille antamasta valtiontuesta 4.9.2007 tehdyllä komission päätöksellä C(2017) 6080 final.

            6.

            Kuudennen kanneperusteen mukaan komissio rikkoi SEUT 296 artiklaa, kun se ei perustellut päätöstään riittävällä tavalla, mistä ovat osoituksena muun muassa tosiseikkojen täysimääräisen arvioinnin puuttuminen, se, ettei huomioon otettu tiettyjä seikkoja, jotka ovat välttämättömiä kaikkien keskittymätoimen kilpailuvaikutusten arvioimiseksi luotettavalla tavalla, se, ettei tämän toimen kaikkia vaikutuksia sisämarkkinoilla arvioitu suhteessa Air Berlinille aiemmin myönnettyyn valtiontukeen, ja se, ettei tällaista laiminlyöntiä perusteltu.

      (
         1
      )	Yrityskeskittymien valvonnasta 20.1.2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 139/2004 (EY:n sulautuma-asetus) (EUVL 2004, L 24, s. 1).


201806080531931572018/C 221/122592018CJC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180411111111Asia C-259/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Mercantil de Madrid (Espanja) on esittänyt 11.4.2018 – Sociedad Estatal Correos y Telégrafos, S.A. v. Asendia Spain, S.L.U.
 ---documentbreak--- C2212018FI1110120180411FI0012111111Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Mercantil de Madrid (Espanja) on esittänyt 11.4.2018 – Sociedad Estatal Correos y Telégrafos, S.A. v. Asendia Spain, S.L.U.
   (Asia C-259/18)2018/C 221/12Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de lo Mercantil de Madrid

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Sociedad Estatal Correos y Telégrafos, S.A.

      Vastaaja: Asendia Spain, S.L.U.

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Ovatko yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä 15.12.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/67/EY (
                  1
               ) (postidirektiivi), sellaisena kuin se on muutettuna 20.2.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2008/6/EY, (
                  2
               ) 7 artiklan 1 kohta ja 8 artikla esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan postin yleispalvelua tarjoamaan nimetylle postitoimijalle annettu tae sisältää sen, että tämä toimija on ainoa, jolla on valtuutus myydä muita suoritetun postimaksun osoittavia merkkejä kuin postimerkkejä?

            2)

            Mikäli edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, sopiiko se yhteen Euroopan unionin postisäännöstön kanssa, että yksityisiä postitoimijoita vaaditaan järjestämään fyysisiä asiakaspalvelupisteitä voidakseen myydä ja pitää kaupan muita suoritetun postimaksun osoittavia merkkejä kuin postimerkkejä?

      (
         1
      )	EYVL 1998, L 15, s. 14.
   (
         2
      )	Direktiivin 97/67/EY muuttamisesta yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden täysimääräisen toteuttamisen osalta 20.2.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/6/EY (EUVL 2008, L 52, s. 3).


201806150721955032018/C 231/323872017TC23120180702FI01FIINFO_JUDICIAL20180516262611Asia T-387/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.5.2018 – Triggerball v. EUIPO (Monisärmäisen pallon muoto) (EU-tavaramerkki — Hakemus kolmiulotteisen merkin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Monisärmäisen pallon muoto — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyky — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))
 ---documentbreak--- C2312018FI2610120180516FI0032261261Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.5.2018 – Triggerball v. EUIPO (Monisärmäisen pallon muoto)
   (Asia T-387/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Hakemus kolmiulotteisen merkin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Monisärmäisen pallon muoto — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyky — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))”2018/C 231/32Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: Triggerball GmbH (Baiern-Piusheim, Saksa) (edustaja: asianajaja H. Emrich)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: D: Walicka)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 20.4.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 376/2017-4), joka koskee hakemusta monisärmäisen pallon muodosta koostuvan kolmiulotteisen merkin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Triggerball GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 256, 7.8.2017.


201806290411986272018/C 249/413932010TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180517333311Asia T-393/10 INTP: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 17.5.2018 – Westfälische Drahtindustrie ym. v. komissio (Oikeudenkäyntimenettely — Tuomion tulkinta — Virheen korjaaminen — Ratkaisun täydentäminen)
 ---documentbreak--- C2492018FI3310120180517FI0041331331Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 17.5.2018 – Westfälische Drahtindustrie ym. v. komissio
   (Asia T-393/10 INTP) (
         1
      )
   ”(Oikeudenkäyntimenettely — Tuomion tulkinta — Virheen korjaaminen — Ratkaisun täydentäminen)”2018/C 249/41Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantajat: Westfälische Drahtindustrie GmbH (Hamm, Saksa), Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG (Hamm) ja Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG (Iserlohn, Saksa) (edustaja: asianajaja C. Stadler)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: V. Bottka, H. Leupold ja G. Meessen)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ensisijaisesti pyyntö 15.7.2015 annetun tuomion Westfälische Drahtindustrie ym./komissio (T-393/10, EU:T:2015:515) tulkinnasta ja toissijaisesti pyyntö tätä tuomiota koskevan virheen korjaamisesta ja ratkaisun täydentämisestä.

      Määräysosa

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Westfälische Drahtindustrie GmbH, Westfälische Drahtindustrie Verwaltungsgesellschaft mbH & Co. KG ja Pampus Industriebeteiligungen GmbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 301, 6.11.2010.


201806290181986332018/C 249/072302018CJC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL201803304521Asia C-230/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesverwaltungsgericht Tirol (Itävalta) on esittänyt 30.3.2018 – PI
 ---documentbreak--- C2492018FI410120180330FI00074152Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesverwaltungsgericht Tirol (Itävalta) on esittänyt 30.3.2018 – PI
   (Asia C-230/18)2018/C 249/07Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landesverwaltungsgericht Tirol

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: PI

      Vastapuolena oleva viranomainen: Landespolizeidirektion Tirol

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko perusoikeuskirjan 15 artiklan 2 kohtaa, jonka mukaan jokaisella unionin kansalaisella on vapaus hakea työtä, tehdä työtä, sijoittautua tai tarjota palveluja missä tahansa jäsenvaltiossa, tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion säännöstölle, joka – kuten Tirolin osavaltion poliisilain [Tiroler Landespolizeigesetz], joka on julkaistu LGBl:ssa nro 60/1976 ja jota on viimeksi muutettu lailla, joka on julkaistu LGBl:ssa nro 56/2017, 19 §:n 3 momentti – mahdollistaa sen, että viranomaiselimet voivat myös ilman edeltävää viranomaismenettelyä toteuttaa toimenpiteitä, jotka kuuluvat toimivaltuuksiin antaa suoraan käskyjä ja toteuttaa pakkotoimia, kuten sulkea liikkeen paikan päällä, ilman että kyse olisi tältä osin pelkästään väliaikaisista toimenpiteistä?

            2)

            Onko perusoikeuskirjan 47 artiklaa, mahdollisesti luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 41 ja 52 artiklan kanssa, tulkittava asianosaisten prosessuaalisen yhdenvertaisuuden ja tehokkaiden oikeussuojakeinojen kannalta katsoen siten, että se on esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jonka – kuten Tirolin osavaltion poliisilain 19 §:n 3 ja 4 momentin – nojalla tosiseikkoihin perustuvia toimenpiteitä, jotka kuuluvat toimivaltuuksiin antaa suoraan käskyjä ja toteuttaa pakkotoimia, kuten erityisesti liikkeen sulkeminen, voidaan toteuttaa ilman, että asianomaiselle henkilölle esitetään dokumentaatiota ja vahvistusta?

            3)

            Onko perusoikeuskirjan 47 artiklaa, mahdollisesti luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 41 ja 52 artiklan kanssa, tulkittava asianosaisten prosessuaalisen yhdenvertaisuuden kannalta katsoen siten, että se on esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jossa – kuten Tirolin osavaltion poliisilain 19 §:n 3 ja 4 momentissa – edellytetään, että sellaisten ilman mitään menettelyä toteutettujen tosiseikkoihin perustuvien toimenpiteiden, jotka kuuluvat toimivaltuuksiin antaa suoraan käskyjä ja toteuttaa pakkotoimia, kuten erityisesti liikkeen sulkeminen, kumoamiseksi henkilön, jota kyseinen tosiseikkoihin perustuva toimenpide koskee, on esitettävä perusteltu vaatimus liikkeen sulkemisen peruuttamiseksi?

            4)

            Onko perusoikeuskirjan 47 artiklaa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 52 artiklan kanssa, tulkittava tehokkaiden oikeussuojakeinojen osalta siten, että se on esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jossa – kuten Tirolin osavaltion poliisilain 19 §:n 4 momentissa – oikeus esittää kumoamisvaatimus silloin, kun on kyse liikkeen sulkemisen muodossa toteutetusta tosiseikkoihin perustuvasta pakkotoimesta, annetaan vain tietyin edellytyksin?


201807130752004432018/C 268/543462018TC26820180730FI01FIINFO_JUDICIAL20180529454511Asia T-346/18: Kanne 29.5.2018 – Advance Magazine Publishers v. EUIPO – Enovation Brands (VOGUE)
 ---documentbreak--- C2682018FI4510120180529FI0054451451Kanne 29.5.2018 – Advance Magazine Publishers v. EUIPO – Enovation Brands (VOGUE)
   (Asia T-346/18)2018/C 268/54Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Advance Magazine Publishers, Inc. (New York, New York, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja T. Alkin)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Enovation Brands, Inc. (Aventura, Florida, Yhdysvallat)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkkiä koskeva hakemus – Rekisteröintihakemus nro 12 010 039

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 27.3.2018 asiassa R 259/2017-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen asetuksen N:o 2868/95 20 säännön 7 kohdan c alakohtaa ja 50 säännön 1 kohtaa koskevin osin;

            —

            velvoittaa muun osapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

   Asetuksen N:o 2868/95 20 säännön 7 kohdan c alakohtaa ja 50 säännön 1 kohtaa on rikottu.


title: Asia T-568/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 3.7.2018 – Korea National Insurance Corporation v. neuvosto ja komissio

text:
               3.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/21

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 3.7.2018 – Korea National Insurance Corporation v. neuvosto ja komissio
      (Asia T-568/17) (1)

      (2018/C 311/23)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 338, 9.10.2017.


               6.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 314/13

      EFTAn valvontaviranomaisen 13 päivänä heinäkuuta 2018 Norjan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
      (Asia E-1/18)
      (2018/C 314/11)
      EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, 1040 Bryssel, Belgia, asiamiehinään Claire Simpson, Erlend M. Leonhardsen, Catherine Howdle ja Carsten Zatschler, nosti 13 päivänä heinäkuuta 2018 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Norjan kuningaskuntaa vastaan.
      EFTAn valvontaviranomainen on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta

                  1.

                  toteamaan, että Norja ei ole täyttänyt ETA-sopimuksen liitteessä XVIII olevassa 21b kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/54/EY, annettu 5 päivänä heinäkuuta 2006, miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa (uudelleenlaadittu toisinto)) 14 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa säännökset, kuten sosiaaliturvalain 14–13 §:n ensimmäisen, toisen ja kolmannen momentin ja 14–14 §:n ensimmäisen momentin, joiden mukaan isän oikeus vanhempainetuuksiin riippuu äidin tilanteesta, kun taas äidin oikeus etuuksiin ei riipu isän tilanteesta;

                  2.

                  määräämään Norjan kuningaskunnan maksamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

                  —

                  Tässä asiassa on kyse siitä, miten vanhempainetuudet maksetaan Norjassa. Vanhempainetuudet ovat etuuksia, jotka maksetaan vanhemmille (äideille ja isille) lapsen syntymän tai adoptoinnin yhteydessä pidettävän vanhempainvapaan aikana.

                  —

                  EFTAn valvontaviranomainen katsoo, että jotkin vanhempainetuuksia koskevat säännöt syrjivät suoraan isiä. Lyhyesti sanottuna näiden sääntöjen mukaan se, saako isä vanhempainetuudet kokonaan, osittain vai ollenkaan, riippuu siitä, työskenteleekö äiti tai onko hän työskennellyt (tai osallistuuko hän vastaavaan toimintaan). Sitä vastoin äidin oikeudet tällaisiin etuuksiin eivät riipu isän toiminnasta.

                  —

                  EFTAn valvontaviranomainen katsoo, että äitien ja isien tilanne lasten kasvattamisessa on toisiinsa verrannollinen ja että erilainen kohtelu norjalaisten vanhempainetuuksia koskevien sääntöjen soveltamisessa syrjii isiä laittomasti heidän sukupuolensa perusteella miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa annetun direktiivin 2006/54/EY 14 artiklan 1 kohdan c alakohdan vastaisesti.

                  —

                  Valvontaviranomainen katsoo lisäksi, että tällaista syrjintää ei voida pitää direktiivin 2006/54/EY 3 artiklan nojalla oikeutettuna positiivisena toimena, joka auttaa äitejä saavuttamaan tasa-arvon työelämässä, eikä muilla perusteilla.


title: Asia T-438/18: Kanne 18.7.2018 – Pareto Trading v. EUIPO – Bikor and Bikor Professional Color Cosmetics (BIKOR EGYPTIAN EARTH)

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/23

      Kanne 18.7.2018 – Pareto Trading v. EUIPO – Bikor and Bikor Professional Color Cosmetics (BIKOR EGYPTIAN EARTH)
      (Asia T-438/18)
      (2018/C 319/28)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Pareto Trading Co., Inc. (Carlstadt, New Jersey, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat I. Sempere Massa, C. Martínez-Tercero Molina ja V. Balaguer Fuentes)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Bikor Elżbieta Korbut (Gdańsk, Puola) ja Bikor Professional Color Cosmetics Małgorzata Wedekind (Gdańsk)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus sanamerkin BIKOR EGYPTIAN EARTH rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – EU-tavaramerkki nro 9 561 788

         EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 24.4.2018 asiassa R 1826/2015-1 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien kantajalle EUIPO:n mitättömyysosastossa ja ensimmäisessä valituslautakunnassa aiheutuneet kulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-455/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2018 – Pirelli & C. v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Euroopan sähkökaapelimarkkinat — Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen — Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen — Rikkomisesta vastuuseen joutuminen — Olettama — Perusteluvelvollisuus — Perusoikeudet — Oikeasuhteisuus — Yhdenvertainen kohtelu — Velan hakeminen ensin päävelalliselta ja vasta tämän jälkeen muilta velallisilta — Täysi harkintavalta)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/40

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2018 – Pirelli & C. v. komissio
      (Asia T-455/14) (1)

      ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Euroopan sähkökaapelimarkkinat - Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen - Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen - Rikkomisesta vastuuseen joutuminen - Olettama - Perusteluvelvollisuus - Perusoikeudet - Oikeasuhteisuus - Yhdenvertainen kohtelu - Velan hakeminen ensin päävelalliselta ja vasta tämän jälkeen muilta velallisilta - Täysi harkintavalta))
      (2018/C 328/54)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: Pirelli & C. SpA (Milano, Italia) (edustajat: aluksi asianajajat M. Siragusa, F. Moretti, G. Rizza ja P. Ferrari, sitten asianajajat M. Siragusa, F. Moretti, G. Rizza ja A. Bardanzellu)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi C. Giolito, L. Malferrari ja P. Rossi, sitten H. van Vliet, L. Malferrari ja P. Rossi, avustajanaan asianajaja P. Manzini)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Prysmian Cavi e Sistemi Srl (Milano) (edustajat: asianajajat C. Tesauro, F. Russo ja L. Armati)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee yhtäältä [SEUT 101] artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.39610 – Sähkökaapelit) 2.4.2014 annetun komission päätöksen C(2014) 2139 final kumoamista kantajaa koskevilta osin ja toisaalta kantajalle määrätyn sakon määrän alentamista.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Pirelli & C. SpA vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Prysmian Cavi e Sistemi Srl vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 261, 11.8.2014.


title: Asia C-445/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 25.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Commissione tributaria regionale del Lazio – Italia) – Agenzia delle Dogane e dei Monopoli v. Pilato SpA (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen tullitariffi — Yhdistetty nimikkeistö — Tariffiluokittelu — Nimikkeet 8703, 8704 ja 8705 — Ruumisautot)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/20

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 25.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Commissione tributaria regionale del Lazio – Italia) – Agenzia delle Dogane e dei Monopoli v. Pilato SpA
      (Asia C-445/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen tullitariffi - Yhdistetty nimikkeistö - Tariffiluokittelu - Nimikkeet 8703, 8704 ja 8705 - Ruumisautot))
      (2018/C 328/25)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Commissione tributaria regionale del Lazio

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Agenzia delle Dogane e dei Monopoli

         Vastapuoli: Pilato SpA

         Tuomiolauselma

      Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna 9.10.2012 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 927/2012, olevaa yhdistettyä nimikkeistöä on tulkittava siten, että sellaiset ruumisautot, joista on kyse pääasiassa, on luokiteltava kyseisen yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 8703.

         (1)  EUVL C 347, 16.10.2016.


title: Asia T-758/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.7.2018 – Crédit agricole v. EKP (Talous- ja rahapolitiikka — Luottolaitosten vakavaraisuusvalvonta — Asetuksen (EU) N:o 1024/2013 4 artiklan 1 kohdan d alakohta ja 3 kohta — Vähimmäisomavaraisuusasteen laskenta — EKP ei antanut kantajalle lupaa jättää vähimmäisomavaraisuusasteen laskennan ulkopuolelle tietyt edellytykset täyttäviä vastuita — Asetuksen (EU) N:o 575/2013 429 artiklan 14 kohta — EKP:n harkintavalta — Oikeudelliset virheet — Ilmeinen arviointivirhe)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/45

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.7.2018 – Crédit agricole v. EKP
      (Asia T-758/16) (1)

      ((Talous- ja rahapolitiikka - Luottolaitosten vakavaraisuusvalvonta - Asetuksen (EU) N:o 1024/2013 4 artiklan 1 kohdan d alakohta ja 3 kohta - Vähimmäisomavaraisuusasteen laskenta - EKP ei antanut kantajalle lupaa jättää vähimmäisomavaraisuusasteen laskennan ulkopuolelle tietyt edellytykset täyttäviä vastuita - Asetuksen (EU) N:o 575/2013 429 artiklan 14 kohta - EKP:n harkintavalta - Oikeudelliset virheet - Ilmeinen arviointivirhe))
      (2018/C 328/60)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Crédit agricole SA (Montrouge, Ranska) (edustajat: asianajajat A. Champsaur ja A. Delors)

         Vastaaja: Euroopan keskuspankki (EKP) (asiamiehet: K. Lackhoff, R. Bax, G. Bassani ja C. Olivier, avustajinaan asianajajat H.-G. Kamann ja F. Louis)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Suomen tasavalta (asiamies: S. Hartikainen)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille 15.10.2013 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 (EUVL 2013, L 287, s. 63) 4 artiklan 1 kohdan d alakohdan ja 10 artiklan sekä luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista ja asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 575/2013 (EUVL 2013, L 176, s. 1, oikaisut EUVL 2013, L 208, s. 68 ja EUVL 2013, L 321, s. 6) 429 artiklan 14 kohdan nojalla 24.8.2016 annettu päätös ECB/SSM/2016 969500TJ5KRTCJQWXH05/165.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan keskuspankin (EKP) 24.8.2016 tekemä päätös ECB/SSM/2016-969500TJ5KRTCJQWXH05/165 kumotaan.

                  2)

                  EKP velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Suomen tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 6, 9.1.2017.


title: Asia T-468/18: Kanne 31.7.2018 – NSC Holding v. EUIPO – Ibercondor Barcelona (CONDOR SERVICE, NSC)

text:
               17.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/55

      Kanne 31.7.2018 – NSC Holding v. EUIPO – Ibercondor Barcelona (CONDOR SERVICE, NSC)
      (Asia T-468/18)
      (2018/C 328/75)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: NSC Holding GmbH & Cie. KG (Hampuri, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Eichhorst)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Ibercondor Barcelona SA (Barcelona, Espanja)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin CONDOR SERVICE, NSC rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 15 292 675

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 28.5.2018 asiassa R 2440/2017-4 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut valituslautakunnassa aiheutuneet kulut mukaan lukien

            toissijaisesti

                  —

                  palauttaa asian vastaajan käsiteltäväksi ja velvoittaa tämän tutkimaan sen uudelleen riippumattomasti.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia T-612/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.7.2018 – PS v. EIP (Henkilöstö — EIP:n henkilöstö — Sosiaaliturva — Työtapaturma — Pysyvä täysi työkyvyttömyys — Työperäinen sairaus — Työtapaturma- ja ammattitautivakuutusjärjestelmä — Eläkevakuutusmaksu — Huolenpitovelvollisuus — Vastuu — Henkinen kärsimys)

text:
               24.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 341/14

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.7.2018 – PS v. EIP
      (Asia T-612/16) (1)

      ((Henkilöstö - EIP:n henkilöstö - Sosiaaliturva - Työtapaturma - Pysyvä täysi työkyvyttömyys - Työperäinen sairaus - Työtapaturma- ja ammattitautivakuutusjärjestelmä - Eläkevakuutusmaksu - Huolenpitovelvollisuus - Vastuu - Henkinen kärsimys))
      (2018/C 341/24)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: PS (edustajat: asianajajat N. Lhoëst ja G. Cludts)

         Vastaaja: Euroopan investointipankki (EIP) (asiamiehet: aluksi T. Gilliams, E. Raimond ja G. Faedo, sitten T. Gilliams ja G. Faedo avustajanaan asianajaja A. Dal Ferro)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee kantajalle väitetysti vuoden 2013 marraskuun jälkeen aiheutuneen vahingon korvaamista.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  PS velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 371, 10.10.2016 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-42/16, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).