title: Tuomioistuimen tuomio, annettu 25 päivänä huhtikuuta 2012 , asiassa E-13/11 – Granville Establishment vastaan Volker Anhalt, Melanie Anhalt ja Jasmin Barbaro, o.s. Anhalt (Tuomioistuimen toimivaltaa koskevat sopimukset – Palvelujen tarjoamisen ja vastaanottamisen vapaus – Oikeuttamisperuste – ETA:n lainsäädännön rikkomista koskevat oikeussuojakeinot)

text:
               29.11.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 369/12

         TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   annettu 25 päivänä huhtikuuta 2012,
   asiassa E-13/11
   Granville Establishment vastaan Volker Anhalt, Melanie Anhalt ja Jasmin Barbaro, o.s. Anhalt
   (Tuomioistuimen toimivaltaa koskevat sopimukset – Palvelujen tarjoamisen ja vastaanottamisen vapaus – Oikeuttamisperuste – ETA:n lainsäädännön rikkomista koskevat oikeussuojakeinot)
   2012/C 369/10
   Tuomioistuin, jonka muodostavat tuomioistuimen presidentti Carl Baudenbacher sekä tuomarit Per Christiansen ja Páll Hreinsson (esittelevä tuomari), on antanut 25 päivänä huhtikuuta 2012 tuomion asiassa E-13/11, Granville Establishment vastaan Volker Anhalt, Melanie Anhalt ja Jasmin Barbaro, o.s. Anhalt, Fürstliches Landgericht -tuomioistuimen (Liechtensteinin ruhtinaskunnan tuomioistuin) valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla esittämä pyyntö, joka koskee ETA-sopimuksen 4 ja 36 artiklan tulkintaa tuomioistuinten toimivaltaa koskevan Liechtensteinin lain osalta. Tuomiolauselma on seuraava:

               —

               ETA-sopimuksen 36 artiklan kanssa ristiriitaisena voidaan pitää kansallisen lainsäädännön säännöstä, kuten tuomioistuinten toimivaltaa koskevan Liechtensteinin lain 53a(1) §, jonka mukaan ainoastaan maan kansalaisilla on oikeus siihen, ettei heitä vastaan voida nostaa kannetta tuomioistuimen toimivaltaa koskevan sopimuksen perusteella, ellei kyseistä sopimusta ole tallennettu viralliseen sopimusrekisteriin.

               —

               Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on mahdollisuuksien mukaan tulkita ja soveltaa kansallisen lainsäädännön kyseisiä säännöksiä siten, että on mahdollista korjata asianmukaisesti ETA:n lainsäädännön rikkomisesta johtuvat seuraukset. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on määrittää, voidaanko kyseisen tuomioistuinten toimivaltaa koskevan lain säännöksiä tai muita kansallisia säännöksiä soveltaa siten, että tulkinta on sopusoinnussa ETA:n lainsäädännön kanssa.


title: Asia T-192/03: Atlantean Limitedin 3.6.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 184/48                FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                           2.8.2003
Alexandre Tilgenkampin 26.5.2003 Euroopan yhteisöjen                    niistä, joiden vuoksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
               komissiota vastaan nostama kanne                         kumosi saman hakijan edellisen nimityksen samaan virkaan (1).
                                                                        Objektiivisista, merkityksellisistä ja yhtäpitävistä seikoista siis
                            (Asia T-191/03)                             ilmenee, että riidanalaiset toimet toteutettiin muussa tarkoituk-
                                                                        sessa kuin 9.7.2002 annetun tuomion vilpittömässä mielessä
                                                                        tapahtuvaa täytäntöönpanoa varten.
                           (2003/C 184/103)
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                      (1) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-158/01, Tilgen-
                                                                            kamp vastaan komissio, 9.7.2002 antama tuomio (ei vielä julkaistu
                                                                            oikeustapauskokoelmassa).
Alexandre Tilgenkamp, kotipaikka Overijse (Belgia), on
nostanut 26.5.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeu-
sasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komis-
siota vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja Eric Boigelot.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                        Atlantean Limitedin 3.6.2003 Euroopan yhteisöjen komis-
–     kumoaa nimittävän viranomaisen 24.7.2002 tekemän                                    siota vastaan nostama kanne
      päätöksen julkaista maatalouden pääosaston varapääjoh-
      tajan avointa virkaa koskeva ilmoitus COM/125/02                                             (Asia T-192/03)
–     kumoaa nimittävän viranomaisen 19.11.2002 tekemän
      päätöksen nimittää toinen hakija kyseiseen avoimeen                                         (2003/C 184/104)
      virkaan
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
–     kumoaa nimittävän viranomaisen 27.11.2002 tekemän
      päätöksen olla hyväksymättä kantajan hakemusta kysei-
      seen virkaan
                                                                        Atlantean Limited, kotipaikka Donegal (Irlanti), on nostanut
–     velvoittaa vastaajan maksamaan kantajalle myöhemmin               3.6.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
      määriteltävästä summasta ennakkona yhden euron                    tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
      korvauksena henkisestä kärsimyksestä ja sellaisen kohtuul-        vastaan. Kantajan edustajina ovat solicitor A. Hussey, senior
      lisena pidetyn summan korvauksena henkisestä kärsimyk-            counsel G. Hogen ja barrister E. Regan, prosessiosoite Luxem-
      sestä ja urakehitykseen kohdistuneesta vahingosta, joka           burgissa.
      vastaa puolta siitä korvaussummasta, joka lopullisesti
      tullaan määrittelemään korvaukseksi aineellisesta vahin-
      gosta                                                             Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–     joka tapauksessa velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeu-           –     kumoaa komission 4.4.2003 tekemän päätöksen (2003/
      denkäyntikulut.                                                         245/EY) siltä osin kuin sen liitteessä II hylätään Irlannin
                                                                              jättämä, MFV Atlantean -alusta koskeva hakemus kasvattaa
                                                                              MOO IV:n kapasiteettitavoitteita, jotka koskevat kokonais-
                                                                              pituudeltaan yli 12 metrin pituisten alusten turvallisuutta,
                                                                              navigointia, hygieniaa, tuotteiden laatua ja alusten työoloja
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                        –     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Kantaja riitauttaa sekä sen, että hänen hakemuksensa maata-
louden pääosaston varapääjohtajan virkaan (ilmoitus avoimesta
virasta COM/125/02) hylättiin, että sen, että toinen hakija
nimitettiin tähän samaan virkaan.
                                                                        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Vaatimustensa tueksi kantaja vetoaa siihen, että henkilöstösään-
töjen 7 artiklaa, 25 artiklan toista kohtaa, 27 artiklan kolmatta       Kantaja korvasi kalastusaluksensa uudella aluksella nimeltään
kohtaa, 29 artiklan 1 kohdan a kohtaa ja 45 artiklan 1 kohtaa,          MFV Atlantean. Kyseinen alus tilattiin 1997 ja toimitettiin
palkkaluokkien A 1 ja A 2 virkoihin nimittämisestä 18.9.1999            1999. Aluksen parannettu turvallisuustaso mahdollisti brutto-
annettuja käytännesääntöjä ja nimitysmenettelyä on rikottu,             vetoisuuden lisäämisen. Tältä osin kantaja tukeutui yhteisön
että harkintavaltaa on käytetty väärin ja että yleisiä oikeusper-       kalastusalan uudelleenjärjestelyn tavoitteista ja yksityiskohtai-
iaatteita kuten laillisuusperiaatetta (avointa virkaa koskevaa          sista säännöistä 1 päivästä tammikuuta 1997 31 päivään joulu-
ilmoitusta ei noudatettu) ja luottamuksensuojan periaatetta on          kuuta 2001 kestävän tasapainon löytämiseksi kalavarojen ja
loukattu.                                                               niiden hyödyntämisen välillä 26 päivänä kesäkuuta 1997
                                                                        tehdyn neuvoston päätöksen 97/413/EY (1) 4 artiklan 2 kohtaan.
Kantaja väittää muun muassa, että loppujen lopuksi valitun              Kyseisessä säännöksessä säädetään, että yksinomaan turvalli-
hakijan, joka oli jo nimitetty aikaisemmin, nimittäminen oli            suuden parantamisesta johtuva kapasiteetin lisääminen
ennalta sovittu ja että kaikki tapahtui siten, että hänet nimitet-      oikeuttaa tapauskohtaisesti lisäämään samassa suhteessa
täisiin uudelleen, mukaan lukien se, että ilmoitus avoimesta            laivaston segmenttien tavoitteita silloin, kun ne eivät lisää
virasta oli erityisen riisuttu keskeisistä seikoista, toisin sanoen     kyseisten alusten pyyntiponnistusta.
 ---pagebreak--- 2.8.2003               FI                              Euroopan unionin virallinen lehti                                         C 184/49
Irlanti toimitti kantajan hakemuksen kapasiteetin lisäämiseksi           –      velvoittaa komission maksamaan kantajalle yhden euron
Euroopan komissiolle, joka hylkäsi sen riidanalaisella päätök-                  määrän symbolisena korvauksena aiheutuneesta vahin-
sellä.                                                                          gosta, ja
                                                                         –      velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Käsiteltävänä olevan kanteen tueksi kantaja väittää, että
komissio on arvioinut väärin lakia ja tosiseikkoja. Kantajan
mukaan kapasiteetin lisääminen on neuvoston päätöksen 97/
413/EY 4 artiklan 2 kohdan mukainen ja näin ollen se on
tukikelpoinen.                                                           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Lisäksi kantaja väittää, että komissio loukkasi oikeusvar-               Kantaja vetoaa kanteensa tueksi perusteluvelvollisuuden laimin-
muuden, luottamuksensuojan ja taannehtivuuskiellon periaat-              lyöntiin, koska arvioinnin tarkastaja ei vahvistaessaan kantajaa
teita. Kantajan mukaan komissio sovelsi arviointiperusteita,             koskevan arvioinnin ajanjaksolta 1999–2001 ilmoittanut syitä
jotka eivät olleet voimassa silloin kun uusi alus tilattiin tai          sille, että hän ei ottanut huomioon niiden henkiöiden näke-
silloin kun hakemus kapasiteetin lisäämiseksi esitettiin komis-          myksiä, joiden mielipidettä oli kysytty, eikä vaikeita työolosuh-
siolle.                                                                  teita. Arvioinnin tarkastaja ei myöskään perustellut täsmällisesti
                                                                         sitä, miksi hänen tekemänsä kokonaisarviointi oli epäedulli-
                                                                         sempi kuin se, joka oli arviointikertomuksessa, joka oli laadittu
Kantaja väittää myös, että komissio tarkasteli hakemusta ennen           ennen asian saattamista arviointeja käsittelevän pariteettikomi-
kuin mainitut arviointiperusteet olivat voimassa ja että se              tean käsiteltäväksi.
sovelsi arviointiperusteita, jotka syrjivät kantajaa. Kantaja
väittää, että poikkeus, joka koskee merellä menetettyjä aluksia
ja jonka tällaisten alusten osalta voidaan lisätä vetoisuutta,           Kantaja vetoaa myös henkiseen kärsimykseen, joka hänelle on
merkitsee syrjintää, jota ei voida perustella.                           aiheutunut arviointikertomuksensa myöhästyneen laatimisen
                                                                         vuoksi.
Kantaja väittää lisäksi, että komissio loukkasi suhteellisuusper-
iaatetta, ei antanut päteviä eikä riittäviä perusteita, minkä lisäksi
komissio epäsi kantajalta oikeuden tulla kuulluksi.
(1) EYVL L 175, s. 27.
                                                                         Ponte Finanziaria S.p.A.:n 30.5.2003 sisämarkkinoiden
                                                                         harmonisointivirastoa (OHMI) vastaan (merkit, kuvat,
                                                                                mallit) nostama kanne
                                                                                (Asia T-194/03)
                                                                                (2003/C 184/106)
Giuseppe Piron 20.5.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota
                      vastaan nostama kanne
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                           (Asia T-193/03)
                                                                         Ponte Finanziaria S.p.A. on nostanut 30.5.2003 Euroopan
                          (2003/C 184/105)                               yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen
                                                                         sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa vastaan. Kantajan edus-
                                                                         tajana ovat asianajajat Pier Luigi Roncaglia, Angelica Torrigiani
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                       Malspina ja Maria Boletto.
                                                                         Valituslautakunnassa toimitetussa menettelyssä vastapuolena oli
                                                                         Marine Enterprise Projects Società Unipersonale di Alberto
Giuseppe Piro, kotipaikka Wezembeek Oppem (Belgia), on                   Fiorenzi S.r.l.
nostanut 20.5.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeu-
sasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komis-
siota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Sébastien            Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis ja Etienne Marchal,
prosessiosoite Luxemburgissa.                                            –      kumoaa OHMin neljännen valituslautakunnan 17.3.2003
                                                                                asiassa R 1015/2001 tekemän päätöksen
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         –      määrää OHMIn hylkäämään yhteisön tavaramerkkihake-
                                                                                muksen nro 940007 BAINBRIDGE (kuvamerkki)
–      kumoaa päätöksen, jolla on vahvistettu lopullinen arvioin-
       tikertomus ajanjaksolta 1997–1999,                                –      velvoittaa OHMin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-268/02: Euroopan yhteisöjen komission 23.7.2002 Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne

text:
14.9.2002                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 219/7
6.    Millaiset käyttötavat voidaan ottaa huomioon, ja onko             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      erityisesti tarpeen osoittaa, että tavaramerkkiä on käytetty
      elinkeinotoiminnassa kyseisessä jäsenvaltiossa, ja riittää-
      kö tältä osin se, että yksi ainoa asiakas on tuonut kyseisiä      EY 249 artiklalla, jonka mukaan direktiivi velvoittaa saavutetta-
      tavaroita tai palveluja tähän jäsenvaltioon?                      vaan tulokseen nähden jokaista jäsenvaltiota, jolle se on
                                                                        osoitettu, jäsenvaltiot velvoitetaan noudattamaan direktiivin
                                                                        täytäntöönpanolle direktiivissä asetettua määräaikaa. Tämä
7.    Onko tavaramerkin menettämistä koskevan hakemuksen                määräaika päättyi 24.10.1998 ilman, että Italian tasavalta olisi
      tekemisen jälkeinen käyttö jätettävä ottamatta huomioon           antanut ne direktiivin 5 artiklassa edellytetyt säännökset, jotka
      jopa tutkittaessa sitä, oliko käyttö kyseisen ajanjakson          komissio on kanteessaan maininnut.
      kuluessa tosiasiallista?
                                                                        (1) EYVL L 24, 30.1.1998, s. 1.
(1) Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentäminen (EYVL
    L 40, 11.2.1989, s. 1).
                                                                        Euroopan yhteisöjen komission 23.7.2002 Luxemburgin
                                                                                suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-268/02)
                                                                                (2002/C 219/12)
Euroopan yhteisöjen komission 19.7.2002 Italian tasaval-
                    taa vastaan nostama kanne
                                                                        Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 23.7.2002 Euroo-
                                                                        pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxemburgin suur-
                                                                        herttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on D. Martin,
                          (Asia C-267/02)                               prosessiosoite Luxemburgissa.
                                                                        Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
                          (2002/C 219/11)                               tuin
                                                                        –     toteaa, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudat-
                                                                              tanut työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojele-
                                                                              misesta työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liit-
                                                                              tyviltä riskeiltä (neljästoista direktiivin 89/391/ETY 16 ar-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 19.7.2002 Euroo-                     tiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) 7 päivänä
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa                    huhtikuuta annetun neuvoston direktiivin 98/24/EY (1)
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellisen osaston virka-               mukaisia velvoitteitaan, koska se ei antanut tämän direk-
miehet Michael Shotter ja Claudio Loggi.                                      tiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja
                                                                              hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ainakaan ole
                                                                              ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                            –     velvoittaa Luxemburgin suurherttuakunnan korvaamaan
                                                                              oikeudenkäyntikulut.
1.    toteaa, että Italian tasavalta on jättänyt noudattamatta
      henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta tele-
      viestinnän alalla 15 päivänä joulukuuta 1997 annetun              Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
      Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/66/
      EY (1) 5 ja 15 artiklan mukaiset velvollisuutensa, koska se
      ei ole asetetussa määräajassa antanut tämän direktiivin           Direktiivin täytäntöönpanolle varattu määräaika päättyi
      5 artiklassa edellytettyjä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia    5.5.2001.
      säännöksiä, tai ainakaan ilmoittanut niitä
                                                                        (1) EYVL L 131, 5.5.1998, s. 11.
2.    velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
      kulut.


title: Asia T-47/02: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 21.6.2006 — Danzer v. neuvosto (Yhtiöoikeus — Direktiivit 68/151/ETY ja 78/660/ETY — Tilinpäätösten julkistaminen — Liikesalaisuuksien suojeleminen — Perusoikeuksien loukkaaminen — Oikeudellinen perusta — Vahingonkorvauskanne — Tutkimatta jättäminen)

text:
               12.8.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/17

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 21.6.2006 — Danzer v. neuvosto
   (Asia T-47/02) (1)

   (Yhtiöoikeus - Direktiivit 68/151/ETY ja 78/660/ETY - Tilinpäätösten julkistaminen - Liikesalaisuuksien suojeleminen - Perusoikeuksien loukkaaminen - Oikeudellinen perusta - Vahingonkorvauskanne - Tutkimatta jättäminen)
   (2006/C 190/28)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantajat: Manfred Danzer ja Hannelore Danzer (Linz, Itävalta) (edustajat: aiemmin asianajajat J. Hintermayr, M. Krüger, F. Haunschmidt, G. Minichmayr ja P. Burgstaller, sittemmin asianajajat J. Hintermayr, F. Haunschmidt, G. Minichmayr, P. Burgstaller, G. Tusek, T. Riedler ja C. Hadeyer)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Giorgi Fort ja M. Bauer)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne, jossa on kyse yhtäältä EY 288 artiklaan perustuvasta vahingonkorvausvaatimuksesta, joka koskee sen vahingon korvaamista, jota kantajat väittävät kärsineensä niiden takeiden yhteensovittamisesta samanveroisiksi, joita jäsenvaltioissa vaaditaan perustamissopimuksen 58 artiklan 2 kohdassa (josta on tullut EY:n perustamissopimuksen 58 artiklan toinen kohta, josta on puolestaan tullut EY 48 artiklan toinen kohta) tarkoitetuilta yhtiöiltä niiden jäsenten sekä ulkopuolisten etujen suojaamiseksi, 9 päivänä maaliskuuta 1968 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 68/151/ETY (EYVL L 65, s. 8) 2 artiklan 1 kohdan f alakohtaan ja yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan (josta on tullut EY:n perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohta, josta on puolestaan muutettuna tullut EY 44 artiklan 2 kohdan g alakohta) nojalla 25 päivänä kesäkuuta 1978 annetun neljännen neuvoston direktiivin 78/660/ETY (EYVL L 222, s. 11) 47 artiklaan perustuvasta velvollisuudesta julkistaa tiettyjä tietoja johtamiensa yhtiöiden tilinpäätöksistä, sekä toisaalta edellä mainittujen säännösten pätemättömyyden toteamista koskevasta vaatimuksesta
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantajat velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaamaan neuvostolle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EYVL C 109, 4.5.2002.


title: Tuomioistuimen tuomio, annettu 10 päivänä marraskuuta 2014, asiassa E-9/14 – Otto Kaufmann AG (Tutkittavaksi ottaminen – Tietojenvaihto oikeushenkilöiden saamista tuomioista – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Sijoittautumisvapaus – Direktiivi 2004/18/EY – Direktiivi 2006/123/EY)

text:
               4.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 183/6

         TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   annettu 10 päivänä marraskuuta 2014,
   asiassa E-9/14
   Otto Kaufmann AG
   (Tutkittavaksi ottaminen – Tietojenvaihto oikeushenkilöiden saamista tuomioista – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Sijoittautumisvapaus – Direktiivi 2004/18/EY – Direktiivi 2006/123/EY)
   (2015/C 183/07)
   Asiassa E-9/14, Otto Kaufmann AG, Liechtensteinin ruhtinaskunnan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (Fürstliches Landgericht des Fürstentums Liechtenstein) on esittänyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle PYYNNÖN, joka koskee Euroopan talousalueen lainsäädännön tulkintaa oikeushenkilöiden saamien rikostuomioiden merkitsemisestä rekisteriin. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, sekä tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Páll Hreinsson, on antanut 10 päivänä marraskuuta 2014 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   ETA-sopimuksen 31 ja 36 artiklassa ei edellytetä oikeushenkilön saaman rikostuomion selkeää merkitsemistä rekisteriin. Direktiivin 2004/18/EY 45 artiklan ja direktiivin 2006/123/EY 33 artiklan kaltaiset säännökset saattavat edellyttää, että ETA-valtio antaa toiselle ETA-valtiolle pyynnöstä tietoja tuomioista, jotka liittyvät oikeushenkilöiden pätevyyteen tai ammatilliseen luotettavuuteen. Näiden tietojen ylläpidosta ja käsittelystä säätäminen jätetään direktiiveissä kuitenkin kansallisen lainsäädännön varaan.


title: Asia C-118/07: Kanne 27.2.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Suomen tasavalta

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/30

         Kanne 27.2.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Suomen tasavalta
   (Asia C-118/07)
   (2007/C 95/57)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Huttunen, H. Støvlbæk ja B. Martenczuk)

      Vastaaja: Suomen tasavalta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että koska Suomen tasavalta ei ole toteuttanut Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 307 artiklan 2 kohdan mukaisia aiheellisia toimenpiteitä poistaakseen Venäjän federaation (entisen Neuvostoliiton), Valko-Venäjän, Kiinan, Malesian, Sri Lankan ja Uzbekistanin kanssa tekemissään kahdenvälisissä investointisopimuksissa olevat siirtomääräyksiä koskevat ristiriitaisuudet, se on jättänyt täyttämättä perustamissopimuksen 307 artiklan mukaiset velvollisuutensa.

               —

               Suomen tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Esillä oleva kanne koskee kahdenvälisiä investointisopimuksia, jotka Suomen tasavalta on tehnyt Venäjän federaation, Valko-Venäjän, Kiinan, Malesian, Sri Lankan ja Uzbekistanin kanssa ennen liittymistään Euroopan unioniin. Kyseessä oleviin sopimuksiin sisältyvät määräykset koskevat investointeihin liittyviä pääoman ja maksujen siirtoa. Komissio katsoo, että nämä sopimuksiin sisältyvät määräykset ovat ristiriidassa yhteisön lainsäädännön kanssa, koska kyseisten määräysten vuoksi Suomi ei voi noudattaa EY:n toimielinten EY:n perustamissopimuksen 57 artiklan 2 kohdan, 59 artiklan ja 60 artiklan 1 kohdan nojalla toteuttamia toimenpiteitä. Koska kyseiset sopimukset on tehty ennen Suomen liittymistä EU:hun, Suomella on velvollisuus ryhtyä kaikkiin aiheellisiin toimiin poistaakseen sopimuksissa olevat ristiriitaisuudet EY 307(2) artiklan mukaisesti.


title: Asia T-425/04: Ranskan tasavallan 13.10.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               22.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 19/30

         Ranskan tasavallan 13.10.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-425/04)
   (2005/C 19/64)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Ranskan tasavalta on nostanut 13.10.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Ronny Abraham, Géraud de Bergues ja Stéphanie Ramet ja prosessiosoite on Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa kokonaisuudessaan komission 2.8.2004 tekemän päätöksen nro C(2004) 3060, joka koskee Ranskan tasavallan France Télécomille myöntämää valtiontukea, ja

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi ensimmäiseksi olennaisten menettelymääräysten ja puolustautumisoikeuksien rikkomiseen. Kantajan mukaan komission päätös perustuu sellaisille seikoille eli ministerin 12.7.2002 antamille lausumille, jotka eivät kuulu tutkintamenettelyn aloittamispäätöksessä määriteltyyn soveltamisalaan. Kantajan mukaan komission olisi tullut tehdä uusi aloittamispäätös tutkintamenettelyn laajentamiseksi.
   Kantaja vetoaa muun muassa siihen, että EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valtion tuen käsitteen arvioinnissa on tehty oikeudellinen virhe. Kantajan mukaan komissio on soveltanut virheellisesti periaatetta, joka koskee markkinataloudessa toimivaa asiantuntevaa yksityistä sijoittajaa. Koska kantajan mukaan ministerin lausumat eivät ole valtion tekemiä sitoumuksia eikä niitä voida katsoa valtion tuiksi, ei kantajan mukaan markkinataloudessa toimivaa asiantuntevaa yksityistä sijoittajaa koskevaa periaatetta voitu soveltaa. Kantaja katsoo lisäksi, että komissio on päätellyt virheellisesti, että kyseessä on valtion tuki, sellaisen kahden erillisen perusteen perusteella, joista kumpikaan, jos niitä tarkastellaan erikseen, ei komission mukaan täytä valtion tuen määritelmää. Kyseessä olevilla perusteilla tarkoitetaan heinäkuun 2002 julistuksia sekä joulukuun 2002 suunnitelmaa osakaslainasta.
   Kolmanneksi kantaja väittää, että komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että se voi 12.7.2002 annetussa haastattelussa ilmenneiden seikkojen perusteella tehdä päätelmän, että kyseessä oli valtion osakkeenomistajana tekemä sitoumus, ja katsoa, että sillä oli vaikutusta markkinoiden tilanteeseen joulukuussa.
   Lopuksi kantaja tuo esille, että komission perusteluissa on ristiriitoja ja puutteellisuuksia, joiden vuoksi kanteen kohteena olevan päätöksen on katsottava olevan puutteellisesti perusteltu.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 17 päivänä marraskuuta 2003 asiassa T-340/99 DEP, Arne Mathisen AS vastaan Euroopan unionin neuvosto (Oikeudenkäyntikulujen määrän vahvistaminen – Asianosaisille prosessista aiheutuneet välttämättömät kustannukset – Asianajopalkkiot – Kopiointikulut)

text:
20.3.2004             FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                           C 71/27
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                             SA, kotipaikka Nyon (Sveitsi), edustajinaan asianajaja A Vianel-
               TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                                 lo, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan unionin
                                                                      neuvosto (asiamiehinään S. Marquardt ja F. P. Ruggeri Lader-
                17 päivänä marraskuuta 2003                           chi), jossa vaaditaan niiden oikeudenkäyntikulujen määrän
                                                                      vahvistamista, jotka kantajien on korvattava vastaajalle asiassa
asiassa T-340/99 DEP, Arne Mathisen AS vastaan Euroo-                 T-82/00, Bic ym. vastaan neuvosto, 5.4.2001 annetun ensim-
                   pan unionin neuvosto (1)                           mäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) tuomion
                                                                      (Kok. 2001, s. II-1241) johdosta, yhteisöjen ensimmäisen
                                                                      oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpa-
(Oikeudenkäyntikulujen määrän vahvistaminen – Asian-                  nossa: jaoston puheenjohtaja J. Pirrung sekä tuomarit
osaisille prosessista aiheutuneet välttämättömät kustannuk-           A. W. H. Meij ja N. J. Forwood, kirjaaja: H. Jung, on 3.12.2003
           set – Asianajopalkkiot – Kopiointikulut)                   antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
                        (2004/C 71/49)
                                                                      Niiden oikeudenkäyntikulujen kokonaismääräksi, jotka on korvattava
                  (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                     neuvostolle asiassa T-82/00, vahvistetaan 5 500 euroa.
Asiassa T-340/99 DEP, Arne Mathisen AS, kotipaikka Vaerøy             (1) EYVL C 176, 24.6.2000.
(Norja), edustajanaan asianajaja S. Knudtzon, prosessiosoite
Luxemburgissa, vastaan Euroopan unionin neuvosto (asiamie-
hinään S. Marquardt ja G. Berrisch), jota tukee Euroopan
yhteisöjen komissio (asiamiehinään V. Kreuschitz ja S. Meany),
jossa vaaditaan niiden oikeudenkäyntikulujen määrän vahvis-
tamista, jotka on korvattava neuvostolle asiassa T-340/99,
Arne Mathisen vastaan neuvosto, 4.7.2002 annetun ensimmäi-
sen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion (Kok. 2002, s. II-
2905) johdosta, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
mioistuin (laajennettu neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa:                YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
jaoston puheenjohtaja H. Legal sekä tuomarit V. Tiili,                                TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
A. W. H. Meij, M. Vilaras ja N. J. Forwood, kirjaaja: H. Jung,
on 17.11.2003 antanut määräyksen, jonka määräysosa on
seuraava:                                                                                4 päivänä joulukuuta 2003
Niiden oikeudenkäyntikulujen kokonaismääräksi, jotka Arne Mathi-
sen AS:n on korvattava neuvostolle, vahvistetaan 30 620,01 euroa.     asiassa T-78/01, Innova, Centro euromediterraneo per lo
                                                                      sviluppo sostenibile vastaan Euroopan yhteisöjen komis-
                                                                                sio (1)
(1) EYVL C 79, 18.3.2000.
                                                                      (Kulttuuri 2000 -ohjelma – Una festa per Aristofane -hanke
                                                                      – Yhteisön myöntämän tuen osan maksun lykkääminen –
                                                                                Lausunnon antamisen raukeaminen)
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
               TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                                                          (2004/C 71/51)
                  3 päivänä joulukuuta 2003                                               (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
asiassa T-82/00 DEP, Bic SA ym. vastaan Euroopan unio-
                        nin neuvosto (1)
(Oikeudenkäyntimenettely – Oikeudenkäyntikulujen mää-                 Asiassa T-78/01, Innova, Centro euromediterraneo per lo
                      rän vahvistaminen)                              sviluppo sostenibile, kotipaikka Calatafimi (Italia), edustajinaan
                                                                      asianajajat D. Waelbroeck ja J. Waldron, vastaan Euroopan
                        (2004/C 71/50)                                yhteisöjen komissio (asiamiehinään D. Martin ja H. Speyart),
                                                                      jossa kantaja vaatii ensisijaisesti, että komissio velvoitetaan
                                                                      maksamaan toinen ja maksamatta oleva osa tuesta, joka
                   (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                      myönnettiin kantajalle Una festa per Aristofane -hanketta
                                                                      varten Kulttuuri 2000 -ohjelman puitteissa, joka on perustettu
                                                                      14.2.2000 tehdyllä Euroopan parlamentin ja neuvoston pää-
Asiassa T-82/00 DEP, Bic SA, kotipaikka Clichy (Ranska),              töksellä nro 508/2000/EY (EYVL L 63, s. 1), ja toissijaisesti,
Flamagas SA, kotipaikka Barcelona (Espanja), Swedish Match            että kumotaan 25.1.2001 päivättyyn kirjeeseen sisältyväksi


title: Asia C-136/00: Kuopion hallinto-oikeuden 22.3.2000 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö Rolf Dieter Dannerin vireille panemassa asiassa

text:
C 176/10                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       24.6.2000
3) Onko sellainen säännös, jonka mukaan tarjouskirjeiden                 High Court of Justicen (England & Wales), Queen’s
     avaamisen jälkeen, mutta ennen kuin on päätetty tarjoajan           Bench divisionin (Crown Office) 31.3.2000 tekemällään
     poissulkemisesta, järjestetään menettelyä edeltävä kontra-          päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa The
     diktorinen vaihe, ilman että yrityksellä, jonka tarjouksen          Queen vastaan 1) The Monopolies and Mergers Commis-
     on väitetty olleen poikkeuksellisen alhainen, on mahdolli-          sion 2) Secretary of State for Trade and Industry, ex parte:
     suutta esittää perustelujaan, direktiivin 93/37/ETY 30 artik-       Milk Marque Ltd ja The Queen vastaan 1) The Competition
     lan 4 kohdan vastainen?                                             Commission 2) Secretary of State for Trade and Industry
                                                                         3) The Director General of Fair Trading, ex parte: National
                                                                                Farmers’ Union
4) Onko sellainen säännös, jonka mukaan hankintaviran-
     omainen voi ottaa huomioon ainoastaan sellaiset selvityk-
     set, jotka perustuvat valittujen rakennusmenetelmien ta-                                      (Asia C-137/00)
     loudellisuuteen, teknisiin ratkaisuihin tai tarjoajan poik-
     keuksellisen edullisiin edellytyksiin täyttää sopimus, direk-
     tiivin 93/37/ETY 30 artiklan 4 kohdan vastainen?                                             (2000/C 176/18)
5) Onko vaatimus siitä, että sellaisia selvityksiä ei voida ottaa
     huomioon, jotka liittyvät urakkasopimuksen osiin, joiden            High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench
     vähimmäisarvot perustuvat hallinnollisiin määräyksiin tai           division (Crown Office) on pyytänyt 31.3.2000 tekemällään
     jotka voidaan johtaa virallisista tilastoista, direktiivin          päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
     93/37/ETY 30 artiklan 4 kohdan vastaista?                           11.4.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
                                                                         ratkaisua asiassa The Queen vastaan 1) The Monopolies and
                                                                         Mergers Commission 2) Secretary of State for Trade and
                                                                         Industry, ex parte: Milk Marque Ltd ja The Queen vastaan
(1) Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen
                                                                         1) The Competition Commission 2) Secretary of State for
    yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annettu neuvos-
    ton direktiivi 93/37/ETY (EYVL L 199, 9.8.1993 s. 54).               Trade and Industry 3) The Director General of Fair Trading, ex
                                                                         parte: National Farmers’ Union, seuraaviin kysymyksiin:
                                                                         1. Onko EY 32-38 artiklan (ent. 38-46 artikla), neuvoston
                                                                             asetuksen N:o 26/62 (1) ja neuvoston asetuksen
                                                                             N:o 804/68(2) sellaisena kuin ne ovat muutettuina, tulkitta-
                                                                             va estävän jäsenvaltiota soveltamasta vuoden 1973 Fair
                                                                             Trading Actin ja vuoden 1998 Competition Actin kaltaista
                                                                             kansallista lainsäädäntöä siihen tapaan, jolla maidontuotta-
                                                                             jat järjestäytyvät osuuskunniksi ja jolla ne toimivat myy-
                                                                             dessään ja jalostaessaan maitoaan,
Kuopion hallinto-oikeuden 22.3.2000 tekemällään päätök-
sellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö Rolf Dieter Danne-
                   rin vireille panemassa asiassa                            a) kaikissa tapauksissa, tai
                          (Asia C-136/00)                                    b) kun aiottuna tai tosiasiallisena vaikutuksena on se, että
                                                                                nämä tuottajat eivät voi nostaa maitonsa hintaa, tai
                          (2000/C 176/17)                                    c) kun aiottuna tai tosiasiallisena vaikutuksena on tuotta-
                                                                                jien maidostaan saaman hinnan laskeminen tilanteessa,
                                                                                jossa kyseinen hinta jo on alempi kuin asetuksen
Kuopion hallinto-oikeus on pyytänyt 22.3.2000 tekemällään
                                                                                N:o 804/68 3 artiklan mukaisesti vahvistettu tavoite-
päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomiois-
                                                                                hinta, tai
tuimen kirjaamoon 10.4.2000, Euroopan yhteisöjen tuomiois-
tuimelta Rolf Dieter Dannerin vireille panemassa asiassa ennak-
koratkaisua seuraavaan kysymykseen:                                          d) tavalla, joka on ristiriidassa jonkin tai joidenkin seuraa-
                                                                                vien kanssa:
Onko edellä kuvattu tuloverolain 96 §:n 9 momentin
1. virkkeen mukainen Suomesta ulkomaille maksettavien                             i) EY 33 artiklassa (ent. 39 artikla) vahvistettujen
eläkevakuutusmaksujen verovähennysoikeuden rajoitus vali-                              tavoitteiden kanssa, ja/tai
tuksessa ilmoitetun Euroopan yhteisön perustamissopimuksen
59 artiklan (nykyään 49 artiklan) tai valituksessa ilmoitettujen                  ii) maito- ja maitotuotealan yhteisen markkinajärjes-
muiden artikloiden (6, 60, 73 b, 73 d ja 92) ja näitä vastaavien                       telyn mukaisen politiikan, päämäärien tai toimin-
nykyisten artikloiden (12, 50, 56, 58 ja 87) vastainen?                                nan kanssa, ja/tai
                                                                                iii) EY 36 artiklan (ent. 42 artikla) mukaisen politiikan
                                                                                ja asetuksen N:o 26 kanssa?


title: Asia T-289/14: Kanne 2.5.2014 – H-O-T Servicecenter Nürnberg ym. v. komissio

text:
               14.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/41

         Kanne 2.5.2014 – H-O-T Servicecenter Nürnberg ym. v. komissio
   (Asia T-289/14)
   2014/C 223/44
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantajat: H-O-T Servicecenter Nürnberg GmbH (Nürnberg, Saksa), H-O-T Servicecenter Schmölln GmbH & Co. KG (Schmölln), H-O-T Servicecenter Allgäu GmbH & Co. KG (Memmingerberg), EB Härtetechnik GmbH & Co. KG (Nürnberg) (edustajat: asianajajat A. Reuter, C. Arhold, N. Wimmer, F.-A. Wesche, K. Kindereit, R. Busch, A. Hohler ja T. Woltering)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 18.12.2013 annetun Euroopan komission päätöksen muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta asiassa valtiontuki SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) – Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön tukeminen ja uusiutuvan energian käyttöä tukevan lisämaksun alentaminen paljon energiaa käyttävien yritysten osalta (EUVL C 37, s. 73, 7.2.2014)

               —

               yhdistämään nyt käsiteltävän asian ja menettelyn, joka koskee Saksan unionin yleisessä tuomioistuimessa nostamaa kannetta riidanalaisen päätöksen kumoamiseksi (kanne jätetty 21.3.2014)
               toissijaisesti: liittämään mainitun menettelyn, joka koskee Saksan unionin yleisessä tuomioistuimessa nostamaa kannetta, asiakirjat nyt käsiteltävään asiaan

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kymmeneen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste: ei etuja

                           —

                           Kantajat väittävät, että uusiutuvan energian ensisijaisuudesta annetussa laissa (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, jäljempänä EEG) säädetyllä erityisellä tasausjärjestelyllä ei anneta karkaisu- ja päällystämisteollisuuden paljon sähköä käyttäville yrityksille yleisesti eikä kantajille erityisesti minkäänlaisia etuja.

               2.

               Toinen kanneperuste: ei valikoivia etuja

                           —

                           Kantajat väittävät lisäksi, ettei erityisestä tasausjärjestelystä lähtökohtaisesti seuraa kantajille mitään SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja valikoivia etuja.

               3.

               Kolmas kanneperuste: ei valtion varoista myönnettyjä etuja

                           —

                           Kantajat esittävät lisäksi, että erityisessä tasausjärjestelyssä ei ole kyse SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista ”jäsenvaltion myöntämistä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetyistä tuista”.

               4.

               Neljäs kanneperuste: ei kilpailun vääristymistä

                           —

                           Kantajat väittävät, ettei erityinen tasausjärjestely vääristä kilpailua Euroopan unionissa.

               5.

               Viides kanneperuste: ei haitallisia vaikutuksia jäsenvaltioiden väliseen kauppaan

                           —

                           Kantajat esittävät lisäksi, ettei erityisellä tasausjärjestelyllä ole myöskään haitallisia vaikutuksia jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

               6.

               Kuudes kanneperuste: erityisen tasausjärjestelyn poistaminen tai sen olennainen vähentäminen loukkaa kantajien perusoikeuksia

                           —

                           Kantajat esittävät, että erityisen tasausjärjestelyn luokittelemisella tueksi tai vähentämällä erityistä tasausjärjestelyä paitsi ylitettäisiin Euroopan unionin tuomioistuimen SEUT 107 artiklalle selvästi määrittelemät rajat myös loukattaisiin perustavanlaatuista vaatimusta kustannusten aineellisesta oikeudenmukaisuudesta. Näin ollen erityisestä tasausjärjestelystä luopuminen tai sen olennainen vähentäminen loukkaisi myös kantajien perusoikeuksia ja erityisesti niiden Euroopan unionin perusoikeuskirjasta seuraavia oikeuksia.

               7.

               Seitsemäs kanneperuste: 22.5.2002 annettu komission päätös koskee erityistä tasausjärjestelyä

                           —

                           Kantajat väittävät lisäksi, että komissio on 22.5.2002 annetulla komission päätöksellä nimenomaisesti vahvistanut, että EEG ja sen tasausjärjestelyt eivät täyttäneet tuen tunnusmerkistöä (1). Tämä päätös koskee kantajien mukaan myös erityistä tasausjärjestelyä.

               8.

               Kahdeksas kanneperuste: ilmeinen arviointivirhe ja riittämätön alustava tutkinta

                           —

                           Kantajat esittävät lisäksi, että komissio ei ole tutkinut asiaa riittävästi ja tästä syystä se ei ole myöskään hyväksynyt, että energiaa paljon käyttäviä yrityksiä koskevat poikkeusjärjestelyt ovat EEG:n tavoitteen, luonteen ja/tai sen sisäisen rakenteen perusteella perusteltuja, eikä niillä näin ollen ole annettu valikoivia etuja.

               9.

               Yhdeksäs kanneperuste: loukkaus, joka kohdistuu oikeuteen tulla kuulluksi

                           —

                           Kantajat moittivat lisäksi sitä, että komission olisi joka tapauksessa pitänyt kuulla niitä ennen näin vakavia oikeudellisia vaikutuksia sisältävän päätöksen antamista.

               10.

               Kymmenes kanneperuste: riittämättömät perustelut

                           —

                           Lopuksi kantajat väittävät, että tutkintamenettelyn aloittamisesta annettu päätös on olennaisilta osin puutteellisesti perusteltu.

      (1)  Komission päätös 22.5.2002, C(2002)1887 lopull./valtiontuki NN 27/2000-Saksa.


title: Asia T-264/03: Jürgen Schmoldtin, Kaefer Isoliertechnik GmbH & Co. KG:n ja Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e.V:n 28.7.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 239/22                 FI                             Euroopan unionin virallinen lehti                                     4.10.2003
Celltech R&D Limitedin 18.7.2003 sisämarkkinoiden har-                    Jürgen Schmoldtin, Kaefer Isoliertechnik GmbH & Co.
monisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nosta-                KG:n ja Hauptverband der Deutschen Bauindustrie e.V:n
                             ma kanne                                     28.7.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nosta-
                                                                                ma kanne
                          (Asia T-260/03)
                                                                                (Asia T-264/03)
                          (2003/C 239/41)
                                                                                (2003/C 239/42)
                    (Oikeudenkäyntikieli englanti)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Celltech R&D Limited on nostanut 18.7.2003 Euroopan
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kan-
teen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja              Jürgen Schmoldt, Dallgow-Döberitz (Saksa), Kaefer Isoliertech-
mallit) vastaan. Kantajan edustajat ovat D. Alexander, QC, ja             nik GmbH & Co. KG, Bremen (Saksa), ja Hauptverband der
asianajaja N. Jenkins.                                                    Deutschen Bauindustrie e.V, Berliini (Saksa), ovat nostaneet
                                                                          28.7.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                          tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                vastaan. Kantajien edustajana on professori Hans-Peter
                                                                          Schneider.
–     kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-
      merkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 19.5.2003
      tekemän päätöksen (asia R 659/2002-2) kokonaisuudes-                Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
      saan tai osittain;
                                                                          –     kumoaa lämmöneristetuotteisiin liittyvien standardien
–     velvoittaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tava-                  viitenumeroiden julkaisemisesta 9.4.2003 tehdyn komis-
      ramerkit ja mallit) korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                       sion päätöksen K(2003)1161 – joka (2003/312/EY) on
                                                                                julkaistu 8.5.2003 (EYVL L 114, s. 50) – 1 artiklan
                                                                                liitteen taulukon 1 yhteydessä siten, että komission
                                                                                tiedonanto (2001/C 358/08) 15.12.2001 (EYVL C 358,
                                                                                s. 9), siltä osin kuin se koskee viitenumeroita CEN
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                             13162:2001 – CEN 13172:2001, sekä 22.5.2003 (EYVL
                                                                                C 120, s. 17) annettu tiedonanto (2001/C 120/06)
                                                                                poistetaan Euroopan unionin virallisesta lehdestä, ja
Haettu tavaramerkki:            ”CELLTECH”           –      Hakemus
                                nro 1731678
                                                                          –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Tavarat tai palvelut:           Farmaseuttiset ja eläinlääkintä- ja
                                terveydenhoitovalmisteet,        -yh-
                                disteet ja –aineet (luokka 5); Kirur-
                                giset, lääketieteelliset, hammaslää-
                                ketieteelliset ja eläinlääketieteelli-    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                set laitteet ja välineet (luokka 10);
                                Tutkimus- ja kehittämispalvelut,
                                konsultointipalvelut, kaikki liitty-
                                vät biologian, lääketieteen ja ke-        Euroopan standardointikomitea (CEN) hyväksyi 23.5.2001
                                mian alan tieteisiin (luokka 41)          kymmenen lämmöneristetuotteisiin liittyvää standardia, joiden
                                                                          viitenumerot julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa leh-
Valituslautakunnassa rii-       Tutkijan kieltäytyminen rekiste-          dessä 15.12.2001 (1). Tämän jälkeen Saksan liittotasavalta
                                                                          direktiivin 89/106/ETY ( 2) 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti haki
tautettu ratkaisu:              röimästä tavaramerkkiä
                                                                          muutosta mm. näiden kymmenen standardin osalta.
Kanneperusteet:                 Yhteisön tavaramerkkiasetuksen
                                (EY) N:o 40/94 7 artiklan
                                1 kohdan b alakohdan rikkomi-             Kantajat vetoavat sekä muotoa koskeviin että aineellisiin
                                nen                                       perusteisiin. Kantajien mukaan muotovirhe oli se, että raken-
                                                                          nusalan pysyvälle toimikunnalle ei annettu tilaisuutta ottaa
                                                                          kantaa asiaan, mikä on vastoin direktiivin 89/106/ETY 5 artik-
                                                                          lan 1 kohtaa, ja että riidanalaisen päätöksen perustelut ovat
 ---pagebreak--- 4.10.2003                 FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                            C 239/23
puutteelliset. Standardien julkaiseminen virallisessa lehdessä           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
on samoin puutteellinen, koska se ei anna viitteitä siitä, että
pääosa standardeista sekä niiden liitteet (liite ZA pois lukien)
olivat sitomattomia ja että lämmöneristetuotteiden tuli olla
sopusoinnussa ainoastaan liitteen ZA kanssa CE-tunnuksen                 Komissio myönsi kantajalle tilauksen tarjouskilpailussa keino-
saamiseksi. Aineelliselta kannalta kyseessä olevat standardit            lannoitteiden toimittamisesta Pohjois-Koreaan. Koska kantajan
ovat kantajan mukaan epätäydellisiä, epäselviä ja epämääräisiä           toimittamat keinolannoitteet saapuivat myöhässä määräpaik-
sekä ristiriitaisia ja järjestelmän vastaisia. Lisäksi CE-tunnuksen      kaan, pidätti komissio kantajalta 346 221,20 euroa ja kieltäytyi
käyttö on harhauttavaa, sillä se ei koske tuotteiden yhdenmu-            viimeksi kirjeessä 23.5.2003 maksamasta kyseistä summaa
kaisuutta kaikkien eurooppalaisten standardien kanssa, vaan              kantajalle.
pelkästään yhdenmukaisuutta liitteen ZA kanssa. Riidanalainen
päätös on direktiivin 89/196/ETY vaatimusten vastainen lou-
katessaan suhteellisuusperiaatetta (EY-sopimuksen 5 artiklan
3 kohta) ja kuluttajansuojan vaatimuksia (EY-sopimuksen                  Kantajan mukaan lannoitteiden myöhästynyt toimitus oli
95 artiklan 3 kohta).                                                    seurausta vientirajoituksista lannoiteaineille Kiinassa, josta
                                                                         kantaja oli aikonut hankkia vietävät lannoitteet. Koska nämä
                                                                         rajoitukset olivat täysin ennalta-arvaamattomia, kyseessä oli
                                                                         ylivoimainen este, minkä vuoksi summan pidättäminen ei ollut
( 1) EYVL C 358, 15.12.2001, s. 9.                                       asetuksen N:o 2519/97 ( 1) 22 artiklan 4 kohdan mukaisesti
( 2) Rakennushankkeita koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten       mahdollista. Kantaja väittää lisäksi, ettei myöhästyneestä toimi-
     ja hallinnollisten määräysten yhdenmukaistamisesta 21.12.1989
                                                                         tuksesta aiheutunut vahinkoa, ja tämän vuoksi summan pidät-
     annettu neuvoston direktiivi 89/106/ETY (EYVL L 40, 11.2.1989,
                                                                         täminen on suhteetonta toimitusmääräajan laiminlyöntiin näh-
     s. 12), muutettu direktiivillä 93/68/ETY (EYVL L 220, 30.8.1993,
     s. 1).                                                              den ja loukkaa yhteisön oikeuden suhteellisuusperiaatetta.
                                                                         Summan pidättäminen on niin ikään vastoin Belgian siviilioi-
                                                                         keudellisia säännöksiä, sillä komissio ei ennalta nimenomaisesti
                                                                         edellyttänyt sopimuksen mukaista suoritusta.
                                                                         (1 ) Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1292/96 yleisistä yksityiskohtaisis-
                                                                              ta säännöistä yhteisön elintarvikeapuna toimitettavien tuotteiden
                                                                              hankinnasta 16 päivänä joulukuuta 1997 annettu komission
                                                                              asetus (EY) N:o 2519/97 (EYVL L 346, 17.12.1997, s. 23–40).
Helm Düngemittel GmbH:n 23.7.2003 Euroopan yhteisö-
              jen komissiota vastaan nostama kanne
                            (Asia T-265/03)
                           (2003/C 239/43)
                       (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                      Anna Maria Roccaton (aviomiehen sukunimi Pinson)
                                                                         24.7.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nosta-
                                                                                ma kanne
Helm Düngemittel GmbH, Hampuri (Saksa), on nostanut                                                (Asia T-267/03)
23.7.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Wolf P. Wasch-                                          (2003/C 239/44)
mann.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–       kumoaa Euroopan yhteisöjen komission 23.5.2003 teke-
        män päätöksen 346 221,20 euron suuruisen summan
                                                                         Anna Maria Roccato, kotipaikka Brysseli, on nostanut
        pidättämisestä, ja
                                                                         24.7.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                         tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
–       velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission korvaamaan              vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Georges Vander-
        oikeudenkäyntikulut.                                             sanden ja Laure Levi.


title: Asia C-353/04: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 7.9.2006 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Nowaco Germany GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas (Asetukset (ETY) N:o 1538/91 ja (ETY) N:o 3665/87 — Yhteisön tullikoodeksi — Vientituki — Myöntämisedellytykset — Virheetön, kunnollinen ja myyntikelpoinen laatu — Tullimenettely — Vienti-ilmoitus — Fyysinen tarkastus — Näyte — Virheellisten yksikköjen sallittu määrä — Yhdenmukainen laatu — Viejän ja tulliviranomaisen oikeudet ja velvollisuudet — Siipikarjanliha)

text:
               18.11.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/7

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 7.9.2006 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Nowaco Germany GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   (Asia C-353/04) (1)

   (Asetukset (ETY) N:o 1538/91 ja (ETY) N:o 3665/87 - Yhteisön tullikoodeksi - Vientituki - Myöntämisedellytykset - Virheetön, kunnollinen ja myyntikelpoinen laatu - Tullimenettely - Vienti-ilmoitus - Fyysinen tarkastus - Näyte - Virheellisten yksikköjen sallittu määrä - Yhdenmukainen laatu - Viejän ja tulliviranomaisen oikeudet ja velvollisuudet - Siipikarjanliha)
   (2006/C 281/11)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Bundesfinanzhof
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Nowaco Germany GmbH

      Vastaaja: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesfinanzhof — Siipikarjanlihan kaupan pitämisen vaatimuksista 5 päivänä kesäkuuta 1991 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1538/91 (EYVL L 143, s. 11) ja yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1) 70 artiklan 1 kohdan tulkinta –Pakastettuja kanoja koskeva vientitukihakemus — Edellytys, joka koskee tuotteen virheetöntä, aitoa ja myyntikelpoista laatua, tilanteessa, jossa näytteiden tutkiminen on osoittanut, että osa kanoista ei täytä asetuksen N:o 1538/91 6 artiklassa asetettuja vaatimuksia
   Tuomiolauselma

               1)

               Asetuksen N:o 1906/90 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 5.6.1991 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1538/91, sellaisena kuin se on muutettuna 4.6.1996 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1000/96, 6 ja 7 artiklan säännöksiä, joissa vahvistetaan vähimmäislaatuvaatimukset ja sallitut poikkeamat, sovelletaan määritettäessä sitä, onko tavara, jolle haetaan vientitukea, ”laadultaan virheetön, kunnollinen ja myyntikelpoinen”.

               2)

                           a)

                           Pääasian kaltaisissa olosuhteissa yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 19.12.1996 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 82/97, 70 artiklaa sovelletaan, jollei siinä säädetyn tutkimuksen sääntöjenmukaisuudesta muuta johdu, määritettäessä, onko tavara, jolle haetaan vientitukea, ”laadultaan virheetön, kunnollinen ja myyntikelpoinen”.

                           b)

                           Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 82/97, 70 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädettyä yhdenmukaisen laadun olettamaa ei sovelleta tilanteessa, jossa otetun näytteen koko ei ole riittävä asetuksen N:o 1538/91 7 artiklan kannalta.

               3)

               Pääasian kaltaisissa olosuhteissa kansallisten hallinnollisten ja oikeudellisten viranomaisten asiana on selvittää tosiseikat ja ottaa huomioon kaikki todisteet. Näihin todisteisiin voivat kuulua saatavilla olevat näytteet, mutta myös muita todisteita eli erityisesti fyysisestä tarkastuksen toimittaneen toimivaltaisen virkamiehen yhteisön lainsäädännön mukaisesti tekemät selostukset. Jos tosiseikkoja ei voida selvittää siten, että oikeus tuen saamiseen voidaan ratkaista niiden perusteella, kansallisen tuomioistuimen asiana on arvioida viejän ja tulliviranomaisen menettely selvittämällä, missä määrin kumpikin on käyttänyt oikeuksiaan ja täyttänyt velvollisuutensa, ja tehdä asianmukaiset johtopäätökset siltä osin, onko oikeus vientitukeen olemassa.

      (1)  EUVL C 262, 23.10.2004.


title: Asia T-23/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 29.4.2009 — Borco-Marken-Import Matthiesen v. SMHV (α) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin α rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyky — Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               20.6.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 141/38

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 29.4.2009 — Borco-Marken-Import Matthiesen v. SMHV (α)
   (Asia T-23/07) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus kuviomerkin α rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyky - Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2009/C 141/78
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Borco-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG (Hampuri, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Wolter)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: M. Kicia)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kumoamiskanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 30.11.2006 (asia R 808/2006-4) tekemästä päätöksestä, joka koskee kuviomerkin α rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) neljännen valituslautakunnan 30.11.2006 tekemä päätös (asia R 808/2006-4) kumotaan.

               2)

               BORCO-Marken-Import Matthiesen GmbH & Co. KG:n toisesta vaatimuksesta ei ole tarpeen lausua.

               3)

               SMHV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 69, 24.3.2007.


title: Asia C-379/03 P: Rafael Pérez Escolarin 10.9.2003 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun neljännen jaoston asiassa T-41/01, Rafael Pérez Escolar vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 25.6.2003 antamasta tuomiosta

text:
C 251/8                 FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                        18.10.2003
–    Asetuksen 729/70 8 artiklan 2 kohdan rikkominen/virhe-             Rafael Pérez Escolarin 10.9.2003 tekemä valitus Euroopan
     ellinen soveltaminen, koska tosiseikkojen osalta on tehty          yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laa-
     virhe siltä osin kuin kyse on muotovirheiden tai puuttei-          jennetun neljännen jaoston asiassa T-41/01, Rafael Pérez
     den virheellisestä syyksilukemisesta.                              Escolar vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 25.6.2003
                                                                                antamasta tuomiosta
–    Olennaisen määräyksen rikkominen, koska perustelut ovat
     puutteelliset (EY:n perustamissopimuksen 253 artikla).                                      (Asia C-379/03 P)
                                                                                (2003/C 251/17)
                                                                        Rafael Pérez Escolar on valittanut 10.9.2003 Euroopan
                                                                        yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimm-
Euroopan yhteisöjen komission 8.9.2003 Luxemburgin                      äisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun nelj-ännen
          suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne                       jaoston asiassa T-41/01, Rafael Pérez Escolar vastaan
                                                                        Euroopan yhteisöjen komissio, 25.6.2003 antamasta tuo-
                          (Asia C-375/03)                               miosta. Valittajan edustajana on Fernando Moreno Pardo.
                          (2003/C 251/16)
                                                                        Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 8.9.2003
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxemburgin
                                                                        –    tutkii nyt esillä olevan valituskirjelmän sekä sen kopiot ja
suurherttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamies on W. Wils, pro-
                                                                             liitteet ja asianmukaisen menettelyn jälkeen tutkii nyt
sessiosoite Luxemburgissa.
                                                                             esillä olevan valituksen ja kumoaa ensimmäisen oikeus-
                                                                             asteen tuomioistuimen 25.6.2003 antaman tuomion
                                                                             siten, että se ottaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-               messa nostetun laiminlyöntikanteen tutkittavaksi ja, jos se
tuin                                                                         katsoo sen perustelluksi, ratkaisee asian itse toteamalla,
                                                                             että komissio on syyllistynyt laiminlyöntiin, koska se ei
                                                                             ole tehnyt päätöstä valittajan edustajan 23.2.1999
                                                                             tekemästä kantelusta, joka koski Espanjan hallintoviran-
1.   toteaa, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudat-                omaisten Banco Español de Crédito S.A.:lle ja Banco
     tanut Euroopan yhteisössä liikennöivien hyötyajoneuvojen                Santander S.A.:lle myöntämiä valtiontukia,
     teknisistä tienvarsitarkastuksista 6 päivänä kesäkuuta
     2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direk-
     tiivin 2000/30/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei
     ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen                     –    toissijaisesti, jos yhteisöjen tuomioistuin katsoo, ettei sen
     edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä             ole ratkaistava asiaa itse, palauttaa asian ensimmäisen
     ja koska se ei joka tapauksessa ole ilmoittanut niistä                  oikeusasteen tuomioistuimen ratkaistavaksi,
     komissiolle.
                                                                        –    joka tapauksessa velvoittaa Euroopan yhteisöjen komis-
2.   velvoittaa Luxemburgin suurherttuakunnan korvaamaan                     sion korvaamaan kummastakin oikeudenkäynnistä aiheu-
     oikeudenkäyntikulut.                                                    tuneet oikeudenkäyntikulut.
                                                                        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Direktiivin täytäntöönpanolle asetettu määräaika on päättynyt           Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudelli-
10.8.2002.                                                              sen virheen katsoessaan, että valittajalla ei ollut asiavaltuutta
                                                                        nostaa laiminlyöntikannetta siitä, että komissio ei ollut lausu-
                                                                        nut sille tehdystä kantelusta. Ensimmäisen oikeusasteen tuo-
                                                                        mioistuin on katsonut, että asiavaltuuden määrittämiseksi
(1) EYVL L 203, 10.8.2000, s. 1.                                        laiminlyöntikanteen puitteissa EY 232 artiklassa tarkoitetut
                                                                        kriteerit ovat yhteneväiset EY 230 artiklassa nimenomaisesti
                                                                        määrättyjen kriteerien kanssa. Tämän äärimmäisen suppean
 ---pagebreak--- 18.10.2003              FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                           C 251/9
tulkinnan puitteissa jätetään ottamatta huomioon oikeus               gaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on A. Bordes ja pro-
tehokkaaseen oikeussuojaan.                                           sessiosoite Luxemburgissa.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toisaalta katsonut,
että edellytys siitä, että asia koskee henkilöä suoraan ja erik-
                                                                      Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
seen, on yhteneväinen sen edellytyksen kanssa, että kyseessä
on EY 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu henkilö, ”jota asia
koskee”, ja se on todennut, että kaikkia valtiontukia koskevan
etuoikeuden evääminen ei riitä sen toteamiseksi, että asia kos-       1.   toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut
kee valittajaa suoraan ja erikseen, ja se on virheellisesti toden-         yhteisön oikeuden mukaisia velvoitteitaan, koska se
nut, että valittaja yrittää saada korvausta siitä vahingosta, jota         ei    ole     antanut      munivien         kanojen    suojelun
hän on kärsinyt silloin, kun komissio on valvonut toimenpi-                vähimmäisvaatimuksista 19 päivänä heinäkuuta 1999
teen yhteensoveltuvuutta yhteisön oikeuden kanssa.                         annettua neuvoston direktiivin 1999/74/EY (1) noudatta-
                                                                           misen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia
                                                                           säännöksiä;
                                                                      2.   velvoittaa     Belgian      kuningaskunnan          korvaamaan
                                                                           oikeudenkäyntikulut.
Euroopan yhteisöjen komission 15.9.2003 Belgian kunin-                Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
              gaskuntaa vastaan nostama kanne
                          (Asia C-389/03)
                                                                      Direktiivin täytäntöönpanolle säädetty määräaika päättyi
                                                                      1.1.2002.
                          (2003/C 251/18)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 15.9.2003
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian kunin-           (1) EYVL L 203, 3.8.1999, s. 53.


title: Asia C-385/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 18.10.2012 (Consiglio di Staton (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Elenca Srl v. Ministero dell’Interno (Tavaroiden vapaa liikkuvuus — Määrälliset rajoitukset ja vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet — Tulisijojen ja savuhormien sisäpinnoitteet — CE-vaatimustenmukaisuusmerkinnän puuttuminen — Myynnin kieltäminen)

text:
               8.12.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 379/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 18.10.2012 (Consiglio di Staton (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Elenca Srl v. Ministero dell’Interno
   (Asia C-385/10) (1)

   (Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Määrälliset rajoitukset ja vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet - Tulisijojen ja savuhormien sisäpinnoitteet - CE-vaatimustenmukaisuusmerkinnän puuttuminen - Myynnin kieltäminen)
   2012/C 379/04
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Elenca Srl

      Vastaaja: Ministero dell’Interno

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Consiglio di Stato — Rakennusalan tuotteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun neuvoston direktiivin 89/106/ETY (EYVL L 40, s. 12) 2 artiklan, 4 artiklan 2 kohdan sekä 5 ja 6 artiklan tulkinta — Tuotteet, joita direktiivissä säädetyn kaltaiset yhdenmukaistetut standardit eivät koske — Kansallinen lainsäädäntö, jossa kielletään sellaisten tulisijojen tai savuhormien muovisten sisäpinnoitteiden markkinoille saattaminen, joissa ei ole CE-merkintää

      Tuomiolauselma

               1)

               Rakennusalan tuotteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annettua neuvoston direktiiviä 89/106/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 29.9.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003, on tulkittava siten, että se on esteenä kansallisille säännöksille, joissa toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien, pääasiassa kyseessä olevien kaltaisten rakennusalan tuotteiden myymisen edellytykseksi asetetaan järjestelmällisesti CE-merkinnän kiinnittäminen tuotteeseen.

               2)

               SEUT 34–SEUT 37 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansallisille säännöksille, joissa toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien, pääasiassa kyseessä olevien kaltaisten rakennusalan tuotteiden myymisen edellytykseksi asetetaan järjestelmällisesti CE-merkinnän kiinnittäminen tuotteeseen.

      (1)  EUVL C 274, 9.10.2010.


title: Asian T-14/02 poistaminen rekisteristä

text:
13.7.2002                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     C 169/43
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                       Asian T-203/00 (1) poistaminen rekisteristä
–      kumoaa 21.2.2002 tehdyn ensimmäisen valituslautakun-                                     (2002/C 169/76)
       nan päätöksen asiassa R 34/2000-1 siltä osin kuin kantaja
       velvoitettiin vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluis-                              (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
       taan väite- ja valitusmenettelyssä sekä maksamaan puolet
       väitemaksusta, ja
                                                                        Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
–      velvoittaa vastaajana olevan viraston korvaamaan oikeu-          men kolmannen jaoston puheenjohtajan 25.2.2002 antamalla
       denkäyntikulut.                                                  määräyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekis-
                                                                        teristä on poistettu asia T-203/00, Beemsterboer Coldstore
                                                                        Services B. V. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                        (1) EYVL C 302, 21.10.2000.
Kantaja haki sisämarkkinoiden harmonisointivirastolta sana-
merkkiä ”METABALANCE 44” luokkiin 5 ja 29 kuuluville
tavaroille (hakemus nro 155747). Friesland Brands B.V. teki
väitteen hakemusta vastaan. Väite nojautui eri kansallisiin ja
kansainvälisiin tavaramerkkeihin, joita olivat mm. ”BALAN-
CE”, ”BALANS” ja ”FRIESISCHE FLAGGE BALANCE” mm.                                 Asian T-309/00 (1) poistaminen rekisteristä
luokkaan 5 ja 29 kuuluville tavaroille.
                                                                                (2002/C 169/77)
Väitteentekijän kanssa tehdyn epävirallisen sopimuksen perus-                              (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
teella kantaja rajoitti tavarankuvausta jättämällä pois joitakin
haettuja luokkaan 29 kuuluvia tavaroita. Väitteentekijä perui
myöhemmin väitteensä, mutta vaati päätöstä oikeudenkäynti-              Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
kuluista.                                                               men ensimmäisen jaoston puheenjohtajan 17.4.2002 antamal-
                                                                        la määräyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
Väiteosasto teki päätöksen, jonka mukaan kantajan oli vastatta-         rekisteristä on poistettu asia T-309/00, S. A. Cimenteries CBR
va väitemenettelyn kuluista. Valituslautakunta kumosi tämän             vastaan Euroopan yhteisöjen komissio.
päätöksen ja velvoitti kunkin osapuolen vastaamaan omista
kuluistaan väite- ja valitusmenettelyssä.                               (1) EYVL C 335, 25.11.2000.
Kantaja vaatii valituslautakunnan päätöstä kumottavaksi väit-
täen, että asiassa on neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (1)
81 artiklan 3 kohdan sijasta sovellettava 81 artiklan 4 kohtaa.
Vastaaja on sivuuttanut olennaisia arviointiperusteita sekä
jättänyt noudattamatta suhteellisuusperiaatetta.                                  Asian T-14/02 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2002/C 169/78)
Muilta osin vastaaja on kantajan mielestä niin ikään soveltanut
väärin neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 81 artiklan                                     (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
3 kohdan arviointiperusteita yhdessä 81 artiklan 2 kohdan
kanssa. Kantajan käsityksen mukaan säännökset merkitsevät
sitä, että oikeudenkäyntikuluista on tehtävä päätös, joka vastaa        Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
yleisiä kohtuullisuus- ja oikeudenmukaisuusnäkökohtia.                  men viidennen jaoston puheenjohtajan 9.4.2002 antamalla
                                                                        määräyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekis-
(1) Yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annettu          teristä on poistettu asia T-14/02, Agrofair Benelux BV ym.
    neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, s. 1).                  vastaan Euroopan yhteisöjen komissio.
                                                                        (1) EYVL C 109, 4.5.2002.


title: Asia C-184/11: Kanne 18.4.2011 — Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta

text:
               25.6.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 186/14

         Kanne 18.4.2011 — Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-184/11)
   2011/C 186/25
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Stromsky ja C. Urraca Caviedes)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut tukiohjelmasta, jonka Espanja on toteuttanut myöntämällä Álavassa sijaitsevien yritysten tekemille investoinneille 45 prosentin verohyvityksen, 11.7.2001 tehdyn komission päätöksen 2002/820/EY (EYVL 2002, L 296, s. 1), valtiontukiohjelmasta, jonka Espanja on toteuttanut uusien yritysten hyväksi Álavassa, 11.7.2001 tehdyn komission päätöksen 2002/892/EY (EYVL 2002, L 314, s. 1), tukiohjelmasta, jonka Espanja on toteuttanut myöntämällä Biskajassa sijaitsevien yritysten tekemille investoinneille 45 prosentin verohyvityksen, 11.7.2001 tehdyn komission päätöksen 2003/27/EY (EYVL 2003, L 17, s. 1), valtiontukiohjelmasta, jonka Espanja on toteuttanut uusien yritysten hyväksi Biskajassa (Espanjassa), 11.7.2001 tehdyn komission päätöksen 2002/806/EY (EYVL 2002, L 279, s. 35), valtiontukiohjelmasta, jonka Espanja on toteuttanut myöntämällä Guipúzcoan yritysten investoinneille 45 prosentin verohyvityksen, 11.7.2001 tehdyn komission päätöksen 2002/894/EY (EYVL 2002, L 314, s. 26) ja valtiontukiohjelmasta, jonka Espanja on toteuttanut uusien yritysten hyväksi Guipúzcoassa (Espanjassa), 11.7.2001 tehdyn komission päätöksen 2002/540/EY (EYVL 2002, L 174, s. 31) (jäljempänä vuoden 2001 päätökset) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut kaikkia yhdistetyissä asioissa C-485/03–C-490/03, komissio vastaan Espanja, 14.12.2006 annetun tuomion (Kok. s. I-11887; jäljempänä vuoden 2006 tuomio) täytäntöön panemisen edellyttämiä toimenpiteitä; kyseinen tuomio koskee Espanjan kuningaskunnan mainittujen päätösten mukaisten velvoitteiden sekä SEUT 260 artiklan mukaisten velvoitteiden noudattamatta jättämistä.

               —

               Espanjan kuningaskunta on velvoitettava maksamaan komissiolle kultakin viivästyspäivältä 236 044,8 euron suuruinen sakko, joka lasketaan tässä asiassa annettavan tuomion julkaisemispäivästä vuoden 2006 tuomion täytäntöönpanopäivään asti.

               —

               Espanjan kuningaskunta on velvoitettava maksamaan komissiolle kiinteämääräinen summa, jonka suuruus määräytyy kertomalla 25 817,4 euron suuruinen päivittäinen määrä niiden päivien määrällä, joina rikkominen jatkuu, aina vuoden 2006 tuomion julistamispäivästä alkaen

                           —

                           siihen päivään asti, jona Espanjan kuningaskunta perii takaisin tuet, jotka on julistettu lainvastaisiksi vuoden 2001 päätöksillä, jos unionin tuomioistuin toteaa, että tuet on tosiasiallisesti peritty takaisin ennen tuomion antamista tässä asiassa,

                           —

                           siihen päivään asti, jolloin tuomio tässä asiassa annetaan, jos vuoden 2001 tuomiota ei sitä päivää ennen ole pantu kokonaisuudessaan täytäntöön,

               —

               Espanjan kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio katsoo, että Espanjan viranomaiset eivät ole toteuttaneet kaikkia vuoden 2006 tuomion täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä sen vuoksi, koska kaikkia vuoden 2001 päätöksissä lainvastaisiksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomiksi todettuja tukia ei ole peritty takaisin. Ensinnäkin Espanjan viranomaiset ovat katsoneet tietyt yksittäiset tuet yhteismarkkinoille soveltuviksi, vaikkeivät nämä tuet täyttäneetkään komission hyväksymän alueellisia tukia koskevan kansallisen järjestelmän edellytyksiä eivätkä alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen mukaisia edellytyksiä (EYVL 1998, C 74, s. 9). Toiseksi Espanjan viranomaiset ovat soveltaneet tiettyihin tuensaajiin enintään 100 000 euron suuruista vähennystä tuensaajaa kohden kolmen vuoden aikana noudattamatta tukiin liittyvää de minimis -sääntöä. Kolmanneksi Espanjan viranomaiset ovat joissakin tapauksissa soveltaneet taannehtivasti Espanjan verolainsäädännössä säädettyjä verovähennyksiä ilman, että kaikki näiden vähennysten soveltamista koskevat Espanjan lainsäädännön mukaiset edellytykset olisivat täyttyneet. Neljänneksi lainvastaisten tukien saajat eivät ole noudattaneet kaikkia Espanjan viranomaisten maksuvaatimuksia. Komission laskelmien mukaan lainvastaisten tukien kokonaismäärästä on vielä maksamatta takaisin noin 87 prosenttia.


title: Asia F-105/09: Kanne 23.12.2009 — Scheefer v. parlamentti

text:
               13.2.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 37/52

         Kanne 23.12.2009 — Scheefer v. parlamentti
   (Asia F-105/09)
   2010/C 37/82
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Scheefer (Luxemburg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja R. Adam)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Vastaajan sellaisten päätösten kumoaminen, joilla on kieltäydytty luokittelemasta kantajan palvelusta väliaikaisena toimihenkilönä koskeva sopimus toistaiseksi voimassa olevaksi sopimukseksi muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 1 artiklan 8 kohdan mukaisesti. Lisäksi vahingonkorvausvaatimus kantajan kärsimän vahingon osalta.

      Vaatimukset

               —

               Parlamentin 12.2.2009 tekemä päätös on kumottava

               —

               parlamentin 12.10.2009 tekemä päätös on kumottava

               —

               alkuperäisen sopimuksen oikeudellinen luokittelu sekä sopimuksen päättymisajankohta, joksi on vahvistettu 31.3.2009, on kumottava

               —

               näin ollen kantajan palvelussuhde on luokiteltava toistaiseksi voimassa olevaksi palvelussuhteeksi

               —

               kantajalle on korvattava hänelle parlamentin toiminnasta aiheutunut vahinko

               —

               toissijaisesti ja mikäli kaikesta huolimatta virkamiestuomioistuin katsoo, että palvelussuhde on päättynyt, vaikka se katsottaisiinkin toistaiseksi voimassa olevaksi, on maksettava vahingonkorvausta sopimussuhteen laittoman purkamisen johdosta

               —

               vaihtoehtoisesti ja mikäli kaikesta huolimatta virkamiestuomioistuin katsoo, että palvelussuhdetta ei voida luokitella uudelleen, kantajalle on korvattava hänelle Euroopan parlamentin sääntöjenvastaisesta toiminnasta aiheutunut vahinko

               —

               kantajalle on varattava mahdollisuus turvautua kaikkiin muihin oikeuksiin, oikeussuojakeinoihin, kanneperusteisiin ja kanteisiin ja erityisesti mahdollisuus vaatia parlamentin tuomitsemista vahingonkorvaukseen aiheutuneesta vahingosta

               —

               parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.