title: Asia T-47/18: Kanne 29.1.2018 – UZ v. parlamentti

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/24

         Kanne 29.1.2018 – UZ v. parlamentti
   (Asia T-47/18)
   (2018/C 123/31)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: UZ (edustaja: asianajaja J.-N. Louis)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan parlamentin pääsihteerin 27.2.2017 tekemän päätöksen, jolla kantajalle määrättiin kurinpitoseuraamuksena palkkaluokan alentaminen 1.3.2017 alkaen palkkaluokan AD13 tasolta 3 palkkaluokan AD12 tasolle 3 ja kantajalle palkkaluokassa AD13 myönnetyt ansiopisteet poistettiin,

               —

               kumoamaan avustuspyynnön hylkäämistä koskevan päätöksen, ja

               —

               velvoittamaan Euroopan parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan ja Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) liitteessä IX olevien 3 ja 22 artiklan rikkomiseen siltä osin kuin nimittävä viranomainen ei kuullut kantajaa liitteen IX 3 artiklan perusteella tekemänsä päätöksen osalta, eikä ennen henkilöstösääntöjen 24 artiklan perusteella tekemäänsä avustuspyynnön hylkäämispäätöstä.

               2)

               Toinen kanneperuste perustuu henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevien 9, 10 ja 16 artiklan rikkomiseen siltä osin kuin riidanalaisessa kurinpitopäätöksessä loukataan suhteellisuusperiaatetta ja määrätään kantajalle kokonaisseuraamus, josta ei säädetä henkilöstösääntöjen liitteessä IX, eli palkkaluokan alentaminen, ansiopisteiden poistaminen ja kantajan sulkeminen kaikkien johtamistehtävien ulkopuolelle.

               3)

               Kolmas kanneperuste perustuu kurinpitolautakunnan työskentelyn sääntöjenvastaisuuteen, koska tämä käsitteli asiaa vastoin sääntöjä kuulematta ensin kantajaa ja myös, koska kurinpitolautakunta loukkasi koko käsittelyn ajan kantajan puolustautumisoikeuksia.

               4)

               Neljäs kanneperuste perustuu henkilöstösääntöjen 24 artiklan rikkomiseen, erityisesti siltä osin kuin nimittävä viranomainen ei kuullut kantajaa ennen kuin se hylkäsi tämän avustuspyynnön.


title: Asia C-144/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 8.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale amministrativo regionale per la Calabria – Italia) – Lloyd’s of London v. Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria (Ennakkoratkaisupyyntö — Julkiset hankinnat — SEUT 49 ja SEUT 56 artikla — Direktiivi 2004/18/EY — Tarjouspyyntömenettelystä pois sulkemisen perusteet — Vakuutuspalvelut — Useiden Lloyd’s of Londonin syndikaattien osallistuminen samaan tarjouspyyntömenettelyyn — Se, että tarjoukset on allekirjoittanut Lloyd’s of Londonin asianomaista maata varten oleva edustaja — Avoimuuden, yhtäläisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteet — Oikeasuhteisuus)

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 8.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale amministrativo regionale per la Calabria – Italia) – Lloyd’s of London v. Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria
   (Asia C-144/17) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Julkiset hankinnat - SEUT 49 ja SEUT 56 artikla - Direktiivi 2004/18/EY - Tarjouspyyntömenettelystä pois sulkemisen perusteet - Vakuutuspalvelut - Useiden Lloyd’s of Londonin syndikaattien osallistuminen samaan tarjouspyyntömenettelyyn - Se, että tarjoukset on allekirjoittanut Lloyd’s of Londonin asianomaista maata varten oleva edustaja - Avoimuuden, yhtäläisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteet - Oikeasuhteisuus))
   (2018/C 123/07)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale amministrativo regionale per la Calabria

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Lloyd’s of London

      Vastapuoli: Agenzia Regionale per la Protezione dell’Ambiente della Calabria

      Tuomiolauselma

   Avoimuuden, yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteita, jotka johtuvat SEUT 49 ja SEUT 56 artiklasta ja joita tarkoitetaan julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/ETY 2 artiklassa, on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion säännöstölle, jossa ei sallita sitä, että Lloyd’s of Londonin kaksi tahoa, joista käytetään nimitystä ”syndicates”, suljetaan pois samasta vakuutuspalveluja koskevaa julkista hankintaa koskevasta menettelystä jo pelkästään sillä perusteella, että niiden molempien tarjoukset on allekirjoittanut Lloyd’s of Londonin kyseistä jäsenvaltiota varten oleva yleinen edustaja, mutta jossa sitä vastoin sallitaan niiden poissulkeminen, jos kiistattomien seikkojen perusteella näyttää siltä, ettei niiden tarjouksia ole laadittu itsenäisesti.

      (1)  EUVL C 213, 3.7.2017.


title: Asia T-54/18: Kanne 31.1.2018 – Fashion Energy v. EUIPO – Retail Royalty (1st AMERICAN)

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/25

         Kanne 31.1.2018 – Fashion Energy v. EUIPO – Retail Royalty (1st AMERICAN)
   (Asia T-54/18)
   (2018/C 123/32)
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Fashion Energy Srl (Milano, Italia) (edustajat: asianajajat T. Müller ja F. Togo)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Retail Royalty Co. (Las Vegas, Nevada, Yhdysvallat)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Kuviomerkin 1st AMERICAN rekisteröintiä EU-tavaramerkiksi koskeva hakemus nro 8 622 078

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 15.11.2017 asiassa R 693/2017-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               lykkää asian käsittelyä unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artiklan d alakohdan nojalla, kunnes väitteen perusteena olevan tavaramerkin EUTM 005066113 julistamista osittain menetetyksi koskeva vaatimus on ratkaistu lopullisesti ja sitovasti

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n ja muun osapuolen korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Toisen osapuolen kuulemista koskevan periaatteen loukkaaminen

               —

               Asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia T-62/18: Kanne 6.2.2018 – Aeris Invest v. SRB

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/25

         Kanne 6.2.2018 – Aeris Invest v. SRB
   (Asia T-62/18)
   (2018/C 123/33)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Aeris Invest Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (edustajat: asianajajat R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, C. Iglesias Megías ja A. Lois Perreau de Pinninck)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston valituslautakunnan asiassa 43/2017 28.11.2017 tekemän päätöksen ja 6.9.2017 tehdyn vahvistavan päätöksen SRB/CM01/ARES(2017)4898090 ja

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että päätöksellä SRB/ES/2017/01, joka koskee yleisön oikeutta tutustua yhteisen kriisinratkaisuneuvoston asiakirjoihin (tiedonsaantipäätös), rikotaan asetuksen N:o 806/2014 90 artiklaa ja asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklaa, koska kyseisessä päätöksessä yhtäältä säännellään yleisön oikeutta tutustua asiakirjoihin ultra vires ja toisaalta luodaan kyseiseen oikeuteen kohdistuvia sellaisia poikkeuksia, joista ei säädetä asetuksessa N:o 1049/2001. Koska lautakunnan päätöksen oikeudellinen perusta on SEUT 277 artiklan mukaan pätemätön, lautakunnan päätös on kumottava.

               2.

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että lautakunnan päätöksellä rikotaan SEUT 296 artiklaa sillä perusteella, että siinä tyydytään hyvin väljästi ja yleispiirteisesti toteamaan, että vuoden 2016 suunnitelman, kriisinratkaisupäätöksen ja arviointikertomuksen koko tekstin ilmaiseminen olisi asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1 ja 2 kohdan vastaista.

               3.

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että lautakunnan päätöksellä rikotaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 15 artiklaa, perusoikeuskirjan 42 artiklaa ja asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan a alakohtaa sillä perusteella, että i) luottolaitosten kriisinratkaisupolitiikka ei ole pätevä poikkeus tutustumisoikeuden rajoittamiseksi, ii) asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa vahvistetut edellytykset eivät täyty ja iii) kyseessä olevien etujen arviointi merkitsee sitä, että oikeus tutustua pyydettyihin asiakirjoihin on annettava.

               4.

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että lautakunnan päätöksellä rikotaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 15 artiklaa, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 42 artiklaa ja asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohtaa sillä perusteella, että täysimääräisen tutustumisoikeuden antaminen kriisinratkaisupäätökseen, arviointikertomukseen ja vuoden 2016 suunnitelmaan i) ei vaikuta kielteisesti luonnollisten henkilöiden ja oikeudellisten henkilöiden kaupallisiin etuihin ja ii) joka tapauksessa kyseisten etujen punninnasta seuraa, että oikeus tutustua asiakirjoihin on annettava.

               5.

               Viides kanneperuste, joka perustuu siihen, että lautakunnan päätöksellä rikotaan SEUT 15 artiklaa ja asetuksen N:o 806/2014 88 artiklaa silla perusteella, että siinä evätään oikeus tutustua tietoihin, jotka eivät kuulu ammattisalaisuuden piiriin, koska i) ei ole olemassa asetuksen N:o 806/2014 88 artiklaan ja SEUT 339 artiklaan perustuvaa luottamuksellisuusolettamaa ja ii) vaikka tällainen luottamuksellisuusolettama olisi olemassa, sitä ei voitaisi soveltaa, koska asiakirjoja pyydetään käytettäviksi oikeudenkäynnissä.

               6.

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu siihen, että lautakunnan päätökseen on liittynyt harkintavallan väärinkäyttöä, koska siinä kieltäydytään antamasta kantajalle oikeutta tutustua vuoden 2016 suunnitelmaan kokonaisuudessaan sillä perusteella, että ”se kuuluu kokonaisuudessaan [tiedonsaantipäätöksen] 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan (kolmannen luetelmakohdan), 4 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 4 artiklan 2 kohdan mukaisten poikkeusten piiriin”, vaikka tosiasiassa on olemassa järkeviä perusteita katsoa, että epäämisen perusteena on kätkeä virheitä, aukkoja ja puutteellisuuksia mainitussa suunnitelmassa.


title: Asia T-235/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.3.2018 – Dometic Sweden v. EUIPO (MOBILE LIVING MADE EASY) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin MOBILE LIVING MADE EASY rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla (josta on tullut asetuksen 2017/1001 94 artikla))

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/29

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.3.2018 – Dometic Sweden v. EUIPO (MOBILE LIVING MADE EASY)
   (Asia T-235/17) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin MOBILE LIVING MADE EASY rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Perusteluvelvollisuus - Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla (josta on tullut asetuksen 2017/1001 94 artikla)))
   (2018/C 166/37)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Dometic Sweden AB (Solna, Ruotsi) (edustajat: solicitor R. Furneaux ja solicitor E. Humphreys)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: G. Sakalaite-Orlovskiene ja J. Ivanauskas)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 13.2.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1832/2016-2), joka koskee hakemusta sanamerkin MOBILE LIVING MADE EASY rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Dometic Sweden AB velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 195, 19.6.2017.


title: Asia C-524/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 20.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Bergamo – Italia) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Luca Menci (Ennakkoratkaisupyyntö — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — Maksettavan arvonlisäveron maksamatta jättäminen — Seuraamukset — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään hallinnollinen seuraamus ja rikosoikeudellinen seuraamus samasta teosta — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 50 artikla — Ne bis in idem -periaate — Hallinnollisen seuraamuksen rikosoikeudellinen luonne — Saman rikkomuksen olemassaolo — 52 artiklan 1 kohta — Ne bis in idem -periaatteen rajoitukset — Edellytykset)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 20.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Bergamo – Italia) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Luca Menci
   (Asia C-524/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - Maksettavan arvonlisäveron maksamatta jättäminen - Seuraamukset - Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään hallinnollinen seuraamus ja rikosoikeudellinen seuraamus samasta teosta - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 50 artikla - Ne bis in idem -periaate - Hallinnollisen seuraamuksen rikosoikeudellinen luonne - Saman rikkomuksen olemassaolo - 52 artiklan 1 kohta - Ne bis in idem -periaatteen rajoitukset - Edellytykset))
   (2018/C 166/02)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Bergamo

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Luca Menci

      Muu osapuoli: Procura della Repubblica

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin perusoikeuskirjan 50 artiklaa on tulkittava niin, ettei se ole esteenä sellaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan henkilöä vastaan voidaan panna vireille rikosoikeudellinen menettely siitä syystä, ettei hän ole maksanut arvonlisäveroa laissa säädetyssä määräajassa, vaikka kyseiselle henkilölle on jo määrätty samasta teosta kyseisessä 50 artiklassa tarkoitettu luonteeltaan rikosoikeudellinen lainvoimainen hallinnollinen seuraamus, sillä edellytyksellä, että

                           —

                           mainitulla säännöstöllä pyritään yleisen edun mukaiseen tavoitteeseen, joka on omiaan oikeuttamaan mainitunlaisen menettelyiden ja seuraamusten päällekkäisyyden, eli arvonlisäverorikkomusten torjumiseen, ja mainituilla menettelyillä ja seuraamuksilla on toisiaan täydentävä päämäärä,

                           —

                           mainittu säännöstö sisältää sääntöjä, joilla varmistetaan yhteensovittaminen, joka rajaa menettelyjen päällekkäisyydestä kyseisille henkilöille aiheutuvan lisätaakan ehdottoman tarpeelliseen, ja

                           —

                           mainitussa säännöstössä säädetään säännöistä, joilla voidaan varmistaa, että määrättyjen seuraamusten kokonaisuuden ankaruus rajataan siihen, mikä on kyseisen rikkomisen vakavuuteen nähden ehdottoman tarpeellista.

               2)

               Kansallisen tuomioistuimen tehtävä on varmistaa, että kun kaikki pääasiassa kyseessä olevat olosuhteet otetaan huomioon, pääasiassa kyseessä olevan kansallisen säännöstön soveltamisesta ja siinä sallitusta menettelyiden ja seuraamusten päällekkäisyydestä kyseiselle henkilölle konkreettisesti aiheutuva taakka ei ole liiallinen kyseisen rikkomisen vakavuuteen nähden.

      (1)  EUVL C 414, 14.12.2015.


title: Yhdistetyt asiat C-688/15 ja C-109/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 22.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Liettua) – Asiat, jotka ovat panneet vireille Agnieška Anisimovienė ym. (C-688/15) ja Indėlių ir investicijų draudimas VĮ (C-109/16) (Ennakkoratkaisupyyntö — Talletusten vakuusjärjestelmät ja sijoittajien korvausjärjestelmät — Direktiivi 94/19/EY — 1 artiklan 1 alakohta — Talletukset — Tavanomaisesta pankkitoiminnasta syntyneet väliaikaiset tilanteet — Direktiivi 97/9/EY — 2 artiklan 2 kohdan toinen alakohta — Varat, jotka ollaan velkaa tai jotka kuuluvat sijoittajalle ja joita säilytetään tämän lukuun sijoituspalveluyrityksessä sijoitustoimien yhteydessä — Luottolaitos, joka on siirtokelpoisten arvopapereiden liikkeeseenlaskija — Varat, jotka yksityiset henkilöt ovat luovuttaneet luottolaitokselle uusien siirtokelpoisten arvopapereiden merkintää varten — Direktiivin 2004/39/EY soveltaminen — Luottolaitoksen konkurssi ennen kyseessä olevien siirtokelpoisten arvopapereiden liikkeeseen laskua — Julkinen yhtiö, jonka tehtävänä on huolehtia talletusten vakuusjärjestelmistä ja sijoittajien korvausjärjestelmistä — Mahdollisuus vedota direktiiviin 94/19/EY ja direktiiviin 97/9/EY tällaista yhtiötä vastaan)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 22.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Liettua) – Asiat, jotka ovat panneet vireille Agnieška Anisimovienė ym. (C-688/15) ja Indėlių ir investicijų draudimas VĮ (C-109/16)
   (Yhdistetyt asiat C-688/15 ja C-109/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Talletusten vakuusjärjestelmät ja sijoittajien korvausjärjestelmät - Direktiivi 94/19/EY - 1 artiklan 1 alakohta - Talletukset - Tavanomaisesta pankkitoiminnasta syntyneet väliaikaiset tilanteet - Direktiivi 97/9/EY - 2 artiklan 2 kohdan toinen alakohta - Varat, jotka ollaan velkaa tai jotka kuuluvat sijoittajalle ja joita säilytetään tämän lukuun sijoituspalveluyrityksessä sijoitustoimien yhteydessä - Luottolaitos, joka on siirtokelpoisten arvopapereiden liikkeeseenlaskija - Varat, jotka yksityiset henkilöt ovat luovuttaneet luottolaitokselle uusien siirtokelpoisten arvopapereiden merkintää varten - Direktiivin 2004/39/EY soveltaminen - Luottolaitoksen konkurssi ennen kyseessä olevien siirtokelpoisten arvopapereiden liikkeeseen laskua - Julkinen yhtiö, jonka tehtävänä on huolehtia talletusten vakuusjärjestelmistä ja sijoittajien korvausjärjestelmistä - Mahdollisuus vedota direktiiviin 94/19/EY ja direktiiviin 97/9/EY tällaista yhtiötä vastaan))
   (2018/C 166/03)
   Oikeudenkäyntikieli: liettua

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Pääasian asianosaiset

   Agnieška Anisimovienė ym.

      Muut osapuolet: bankas Snoras AB, selvitystilassa, Indėlių ir investicijų draudimas VĮ ja bankas Finasta AB (C-688/15)
   Indėlių ir investicijų draudimas VĮ

      Muut osapuolet: Alvydas Raišelis ja bankas Snoras AB, selvitystilassa (C-109/16)

      Tuomiolauselma

               1)

               Sijoittajien korvausjärjestelmistä 3.3.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/9/EY ja talletusten vakuusjärjestelmistä 30.5.1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/19/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 11.3.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/14/EY, säännöksiä on tulkittava siten, että sellaisiin varoihin perustuvat saatavat, jotka on veloitettu yksityisillä luottolaitoksessa olevilta tileiltä ja siirretty mainitun luottolaitoksen nimiin avatuille tileille sellaisten uusien joukkovelkakirjojen merkintää varten, joiden liikkeeseenlaskijana tämän piti olla, tilanteessa, jossa näiden arvopapereiden liikkeeseenlaskua ei lopulta tapahtunut luottolaitoksen konkurssin vuoksi, kuuluvat sekä direktiivissä 97/9 säädettyjen, sijoittajien korvausjärjestelmien alaan että direktiivissä 94/19 säädettyjen, talletusten vakuusjärjestelmien alaan.

               2)

               Direktiivin 97/9 2 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että tilanteessa, jossa saatavat kuuluvat sekä direktiivissä 94/19 säädettyjen, talletusten vakuusjärjestelmien että direktiivissä 97/9 säädettyjen, sijoittajien korvausjärjestelmien alaan, eikä kansallinen lainsäätäjä ole säätänyt tällaisten saatavien osoittamisesta jommankumman direktiivin mukaisen järjestelmän alaan, tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, ei voi tämän säännöksen perusteella itse päättää siitä, kumpaan järjestelmään näiden saatavien haltijat voivat tukeutua. Tällaisessa tilanteessa saatavien haltijoiden on itse valittava, kummasta järjestelmästä, joista on kansallisessa lainsäädännössä säädetty näiden kahden direktiivin täytäntöönpanemiseksi, ne haluavat korvauksen.

               3)

               Direktiivin 94/19 1 artiklan 1 alakohtaa sekä direktiivin 97/9 1 artiklan 4 alakohtaa ja 2 artiklan 2 kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että yksityiset voivat vedota niihin kansallisessa tuomioistuimessa sellaisten korvausvaatimustensa tueksi, jotka on kohdistettu julkiseen yhtiöön, joka huolehtii jäsenvaltiossa talletusten vakuusjärjestelmistä ja sijoittajien korvausjärjestelmistä.

      (1)  EUVL C 106, 21.3.2016. EUVL C 156, 2.5.2016.


title: Asia C-101/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 12.2.2018 – Idi Srl v. Arcadis – Agenzia Regionale Campana Difesa Suolo

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 12.2.2018 – Idi Srl v. Arcadis – Agenzia Regionale Campana Difesa Suolo
   (Asia C-101/18)
   (2018/C 166/25)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Idi Srl

      Vastapuoli: Arcadis – Agenzia Regionale Campana Difesa Suolo

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko 31.3.2004 annetun direktiivin 2004/18/EY (1) 45 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaista katsoa ”käynnissä olevaksi oikeudenkäynniksi” jo pelkkä velallisen toimivaltaiselle tuomioistuimelle esittämä hakemus akordimenettelystä?

               2)

               Onko edellä mainitun säännöksen mukaista, että sitä, että velallinen on myöntänyt maksukyvyttömyytensä ja ilmoittanut haluavansa esittää ”ehdollista” akordia koskevaa menettelyä (jota kuvaillaan tarkemmin edellä) koskevan hakemuksen, pidetään perusteena sulkea kyseinen yritys pois julkisesta hankintamenettelystä tulkitsemalla näin laaja-alaisesti mainituissa unionin säännöksessä (kyseisen direktiivin 45 artikla) ja kansallisessa säännöksessä (asetuksen nro 163-2006 38 §) tarkoitettua käsitettä ”käynnissä oleva oikeudenkäynti”?

      (1)  Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/18/EY (EUVL 2004, L 134, s. 114).


title: Asia T-229/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 19.3.2018 – Pio De Bragança v. EUIPO – Ordem de São Miguel da Ala (QUIS UT DEUS) (EU-tavaramerkki — Menettämismenettely — EU-kuviomerkki QUIS UT DEUS — Tavaramerkin rekisteröinnin uudistamista koskevan hakemuksen puuttuminen — Tavaramerkin poistaminen rekisteristä rekisteröinnin voimassaoloajan päättyessä — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/29

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 19.3.2018 – Pio De Bragança v. EUIPO – Ordem de São Miguel da Ala (QUIS UT DEUS)
   (Asia T-229/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Menettämismenettely - EU-kuviomerkki QUIS UT DEUS - Tavaramerkin rekisteröinnin uudistamista koskevan hakemuksen puuttuminen - Tavaramerkin poistaminen rekisteristä rekisteröinnin voimassaoloajan päättyessä - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2018/C 166/38)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Asianosaiset

      Kantaja: Duarte Pio De Bragança (Sintra, Portugali) (edustaja: asianajaja J. Sardinha)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: E. Zaera Cuadrado)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Ordem de São Miguel da Ala (Lissabon, Portugali) (edustaja: asianajaja J. Motta Veiga)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 26.2.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 621/2015-2), joka koskee Duarte Pio De Bragançan ja Ordem de São Miguel da Alan välistä menettämismenettelyä.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 270, 25.7.2016.


title: Asia T-183/18: Kanne 12.3.2018 – VL ym. v. parlamentti

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/38

         Kanne 12.3.2018 – VL ym. v. parlamentti
   (Asia T-183/18)
   (2018/C 166/49)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: VL, VM, VN ja VO (edustajat: asianajajat P. de Bandt, M. Gherghinaru ja J. Probst)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               velvoittamaan vastaajan unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 89 artiklan nojalla esittämään kyseessä olevasta täysistunnosta tehdyn tallenteen

               —

               ottamaan tämän vahingonkorvauskanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi ja siksi

                           —

                           velvoittamaan vastaajan maksamaan VL:lle korvausta aineellisesta vahingosta ja henkisestä kärsimyksestä, jotka johtuvat vastaajan lainvastaisesta toiminnasta ja huolimattomuudesta

                           —

                           velvoittamaan vastaajan maksamaan VM:lle, VN:lle ja VO:lle korvausta aineellisesta vahingosta ja henkisestä kärsimyksestä, jotka johtuvat vastaajan lainvastaisesta toiminnasta ja huolimattomuudesta

               —

               käsittelemään asian suljetuin ovin Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 31 artiklan ja unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 109 artiklan mukaisesti, jos unionin yleinen tuomioistuin pitää istunnon järjestämistä tarpeellisena tässä asiassa, ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi siihen, että

               —

               vastaaja rikkoi Euroopan unionin perusoikeuskirjan 31 ja 35 artiklaa sekä yleisemmin yleistä huolenpito- ja huolellisuusvelvollisuutta siltä osin kuin se jätti varmistamatta, että VL:llä olisi oikeudenmukaiset ja kohtuulliset työolot ja että hän saisi asianmukaista lääketieteellistä hoitoa ja apua

               —

               vastaajan lainvastainen toiminta aiheutti VL:lle aineellista vahinkoa, koska hänen (nykyiset ja tulevat) ansiotulonsa ovat merkittävästi vähentyneet, ja henkistä kärsimystä, koska hänen fyysinen ja henkinen tilansa on peruuttamattomasti ja vakavasti heikentynyt, hän on menettänyt poliittisen ja akateemisen uransa ja hänen sosiaalinen ja henkilökohtainen elämänsä on hyvin merkittävästi heikentynyt

               —

               vastaajan lainvastainen toiminta aiheutti VM:lle aineellista vahinkoa ansionmenetyksenä, ja

               —

               vastaajan lainvastainen toiminta aiheutti VM:lle, VN:lle ja VO:lle aineellista vahinkoa, joka koostuu eri hallinnollisista ja oikeudellisista kuluista sekä kuukausittaisista sairaanhoitokuluista, ja henkistä kärsimystä.


title: Asia C-537/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 20.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Corte suprema di cassazione – Italia) – Garlsson Real Estate SA, selvitystilassa, Stefano Ricucci ja Magiste International SA v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 2003/6/EY — Markkinoiden manipulointi — Seuraamukset — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään hallinnollinen seuraamus ja rikosoikeudellinen seuraamus samasta teosta — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 50 artikla — Ne bis in idem -periaate — Hallinnollisen seuraamuksen rikosoikeudellinen luonne — Saman rikkomuksen olemassaolo — 52 artiklan 1 kohta — Ne bis in idem -periaatteen rajoitukset — Edellytykset)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/12

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 20.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Corte suprema di cassazione – Italia) – Garlsson Real Estate SA, selvitystilassa, Stefano Ricucci ja Magiste International SA v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Asia C-537/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2003/6/EY - Markkinoiden manipulointi - Seuraamukset - Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään hallinnollinen seuraamus ja rikosoikeudellinen seuraamus samasta teosta - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 50 artikla - Ne bis in idem -periaate - Hallinnollisen seuraamuksen rikosoikeudellinen luonne - Saman rikkomuksen olemassaolo - 52 artiklan 1 kohta - Ne bis in idem -periaatteen rajoitukset - Edellytykset))
   (2018/C 166/14)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Corte suprema di cassazione

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Garlsson Real Estate SA, selvitystilassa, Stefano Ricucci ja Magiste International SA

      Vastapuoli: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin perusoikeuskirjan 50 artiklaa on tulkittava niin, että se on esteenä kansalliselle säännöstölle, jossa sallitaan luonteeltaan rikosoikeudellista hallinnollista seuraamusmaksua koskevan menettelyn toteuttaminen kyseistä henkilöä vastaan sellaisen lainvastaisen markkinoiden manipuloinnin vuoksi, josta hänelle on jo annettu lainvoimainen rikostuomio, kun mainitun rikostuomion on yhteiskunnalle rikkomuksesta aiheutunut vahinko huomioiden katsottava olevan omiaan rankaisemaan rikkomuksesta tehokkaasti, oikeasuhteisesti ja varoittavasti.

               2)

               Euroopan unionin perusoikeuskirjan 50 artiklassa taattu ne bis in idem -periaate antaa yksityisille pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa oikeusriidassa välittömästi sovellettavan oikeuden.

      (1)  EUVL C 22, 23.1.2017.


title: Asia C-187/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 20.3.2018 – Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivit 92/50/ETY ja 2004/18/EY — Julkiset palveluhankinnat — Valtion painatuskeskus — Henkilöllisyysasiakirjojen ja muiden virallisten asiakirjojen valmistus — Yksityisoikeudellisen yrityksen valinta hankintasopimusten sopimuspuoleksi järjestämättä ensin hankintamenettelyä — Erityiset turvatoimenpiteet — Jäsenvaltioiden keskeisten turvallisuusetujen suojelu)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 20.3.2018 – Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta
   (Asia C-187/16) (1)

   ((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivit 92/50/ETY ja 2004/18/EY - Julkiset palveluhankinnat - Valtion painatuskeskus - Henkilöllisyysasiakirjojen ja muiden virallisten asiakirjojen valmistus - Yksityisoikeudellisen yrityksen valinta hankintasopimusten sopimuspuoleksi järjestämättä ensin hankintamenettelyä - Erityiset turvatoimenpiteet - Jäsenvaltioiden keskeisten turvallisuusetujen suojelu))
   (2018/C 166/04)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Tokár ja B.-R. Killmann)

      Vastaaja: Itävallan tasavalta (asiamies: M. Fruhmann)

      Tuomiolauselma

               1)

               Itävallan tasavalta ei ole noudattanut julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18.6.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/50/ETY 4 artiklan 2 kohdan ja 8 artiklan, luettuna yhdessä tämän direktiivin 11–37 artiklan kanssa, eikä julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY 14 ja 20 artiklan, luettuna yhdessä tämän direktiivin 23–55 artiklan kanssa, mukaisia velvoitteitaan, kun se on suoraan valinnut Österreichische Staatsdruckerei GmbH:n sirulla varustettujen passien, pikapassien, oleskelulupien, henkilökorttien, luottokortin kokoisten ajokorttien ja luottokortin kokoisten rekisteröintitodistusten valmistamista koskevia palveluhankintoja koskevien sopimusten sopimuspuoleksi ilman Euroopan unionin laajuista tarjouspyyntöä ja pitänyt voimassa kansallisia säännöksiä, joissa hankintaviranomaiset velvoitetaan suoraan valitsemaan tämä yhtiö näitä palveluhankintoja koskevien sopimusten sopimuspuoleksi ilman unionin laajuista tarjouspyyntöä.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Itävallan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan neljä viidesosaa Euroopan komission oikeudenkäyntikuluista. Euroopan komissio vastaa yhdestä viidesosasta omia oikeudenkäyntikulujaan.

      (1)  EUVL C 191, 30.5.2016.


title: Asia C-551/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Centrale Raad van Beroep – Alankomaat) – Centrale Raad van Beroep v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaaliturva — Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välinen sopimus — Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittaminen — Asetus (EY) N:o 883/2004 — 7, 63 ja 64 artikla — Työttömyysetuudet — Työtön, joka menee toiseen jäsenvaltioon — Etuuksia koskevan oikeuden säilyttäminen — Kesto)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/12

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Centrale Raad van Beroep – Alankomaat) – Centrale Raad van Beroep v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Asia C-551/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaaliturva - Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välinen sopimus - Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittaminen - Asetus (EY) N:o 883/2004 - 7, 63 ja 64 artikla - Työttömyysetuudet - Työtön, joka menee toiseen jäsenvaltioon - Etuuksia koskevan oikeuden säilyttäminen - Kesto))
   (2018/C 166/15)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Centrale Raad van Beroep

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Centrale Raad van Beroep

      Vastapuoli: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Tuomiolauselma

   Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 64 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle toimenpiteelle, jolla velvoitetaan toimivaltainen laitos lähtökohtaisesti hylkäämään kaikki hakemukset työttömyysetuuksien maastavientiajanjakson pidentämisestä yli kolmeen kuukauteen, ellei mainittu laitos katso, että hakemuksen hylkääminen johtaisi kohtuuttomaan tulokseen.

      (1)  EUVL C 30, 30.1.2017.


title: Asia C-133/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal administratif de Montreuil (Ranska) on esittänyt 20.2.2018 – Sea Chefs Cruise Services GmbH v. Ministre de l’Action et des Comptes publics

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal administratif de Montreuil (Ranska) on esittänyt 20.2.2018 – Sea Chefs Cruise Services GmbH v. Ministre de l’Action et des Comptes publics
   (Asia C-133/18)
   (2018/C 166/26)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal administratif de Montreuil

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Sea Chefs Cruise Services GmbH

      Vastaaja: Ministre de l’Action et des Comptes publics

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko 12.2.2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/9/EY (1) 20 artiklan 2 kohdan säännöksiä tulkittava siten, että niissä vahvistetaan prekluusiosääntö, jonka mukaan jäsenvaltion verovelvollinen, joka hakee arvonlisäveron palautusta toisessa jäsenvaltiossa, johon hän ei ole sijoittautunut, ei voi täydentää palautushakemustaan verotuomioistuimessa, jos hän on jättänyt noudattamatta veroviranomaisen kyseisen artiklan 1 kohdan mukaisesti esittämään lisätietopyyntöön vastaamiselle asetettua määräaikaa, vai päinvastoin siten, että verovelvollinen voi direktiivin 23 artiklassa tarkoitetun muutoksenhakuoikeuden nojalla ja arvonlisäverotuksen neutraalisuuden ja oikeasuhteisuuden periaatteiden mukaisesti täydentää palautushakemustaan verotuomioistuimessa?

      (1)  Yksityiskohtaisista säännöistä direktiivissä 2006/112/EY säädetyn arvonlisäveron palauttamiseksi palautusjäsenvaltioon sijoittautumattomille mutta toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneille verovelvollisille 12.2.2008 annettu neuvoston direktiivi 2008/9/EY (EUVL 2008, L 44, s. 239.


title: Asia T-822/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.3.2018 – Kik Textilien und Non Food v. EUIPO – FF Group Romania (_kix) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin _kix rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Riidanalaisen päätöksen peruuttaminen — Oikeusriita on menettänyt kohteensa — Lausunnon antamisen raukeaminen — Työjärjestyksen 173 artiklan 1 ja 2 kohta — Muun osapuolen valituslautakunnassa väliintulo — Määräajan päätyttyä jätetty vastauskirjelmä)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.3.2018 – Kik Textilien und Non Food v. EUIPO – FF Group Romania (_kix)
   (Asia T-822/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin _kix rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Riidanalaisen päätöksen peruuttaminen - Oikeusriita on menettänyt kohteensa - Lausunnon antamisen raukeaminen - Työjärjestyksen 173 artiklan 1 ja 2 kohta - Muun osapuolen valituslautakunnassa väliintulo - Määräajan päätyttyä jätetty vastauskirjelmä))
   (2018/C 166/39)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: KiK Textilien und Non Food GmbH (Bönen, Saksa) (edustajat: asianajajat S. Körber ja L. Pechan)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: K. Zajfert ja A. Folliard-Monguiral)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: FF Group Romania SRL (Bukarest, Romania) (edustaja: asianajaja A. Cavescu)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 6.9.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2323/2015-4), joka koskee KiK Textilien und Non-Foodin ja FF Group Romanian välistä väitemenettelyä.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan KiK Textilien und Non Food GmbH:n oikeudenkäyntikulut.

               3)

               FF Group Romania vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 22, 23.1.2017.


title: Asia C-244/16 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 13.3.2018 – Valittajana Industrias Químicas del Vallés SA ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Kasvinsuojeluaineet — Täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/408 — Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattaminen ja korvattavien aineiden luettelon laatiminen — Metalaksyyli-tehoaineen sisällyttäminen tähän luetteloon — Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottaminen — SEUT 263 artiklan neljäs kohta — Sääntelytoimi, joka ei edellytä täytäntöönpanotoimenpiteitä — Henkilö, jota kyseinen toimi koskee erikseen)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 13.3.2018 – Valittajana Industrias Químicas del Vallés SA ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-244/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Kasvinsuojeluaineet - Täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/408 - Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattaminen ja korvattavien aineiden luettelon laatiminen - Metalaksyyli-tehoaineen sisällyttäminen tähän luetteloon - Kumoamiskanne - Tutkittavaksi ottaminen - SEUT 263 artiklan neljäs kohta - Sääntelytoimi, joka ei edellytä täytäntöönpanotoimenpiteitä - Henkilö, jota kyseinen toimi koskee erikseen))
   (2018/C 166/05)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: Industrias Químicas del Vallés SA (edustajat: C. Fernández Vicién, C. Vila Gisbert ja I. Moreno-Tapia Rivas, abogadas)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet I. Galindo Martín ja P. Ondrůšek)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Industrias Químicas del Vallés SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 260, 18.7.2016.


title: Asia C-138/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vestre Landsret (Tanska) on esittänyt 22.2.2018 – Skatteministeriet v. Estron A/S

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/21

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vestre Landsret (Tanska) on esittänyt 22.2.2018 – Skatteministeriet v. Estron A/S
   (Asia C-138/18)
   (2018/C 166/27)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Vestre Landsret

      Pääasian asianosaiset

      Hakija: Skatteministeriet

      Vastapuoli: Estron A/S

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhdistetyn nimikkeistön (1) 90 ryhmän 2 kohdan a alakohtaa yhdessä yleisten tulkintasääntöjen 1 ja 6 kohdan kanssa tulkittava niin, että ”osilla ja tarvikkeilla, jotka kuuluvat tämän ryhmän nimikkeisiin tai 84, 85 tai 91 ryhmän nimikkeisiin”, tarkoitetaan mainittujen ryhmien nelinumeroisten nimikkeiden sanamuotoja, vai onko säännöstä tulkittava niin, että siinä viitataan vastaavasti myös 84, 85, 90 ja 91 ryhmän alanimikkeiden sanamuotoihin kuuden ensimmäisen numeron osalta?

               2)

               Onko asian kohteena olevien välikappaleiden (connector) kaltaiset tavarat luokiteltava yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 8544 42 90, 9021 40 00 vai 9021 90 10?

               3)

               Onko XVI jakson 1 kohdan m alakohtaa tulkittava niin, että jos tavara kuuluu 90 ryhmään, se ei lisäksi voi kuulua 84 ja 85 ryhmään?

      (1)  Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2658/87 (EYVL 1987, L 256, s. 1).


title: Asia C-256/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 15.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Düsseldorf – Saksa) – Deichmann SE v. Hauptzollamt Duisburg (Ennakkoratkaisupyyntö — Tutkittavaksi ottaminen — Polkumyynnin torjunta — Unionin tuomioistuimen tuomion, jolla aikaisemmat asetukset on todettu pätemättömiksi, täytäntöön panemiseksi annetun asetuksen pätevyys — Täytäntöönpanovelvollisuus — Oikeusperusta — Asetus (EY) N:o 1225/2009 — 14 artikla — Polkumyyntitullien kantamista jäsenvaltioissa koskevien tekijöiden vahvistaminen — Kansallisten tulliviranomaisten velvoittaminen polkumyyntitullien palauttamisen lykkäämiseen — Pätemättömiksi todettujen asetusten antamista edeltävän menettelyn jatkaminen — 10 artikla — Taannehtivuuskielto — Yhteisön tullikoodeksi — 221 artikla — Vanhentuminen — 236 artikla — Liikaa maksettujen tullien palauttaminen)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 15.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Düsseldorf – Saksa) – Deichmann SE v. Hauptzollamt Duisburg
   (Asia C-256/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Tutkittavaksi ottaminen - Polkumyynnin torjunta - Unionin tuomioistuimen tuomion, jolla aikaisemmat asetukset on todettu pätemättömiksi, täytäntöön panemiseksi annetun asetuksen pätevyys - Täytäntöönpanovelvollisuus - Oikeusperusta - Asetus (EY) N:o 1225/2009 - 14 artikla - Polkumyyntitullien kantamista jäsenvaltioissa koskevien tekijöiden vahvistaminen - Kansallisten tulliviranomaisten velvoittaminen polkumyyntitullien palauttamisen lykkäämiseen - Pätemättömiksi todettujen asetusten antamista edeltävän menettelyn jatkaminen - 10 artikla - Taannehtivuuskielto - Yhteisön tullikoodeksi - 221 artikla - Vanhentuminen - 236 artikla - Liikaa maksettujen tullien palauttaminen))
   (2018/C 166/06)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Finanzgericht Düsseldorf

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Deichmann SE

      Vastaaja: Hauptzollamt Duisburg

      Tuomiolauselma

   Ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelussa ei ole tullut esiin seikkoja, jotka voisivat vaikuttaa menettelyn vahvistamisesta kiinalaisten ja vietnamilaisten vientiä harjoittavien tuottajien esittämien tiettyjen markkinatalouskohtelua ja yksilöllistä kohtelua koskevien pyyntöjen arvioimiseksi sekä unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-659/13 ja C-34/14 antaman tuomion täytäntöön panemisesta 17.2.2016 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2016/223 pätevyyteen.

      (1)  EUVL C 260, 18.7.2016.


title: Asia C-568/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 22.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Nürtingen – Saksa) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Faiz Rasool (Ennakkoratkaisupyyntö — Maksupalvelut — Direktiivi 2007/64/EY — 3 artiklan e ja o alakohta — 4 artiklan 3 alakohta — Liite — 2 kohta — Soveltamisala — Monitoimisten käteisautomaattien ylläpitäminen pelihalleissa — Kansallisten viranomaisten rangaistuskäytännön johdonmukaisuus — Laittomalla toiminnalla saatujen määrien menetetyksi määrääminen — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 17 artikla)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/14

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 22.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Nürtingen – Saksa) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Faiz Rasool
   (Asia C-568/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Maksupalvelut - Direktiivi 2007/64/EY - 3 artiklan e ja o alakohta - 4 artiklan 3 alakohta - Liite - 2 kohta - Soveltamisala - Monitoimisten käteisautomaattien ylläpitäminen pelihalleissa - Kansallisten viranomaisten rangaistuskäytännön johdonmukaisuus - Laittomalla toiminnalla saatujen määrien menetetyksi määrääminen - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 17 artikla))
   (2018/C 166/17)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Nürtingen

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Faiz Rasool

      Muu osapuoli: Rasool Entertainment GmbH

      Tuomiolauselma

   Maksupalveluista sisämarkkinoilla, direktiivien 97/7/EY, 2002/65/EY, 2005/60/EY ja 2006/48/EY muuttamisesta ja direktiivin 97/5/EY kumoamisesta 13.11.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/64/EY 4 artiklan 3 alakohtaa, luettuna yhdessä direktiivin liitteessä olevan 2 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että pelihallien ylläpitäjän kyseisiin pelihalleihin sijoitettujen monitoimisten käteisautomaattien avulla asiakkailleen tarjoama käteisnostopalvelu ei ole tässä direktiivissä tarkoitettu ”maksupalvelu”, kun pelihallin ylläpitäjä ei toteuta mitään operaatiota kyseisten asiakkaiden maksutileillä ja kun sen tässä yhteydessä harjoittama toiminta rajoittuu siihen, että se asettaa nämä automaatit käytettäväksi ja täyttää ne käteisellä.

      (1)  EUVL C 22, 23.1.2017.


title: Asia T-130/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.3.2018 – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo v. komissio (Kumoamiskanne — Maakaasun sisämarkkinat — Direktiivi 2009/73/EY — OPAL-kaasuputken käyttöä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen osalta kolmansien osapuolten verkkoon pääsyä ja tariffisääntelyä koskevista unionin säännöistä myönnettyjen vapautusten edellytysten muuttamisesta tehty komission päätös — Toimi ei koske kantajaa suoraan — Tutkimatta jättäminen)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.3.2018 – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo v. komissio
   (Asia T-130/17) (1)

   ((Kumoamiskanne - Maakaasun sisämarkkinat - Direktiivi 2009/73/EY - OPAL-kaasuputken käyttöä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen osalta kolmansien osapuolten verkkoon pääsyä ja tariffisääntelyä koskevista unionin säännöistä myönnettyjen vapautusten edellytysten muuttamisesta tehty komission päätös - Toimi ei koske kantajaa suoraan - Tutkimatta jättäminen))
   (2018/C 166/40)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Varsova, Puola) (edustaja: asianajaja M. Jeżewski)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: O. Beynet ja K. Herrmann)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus niiden maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26.6.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/55/EY (EUVL 2003, L 176, s. 57) nojalla vahvistettujen edellytysten, joiden mukaisesti OPAL-kaasuputki vapautetaan kolmansien osapuolten verkkoon pääsyä ja tariffisääntelyä koskevien sääntöjen soveltamisesta, uudelleentarkastelusta 28.10.2016 tehdyn komission päätöksen C(2016) 6950 final kumoamiseksi

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Lausunnon antaminen väliintulohakemuksista raukeaa.

               3)

               Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut välitoimimenettelyyn liittyvät oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.

               4)

               Saksan liittotasavalta vastaa välitoimimenettelyyn liittyvistä omista oikeudenkäyntikuluistaan.

               5)

               Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo, komissio, Saksan liittotasavalta, Euroopan parlamentti, Euroopan unionin neuvosto, OPAL Gastransport GmbH & Co. KG ja Gazprom Eksport LLC vastaavat väliintulohakemuksiin liittyvistä omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 121, 18.4.2017.


title: Asia T-187/18: Kanne 9.3.2018 – VP v Cedefop

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/39

         Kanne 9.3.2018 – VP v Cedefop
   (Asia T-187/18)
   (2018/C 166/50)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: VP (edustajat: asianajaja L. Levi)

      Vastaaja: Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskus (Cedefop)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               tutkimaan kanteen ja toteamaan sen perustelluksi

               —

               kumoamaan vastaajan 12.5.2017 tekemän päätöksen, jolla hylättiin kantajan pyyntö tehdä uusi toistaiseksi voimassa oleva työsopimus

               —

               kumoamaan vastaajan 1.12.2017 tekemän päätöksen, jolla hylättiin kantajan 9.8.2017 tekemä valitus 12.5.2017 tehdystä päätöksestä

               —

               määräämään kantajan kärsimän aineettoman vahingon, jonka kohtuulliseksi määräksi (ex aequo et bono) on arvioitu 100 000 (satatuhatta) euroa, korvaamisesta

               —

               määräämään kantajan kärsimän aineellisen vahingon korvaamisesta ja

               —

               määräämään kantajan tähän kanteeseen liittyvien oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi seuraaviin kanneperusteisiin: vastaajan päätös olla uudistamatta kantajan työsopimusta tehtiin loukkaamalla oikeutta tulla kuulluksi, huolenpitovelvollisuutta, perusteluvelvollisuutta ja velvollisuutta kuulla lähintä esimiestä; päätöksessä on tehty ilmeinen arviointivirhe ja se on tehty harkintavaltaa väärinkäyttäen.


title: Asia C-575/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 15.3.2018 – Euroopan komissio v. Tšekin tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — SEUT 49 artikla — Sijoittautumisvapaus — Notaarit — Kansalaisuusedellytys — SEUT 51 artikla — Liittyminen julkisen vallan käyttöön)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/15

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 15.3.2018 – Euroopan komissio v. Tšekin tasavalta
   (Asia C-575/16) (1)

   ((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - SEUT 49 artikla - Sijoittautumisvapaus - Notaarit - Kansalaisuusedellytys - SEUT 51 artikla - Liittyminen julkisen vallan käyttöön))
   (2018/C 166/18)
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: H. Støvlbæk ja K. Walkerová)

      Vastaaja: Tšekin tasavalta (asiamiehet: M. Smolek, T. Müller, J. Vláčil ja A. Kasalická)

      Tuomiolauselma

               1)

               Tšekin tasavalta ei ole noudattanut SEUT 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, kun se on asettanut notaarin ammattiin pääsylle kansalaisuusedellytyksen.

               2)

               Tšekin tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 22, 23.1.2017.


title: Asia T-134/17 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 20.3.2018 – Hércules Club de Fútbol v. komissio (Välitoimet — Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asiakirjat, jotka koskevat komission päätöksentekoa edeltävää hallinnollista menettelyä, joka liittyy Espanjan kolmelle ammattilaisjalkapalloseuralle toteuttamaan valtiontukeen — Puolustautumisoikeudet — Tutustumisoikeuden epääminen — Välitoimihakemus — Kiireellisyysedellytys ei täyty)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/32

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 20.3.2018 – Hércules Club de Fútbol v. komissio
   (Asia T-134/17 R)
   ((Välitoimet - Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asiakirjat, jotka koskevat komission päätöksentekoa edeltävää hallinnollista menettelyä, joka liittyy Espanjan kolmelle ammattilaisjalkapalloseuralle toteuttamaan valtiontukeen - Puolustautumisoikeudet - Tutustumisoikeuden epääminen - Välitoimihakemus - Kiireellisyysedellytys ei täyty))
   (2018/C 166/41)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Hércules Club de Fútbol, SAD (Alicante, Espanja) (edustajat: S. Rating ja Y. Martínez Mata)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi B. Stromsky, G. Luengo ja P. Němečková, sitten J. Baquero Cruz, G. Luengo ja P. Němečková)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva vaatimus, jolla pyritään siihen, että komissio velvoitetaan antamaan oikeus tutustua valtiontukeen SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP), jota Espanja myönsi Valencia Club de Fútbol SAD:lle, Hércules Club de Fútbolille ja Elche Club de Fútbol SAD:lle, liittyvän asiakirja-aineiston sisältämiin asiakirjoihin siltä osin kuin ne koskevat kantajaa ja ovat sen intressien asianmukaisen puolustamisen kannalta perustavanlaatuisia

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Yhdistetyt asiat C-596/16 ja C-597/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 20.3.2018 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Corte suprema di cassazione – Italia) – Enzo Di Puma v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (C-596/16) ja Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) v. Antonio Zecca (C-597/16) (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 2003/6/EY — Sisäpiirikaupat — Seuraamukset — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään hallinnollinen seuraamus ja rikosoikeudellinen seuraamus samasta teosta — Lopullisen rikostuomion oikeusvoima suhteessa hallinnolliseen menettelyyn — Lopullinen rikostuomio, joka on vapauttava sisäpiirikauppojen osalta — Seuraamusten tehokkuus — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 50 artikla — Ne bis in idem -periaate — Hallinnollisen seuraamuksen rikosoikeudellinen luonne — Saman rikkomuksen olemassaolo — 52 artiklan 1 kohta — Ne bis in idem -periaatteen rajoitukset — Edellytykset)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/15

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 20.3.2018 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Corte suprema di cassazione – Italia) – Enzo Di Puma v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (C-596/16) ja Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) v. Antonio Zecca (C-597/16)
   (Yhdistetyt asiat C-596/16 ja C-597/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2003/6/EY - Sisäpiirikaupat - Seuraamukset - Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään hallinnollinen seuraamus ja rikosoikeudellinen seuraamus samasta teosta - Lopullisen rikostuomion oikeusvoima suhteessa hallinnolliseen menettelyyn - Lopullinen rikostuomio, joka on vapauttava sisäpiirikauppojen osalta - Seuraamusten tehokkuus - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 50 artikla - Ne bis in idem -periaate - Hallinnollisen seuraamuksen rikosoikeudellinen luonne - Saman rikkomuksen olemassaolo - 52 artiklan 1 kohta - Ne bis in idem -periaatteen rajoitukset - Edellytykset))
   (2018/C 166/19)
   Oikeudenkäyntikieli:

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Corte suprema di cassazione

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Enzo Di Puma (C-596/16) ja Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) C-597/16)

      Vastapuolet: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob) (C-596/16) ja Antonio Zecca (C-597/16)

      Tuomiolauselma

   Sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista (markkinoiden väärinkäyttö) 28.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/6/EY 14 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 50 artiklan kanssa, on tulkittava niin, että se ei ole esteenä sellaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan luonteeltaan rikosoikeudellista hallinnollista seuraamusmaksua koskevaa menettelyä ei voida toteuttaa sellaisen vapauttavan rikostuomion jälkeen, joka on tullut lainvoimaiseksi ja jossa on todettu, ettei tosiseikkoja, jotka täyttäisivät sisäpiirikauppoja koskevan lainsäädännön rikkomisen teonkuvauksen ja joiden perusteella myös kyseinen menettely oli aloitettu, ole näytetty toteen.

      (1)  EUVL C 63, 27.2.2017.


title: Asia C-147/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Provincial de Almería (Espanja) on esittänyt 23.2.2018 – Banco Mare Nostrum S.A. v. Ignacio Jesús Berenguel Nieto ja Carmen Sonia Salinas López

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/21

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Provincial de Almería (Espanja) on esittänyt 23.2.2018 – Banco Mare Nostrum S.A. v. Ignacio Jesús Berenguel Nieto ja Carmen Sonia Salinas López
   (Asia C-147/18)
   (2018/C 166/28)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Audiencia Provincial de Almería

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Banco Mare Nostrum S.A.

      Vastapuolet: Ignacio Jesús Berenguel Nieto ja Carmen Sonia Salinas López

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko tuomioistuimen toteamus, jonka mukaan kohtuuton ehto ei sido kuluttajaa kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (1) mukaisesti, esteenä kaikkien [unionin tuomioistuimen 21.12.2016 antamassa] tuomiossa [Gutiérrez Naranjo ym., C-154/15, C-307/15 ja C-308/15] tunnustettujen vaikutusten soveltamiselle?

               2)

               Vaikuttavatko määräämisperiaate, väittämistaakka, oikeusvoimaperiaate ja muutoksenhakijalle vastaisen ratkaisun kielto ehdon kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY mukaisesti kohtuuttomaksi toteamiseen liittyvän, palauttamista koskevan vaikutuksen soveltamiseen, rajoittavatko ne sen soveltamista tai ovatko ne esteenä sen soveltamiselle?

               3)

               Rajoittaako se, että ensimmäisen asteen tuomioistuimen tuomiossa on annettu kohtuuttomuuden toteamiselle rajallinen vaikutus, toisen asteen tuomioistuimen toimivaltaa, kun kuluttaja ei ole hakenut muutosta ensin mainittuun tuomioon vaan muutosta on hakenut ainoastaan ehdon sopimukseen sisällyttänyt elinkeinonharjoittaja, joka kiistää ehdon kohtuuttomuuden tai sen vaikutukset, mikäli se todetaan kohtuuttomaksi?

               4)

               Kattaako toisen asteen tuomioistuimen toimivalta mahdollisuuden soveltaa kaikkia 5.4.1993 annetussa neuvoston direktiivissä 93/13/ETY ja sen soveltamiseksi annetussa oikeuskäytännössä tarkoitettuja seurauksia siinäkin tapauksessa, että kuluttajan kanteen alkuperäisessä vaatimuksessa ei vaadita kaikkia kyseisen ehdon kohtuuttomaksi toteamiseen perustuvia seurauksia?

      (1)  EYVL 1993, L 95, s. 29.


title: Asia T-108/18: Kanne 22.2.2018 – Universität Koblenz-Landau v. komissio ja EACEA

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/32

         Kanne 22.2.2018 – Universität Koblenz-Landau v. komissio ja EACEA
   (Asia T-108/18)
   (2018/C 166/42)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Universität Koblenz-Landau (Mainz, Saksa) (edustajat: asianajajat C. von der Lühe ja I. Michel)

      Vastaajat: Komissio ja Koulutuksen, audiovisuaalialan ja kulttuurin toimeenpanovirasto (EACEA)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan vastaajien 21.12.2017 tekemän päätöksen OF/2016/0720-EACEA UKOLD

               —

               kumoamaan vastaajien 7.2.2018 tekemän päätöksen OF/2016/0720

               —

               keskeyttämään vastaajan 21.12.2017 ja 7.2.2018 numerolla OF/2016/0720 tekemien päätösten ja vastaajan 13.2.2018 antaman maksukehotuksen nro 3241802552 pakkotäytäntöönpanon kunnes tällä kanteella riitautettuja päätöksiä koskeva kumoamismenettely on saatettu päätökseen

               —

               velvoittamaan vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste: Kuulluksi tulemista koskevan oikeuden rikkominen
               Kantaja väittää, että vastaaja teki ennenaikaisen lopullisen päätöksen, koska se oli tietoinen siitä, että kantajan oli omasta tahdostaan riippumatta objektiivisesti mahdotonta esittää päätöksen tekohetkellä aineistoa, joka olisi osoittanut, että varoja oli käytetty sääntöjenmukaisesti. Objektiivinen ja tahdosta riippumaton mahdottomuus esittää lisätietoja ja tositteita oli sitä paitsi luonteeltaan tilapäistä.

               2.

               Toinen kanneperuste: Unionin oikeuden virheellinen soveltaminen
               Takaisinperintäpäätökset ovat toisaalta ristiriidassa SEUT 5 artiklan 4 kohdan, varainhoitoasetuksen 135 artiklan 4 kohdan ja asianosaisten välisen sopimuksen kanssa, koska takaisinperinnän aineelliset edellytykset eivät täyty.

               3.

               Kolmas kanneperuste: Takaisinperintätoimien puutteellinen perusteleminen
               Takaisinperintäpäätökset sisältävät ainoastaan pinnallisia ja yleisluonteisia perusteluja, jotka eivät liity tähän konkreettiseen tapaukseen, joten ne eivät sisältönsä puolesta ole järkeviä.

               4.

               Neljäs kanneperuste: Suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen
               Koko määrän täysimääräinen takaisinperintä voi tapahtua ainoastaan poikkeuksellisissa olosuhteissa, joista nyt ei ole kyse, kuten ultima ration tapauksessa.


title: Asia C-154/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Labour Court (Irlanti) on esittänyt 27.2.2018 – Tomás Horgan ja Claire Keegan v. Minister for Education & Skills, Minister for Finance, Minister for Public Expenditure & Reform, Irlanti ja Attorney General

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Labour Court (Irlanti) on esittänyt 27.2.2018 – Tomás Horgan ja Claire Keegan v. Minister for Education & Skills, Minister for Finance, Minister for Public Expenditure & Reform, Irlanti ja Attorney General
   (Asia C-154/18)
   (2018/C 166/29)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Labour Court

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Tomás Horgan ja Claire Keegan

      Vastapuolet: Minister for Education & Skills, Minister for Finance, Minister for Public Expenditure & Reform, Irlanti ja Attorney General

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista annetun direktiivin 2000/78/EY (1) 2 artiklan [2 kohdan] b alakohdan vastaisena ikään perustuvana välillisenä syrjintänä pidettävä sitä, että valtio työnantajan ominaisuudessa ottaa opettajan (national teacher) ammatissa juuri aloittavien henkilöiden osalta käyttöön alemmat palkka-asteikot, mutta jättää työssä jo olleiden opettajien palkan ennalleen tilanteessa, jossa

                           a)

                           tarkistettuja palkka-asteikkoja ja olemassa olevia palkka-asteikkoja sovelletaan kaikkiin opettajiin kyseisissä kahdessa ryhmässä riippumatta heidän iästään

                           b)

                           ajankohtana, jona kyseiset opettajat otettiin palvelukseen ja sijoitettiin palkka-asteikkoihinsa, korkeammin palkatussa ryhmässä olevien henkilöiden ja alemmin palkatussa ryhmässä olevien henkilöiden ikäprofiilit eivät olleet erilaisia

                           c)

                           tarkistettujen palkka-asteikkojen käyttöönotosta on seurannut huomattavia palkkaeroja kahden sellaisen opettajaryhmän välillä, jotka on palkattu tekemään samanarvoista työtä

                           d)

                           alennettuihin palkka-asteikkoihin sijoitettujen henkilöiden keski-ikä on alempi kuin alkuperäisissä palkka-asteikoissa olevien henkilöiden keski-ikä

                           e)

                           ajankohtana, jona alemmat palkka-asteikot otettiin käyttöön, valtion tilastot osoittivat, että 70 prosenttia tehtävään nimitetyistä opettajista oli 25-vuotiaita tai sitä nuorempia, ja oli yleisesti hyväksytty tosiseikka, että tämä oli minä tahansa vuonna opettajina aloittaneiden henkilöiden tavanomainen ikäprofiili, ja

                           f)

                           opettajat, jotka aloittivat kyseisessä ammatissa vuonna 2011 ja sen jälkeen, tulevat olemaan taloudellisesti selvästi epäedullisemmassa asemassa verrattuna ennen vuotta 2011 tehtävään nimitettyihin opettajiin?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voidaanko alempien palkka-asteikkojen käyttöönotto objektiivisesti perustella tarpeella toteuttaa keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä rakenteellisia säästöjä julkispalveluista aiheutuvista kustannuksista ottaen huomioon valtion talousarvioon kohdistuvat rajoitteet ja/tai tarpeella ylläpitää hyvät työmarkkinasuhteet olemassa olevien julkishallinnon työntekijöiden kanssa?

               3)

               Olisiko toiseen kysymykseen annettava vastaus erilainen, jos valtio olisi kyennyt toteuttamaan vastaavat säästöt alentamalla kaikkien opettajien palkkoja huomattavasti pienemmällä määrällä kuin se, jota sovellettiin vain juuri palvelukseen otettuihin opettajiin?

               4)

               Olisiko toiseen ja kolmanteen kysymykseen annettava vastaus erilainen, jos päätös olla alentamatta ammatissa jo työskenteleviin opettajiin sovellettavia palkka-asteikkoja tehtiin siten, että ratkaisu oli yhteensopiva sellaisen työehtosopimuksen kanssa, jonka hallitus työnantajan ominaisuudessa ja julkisen sektorin työntekijöitä edustavat ammattiliitot olivat tehneet ja jossa hallitus sitoutui siihen, ettei se entisestään alentaisi sellaisten virkamiesten palkkoja, joiden palkkoja oli jo alennettu, ja ottaen huomioon työmarkkinasuhteille aiheutuvat vaikutukset, joita kyseisen sopimuksen noudattamatta jättämisestä aiheutuisi, kun otetaan huomioon, ettei vuonna 2011 käyttöön otettu uusi palkka-asteikko ollut osa tällaista työehtosopimusta?

      (1)  EYVL 2000, L 303, s. 16.


title: Asia T-188/18: Kanne 12.3.2018 – Papaconstantinou ym. v. neuvosto ym.

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/40

         Kanne 12.3.2018 – Papaconstantinou ym. v. neuvosto ym.
   (Asia T-188/18)
   (2018/C 166/51)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Adonis Papaconstantinou (Nikosia, Kypros) ja 722 muuta kantajaa (edustajat: asianajajat A. Markides, M. Ioannides, C. Velaris ja C.Velaris sekä A. Robertson, QC, ja G. Rothschild, Barrister)

      Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio, Euroopan keskuspankki, Eurogroup (jota edustaa Euroopan unionin neuvosto) ja Euroopan unioni (jota edustaa Euroopan komissio)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin:

               —

               määrää vastaajat maksamaan kantajille kannekirjelmän liitteessä mainitut summat korkoineen, jotka lasketaan 26.3.2013 lukien unionin yleisen tuomioistuimen tuomion julistamiseen saakka, korvauksena vahingosta, joka on aiheutunut Eurogroupin päätöksistä, jotka koskivat Cyprus Popular Bank Public Co Ltd:n (Laiki Bank) purkamista, Bank of Cyprus Public Company Limitedin (Bank of Cyprus) velkakirjojen arvon alaskirjausta ja mainittujen pankkien varojen ja liiketoiminnan myynnistä Kreikassa, ja/tai siitä, että Laiki Bankille tarjottiin maksuvalmiusapua Euroopan keskuspankin suostumuksin ja tätä seuranneesta asianomaisen vastuun siirtymisestä Bank of Cyprusille Euroopan keskuspankin johdon alaisena

         tai vaihtoehtoisesti:

               —

               toteaa, että vastaajille on syntynyt sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu ja määrittää, mitä menettelyä noudatetaan kantajien kärsimän tosiasiallisen korvattavissa olevan vahingon selvittämiseksi

         joka tapauksessa:

               —

               velvoittaa vastaajat korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat esittävät kanteensa tueksi kaksi kanneperustetta, jotka ovat pohjimmiltaan samoja tai samankaltaisia kuin asiassa T-147/18, APG Intercon ym. v. neuvosto ym., esitetyt.


title: Asia C-159/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgia) on esittänyt 27.2.2018 – André Moens v. Ryanair Ltd

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/23

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgia) on esittänyt 27.2.2018 – André Moens v. Ryanair Ltd
   (Asia C-159/18)
   (2018/C 166/30)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Justice de paix du troisième canton de Charleroi

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: André Moens

      Vastaaja: Ryanair Ltd

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Ennakkoratkaisupyyntö, joka koskee matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 5 artiklan 3 kohdan tulkintaa ja jonka sanamuoto on seuraava:

               1)

               kuuluuko nyt vireillä olevassa asiassa kyseessä oleva olosuhde eli polttoaineen valuminen lähtökiitoradalle, minkä johdosta kyseinen kiitorata on suljettu, 22.12.2008 annetun tuomion Wallentin-Hermann (C-549/07, EU:C:2008:771) 22 kohdassa tarkoitetun tapahtuman käsitteen alaan vai kyseisen asetuksen johdanto-osan 14 perustelukappaleessa tarkoitetun poikkeuksellisen olosuhteen käsitteen alaan, sellaisena kuin sitä on tulkittu 31.1.2013 annetussa tuomiossa McDonagh (C-12/11, EU:C:2013:43), vai ovatko nämä kaksi käsitettä päällekkäisiä,

               2)

               onko matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että nyt vireillä olevassa asiassa kyseessä olevan kaltaista tapahtumaa eli polttoaineen valumista lähtökiitoradalle, minkä johdosta kyseinen kiitorata on suljettu, on pidettävä lentoliikenteen harjoittajan tavanomaiseen toiminnan harjoittamiseen liittyvänä tapahtumana eikä sitä näin ollen voida luonnehtia poikkeukselliseksi olosuhteeksi, jonka nojalla lentoliikenteen harjoittaja voi vapautua velvollisuudestaan suorittaa korvausta matkustajille kyseisellä lentokoneella toteutettavan lennon viivästyessä pitkäaikaisesti;

               3)

               jos nyt vireillä olevassa asiassa kyseessä olevan kaltaista tapahtumaa eli polttoaineen valumista lähtökiitoradalle, minkä johdosta kyseinen kiitorata on suljettu, on pidettävä poikkeuksellisena olosuhteena, onko tästä pääteltävä, että kyse on lentoliikenteen harjoittajan kannalta poikkeuksellisesta olosuhteesta, jota ei olisi voitu välttää, vaikka kaikki kohtuulliset toimenpiteet olisi toteutettu?

      (1)  EUVL 2004, L 46, s. 1.


title: Asia T-110/18: Kanne 22.2.2018 –Grange Backup Power v. komissio

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/33

         Kanne 22.2.2018 –Grange Backup Power v. komissio
   (Asia T-110/18)
   (2018/C 166/43)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Grange Backup Power Ltd (Dublin, Irlanti) (edustajat: asianajajat M. Segura Catalán ja M. Clayton)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Irlannin käyttöön ottamasta Irlannin kapasiteettimekanismista 24.11.2017 tehdyn komission päätöksen C(2017) 7789 final (SA.44464 (2017/N);

               —

               kumoamaan Yhdistyneen kuningaskunnan käyttöön ottamasta Pohjois-Irlannin kapasiteettimekanismista 24.11.2017 tehdyn komission päätöksen C(2017) 7794 final (SA.44465 (2017/N) ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi yhteen kanneperusteeseen, joka perustuu siihen, ettei komissio aloittanut SEUT 108 artiklan 2 kohdassa ja menettelyasetuksen (1) 4 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua muodollista tutkintamenettelyä siitäkään huolimatta, että olemassa oli epäilyjä saarta koskevan kapasiteettipalkkiomekanismin (CRM) yhteensoveltuvuudesta valtiontukea ja sisämarkkinoita koskevien sääntöjen kanssa, eväten näin kantajalta tämän menettelylliset oikeudet. Tämä kanneperuste jakautuu neljään osaan:

               —

               ensimmäisen osan mukaan menettelyn kesto ja olosuhteet olivat osoittaneet, että olemassa oli vakavia vaikeuksia;

               —

               toisen osan mukaan komission olisi pitänyt epäillä kapasiteettipalkkiomekanismin rahoitusmekanismin yhteensoveltuvuutta EUT-sopimuksen kanssa;

               —

               kolmannen osan mukaan komission olisi pitänyt epäillä kapasiteettipalkkiomekanismin yhteensoveltuvuutta yhteismarkkinoiden ja erityisesti valtiontuesta ympäristönsuojelulle ja energia-alalle vuosina 2014–2020 annettujen suuntaviivojen (2) kanssa;

               —

               kanneperusteensa neljännessä osassa kantaja väittää, että komission olisi kapasiteettipalkkiomekanismia koskevissa arvioinneissaan pitänyt ottaa huomioon ne vaikutukset, joita Yhdistyneen kuningaskunnan ilmoituksesta erota Euroopan unionista aiheutuu.

      (1)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).

      (2)  Komission tiedonanto – Suuntaviivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle ja energia-alalle vuosina 2014–2020 (EUVL 2014 C 200, s. 1).


title: Asia C-104/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 15.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel Piteşti – Romania) – SC Cali Esprou SRL v. Administrația Fondului pentru Mediu (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 94/62/EY — Pakkaukset ja pakkausjätteet — Jätteiden hyödyntäminen ja kierrätys — Maksu kansalliseen ympäristörahastoon — Pakattujen tuotteiden ja pakkausten saattaminen kansallisille markkinoille vaikuttamatta näihin tuotteisiin ja pakkauksiin — ”Saastuttaja maksaa” -periaate — Saastuttajan ominaisuus)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/16

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 15.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel Piteşti – Romania) – SC Cali Esprou SRL v. Administrația Fondului pentru Mediu
   (Asia C-104/17) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 94/62/EY - Pakkaukset ja pakkausjätteet - Jätteiden hyödyntäminen ja kierrätys - Maksu kansalliseen ympäristörahastoon - Pakattujen tuotteiden ja pakkausten saattaminen kansallisille markkinoille vaikuttamatta näihin tuotteisiin ja pakkauksiin - ”Saastuttaja maksaa” -periaate - Saastuttajan ominaisuus))
   (2018/C 166/20)
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel Piteşti

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: SC Cali Esprou SRL

      Vastapuoli: Administrația Fondului pentru Mediu

      Tuomiolauselma

   Pakkauksista ja pakkausjätteistä 20.12.1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY 15 artikla ja siinä käyttöön otettu ”saastuttaja maksaa” -periaate eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa asetetaan taloudelliselle toimijalle, joka ei vaikuta markkinoille saattamiinsa pakkauksiin, maksu, joka lasketaan vähentämällä sen pakkausjätteen määrän painosta, joka vastaa vähimmäistavoitteita, jotka koskevat hyödyntämistä energian tuottamiseksi ja hyödyntämistä kierrättämällä, tosiasiallisesti hyödynnetyn tai kierrätetyn pakkausjätteen määrän paino.

      (1)  EUVL C 168, 29.5.2017.


title: Asia T-189/18: Kanne 15.3.2018 – Lipitalia 2000 ja Assograssi v. komissio

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/40

         Kanne 15.3.2018 – Lipitalia 2000 ja Assograssi v. komissio
   (Asia T-189/18)
   (2018/C 166/52)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantajat: Lipitalia 2000 SpA (Torino, Italia), Assograssi – Associazione Nazionale Produttori Grassi e Proteine Animali (Buccinasco, Italia) (edustaja: asianajaja M. Moretto)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että Euroopan komissio ei ole noudattanut asetuksen N:o 999/2001, asetuksen N:o 178/2002 ja asetuksen N:o 1069/2009 sekä syrjintäkieltoa ja oikeasuhteisuutta koskevien yleisten periaatteiden mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole saattanut sääntelykomitean käsiteltäväksi päätöksen 1999/648/EY 5 a artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti ehdotusta toimenpiteistä asetuksen N:o 999/2001 liitteessä IV olevan V luvun E jakson 2 kohdassa säädetyn märehtijöistä saatua käsiteltyä eläinvalkuaista sisältävien orgaanisten lannoitteiden tai maanparannusaineiden edelleen voimassa olevan vientikiellon uudelleenarvioimiseksi

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat katsovat, että vaikka komissio on jälleen sallinut 1.7.2017 alkaen märehtijöistä saadun käsitellyn eläinvalkuaisen viennin ottaen huomioon nautojen spongiformisten enkefalopatioiden (BSE) tautitilanteen huomattavan paranemisen Euroopan unionissa, märehtijöistä saatua käsiteltyä eläinvalkuaista sisältävien orgaanisten lannoitteiden tai maanparannusaineiden vienti on kuitenkin selittämättömästi edelleen kielletty asetuksen N:o 999/2001 liitteessä IV olevan V luvun E jakson 2 kohdassa. Tämän kiellon soveltamista myös jatketaan siitä huolimatta, että lähes kaikki jäsenvaltiot on nyttemmin luokiteltu maiksi, joissa BSE-riski on merkityksettömän alhainen, ja vaikka Kansainvälisen eläintautiviraston vahvistamissa säännöissä ei edellytetä tällaisen luokituksen saaneista maista peräisin olevien orgaanisten lannoitteiden tai maanparannusaineiden viennin kieltämistä.
   Toiseksi kantajat katsovat, että vaikka Euroopan unioni kieltää märehtijöistä saatua käsiteltyä eläinvalkuaista sisältävien orgaanisten lannoitteiden tai maanparannusaineiden viennin Kansainvälisen eläintautiviraston vahvistamien sääntöjen vastaisesti silloinkin, kun ne ovat peräisin jäsenvaltioista, joissa riski on merkityksettömän alhainen, se kuitenkin sallii samojen tuotteiden kauppaamisen alueellaan. Se jopa sallii märehtijöistäkin saadun käsitellyn eläinvalkuaisen ja sitä sisältävien orgaanisten lannoitteiden tai maanparannusaineiden tuonnin kolmansista maista silloinkin, kun niissä BSE-riski on hallinnassa tai määrittelemätön.
   Märehtijöistä saatua käsiteltyä eläinvalkuaista sisältävien orgaanisten lannoitteiden tai maanparannusaineiden vientikiellosta talouden toimijoille Euroopan unionissa aiheutuvat vahingot ovat huomattavia.
   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi siihen, että Euroopan unionin oikeus velvoittaa komission toimimaan tämän tilanteen korjaamiseksi.
   Kantajat vetoavat konkreettisesti seuraaviin perusteisiin:

               1)

               Tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevista säännöistä 22.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 999/2001 (EYVL 2001, L 147, s. 1) 7 artiklassa ja 5 artiklan 1 ja 3 kohdassa, elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28.5.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 (EYVL 2002, L 31, s. 1) 5 artiklan 3 kohdassa ja 7 artiklassa sekä muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden ja niistä johdettujen tuotteiden terveyssäännöistä sekä asetuksen (EY) N:o 1774/2002 kumoamisesta 21.10.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1069/2009 (sivutuoteasetus) (EUVL 2009, L 300, s. 1) 43 artiklan 4 kohdassa komissiolle säädetyn velvoitteen laiminlyönti

               2)

               Syrjintäkiellon periaatteen ja suhteellisuusperiaatteen vuoksi komissiolle kuuluvan toimimisvelvollisuuden laiminlyönti sekä asetuksen (EY) N:o 178/2002 7 artiklan 2 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 999/2001 23 ja 24 artiklan rikkominen.


title: Yhdistetyt asiat C-327/16 ja C-421/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.3.2018 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Marc Jacob v. Ministre des Finances et des Comptes publics (C-327/16) ja Ministre des Finances et des Comptes publics v. Marc Lassus (C-421/16) (Ennakkoratkaisupyyntö — Välitön verotus — Sijoittautumisvapaus — Eri valtioissa olevia yhtiöitä koskevat sulautumiset, diffuusiot, varojensiirrot ja osakkeidenvaihdot — Direktiivi 90/434/ETY — 8 artikla — Arvopapereiden vaihto — Arvopapereiden vaihtoon liittyvä arvonnousu — Verotuksen lykkääminen — Vastaanotettujen arvopapereiden myöhemmän luovutuksen yhteydessä aiheutuvat luovutustappiot — Asuinvaltion verotusvalta — Kohtelun erilaisuus — Oikeuttaminen — Jäsenvaltioiden välisen verotusvallan jaon säilyttäminen)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.3.2018 (ennakkoratkaisupyynnöt, jotka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Marc Jacob v. Ministre des Finances et des Comptes publics (C-327/16) ja Ministre des Finances et des Comptes publics v. Marc Lassus (C-421/16)
   (Yhdistetyt asiat C-327/16 ja C-421/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Välitön verotus - Sijoittautumisvapaus - Eri valtioissa olevia yhtiöitä koskevat sulautumiset, diffuusiot, varojensiirrot ja osakkeidenvaihdot - Direktiivi 90/434/ETY - 8 artikla - Arvopapereiden vaihto - Arvopapereiden vaihtoon liittyvä arvonnousu - Verotuksen lykkääminen - Vastaanotettujen arvopapereiden myöhemmän luovutuksen yhteydessä aiheutuvat luovutustappiot - Asuinvaltion verotusvalta - Kohtelun erilaisuus - Oikeuttaminen - Jäsenvaltioiden välisen verotusvallan jaon säilyttäminen))
   (2018/C 166/07)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Marc Jacob (C-327/16) ja Ministre des Finances et des Comptes publics (C-421/16)

      Vastapuolet: Ministre des Finances et des Comptes publics (C-327/16) ja Marc Lassus (C-421/16)

      Tuomiolauselma

               1)

               Eri jäsenvaltioissa olevia yhtiöitä koskeviin sulautumisiin, diffuusioihin, varojensiirtoihin ja osakkeidenvaihtoihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/434/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna Norjan kuningaskunnan, Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista tehdyllä asiakirjalla, jota on tarkistettu Euroopan unionin neuvoston 1.1.1995 tekemällä päätöksellä 95/1/EY, Euratom, EHTY, 8 artiklaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan arvopapereiden vaihdossa syntynyt arvonnousu todetaan kyseisen vaihdon yhteydessä mutta arvonnousun verotusta lykätään siihen vuoteen, jonka aikana veronmaksun lykkäyksen päättävä tapahtuma, tässä tapauksessa vaihdossa saatujen arvopapereiden luovutus, toteutuu.

               2)

               Direktiivin 90/434, sellaisena kuin se on muutettuna Norjan kuningaskunnan, Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista tehdyllä asiakirjalla, jota on tarkistettu päätöksellä 95/1, 8 artiklaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan arvopapereiden vaihdossa syntyneestä arvonnoususta, jonka verotusta on lykätty, kannetaan vero, kun vaihdon yhteydessä saadut arvopaperit luovutetaan edelleen, vaikka luovutus ei kuulu kyseisen jäsenvaltion verotusvaltaan.

               3)

               SEUT 49 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan tilanteessa, jossa vaihdossa saatujen arvopapereiden myöhempi luovutus ei kuulu kyseisen jäsenvaltion verotusvaltaan, arvonnoususta, jonka verotusta on lykätty, kannetaan veroa tämän luovutuksen yhteydessä ottamatta huomioon tässä yhteydessä mahdollisesti syntyvää luovutustappiota, vaikka tällainen luovutustappio otetaan huomioon silloin, kun arvopaperit omistavan verovelvollisen verotuksellinen kotipaikka on mainitussa jäsenvaltiossa luovutuksen ajankohtana. Jäsenvaltioiden on säädettävä luovutustappion vähentämistä ja laskentaa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä unionin oikeutta ja tässä tapauksessa erityisesti sijoittautumisvapautta noudattaen.

      (1)  EUVL C 305, 22.8.2016. EUVL C 392, 24.10.2016.


title: Asia C-169/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Irlanti) on esittänyt 2.3.2018 –Minister for Justice, Equality and Law Reform v. Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon sekä Noor Habib ym.

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/24

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Irlanti) on esittänyt 2.3.2018 –Minister for Justice, Equality and Law Reform v. Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon sekä Noor Habib ym.
   (Asia C-169/18)
   (2018/C 166/31)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Court of Appeal

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Minister for Justice, Equality and Law Reform

      Vastapuolet: Atif Mahmood, Shabina Atif, Mohammed Ahsan, Mohammed Haroon, Nik Bibi Haroon sekä Noor Habib ym.

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Jollei kysymyksissä 2, 3 ja 4 kuvatuista mahdollisista oikeuttamisperusteista muuta johdu, rikkooko jäsenvaltio direktiivin 2004/38/EY (1) (jäljempänä direktiivi 2004/38) 5 artiklan 2 kohtaan sisältyvää vaatimusta myöntää viisumi mahdollisimman pian unionin kansalaisen, joka käyttää oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen kyseisen jäsenvaltion alueella tai aikoo käyttää tällaista oikeutta, aviopuolisolle ja muille perheenjäsenille, kun viisumihakemuksen käsittely on viivästynyt ja kestänyt yli 12 kuukautta?

               2)

               Ovatko viisumihakemuksen 5 artiklan 2 kohdan mukaisessa käsittelyssä tai muussa ratkaisemisessa ilmenevät viivästykset, jotka johtuvat tarpeesta varmistaa erityisesti hakijan taustan tarkastuksilla, ettei hakemusta ole tehty vilpillisessä tarkoituksessa tai ettei kyseessä ole oikeuksien väärinkäyttö, ja muun muassa selvittää, ettei kyseessä ole lumeavioliitto, oikeutettuja joko direktiivin 2004/38 35 artiklan perusteella tai muutoin, jolloin nämä viivästykset eivät merkitse 5 artiklan 2 kohdan rikkomista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta vastausta kysymykseen 1?

               3)

               Ovatko viisumihakemuksen 5 artiklan 2 kohdan mukaisessa käsittelyssä tai ratkaisemisessa ilmenevät viivästykset, jotka johtuvat tarpeesta tehdä kattavia tausta- ja turvallisuustarkastuksia tietyistä kolmansista maista peräisin oleville henkilöille sellaisten erityisten turvallisuuteen liittyvien huolenaiheiden vuoksi, joita herää kyseisistä kolmansista maista saapuvien matkustajien yhteydessä, oikeutettuja joko direktiivin 2004/38 27 tai sen 35 artiklan perusteella tai muutoin, jolloin nämä viivästykset eivät merkitse 5 artiklan 2 kohdan rikkomista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta vastausta kysymykseen 1?

               4)

               Ovatko viisumihakemuksen 5 artiklan 2 kohdan mukaisessa käsittelyssä tai ratkaisemisessa ilmenevät viivästykset, jotka johtuvat tietyistä kolmansista maista, joihin katsotaan liittyvän todellisia turvallisuushuolenaiheita, tehtyjen viisumihakemusten määrän äkillisestä ja odottamattomasta kasvusta, oikeutettuja, jolloin nämä viivästykset eivät merkitse 5 artiklan 2 kohdan rikkomista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta vastausta kysymykseen 1?

      (1)  Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/38/EY (EUVL 2004, L 158, s. 77).


title: Asia C-355/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 15.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Christian Picart v. Ministre des Finances et des Comptes publics (Ennakkoratkaisupyyntö — Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton sopimus henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta — Välitön verotus — Asuinpaikan siirtäminen jäsenvaltiosta Sveitsiin — Alkuperäiseen asuinvaltioon sijoittautuneissa yhtiöissä omistettujen merkittävien omistusosuuksien realisoitumattoman arvonnousun verotus asuinpaikan siirtämisen yhteydessä — Sopimuksen soveltamisala)

text:
               14.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 166/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 15.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Christian Picart v. Ministre des Finances et des Comptes publics
   (Asia C-355/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton sopimus henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta - Välitön verotus - Asuinpaikan siirtäminen jäsenvaltiosta Sveitsiin - Alkuperäiseen asuinvaltioon sijoittautuneissa yhtiöissä omistettujen merkittävien omistusosuuksien realisoitumattoman arvonnousun verotus asuinpaikan siirtämisen yhteydessä - Sopimuksen soveltamisala))
   (2018/C 166/08)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Christian Picart

      Vastapuoli: Ministre des Finances et des Comptes publics

      Tuomiolauselma

   Koska pääasiassa kyseessä olevan kaltainen tilanne ei kuulu henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tehdyssä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton välisessä sopimuksessa, joka allekirjoitettiin Luxemburgissa 21.6.1999, tarkoitetun itsenäisen ammatinharjoittajan käsitteen henkilölliseen soveltamisalaan, tämän sopimuksen määräyksiä on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle tämän sopimuksen osapuolena olevan valtion lainsäädännölle, jossa säädetään – kun luonnollinen henkilö siirtää asuinpaikkansa tästä valtiosta toiseen kyseisen sopimuksen osapuolena olevaan valtioon jatkaen taloudellista toimintaansa ensimmäisessä valtiossa palaamatta ammattitoimintansa harjoittamispaikasta asuinpaikkaansa päivittäin tai vähintään kerran viikossa –, että tämän henkilön ensimmäisen valtion oikeuden soveltamisalaan kuuluvissa yhtiöissä omistamien merkittävien omistusosuuksien realisoitumatonta arvonnousua verotetaan välittömästi tämän asuinpaikan siirtämisen yhteydessä, ja jossa sallitaan verosaatavan perinnän lykkääminen ainoastaan sillä edellytyksellä, että kyseisen verosaatavan perinnän varmistamiseksi annetaan vakuudet, kun taas henkilöä, jolla on myös tällaisia omistusosuuksia mutta joka asuu edelleen ensimmäisessä valtiossa, verotetaan vasta näiden omistusosuuksien luovutushetkellä.

      (1)  EUVL C 335, 12.9.2016.