title: Asia T-827/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Deutsche Telekom v. komissio (Kilpailu — Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö — Slovakian laajakaistaisten televiestintäpalvelujen markkinat — Kolmansien yritysten oikeus käyttää markkinoiden vakiintuneen operaattorin tilaajayhteyksiä — Päätös, jossa todetaan SEUT 102 artiklan ja ETA-sopimuksen 54 artiklan rikkominen — Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen — Väärinkäytön käsite — Käyttöoikeuden tarjoamisesta kieltäytyminen — Hintaruuvi — Hintaruuvin laskeminen — Yhtä tehokkaan kilpailijan kriteeri — Puolustautumisoikeudet — Emoyhtiön saattaminen vastuuseen rikkomisesta, johon sen tytäryhtiö on syyllistynyt — Emoyhtiön ratkaiseva määräysvalta tytäryhtiönsä liiketoimintapolitiikkaan — Ratkaisevan määräysvallan tosiasiallinen käyttäminen — Todistustaakka — Sakkojen määrän laskeminen — Sakkojen määrän laskennasta annetut vuoden 2006 suuntaviivat — Yksinomaan emoyhtiölle rikkomisen uusimisen perusteella määrätty erillissakko, johon on sovellettu korotuskerrointa varoittavassa tarkoituksessa)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/30

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Deutsche Telekom v. komissio
      (Asia T-827/14) (1)

      ((Kilpailu - Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö - Slovakian laajakaistaisten televiestintäpalvelujen markkinat - Kolmansien yritysten oikeus käyttää markkinoiden vakiintuneen operaattorin tilaajayhteyksiä - Päätös, jossa todetaan SEUT 102 artiklan ja ETA-sopimuksen 54 artiklan rikkominen - Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen - Väärinkäytön käsite - Käyttöoikeuden tarjoamisesta kieltäytyminen - Hintaruuvi - Hintaruuvin laskeminen - Yhtä tehokkaan kilpailijan kriteeri - Puolustautumisoikeudet - Emoyhtiön saattaminen vastuuseen rikkomisesta, johon sen tytäryhtiö on syyllistynyt - Emoyhtiön ratkaiseva määräysvalta tytäryhtiönsä liiketoimintapolitiikkaan - Ratkaisevan määräysvallan tosiasiallinen käyttäminen - Todistustaakka - Sakkojen määrän laskeminen - Sakkojen määrän laskennasta annetut vuoden 2006 suuntaviivat - Yksinomaan emoyhtiölle rikkomisen uusimisen perusteella määrätty erillissakko, johon on sovellettu korotuskerrointa varoittavassa tarkoituksessa))
      (2019/C 82/34)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Deutsche Telekom AG (Bonn, Saksa) (edustajat: asianajajat K. Appel ja D. Schroeder)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Kellerbauer, L. Malferrari, C. Vollrath ja L. Wildpanner)

         Väliintulija, joka tuke vastaajan vaatimuksia: Slovanet a.s. (Bratislava, Slovakia) (edustaja: asianajaja S. Tisaj)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan ensisijaisesti kumoamaan SEUT 102 artiklan ja ETA-sopimuksen 54 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.39523 – Slovak Telekom) 15.10.2014 tehty komission päätös C(2014) 7465 final, sellaisena kuin se on oikaistuna 16.12.2014 tehdyllä komission päätöksellä C(2014) 10119 final ja 17.4.2015 tehdyllä komission päätöksellä C(2015) 2484, kokonaisuudessaan tai kantajaa koskevilta osin, ja toissijaisesti alentamaan kyseisessä päätöksessä kantajalle määrättyjen sakkojen määrää

         Tuomiolauselma

                  1)

                  SEUT 102 artiklan ja ETA-sopimuksen 54 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.39523 – Slovak Telekom) 15.10.2014 tehdyn komission päätöksen C(2014) 7465 final 1 artiklan 2 kohdan d alakohta kumotaan siltä osin kuin siinä todetaan, että Deutsche Telekom AG peri 12.8.–31.12.2005 kohtuuttomia maksuja, joiden vuoksi Slovak Telekomin tilaajayhteyksien eriytetystä käyttöoikeudesta riippuvainen yhtä tehokas kilpailija ei voinut toisintaa Slovak Telekomin tarjoamia vähittäispalveluja tappiota tekemättä.

                  2)

                  Päätöksen C(2014) 7465 final 2 artikla kumotaan siltä osin kuin siinä vahvistetaan Deutsche Telekomille yhteisvastuullisesti määrättävän sakon määräksi 38 838 000 euroa ja Deutsche Telekomille yksinomaisesti määrättävän sakon määräksi 31 070 000 euroa.

                  3)

                  Deutsche Telekomille yhteisvastuullisesti määrättävän sakon määräksi vahvistetaan 38 061 963 euroa ja Deutsche Telekomille yksinään määrättävän sakon määräksi 19 030 981 euroa.

                  4)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  5)

                  Deutsche Telekom vastaa neljästä viidesosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan, neljästä viidesosasta Euroopan komission oikeudenkäyntikuluista ja neljästä viidesosasta Slovanet a.s:n oikeudenkäyntikuluista.

                  6)

                  Komissio vastaa viidesosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan ja viidesosasta Deutsche Telekomin oikeudenkäyntikuluista.

                  7)

                  Slovanet vastaa viidesosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 96, 23.3.2015.


title: Asia T-851/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Slovak Telekom v. komissio (Kilpailu — Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö — Slovakian laajakaistaisten televiestintäpalvelujen markkinat — Kolmansien yritysten oikeus käyttää markkinoiden vakiintuneen operaattorin tilaajayhteyksiä — Päätös, jossa todetaan SEUT 102 artiklan ja ETA-sopimuksen 54 artiklan rikkominen — Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen — Väärinkäytön käsite — Käyttöoikeuden tarjoamisesta kieltäytyminen — Hintaruuvi — Hintaruuvin laskeminen — Yhtä tehokkaan kilpailijan kriteeri — Puolustautumisoikeudet — Emoyhtiön saattaminen vastuuseen rikkomisesta, johon sen tytäryhtiö on syyllistynyt — Emoyhtiön ratkaiseva määräysvalta tytäryhtiönsä liiketoimintapolitiikkaan — Ratkaisevan määräysvallan tosiasiallinen käyttäminen — Todistustaakka — Sakkojen määrän laskeminen — Sakkojen määrän laskennasta annetut vuoden 2006 suuntaviivat)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/32

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Slovak Telekom v. komissio
      (Asia T-851/14) (1)

      ((Kilpailu - Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö - Slovakian laajakaistaisten televiestintäpalvelujen markkinat - Kolmansien yritysten oikeus käyttää markkinoiden vakiintuneen operaattorin tilaajayhteyksiä - Päätös, jossa todetaan SEUT 102 artiklan ja ETA-sopimuksen 54 artiklan rikkominen - Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen - Väärinkäytön käsite - Käyttöoikeuden tarjoamisesta kieltäytyminen - Hintaruuvi - Hintaruuvin laskeminen - Yhtä tehokkaan kilpailijan kriteeri - Puolustautumisoikeudet - Emoyhtiön saattaminen vastuuseen rikkomisesta, johon sen tytäryhtiö on syyllistynyt - Emoyhtiön ratkaiseva määräysvalta tytäryhtiönsä liiketoimintapolitiikkaan - Ratkaisevan määräysvallan tosiasiallinen käyttäminen - Todistustaakka - Sakkojen määrän laskeminen - Sakkojen määrän laskennasta annetut vuoden 2006 suuntaviivat))
      (2019/C 82/35)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Slovak Telekom a.s. Bratislava, Slovakia) (edustajat: asianajaja D. Geradin ja R. O’Donoghue, QC)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi M. Farley, L. Malferrari ja G. Koleva, sitten M. Farley, M. Kellerbauer, L. Malferrari ja C. Vollrath)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Slovanet a.s. (Bratislava) (edustaja: asianajaja P. Tisaj)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan ensisijaisesti kumoamaan SEUT 102 artiklan ja ETA-sopimuksen 54 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.39523 – Slovak Telekom) 15.10.2014 tehty komission päätös C(2014) 7465 final, sellaisena kuin se on oikaistuna 16.12.2014 tehdyllä komission päätöksellä C(2014) 10119 final ja 17.4.2015 tehdyllä komission päätöksellä C(2015) 2484, siltä osin kuin se koskee kantajaa, ja toissijaisesti alentamaan kantajalle määrätyn sakon määrää

         Tuomiolauselma

                  1)

                  SEUT 102 artiklan ja ETA-sopimuksen 54 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.39523 – Slovak Telekom) 15.10.2014 tehdyn komission päätöksen C(2014) 7465 final 1 artiklan 2 kohdan d alakohta kumotaan siltä osin kuin siinä todetaan, että kantaja peri 12.8.–31.12.2005 kohtuuttomia maksuja, joiden vuoksi sen tilaajayhteyksien eriytetystä käyttöoikeudesta riippuvainen yhtä tehokas kilpailija ei voinut toisintaa kantajan tarjoamia vähittäispalveluja tappiota tekemättä.

                  2)

                  Päätöksen C(2014) 7465 final 2 artikla kumotaan siltä osin kuin siinä vahvistetaan Slovak Telekomille yhteisvastuullisesti määrättävän sakon määräksi 38 838 000 euroa.

                  3)

                  Slovak Telekomille yhteisvastuullisesti määrättävän sakon määräksi vahvistetaan 38 061 963 euroa.

                  4)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  5)

                  Slovak Telekom vastaa neljästä viidesosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan, neljästä viidesosasta Euroopan komission oikeudenkäyntikuluista ja neljästä viidesosasta Slovanet a.s:n oikeudenkäyntikuluista.

                  6)

                  Komissio vastaa viidesosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan ja viidesosasta Slovak Telekomin oikeudenkäyntikuluista.

                  7)

                  Slovanet vastaa viidesosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 127, 20.4.2015.


title: Asia T-111/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Ryanair ja Airport Marketing Services v. komissio (Valtiontuet — Syndicat mixte des aéroports de Charenten ja Ryanairin sekä sen tytäryhtiön Airport Marketing Servicesin välillä tehdyt sopimukset — Lentoasemapalvelut — Markkinointipalvelut — Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään sen takaisin perimisestä — Valtiontuen käsite — Toimenpiteen yhteys valtioon — Kauppa- ja teollisuuskamari — Etu — Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste — Takaisin periminen — Perusoikeuskirjan 41 artikla — Oikeus tutustua asiakirja-aineistoon — Oikeus tulla kuulluksi)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/33

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Ryanair ja Airport Marketing Services v. komissio
      (Asia T-111/15) (1)

      ((Valtiontuet - Syndicat mixte des aéroports de Charenten ja Ryanairin sekä sen tytäryhtiön Airport Marketing Servicesin välillä tehdyt sopimukset - Lentoasemapalvelut - Markkinointipalvelut - Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään sen takaisin perimisestä - Valtiontuen käsite - Toimenpiteen yhteys valtioon - Kauppa- ja teollisuuskamari - Etu - Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste - Takaisin periminen - Perusoikeuskirjan 41 artikla - Oikeus tutustua asiakirja-aineistoon - Oikeus tulla kuulluksi))
      (2019/C 82/36)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Ryanair DAC, aiemmin Ryanair Ltd (Dublin, Irlanti) ja Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (edustajat: asianajajat G. Berrisch, E. Vahida, I. G. Metaxas-Maranghidis ja solicitor B. Byrne)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Flynn ja S. Noë)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota osittain valtiontuesta SA.33963 (2012/C) (ex 2012/NN), jonka Ranska on myöntänyt Angoulêmen kauppa- ja teollisuuskamarille, SNC-Lavalinille, Ryanairille ja Airport Marketing Services -yhtiölle, 23.7.2014 annettu komission päätös (EU) 2015/1226 (EUVL 2015, L 201, s. 48).

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Ryanair DAC ja Airport Marketing Services Ltd vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 178, 1.6.2015.


title: Asia T-165/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Ryanair ja Airport Marketing Services v. komissio (Valtiontuet — Pau-Béarnin kauppa- ja teollisuuskamarin ja Ryanairin sekä sen tytäryhtiön Airport Marketing Servicesin välillä tehdyt sopimukset — Lentoasemapalvelut — Markkinointipalvelut — Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään sen takaisin perimisestä — Valtiontuen käsite — Toimenpiteen yhteys valtioon — Kauppa- ja teollisuuskamari — Etu — Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste — Takaisin periminen — Perusoikeuskirjan 41 artikla — Oikeus tutustua asiakirja-aineistoon — Oikeus tulla kuulluksi)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/34

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Ryanair ja Airport Marketing Services v. komissio
      (Asia T-165/15) (1)

      ((Valtiontuet - Pau-Béarnin kauppa- ja teollisuuskamarin ja Ryanairin sekä sen tytäryhtiön Airport Marketing Servicesin välillä tehdyt sopimukset - Lentoasemapalvelut - Markkinointipalvelut - Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään sen takaisin perimisestä - Valtiontuen käsite - Toimenpiteen yhteys valtioon - Kauppa- ja teollisuuskamari - Etu - Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste - Takaisin periminen - Perusoikeuskirjan 41 artikla - Oikeus tutustua asiakirja-aineistoon - Oikeus tulla kuulluksi))
      (2019/C 82/37)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Ryanair DAC, aiemmin Ryanair Ltd (Dublin, Irlanti), ja Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (edustajat: asianajajat G. Berrisch, E. Vahida, I.-G. Metaxas-Maranghidis ja solicitor B. Byrne)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Flynn ja S. Noë)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota osittain valtiontuesta SA.22614 (C 53/07), jonka Ranska on myöntänyt Pau-Béarnin kauppa- ja teollisuuskamarille, Ryanairille, Airport Marketing Services -yhtiölle ja Transavialle, 23.7.2014 annettu komission päätös (EU) 2015/1227 (EUVL 2015, L 201, s. 109).

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Ryanair DAC ja Airport Marketing Services Ltd vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 228, 13.7.2015.


title: Asia T-284/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – AlzChem v. komissio (Valtiontuet — Kemianteollisuus — Päätös jatkaa yrityksen toimintaa konkurssimenettelyn aikana — Päätös, jossa todetaan, ettei kyseessä ole valtiontuki — Kumoamiskanne — Kantajaa erikseen koskeva toimi — Tutkittavaksi ottaminen — Valtiontuen käsite — Etu — Yksityinen velkoja -arviointiperuste — Valtiosta johtuvaksi katsominen — Perusteluvelvollisuus)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/34

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – AlzChem v. komissio
      (Asia T-284/15) (1)

      ((Valtiontuet - Kemianteollisuus - Päätös jatkaa yrityksen toimintaa konkurssimenettelyn aikana - Päätös, jossa todetaan, ettei kyseessä ole valtiontuki - Kumoamiskanne - Kantajaa erikseen koskeva toimi - Tutkittavaksi ottaminen - Valtiontuen käsite - Etu - Yksityinen velkoja -arviointiperuste - Valtiosta johtuvaksi katsominen - Perusteluvelvollisuus))
      (2019/C 82/38)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: AlzChem AG (Trostberg, Saksa) (edustajat: aluksi P. Alexiadis, solicitor, sekä asianajajat A. Borsos ja I. Georgiopoulos, sitten P. Alexiadis sekä asianajajat A. Borsos, E. Kazili, P. Oravec ja K. Csach)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Conte ja L. Armati)

         Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Slovakian tasavalta (asiamies: B. Ricziová) ja Fortischem a.s. (Nováky, Slovakia) (edustajat: asianajajat C. Arhold, P. Hodál ja M. Staroň)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota valtiontuesta SA.33797 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP), jonka Slovakia on myöntänyt NCHZ:lle, 15.10.2014 annetun komission päätöksen (EU) 2015/1826 (EUVL 2015, L 269, s. 71) 2 artikla

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Slovakian NCHZ:lle myöntämästä valtiontuesta SA.33797 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2011/CP) 15.10.2014 annetun komission päätöksen (EU) 2015/1826 2 artikla kumotaan.

                  2)

                  Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan AlzChem AG:n oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Slovakian tasavalta ja Fortischem a.s. vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 302, 14.9.2015.


title: Asia T-558/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Iran Insurance v. neuvosto (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Iraniin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Kantajan nimen merkitseminen luetteloihin henkilöistä ja yhteisöistä, joihin sovelletaan rajoittavia toimenpiteitä, ja nimen säilyttäminen kyseisissä luetteloissa — Aineellinen vahinko — Aineeton vahinko)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/35

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Iran Insurance v. neuvosto
      (Asia T-558/15) (1)

      ((Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Iraniin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet - Varojen jäädyttäminen - Kantajan nimen merkitseminen luetteloihin henkilöistä ja yhteisöistä, joihin sovelletaan rajoittavia toimenpiteitä, ja nimen säilyttäminen kyseisissä luetteloissa - Aineellinen vahinko - Aineeton vahinko))
      (2019/C 82/39)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Iran Insurance Company (Teheran, Iran) (edustaja: asianajaja D. Luff)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: B. Driessen ja M. Bishop)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Ronkes Agerbeek ja R. Tricot)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 268 artiklaan perustuva ja sen aineettoman ja aineellisen vahingon korvaamista koskeva vaatimus, jonka kantaja väittää itselleen aiheutuneen Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta tehdyn päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 25.10.2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/644/YUTP (EUVL 2010, L 281, s. 81), Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta 25.10.2010 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 961/2010 (EUVL 2010, L 281, s. 1), Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 1.12.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/783/YUTP (EUVL 2011, L 319, s. 71), asetuksen N:o 961/2010 täytäntöönpanosta 1.12.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1245/2011 (EUVL 2011, L 319, s. 11) ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EU) N:o 961/2010 kumoamisesta 23.3.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 267/2012 (EUVL 2012, L 88, s. 1), joilla kantajan nimi merkittiin luetteloihin henkilöistä ja yhteisöistä, joihin sovelletaan rajoittavia toimenpiteitä, ja säilytettiin kyseisissä luetteloissa, antamisen vuoksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Iran Insurance Company vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 27, 25.1.2016.


title: Asia T-559/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Post Bank Iran v. neuvosto (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Iraniin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Kantajan nimen merkitseminen luetteloihin henkilöistä ja yhteisöistä, joihin sovelletaan rajoittavia toimenpiteitä, ja nimen säilyttäminen kyseisissä luetteloissa — Aineeton vahinko)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/36

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Post Bank Iran v. neuvosto
      (Asia T-559/15) (1)

      ((Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Iraniin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet - Varojen jäädyttäminen - Kantajan nimen merkitseminen luetteloihin henkilöistä ja yhteisöistä, joihin sovelletaan rajoittavia toimenpiteitä, ja nimen säilyttäminen kyseisissä luetteloissa - Aineeton vahinko))
      (2019/C 82/40)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Post Bank Iran (Teheran, Iran) (edustaja: asianajaja D. Luff)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: B. Driessen ja M. Bishop)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Ronkes Agerbeek ja R. Tricot)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 268 artiklaan perustuva ja sen vahingon korvaamista koskeva vaatimus, jonka kantaja väittää itselleen aiheutuneen Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta tehdyn päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 25.10.2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/644/YUTP (EUVL 2010, L 281, s. 81), Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta 25.10.2010 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 961/2010 (EUVL 2010, L 281, s. 1), Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 1.12.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/783/YUTP (EUVL 2011, L 319, s. 71), asetuksen N:o 961/2010 täytäntöönpanosta 1.12.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1245/2011 (EUVL 2011, L 319, s. 11) ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EU) N:o 961/2010 kumoamisesta 23.3.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 267/2012 (EUVL 2012, L 88, s. 1), joilla kantajan nimi merkittiin luetteloihin henkilöistä ja yhteisöistä, joihin sovelletaan rajoittavia toimenpiteitä, ja säilytettiin kyseisissä luetteloissa, antamisen vuoksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Post Bank Iran vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 27, 25.1.2016.


title: Asia T-591/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Transavia Airlines v. komissio (Valtiontuet — Lentoasemapalvelut ja markkinointipalvelut — Pau-Béarnin kauppa- ja teollisuuskamarin ja Transavian välillä tehty sopimus — Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään sen takaisin perimisestä — Valtiontuen käsite — Toimenpiteen yhteys valtioon — Kauppa- ja teollisuuskamari — Etu — Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste — Takaisin periminen — Perusoikeuskirjan 41 artikla — Oikeus tutustua asiakirja-aineistoon — Oikeus tulla kuulluksi)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/37

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Transavia Airlines v. komissio
      (Asia T-591/15) (1)

      ((Valtiontuet - Lentoasemapalvelut ja markkinointipalvelut - Pau-Béarnin kauppa- ja teollisuuskamarin ja Transavian välillä tehty sopimus - Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään sen takaisin perimisestä - Valtiontuen käsite - Toimenpiteen yhteys valtioon - Kauppa- ja teollisuuskamari - Etu - Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste - Takaisin periminen - Perusoikeuskirjan 41 artikla - Oikeus tutustua asiakirja-aineistoon - Oikeus tulla kuulluksi))
      (2019/C 82/41)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Transavia Airlines CV (Schiphol, Alankomaat) (edustajat: asianajajat R. Elkerbout ja M. Baneke)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Flynn ja S. Noë)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota osittain valtiontuesta SA.22614 (C 53/07), jonka Ranska on myöntänyt Pau-Béarnin kauppa- ja teollisuuskamarille, Ryanair Ltd:lle, Airport Marketing Services Ltd:lle ja Transavialle, 23.7.2014 annettu komission päätös (EU) 2016/633 (EUVL 2015, L 201, s. 109).

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Transavia Airlines CV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 398, 30.11.2015.


title: Asia T-630/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Scandlines Danmark ja Scandlines Deutschland v. komissio (Valtiontuet — Fehmarninsalmen kiinteän rautatie-maantieyhteyden julkinen rahoitus — Yksittäiset tuet — Vastustamatta jättämistä koskeva päätös — Päätös, jossa todetaan, ettei kyseessä ole valtiontuki, ja jossa todetaan tuki sisämarkkinoille soveltuvaksi — Valtiontuen käsite — Kilpailua rajoittava vaikutus ja vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan — Soveltuvuusedellytykset — Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen tarkoitettu tuki — Tuen tarpeellisuus — Kannustava vaikutus — Tuen oikeasuhteisuus — Vakavat vaikeudet, jotka oikeuttavat muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen — Perusteluvelvollisuus — Tiedonanto, joka koskee Euroopan yhteistä etua koskevien tärkeiden hankkeiden edistämiseen tarkoitettuja valtiontukia)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/37

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Scandlines Danmark ja Scandlines Deutschland v. komissio
      (Asia T-630/15) (1)

      ((Valtiontuet - Fehmarninsalmen kiinteän rautatie-maantieyhteyden julkinen rahoitus - Yksittäiset tuet - Vastustamatta jättämistä koskeva päätös - Päätös, jossa todetaan, ettei kyseessä ole valtiontuki, ja jossa todetaan tuki sisämarkkinoille soveltuvaksi - Valtiontuen käsite - Kilpailua rajoittava vaikutus ja vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan - Soveltuvuusedellytykset - Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen tarkoitettu tuki - Tuen tarpeellisuus - Kannustava vaikutus - Tuen oikeasuhteisuus - Vakavat vaikeudet, jotka oikeuttavat muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen - Perusteluvelvollisuus - Tiedonanto, joka koskee Euroopan yhteistä etua koskevien tärkeiden hankkeiden edistämiseen tarkoitettuja valtiontukia))
      (2019/C 82/42)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Scandlines Danmark ApS (Kööpenhamina, Tanska) ja Scandlines Deutschland GmbH (Hampuri, Saksa) (edustajat: aluksi asianajajat L. Sandberg-Mørch ja M.-E. Vitali, sitten L. Sandberg-Mørch)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Armati, L. Flynn ja S. Noë)

         Väliintulijat, jotka tukevat kantajien vaatimuksia: Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV (Stuttgart, Saksa) (edustaja: asianajaja T. Hohmuth) ja Föreningen Svensk Sjöfart (Göteborg, Ruotsi) (edustajat: asianajajat L. Sandberg-Mørch ja J. Buendía Sierra)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Tanskan kuningaskunta (asiamiehet: aluksi C. Thorning, sitten J. Nymann-Lindegren, avustajanaan asianajaja R. Holdgaard)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota 23.7.2015 tehty komission päätös C(2015) 5023 final, joka koskee valtiontukea SA.39078 (2014/N) (Tanska), jonka Tanska on myöntänyt Fehmarninsalmen kiinteän yhteyden hankkeen rahoittamiseen (EUVL 2015, C 325, s. 5).

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Valtiontuesta SA.39078 (2014/N) (Tanska), jonka Tanska on myöntänyt Fehmarninsalmen kiinteän yhteyden hankkeen rahoittamiseen, 23.7.2015 tehty komission päätös C(2015) 5023 final (EUVL 2015, C 325, s. 5) kumotaan siltä osin kuin komissio on päättänyt olla vastustamatta Tanskan kuningaskunnan Femern A/S:lle myöntämiä toimenpiteitä Fehmarninsalmen kiinteän yhteyden suunnittelua, rakentamista ja liikennöintiä varten.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Scandlines Danmark ApS:n ja Scandlines Deutschland GmbH:n oikeudenkäyntikulut.

                  4)

                  Tanskan kuningaskunta, Föreningen Svensk Sjöfart ja Naturschutzbund Deutschland (NABU) eV vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 59, 15.2.2016.


title: Asia T-631/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Stena Line Scandinavia v. komissio (Valtiontuet — Fehmarninsalmen kiinteän rautatie-maantieyhteyden julkinen rahoitus — Yksittäiset tuet — Vastustamatta jättämistä koskeva päätös — Päätös, jossa todetaan, ettei kyseessä ole valtiontuki, ja jossa todetaan tuki sisämarkkinoille soveltuvaksi — Valtiontuen käsite — Kilpailua rajoittava vaikutus ja vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan — Soveltuvuusedellytykset — Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen tarkoitettu tuki — Tuen tarpeellisuus — Kannustava vaikutus — Tuen oikeasuhteisuus — Vakavat vaikeudet, jotka oikeuttavat muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen — Perusteluvelvollisuus — Tiedonanto, joka koskee Euroopan yhteistä etua koskevien tärkeiden hankkeiden edistämiseen tarkoitettuja valtiontukia)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/38

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Stena Line Scandinavia v. komissio
      (Asia T-631/15) (1)

      ((Valtiontuet - Fehmarninsalmen kiinteän rautatie-maantieyhteyden julkinen rahoitus - Yksittäiset tuet - Vastustamatta jättämistä koskeva päätös - Päätös, jossa todetaan, ettei kyseessä ole valtiontuki, ja jossa todetaan tuki sisämarkkinoille soveltuvaksi - Valtiontuen käsite - Kilpailua rajoittava vaikutus ja vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan - Soveltuvuusedellytykset - Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen tarkoitettu tuki - Tuen tarpeellisuus - Kannustava vaikutus - Tuen oikeasuhteisuus - Vakavat vaikeudet, jotka oikeuttavat muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen - Perusteluvelvollisuus - Tiedonanto, joka koskee Euroopan yhteistä etua koskevien tärkeiden hankkeiden edistämiseen tarkoitettuja valtiontukia))
      (2019/C 82/43)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Stena Line Scandinavia AB (Göteborg, Ruotsi) (edustajat: solicitor P. Alexiadis ja asianajaja L. Sandberg-Mørch)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Armati, L. Flynn ja S. Noë)

         Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Föreningen Svensk Sjöfart (Göteborg) (edustajat: asianajajat L. Sandberg-Mørch ja J. Buendía Sierra)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Tanskan kuningaskunta (asiamiehet: aluksi C. Thorning, sitten J. Nymann-Lindegren, avustajanaan asianajaja R. Holdgaard)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota 23.7.2015 tehty komission päätös C(2015) 5023 final, joka koskee valtiontukea SA.39078 (2014/N) (Tanska), jonka Tanska on myöntänyt Fehmarninsalmen kiinteän yhteyden hankkeen rahoittamiseen (EUVL 2015, C 325, s. 5).

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Valtiontuesta SA.39078 (2014/N) (Tanska), jonka Tanska on myöntänyt Fehmarninsalmen kiinteän yhteyden hankkeen rahoittamiseen, 23.7.2015 tehty komission päätös C(2015) 5023 final (EUVL 2015, C 325, s. 5) kumotaan siltä osin kuin komissio on päättänyt olla vastustamatta Tanskan kuningaskunnan Femern A/S:lle myöntämiä toimenpiteitä Fehmarninsalmen kiinteän yhteyden suunnittelua, rakentamista ja liikennöintiä varten.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Stena Line Scandinavia AB:n oikeudenkäyntikulut.

                  4)

                  Tanskan kuningaskunta ja Föreningen Svensk Sjöfart vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 59, 15.2.2016.


title: Asia T-53/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Ryanair ja Airport Marketing Services v. komissio (Valtiontuet — Nîmes-Uzès-Le Viganin kauppa- ja teollisuuskamarin ja Ryanairin sekä sen tytäryhtiön Airport Marketing Servicesin välillä tehdyt sopimukset — Lentoasemapalvelut — Markkinointipalvelut — Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään sen takaisin perimisestä — Valtiontuen käsite — Toimenpiteen yhteys valtioon — Kauppa- ja teollisuuskamari — Etu — Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste — Takaisin periminen — Perusoikeuskirjan 41 artikla — Oikeus tutustua asiakirja-aineistoon — Oikeus tulla kuulluksi)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/39

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Ryanair ja Airport Marketing Services v. komissio
      (Asia T-53/16) (1)

      ((Valtiontuet - Nîmes-Uzès-Le Viganin kauppa- ja teollisuuskamarin ja Ryanairin sekä sen tytäryhtiön Airport Marketing Servicesin välillä tehdyt sopimukset - Lentoasemapalvelut - Markkinointipalvelut - Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään sen takaisin perimisestä - Valtiontuen käsite - Toimenpiteen yhteys valtioon - Kauppa- ja teollisuuskamari - Etu - Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste - Takaisin periminen - Perusoikeuskirjan 41 artikla - Oikeus tutustua asiakirja-aineistoon - Oikeus tulla kuulluksi))
      (2019/C 82/44)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Ryanair DAC, aiemmin Ryanair Ltd (Dublin, Irlanti), ja Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (edustajat: asianajajat G. Berrisch, E. Vahida, I.-G. Metaxas-Maranghidis ja solicitor B. Byrne)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Flynn ja S. Noë)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: S. Boelaert, S. Petrova ja J. Kneale)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota osittain valtiontuesta SA.33961 (2012/C) (ex 2012/NN), jonka Ranska on myöntänyt Nîmes-Uzès-Le Viganin kauppa- ja teollisuuskamarille, Ryanair Ltd:lle, Veolia Transport Aéroport de Nîmesille ja Airport Marketing Services Ltd:lle, 23.7.2014 annettu komission päätös (EU) 2016/633 (EUVL 2016, L 113, s. 32).

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Ryanair DAC ja Airport Marketing Services Ltd vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 145, 25.4.2016.


title: Asia T-77/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Ryanair ja Airport Marketing Services v. komissio (Valtiontuet — Lentoyhtiö Ryanairin ja sen tytäryhtiön Airport Marketing Servicesin kanssa tehdyt sopimukset — Lentoasemapalvelut — Markkinointipalvelut — Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään sen takaisin perimisestä — Valtiontuen käsite — Etu — Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste — Takaisin periminen — Valikoivuus)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/40

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Ryanair ja Airport Marketing Services v. komissio
      (Asia T-77/16) (1)

      ((Valtiontuet - Lentoyhtiö Ryanairin ja sen tytäryhtiön Airport Marketing Servicesin kanssa tehdyt sopimukset - Lentoasemapalvelut - Markkinointipalvelut - Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään sen takaisin perimisestä - Valtiontuen käsite - Etu - Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste - Takaisin periminen - Valikoivuus))
      (2019/C 82/45)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Ryanair DAC, aiemmin Ryanair Ltd (Dublin, Irlanti) ja Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (edustajat: asianajajat G. Berrisch, E. Vahida, I.-G. Metaxas-Maranghidis ja solicitor B. Byrne)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Armati, L. Flynn ja S. Noë)

         Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Latvian tasavalta (asiamiehet: aluksi D. Pelše, J. Treijs-Gigulis ja I. Kalniņš, sitten I. Kucina) ja Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: S. Boelaert ja S. Petrova)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota osittain valtiontuesta SA.27339 (12/C) (ex 11/NN), jonka Saksa on toteuttanut Zweibrückenin lentoaseman ja sitä käyttävien lentoyhtiöiden hyväksi, 1.10.2014 tehty komission päätös (EU) 2016/152 (EUVL 2016, L 34, s. 68).

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Valtiontuesta SA.27339 (12/C) (ex 11/NN), jonka Saksa on toteuttanut Zweibrückenin lentoaseman ja sitä käyttävien lentoyhtiöiden hyväksi, 1.10.2014 tehdyn komission päätöksen (EU) 2016/152 1 artiklan 2 kohta sekä tämän päätöksen 3, 4 ja 5 artikla, siltä osin kuin ne koskevat Ryanair DAC:tä ja Airport Marketing Services Ltd:tä, kumotaan.

                  2)

                  Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Ryanairin ja Airport Marketing Servicesin oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

                  4)

                  Latvian tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 165, 10.5.2016.


title: Asia T-165/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Ryanair ja Airport Marketing Services v. komissio (Valtiontuet — Lentoyhtiö Ryanairin ja sen tytäryhtiö Airport Marketing Servicesin kanssa tehdyt sopimukset — Lentoasemapalvelut — Markkinointipalvelut — Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään sen takaisin perimisestä — Valtiontuen käsite — Etu — Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste — Takaisin periminen — Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artikla — Oikeus tutustua asiakirjoihin — Oikeus tulla kuulluksi)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/41

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Ryanair ja Airport Marketing Services v. komissio
      (Asia T-165/16) (1)

      ((Valtiontuet - Lentoyhtiö Ryanairin ja sen tytäryhtiö Airport Marketing Servicesin kanssa tehdyt sopimukset - Lentoasemapalvelut - Markkinointipalvelut - Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään sen takaisin perimisestä - Valtiontuen käsite - Etu - Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste - Takaisin periminen - Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artikla - Oikeus tutustua asiakirjoihin - Oikeus tulla kuulluksi))
      (2019/C 82/46)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Ryanair DAC, aiemmin Ryanair Ltd (Dublin, Irlanti) ja Airport Marketing Services Ltd (Dublin) (edustajat: asianajajat G. Berrisch, E. Vahida ja I.-G. Metaxas-Maranghidis sekä solicitor B. Byrne)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Flynn, L. Armati, ja S. Noë)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: S. Boelaert ja S. Petrova)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jolla vaaditaan kumoamaan osittain valtiontuesta SA.26500 (2012/C) (ex 2011/NN, ex CP 227/2008), jonka Saksa on myöntänyt yrityksille Flughafen Altenburg-Nobitzille ja Ryanair Ltd:lle, 15.10.2014 annettu komission päätös (EU) 2016/287 (EUVL 2016, L 59, s. 22)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Ryanair DAC ja Airport Marketing Services Ltd vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeuskäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 222, 20.6.2016.


title: Asia T-290/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Fruits de Ponent v. komissio (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Maatalous — Persikka- ja nektariinimarkkinat — Tuotantokauden 2014 aikana aiheutuneet häiriöt — Venäjän tuontikielto — Tuottajille tilapäisesti myönnettävät poikkeukselliset tukitoimenpiteet — Delegoitu asetus (EU) N:o 913/2014 ja delegoitu asetus (EU) N:o 923/2014 — Oikeussäännöt, joiden tarkoituksena on antaa yksityisille oikeuksia — Huolellisuusvelvoite ja hyvän hallinnon periaate — Riittävän ilmeinen rikkominen — Syy-yhteys)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/42

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Fruits de Ponent v. komissio
      (Asia T-290/16) (1)

      ((Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Maatalous - Persikka- ja nektariinimarkkinat - Tuotantokauden 2014 aikana aiheutuneet häiriöt - Venäjän tuontikielto - Tuottajille tilapäisesti myönnettävät poikkeukselliset tukitoimenpiteet - Delegoitu asetus (EU) N:o 913/2014 ja delegoitu asetus (EU) N:o 923/2014 - Oikeussäännöt, joiden tarkoituksena on antaa yksityisille oikeuksia - Huolellisuusvelvoite ja hyvän hallinnon periaate - Riittävän ilmeinen rikkominen - Syy-yhteys))
      (2019/C 82/47)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset

         Kantaja: Fruits de Ponent, SCCL (Alcarràs, Espanja) (edustajat: asianajajat M. Roca Junyent, J. Mier Albert, R. Vallina Hoset ja A. Sellés Marco)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi I. Galindo Martín ja K. Skelly, sitten I. Galindo Martín)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 268 artiklaan perustuva vaatimus saada korvausta vahingosta, jonka kantaja väittää aiheutuneen kolmelle jäsenelleen komission toimista ja toimimatta jättämisestä, kun annettiin väliaikaisista poikkeuksellisista tukitoimenpiteistä persikoiden ja nektariinien tuottajille 21.8.2014 annettu komission delegoitu asetus (EU) N:o 913/2014 (EUVL 2014, L 248, s. 1) ja hedelmien ja vihannesten tuottajille tilapäisesti myönnettävistä poikkeuksellisista tukitoimenpiteistä ja delegoidun asetuksen (EU) N:o 913/2014 muuttamisesta 29.8.2014 annettu komission delegoitu asetus (EU) N:o 932/2014 (EUVL 2014, L 259, s. 2).

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Fruits de Ponent, SCCL velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 270, 25.7.2016.


title: Asia T-530/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Schubert ym. v. komissio (Henkilöstö — Palkkaus — Virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden vuosittainen mukauttaminen — Asetus (EU) N:o 422/2014 ja asetus (EU) N:o 423/2014 — Vuosien 2011 ja 2012 palkkojen ja eläkkeiden mukauttaminen — Perusteluvelvollisuus — Oikeasuhteisuus — Luottamuksensuoja — Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua koskevat säännöt)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/43

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Schubert ym. v. komissio
      (Asia T-530/16) (1)

      ((Henkilöstö - Palkkaus - Virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden vuosittainen mukauttaminen - Asetus (EU) N:o 422/2014 ja asetus (EU) N:o 423/2014 - Vuosien 2011 ja 2012 palkkojen ja eläkkeiden mukauttaminen - Perusteluvelvollisuus - Oikeasuhteisuus - Luottamuksensuoja - Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua koskevat säännöt))
      (2019/C 82/49)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantajat: Ludwig Schubert (Overijse, Belgia) ja kuusi muuta kantajaa, joiden nimet luetellaan tuomion liitteessä (edustajat: asianajajat C. Bernard-Glanz, N. Flandin ja S. Rodrigues)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi J. Currall ja G. Gattinara, sitten G. Gattinara ja L. Radu Bouyon)

         Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Euroopan parlamentti (asiamiehet: E. Taneva ja M. Ecker) ja Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi M. Bauer ja M. Veiga, sitten M. Bauer ja R. Meyer)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus yhtäältä kumota komission päätökset soveltaa vuonna 2011 kantajien palkkoihin tai eläkkeisiin 0 prosentin mukautusta, josta säädetään Euroopan unionin virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden sekä näihin palkkoihin ja eläkkeisiin liittyvien korjauskertoimien mukauttamisesta 1 päivästä heinäkuuta 201116.4.2014 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 422/2014 (EUVL 2014, L 129, s. 5), ja vuonna 2012 0,8 prosentin mukautusta, josta säädetään Euroopan unionin virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden sekä näihin palkkoihin ja eläkkeisiin sovellettavien korjauskertoimien mukauttamisesta 1 päivästä heinäkuuta 201216.4.2014 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 423/2014 (EUVL 2014, L 129, s. 12), ja toisaalta korvata kantajille näistä päätöksistä väitetysti aiheutunut vahinko.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Kantajat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan parlamentti vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 96 23.3.2015 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-4/15 ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Yhdistetyt asiat T-543/16 ja T-544/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Carpenito ym. v. neuvosto (Henkilöstö — Palkkaus — Virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden vuosittainen mukauttaminen — Asetus (EU) N:o 422/2014 ja asetus (EU) N:o 423/2014 — Vuosien 2011 ja 2012 palkkojen ja eläkkeiden mukauttaminen — Perusteluvelvollisuus — Oikeasuhteisuus — Luottamuksensuoja — Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua koskevat säännöt)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/44

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Carpenito ym. v. neuvosto
      (Yhdistetyt asiat T-543/16 ja T-544/16) (1)

      ((Henkilöstö - Palkkaus - Virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden vuosittainen mukauttaminen - Asetus (EU) N:o 422/2014 ja asetus (EU) N:o 423/2014 - Vuosien 2011 ja 2012 palkkojen ja eläkkeiden mukauttaminen - Perusteluvelvollisuus - Oikeasuhteisuus - Luottamuksensuoja - Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua koskevat säännöt))
      (2019/C 82/50)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja asiassa T-543/16: Renzo Carpenito (Overijse, Belgia) (edustaja: asianajaja M. Velardo)

         Kantajat asiassa T-544/16: Maria Kannellopoulou (Cranves-Sales, Ranska), José Carlos Lechado García (Bryssel, Belgia), Bernd Loescher (Rhode-Saint-Genèse, Belgia) ja Evelina Milenova (Bryssel) (edustaja: asianajaja M. Velardo)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi M. Bauer ja M. Veiga, sitten M. Bauer ja R. Meyer)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan parlamentti (asiamiehet: M. Ecker ja E. Taneva)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus yhtäältä kumota neuvoston päätökset soveltaa vuonna 2011 kantajien palkkoihin tai eläkkeisiin 0 prosentin mukautusta, josta säädetään Euroopan unionin virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden sekä näihin palkkoihin ja eläkkeisiin liittyvien korjauskertoimien mukauttamisesta 1 päivästä heinäkuuta 201116.4.2014 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 422/2014 (EUVL 2014, L 129, s. 5), ja vuonna 2012 0,8 prosentin mukautusta, josta säädetään Euroopan unionin virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden sekä näihin palkkoihin ja eläkkeisiin sovellettavien korjauskertoimien mukauttamisesta 1 päivästä heinäkuuta 201216.4.2014 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 423/2014 (EUVL 2014, L 129, s. 12), ja toisaalta korvata kantajille näistä päätöksistä väitetysti aiheutunut vahinko.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanteet hylätään.

                  2)

                  Kantajat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Euroopan parlamentti vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 146, 4.5.2015 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-31/15 ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Asia T-591/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Wahlström v. Frontex (Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Frontex — Määräaikaisen työsopimuksen uusimatta jättäminen — Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 8 artikla — Huolenpitovelvollisuus — Kumotun arviointikertomuksen käyttäminen — Ilmeinen arviointivirhe — Vastuu — Oikeudenkäyntikulut — Oikeudenmukaisuus — Työjärjestyksen 135 artiklan 1 kohta)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/45

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Wahlström v. Frontex
      (Asia T-591/16) (1)

      ((Henkilöstö - Väliaikaiset toimihenkilöt - Frontex - Määräaikaisen työsopimuksen uusimatta jättäminen - Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 8 artikla - Huolenpitovelvollisuus - Kumotun arviointikertomuksen käyttäminen - Ilmeinen arviointivirhe - Vastuu - Oikeudenkäyntikulut - Oikeudenmukaisuus - Työjärjestyksen 135 artiklan 1 kohta))
      (2019/C 82/51)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Kari Wahlström (Espoo, Suomi) (edustaja: asianajaja S. Pappas)

         Vastaaja: Euroopan raja- ja merivartiovirasto (Frontex) (asiamiehet: H. Caniard ja S. Drew, avustajanaan asianajaja B. Wägenbaur)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus yhtäältä kumota 26.6.2015 tehty päätös olla uudistamatta kantajan väliaikaisen toimihenkilön sopimusta Frontexin palveluksessa, ja toisaalta korvata kantajalle tästä johtuva palkan ja vastaavien eläkeoikeuksien menettämisestä väitetysti aiheutunut vahinko.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 251, 11.7.2016 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-21/16, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Asia T-672/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – C=Holdings v. EUIPO – Trademarkers (C=commodore) (EU-tavaramerkki — Menettämismenettely — Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Kuviomerkki C=commodore — Kansainvälisen rekisteröinnin vaikutusten julistaminen mitättömiksi — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 158 artiklan 2 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 189 artiklan 2 kohta) — Asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohta) — Tiettyjen kansainvälisen rekisteröinnin kattamien tavaroiden ja palvelujen tosiasiallisen käytön puuttuminen — Käyttämättä jättämistä koskevien perusteltujen syiden olemassaolo

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/47

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – C=Holdings v. EUIPO – Trademarkers (C=commodore)
      (Asia T-672/16) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Menettämismenettely - Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti - Kuviomerkki C=commodore - Kansainvälisen rekisteröinnin vaikutusten julistaminen mitättömiksi - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 158 artiklan 2 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 189 artiklan 2 kohta) - Asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohta) - Tiettyjen kansainvälisen rekisteröinnin kattamien tavaroiden ja palvelujen tosiasiallisen käytön puuttuminen - Käyttämättä jättämistä koskevien perusteltujen syiden olemassaolo)
      (2019/C 82/53)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: C=Holdings BV (Oldenzaal, Alankomaat) (edustajat: aluksi asianajajat P. Maeyaert ja K. Neefs, sitten asianajajat P. Maeyaert ja J. Muyldermans)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: D. Gája)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Trademarkers NV (Antwerpen, Belgia)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 13.7.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2585/2015-4), joka koskee osapuolten Trademarkers ja C=Holdings välistä menettämismenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 13.7.2018 tekemä päätös (asia R 2585/2015-4), joka koskee Trademarkers NV:n ja C=Holdings BV:n välistä menettämismenettelyä, kumotaan siltä osin kuin valituslautakunta on hylännyt C=Holdingsin valituksen, joka koski kansainvälisen rekisteröinnin, jonka haltija C=Holdings on, käyttämättä jättämistä koskevien perusteltujen syiden olemassaoloa.

                  2)

                  EUIPO velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 410, 7.11.2016.


title: Asia T-689/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Pipiliagkas v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Toimipaikka — Päätös, jolla on takautuva vaikutus — Henkilöstösääntöjen 22 artikla — Viranomainen, jolla ei ole toimivaltaa — Vastuu — Aineellisen ja aineettoman vahingon korvaaminen)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/47

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Pipiliagkas v. komissio
      (Asia T-689/16) (1)

      ((Henkilöstö - Virkamiehet - Toimipaikka - Päätös, jolla on takautuva vaikutus - Henkilöstösääntöjen 22 artikla - Viranomainen, jolla ei ole toimivaltaa - Vastuu - Aineellisen ja aineettoman vahingon korvaaminen))
      (2019/C 82/54)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Nikolaos Pipiliagkas (Bryssel, Belgia) (edustajat: aluksi asianajajat J.-N. Louis ja N. de Montigny, sitten J.-N. Louis)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi C. Berardis-Kayser ja G. Gattinara, sitten G. Gattinara ja L. Radu Bouyon)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus yhtäältä kumota komission pääosaston ”henkilöstöhallinto ja turvallisuustoiminta” yksikön ”uran ja kykyjen hallinnointi” päällikön 22.12.2015 tekemä päätös, joka koskee kantajan siirtoa takautuvin vaikutuksin, ja toisaalta korvata aineelliset ja aineettomat vahingot, jotka kantaja väittää aiheutuneen.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan komission pääosaston ”henkilöstöhallinto ja turvallisuustoiminta” yksikön ”uran ja kykyjen hallinnointi” päällikön 22.12.2015 tekemä päätös, joka koskee Nikolaos Pipiliagkasin siirtoa 1.1.2013 alkavin vaikutuksin, kumotaan.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan puolet Pipiliagkasin oikeudenkäyntikuluista.

                  4)

                  Pipiliagkas vastaa puolesta omia oikeudenkäyntikulujaan.

         (1)  EUVL C 441, 28.11.2016.


title: Asia T-743/16 RENV: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – CX v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Kurinpitoseuraamus — Virasta erottaminen — Puolustautumisoikeudet — Huolenpitovelvollisuus — Henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 22 artiklan 1 kohta — Perusoikeuskirjan 41 ja 52 artikla — Vastuu — Vahingon tosiasiallisuus — Syy-yhteys)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/48

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – CX v. komissio
      (Asia T-743/16 RENV) (1)

      ((Henkilöstö - Virkamiehet - Kurinpitoseuraamus - Virasta erottaminen - Puolustautumisoikeudet - Huolenpitovelvollisuus - Henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 22 artiklan 1 kohta - Perusoikeuskirjan 41 ja 52 artikla - Vastuu - Vahingon tosiasiallisuus - Syy-yhteys))
      (2019/C 82/55)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: CX (edustaja: asianajaja É. Boigelot)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Simonetti ja C. Ehrbar)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus yhtäältä kumota 16.10.2013 tehty päätös, jolla komissio totesi, että kantaja on syyllistynyt kahteen vakavaan virheeseen ja irtisanoi hänet tämän vuoksi kurinpitoseuraamuksena ilman eläkeoikeuksien vähentämistä, sekä toisaalta korvata vahingot, jotka kantaja väittää aiheutuneen tästä päätöksestä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan komission 16.10.2013 tekemä päätös, jolla se irtisanoi CX:n kurinpitoseuraamuksena ilman eläkeoikeuksien väliaikaista vähentämistä, kumotaan.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 85, 22.3.2014 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-5/14, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Asia T-830/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Monolith Frost v. EUIPO – Dovgan (PLOMBIR) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki PLOMBIR — Ehdoton mitättömyysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) — Tosiseikkojen tutkiminen — Asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 1 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 95 artiklan 1 kohta) — Unionin yleiselle tuomioistuimelle ensimmäistä kertaa esitetyt todisteet)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/49

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Monolith Frost v. EUIPO – Dovgan (PLOMBIR)
      (Asia T-830/16) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - EU-sanamerkki PLOMBIR - Ehdoton mitättömyysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) - Tosiseikkojen tutkiminen - Asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 1 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 95 artiklan 1 kohta) - Unionin yleiselle tuomioistuimelle ensimmäistä kertaa esitetyt todisteet))
      (2019/C 82/56)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Monolith Frost GmbH (Leopoldshöhe, Saksa) (edustajat: asianajajat E. Liebich ja S. Labesius)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: A. Söder, D. Walicka ja M. Fischer,)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Dovgan GmbH (Hampuri, Saksa) (edustajat: asianajajat J.-C. Plate ja R. Kaase)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 22.9.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 1812/2015-4), joka koskee osapuolten Monolith Frost ja Dovgan välistä mitättömyysmenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 22.9.2016 tekemä päätös (asia R 1812/2015-4) kumotaan.

                  2)

                  EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan Monolith Frost GmbH:n oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien Monolith Frostille asian käsittelystä EUIPO:n valituslautakunnassa aiheutuneet välttämättömät kustannukset.

                  3)

                  Dovgan GmbH vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 22, 23.1.2017.


title: Asia T-247/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Azarov v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Niiden henkilöiden, yhteisöjen ja elinten luettelo, joihin varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttäminen kohdistuu — Kantajan nimen säilyttäminen luettelossa — Omaisuudensuoja — Oikeus harjoittaa taloudellista toimintaa — Ilmeinen arviointivirhe)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/50

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Azarov v. neuvosto
      (Asia T-247/17) (1)

      ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet - Varojen jäädyttäminen - Niiden henkilöiden, yhteisöjen ja elinten luettelo, joihin varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttäminen kohdistuu - Kantajan nimen säilyttäminen luettelossa - Omaisuudensuoja - Oikeus harjoittaa taloudellista toimintaa - Ilmeinen arviointivirhe))
      (2019/C 82/57)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Mykola Yanovych Azarov (Kiova, Ukraina) (edustajat: asianajajat G. Lansky ja A. Egger)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: J.-P. Hix ja F. Naert)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 3.3.2017 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2017/381 (EUVL 2017, L 58, s. 34) ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 3.3.2017 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EUVL 2017, L 58, s. 1) siltä osin kuin kantajan nimi on pysytetty sellaisten henkilöiden, yhteisöjen ja elinten luettelossa, joihin sovelletaan rajoittavia toimenpiteitä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Mykola Yanovych Azarov velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 195, 19.6.2017.


title: Asia T-274/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Monster Energy v. EUIPO – Bösel (MONSTER DIP) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin MONSTER DIP rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisemmat EU-tavaramerkeiksi rekisteröidyt sana- ja kuviomerkit ja elinkeinotoiminnassa käytetty rekisteröimätön merkki, joissa kaikissa esiintyy sanaosa ”monster” — Suhteelliset hylkäysperusteet — Sekaannusvaaran puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Harhaanjohtavan mielikuvan vaaran puuttuminen — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohta) — Aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin vesittymisvaaran puuttuminen — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 5 kohta))

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/50

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Monster Energy v. EUIPO – Bösel (MONSTER DIP)
      (Asia T-274/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin MONSTER DIP rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisemmat EU-tavaramerkeiksi rekisteröidyt sana- ja kuviomerkit ja elinkeinotoiminnassa käytetty rekisteröimätön merkki, joissa kaikissa esiintyy sanaosa ”monster” - Suhteelliset hylkäysperusteet - Sekaannusvaaran puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Harhaanjohtavan mielikuvan vaaran puuttuminen - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohta) - Aikaisemman laajalti tunnetun tavaramerkin vesittymisvaaran puuttuminen - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 5 kohta)))
      (2019/C 82/58)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Monster Energy Company (Corona, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustaja: solicitor P. Brownlow)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: D. Gája)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Marco Bösel (Bad Fallingbostel, Saksa)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 13.12.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 1062/2016-2), joka koskee osapuolten Monster Energy Company ja Marco Bösel välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Monster Energy Company velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 221, 10.7.2017.


title: Asia T-537/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – De Loecker v. EUH (Henkilöstö — EUH — Väliaikaiset toimihenkilöt — Työpaikkakiusaaminen — Avustamispyyntö — Pyynnön hylkääminen — Oikeus tulla kuulluksi — Vastuu)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/51

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – De Loecker v. EUH
      (Asia T-537/17) (1)

      ((Henkilöstö - EUH - Väliaikaiset toimihenkilöt - Työpaikkakiusaaminen - Avustamispyyntö - Pyynnön hylkääminen - Oikeus tulla kuulluksi - Vastuu))
      (2019/C 82/59)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Stéphane De Loecker (Bryssel, Belgia) (edustajat: aluksi asianajajat J.-N. Louis ja N. de Montigny, sitten J.-N. Louis)

         Vastaaja: Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH) (asiamiehet: S. Marquardt ja R. Spac)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus yhtäältä kumota EUH:n 10.10.2016 tekemä päätös, jolla hylättiin kantajan Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 12 a ja 24 artiklan nojalla tekemä avustamispyyntö, ja toisaalta korvata kantajalle väitetysti aiheutunut vahinko.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan ulkosuhdehallinnon (EUH) 10.10.2016 tekemä päätös, jolla hylättiin Stéphane De Loeckerin Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 12 a ja 24 artiklan nojalla tekemä avustamispyyntö, kumotaan.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  EUH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 347, 16.10.2017.


title: Asia T-609/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Ranska v. komissio (Maataloustukirahasto — Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot — Ranskalle aiheutuneet menot — Siipikarjanliha-alan vientituki — Kiinteämääräiset rahoitusoikaisut — Asetus (EU) N:o 1290/2005 ja asetus (EU) N:o 1306/2013 — Aito, virheetön ja myyntikelpoinen laatu — Tarkastukset — Oikeasuhteisuus)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/52

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Ranska v. komissio
      (Asia T-609/17) (1)

      ((Maataloustukirahasto - Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot - Ranskalle aiheutuneet menot - Siipikarjanliha-alan vientituki - Kiinteämääräiset rahoitusoikaisut - Asetus (EU) N:o 1290/2005 ja asetus (EU) N:o 1306/2013 - Aito, virheetön ja myyntikelpoinen laatu - Tarkastukset - Oikeasuhteisuus))
      (2019/C 82/60)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: F. Alabrune, D. Colas, B. Fodda ja E. de Moustier)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Lewis ja D. Bianchi)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota osittain Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 26.6.2017 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2017/1144 (EUVL 2017, L 165, s. 37) siltä osin kuin siinä jätetään maataloustukirahastosta maksetut Ranskan tasavallan menot 120 901 216,61 euron määräisinä rahoituksen ulkopuolelle.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 382, 13.11.2017.


title: Asia T-743/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Bischoff v. EUIPO – Miroglio Fashion (CARACTÈRE) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki CARACTÈRE — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuvailevuuden puuttuminen — Erottamiskyky — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta))

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/53

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Bischoff v. EUIPO – Miroglio Fashion (CARACTÈRE)
      (Asia T-743/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - EU-sanamerkki CARACTÈRE - Ehdottomat hylkäysperusteet - Kuvailevuuden puuttuminen - Erottamiskyky - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta)))
      (2019/C 82/62)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Bischoff GmbH (Muggensturm, Saksa) (edustaja: asianajaja D. Régnier)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: S. Pétrequin ja A. Folliard-Monguiral)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Miroglio Fashion Srl (Alba, Italia) (edustaja: asianajaja O. Vanner)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 20.7.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 328/2016-1), joka koskee Bischoffin ja Miroglio Fashionin välistä mitättömyysmenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Bischoff GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 13, 15.1.2018.


title: Asia T-821/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Vitromed v. EUIPO – Vitromed Healthcare (VITROMED Germany) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin VITROMED Germany rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki Vitromed — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/53

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Vitromed v. EUIPO – Vitromed Healthcare (VITROMED Germany)
      (Asia T-821/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin VITROMED Germany rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi EU-sanamerkki Vitromed - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
      (2019/C 82/63)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Vitromed GmbH (Jena, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Linß)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: A. Graul, D. Walicka ja M. Fischer)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Vitromed Healthcare (Jaipur, Intia) (edustaja: asianajaja J. Schmidt)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 26.9.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 2402/2016-2), joka koskee Vitromed Healthcaren ja Vitromedin välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Vitromed GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 52, 12.2.2018.


title: Asia T-76/18: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – CN v. parlamentti (Henkilöstö — Parlamentin jäsenten valtuutetut avustajat — Henkilöstösääntöjen 24 artikla — Avustamispyyntö — Henkilöstösääntöjen 12 a artikla — Työpaikkakiusaaminen — Euroopan parlamentin jäsenten valtuutettujen avustajien parlamentin jäsenistä tekemiä työpaikkahäirintää koskevia valituksia ja työpaikkahäirinnän ehkäisemistä käsittelevä neuvoa-antava komitea — Avustamispyynnön hylkäämistä koskeva päätös — Oikeus tulla kuulluksi — Kontradiktorinen periaate — Neuvoa-antavan komitean lausunnon ja todistajien kuulemisesta laadittujen pöytäkirjojen luovuttamisen epääminen — Vastaajana olevan toimielimen kieltäytyminen unionin yleisen tuomioistuimen määräämästä asian selvittämistoimesta)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/54

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – CN v. parlamentti
      (Asia T-76/18) (1)

      ((Henkilöstö - Parlamentin jäsenten valtuutetut avustajat - Henkilöstösääntöjen 24 artikla - Avustamispyyntö - Henkilöstösääntöjen 12 a artikla - Työpaikkakiusaaminen - Euroopan parlamentin jäsenten valtuutettujen avustajien parlamentin jäsenistä tekemiä työpaikkahäirintää koskevia valituksia ja työpaikkahäirinnän ehkäisemistä käsittelevä neuvoa-antava komitea - Avustamispyynnön hylkäämistä koskeva päätös - Oikeus tulla kuulluksi - Kontradiktorinen periaate - Neuvoa-antavan komitean lausunnon ja todistajien kuulemisesta laadittujen pöytäkirjojen luovuttamisen epääminen - Vastaajana olevan toimielimen kieltäytyminen unionin yleisen tuomioistuimen määräämästä asian selvittämistoimesta))
      (2019/C 82/64)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: CN (edustajat: asianajajat C. Bernard-Glanz ja A. Tymen)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: D. Boytha ja E. Taneva)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee yhtäältä parlamentin 20.3.2017 tekemän sen päätöksen kumoamista, jolla tämän toimielimen työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen hylkäsi kantajan 13.2.2013 esittämän avustamispyynnön ja toisaalta hänelle väitetysti aiheutuneen vahingon korvaamista.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan parlamentin 20.3.2017 tekemä päätös, jolla tämän toimielimen työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen hylkäsi CN:n 13.2.2013 esittämän avustamispyynnön, kumotaan.

                  2)

                  Euroopan parlamentti velvoitettaan maksamaan CN:lle 8 500 euroa korvauksena hänelle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä

                  3)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  4)

                  Parlamentti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 134, 16.4.2018.


title: Asia T-83/18: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – CH v. parlamentti (Henkilöstö — Parlamentin jäsenten valtuutetut avustajat — Henkilöstösääntöjen 24 artikla — Avustamispyyntö — Henkilöstösääntöjen 12 a artikla — Työpaikkakiusaaminen — Euroopan parlamentin jäsenten valtuutettujen avustajien parlamentin jäsenistä tekemiä työpaikkahäirintää koskevia valituksia ja työpaikkahäirinnän ehkäisemistä käsittelevä neuvoa-antava komitea — Avustamispyynnön hylkäämistä koskeva päätös — Oikeus tulla kuulluksi — Kontradiktorinen periaate — Neuvoa-antavan komitean lausunnon ja todistajien kuulemisesta laadittujen pöytäkirjojen luovuttamisen epääminen — Vastaajana olevan toimielimen kieltäytyminen unionin yleisen tuomioistuimen määräämästä asian selvittämistoimesta)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/55

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – CH v. parlamentti
      (Asia T-83/18) (1)

      ((Henkilöstö - Parlamentin jäsenten valtuutetut avustajat - Henkilöstösääntöjen 24 artikla - Avustamispyyntö - Henkilöstösääntöjen 12 a artikla - Työpaikkakiusaaminen - Euroopan parlamentin jäsenten valtuutettujen avustajien parlamentin jäsenistä tekemiä työpaikkahäirintää koskevia valituksia ja työpaikkahäirinnän ehkäisemistä käsittelevä neuvoa-antava komitea - Avustamispyynnön hylkäämistä koskeva päätös - Oikeus tulla kuulluksi - Kontradiktorinen periaate - Neuvoa-antavan komitean lausunnon ja todistajien kuulemisesta laadittujen pöytäkirjojen luovuttamisen epääminen - Vastaajana olevan toimielimen kieltäytyminen unionin yleisen tuomioistuimen määräämästä asian selvittämistoimesta))
      (2019/C 82/65)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: CH (edustajat: asianajajat C. Bernard-Glanz ja A. Tymen)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: D. Boytha ja E. Taneva)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee yhtäältä parlamentin 20.3.2017 tekemän sen päätöksen kumoamista, jolla tämän toimielimen työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen hylkäsi kantajan 22.12.2011 esittämän avustamispyynnön ja toisaalta hänelle väitetysti aiheutuneen vahingon korvaamista.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan parlamentin 20.3.2017 tekemä päätös, jolla tämän toimielimen työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen hylkäsi CH:n 22.12.2011 esittämän avustamispyynnön, kumotaan.

                  2)

                  Euroopan parlamentti velvoitettaan maksamaan CH:lle 8 500 euroa korvauksena hänelle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä

                  3)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  4)

                  Parlamentti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 134, 16.4.2018.


title: Asia T-94/18: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Multifit v. EUIPO (fit+fun) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin fit+fun rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/55

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Multifit v. EUIPO (fit+fun)
      (Asia T-94/18) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin fit+fun rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))
      (2019/C 82/66)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Saksa) (edustajat: asianajajat N. Weber ja L. Thiel)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: M. Fischer, D. Walicka, M. Eberl ja A. Sesma Merino)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 7.12.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 847/2017-1), joka koskee hakemusta sanamerkin fit+fun rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Multifit Tiernahrungs GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 134, 16.4.2018.


title: Asia T-102/18: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Knauf v. EUIPO (upgrade your personality) (EU-tavaramerkki — Hakemus EU-sanamerkiksi upgrade your personality — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Mainoksessa käytetty iskulause — Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/56

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Knauf v. EUIPO (upgrade your personality)
      (Asia T-102/18) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Hakemus EU-sanamerkiksi upgrade your personality - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Mainoksessa käytetty iskulause - Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))
      (2019/C 82/68)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Martin Knauf (Berliini, Saksa) (edustaja: asianajaja H. Jaeger)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: R. Manea ja A. Folliard-Monguiral)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 18.12.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1011/2017-4), joka koskee hakemusta sanamerkin upgrade your personality rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Martin Knauf vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 134, 16.4.2018.


title: Asia T-745/18: Kanne 20.12.2018 – Covestro Deutschland v. komissio

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/57

      Kanne 20.12.2018 – Covestro Deutschland v. komissio
      (Asia T-745/18)
      (2019/C 82/69)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Covestro Deutschland AG (Leverkusen, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Küper, J. Otter, C. Anger ja M. Goldberg)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan tukiohjelmasta SA.34045 (2013/c) (ex 2012/NN), jonka Saksa on myöntänyt peruskuormasähkön kuluttajille StromNEV-asetuksen [(Stromnetzentgeldverordnung)] 19 §:n nojalla, 28.5.2018 annetun komission päätöksen (EU) 2019/56 (tiedoksiannettu numerolla C(2018) 3166) ja erityisesti sen katsomisen valtiontueksi, että tietyt peruskuormasähkön kuluttajat oli vapautettu kokonaan verkkomaksuista vuosina 2012 ja 2013, sen toteamisen sisämarkkinoille soveltumattomaksi ja määräyksen sen takaisinperimiseksi välittömästi edunsaajilta StromNEV:n, sellaisena kuin se oli voimassa 3.9.2010, 19 §:n 2 momentin toiseen virkkeeseen perustuvan vähimmäisosuussääntelyn mukaisesti, ja

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

                  1.

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu menettelyn liialliseen kestoon

                              —

                              Ensimmäisessä kanneperusteessa kantaja vetoaa siihen, että 62 kuukauden pituinen menettelyn kesto oli yli kaksinkertainen valtiontukisääntöjen soveltamismenettelyyn liittyvän asetuksen (1) 9 artiklan 6 kohdassa asetettuun ohjeelliseen määräaikaan nähden.

                  2.

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan vapauttaminen verkkomaksuista ei merkitse SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea

                              —

                              Toisessa kanneperusteessa väitetään, ettei mitään erityiskohtelua ole ollut, sillä peruskuormasähkön kuluttajien aiheuttaman verkkoa vakauttavan vaikutuksen vuoksi asianmukainen vastike on olemassa. Vapautusta ei ole myöskään rahoitettu julkisista varoista.

                  3.

                  Kolmas kanneperuste, joka perustuu sisämarkkinoille soveltuvuuteen (perustelu SEUT 107 artiklan 3 kohta)

                              —

                              Kolmannessa kanneperusteessa väitetään, että peruskuormasähkön kuluttajien vapauttaminen kokonaan verkkomaksuista estää Saksan elinkeinoelämän vakavaa vaarantumista. Erityisesti energiaintensiivisten teollisuudenalojen on säilyttävä kilpailukykyisinä ja niiden siirtyminen muihin maihin on ehkäistävä.

                  4.

                  Neljäs kanneperuste, joka koskee takaisinperintäpäätöstä

                              —

                              Neljännen kanneperusteen puitteissa vedotaan siihen, että vähimmäisosuuden, joka on StromNEV:n, sellaisena kuin se oli voimassa 3.8.2011 asti, 19 §:n 2 momentin mukaisesti 20 prosenttia julkaistusta verkkomaksusta, takaisinperiminen on mielivaltaista ja syrjimättömyyskiellon vastaista.

                              —

                              Siinä väitetään myös, että ainoastaan verkkomaksujen määrittämisellä fyysisen reitin menetelmällä voidaan taata kausaliteettiperiaatteen noudattaminen ja kohtuullisten ja syrjimättömien verkkomaksujen maksaminen.

                              —

                              Takaisinperintämääräyksellä loukataan myös syrjimättömyysperiaatetta siltä osin kuin komissio ei viitannut StromNEV:n 32 §:n 3 momentin siirtymäsäännökseen.

                              —

                              Lopuksi väitetään, että peruskuormasähkön kuluttajat ja StromNEV:n 19 §:n 2 momentin ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetut epätyypilliset verkonkäyttäjät poikkeavat toisistaan huomattavasti. Se, että molempien verkon käyttäjäryhmien pitää maksaa vähintään 20 prosentin vähimmäismaksu eroavaisuuksista huolimatta, ei ole objektiivisesti perusteltua.

         (1)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).


title: Asia T-750/18: Kanne 21.12.2018 – Briois v. parlamentti

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/58

      Kanne 21.12.2018 – Briois v. parlamentti
      (Asia T-750/18)
      (2019/C 82/70)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Steeve Briois (Hénin-Beaumont, Ranska) (edustaja: asianajaja F. Wagner)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Euroopan parlamentin 24.10.2018 Steeve Briois’n koskemattomuuden pidättämistä koskevasta pyynnöstä (2018/2075 IMM) tekemän päätöksen, jolla hyväksytään oikeudellisten asioiden valiokunnan mietintö A8-0349/2018,

                  —

                  velvoittamaan Euroopan parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan nro 7 (jäljempänä pöytäkirja) 8 artiklan rikkomiseen sillä perusteella, että Briois’n laatima kirjoitus, joka johti rikossyytteeseen hänen lähtöjäsenvaltiossaan, on kantajan mukaan kyseisessä määräyksessä tarkoitettu parlamentaaristen tehtävien hoidossa ilmaistu mielipide.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu pöytäkirjan 9 artiklan rikkomiseen siltä osin kuin parlamentti rikkoi kantajan mukaan tämän määräyksen sanamuotoa ja tarkoitusta tehdessään Briois’n koskemattomuuden pidättämistä koskevan päätöksen, joka on hänen mukaansa mitätön.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, joka perustuu yhdenvertaisen kohtelun ja hyvän hallinnon periaatteiden loukkaamiseen.
                  Ensimmäiseksi kantaja katsoo että parlamentti loukkasi hänen osaltaan yhdenvertaisuuden periaatetta, koska se kohteli häntä eri tavalla kuin muita vastaavassa tilanteessa olevia parlamentin jäseniä, ja parlamentti loukkasi näin ollen hyvän hallinnon periaatetta, johon kuuluu toimivaltaisen toimielimen velvollisuus tarkastella huolellisesti ja puolueettomasti kaikki yksittäistapauksen merkittävät seikat.
                  Toiseksi kantaja katsoo, että useiden seikkojen perusteella voidaan katsoa, että on ilmeistä, että häneen on kohdistettu fumus persecutionis.


title: Asia T-758/18: Kanne 21.12.2018 – ABLV Bank v. SRB

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/59

      Kanne 21.12.2018 – ABLV Bank v. SRB
      (Asia T-758/18)
      (2019/C 82/71)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: ABLV Bank AS (Riika, Latvia) (edustajat: asianajajat O. Behrends, M. Kirchner ja L. Feddern)

         Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 17.10.2018 tekemän päätöksen ABLV Bankin osalta siltä osin kuin yhteinen kriisinratkaisuneuvosto kieltäytyi laskemasta uudelleen ja palauttamasta kyseisen pankin yhteiselle kriisinratkaisurahastolle etukäteen suorittamat rahoitusosuudet, ja

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kymmeneen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan yhteinen kriisinratkaisuneuvosto ei antanut riittävästi painoarvoa rahastolle suoritettavien rahoitusosuuksien kuluneeseen aikaan suhteutettavalle luonteelle.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan yhteinen kriisinratkaisuneuvosto ei ottanut huomioon nimenomaista toteamustaan, jonka mukaan rahastolle suoritettavat rahoitusosuudet palautetaan suhteessa kuluneeseen aikaan.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, jonka mukaan yhteinen kriisinratkaisuneuvosto ei ottanut huomioon komission delegoidun asetuksen 2015/63 (1) 12 artiklan 1 kohdassa olevaa nimenomaista toteamusta, jonka mukaan ainoastaan osa maksuista on maksettava, jos edellytykset täyttyvät ainoastaan kyseisen vuoden tietyn osan aikana.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, jonka mukaan yhteinen kriisinratkaisuneuvosto vetosi virheellisesti asetuksen 806/2014 (2) 70 artiklan 4 kohtaan.

                  5)

                  Viides kanneperuste, jonka mukaan yhteinen kriisinratkaisuneuvosto nojautui virheelliseen tulkintaan komission delegoidun asetuksen 2015/63 12 artiklan 2 kohdasta.

                  6)

                  Kuudes kanneperuste, jonka mukaan yhteinen kriisinratkaisuneuvosto loukkasi oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita.

                  7)

                  Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan yhteinen kriisinratkaisuneuvosto loukkasi suhteellisuusperiaatetta.

                  8)

                  Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan yhteinen kriisinratkaisuneuvosto loukkasi nemo auditur -periaatetta.

                  9)

                  Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan yhteinen kriisinratkaisuneuvosto ei ottanut huomioon aiempien toimiensa merkitystä.

                  10)

                  Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan yhteinen kriisinratkaisuneuvosto rikkoi Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 ja 17 artiklaa.

         (1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/59/EU täydentämisestä kriisinratkaisun rahoitusjärjestelyihin etukäteen suoritettavien rahoitusosuuksien osalta 21.10.2014 annettu komission delegoitu asetus (EU) 2015/63 (EUVL 2015, L 11, s. 44).

         (2)  Yhdenmukaisten sääntöjen ja yhdenmukaisen menettelyn vahvistamisesta luottolaitosten ja tiettyjen sijoituspalveluyritysten kriisinratkaisua varten yhteisen kriisinratkaisumekanismin ja yhteisen kriisinratkaisurahaston puitteissa sekä asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta 15.7.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 806/2014 (EUVL 2014, L 225, s. 1).


title: Asia T-2/19: Kanne 4.1.2019 – Algebris (UK) ja Anchorage Capital Group v. SRB

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/60

      Kanne 4.1.2019 – Algebris (UK) ja Anchorage Capital Group v. SRB
      (Asia T-2/19)
      (2019/C 82/72)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Algebris (UK) Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Anchorage Capital Group LLC (New York, New York, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat T. Soames, solicitor R. East, barrister, N. Chesaites ja barrister D. Mackersie)

         Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

         Vaatimukset

      Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta:

                  —

                  kumoamaan SRB:n päätöksen siltä osin kuin siinä ei vaadita asetuksen (EU) N:o 806/2014 (1) 20 artiklan 11 kohdan mukaista jälkikäteen suoritettavaa Banco Popular Español S.A:n lopullista arvostusta;

                  —

                  velvoittamaan SRB:n korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantajat vetoavat neljään kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan SRB:n päätös siitä, että asetuksen N:o 806/2014 20 artiklan 11 kohdan mukaista jälkikäteen suoritettavaa Banco Popular Español S.A:n lopullista arvostusta ei vaadita, perustuu oikeudelliselle virheelle, jolla rikotaan kyseisen asetuksen 20 artiklan 11 kohtaa ja/tai 20 artiklan 12 kohtaa, joissa vaaditaan jälkikäteen suoritettavan lopullisen arvostuksen tekemistä, kun tilapäinen arvostus, joka ei täytä kaikkia asetuksen 806/2014 20 artiklan 1 kohdan ja 4–9 kohdan vaatimuksia, on perustana kriisinratkaisutoimista päättämiselle.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan SRB teki ilmeisiä arviointivirheitä soveltaessaan riidanalaisessa päätöksessä asetuksen 806/2014 20 artiklan 11 kohtaa, koska SRB teki riidanalaisen päätöksen sen virheellisen olettaman pohjalta, että jälkikäteen suoritettavaa lopullista arvostusta ei vaadita kyseisessä tapauksessa.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, jonka mukaan siltä osin kuin riidanalaisesta päätöksestä ilmenee SRB:n päätös olla korottamatta Banco Santander, S.A:n maksaman yhden euron suuruisen vastikkeen arvoa, kyseessä on oikeudellinen virhe ja/tai ilmeinen arviointivirhe, joka rikkoo asetuksen 806/2014 20 artiklan 11 ja 12 kohtaa.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, jonka mukaan SRB loukkasi riidanalaisella päätöksellä perusteluvelvollisuuttaan ja rikkoi SEUT 296 artiklaa.

         (1)  Yhdenmukaisten sääntöjen ja yhdenmukaisen menettelyn vahvistamisesta luottolaitosten ja tiettyjen sijoituspalveluyritysten kriisinratkaisua varten yhteisen kriisinratkaisumekanismin ja yhteisen kriisinratkaisurahaston puitteissa sekä asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta 15.7.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 806/2014 (EUVL 2014, L 225, s. 1).


title: Asia T-5/19: Kanne 4.1.2019 – Clatronic International v. EUIPO (PROFI CARE)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/61

      Kanne 4.1.2019 – Clatronic International v. EUIPO (PROFI CARE)
      (Asia T-5/19)
      (2019/C 82/73)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Clatronic International GmbH (Kempen, Saksa) (edustaja: asianajaja O. Löffel)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalainen tavaramerkki: Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti kuviomerkille PROFI CARE – Rekisteröintihakemus nro 1 372 358

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 15.10.2018 asiassa R 504/2018-1 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 94 artiklan 1 kohtaa on rikottu.