title: Asia T-8/11: Kanne 7.1.2011 — Bank Kargoshaei ym. v. neuvosto

text:
               5.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 72/24

         Kanne 7.1.2011 — Bank Kargoshaei ym. v. neuvosto
   (Asia T-8/11)
   2011/C 72/41
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Bank Kargoshaei, Bank Melli Iran Investment Company, Bank Melli Iran Printing and Publishing Company, Cement Investment & Development Co., Mazandaran Cement Company, Melli Agrochemical Company ja Shomal Cement Co. (Teheran, Iran) (edustajat: asianajajat L. Defalque ja S. Woog)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta tehdyn päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 25.10.2010 tehdyn neuvoston päätöksen 2010/644/YUTP (1) liitteessä olevan B osan 5 kohta sekä Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta 25.10.2010 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 961/2010 (2) VIII liitteessä olevan B osan 5 kohta on kumottava ja neuvoston 28.10.2010 päivättyyn kirjeeseen sisältyvä päätös on kumottava

               —

               on todettava, että 26.7.2010 tehdyn neuvoston päätöksen (3) 20 artiklan 1 kohdan b alakohta ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 961/2010 16 artiklan 2 kohdan a alakohta ovat lainvastaisia ja ettei niitä voida soveltaa kantajiin

               —

               neuvosto on velvoitettava korvaamaan kantajille tästä kanteesta aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi kanneperusteisiin, jotka ovat samoja kuin ne kanneperusteet, joihin kantaja on vedonnut asiassa T-7/11, Bank Melli Iran vastaan neuvosto.

      (1)  EUVL L 281, s. 81.

      (2)  EUVL L 281, s. 1.

      (3)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 tehty neuvoston päätös 2010/413/YUTP (EUVL L 195, s. 39).


               22.12.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 374/16

         DB Schenkerin 19 päivänä lokakuuta 2011 EFTAn valvontaviranomaista vastaan nostama kanne
   (Asia E-14/11)
   2011/C 374/11
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB ja Schenker Privpak AS (yhdessä ’DB Schenker’), asiamiehenään asianajaja Jon Midthjell asianajotoimistosta Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, Norja, ovat nostaneet 19 päivänä lokakuuta 2011 EFTAn tuomioistuimessa kanteen EFTAn valvontaviranomaista vastaan.
   Kantajat pyytävät EFTAn tuomioistuinta:

               1)

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen siltä osin, kuin siinä evätään mahdollisuus tutustua asiaa N:o 34250 (Posten Norge/Privpak) koskeviin tarkastusasiakirjoihin;

               2)

               määräämään vastaajan ja väliintulijat maksamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Kantajat Schenker North AB, Schenker Privpak AB ja Schenker Privpak AS ovat osa yrityksen Deutsche Bahn AG omistamaa kansainvälistä kuljetus- ja logistiikkaryhmittymää. Schenker North AB, mukaan luettuina tytäryhtiöt Schenker Privpak AS ja Schenker Privpak AB (yhdessä ’DB Schenker’), vastaa ryhmittymän maa-, meri- ja rautatiekuljetuksista Norjassa, Ruotsissa ja Tanskassa.

               —

               EFTAn valvontaviranomainen antoi 14 päivänä heinäkuuta 2010 asiassa N:o 34250 (Posten Norge/Privpak) päätöksen, jonka mukaan Posten Norge käytti väärin määräävää markkina-asemaansa Norjan kuluttajan ja yrityksen välisillä pakettien jakelutoiminnan markkinoilla vuosina 2000–2006. Kantajat ovat esittäneet yritykselle Posten Norge korvausvaatimuksen vahingoista, joita rikkominen on aiheuttanut. Kantajat jättivät 3 päivänä elokuuta 2010 pyynnön tutustua asiakirjoihin EFTAn valvontaviranomaisen 27 päivänä kesäkuuta 2008 antamalla päätöksellä vahvistettujen asiakirjoihin tutustumista koskevien sääntöjen mukaisesti.

               —

               EFTAn valvontaviranomainen hylkäsi 16 päivänä elokuuta 2011 päivätyllä kirjeellä kantajien pyynnön saada tutustua yrityksen Posten Norge toimitiloissa 21–24 päivänä kesäkuuta 2004 tehdyn tarkastuksen aikana kerättyihin asiakirjoihin. Kantajat haluavat riitauttaa hylkäämisen valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 36 artiklan nojalla.

         Kantajat väittävät, että EFTAn valvontaviranomainen on rikkonut DB Schenkerin oikeutta saada tutustua asiakirjoihin asiakirjoihin tutustumista koskevien sääntöjen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti:

               —

               soveltamalla väärin asiakirjoihin tutustumista koskevien sääntöjen yksityisyyden suojaa ja yksilön koskemattomuutta koskevan 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa määrättyä poikkeusta;

               —

               soveltamalla väärin asiakirjoihin tutustumista koskevien sääntöjen kaupallisia etuja, tarkastuksia ja tutkimuksia sekä ylivoimaista yleistä etua luovuttaa asiakirja koskevan 4 artiklan 2 kohdassa määrättyjä poikkeuksia; ja

               —

               rikkomalla asiakirjoihin tutustumista koskevien sääntöjen 4 artiklan 6 kohdassa määrättyä oikeutta saada tutustua asiakirjoihin osittain.


title: Asia T-500/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.9.2011 — Italia v. komissio (EMOTR — Tukiosasto — Yhteisörahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot — Sitrushedelmien jalostukseen myönnetyt tuet — Tarkastusten tehokkuus — Suhteellisuus)

text:
               29.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/17

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.9.2011 — Italia v. komissio
   (Asia T-500/09) (1)

   (EMOTR - Tukiosasto - Yhteisörahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot - Sitrushedelmien jalostukseen myönnetyt tuet - Tarkastusten tehokkuus - Suhteellisuus)
   2011/C 319/33
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamiehet: avvocato dello Stato L. Ventrella ja avvocato dello Stato G. Palmieri)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamies: P. Rossi)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kumoamisvaatimus Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta ja Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) sekä Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 24.9.2009 tehdystä komission päätöksestä 2009/721/EY (EUVL L 257, s. 28) siltä osin kuin sillä suljetaan yhteisörahoituksen ulkopuolelle tietyt Italian tasavallan suorittamat menot sitrushedelmien jalostuksen alalla

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 37, 13.2.2010.


title: Asia T-136/06: Kanne  5.5.2006  — Sanabel Relief Agency v. neuvosto

text:
               15.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 165/30

         Kanne 5.5.2006 — Sanabel Relief Agency v. neuvosto
   (Asia T-136/06)
   (2006/C 165/59)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Sanabel Relief Agency Ltd (Birmingham, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: solicitor N. Garcia ja barrister S. Cox)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto
   Vaatimukset

               —

               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 881/2002, annettu 27.5.2002, sellaisena kuin se on muutettuna 27.3.2003 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 561/2003 ja 10.2.2006 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 246/2006, 2 artikla ja liitteessä I oleva viittaus kantajaan on kumottava;

               —

               neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-136/06, Al-Faqih v. neuvosto.


title: Asia T-312/05: Kanne 9.8.2005 — Euroopan yhteisöjen komissio v. E. Aleksiadou

text:
               29.10.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 271/22

         Kanne 9.8.2005 — Euroopan yhteisöjen komissio v. E. Aleksiadou
   (Asia T-312/05)
   (2005/C 271/44)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asianosaiset

      Kantaja(t): Euroopan yhteisöjen komissio (edustaja(t): Dimitrios Triantafullou ja asianajaja Dimos Nikopoulos.

      Vastaaja(t): Eufrosini Aleksiadou
   Kantaja vaatii/Kantajat vaativat, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               velvoittaa vastaajan maksamaan komissiolle 26 068,11 euroa, josta pääoman osuus on 23 036,31 euroa ja ajanjaksolta 1.3.2003–31.8.2005 kertyneiden viivästyskorkojen osuus 3 031,80 euroa

               —

               velvoittaa vastaajan maksamaan komissiolle päivittäistä korkoa 3,31 euroa aina koko saatavan täysimääräiseen maksamiseen saakka

               —

               velvoittaa vastaajaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Euroopan yhteisö, joita Euroopan komissio edustaa, teki yhteisyrityksen jäsenenä olevan vastaajan kanssa sopimuksen numero G1ST-CT-2002-50227-PLASMALEATHER, joka koskee tutkimusta ja teknologista kehitystä koskevaa erityisohjelmaa ja liittyy vedenpitävää nahkaa varten olevan kylmäplasman jalostukseen.
   Sopimuksessa sovittiin, että komissio myötävaikuttaa taloudellisesti kyseisen suunnitelman hyvään toteuttamiseen maksamalla summan, joka ei ylitä 832 362:a euroa. Tämän perusteella komissio maksoi vastaajalle yhteisyrityksen koordinaattorin välityksellä 23 036,31 euron suuruisen ennakkomaksun.
   Kuitenkin heti sen jälkeen, kun vastaaja oli saanut tämän summan, vastaaja ilmoitti koordinaattorille, että hän on lopettanut nahkatuotteiden valmistuksen, että hän on päättänyt ohjata toimintansa muihin suuntiin, että hän ei voi vastata ohjelman toimintojen menestyksellisestä loppuunsaattamisesta ja että hän katsoo paremmaksi jättää ohjelman heti kaikkien toimintojen alussa.
   Vaikka vastaajaa on toistuvasti kehotettu palauttamaan ennakkomaksu, vastaaja ei ole palauttanut sitä, vaikka, kuten koordinaattori on todistanut, vastaaja ei ole lainkaan osallistunut tutkimustyöhön, joten hän ei ole käyttänyt ennakkomaksua tällaiseen tarkoitukseen.
   Kanteellaan komissio vaatii edellä mainitun saatavan sekä sille kertyvien korkojen maksamista.


title: Asia T-43/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.3.2014 – Donnici v. parlamentti (Vahingonkorvauskanne — Euroopan parlamentin jäsenet — Valtakirjan tarkastus — Parlamentin päätös, jolla julistetaan pätemättömäksi valtakirja Euroopan parlamentin jäseneksi — Parlamentin päätöksen kumoaminen unionin tuomioistuimen tuomiolla — Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi oikeudellisesti perusteeton)

text:
               26.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 159/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.3.2014 – Donnici v. parlamentti
   (Asia T-43/13) (1)

   ((Vahingonkorvauskanne - Euroopan parlamentin jäsenet - Valtakirjan tarkastus - Parlamentin päätös, jolla julistetaan pätemättömäksi valtakirja Euroopan parlamentin jäseneksi - Parlamentin päätöksen kumoaminen unionin tuomioistuimen tuomiolla - Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi oikeudellisesti perusteeton))
   2014/C 159/35
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Beniamino Donnici (Castrolibero, Italia) (edustajat: avocat V. Vallefuoco ja avocat J.-M. Van Gyseghem)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: N. Lorenz ja S. Seyr)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vahingonkorvauskanne korvauksen saamiseksi vahingosta, jota kantajalle väitetään aiheutuneen siitä, että parlamentti teki hänen valtakirjansa tarkastuksesta 24.5.2007 päätöksen, joka kumottiin yhdistetyissä asioissa C-393/07 ja C-9/08, Italia ja Donnici vastaan parlamentti, 30.4.2009 annetulla tuomiolla (Kok., s. I-3679).

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Beniamino Donnici velvoitetaan korvaamaan tästä oikeudenkäynnistä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 79, 16.3.2013.


title: Asia C-443/06: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supremo Tribunal Administrativo (Portugali) on esittänyt 27.10.2006 — Erika Hollmann v. Fazenda Pública

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/35

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supremo Tribunal Administrativo (Portugali) on esittänyt 27.10.2006 — Erika Hollmann v. Fazenda Pública
   (Asia C-443/06)
   (2006/C 326/75)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Supremo Tribunal Administrativo
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Erika Hollmann

      Vastaaja: Fazenda Pública

      Väliintulija: Ministério Público
   Ennakkoratkaisukysymykset
   Onko CIRS:in 43 §:n 2 momentti, joka sisältyy 30.11.1988 annettuun lakiin nro 442-A/88, sellaisena kuin se on muutettuna 27.12.2001 annetulla lailla nro 109-B/2001, ja joka sisältää rajoituksen, jonka mukaan veroa kannettaessa Portugalissa asuvien henkilöiden saamista luovutusvoitoista otetaan huomioon ainoastaan 50 prosenttia, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 12, 18, 39, 43 ja 56 artiklan vastainen, kun tätä rajoitusta ei sovelleta muussa Euroopan unionin jäsenvaltiossa asuvan henkilön saamiin luovutusvoittoihin?


title: Asia C-146/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 24.4.2009 — Prof. Dr. Claus Scholl v. Stadtwerke Aachen AG

text:
               4.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 153/26

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 24.4.2009 — Prof. Dr. Claus Scholl v. Stadtwerke Aachen AG
   (Asia C-146/09)
   2009/C 153/49
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Prof. Dr. Claus Scholl

      Vastaaja: Stadtwerke Aachen AG

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko kuluttajansuojasta etäsopimuksissa 20.5.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1997/7/EY (1) 6 artiklan 3 kohdan kolmannen luetelmakohdan kolmannen tapauksen säännöstä tulkittava siten, että peruuttamisoikeutta ei ole etäsopimuksissa, jotka koskevat sähkön ja kaasun toimittamista verkon kautta?

      (1)  EYVL L 144, s. 19.


title: Asia C-286/06: Kanne 29.6.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta

text:
               2.9.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 212/23

         Kanne 29.6.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-286/06)
   (2006/C 212/39)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: H.Støvlbæke ja R. Vidal Puig)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta
   Vaatimukset

               —

               on todettava, ettei Espanjan kuningaskunta ole noudattanut vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/48/ETY (1) ja erityisesti sen 3 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on kieltäytynyt tunnustamasta Italiassa saatua insinöörin tutkintoa ja koska se on asettanut ehdoksi sille, että muussa jäsenvaltiossa ammatillisen tutkintonsa suorittaneet insinöörit voivat julkisessa hallinnossa osallistua sisäisiin ylennyksiin tähtääviin kokeisiin, sen, että kyseiset tutkinnot ovat akateemisesti hyväksyttyjä

               —

               Espanjan kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komissio on saanut useita kanteluita, jotka koskevat sitä, että Espanjan viranomaiset ovat hylänneet hakemuksia Italiassa saadun, insinöörin pätevyyttä osoittavan ammatillisen tutkinnon tunnustamiseksi tie-, kanava- ja satamainsinöörin ammatin harjoittamista varten Espanjassa.
   Direktiivin 89/48/ETY 3 artiklan mukaan Espanjan viranomaiset ovat velvollisia sallimaan sen, että jäsenvaltion kansalaisen, jolla on säännellyn ammatin harjoittamiseksi edellytetty tutkinto toisesta jäsenvaltiosta, ryhtyy harjoittamaan ja harjoittaa kyseistä ammattia. Komissio esittää tietoonsa tulleiden tosiseikkojen perusteella seuraavaa:

               (1)

               tie-, kanava- ja satamainsinöörin ammatti on Espanjassa ”säännelty ammatti”,

               (2)

               kantelijat ovat jäsenvaltion kansalaisia,

               (3)

               tutkinto, jota Italiassa edellytetään insinöörin ammatin harjoittamiseksi on ”Diploma de Laurea in Ingegneria Civile” yhdessä ”Abilitazione all'esercizio della professione di ingegneren” kanssa. Kantelijoilla on molemmat tutkinnot ja heillä on näin ollen oikeus harjoittaa insinöörin ammattia Italiassa, ja

               (4)

               ”Laurea in Ingegneria Civilen” ja ”Abilitazione all'esercizion della professione di ingegneren” yhdessä tuottama pätevyys täyttää kaikki ne edellytykset, joita direktiivin 1 artiklan a kohdassa tarkoitetun tutkintotodistuksen käsitteelle asetetaan.

         Espanjan viranomaiset olivat näin ollen velvollisia sallimaan sen, että kantelijat ryhtyvät harjoittamaan tie-, kanava- ja satamainsinöörin ammattia. Koska Espanjan kuningaskunta on evännyt kantelijoilta pääsyn kyseiseen ammattiin, se on jättänyt noudattamatta direktiivin 3 artiklan mukaisia velvoitteitaan.
   Komission saamista tiedoista on myös ilmennyt, että Espanjan viranomaiset asettavat muualla kuin Espanjassa saatujen tutkintojen osalta edellytykseksi sille, että henkilö voi osallistua julkishallinnossa sisäiseen ylennykseen tähtääviin kokeisiin, joiden edellytyksenä on insinöörin tutkinto, sen, että hänen tutkintonsa on ”hyväksytty”, eli että sen toisin sanoen tunnustetaan olevan akateemisesti vastaava kuin espanjalainen tutkinto. Tämä edellytys vaikeuttaa ylennyksen saamista palveluksessa ja näin ollen insinöörin ammatin harjoittamista sellaisten jäsenvaltion kansalaisten osalta, joilla on muussa jäsenvaltiossa edellytetty ammatillinen tutkinto, ja se on myös direktiivin 3 artiklan vastainen.

      (1)  EYVL 1989, L 19, s. 16.


title: Asia C-74/12: Unionin tuomioistuimen määräys (viides jaosto) 4.7.2012 (Giudice di Pace di Reveren (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Abd Aziz Tamia vastaan (Ennakkoratkaisupyyntö — Pääasian riidan selostamatta jättäminen — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               6.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/8

         Unionin tuomioistuimen määräys (viides jaosto) 4.7.2012 (Giudice di Pace di Reveren (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Abd Aziz Tamia vastaan
   (Asia C-74/12) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Pääasian riidan selostamatta jättäminen - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)
   2012/C 303/16
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Giudice di Pace di Revere

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Abd Aziz Tam

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Giudice di Pace di Revere — Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY (EUVL L 348, s. 98) 2, 4, 6, 7, 8, 15 ja 16 artiklan sekä SEU 4 artiklan 3 kohdan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään sakosta ulkomaalaiselle, joka on tullut maahan laittomasti tai oleskelee siellä laittomasti — Laittomasta oleskelusta määrätyn rikosoikeudellisen seuraamuksen sallittavuus — Välittömän maasta karkottamisen, joka on voimassa vähintään viisi vuotta, tai vapausrangaistuksen (permanenza domiciliare) sallittavuus vaihtoehtona sakkorangaistukselle — Jäsenvaltioiden velvollisuudet direktiivin täytäntöönpanolle varattuna aikana

      Määräysosa

   Giudice di pace di Reveren (Italia) 26.1.2012 tekemällään päätöksellä esittämän ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat selvästi.

      (1)  EUVL C 118, 21.4.2012.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kuudes jaosto), 25 päivänä kesäkuuta 1998, asiassa C-203/96 (Alankomaiden Raad van Staten esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Chemische Afvalstoffen Dusseldorp BV ym. vastaan Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer (Hyödynnettäväksi tarkoitettujen jätteiden siirrot - Omavaraisuus- ja läheisyysperiaatteet)

text:
5.9.98                  FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 278/5
2) a) Jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun                  yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä
         neuvoston direktiiviin 75/442/ETY, sellaisena kuin         kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
         se on muutettuna 18.3.1991 annetulla neuvoston             Chemische Afvalstoffen Dusseldorp BV ym. vastaan Minis-
         direktiivillä 91/156/ETY, liitteessä II B olevan koh-      ter van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieu-
         dan R 13 viittaus materiaalin varastoimiseen kat-          beheer ennakkoratkaisun EY:n perustamissopimuksen 34,
         taa paitsi ne tapaukset, jolloin varastointi tapahtuu      86, 90 ja 130 t artiklan, jätteistä 15 päivänä heinäkuuta
         yrityksessä, jossa muut tässä liitteessä tarkoitut toi-    1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY (EYVL
         met on toteutettava, myös ne tapaukset, jolloin            L 194, 25.7.1975, s. 39), sellaisena kuin se on muutettuna
         varastointi edeltää kuljetusta tällaiseen yritykseen,      direktiivillä 91/156/ETY (EYVL L 78, 26.3.1991, s. 32),
         ja riippumatta siitä, sijaitseeko kyseinen yritys          sekä Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroo-
         yhteisössä vai yhteisön ulkopuolella.                      pan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta
                                                                    ja tarkastamisesta 1 päivänä helmikuuta 1993 annetun
                                                                    neuvoston asetuksen (ETY) N:o 259/93 (EYVL L 30,
     b) Jos ilmoitusta ei ole tehty, asetuksen (ETY)                6.2.1993, s. 1) tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (kuu-
         N:o 259/93 11 artiklan 1 kohdassa luetellut tiedot         des jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjoh-
         ovat ne vähimmäisselvitykset, joita toimivaltainen         taja H. Ragnemalm (esittelevä tuomari) sekä tuomarit G. F.
         viranomainen voi vaatia voidakseen todeta, että            Mancini, P. J. G. Kapteyn, J. L. Murray ja G. Hirsch, jul-
         vihreät jätteet on tarkoitettu hyödynnettäviksi.           kisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: johtava hallintovirka-
                                                                    mies H. A. Rühl, on antanut 25.6.1998 tuomion, jonka
                                                                    tuomiolauselma on seuraava:
3) Asetusta (ETY) N:o 259/93 on tulkittava siten, että
     vastaanottava jäsenvaltio ei voi yksipuolisesti ryhtyä
     jätteiden takaisin lähettämiseen lähettäjäjäsenvaltioon
     ilman tälle valtiolle ensin osoitettua ilmoitusta asiasta;     1) Jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annettua neuvos-
     lähettäjäjäsenvaltiolla ei ole oikeutta kieltää näiden              ton direktiiviä 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muu-
     jätteiden palauttamista, jos vastaanottava jäsenvaltio              tettuna direktiivillä 91/156/ETY, ja Euroopan yhtei-
     tekee tästä asianmukaisesti perustellun pyynnön.                    sössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä
                                                                         tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkasta-
                                                                         misesta 1 päivänä tammikuuta 1993 annettua neuvos-
(1) EYVL C 233, 10.8.1996.                                               ton asetusta (ETY) N:o 259/93 ei voida tulkita siten,
                                                                         että omavaraisuus- ja läheisyysperiaatteet soveltuisivat
                                                                         hyödynnettäväksi tarkoitettujen jätteiden siirtoon.
                                                                         Jäsenvaltiot eivät voi EY:n perustamissopimuksen
                                                                         130 t artiklan perusteella laajentaa näiden periaattei-
                                                                         den soveltamista tällaisiin jätteisiin, kun niiden sovel-
                                                                         tamisesta aiheutuu viennin este, joka ei ole perusteltu
                                                                         ympäristönsuojelua koskevan pakottavan vaatimuksen
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                  eikä yhdenkään kyseisen perustamissopimuksen
                                                                         36 artiklaan sisältyvän poikkeuksen vuoksi.
                         (kuudes jaosto),
                 25 päivänä kesäkuuta 1998,
asiassa C-203/96 (Alankomaiden Raad van Staten esit-
tämä ennakkoratkaisupyyntö), Chemische Afvalstoffen                 2) EY:n perustamissopimuksen 90 artikla, tulkittuna
Dusseldorp BV ym. vastaan Minister van Volkshuisvesting,                 yhdessä 86 artiklan kanssa, on esteenä jätehuoltosuun-
           Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer (1)                      nitelman kaltaiselle säännöstölle, jonka perusteella
                                                                         jäsenvaltio määrää, että yritysten on toimitettava hyö-
(Hyödynnettäväksi tarkoitettujen jätteiden siirrot Ð Oma-                dynnettäväksi tarkoitetut jätteensä, kuten öljysuodatti-
               varaisuus- ja läheisyysperiaatteet)                       met, kotimaiselle yritykselle, jolle jäsenvaltio on anta-
                                                                         nut yksinoikeuden polttaa näitä vaarallisia jätteitä, jol-
                          (98/C 278/08)                                  lei näiden jätteiden käsittely toisessa jäsenvaltiossa ole
                                                                         laadultaan parempi kuin tämän yrityksen suorittama
                                                                         käsittely, silloin kun tällä säännöstöllä suositaan tätä
                                                                         kotimaista yritystä ja vahvistetaan sen määräävää
                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                                                                         markkina-asemaa ilman objektiivista perustetta ja
                                                                         ilman, että tämä olisi tarpeen yleishyödyllisen tehtävän
                                                                         hoitamiseksi.
   (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)              (1) EYVL C 247, 24.8.1996.
Asiassa C-203/96, jonka Alankomaiden Raad van State on
saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla


title: Asia C-503/08: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 26.6.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta

text:
               12.9.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/31

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 26.6.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-503/08) (1)

   2009/C 220/62

      Oikeudenkäyntikieli: espanja

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 6, 10.1.2009.


title: Asia C-204/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 14.2.2012 (Bundesverwaltungsgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Flachglas Torgau GmbH v. Saksan liittotasavalta (Ennakkoratkaisupyyntö — Århusin yleissopimus — Direktiivi 2003/4/EY — Ympäristötiedon saatavuus — Elimet ja laitokset silloin, kun ne toimivat lainsäädäntövallan käyttäjinä — Viranomaisten toiminnan luottamuksellisuus — Edellytys, jonka mukaan salassapidosta on säädettävä laissa)

text:
               31.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 98/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 14.2.2012 (Bundesverwaltungsgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Flachglas Torgau GmbH v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-204/09) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Århusin yleissopimus - Direktiivi 2003/4/EY - Ympäristötiedon saatavuus - Elimet ja laitokset silloin, kun ne toimivat lainsäädäntövallan käyttäjinä - Viranomaisten toiminnan luottamuksellisuus - Edellytys, jonka mukaan salassapidosta on säädettävä laissa)
   2012/C 98/03
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesverwaltungsgericht

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Flachglas Torgau GmbH

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesverwaltungsgericht — Ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/4/EY (EUVL L 41, s. 26) 2 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen ja 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen a alakohdan tulkinta — Kansallinen sääntely, jolla liittovaltion ylimmät viranomaiset vapautetaan velvollisuudesta tietojen antamiseen siltä osin kuin niiden toiminta liittyy lainsäädäntömenettelyyn ja jossa yleisesti säädetään, että pyyntö saada tietoa on evättävä, jos tiedon ilmaiseminen haittaisi virkatoiminnan luottamuksellisuutta — Jäsenvaltioiden toimivallan rajat lainsäädäntövallan käyttäjinä toimivien elinten jättämisessä direktiivissä 2003/4/EY säädetyn ”viranomaisten” käsitteen ulkopuolelle — Virkatoiminnan luottamuksellisuuteen liittyvän poikkeuksen soveltamisedellytykset

      Tuomiolauselma

               1)

               Ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/4/EY 2 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan ensimmäistä virkettä on tulkittava siten, että tässä säännöksessä jäsenvaltioille annettua mahdollisuutta olla katsomatta viranomaisiksi ”elimiä tai laitoksia silloin kuin ne toimivat — – lainsäädäntövallan käyttäjinä” voidaan soveltaa ministeriöihin silloin kuin ne osallistuvat lainsäädäntömenettelyyn muun muassa antamalla käsiteltäväksi lakiehdotuksia tai antamalla lausuntoja, eikä tämä mahdollisuus edellytä direktiivin 2 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan toisen virkkeen mukaisten edellytysten täyttymistä.

               2)

               Direktiivin 2003/4 2 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan ensimmäistä virkettä on tulkittava siten, ettei tässä säännöksessä jäsenvaltioille annettua mahdollisuutta olla katsomatta viranomaisiksi elimiä tai laitoksia silloin kuin ne toimivat lainsäädäntövallan käyttäjinä, voida enää käyttää, kun kyseinen lainsäädäntömenettely on päättynyt.

               3)

               Direktiivin 2003/4 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että siinä säädetyn edellytyksen, jonka mukaan viranomaisten toiminnan salassapidosta täytyy olla säädetty laissa, voidaan katsoa täyttyvän, kun kyseisen jäsenvaltion kansallisessa oikeudessa on sääntö, jossa säädetään yleisesti, että viranomaisten toiminnan luottamuksellisuus on peruste evätä näiden viranomaisten hallussa olevien ympäristötietojen saatavuus, jos toiminnan käsite määritellään selkeästi kansallisessa oikeudessa, mikä kansallisen tuomioistuimen on tarkistettava.

      (1)  EUVL C 193, 15.8.2009.


title: Asia T-354/05: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 11.3.2009 — TF1 v. komissio (Valtiontuet — France Télévisionsin rahoittaminen televisiolupamaksuilla — Olemassa olevien tukien jatkuva seuranta — Aiheellisten toimenpiteiden toteuttamista koskeva suositus — Komission hyväksymät jäsenvaltion antamat sitoumukset — Päätös, jolla tuki todetaan soveltuvaksi yhteismarkkinoille — Kumoamiskanne — Kanteen nostamisen määräaika — Kanteen kohteena olevan toimen luonne — Oikeussuojan tarve — Tutkittavaksi ottaminen — Puolustautumisoikeudet — Perusteluvelvollisuus — Asiassa Altmark annettu tuomio)

text:
               16.5.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/31

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 11.3.2009 — TF1 v. komissio
   (Asia T-354/05) (1)

   (Valtiontuet - France Télévisionsin rahoittaminen televisiolupamaksuilla - Olemassa olevien tukien jatkuva seuranta - Aiheellisten toimenpiteiden toteuttamista koskeva suositus - Komission hyväksymät jäsenvaltion antamat sitoumukset - Päätös, jolla tuki todetaan soveltuvaksi yhteismarkkinoille - Kumoamiskanne - Kanteen nostamisen määräaika - Kanteen kohteena olevan toimen luonne - Oikeussuojan tarve - Tutkittavaksi ottaminen - Puolustautumisoikeudet - Perusteluvelvollisuus - Asiassa Altmark annettu tuomio)
   2009/C 113/62
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Télévision française 1 SA (TF1) (Boulogne-Billancourt, Ranska) (edustajat: asianajajat J.-P. Hordies ja C. Smits)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: C. Giolito)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Ranskan tasavalta (asiamiehet: G. de Bergues ja A.-L. Vendrolini) ja France Télévisions S.A. (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat J.-P. Gunther ja D. Tayar)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Komission 20.4.2005 tekemä päätös K(2005) 1166 lopullinen, joka koskee France Télévisionsille myönnettyä tukea (tuki E 10/2005 (ex C 60/1999) — Ranska, Televisiolupamaksu), on kumottava

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Télévision française 1 SA (TF1) velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaamaan komissiolle ja France Télévisions SA:lle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Ranskan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 315, 10.12.2005.


title: Asia C-376/04: Euroopan yhteisöjen komission 2.9.2004 Belgian kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
               23.10.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 262/23

         Euroopan yhteisöjen komission 2.9.2004 Belgian kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-376/04)
   (2004/C 262/40)
   Euroopan yhteisöjen komissio on 2.9.2004 nostanut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamies on M. Shotter ja prosessiosoite Luxemburgissa.
   Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               Toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi) 12 päivänä heinäkuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/58/EY (1) 17 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia säännöksiä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle.

               —

               Velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Määräaika direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä päättyi 31.12.2003.

      (1)  EYVL L 201, 31.7.2002, s. 37


title: Asia T-357/02 RENV: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.7.2011 — Freistaat Sachsen v. komissio (Valtiontuet — Saksin osavaltion viranomaisten myöntämät tuet — Yritysvalmennukseen, osallistumiseen messuille, yhteistyöhön ja tuotesuunnittelun edistämiseen myönnetty tuki — Päätös, jolla tukijärjestelmä todetaan osittain yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja osittain yhteismarkkinoille soveltuvaksi — Pienten ja keskisuurten yritysten tukijärjestelmä — Harkintavallan käyttämättä jättäminen — Perusteluvelvollisuus)

text:
               10.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/40

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.7.2011 — Freistaat Sachsen v. komissio
   (Asia T-357/02 RENV) (1)

   (Valtiontuet - Saksin osavaltion viranomaisten myöntämät tuet - Yritysvalmennukseen, osallistumiseen messuille, yhteistyöhön ja tuotesuunnittelun edistämiseen myönnetty tuki - Päätös, jolla tukijärjestelmä todetaan osittain yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja osittain yhteismarkkinoille soveltuvaksi - Pienten ja keskisuurten yritysten tukijärjestelmä - Harkintavallan käyttämättä jättäminen - Perusteluvelvollisuus)
   2011/C 269/86
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Freistaat Sachsen (Saksa) (edustaja: asianajaja T. Lübbig)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Gross, V. Kreuschitz ja T. Maxian Rusche)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus Saksan suunnittelemasta tukiohjelmasta — Suuntaviivat pk-yritysten tukemiseksi — Yritysten suorituskyvyn parantaminen Saksin osavaltiossa — Alaohjelmat 1 (Yritysvalmennus), 4 (Osallistuminen messuille), 5 (Yhteistyö) ja 7 (Tuotesuunnittelun edistäminen) — 24.9.2002 tehdyn komission päätöksen 2003/226/EY (EYVL 2003, L 91, s. 13) 2 artiklan toisen kohdan sekä 3 ja 4 artiklan kumoamiseksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Freistaat Sachsen (Saksa) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komissiolle sekä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa että unionin tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 31, 8.2.2003.


title: Euroopan yhteisöjen komission 4.12.1997 Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne (Asia C-406/97)

text:
7.2.98                 FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   C 41/11
3) Jos vastaus toiseen kysymykseen on myöntävä, sovelle-          Oberster Gerichtshofin, Itävalta, 22.10.1997 tekemällään
     taanko kyseisten tullikoodeksin soveltamissäännösten         päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Lan-
     522 artiklaa, tulkittuna yhdessä 526 artiklan 4 kohdan       desgrundverkehrsreferent der Tiroler Landesregierung vas-
     kanssa, sellaisena kuin nämä säännökset ovat                 taan 1. Adolf Sparber, 2. Firma Atelier Delta Entwurf-
     19.12.1994 annetun komission asetuksen (EY)                  und Planungsgesellschaft mbH selvitystilassa, 3. Hans-
     N:o 3254/94 1 artiklan 16 ja 18 alakohdalla muutet-           Eberhard Junkersdorf ja 4. Maria-Margareta Junkersdorf
     tuna, tulli-ilmoituksiin myös ennen 7.1.1995?
                                                                                (Asia C-407/97)
                                                                                (98/C 41/21)
                                                                  Oberster Gerichtshof, Itävalta, on pyytänyt 22.10.1997
                                                                  tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo-
Euroopan yhteisöjen komission 4.12.1997 Luxemburgin
                                                                  mioistuimen kirjaamoon 5.12.1997, yhteisöjen tuomiois-
          suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne
                                                                  tuimelta ennakkoratkaisua asiassa Landesgrundverkehrsre-
                        (Asia C-406/97)                           ferent der Tiroler Landesregierung vastaan 1. Adolf
                                                                  Sparber, 2. Firma Atelier Delta Entwurf- und Planungs-
                          (98/C 41/20)                            gesellschaft mbH selvitystilassa, 3. Hans-Eberhard Jun-
                                                                  kersdorf ja 4. Maria-Margareta Junkersdorf seuraavaan
                                                                  kysymykseen:
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 4.12.1997
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxembur-
gin suurherttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on            Onko Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin
oikeudellisen yksikön virkamies Michel Nolin, ja prosessi-        kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten
osoite Luxemburgissa c/o Carlos Gómez de la Cruz,                 mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn
Centre Wagner, Luxemburg.                                         asiakirjan (1) 70 artiklaa, jonka mukaan poiketen niistä
                                                                  sopimuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, Itävallan
                                                                  tasavalta saa pitää voimassa vapaa-ajan asuntoja koske-
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                      van lainsäädäntönsä viiden vuoden ajan liittymisestä
                                                                  (1.1.1995), tulkittava siten, että 1.10.1996 voimaan tul-
                                                                  leen vuoden 1996 Tiroler Grundverkehrsgesetzin (Landes-
                                                                  gesetzblatt für Tirol, nro 61/1996) 40 §:n 2 ja 5 moment-
Ð toteaa, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole nou-           tiin sisältyvät siirtymäsäännökset kuuluvat kyseisessä
     dattanut jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kult-    artiklassa tarkoitettuun voimassa olevaan lainsäädäntöön,
     tuuriesineiden palauttamisesta 15 päivänä maaliskuuta        vai onko kyseistä artiklaa tulkittava niin, että näitä lain
     1993 annetun neuvoston direktiivin 93/7/ETY (1)              säännöksiä on pidettävä uutena lainsäädäntönä sen
     mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut sääde-      vuoksi, että Itävallan Verfassungsgerichtshofin oikeuskäy-
     tyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen         tännön mukaan aikaisempien Tiroler Grundverkehrsgeset-
     edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia mää-        zien säännöksiä ei voitu soveltaa kysymyksessä olevaan
     räyksiä tai koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpi-     tapaukseen?
     teistä komissiolle,
                                                                  (1) EYVL C 241, 29.8.1994, s. 1.
Ð velvoittaa Luxemburgin suurherttuakunnan korvaa-
     maan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                  Euroopan yhteisöjen komission 5.12.1997 Luxemburgin
EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannen koh-                      suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne
dan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toi-                              (Asia C-409/97)
menpiteet direktiivien, jotka niille on osoitettu, täytän-
töönpanemiseksi säädetyssä määräajassa. Tässä asiassa                                      (98/C 41/22)
kyseinen määräaika päättyi 15.12.1993 ilman, että
Luxemburgin suurherttuakunta olisi toteuttanut tarvittavia
toimenpiteitä.
                                                                  Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 5.12.1997
                                                                  Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxembur-
(1) EYVL L 74, 27.3.1993, s. 74.                                  gin suurherttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on
                                                                  oikeudellisen yksikön virkamies Marie Wolfcarius, ja
                                                                  prosessiosoite Luxemburgissa c/o Carlos Gómez de la
                                                                  Cruz, Centre Wagner, Luxemburg.


title: Asia T-683/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 2.2.2016 – Brammer v. SMHV – Office Ernest T. Freylinger (EUROMARKER) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin EUROMARKER rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aiempi yhteisön sanamerkki EURIMARK Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               14.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 98/32

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 2.2.2016 – Brammer v. SMHV – Office Ernest T. Freylinger (EUROMARKER)
   (Asia T-683/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin EUROMARKER rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aiempi yhteisön sanamerkki EURIMARK Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2016/C 098/42)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Brammer GmbH (Wien, Itävalta) (edustaja: asianajaja R. Kornfeld)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: G. Schneider ja H. Kunz)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: Office Ernest T. Freylinger SA (Strassen, Luxemburg)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 8.10.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 1653/2012-1), joka koskee Office Ernest T. Freylinger SA:n ja Brammer GmbH:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 8.10.2013 tekemä päätös (asia R 1653/2012-1) kumotaan siltä osin kuin päätöksessä on todettu sekaannusvaaran olemassaolo haetulla tavaramerkillä merkittyjen luokkaan 38 kuuluvien palvelujen ”pääsyn tarjoaminen tietokantapalvelimille yhteisön tavaramerkkejä ja yhteisömalleja koskevien saatavuus- ja vanhentumistietojen hakua varten” osalta.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Brammer GmbH ja SMHV vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 61, 1.3.2014.


title: Asia T-270/13: Kanne 21.5.2013 — SACBO v. komissio ja TEN-T EA

text:
               20.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 207/46

         Kanne 21.5.2013 — SACBO v. komissio ja TEN-T EA
   (Asia T-270/13)
   2013/C 207/77
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Società per l’aeroporto civile di Bergamo — Orio al Serio SpA (SACBO SpA) (Grassobbio (BG), Italia) (edustajat: asianajajat M. Muscardini ja G. Greco)

      Vastaajat: Euroopan laajuisen liikenneverkon toimeenpanovirasto ja Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä jätetään hyväksymättä tietyt ulkopuoliset kustannukset ja pienennetään siten yhteisrahoitusta ja vaaditaan palauttamaan 158 517,54 euroa, laissa säädettyine seurauksineen

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Nyt käsiteltävässä kanteessa on kyse Euroopan laajuisen liikenneverkon toimeenpanoviraston (TEN-T EA) 18.3.2013 tekemästä päätöksestä, jonka otsikkona on ”Hankkeen 2009-IT-91397-S päättäminen — Tutkimus Bergamo-Orio al Serion lentokentän intermodaalisesta kehittämisestä — Komission päätös C(2010) 4456 (1)” siltä osin kuin siinä katsotaan, ettei jo kauan sitten toteutettuihin toimintoihin 1, 2.1, 4, 5, 6 ja 7 liittyviä menoja voida hyväksyä eikä siten rahoittaa, ja vaaditaan palautettavaksi 158 517,54 euroa.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu 20.6.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 680/2007 13 artiklan 1 kohdan ja 24.6.2010 tehdyssä komission päätöksessä (2010) 4456 olevien III.4.2.2 ja III.4.2.3 artiklan rikkomiseen

                           —

                           Kantaja vetoaa tässä yhteydessä siihen, ettei asiassa ole aloitettu rahoitussopimuksen III.4.2.3 artiklassa tarkoitettua menettelyä.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/17/EY 17 artiklan 2 kohdan ja 6 artiklan, SEUT 296 artiklan 2 kohdan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdan c alakohdan sekä 24.6.2010 tehdyssä komission päätöksessä (2010) 4456 olevan II.2.3 artiklan rikkomiseen
               Kantaja toteaa tässä yhteydessä seuraavaa:

                           —

                           päätöksen perustelut ovat ristiriitaiset, koska siinä todetaan, että sopimukset on perusteettomasti ”pirstottu”, mutta toisaalta siinä katsotaan, että ”sopimusten tarkoitus””liittyy toisiinsa siinä määrin”, että niiden on täytynyt olla yhden sopimuksentekomenettelyn kohteena

                           —

                           toteamus sopimuksentekomenettelyn perusteettomasta pirstomisesta on virheellinen, koska se on riitautettu 24.6.2010 tehdyn komission päätöksen (2010) 4456 sisällön perusteella

                           —

                           sopimuksia ei ole millään tavalla ”pirstottu” eikä hankkeita ole ”jaettu pienempiin osiin”

                           —

                           direktiiviä 2004/17/EY ei voida soveltaa sopimuksiin, jotka alittavat kynnysarvon, koska niihin ei liity rajat ylittävää etua

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu 24.6.2010 tehdyn komission päätöksen (2010) 4456 I.3.1 artiklan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan c alakohdan, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 296 artiklan sekä luottamuksensuojan periaatteen rikkomiseen
               Kantaja väittää tässä yhteydessä seuraavaa:

                           —

                           päätöksen perustelut ovat ristiriitaiset, koska ne ovat ristiriidassa TEN-T EA:n SAP:n ja ASR:n osalta tekemien hyväksyntöjen kanssa

                           —

                           SACBO:n toteuttamat toiminnat olivat yhteensopivia yhteisrahoituksen kohteena olevien toimintojen kanssa

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu direktiivin 2004/17/EY 40 artiklan 2 kohdan a, b, c ja d alakohdan rikkomiseen
               Kantaja väittää tässä yhteydessä seuraavaa:

                           —

                           direktiiviä 2004/17/EY ei voida soveltaa sopimuksiin, jotka ovat yhteisrahoituksen kohteena ”tutkimustarkoituksia” varten

                           —

                           avointa menettelyä ei voitu järjestää yhteisrahoitussopimuksessa vahvistetun tiukan aikataulun vuoksi,

               5)

               Viides kanneperuste, joka koskee suhteellisuusperiaatteen väitettyä loukkaamista
               Kantaja väittää, että vastaaja ei ole noudattanut suhteellisuusperiaatetta, koska se on soveltanut väitettyyn rikkomiseen paljon tiukempaa järjestelmää kuin on säädetty sellaisten tapausten osalta, joissa yhteisrahoitus peruutetaan.

      (1)  ”Closure of Action no 2009-IT-91407-S- ’STUDY FOR BERGAMO-ORIO AL SERIO AIRPORT DEVELOPMENT INTERMODALITY’ — Komission päätös C(2010) 4456”


title: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 6 päivänä joulukuuta 2001 asiassa C-219/01 P Javier Reyna González del Valle vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Muutoksenhaku – Henkilöstö – Palkkaluokan määrittäminen – Myöhässä nostettu kanne – Selvästi perusteeton valitus)

text:
4.5.2002                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 109/17
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                                    YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                           (kolmas jaosto)                                                       (ensimmäinen jaosto)
                    6 päivänä joulukuuta 2001                                               13 päivänä joulukuuta 2001
asiassa C-219/01 P Javier Reyna González del Valle                      asiassa C-263/01 P Carla Giulietti vastaan Euroopan yhtei-
           vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)                                                söjen komissio (1)
(Muutoksenhaku – Henkilöstö – Palkkaluokan määrittämi-                   (Henkilöstö – Kilpailu – Kumoamiskanne – Esivalintamenet-
nen – Myöhässä nostettu kanne – Selvästi perusteeton                     tely – Koemenettely – Puolustautumisoikeudet – Tasa-
                               valitus)                                                       arvoisen kohtelun periaate)
                          (2002/C 109/27)                                                           (2002/C 109/28)
                     (Oikeudenkäyntikieli: espanja)                                            (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan           (Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
         yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                       yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Asiassa C-219/01 P, Javier Reyna González del Valle (asiamie-           Asiassa C-263/01 P, Carla Giulietti, kotipaikka Bryssel (Belgia),
henään J. M. Valoria de Arana), jossa valittaja vaatii muutoksen-        edustajanaan asianajaja S. Diana, jossa valittaja vaatii muutok-
haussaan yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan Euroopan                    senhaussaan Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensim-               tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-167/99 ja T-174/99,
mäinen jaosto) asiassa T-130/00, Reyna González del Valle               Giulietti ym. vastaan komissio, 2.5.2001 antaman tuomion
vastaan komissio, 28.3.2001 antaman määräyksen (ei julkaistu             (Kok. H. 2001, s. I-A-93 ja II-441) kumoamista, vastapuolena:
oikeustapauskokoelmassa) ja hyväksymään valittajan ensim-                Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään J. Currall ja
mäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset, vastapuolena:             C. Berardis-Kayser, avustajanaan D. Waelbroeck), Ana Caprile,
Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään J. Currall, avus-            kotipaikka Bryssel, Frabrizio Dell’Olio, kotipaikka Bari (Italia),
tajanaan J. J. Gutiérrez Gisbert), yhteisöjen tuomioistuin (kol-         Konrad Fuhrmann, kotipaikka Bryssel, ja Olivier Radelet,
mas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja                kotipaikka Brysel, yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaos-
F. Macken sekä tuomarit C. Gulmann ja J. N. Cunha Rodrigues              to), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann
(esittelevä tuomari), julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja:            (esittelevä tuomari) sekä tuomarit L. Sevón ja M. Wathelet,
R. Grass, on antanut 6.12.2001 määräyksen, jonka määräysosa              julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: R. Grass,
on seuraava:                                                             on antanut 13.12.2001 määräyksen, jonka määräysosa on
                                                                         seuraava:
1)    Valitus hylätään.
                                                                         1)    Valitus hylätään.
2)    Javier Reyna González del Valle velvoitetaan korvaamaan
      oikeudenkäyntikulut.                                               2)    Giulietti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) EYVL C 212, 28.7.2001.                                               (1) EYVL C 245, 1.9.2001.


title: Asia C-18/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Alankomaat) on esittänyt 13.1.2016 – K v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               14.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 98/25

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem (Alankomaat) on esittänyt 13.1.2016 – K v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Asia C-18/16)
   (2016/C 098/31)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank Den Haag zittingsplaats Haarlem

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: K

      Vastaaja: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Ovatko vastaanottodirektiivin (1) 8 artiklan 3 kohdan a ja b alakohta päteviä perusoikeuskirjan (2) 6 artiklan valossa

               1)

               tilanteessa, jossa kolmannen maan kansalainen on otettu vastaanottodirektiivin 8 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdan nojalla säilöön ja hänellä on menettelydirektiivin (3) 9 artiklan nojalla oikeus jäädä jäsenvaltioon siihen asti, kunnes hänen turvapaikkahakemuksestaan on tehty päätös ensimmäisen asteen käsittelyssä, ja

               2)

               kun otetaan huomioon perusoikeuskirjan selitys (EUVL 2007, C 303/02), jonka mukaan rajoitukset, jotka perusoikeuskirjan 6 artiklan mukaisiin oikeuksiin laillisesti voidaan tehdä, eivät voi ylittää Euroopan ihmisoikeussopimuksen 5 artiklan 1 kappaleen f kohdassa sallittuja rajoituksia, sekä viimeksi mainittua määräystä koskeva Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tulkinta, joka sisältyy muun muassa asiassa 62116/12, Nabil ym. v. Unkari, 22.9.2015 annettuun tuomioon ja jonka mukaan turvapaikanhakijan säilöönotto on edellä mainitun 5 artiklan 1 kappaleen f kohdan vastaista, jos kyseistä säilöönottoa ei ole määrätty maastapoistamista varten?

      (1)  Kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vaatimuksista 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/13/EU (EUVL L 180, s. 96).

      (2)  Euroopan unionin perusoikeuskirja (EUVL 2007, C 303, s. 1).

      (3)  Kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/32/EU (EUVL 2013, L 180, s. 60).


title: Asia C-48/06: Euroopan yhteisöjen komission  30.1.2006  Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne

text:
               11.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 60/31

         Euroopan yhteisöjen komission 30.1.2006 Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-48/06)
   (2006/C 60/61)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 30.1.2006 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat C. O'Reilly ja prosessiosoite on Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut laittomassa maahantulossa, kauttakulussa ja maassa oleskelussa avustamisen määrittelystä 28 päivänä marraskuuta 2002 annetun neuvoston direktiivin 2002/90/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

               2)

               velvoittaa Luxemburgin suurherttuakunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin 2002/90/EY täytäntöönpanon määräaika päättyi 4.12.2004.

      (1)  EYVL L 328, 5.12.2002, s. 17.


title: Asia T-480/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.6.2011 — ATB Norte v. SMHV — Bricocenter Italia (BRICOCENTER) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin BRICOCENTER rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat yhteisön tavaramerkeiksi rekisteröidyt kuviomerkit ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro ja CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               6.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/27

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.6.2011 — ATB Norte v. SMHV — Bricocenter Italia (BRICOCENTER)
   (Asia T-480/09) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin BRICOCENTER rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat yhteisön tavaramerkeiksi rekisteröidyt kuviomerkit ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro ja CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2011/C 232/47
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: ATB Norte, SL (Burgos, Espanja) (edustajat: aluksi asianajajat P. López Ronda, G. Macias Bonilla, H. Curtis-Oliver ja G. Marín Raigal, sittemmin asianajaja F. Brandolini Kujman)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamiehet: O. Montalto ja G. Mannucci)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Italia) (edustajat: asianajajat G. Ghidini, M. Mergati ja C. Signorini)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 28.9.2009 tekemästä päätöksestä (asia R 1045/2008-4), joka koski ATB Norte, SL:n ja Bricocenter Italia Srl:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointivirastoon (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) neljännen valituslautakunnan 28.9.2009 tekemä päätös (asia R 1045/2008-4) kumotaan sikäli kuin siinä hyväksyttiin Bricocenter Italia Srl:n valituslautakunnalle tekemä valitus, joka koski seuraavia yhteisön tavaramerkkihakemuksessa tarkoitettuja palveluja: mainonta, liikkeenjohto ja yrityshallinto.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               ATB Norte, SL, Bricocenter Italia ja SMHV vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan unionin yleisessä tuomioistuimessa.

      (1)  EUVL C 24, 30.1.2010.


title: Asia C-411/15 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 12.1.2017 – Valittajina Timab Industries ja Cie financière et de participations Roullier (CFPR) sekä muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Euroopan rehufosfaattimarkkinat — Myyntikiintiöiden jakaminen, hintojen ja myyntiehtojen koordinointi sekä arkaluonteisten liiketoimintatietojen vaihtaminen — Valittajien vetäytyminen sovintomenettelystä — Täysi harkintavalta — Luottamuksensuoja ja yhdenvertainen kohtelu — Oikeudenkäynnin kohtuullinen kesto)

text:
               27.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 12.1.2017 – Valittajina Timab Industries ja Cie financière et de participations Roullier (CFPR) sekä muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-411/15 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Euroopan rehufosfaattimarkkinat - Myyntikiintiöiden jakaminen, hintojen ja myyntiehtojen koordinointi sekä arkaluonteisten liiketoimintatietojen vaihtaminen - Valittajien vetäytyminen sovintomenettelystä - Täysi harkintavalta - Luottamuksensuoja ja yhdenvertainen kohtelu - Oikeudenkäynnin kohtuullinen kesto))
   (2017/C 063/04)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittajat: Timab Industries ja Cie financière et de participations Roullier (CFPR) (edustaja: N. Lenoir, avocate)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Giolito ja B. Mongin, avustajanaan N. Coutrelis, avocate)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Timab Industries ja Cie financière et de participations Roullier (CFPR) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 320, 28.9.2015.


title: Tuomioistuimen tuomio, annettu 10 päivänä toukokuuta 2016, yhdistetyissä asioissa E-15/15 ja E-16/15 Franz-Josef Hagedorn vastaan Vienna-Life Lebensversicherung AG sekä Rainer Armbruster vastaan Swiss Life (Liechtenstein) AG (direktiivi 2002/83/EY – 36 artikla – henkivakuutussopimusten siirrot – tutkittavaksi ottaminen – käsite ”vakuutussopimus” – muutokset poliittisissa ehdoissa)

text:
               2.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 66/29

         TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   annettu 10 päivänä toukokuuta 2016,
   yhdistetyissä asioissa E-15/15 ja E-16/15
   Franz-Josef Hagedorn vastaan Vienna-Life Lebensversicherung AG sekä Rainer Armbruster vastaan Swiss Life (Liechtenstein) AG
   (direktiivi 2002/83/EY – 36 artikla – henkivakuutussopimusten siirrot – tutkittavaksi ottaminen – käsite ”vakuutussopimus” – muutokset poliittisissa ehdoissa)
   (2017/C 66/08)
   Yhdistetyissä asioissa E-15/15 ja E-16/15, Franz-Josef Hagedorn vastaan Vienna-Life Lebensversicherung AG sekä Rainer Armbruster vastaan Swiss Life (Liechtenstein) AG, on Liechtensteinin ruhtinaskunnan korkein oikeus (Fürstlicher Oberster Gerichtshof) esittänyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle pyynnön, joka koskee henkivakuutuksesta 5 päivänä marraskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/83/EY tulkintaa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen ja Páll Hreinsson (esittelevä tuomari), on antanut 10 päivänä toukokuuta 2016 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1.

               Direktiivin 2002/83/EY 36 artiklan 1 kohdassa ei käsitellä sellaisia oikeustoimia, joissa olemassa oleva sijoitussidonnainen henkivakuutussopimus siirretään kauppasopimuksella yhdeltä henkilöltä toiselle siten, että vakuutussopimuksessa vakuutettu riski, tässä vakuutettu henkilö, pysyy samana. Sijoitussidonnaisen henkivakuutussopimuksen siirto oikeustoimella ei aiheuta muutosta vakuutusehdoissa, paitsi jos myös vakuutussopimuksen ehtoja muutetaan, jolloin vakuutussopimuksen osapuolten oikeuksien ja velvollisuuksien tasapaino muuttuu. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida asioiden tosiseikat ja määrittää, ovatko siirrot johtaneet muutokseen kantajien sijoitussidonnaisten henkivakuutussopimusten vakuutusehdoissa.

               2.

               Jos on tapahtunut direktiivissä tarkoitettu ’vakuutusehtojen muutos’, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava, välitettiinkö liitteessä III olevan B kohdan b.2 alakohdassa luetellut tiedot toisen käden vakuutuksenottajille selkeästi, täsmällisesti ja kattavasti kirjallisina ETA-sitoumusjäsenvaltion virallisella kielellä.

               3.

               Vakuutusyrityksen tiedonantovelvollisuuden kannalta ei ole merkitystä sillä, oliko aiempi vakuutuksenottaja yritys ja onko uusi vakuutuksenottaja kuluttaja, ellei tämä ero ole johtanut vakuutussopimuksen ehtojen muuttumiseen.

               4.

               Direktiivin liitteessä III olevassa A kohdassa luetellut tiedot koskevat pelkästään ”tietoja vakuutusyrityksestä” ja ”tietoja sitoumuksesta”. Direktiivissä vahvistetun vakuutusyrityksen tiedonantovelvollisuuden kannalta ei näin ollen ole merkitystä sillä, julkistiko alkuperäinen vakuutuksenottaja tietoja itsestään niin, että hänen omaa riskiään tai sijoittajaprofiiliaan voidaan arvioida.

               5.

               Direktiivit on saatettava osaksi ETA-maiden kansallista lainsäädäntöä kiistattoman sitovasti sekä niin yksilöidysti, täsmällisesti ja selvästi, että oikeusvarmuuden vaatimus täyttyy. Lisäksi kansalliset tuomioistuimet ovat velvollisia tulkitsemaan kansallista oikeutta ETA:n lainsäädännön mukaisesti. Valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 34 artiklan nojalla, tuomioistuin on toimivaltainen antamaan neuvoa-antavia lausuntoja ETA-sopimuksen tulkinnasta kansallisten tuomioistuinten pyynnöstä. Sen jälkeen, kun tuomioistuin on antanut tuomionsa, ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana on tulkita kansallista oikeutta tuomioistuimen selventämien tekijöiden valossa. Jos kansallisen lainsäädännön mukainen tulkinta ei riitä ETA-sopimuksen säännöksen tavoitteleman tuloksen saavuttamiseksi, asia voidaan saattaa tuomioistuimen käsiteltäväksi valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 31 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.


title: Asia T-541/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.11.2015 – Abertis Telecom ja Retevisión I v. komissio (Valtiontuki — Digitaalitelevisio — Tuki maanpäällisen verkon digitaalitelevisiolle syrjäisillä ja vähemmän kaupungistuneilla alueilla Espanjassa — Päätös, jolla tuki todetaan osittain sisämarkkinoille soveltuvaksi ja osittain niille soveltumattomaksi — Etu — Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu — SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohta — Uudet tuet — Perusteluvelvollisuus)

text:
               25.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 27/41

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.11.2015 – Abertis Telecom ja Retevisión I v. komissio
   (Asia T-541/13) (1)

   ((Valtiontuki - Digitaalitelevisio - Tuki maanpäällisen verkon digitaalitelevisiolle syrjäisillä ja vähemmän kaupungistuneilla alueilla Espanjassa - Päätös, jolla tuki todetaan osittain sisämarkkinoille soveltuvaksi ja osittain niille soveltumattomaksi - Etu - Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu - SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohta - Uudet tuet - Perusteluvelvollisuus))
   (2016/C 027/48)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Abertis Telecom, SA (Barcelona, Espanja) ja Retevisión I, SA (Barcelona) (edustajat: aluksi asianajajat L. Cases Pallarès, J. Buendía Sierra, N. Ruiz García, A. Lamadrid de Pablo, M. Muñoz de Juan ja M. Reverter Baquer, sitten asianajajat L. Cases Pallarès, J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo ja M. Reverter Baquer)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: É. Gippini Fournier, B. Stromsky ja P. Němečková)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: SES Astra (Betzdorf, Luxemburg) (edustajat: asianajajat F. González Díaz, F. Salerno ja V. Romero Algarra)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse valtiontuesta SA.28599 (C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)), jota Espanjan kuningaskunta on myöntänyt maanpäällisen verkon digitaalitelevisiolle syrjäisillä ja vähemmän kaupungistuneilla alueilla (Castilla-La Manchan ulkopuolella), 19.6.2013 annetun komission päätöksen 2014/489/EU (EUVL L 217, s. 52) kumoamista koskevasta vaatimuksesta.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Abertis Telecom, SA ja Retevisión I, SA vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission ja SES Astra oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 352, 30.11.2013.


title: Asia C-158/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Den Haag (Alankomaat) on esittänyt 28.3.2013 — Hamidullah Rajaby v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               8.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 164/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Den Haag (Alankomaat) on esittänyt 28.3.2013 — Hamidullah Rajaby v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Asia C-158/13)
   2013/C 164/19
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank Den Haag

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Hamidullah Rajaby

      Vastaaja: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko käsiteltävän asian olosuhteissa, joissa näyttää olevan kyse ilmeisestä unionin oikeuden loukkauksesta, jolla on vaikutuksia tulevaisuuteen, ja kun asianosaiset ovat esittäneet hallinnollisessa vaiheessa asetuksen N:o 343/2003 (1) 14 artiklan sovellettavuudesta kantoja, joihin he eivät ole palanneet tuomioistuimessa ja joihin kantaja ei myöskään ole tarkemmin vedonnut tuomioistuimessa, ristiriidassa unionin oikeuden kanssa se, että tuomioistuin kansalliseen lainsäädäntöön sisältyvän viran puolesta tutkimista koskevan kiellon vuoksi jättää tämän kysymyksen tarkastelun ulkopuolelle?

               2)

               Onko jo kyse asetuksen N:o 343/2003 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta riippuvaisuudesta käsiteltävän asian olosuhteissa, joissa perheenjäsenet ovat Afganistanista peräisin oleva nuori täysin kouluttamaton nainen ja hänen mukanaan olevat viisi- ja puolivuotias ja kolmevuotias lapsi, jotka ovat hänen huollettavinaan ja joiden elatuksen ja kasvatuksen osalta hän ei voi kääntyä kenenkään muun kuin kantajan eli aviopuolisonsa ja lastensa isän puoleen, minkä lisäksi vastaaja on hylännyt hänen turvapaikkahakemuksensa pitäen hänen kertomustaan täysin epäuskottavana, ja kantajan lausunnot ja hänen mukanaan tuomansa asiakirjat (jäljennökset) voisivat vahvistaa kertomusta?

      (1)  Niiden perusteiden ja menettelyjen vahvistamisesta, joiden mukaisesti määritetään kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio, 18.2.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 343/2003 (EUVL L 50, s. 1).


title: Asia C-457/03: Tribunale di Bergamo 3.8.2003 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Azienda Agricola Albergati Giovanni Angelo vastaan AGEA (Agenzia Erogazioni in Agricoltura) ja Coop Latte 2005 scarl

text:
10.1.2004                FI                             Euroopan unionin virallinen lehti                                             C 7/23
–     velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-            Bolzanon provinssin autonomisen maakunnan Verwal-
      kulut.                                                              tungsgericht 27.9.2003 tekemällään päätöksellä esittämä
                                                                          ennakkoratkaisupyyntö asiassa Parking Brixen G-m.b.H
                                                                               vastaan Brixenin kunta ja Stadtwerke Brixen A.G.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                                 (Asia C-458/03)
Direktiivin täytäntöönpanolle vahvistettu määräaika päättyi                                          (2004/C 7/38)
30.7.2002.
(1) EYVL L 213, 30.7.1998, s. 13.
                                                                          Bolzanon provinssin autonomisen maakunnan Verwaltungs-
                                                                          gericht, on pyytänyt 27.9.2003 tekemällään päätöksellä, joka
                                                                          on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 30.10.2003, Euroo-
                                                                          pan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Par-
                                                                          king Brixen G-m.b.H vastaan Brixenin kunta ja Stadtwerke
                                                                          Brixen A.G., seuraaviin kysymyksiin:
                                                                          1.    Onko nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan yleisten
Tribunale di Bergamo 3.8.2003 tekemällään päätöksellä                           pysäköintipaikkojen hallinnointia koskevassa sopimuk-
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Azienda Agricola                         sessa kysymys direktiivissä 92/50/ETY (1) tarkoitetusta
Albergati Giovanni Angelo vastaan AGEA (Agenzia Ero-                            julkisesta palveluhankintoja koskevasta sopimuksesta vai
       gazioni in Agricoltura) ja Coop Latte 2005 scarl                         julkisia palveluita koskevasta konsessiosopimuksesta,
                                                                                johon on sovellettava EY:n kilpailusääntöjä ja erityisesti
                                                                                yhdenvertaista kohtelua koskevaa periaatetta ja avoi-
                          (Asia C-457/03)                                       muusperiaatetta;
                            (2004/C 7/37)                                 2.    Jos kysymys on tosiasiallisesti julkisia palveluita koskevas-
                                                                                ta konsessiosopimuksesta julkisten paikallisten palvelui-
                                                                                den hallinnoinnin osalta, onko maksullisten yleisten
                                                                                pysäköintialueiden hallinnointia koskeva sopimus, joka
                                                                                4.1.1993 annetun Regionalgesetzin nro 1 44 §:n
Tribunale di Bergamo, on pyytänyt 3.8.2003 tekemällään                          6 kohdan b alakohdan, sellaisena kuin se on muutettuna
päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen                        23.1.1998 annetun Regionalgesetzin nro 10 10 §:llä ja
29.10.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-                       Gemeindeordnungia koskevien säännösten yhteensovite-
ratkaisua asiassa Azienda Agricola Albergati Giovanni Angelo                    tun tekstin 88 §:n 6 kohdan a alakohdan ja b alakohdan
vastaan AGEA (Agenzia Erogazioni in Agricoltura) ja Coop                        mukaan voidaan tehdä ilman julkista tarjouskilpailua,
Latte 2005 scarl, seuraavaan kysymykseen:                                       yhteisön oikeuden ja erityisesti palvelujen tarjoamisen
                                                                                vapauden ja vapaan kilpailun periaatteiden, syrjintäkiel-
                                                                                lon periaatteen sekä siihen perustuvan yhdenmukaisen
Onko 31.3.1984 annetun asetuksen (ETY) N:o 856/84 (1)                           kohtelun periaatteen ja avoimuusperiaatteen sekä suhteel-
1 artiklaa ja 28.12.1992 annetun asetuksen (ETY) N:o 3950/                      lisuusperiaatteen mukainen, kun kyseessä on osakeyhtiö,
92 (2) 1–4 artiklaa tulkittava siten, että maitoa ja maitotuotteita             joka on perustettu lakiasetuksen nro 267/2000 115 §:n
koskevia lisämaksuja on pidettävä hallinnollisina seuraamuksi-                  mukaisesti muuttamalla kunnan erityislaitos osakeyhtiök-
na, ja siten, että tuottajille syntyy velvollisuus tällaisen lisämak-           si, jonka osakepääoma on sopimuksen tekoajankohtana
sun suorittamiseen ainoastaan siinä tapauksessa, että heille                    100 %:sti kunnan omistuksessa ja jonka hallintoneuvos-
osoitettujen tuotantokiintiöiden ylittäminen on ollut tarkoituk-                tolla on kuitenkin kaikki hyvän hallintotavan mukaiset
sellista tai johtunut laiminlyönnistä?                                          laajat        toimivaltuudet       tehdä        oikeustoimia
                                                                                5 000 000,00 euron arvoon asti yksittäistä oikeustointa
                                                                                kohti.
(1) Neuvoston asetus (ETY) N:o 856/84, annettu 31 päivänä maalis-
    kuuta 1984, maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjeste-
    lystä annetun asetuksen (ETY) N:o 804/68 muuttamisesta. EYVL,
                                                                          (1) Neuvoston direktiivi 92/50ETY, annettu 18 päivänä kesäkuuta
    erityispainos 1984, 3/nide 17, s. 95.
                                                                              1992, julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekome-
(2) Neuvoston asetus (ETY) N:o 3950/92, annettu 28 päivänä joulu-
                                                                              nettelyjen yhteensovittamisesta. EYVL, erityispainos 1992, 6/
    kuuta 1992, maito- ja maitotuotealan lisämaksusta. EYVL, erityis-
                                                                              nide 3, s. 139.
    painos 1992, 3/nide 47, s. 159.


title: Asia C-12/00: Euroopan yhteisöjen komission 14.1.2000 Espanjan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
C 149/12                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          27.5.2000
edustajinaan asianajaja A. Mazzoni, Milano, asianajaja M. Sira-            voitava valita, säilyttääkö hän sen nimityksen, jolla tuotetta
gusa, Rooma, ja asianajaja F. M. Moretti, Venetsia, prosessiosoi-          myydään siinä jäsenvaltiossa, jossa se on valmistettu, vai
te Luxemburgissa asianajotoimisto Elvinger, Hoss & Prussen, 2              ottaako hän käyttöön sen nimityksen, jolla samankaltaisia
place Winston Churchill, jossa valittaja vaatii muutoksenhaus-             tuotteita myydään siinä jäsenvaltiossa, johon tuote tuodaan (1).
saan Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-                Tätä valinnanvapautta voidaan rajoittaa ainoastaan, jos tietyllä
tuimen (laajennettu kolmas jaosto) asiassa T-334/94, Sarrió               nimityksellä tarjottu tuote poikkeaa koostumukseltaan tai
vastaan komissio, 14.5.1998 antaman tuomion (Kok. 1998,                    valmistustavaltaan niistä tuotteista, joista yhteisössä yleensä
s. II-1439) kumoamista, vastapuolena: Euroopan yhteisöjen                  käytetään kyseistä nimitystä, siten, ettei sen voida katsoa
komissio (asiamiehenään R. Lyal, avustajanaan A. Dal Ferro),               kuuluvan samaan tuoteryhmään (2).
yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpa-
nossa: jaoston puheenjohtaja D. A. O. Edward sekä tuomarit
L. Sevón, P. Jann, H. Ragnemalm ja M. Wathelet (esittelevä                Suklaa, joka sisältää enintään viisi prosenttia muita kasvirasvo-
tuomari), julkisasiamies: J. Mischo, kirjaaja: R. Grass, on anta-          ja kuin kaakaovoita ja jota valmistetaan kuudessa jäsenval-
nut 9.3.2000 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:                     tiossa, täyttää kaakaoainesosiensa osalta samat koostumusta
                                                                           koskevat vaatimukset kuin sellainen suklaa, joka ei sisällä
1. Sarrió SA:n pyyntö siitä, että yhteisöjen tuomioistuin päättäisi       muita kasvirasvoja. Ainoa ero kyseisten tuotteiden välillä
     järjestää suullisen käsittelyn istunnon, ja toissijainen pyyntö       perustuu kyseiseen enintään viiden prosentin määrään muita
     siitä, että Sarrió SA saisi luvan vastauskirjelmän jättämiseen,      kasvirasvoja. Kyseinen tuote hyväksytään nimityksellä ”suklaa”
     hylätään.                                                             lähes kaikissa jäsenvaltioissa ja sitä valmistetaan kuudessa
                                                                           jäsenvaltiossa. Tuotteeseen viitataan kyseisellä nimityksellä
2. Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.                             direktiivissä 73/241/EY. Komissio katsoo näin ollen, ettei
                                                                           voida väittää, että muiden kasvirasvojen käyttö muuttaisi
                                                                           olennaisesti tuotteen luonnetta siten, että nimitys ”suklaa” olisi
(1) EYVL C 299, 26.9.1998.
                                                                           sen olennaiset ominaispiirteet huomioon ottaen harhaanjohta-
                                                                           va. Kuluttajansuojan osalta komissio katsoo, että se, että
                                                                           tuoteselosteeseen sisällytetään neutraali ja objektiivinen totea-
                                                                           mus, jossa kuluttajille ilmoitetaan tuotteen sisältävän muita
                                                                           kasvirasvoja kuin kaakaovoita, on paras tapa varmistaa kyseis-
                                                                           ten tuotteiden vapaa liikkuvuus Espanjassa ja samalla varmis-
                                                                           taa, että Espanjan kuluttajia suojellaan.
Euroopan yhteisöjen komission 14.1.2000 Espanjan ku-
              ningaskuntaa vastaan nostama kanne
                                                                           (1) Elintarvikkeiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisössä annetun tie-
                             (Asia C-12/00)                                    donannon 89/C/271/03 (EYVL 1989 C 271, s. 3) 18 kohta.
                                                                           (2) Ne edellytykset, joiden täyttyessä jäsenvaltio voi lainmukaisesti
                           (2000/C 149/20)                                     kieltää sellaisen nimityksen käytön, joka saattaa johtaa kuluttajia
                                                                               harhaan, on mainittu elintarvikkeiden myyntinimityksistä anne-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 14.1.2000 Euroo-                      tussa komission tiedonannossa (EYVL 1991 C 270, s. 2).
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningas-
kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen yksikön
virkamies Gregorio Valero Jordana, prosessiosoite Luxembur-
gissa c/o C. Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
–    toteaa, että koska Espanjan kuningaskunta on kieltänyt
     sellaisten kaakao- ja suklaatuotteiden, joihin on lisätty
     muita kasvirasvoja kuin kaakaovoita ja jotka on lainmukai-            Euroopan yhteisöjen komission 27.1.2000 Ranskan tasa-
     sesti valmistettu sellaisissa jäsenvaltioissa, joissa kyseisten                          valtaa vastaan nostama kanne
     kasvirasvojen lisääminen on sallittua, myymisen Espanjassa
     sillä nimityksellä, jolla niitä myydään alkuperäjäsenval-
     tiossa, se on jättänyt täyttämättä EY 28 artiklan mukaiset                                        (Asia C-24/00)
     velvoitteensa ja
–    velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeu-                                             (2000/C 149/21)
     denkäyntikulut.
                                                                           Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 27.1.2000 Euroo-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                        pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Rasnkan tasavaltaa
                                                                           vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellinen pääneuvon-
EY 28 artiklan rikkominen: velvollisuus muuttaa sitä nimitystä,            antaja Richard Wainwright ja oikeudellisessa yksikössä toimiva
jolla tuotetta myydään, voidaan perustella ainoastaan poik-                kansallinen virkamies Olivier Couvert-Castéra, prosessiosoite
keustapauksissa, koska tällaiset toimenpiteet rajoittavat jäsen-           Luxemburgissa c/o oikeudellisen osaston virkamies Carlos
valtioiden välistä kauppaa. Elintarvikkeen maahantuojan on                 Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.


title: Asia T-329/05: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.4.2012 — Movimondo Onlus v. komissio (Välityslauseke — Kumppanuutta koskeva puitesopimus ECHOn ja humanitaaristen järjestöjen välillä — Avustussopimukset — Maksatuksen keskeyttäminen)

text:
               9.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 165/16

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.4.2012 — Movimondo Onlus v. komissio
   (Asia T-329/05) (1)

   (Välityslauseke - Kumppanuutta koskeva puitesopimus ECHOn ja humanitaaristen järjestöjen välillä - Avustussopimukset - Maksatuksen keskeyttäminen)
   2012/C 165/25
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Movimondo Onlus — Organizzazione non governativa di cooperazione e solidarietà internazionale (Rooma, Italia) (edustajat: aluksi asianajajat P. Vitali, G. Verusio, G. M. Roberti ja A. Franchi, sitten asianajajat P. Vitali, G. Verusio ja A. Franchi)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Wilderspin ja F. Moro, avustajanaan asianajaja A. Dal Ferro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ensisijaisesti EY 238 artiklan perusteella esitetty vaatimus avustussopimuksiin perustuvien määrien maksamiseksi ja toissijaisesti komission 17.6. ja 27.7.2005 päivätyn kahden kirjeen kumoamisvaatimus.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Movimondo Onlus — Organizzazione non governativa di cooperazione e solidarietà internazionale velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 257, 15.10.2005.


title: Asia F-97/07: Kanne 24.9.2007 — De Fays v. komissio

text:
               24.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/45

         Kanne 24.9.2007 — De Fays v. komissio
   (Asia F-97/07)
   (2007/C 283/82)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Chantal De Fays (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat P.-P. Gehuchten ja Ph. Reyniers)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Nimittävän viranomaisen 21.6.2007 tekemä päätös ja sikäli kuin on tarpeen sen 21.11.2006 tekemä päätös on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava maksamaan pidätystoimen kohteena olleet palkkamäärät laillisine korkoineen

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komission virkamiehenä työskentelevä kantaja, joka on väitetysti sairautensa vuoksi joutunut olemaan poissa töistä, riitauttaa nimittävän viranomaisen päätökset, joissa kantajan toistuvat poissaolot 19.10.2006 saakka katsottiin luvattomiksi ja joihin siten sovellettiin Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (henkilöstösäännöt) 60 artiklaa.
   Kantaja väittää ensinnäkin, että henkilöstösääntöjen 59 artiklan nojalla aloitetussa lausuntomenettelyssä on loukattu puolustautumisoikeuksia ja kontradiktorista menettelyä koskevaa periaatetta. Lääkärinlausunto ei myöskään ole asianmukaisesti perusteltu ja sitä rasittaa ilmeinen arviointivirhe.
   Lisäksi kantaja väittää, että tämänhetkisen tieteellisen tietämyksen valossa päätös, jolla hänet velvoitetaan saapumaan työpaikalle, loukkaa ennalta varautumisen periaatetta.


title: Asia C-257/05: Euroopan yhteisöjen komission 17.6.2005 Itävallan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               3.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/27

         Euroopan yhteisöjen komission 17.6.2005 Itävallan tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-257/05)
   (2005/C 217/53)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 17.6.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Itävallan tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Enrico Traversa ja Wolfgang Bogensberger.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut EY 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska Itävallan Kesselgesetzin (1) 21 §:n 4 momentissa säädetään, että ainoastaan sellaiset palvelunsuorittajat, joilla on kotipaikka Itävallassa, hyväksytään painekattiloiden tarkastajiksi

               2)

               velvoittaa Itävallan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   EY 49 artiklassa määrätään, että kiellettyjä ovat rajoitukset, jotka koskevat muuhun yhteisön valtioon kuin palvelujen vastaanottajan valtioon sijoittautuneen jäsenvaltion kansalaisen vapautta tarjota palveluja yhteisössä.
   Itävallan tasavallan Kesselgesetzin (painekattiloista annettu laki) 21 §:ssä säädetään edellytyksistä, jotka koskevat luvan myöntämistä painekattiloiden tarkastuspisteen (Kesselprüfstelle) toiminnan harjoittamiselle. Kyseisen pykälän 4 momentin mukaan painekattiloiden tarkastajaksi voidaan hyväksyä ainoastaan sellaiset palvelunsuorittajat, joilla on kotipaikka Itävallassa. Sellaisen painelaitteistojen tarkastuspaikan, jolla on toimipaikka muussa jäsenvaltiossa ja joka haluaa tarjota palvelujaan Itävallassa, on näin ollen ensiksi perustettava toimipaikka Itävaltaan.
   Tällainen säännös merkitsee EY 49 artiklassa tarkoitettuun palvelujen tarjoamisen vapauteen kohdistuvaa rajoitusta. Myös yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä seuraa, että toimipaikkaa koskeva edellytys rajoittaa välittömästi palvelujen vapaata tarjoamista, koska se tekee mahdottomaksi palvelujen suorittamisen muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneiden yritysten kautta.
   Itävallan tasavallan esittämät perusteet — kuten esimerkiksi yleisen turvallisuuden turvaaminen tai työntekijöiden ja kuluttajien suojeleminen — eivät ole omiaan oikeuttamaan kyseistä palvelujen tarjoamisen vapauteen kohdistuvaa rajoitusta. Palvelujen tarjoamisen vapauteen kohdistuva rajoitus voidaan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan perustella ainoastaan niiltä osin, kuin kyseistä yleistä etua ei ole turvattu säännöksillä, joita palvelunsuorittajaan sovelletaan siinä jäsenvaltiossa, johon se on sijoittautunut. Valvonnan laadun turvaamisen kannalta toimipaikkaa koskeva edellytys suhteeton, kun otetaan huomioon ne edut, joita kyseisellä edellytyksellä on tarkoitus suojata, koska yleisen turvallisuuden turvaaminen, esimerkiksi työntekijöiden ja kuluttajien suojelu, voidaan saavuttaa jo Kesselgesetzissä säädetyllä, toimiluvan myöntämistä ja valvontaa koskevalla järjestelmällä ilman, että kyseisessä valtiossa oleva toimipaikka olisi tältä osin tarpeellinen edellytys.

      (1)  BGBl. nro 211/1992.


title: Asia T-157/15: Kanne 30.3.2015 – Viro v. komissio

text:
               8.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/25

         Kanne 30.3.2015 – Viro v. komissio
   (Asia T-157/15)
   (2015/C 190/29)
   Oikeudenkäyntikieli: viro

      Asianosaiset

      Kantaja: Viron tasavalta (asiamies: Kristi Kraavi-Käerdi)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 16.1.2015 annetun Euroopan komission täytäntöönpanopäätöksen (C(2015) 53final) (1) siltä osin kuin se kohdistuu Viron tasavaltaan 6 91  746,53 euron suuruisen summan osalta

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja riitauttaa komission 16.1.2015 antaman täytäntöönpanopäätöksen (C(2015) 53 final) siltä osin kuin se koskee Viron tasavaltaa 6 91  746,53 euron suuruisen summan osalta.
   Kanteensa tueksi kantaja esittää neljä kanneperustetta.
   Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että riidanalainen päätös on kumottava sen takia, että komissio on arvioinut virheellisesti päätöksen perusteena olleita olosuhteita ja soveltanut unionin oikeutta virheellisesti, mikä on johtanut virheelliseen päätelmään siitä, että Viro on vaarantanut unionin varoja.
   Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on loukannut suhteellisuusperiaatetta ja soveltanut asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (2) 52 artiklan 2 kohtaa virheellisesti, kun se on riidanalaisella päätöksellä määrännyt Viroon kohdistuvasta kahden prosentin suuruisesta kiinteämääräisestä rahoituskorjauksesta.
   Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on loukannut hyvän hallinnon periaatetta, koska se ei ole tutkinut huolellisesti kaikkia kantajan esittämiä todisteita eikä ottanut niitä kaikkia huomioon.
   Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio on loukannut oikeusvarmuuden periaatetta, koska se on katsonut, että maisemapiirteiden osalta GAEC-vaatimuksia oli sovellettava ja tätä soveltamista jatkuvasti myös valvottava vuonna 2009.

      (1)  EUVL L 16, s. 33.

      (2)  Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013 (EUVL L 347, s. 549).