title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 21 päivänä maaliskuuta 2002 asiassa C-298/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktiivi 85/384/ETY – Todistusten vastavuoroinen tunnustaminen arkkitehtuurin alalla – Arkkitehdin ammatin harjoittaminen aloitettiin – EY:n perustamissopimuksen 59 artikla (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla))

text:
C 118/4                 FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        18.5.2002
1)    Kanne hylätään.                                                  1)    ei ole toteuttanut kaikkia tarpeellisia toimenpiteitä pan-
                                                                             nakseen täytäntöön direktiivin 85/384/ETY 4 artiklan
2)    Alankomaiden kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeu-              1 kohdan toisen alakohdan ja 2 kohdan sekä 7, 11 ja
      denkäyntikulut.                                                        14 artiklan
3)    Espanja kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluis-
      taan.                                                            2)    on antanut
(1) EYVL C 226, 7.8.1999.
                                                                             –     27.1.1992 annetun tasavallan presidentin asetuksen
                                                                                nro 129 (GURI nro 41, 19.2.1992, s. 18) 4 §:n
                                                                                2 momentin a kohdan ja 10.6.1994 annetun korkea-
                                                                                kouluasioista sekä tieteellisestä ja teknisestä tutki-
                                                                                muksesta vastaavan ministerin asetuksen nro 776
                                                                                (GURI nro 234, 6.10.1995, s. 3) 4 §:n 1 momentin
                                                                                a kohdan, joissa säädetään yleinen vaatimus alkupe-
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                          räisen tutkintotodistuksen tai sen oikeaksi todistetun
                                                                                jäljennöksen esittämiseen
                           (viides jaosto)
                                                                             –     asetuksen nro 129/92 4 §:n 2 momentin c kohdan
                 21 päivänä maaliskuuta 2002                                       ja asetuksen nro 776/94 4 §:n 1 momentin c koh-
                                                                                dan, joissa vaaditaan yleisesti kansalaisuutta koske-
                                                                                van todistuksen esittämistä
asiassa C-298/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                        Italian tasavalta (1)
                                                                             –     asetuksen nro 129/92 4 §:n 3 momentin ja asetuk-
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
                                                                                sen nro 776/94 10 §:n, joissa vaaditaan järjestelmäl-
vi 85/384/ETY – Todistusten vastavuoroinen tunnustaminen
                                                                                lisesti näiden asiakirjojen virallista käännöstä
arkkitehtuurin alalla – Arkkitehdin ammatin harjoittaminen
aloitettiin – EY:n perustamissopimuksen 59 artikla (josta on
                muutettuna tullut EY 49 artikla))
                                                                             –     asetuksen nro 129/92 11 §:n 1 momentin c ja
                         (2002/C 118/06)                                           d kohdan, joissa pidennetään todistusten voimassao-
                                                                                loaikaa 5.8.1987 jälkeen
                    (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                       3)    on kieltänyt Italiassa palveluja tarjoavaa arkkitehtiä järjes-
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen             tämästä sinne pysyviä toimintaedellytyksiä (asetuksen
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                        nro 129/92 9 §:n 1 momentti)
                                                                       4)    on asettanut palveluja tarjoavalle arkkitehdille direktiivin
Asiassa C-298/99, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-
                                                                             85/384/ETY 22 artiklan vastaisen velvollisuuden liittyä
nään E. Traversa ja E. Montaguti) vastaan Italian tasavalta
                                                                             alueellisesti toimivaltaiseen arkkitehtiliiton alueosastoon
(asiamiehenään U. Leanza, avustajanaan G. Aiello), jossa
                                                                             (asetuksen nro 129/92 9 §:n 3 momentti ja asetuksen
kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Italian
                                                                             nro 776/94 7 ja 8 §) ja
tasavalta ei ole noudattanut tutkintotodistusten, todistusten
ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen
vastavuoroisesta tunnustamisesta arkkitehtuurin alalla sekä
toimenpiteistä sijoittautumisoikeuden ja palvelujen tarjoami-          5)    on soveltanut asetuksen nro 129/92 4 §:n 6–8 momenttia
sen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi 10 päi-                   direktiivin 85/384/ETY 20 artiklan 1 kohdan vastaisesti,
vänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/384/
ETY (EYVL L 223, s. 15), sellaisena kuin se on muutettuna
direktiivin 85/384/ETY muuttamisesta Portugalin liittymisen
vuoksi 27 päivänä tammikuuta 1986 annetulla neuvoston                  yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpa-
direktiivillä 86/17/ETY (EYVL L 27, s. 71, ja direktiiviä koskeva      nossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit S. von
oikaisu EYVL L 87, s. 36), 12, 20, 22, 27 ja 31 artiklan               Bahr, D. A. O. Edward (esittelevä tuomari), A. La Pergola ja
mukaisia velvoitteitaan eikä jäljempänä olevan 3 kohdan osalta         C. W. A. Timmermans, julkisasiamies: S. Alber, kirjaaja:
EY:n perustamissopimuksen 59 artiklan (josta on muutettuna             hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut 21.3.2002 tuomion,
tullut EY 49 artikla) mukaisia velvoitteitaan, koska se:               jonka tuomiolauselma on seuraava:
 ---pagebreak--- 18.5.2002                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                                C 118/5
1)   Italian tasavalta ei ole noudattanut tutkintotodistusten, todis-             –     on asetuksen nro 129/92 9 §:n 3 momentissa ja
     tusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjo-                   asetuksen nro 776/94 7 ja 8 §:ssä vahvistanut toisiin
     jen vastavuoroisesta tunnustamisesta arkkitehtuurin alalla sekä                    jäsenvaltioihin sijoittautuneille arkkitehdeille, jotka halu-
     toimenpiteistä sijoittautumisoikeuden ja palvelujen tarjoamisen                    avat tarjota palveluja Italiassa, velvollisuuden rekisteröityä
     vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi 10 päivänä                          alueellisesti toimivaltaiseen arkkitehtiliiton alueosastoon,
     kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/384/ETY,                           ja viivästyttää tällä muodollisuudella direktiivin 85/
     sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin 85/384/ETY                            384/ETY 22 artiklan vastaisesti kyseisten arkkitehtien
     muuttamisesta Portugalin liittymisen vuoksi 27 päivänä tam-                        ensimmäistä palvelusuoritusta Italiassa.
     mikuuta 1986 annetulla neuvoston direktiivillä 86/17/ETY
     12, 22, 27 ja 31 artiklan mukaisia velvoitteitaan eikä                 2)    Kanne hylätään muilta osin.
     asetuksen nro 129/92 9 §:n 1 momentissa säädetyn kiellon
     osalta EY:n perustamissopimuksen 59 artiklan mukaisia vel-
     voitteitaan, koska se:                                                 3)    Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
     –      ei ole toteuttanut kaikkia tarpeellisia toimenpiteitä pan-      (1) EYVL C 299, 16.10.1999.
            nakseen täytäntöön direktiivin 85/384/ETY 4 artiklan
            1 kohdan toisen alakohdan ja 2 kohdan sekä 11 artiklan
            k alakohdan seitsemännen luetelmakohdan ja 14 artiklan,
     –      ei ole toteuttanut kaikkia tarpeellisia toimenpiteitä sää-
            tääkseen tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muo-
            dollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen automaatti-
            sesta tunnustamisesta direktiivin 85/384/ETY 2, 3, 7, 8
            ja 9 artiklan mukaisesti,                                               YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                19 päivänä maaliskuuta 2002
     –      on antanut tasavallan presidentin asetuksen nro 129/92
            4 §:n 2 momentin a kohdan, jossa EY:n perustamissopi-
            muksen 52 ja 59 artiklan (joista on muutettuna tullut           yhdistetyissä asioissa C-393/99 ja C-394/99 (Tribunal du
            EY 43 artikla ja EY 49 artikla) vastaisesti vaaditaan           travail de Tournain esittämät ennakkoratkaisupyynnöt),
            yleisesti, että todistuksen tunnustamista koskevaan hake-       Institut national d’assurances sociales pour travailleurs
            mukseen on liitettävä alkuperäinen tutkintotodistus tai         indépendants (Inasti) vastaan Claude Hervein, Hervillier
            oikeaksi todistettu jäljennös,                                  SA (C-393/99), Guy Lorthiois, Comtexbel SA (C-394/
                                                                                99) (1)
     –      on antanut asetuksen nro 129/92 4 §:n 2 momentin
            c kohdan ja korkeakouluasioista sekä tieteellisestä ja          (Työntekijöiden vapaa liikkuvuus ja sijoittautumisvapaus –
            teknisestä tutkimuksesta vastaavan ministeriön asetuksen        Sosiaaliturva – Sovellettavan lainsäädännön määrittäminen
            nro 776/94 4 §:n 1 momentin c kohdan, joissa EY:n               – Samanaikaisesti yhden jäsenvaltion alueella palkatussa
            perustamissopimuksen 52 artiklan vastaisesti vaaditaan          työssä olevat ja toisen jäsenvaltion alueella itsenäisinä
            yleisesti, että todistuksen tunnustamista koskevaan hake-       ammatinharjoittajina toimivat henkilöt – Kuuluminen näi-
            mukseen on liitettävä kansalaisuutta koskeva todistus,          den valtioiden sosiaaliturvalainsäädännön piiriin – Asetuk-
                                                                            sen N:o 1408/71 14 c artiklan 1 kohdan b alakohdan, josta
                                                                              on tullut 14 c artiklan b alakohta, ja liitteen VII pätevyys)
     –      on antanut asetuksen nro 129/92 4 §:n 3 momentin ja
            asetuksen nro 776/94 10 §:n, joissa EY:n perustamisso-                                     (2002/C 118/07)
            pimuksen 52 artiklan vastaisesti vaaditaan, että kaikista
            todistuksen tunnustamista koskevaan hakemukseen liite-
            tyistä asiakirjoista on aina annettava virallinen käännös,                           (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
     –      on antanut asetuksen nro 129/92 11 §:n 1 momentin c             (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
            ja d kohdan, joissa direktiivin 85/384/ETY 12 artiklan                        tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
            vastaisesti säädetään tiettyjen sellaisten todistusten tun-
            nustamisesta, jotka on annettu 5.8.1987 jälkeen,
                                                                            Yhdistetyissä asioissa C-393/99 ja C-394/99, jotka Tribunal
     –      on pitänyt voimassa asetuksen nro 129/92 9 §:n                  du travail de Tournai (Belgia) on saattanut EY 234 artiklan
            1 momentin, joissa EY:n perustamissopimuksen 59 artik-          nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen
            lan vastaisesti kielletään yleisesti muihin jäsenvaltioihin     tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevissa asioissa
            sijoittautuneita arkkitehtejä, jotka haluavat tarjota palve-    Institut national d’assurances sociales pour travailleurs indé-
            luja Italiassa, luomasta sinne kotipaikkaa tai sivutoimi-       pendants (Inasti) ja Claude Hervein, Hervillier SA (C-393/99),
            paikkaa,                                                        Guy Lorthiois, Comtexbel SA (C-394/99), ennakkoratkaisun


title: Asia C-354/08: Kanne 30.7.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta

text:
               8.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 285/18

         Kanne 30.7.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-354/08)
   (2008/C 285/31)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: E. Traversa ja J. Sénéchal)

      Vastaaja: Ranskan tasavalta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY 43 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on säätänyt vesivoimalaitosten käyttöoikeussopimusten kilpailuilmoituksissa käyttöoikeuden haltijalle, jonka käyttöoikeus päättyy, myönnettävästä etuoikeudesta antamalla erityisesti vesivoimalaitosten käyttöoikeudesta ja yleishyödyllisyysilmoituksesta 22.3.1999 annetun asetuksen N:o 99/225 29 §:n 3 momentin säännökset

               —

               Ranskan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komissio väittää, että vesivoimalaitosten käyttöoikeussopimusten uusimisen ja myöntämisen yhteydessä käyttöoikeuden haltijalle, jonka käyttöoikeus päättyy, myönnettävä etuoikeus loukkaa syrjimättömyysperiaatetta ja rajoittaa sijoittautumisvapautta. Suosimalla yhtiöitä, joilla on käyttöoikeus ja jotka näin ollen sijaitsevat jo Ranskassa, Ranskan lainsäädännöllä nimittäin vaikeutetaan entisestään muissa jäsenvaltioissa sijaitsevien yhtiöiden sijoittautumista.
   Ranskan viranomaiset eivät ole myöskään vedonneet EY:n perustamissopimuksen 45 ja 46 artiklassa säädettyihin poikkeuksiin tai yleistä etua koskeviin pakottaviin syihin oikeuttaakseen kyseisen toimenpiteen, joka on kaikissa tapauksissa suhteeton tavoiteltavaan päämäärään nähden. Täten käyttöoikeuden haltijalle, jonka käyttöoikeus päättyy, aiheutuneet kustannukset voidaan korvata esimerkiksi kaikille uusille kilpailijoille asetettavilla velvollisuuksilla.


title: Endemol Entertainment Holding BV:n Veronica Omroep Organisatien, Compagnie Luxembourgeoise de Télédiffusion SA:n, NV Verenigd Bezit VNU:n ja RTL4 SA:n 4.12.1995 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-221/95)

text:
N:o C 64/ 14           FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         2.3.96
Lopuksi kantaja katsoo, ettei päätös ole asianmukaisesti          väittävät, että jäsenvaltion asetuksen ( ETY ) N:o 4064/89
perusteltu ja että se on siten tehty perustamissopimuksen         22 artiklan 3 kohdan nojalla tekemän pyynnön sanamuoto
190 artiklan vastaisesti .                                        ja sisältö suoraan määräävät komission toimivallan ja
                                                                  asettavat sille rajat komission tutkiessa keskittymää .
Kantaja katsoo myös, että komission menettely on perusta
missopimuksen 175 artiklan vastainen . Kantaja täsmentää          Koska tässä asiassa Alankomaiden hallitus oli pyytänyt
tältä osin, että komissio ei ole ottanut kantaa kantajan          komissiota suorittamaan keskittymää koskevan tutkimuk
vaatimukseen, se ei ole tehnyt muodollista päätöstä polku        sen ainoastaan televisiomainontamarkkinoiden osalta ,
myynnin vastaisen menettelyn päättämisestä eikä se ole            komissio ei voinut tämän pyynnön nojalla laajentaa tutki
toimittanut kohtuullisessa määräajassa mitään niistä asia        musta koskemaan muita markkinoita .
kirjoista , joiden esittämistä perustamissopimuksessa edelly
tetään silloin, kun neuvosto ei ole hyväksynyt ehdotusta          Toiseksi, komission päätös on kumottava , koska komissio
päättää polkumyynnin vastainen menettely suojatoimenpi           on loukannut kantajien puolustuksen oikeuksia . Komissio
teisiin ryhtymättä.                                               on törkeästi rikkonut velvollisuutta antaa kantajien tutus
                                                                  tua asiakirjoihin, jotka ovat heidän puolustuksensa kan
                                                                  nalta olennaisia . Väite puolustuksen oikeuksien loukkaami
                                                                  sesta ei perustu ainostaan tapaan, jolla komissio myönsi
                                                                  oikeuden tutustua asiakirjoihin vaan myös siihen, että
Endemol Entertainment Holding BV:n Veronica Omroep                komissio ei antanut kantajien tutustua niihin asian kannalta
Organisatien, Compagnie Luxembourgeoise de Tele                  tärkeisiin asiakirjoihin, jotka komissio oli saanut haltuunsa
diffusion SA:n, NV Verenigd Bezit VNU:n ja RTL4 SA:n              sen jälkeen, kun asiakirjoihin tutustumisaika oli jo kulunut
4.12.1995 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan                  umpeen . On syytä olettaa , että komissio tällä tavalla esti
                          nostama kanne                           kantajia tutustumasta heidän kantaansa ja väitteitään tuke
                                                                  viin asiakirjoihin .
                         ( Asia T-221 /95 )
                            ( 96/C 64/31 )                        Kolmanneksi, päätös on kumottava , koska komissio on
                                                                  rikkonut olennaisia menettelytapasäännöksiä ja kantajien
                 (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                  puolustuksen oikeuksia siten, että se ei ole toimittanut
                                                                  suullisesta käsittelystä tehtyä kertomusta neuvoa-antavalle
Endemol Entertainment Holding BV, Veronica Omroep                 komitealle, komissaareille eikä kantajille itselleen .
Organisatie, Compagnie Luxembourgeoise deTélédiffusion
SA, N.V. Verenigd Bezit VNU ja RTL4 SA ovat nostaneet             Neljänneksi, päätös on kumottava, koska komissio oli
4.12.1995 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen            väärässä olettaessaan Endemolin osallistumisen HMG:hen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota           ( Holland Media Group ) vahvistavan Endemolin väitettyä
vastaan . Kantajien Endemol Entertainment Holding BV ja           määrävää markkina-asemaa väitetyillä Alankomaiden itse
Veronica Omroep Organisatie edustajat ovat Onno W.                näisen televisiotuotannon markkinoilla .
Brouvver ja Peter Wytinck, asianajotoimisto Stibbe Simont
Monahan Duhot, ja kantajien Compagnie Luxembourge                Viidenneksi, HMG:llä ei ole määrävää markkina-asemaa
oise de Telediffusion SA, NV Verenigd Bezit VNU ja RTL4           televisiolähetys- ja televisiomainontamarkkinoilla . Kantajat
SA edustajat Mark B. W. Biesheuvel ja T. Martijn Snoep,           eivät voi hyväksyä etenkään komission julkisten televisiolä
asianajotoimisto De Brauw Blackstone Westbroek, joiden            hetystoiminnan harjoittajien asemaa Alankomaissa koske
kaikkien prosessiosoite Luxemburgissa on asianajotoimisto         vaa analyysiä . Komissio on sellaisenaan hyväksynyt ja
Loesch, 11 , rue Goethe .                                         omissa nimissään esittänyt väitteitä ja tosiasioita, joita
                                                                  alankomaalaiset julkiset televisiolähetystoiminnan harjoit
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio          tajat ovat valittajan ominaisuudessa sille esittäneet ( HMG:n
istuin                                                            kilpailija SBS ja alankomaalaiset julkiset televisiolähetystoi
                                                                  minnan harjoittajat ovat tehneet kaikkensa vastustaessaan
— kumoaa komission 20.9.1995 tekemän päätöksen, joka              HMG:n muodostamista ja estääkseen sen ).
    koskee neuvoston asetuksen ( ETY ) N:o 4064/89
    mukaista menettelyä ( IV/M . 553 — RTL/Veronica/              Kuudenneksi , komission päätös on kumottava, koska
    Endemol )                                                     komissio on virheellisesti katsonut, että Endemolilla on
                                                                  määräävä asema markkinoilla . Komissio on määritellyt
— velvoittaa komission korvaamaan kantajien oikeuden             televisio-ohjelmatuotantomarkkinat virheellisesti . Endemo
    käyntikulut Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus           lilla ei ole määrävää asemaa edes tällä tavalla määritetyillä
    asteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan             kapea-alaisilla markkinoilla . Komissio on laskenut Ende
    mukaisesti .                                                  molin markkinaosuuden väärin ja luottanut muihinkin
                                                                  virheellisiin tietoihin Endemolin asemaa arvioidessaan .
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                  Seitsemänneksi, kekittymän syntyminen ei missään tapauk
Kantajat vaativat ensinnäkin komission päätöksen kumo            sessa aiheuta merkittävää muutosta tosiasialliseen kilpailu
amista toimivallan puuttumisen ja harkintavallan väärin          tilanteeseen televio-ohjelmatuotantomarkkinoilla .
käytön perusteella ja sillä perusteella, että päätöksellä on
rikottu asetuksen ( ETY ) N:o 4064/89 22 artiklan 3 kohtaa
ja EY:n perustamissopimuksen 3 b artiklaa . Kantajat


               26.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/16

         Norges Høyesterettin 19 päivänä helmikuuta 2016 päivätty pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa Ski Taxi SA, Follo Taxi SA og Ski Follo Taxidrift AS vastaan staten v/Konkurransetilsynet
   (Asia E-3/16)
   (2017/C 26/07)
   Norges Høyesterett (korkein oikeus) on esittänyt EFTAn tuomioistuimelle 19 päivänä helmikuuta 2016 päivätyn pyynnön, joka saapui tuomioistuimen kirjaamoon 24 päivänä helmikuuta 2016, saada neuvoa-antava lausunto seuraavista kysymyksistä asiassa Ski Taxi SA, Follo Taxi SA og Ski Follo Taxidrift AS vastaan staten v/Konkurransetilsynet:

               1.

               Mitä oikeudellista arviointiperustetta käytetään määritettäessä, onko yritysten välisellä sopimuksella ETA-sopimuksen 53 artiklassa tarkoitettu kilpailua rajoittava tavoite?

                           a)

                           Riittääkö tässä yhteydessä se, että yhteistyö saattaa rajoittaa kilpailua, osoittamaan, että menettelytapa on ETA-sopimuksen 53 artiklassa tarkoitettua tarkoitukseen perustuvaa kilpailusääntöjen rikkomista?

               2.

               Tutkittaessa, onko menettelytapa tarkoitukseen perustuvaa kilpailusääntöjen rikkomista, mikä oikeudellinen merkitys on sillä, että yhteistyö tapahtui avoimesti suhteessa hankintaviranomaiseen?

               3.

               Mitä oikeudellisia arviointiperusteita on erityisesti painotettava tutkittaessa, onko sellaisen yhteistyön katsottava olevan tarkoitukseen perustuvaa kilpailusääntöjen rikkomista, jossa kaksi kilpailevaa yritystä esittää yhteisen tarjouksen yhteisyrityksen kautta ja jossa näiden kahden yrityksen on määrä toimia yhteisyrityksen alihankkijoina?


title: Asia T-509/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.2.2017 – Kessel medintim v. EUIPO – Janssen Cilag (Premeno) (Euroopan unionin tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin Premeno rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen sanamerkki Pramino — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Päätös, joka on tehty unionin yleisen tuomioistuimen kumottua aikaisemman päätöksen — Oikeus tulla kuulluksi — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artikla)

text:
               20.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.2.2017 – Kessel medintim v. EUIPO – Janssen Cilag (Premeno)
   (Asia T-509/15) (1)

   ((Euroopan unionin tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin Premeno rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen sanamerkki Pramino - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Päätös, joka on tehty unionin yleisen tuomioistuimen kumottua aikaisemman päätöksen - Oikeus tulla kuulluksi - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artikla))
   (2017/C 086/32)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Kessel medintim GmbH (Mörfelden-Walldorf, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Jacob ja U. Staudenmaier)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: D. Walicka)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Janssen-Cilag GmbH (Neuss, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Wenz)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 2.7.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 349/2015-4), joka koskee Janssen-Cilag GmbH:n ja Kessel medintim GmbH:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kessel medintim GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 354, 26.10.2015.


title: Asia C-563/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Kúria (Unkari) on esittänyt 5.12.2012 — BDV Hungary Trading Kft. (selvitystilassa oleva yhtiö) v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

text:
               20.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 114/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Kúria (Unkari) on esittänyt 5.12.2012 — BDV Hungary Trading Kft. (selvitystilassa oleva yhtiö) v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága
   (Asia C-563/12)
   2013/C 114/33
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Kúria

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: BDV Hungary Trading Kft. (selvitystilassa oleva yhtiö)

      Vastapuoli: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Közép-magyarországi Regionális Adó Főigazgatósága

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY (1) (jäljempänä vanha arvonlisäverodirektiivi) 15 artiklaa ja yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (2) (jäljempänä uusi arvonlisäverodirektiivi) 146 artiklaa tulkittava siten, että vientiin tarkoitetun tavaran kuljettamisen unionin/yhteisön ulkopuolelle on tapahduttava tietyssä määräajassa, jotta kyse olisi verosta vapautetusta luovutuksesta vientiin?

               2)

               Vaikuttaako ensimmäiseen kysymykseen annettavaan vastaukseen toimitusehto, se, että myyjä, ostaja tai kuljettaja on toiminut vilpittömässä tai vilpillisessä mielessä, huolellisen toimijan tavoin tai mahdollisesti tuottamuksellisesti, ilmoituskausi, tai se, että tavara on määräajan päätyttyä mutta kuitenkin ennen veron tilittämiselle varatun vanhentumisajan päättymistä tosiasiallisesti kuljetettu maasta?

               3)

               Ovatko verotuksen neutraalisuuden periaate, oikeusvarmuuden periaate ja suhteellisuusperiaate esteenä sille, että jäsenvaltion lainsäädännössä otetaan direktiivin säännöksiin nähden käyttöön kumulatiivisia lisävaatimuksia, joilla viennin verosta vapauttaminen saatetaan riippuvaiseksi objektiivisista edellytyksistä, joita ei ole direktiivissä?

               4)

               Voidaanko vanhan arvonlisäverodirektiivin 15 artiklaa ja uuden arvonlisäverodirektiivin 131 ja 273 artiklaa tulkita siten, että jäsenvaltio voi torjuakseen veronkiertoa, väärinkäytöksiä ja veropetoksia ja taatakseen veron asianmukaisen kantamisen asettaa tavaroiden viennin verovapaudelle vuoden 1992 liikevaihtoverolain nro LXXIV (általános forgalmi adóról szóló 1992. évi LXXIV. törvény) 11 §:n 1 momentissa tai vuoden 2007 liikevaihtoverolain nro CXXVII (általános forgalmi adóról szóló 2007. évi CXXVII. törvény) 98 §:n 1 momentissa säädettyjen kaltaiset edellytykset?

               5)

               Voidaanko unionin oikeuden perusperiaatteiden ja direktiivin säännösten mukaisena pitää sitä, että sellaisten edellytysten jäädessä täyttymättä, joista ei ole säädetty [vanhan arvonlisäverodirektiivin] 15 artiklassa ja [uuden arvonlisäverodirektiivin] 146 artiklassa, veroviranomainen luonnehtii verosta vapautetun tavaroiden viennin eri tavalla ja määrää verovelvolliselle veronmaksuvelvollisuuden? Jos voidaan, millaisten olosuhteiden vallitessa tämä on mahdollista?

      (1)  EYVL L 145, s. 1.

      (2)  EUVL L 347, s. 1.


title: Asia C-604/15 P: Valitus, jonka Ana Pérez Gutiérrez on tehnyt 15.11.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-168/14, Pérez Gutiérrez v. komissio, 9.9.2015 antamasta tuomiosta

text:
               1.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/35

         Valitus, jonka Ana Pérez Gutiérrez on tehnyt 15.11.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-168/14, Pérez Gutiérrez v. komissio, 9.9.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-604/15 P)
   (2016/C 038/48)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: Ana Pérez Gutiérrez (edustaja: abogado J. Soler Puebla)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Unionin yleisen tuomioistuimen 9.9.2015 antama tuomio on kumottava, asian käsittelyä on jatkettava ja asia on ratkaistava seuraavasti:

               1.

               On katsottava, että oikeutta hyvään maineeseen, yksityisyyteen ja omaan kuvaan on lainvastaisesti loukattu siksi, että Patrick Johannes Jacquemynin kuvaa on käytetty luvatta, koska Euroopan komissio on sisällyttänyt hänen valokuvansa kuvagalleriaan, joka koskee tupakkatuotteiden terveysvaroituksia Euroopan unionissa.

               2.

               On hyväksyttävä vaatimus makaa valittajalle 181 104 euron suuruinen summa ansionmenetysten vuoksi.

               3.

               On hyväksyttävä vaatimus maksaa valittajalle yhden sentin (0,01 euroa) suuruinen määrä kutakin sellaista tupakkatuotteen pakkausta tai tupakkatuotetta kohden, jossa Patrick Jacquemynin kuva esiintyy, ja kokonaismäärä, jonka suuruus on tällä hetkellä kaksikymmentäseitsemän miljoonaa viisisataakahdeksankymmentäkahdeksan tuhatta viisisataakaksikymmentäneljä euroa (27 588 524 euroa), on määritettävä tuomion täytäntöönpanohetkellä.

               4.

               Vastapuoli on velvoitettava maksamaan valittajalle korvausta hyödystä, joka saatiin Patrick Jacquemynin kuvan luvattomasta käyttämisestä ja jonka suuruus on 13 790 000 euroa Espanjassa, joka on valittajan ja Patrick Jacquemynin kotipaikka.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Suullisen käsittelyn kuluessa esitetyn ja tuomiossa esitetyn eroavaisuus

   Valittaja ei missään vaiheessa hyväksynyt Euroopan komission selityksiä, vaan hän hyväksyi muokkaamattomien asiakirjojen esittämisen myöhässä, mitä ei todettu selvästi tuomiossa.

      Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 15 artiklan 3 kohdan rikkominen

   Eurooppalaiseen säännöstöön kuuluvan periaatteen, joka koskee unionin kansalaisten oikeutta tutustua asiakirjoihin, joita jokin unionin elin on käyttänyt päätösten tekemiseksi, loukkaaminen.
   Valittaja vaati useaan otteeseen saada tutustua asiakirja-aineistoon, joka koski oikeuksia riidanalaisen valokuvan kuvaan, mutta hänelle ei milloinkaan toimitettu aineistoa.

      Todisteiden puuttuminen ja riittämättömyys, mikä merkitsee sitä, ettei unionin yleinen tuomioistuin selvittänyt asiaa

   Valittajan vaatimia todisteita ei esitetty, eikä todisteista, jotka esitettiin, voida tehdä ratkaisevia päätelmiä, koska lähes kaikki tiedot olivat muokattuja.

      Kontradiktorisen periaatteen ja asianosaisten prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaatteen loukkaaminen

   Euroopan komission esittämät asiakirjat olivat muokattuja tai niissä ei ollut tarvittavia tietoja, joten valittaja ei voinut tehdä niistä vasta-analyysiä, minkä vuoksi tämä ei pidä niitä pätevinä todisteina eikä unionin yleinen tuomioistuin voi valittajan mukaan luokitella niitä todistusaineistoksi.

      Tosiseikkojen vääristäminen (Distortion of facts)

   Muokatut ja tietoja sisältämättömät asiakirjat saivat unionin yleisen tuomioistuimen katsomaan, että valokuvat oli otettu laillisesti, eikä valittaja voinut kumota tätä olettamaa, koska asiakirjoissa ei ollut tätä koskevia todisteita. Asiakirjojen sisältämien tietojen muokkaamisessa sovellettiin vuoden 1995 direktiiviin (1) perustuvia tietosuojaperiaatteita virheellisesti.

      (1)  Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/46/EY (EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31).


title: Asian C-145/94 poistaminen rekisteristä

text:
N:o C 180/26           FI                       Euroopan yhteisojen virallinen lehti                                       22.6.96
C. Williamsin 7.5.1996 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen            1 . Onko ETY:n perustamissopimuksen 59 ja 60 artiklaa
ensimmäisen       oikeusasteen      tuomioistuimen    viidennen          tulkittava siten, että niiden vastaisia ovat sellaiset
jaoston 7.3.1996 antamasta tuomiosta asiassa T-146/94,                   säädökset, joiden mukaan korvattavien maksujen kor
        C. Williams vastaan tilintarkastustuomioistuin                   vaaminen edellyttää lupaa vakuutetun sosiaaliturvalai
                       ( Asia C- 1 5 6/96 P )                            tokselta , jos palveluja on käytetty muussa jäsenvaltiossa
                                                                         kuin siinä, jossa vakuutetulla on kotipaikka ?
                           ( 96/C 180/59 )
                                                                    2 . Muuttuuko ensimmäiseen kysymykseen annettava
C. Williams on valittanut 7.5.1996 Euroopan yhteisöjen                   vastaus, jos säädösten tarkoituksena on ylläpitää
tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oi                      vakaata ja kaikille avointa terveyskeskusta ja sairaalaa
keusasteen tuomioistuimen viidennen jaoston 7.3.1996                     tietyllä alueella ?
antamasta tuomiosta asiassa T-146/94, C. Williams vastaan
tilintarkastustuomioistuin. Valittajan edustaja on Eric
Boigelot ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o Luis Schiltz, 2
rue du Fort Rheinsheim .
Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                               Asian C-327/93 ( 1 ) poistaminen rekisteristä
                                                                                ( 96/C 180/61 )
1 , tutkii valituksen ja toteaa sen perustelluksi;
2 , ja tämän seurauksena                                            Euroopan         yhteisöjen     tuomioistuimen      presidentin
                                                                    29.3.1 996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste
     a ) kumoaa kokonaisuudessaan annetun tuomion,                  ristä on poistettu asia C-327/93 ( High Court of Justice,
                                                                    Queen's Bench Divisionin esittämä ennakkoratkaisu
     b ) ratkaisee itse riita-asian ja hyväksyy valittajan alun    pyyntö ), The Queen vastaan Secretary of State for the
         perin nostaman kanteen, kumoaa 24.1.1994 teh              National Héritage, ex parte: 1 ) Continental Television
         dyn, samana päivänä haastetiedoksiannoin tiedoksi          BVio, 2 ) Continental Television plc et 3 ) Mark Roy
                                                                    Garner .
         annetun päätöksen ja kumoaa tarpeellisilta osin
         23.1.1994 tehdyn implisiittisen päätöksen, jolla
         valittajan henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan        (') EYVL N:o C 211 , 5.8.1993
         perusteella 23.9.1 993 tekemä valitus hylättiin;
     c ) velvoittaa Euroopan yhteisöjen tilintarkastus
         tuomioistuimen korvaamaan oikeudenkäyntikulut
         molemmissa oikeusasteissa .
                                                                             Asian C-120/94 ( 1 ) poistaminen rekisteristä
Perusteet ja pääasialliset perustelut                                                         ( 96/C 180/62 )
Yhteisön oikeuden loukkaaminen . Valittaja uudistaa ensim          Euroopan         yhteisöjen     tuomioistuimen      presidentin
mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämänsä kanne
                                                                    19.3.1 996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste
perusteet ja väitteet (').                                          ristä on poistettu asia C-120/94, Euroopan yhteisöjen
                                                                    komissio vastaan Helleenien tasavalta .
(') EYVL N:o C 146 , 28.5.1994 , s . 12
                                                                    (M EYVL N:o C 174 , 25.6.1994
Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourgin
25.4.1996 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat                       Asian C-145/94 (') poistaminen rekisteristä
kaisupyyntö asiassa Raymond Kohll vastaan Union des                                           ( 96/C 180/63 )
                       caisses de maladie
                         ( Asia C-158/96 )                          Euroopan         yhteisöjen     tuomioistuimen      presidentin
                           ( 96/C 180/60 )                          13.3.1996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste
                                                                    ristä on poistettu asia C- 145/94 (Juzgado de lo Penal N:o 2
                                                                    de Lleidan esittämä ennakkoratkaisupyyntö ), rikosoikeu
Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg on                   denkäynti José Antonio Alonso Rubiota vastaan .
25.4.1996 tekemällään päätöksellä , joka on saapunut
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 9.5.1 996 ,
                                                                    (') EYVL N:o C 202 , 23.7.1994
pyytänyt Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa
Raymond Kohll vastaan Union des caisses de maladie
ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin :


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 16 päivänä heinäkuuta 1998, asiassa T-156/96, Claus Jensen vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö - Palkkaus - Asettautumiskorvaus - Perusteettomien suoritusten takaisinperiminen)

text:
26.9.98               FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   C 299/31
     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN                               YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
              TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                                             TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
                                                                                16 päivänä heinäkuuta 1998,
                17 päivänä heinäkuuta 1998,
                                                                      asiassa T-144/96, Y vastaan Euroopan parlamentti (1)
asiassa T-111/96, ITT Promedia NV vastaan Euroopan
                                                                  (Henkilöstö Ð Rikosoikeudellinen rangaistus Ð Kurinpi-
                    yhteisöjen komissio (1)
                                                                  toseuraamus Ð Viraltapano Ð Perustelut Ð Huolenpito-
(Kilpailu Ð Kumoamiskanne Ð Valituksen hylkääminen                                           velvollisuus)
Ð EY:n perustamissopimuksen 86 artikla Ð Määräävän                                          (98/C 299/50)
markkina-aseman väärinkäyttö Ð Kansallisissa tuomiois-
tuimissa käsiteltävät kanteet Ð Oikeus tuomioistuinkäsit-                          (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
telyyn Ð Vaatimus sopimuksen täytäntöönpanosta Ð
Ilmeinen arviointivirhe Ð Tutkimisvelvollisuus Ð Määrit-          Asiassa T-144/96, Euroopan parlamentin entinen virka-
           telyvirhe Ð Riittämättömät perustelut)                 mies Y, kotipaikka Bryssel, edustajanaan asianajaja GeÂrard
                                                                  Collin, Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa fiduciaire
                        (98/C 299/49)                             Myson SARL, 30 rue de Cessange, vastaan Euroopan par-
                                                                  lamentti (asiamiehenään Hans Krück ja Hugo Vanden-
                                                                  berghe), jossa kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusas-
                                                                  teen tuomioistuin kumoaa 19.1.1996 tehdyn parlamentin
               (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                    kurinpidollisen päätöksen, joka koski kantajan viraltapa-
                                                                  noa, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (viides
                                                                  jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja
                                                                  J. Azizi sekä tuomarit R. García-Valdecasas ja M. Jaeger,
                                                                  kirjaaja: H. Jung, on antanut 16.7.1998 tuomion, jonka
Asiassa T-111/96, ITT Promedia NV, kotipaikka Anvers              tuomiolauselma on seuraava:
(Belgia), edustajinaan asianajajat Ivo Van Bael, Peter
L'Ecluse ja Kris Van Hove, Bryssel, prosessiosoite Luxem-         1) Kanne hylätään.
burgissa asianajotoimisto Loesch ja Wolter, 11, rue
Goethe, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-          2) Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluis-
nään Wouter Wils ja Rosemary Caudwell), jota tukee Bel-                taan.
gacom SA, kotipaikka Bryssel, edustajanaan ensin asian-
ajaja Jules Stuyck ja sitten asianajajat Herman De Bauw ja        (1) EYVL C 354, 23.11.1996.
Paul Maeyaert, Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa
asianajotoimisto Arendt ja Medernach, 8Ð10, rue Mat-
hias Hardt, jossa kantaja vaatii kumoamaan komission
päätöksen, jolla hylättiin lopullisesti osia kantajan teke-
mästä valituksesta, jonka mukaan Belgacom SA oli pannut
haitantekotarkoituksessa vireille oikeudenkäyntejä kanta-              YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
jaa vastaan belgialaisissa tuomioistuimissa ja vaatinut kan-                     TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
tajaa luopumaan teollisesta ja kaupallisesta tietotaidostaan
osapuolten välillä olevien sopimusvelvoitteiden nojalla,                            16 päivänä heinäkuuta 1998,
mitkä menettelyt kantajan mukaan ovat EY:n perustamis-            asiassa T-156/96, Claus Jensen vastaan Euroopan yhteisö-
sopimuksen 86 artiklan vastaisia, ensimmäisen oikeusas-                                    jen komissio (1)
teen tuomioistuin (laajennettu neljäs jaosto), toimien
                                                                  (Henkilöstö Ð Palkkaus Ð Asettautumiskorvaus Ð Perus-
kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Lindh sekä tuo-
                                                                             teettomien suoritusten takaisinperiminen)
marit R. García-Valdecasas, K. Lenaerts, J. D. Cooke ja
M. Jaeger, kirjaaja: A. Mair, on antanut 17.7.1998 tuo-                                     (98/C 299/51)
mion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                  Asiassa T-156/96, Euroopan yhteisöjen komission entinen
                                                                  väliaikainen toimihenkilö Claus Jensen, kotipaikka Water-
1) Kanne hylätään.                                                loo (Belgia), edustajanaan asianajaja Marc-Albert Lucas,
                                                                  LieÁge, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Eve-
                                                                  lyne Korn, 21 rue de Nassau, vastaan Euroopan yhteisöjen
                                                                  komissio (asiamiehinään Julian Currall, Christine Berardis-
2) Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja              Kayser ja Florence Clotuche), jossa kantaja vaatii,
     velvoitetaan korvaamaan komission sekä väliintulijana        että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa
     toimineen Belgacomin oikeudenkäyntikulut.                    13.11.1995 annetun komission päätöksen, joka koski kan-
                                                                  tajalle asettautumiskorvauksena maksetun määrän takai-
                                                                  sinperimistä, joka suoritettiin kantajan väliaikaisen toimi-
(1) EYVL C 269, 14.9.1996.                                        henkilön sopimusta koskevan irtisanomisen seurauksena ja
                                                                  toissijaisesti, että vastaaja velvoitetaan korvaamaan takai-
                                                                  sin perimisestä kantajalle aiheutuneet vahingot, ensimmäi-
                                                                  sen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien
                                                                  kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Kalogeropoulos
 ---pagebreak--- C 299/32               FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    26.9.98
sekä tuomarit C. W. Bellamy ja J. Pirrung, kirjaaja: H.            4) Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku-
Jung, on antanut 16.7.1998 tuomion, jonka tuomiolau-                    lut.
selma on seuraava:
                                                                   (1) EYVL C 370, 7.12.1996.
1) Kanne hylätään.
2) Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäynti-
     kuluistaan.
                                                                        YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
(1) EYVL C 354, 23.11.1996.                                                      TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
                                                                                14 päivänä heinäkuuta 1998,
                                                                   asiassa T-192/96, Giorgio Lebedef vastaan Euroopan
                                                                                yhteisöjen komissio (1)
     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN                           (Henkilöstökomitea Ð Oikeudenkäyntimenettely Ð Sään-
               TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                              töjen muuttaminen Ð Yleiskokous Ð Vaalijärjestelmä Ð
                                                                                Tutkittavaksi ottaminen)
                 16 päivänä heinäkuuta 1998,
                                                                                (98/C 299/53)
asiassa T-162/96, Sandro Forcheri vastaan Euroopan
                     yhteisöjen komissio (1)                                        (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
(Henkilöstö Ð Yksikön edun mukainen siirto muihin teh-
täviin Ð Väliaikaisuus Ð Oikeus tasoituskorvaukseen Ð              Asiassa T-192/96, Euroopan yhteisöjen komission virka-
              Hallintoviranomaisen harkintavalta)                  mies Giorgio Lebedef, kotipaikka Senningerberg (Luxem-
                                                                   burg), edustajanaan asianajaja Gilles BouneÂou, Luxem-
                         (98/C 299/52)                             burg, prosessiosoite Luxemburgissa edellisen asianajotoi-
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                     misto 4 rue de l'Avenir, vastaan Euroopan yhteisöjen
                                                                   komissio (asiamiehenään Gianluigi Valsesia ja Julian Cur-
Asiassa T-162/96, Euroopan yhteisöjen komission virka-             rall), jossa kantaja vaatii kumoamaan kokonaan tai osit-
mies Sandro Forcheri, kotipaikka Bryssel, edustajanaan             tain komission Luxemburgissa toimivan henkilöstön
asianajaja Marc-Albert Lucas, LieÁge, prosessiosoite               5.12.1995 pitämän yleiskokouksen ja tämän yleiskokouk-
Luxemburgissa asianajotoimisto Evelyne Korn, 21 rue de             sen hyväksymän henkilöstökomitean sääntöjen muuttamis-
Nassau, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-           päätöksen sekä kaikki tämän päätöksen nojalla toteutetut
nään Julian Currall ja Denis Waelbroeck), jossa kantaja            toimet, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (ensimmäi-
pääasiallisesti vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-          nen jaosto), toimien kokoonpanossa: presidentti B. Vester-
tuinta kumoamaan toisaalta 12.12.1995 tehdyn komission             dorf sekä tuomarit R. M. Moura Ramos ja P. Mengozzi,
päätöksen, jolla hylätään kantajan vaatimus väliaikaisesti         kirjaaja: johtava hallintovirkamies Blanca Pastor, on anta-
muihin tehtäviin siirtämisen toteamisesta ja tasoituskor-          nut 14.7.1998 tuomion, jonka tuomiolauselma on seu-
vauksen maksaminen, ja toisaalta 24.7.1996 tehdyn                  raava:
komission päätöksen, jossa todetaan kantajan hoitavan
pääosasto XXI:n (tulliliitto ja välillinen verotus) osasto         1) Kanne hylätään.
B:n (tulliliitto) yksikkö 4:n yksikön päällikön tehtäviä ja        2) Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäynti-
jolla myönnetään hänelle väliaikaisuusetuus yhdeksi vuo-                kuluistaan.
deksi vahvistamalla tämän päätöksen voimaantulopäiväksi
1.8.1996, eikä määräämättömäksi ajaksi 29.10.1992
                                                                   (1) EYVL C 54, 22.2.1997.
alkaen, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen
jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A.
Kalogeropoulos sekä tuomarit C. W. Bellamy ja J. Pirrung,
kirjaaja: hallintovirkamies A. Mair, on antanut 16.7.1998
tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                              YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
                                                                                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
1) 12.12.1995 ja 24.7.1996 tehdyt komission päätökset
     kumotaan, lukuun ottamatta toista päätöstä siltä osin                          16 päivänä heinäkuuta 1998,
     kuin siinä todetaan, että kantaja on siirretty väliaikai-     asiassa T-199/96, Laboratoires Pharmaceutiques Berga-
     sesti muihin tehtäviin.                                       derm SA ja Jean-Jacques Goupil vastaan Euroopan yhtei-
                                                                                söjen komissio (1)
2) Komissio velvoitetaan maksamaan kantajalle henkilös-
     tösääntöjen 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu tasoitus-       (Kosmeettiset valmisteet ± Direktiivi 76/768/ETY Ð
     korvaus, johon hänellä olisi ollut oikeus, jos hänet olisi    Direktiivi 95/34/EY Ð Auringonsuoja- ja rusketustuotteet
     siirretty hoitamaan väliaikaisesti pääosasto XXI:n            Ð Kansanterveys Ð Sopimussuhteen ulkopuolinen
     osasto B:n yksikkö 4:n yksikön päällikön virkaa                                       yhteisön vastuu)
     24.3.1993 alkaen, 8 prosentin vuotuisine viivästyskor-                                 (98/C 299/54)
     koineen laskettuina päivistä, jolloin nämä summat olisi
     pitänyt maksaa, siihen asti, kunnes korvaus on koko-                           (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
     naisuudessaan maksettu.
                                                                   Asiassa T-199/96, Laboratoires Pharmaceutiques Berga-
3) Kanne hylätään muilta osin.                                     derm SA, kotipaikka Rungis (Ranska) ja Jean-Jacques


title: Asia C-258/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka de Curtea de Apel Alba Iulia (Romania) on esittänyt 26.5.2014 – Eugenia Florescu ym. v. Casa Judeţeană de Pensii Sibiu ym.

text:
               1.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 292/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka de Curtea de Apel Alba Iulia (Romania) on esittänyt 26.5.2014 – Eugenia Florescu ym. v. Casa Judeţeană de Pensii Sibiu ym.
   (Asia C-258/14)
   2014/C 292/18
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel Alba Iulia

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Eugenia Florescu, Ioan Poiană, Cosmina Diaconu (Bădilă Mircean perillisen ominaisuudessa), Anca Vidrighin (Bădilă Mircean perillisen ominaisuudessa), Eugenia Elena Bădilă (Bădilă Mircean perillisen ominaisuudessa)

      Vastaajat: Casa Judeţeană de Pensii Sibiu, Casa Națională de Pensii și alte Drepturi de Asigurări Sociale, Ministerul Muncii, Familiei și Protecției Sociale, Statul român prin Ministerul Finanțelor Publice, Ministerul Finanțelor Publice prin D.G.F.P. Sibiu

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voidaanko 23.6.2009 allekirjoitetun Euroopan yhteisön ja Romanian välisen yhteisymmärryspöytäkirjan, joka on julkaistu 1.7.2009 Romanian virallisessa lehdessä nro 455, kaltaista pöytäkirjaa pitää säädöksenä, päätöksenä, tiedonantona tai vastaavana, jolla on Euroopan unionin tuomioistuimen tarkoittama oikeudellinen arvo (asia 59/75, Flavia Manghera, tuomio 3.2.1976 ja asia C-57/95, Ranska v. komissio, tuomio 20.3.1997) ja jota Euroopan unionin tuomioistuinta voidaan pyytää tulkitsemaan?

               2.

               Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko 23.6.2009 allekirjoitettua Euroopan yhteisön ja Romanian välistä yhteisymmärryspöytäkirjaa, joka on julkaistu 1.7.2009 Romanian virallisessa lehdessä nro 455, tulkittava siten, että talouskriisin vaikutusten rajoittamiseksi henkilöstökuluja vähentämällä Euroopan komissio voi laillisesti edellyttää sellaisen kansallisen lain säätämistä, jossa henkilöltä peruutetaan mahdollisuus yli 30 vuoden aikana kertyneeseen vakuutusmaksuihin perustuvaan lakisääteiseen eläkkeeseen, jota on maksettu ennen kyseisen lain voimaantuloa, sillä perusteella, että sama henkilö saa työsopimuksen perusteella palkkaa työstä, joka on toinen kuin se, josta hänelle maksetaan eläkettä?

               3.

               Onko 23.6.2009 allekirjoitettua Euroopan yhteisön ja Romanian välistä yhteisymmärryspöytäkirjaa tulkittava siten, että talouskriisin vaikutusten rajoittamiseksi Euroopan komissio voi laillisesti edellyttää sellaisen kansallisen lain säätämistä, jossa peruutetaan täysimääräisesti ja ilman ajallisia rajoituksia henkilön oikeus yli 30 vuoden aikana kertyneeseen lakisääteiseen eläkkeeseen, jota on maksettu ennen lain voimaantuloa, sillä perusteella, että sama henkilö saa työsopimuksen perusteella palkkaa työstä, joka on toinen kuin se, josta hänelle maksetaan eläkettä?

               4.

               Onko yhteisymmärryspöytäkirjaa kokonaisuudessaan ja erityisesti sen 5 kohdan d alakohtaa, joka koskee julkishallinnon uudelleen järjestämistä ja tehokkuuden parantamista, tulkittava siten, että talouskriisin vaikutusten rajoittamiseksi Euroopan komissiolla on ollut laillinen peruste edellyttää sellaisen kansallisen lain säätämistä, jossa eläkkeelle jääneiltä virkamiehiltä kielletään eläkkeen yhdistäminen ansiotuloon?

               5.

               Voidaanko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17, 20, 21 ja 47 artiklaa, Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU) 6 artiklaa, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 110 artiklaa, unionin oikeudessa vahvistettua oikeusvarmuuden periaatetta ja Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä tulkita siten, että ne ovat esteenä lain nro 554/2004 21 §:n 2 momentin kaltaiselle säännökselle, jonka mukaan kansalliset tuomioistuinratkaisut voidaan purkaa, mikäli ne ovat ristiriidassa Euroopan unionin oikeuden ensisijaisuusperiaatteen kanssa, yksinomaan hallintolainkäyttöä koskevissa asioissa mutta jossa ei sallita kansallisten tuomioistuinratkaisujen purkamista muissa (esimerkiksi siviili-, rikos- tai kauppaoikeuden alaan kuuluvissa) asioissa, vaikka ne olisivat ristiriidassa Euroopan unionin oikeuden ensisijaisuusperiaatteen kanssa?

               6.

               Onko SEU 6 artikla esteenä sellaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa yli 30 vuoden ammattituomarin uran ajalta suoritettuihin vakuutusmaksuihin perustuvan eläkkeen maksamisen ehdoksi asetetaan yliopistollista oikeustieteen alan opetustointa koskevan työsopimuksen irtisanominen?

               7.

               Ovatko SEU 6 artikla, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklan 1 kohta ja Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö esteenä lainsäädännölle, jossa poistetaan oikeus yli 30 vuoden ajalta suoritettuihin vakuutusmaksuihin perustuvaan eläkkeeseen, vaikka ammattituomarit ovat erikseen maksaneet ja maksavat yhä eläkemaksuja yliopisto-opettajan toimestaan?

               8.

               Ovatko SEU 6 artikla sekä henkilöiden yhdenvertaista kohtelua näiden rodusta ja etnisestä alkuperästä riippumatta koskevan direktiivin 2000/78 (1) 2 artiklan 2 kohdan b alakohta ja Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö esteenä sellaiselle jäsenvaltion perustuslakituomioistuimen ratkaisulle, jossa se lain perustuslainmukaisuutta valvoessaan totesi, että oikeus eläkkeen ja ansiotulon yhdistämiseen kuuluu yksinomaan niille henkilöille, jotka on nimitetty virkaansa määräajaksi, ja kielsi siten tämän oikeuden ammattituomareilta, joilta evätään näin oikeus yli 30 vuoden aikana suoritettuihin henkilökohtaisiin vakuutusmaksuihin perustuvaan eläkkeeseen sillä perusteella, että viimeksi mainitut ovat jatkaneet yliopistollista opetustointaan?

               9.

               Ovatko SEU 6 artikla ja Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö esteenä sellaiselle lainsäädännölle, jossa yli 30 vuoden vakuutusmaksuihin perustuvan ammattituomarien eläkkeen maksamisen ehdoksi asetetaan ilman ajallisia rajoituksia yliopistollisen opetustoimen lopettaminen?

               10.

               Ovatko SEU 6 artikla ja Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö esteenä sellaiselle lainsäädännölle, jolla rikotaan henkilökohtaisen omaisuuden suojan ja yleisen edun vaatimusten välillä vallitseva oikeudenmukainen tasapaino siten, että ainoastaan tietty henkilöryhmä määrätään menettämään ammattituomarin eläkkeensä siitä syystä, että nämä harjoittavat yliopistollista opetustointa?

      (1)  Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annettu neuvoston direktiivi 2000/78 (EYVL L 303, s. 16).


title: Asian C-261/04 poistaminen rekisteristä

text:
               11.6.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 143/30

         Asian C-261/04 poistaminen rekisteristä (1)

   (2005/C 143/54)

      (Oikeudenkäyntikieli: saksa)

   Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 31.1.2005 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia C-261/04 (Arbeitsgericht Regensburgin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Gerhard Schmidt vastaan Sennebogen Maschinenfabrik GmbH.

      (1)  EUVL C 228, 11.9.2004.


title: Asia C-182/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 16.2.2012 (Cour constitutionnellen (aiemmin Cour d’arbitrage) (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Marie-Noëlle Solvay ym. v. Région wallonne (Hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi — Säädöksen käsite — Århusin yleissopimuksen soveltamisohjeessa esitettyjen täsmennysten arvo ja ulottuvuus — Luvan myöntäminen hankkeelle, kun sen ympäristövaikutuksia ei ole arvioitu asianmukaisesti — Oikeus saada ympäristöä koskeva asia käsitellyksi tuomioistuimessa — Muutoksenhakuoikeuden laajuus — Luontodirektiivi — Suunnitelma tai hanke, joka vaikuttaa alueen koskemattomuuteen — Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottava syy)

text:
               31.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 98/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 16.2.2012 (Cour constitutionnellen (aiemmin Cour d’arbitrage) (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Marie-Noëlle Solvay ym. v. Région wallonne
   (Asia C-182/10) (1)

   (Hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi - Säädöksen käsite - Århusin yleissopimuksen soveltamisohjeessa esitettyjen täsmennysten arvo ja ulottuvuus - Luvan myöntäminen hankkeelle, kun sen ympäristövaikutuksia ei ole arvioitu asianmukaisesti - Oikeus saada ympäristöä koskeva asia käsitellyksi tuomioistuimessa - Muutoksenhakuoikeuden laajuus - Luontodirektiivi - Suunnitelma tai hanke, joka vaikuttaa alueen koskemattomuuteen - Erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottava syy)
   2012/C 98/06
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour constitutionnelle (aiemmin Cour d’arbitrage)

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Marie-Noëlle Solvay, Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jean-Marie Solvay de la Hulpe, Alix Walsh, Association des Riverains et Habitants des Communes Proches de l’Aéroport B.S.C.A. (Brussels south Charleroi Airport) ASBL — A.R.A.Ch, Grégoire Stassin, André Gilliard, Paul Fastrez, Henriette Fastrez, Gouvernement flamand, Inter-Environnement Wallonie ASBL, Nicole Laloux, François Gevers, Annabelle Denoël-Gevers, Marc Traversin, Joseph Melard, Chantal Michiels, Thierry Regout, René Canfin, Georges Lahaye, Jeanine Postelmans, Christophe Dehousse, Christine Lahaye, Jean-Marc Lesoinne, Jacques Teheux, Anne-Marie Larock, Bernadette Mestdag, Jean-François Seraffin, Françoise Mahoux, Ferdinand Wallraf, Mariel Jeanne, Agnès Fortemps, Georges Seraffin, Jeannine Melen, Groupement Cerexhe-Heuseux/Beaufays ASBL, Action et Défense de l’Environnement de la vallée de la Senne et de ses affluents ASBL, Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne, Philippe Daras, Bernard Croiselet, Bernard Page, Intercommunale du Brabant Wallon SCRL, Les amis de la Forêt de Soignes ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, La Hulpe, Notre village ASBL, André Philips, Charleroi South Air Pur ASBL, Pierre Grymonprez, Sartau SA, Philippe Grisard de la Rochette, Antoine Boxus, Pierre Deneye, Jean-Pierre Olivier, Paul Thiry, Willy Roua, Guido Durlet, Agrebois SA ja Yves de la Court

      Vastaaja: Région wallonne

      Muut osapuolet: Infrabel SA, Codic Belgique SA, Federal Express European Services Inc. (FEDEX), Société wallonne des aéroports (SOWEAR), Société régionale wallonne du transport (SRWT) ja Société Intercommunale du Brabant wallon (IBW)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Cour constitutionnelle (aiemmin Cour d’arbitrage) — Tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan 25.6.1998 tehdyn Århusin yleissopimuksen, joka on hyväksytty Euroopan yhteisön puolesta 17.2.2005 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2005/370/EY (EUVL L 124, s. 1), 2 artiklan (2 kappaleen), 3 artiklan (9 kappaleen), 6 artiklan (9 kappaleen) ja 9 artiklan (2, 3 ja 4 kappaleen) tulkinta — Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (EYVL L 175, s. 40) 1 artiklan (5 kohdan), 9 artiklan (1 kohdan) ja 10 a artiklan tulkinta — Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (EYVL L 206, s. 7) 6 artiklan 3 ja 4 kohdan tulkinta — ”Viranomaisen” käsite — Århusin yleissopimuksen soveltamisohjeessa esitettyjen täsmennysten arvo ja ulottuvuus — Sellaisten lainsäädäntötoimien kuin hallintoalueen lainsäätäjän asetuksen nojalla myönnettyjen toimenpide- ja ympäristölupien jättäminen yleissopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle — Sellaisen menettelyn, jonka nojalla myönnetään lupia, joihin voidaan hakea muutosta ainoastaan Cour constitutionnellessa ja yleisissä tuomioistuimissa, yhteensopivuus yleissopimuksen ja yhteisön oikeuden kanssa — Luvan myöntäminen hankkeelle, kun sen ympäristövaikutuksia ei ole arvioitu asianmukaisesti

      Tuomiolauselma

               1)

               Vaikka tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan 25.6.1998 tehdyn yleissopimuksen, joka on hyväksytty Euroopan yhteisön puolesta 17.2.2005 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2005/370/EY, 2 artiklan 2 kappaleen ja 9 artiklan 4 kappaleen tulkinnassa on sallittua ottaa huomioon tämän yleissopimuksen soveltamisohje, sillä ei kuitenkaan ole sitovaa vaikutusta eikä Århusin yleissopimuksen määräyksille kuuluvaa oikeusnormin asemaa.

               2)

               Tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan yleissopimuksen 2 artiklan 2 kappaletta ja tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 26.5.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/35/EY, 1 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että yleissopimuksen ja direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jäävät ainoastaan hankkeet, joista on yksityiskohtaisesti säädetty erityisellä säädöksellä siten, että näiden asiakirjojen tavoitteet on saavutettu lainsäädäntömenettelyssä. Kansallisen tuomioistuimen on varmistettava, että näitä kahta edellytystä on noudatettu, ottaen huomioon annetun säädöksen sisältö ja koko lainsäädäntömenettely, joka on johtanut säädöksen antamiseen, ja erityisesti valmisteluasiakirjat ja parlamentissa käydyt keskustelut. Siten säädöstä, jolla pelkästään ”vahvistetaan” olemassa oleva hallinnollinen toimi viittaamalla yleisen edun mukaisiin pakottaviin syihin ilman, että tätä ennen olisi aloitettu asiasisältöä koskeva lainsäädäntömenettely, joka mahdollistaa kyseisten edellytysten noudattamisen, ei voida pitää säännöksessä tarkoitettuna erityisenä säädöksenä, eikä se siis ole riittävä, jotta hanke jäisi yleissopimuksen ja mainitun direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna, soveltamisalan ulkopuolelle.

               3)

               Tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan yleissopimuksen 3 artiklan 9 kappaletta ja 9 artiklan 2–4 kappaletta sekä direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/35, 10 a artiklaa on tulkittava siten, että

                           —

                           kun kyseisen määräyksen ja säännöksen soveltamisalaan kuuluvasta hankkeesta on säädetty säädöksellä, kysymys siitä, onko kyseinen säädös mainitun direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna, 1 artiklan 5 kohdassa tarkoitettujen edellytysten mukainen, on voitava saattaa kansallisten menettelysääntöjen mukaisesti tuomioistuimen tai muun lailla perustetun riippumattoman ja puolueettoman elimen tutkittavaksi

                           —

                           tilanteessa, jossa tällaisen säädöksen osalta ei ole käytettävissä edellä kuvatun luonteista ja laajuista oikeussuojakeinoa, jokaisen kansallisen tuomioistuimen, joka käsittelee asiaa toimivaltansa rajoissa, on suoritettava edellisessä luetelmakohdassa mainittu valvonta ja tehtävä tästä tarvittaessa johtopäätökset jättämällä kyseinen säädös soveltamatta.

               4)

               Tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan yleissopimuksen 6 artiklan 9 kappaletta ja direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/35, 9 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei niissä edellytetä, että päätöksen olisi itsessään sisällettävä ne syyt, joiden perusteella toimivaltainen viranomainen päätti, että se oli välttämätön. Jos kuitenkin henkilö, jota asia koskee, esittää tätä koskevan pyynnön, toimivaltaisella viranomaisella on velvollisuus ilmoittaa hänelle ne perustelut, joiden nojalla kyseinen päätös tehtiin, tai antaa merkitykselliset tiedot ja asiakirjat vastauksena esitettyyn pyyntöön.

               5)

               Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY 6 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että siinä ei sallita kansallisen viranomaisen, ei lainsäätäjänkään, myöntävän lupaa suunnitelmalle tai hankkeelle, jollei se ole varmistautunut siitä, että suunnitelma tai hanke ei vaikuta kyseisen alueen koskemattomuuteen.

               6)

               Direktiivin 92/43 6 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, että hallinnollisen keskuksen sijoituspaikaksi tarkoitetun infrastruktuurin toteuttamista ei lähtökohtaisesti voida pitää tässä säännöksessä tarkoitettuna erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavana syynä, mukaan lukien sosiaaliset tai taloudelliset syyt, jonka vuoksi kyseisen alueen koskemattomuuteen vaikuttavan hankkeen tai suunnitelman toteuttaminen olisi perusteltua.

      (1)  EUVL C 179, 3.7.2010.


title: Asia C-227/14 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 23.4.2015 – Valittajina LG Display Co. Ltd ja LG Display Taiwan Co., Ltd sekä muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — SEUT 101 artikla ja ETA-sopimuksen 53 artikla — Nestekidenäyttöjen (LCD) maailmanlaajuiset markkinat — Hintojen vahvistaminen — Sakot — Sakkojen laskennasta annetut suuntaviivat (2006) — 13 kohta — Myyntiarvon määritys — Yhteisyritys — Emoyhtiöille suoritettujen myyntien huomioon ottaminen — Sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annettu tiedonanto (2002) — 23 kohdan b alakohdan viimeinen alakohta — Osittainen sakoista vapauttaminen — Todisteet komissiolle aikaisemmin tuntemattomista tosiseikoista)

text:
               22.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/12

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 23.4.2015 – Valittajina LG Display Co. Ltd ja LG Display Taiwan Co., Ltd sekä muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-227/14 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - SEUT 101 artikla ja ETA-sopimuksen 53 artikla - Nestekidenäyttöjen (LCD) maailmanlaajuiset markkinat - Hintojen vahvistaminen - Sakot - Sakkojen laskennasta annetut suuntaviivat (2006) - 13 kohta - Myyntiarvon määritys - Yhteisyritys - Emoyhtiöille suoritettujen myyntien huomioon ottaminen - Sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annettu tiedonanto (2002) - 23 kohdan b alakohdan viimeinen alakohta - Osittainen sakoista vapauttaminen - Todisteet komissiolle aikaisemmin tuntemattomista tosiseikoista))
   (2015/C 205/17)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittajat: LG Display Co. Ltd (Soul, Etelä-Korea) ja LG Display Taiwan Co. Ltd (Taipei, Taiwan) (edustajat: avocat A. Winckler ja avocat F.-C. Laprévote)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Ronkes Agerbeek ja P. Van Nuffel)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               LG Display Co. Ltd ja LG Display Taiwan Co. Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 303, 8.9.2014.


title: Asia C-652/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad – Sofia-grad (Bulgaria) on esittänyt 19.12.2016 – Nigyar Rauf Kaza Ahmedbekova ja Rauf Emin Ogla Аhmedbekov v. Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite

text:
               20.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad – Sofia-grad (Bulgaria) on esittänyt 19.12.2016 – Nigyar Rauf Kaza Ahmedbekova ja Rauf Emin Ogla Аhmedbekov v. Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite
   (Asia C-652/16)
   (2017/C 086/14)
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen sad – Sofia-grad

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Nigyar Rauf Kaza Ahmedbekova ja Rauf Emin Ogla Аhmedbekov

      Vastaaja: Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Seuraako Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 78 artiklan 1 kohdasta ja 2 kohdan a, d ja f alakohdasta sekä kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU (1) (uudelleenlaadittu) johdanto-osan 12 perustelukappaleesta ja 1 artiklasta, että tämän direktiivin 33 artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettu peruste katsoa kansainvälistä suojelua koskevalta hakemukselta puuttuvan tutkittavaksi ottamisen edellytykset on oikeussääntö, jolla on välitön oikeusvaikutus ja jota jäsenvaltiot eivät saa jättää soveltamatta esimerkiksi soveltamalla edullisempia kansallisia oikeussääntöjä siten, että arvioitaessa kansainvälistä suojelua koskevaa ensimmäistä hakemusta on direktiivin 10 artiklan 2 kohdan mukaisesti ensin määritettävä, voidaanko hakijaa pitää pakolaisena, ja sen jälkeen on määritettävä, voidaanko hakijaa pitää henkilönä, joka voi saada toissijaista suojelua?

               2)

               Seuraako direktiivin 2013/32 33 artiklan 2 kohdan e alakohdasta luettuna yhdessä tämän direktiivin 7 artiklan 3 kohdan ja 2 artiklan a, c ja g alakohdan sekä johdanto-osan 60 perustelukappaleen kanssa, että pääasian olosuhteissa jommankumman vanhemman tekemä kansainvälistä suojelua koskeva hakemus aikuisen seurassa matkustavan alaikäisen puolesta on jätettävä tutkimatta, jos hakemusta perustellaan sillä, että lapsi on sellaisen henkilön perheenjäsen, joka on hakenut kansainvälistä suojelua sillä perusteella, että hän on Geneven yleissopimuksen 1 artiklan A kohdassa tarkoitettu pakolainen?

               3)

               Seuraako direktiivin 2013/32 33 artiklan 2 kohdan e alakohdasta luettuna yhdessä tämän direktiivin 7 artiklan 1 kohdan ja 2 artiklan a, c ja g alakohdan sekä johdanto-osan 60 perustelukappaleen kanssa, että pääasian olosuhteissa täysi-ikäisen puolesta tehty kansainvälistä suojelua koskeva hakemus on jätettävä tutkimatta, jos hakemusta perustellaan toimivaltaisessa hallintoviranomaisessa käytävissä menettelyissä ainoastaan sillä, että hakija on sellaisen henkilön perheenjäsen, joka on hakenut kansainvälistä suojelua sillä perusteella, että hän on Geneven yleissopimuksen 1 artiklan A kohdassa tarkoitettu pakolainen, kun hakijalla ei hakemusta tehtäessä ole oikeutta käydä ansiotyössä?

               4)

               Onko vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle 13.12.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/95/EU (2) (uudelleenlaadittu) 4 artiklan 4 kohdan mukaan, luettuna yhdessä tämän direktiivin johdanto-osan 36 perustelukappaleen kanssa, välttämätöntä, että sen arviointi, onko olemassa perusteltu pelko joutua vainotuksi tai todellinen vaara joutua kärsimään vakavaa haittaa, perustuu ainoastaan hakijaa koskeviin tosiseikkoihin ja olosuhteisiin?

               5)

               Voidaanko direktiivin 2011/95 4 artiklan mukaan, luettuna yhdessä tämän direktiivin johdanto-osan 36 perustelukappaleen ja direktiivin 2013/32 31 artiklan 1 kohdan kanssa, sallia jäsenvaltion kansallinen oikeuskäytäntö, jossa

                           a)

                           velvoitetaan toimivaltainen viranomainen arvioimaan saman perheen perheenjäsenten kansainvälistä suojaa koskevat hakemukset yhteisessä menettelyssä, jos näitä hakemuksia perustellaan samoilla tosiseikoilla esittäen konkreettisesti väite, jonka mukaan ainoastaan yksi perheenjäsen on pakolainen;

                           b)

                           velvoitetaan toimivaltainen viranomainen lykkäämään menettelyä, jonka kohteena ovat niiden perheenjäsenten tekemät kansainvälistä suojelua koskevat hakemukset, jotka eivät henkilökohtaisesti täytä tällaisen suojelun edellytyksiä, kunnes on saatettu päätökseen menettely, jonka kohteena on perheenjäsenen hakemus, joka on tehty sillä perusteella, että asianomainen on Geneven yleissopimuksen 1 artiklan A kohdassa tarkoitettu pakolainen;

                     voidaanko tämä oikeuskäytäntö sallia myös niiden näkökohtien perusteella, jotka liittyvät lapsen etuun, perheen yhtenäisyyden säilyttämiseen ja yksityis- ja perhe-elämää koskevan oikeuden kunnioittamiseen sekä oikeuteen jäädä jäsenvaltioon hakemuksen arviointiin asti, ottaen huomioon Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7, 18 ja 47 artikla, direktiivin 2013/32 johdanto-osan 12 ja 60 perustelukappale sekä 9 artikla, direktiivin 2011/95 johdanto-osan 16, 18 ja 36 perustelukappale sekä 23 artikla sekä kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vaatimuksista 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/33/EU (3) johdanto-osan 9, 11 ja 35 perustelukappale sekä 6 ja 12 artikla?

               6)

               Seuraako direktiivin 2011/95 johdanto-osan 16, 18 ja 36 perustelukappaleesta sekä 3 artiklasta luettuna yhdessä tämän direktiivin johdanto-osan 24 perustelukappaleen ja 2 artiklan d ja j alakohdan, 13 artiklan ja 23 artiklan 1 ja 2 kohdan kanssa, että voidaan sallia pääasiassa käsiteltävänä olevan turvapaikka- ja pakolaislain (Zakon za ubezhishteto i bezhantsite) 8 §:n 9 momentin kaltainen kansallinen oikeussääntö, jonka perusteella myös sellaisen ulkomaalaisen perheenjäseniä, jolle on myönnetty pakolaisasema, pidetään pakolaisina, mikäli tämä sopii yhteen heidän henkilökohtaisen asemansa kanssa eikä ole kansallisessa oikeudessa säädettyjä perusteita kieltäytyä myöntämästä pakolaisasemaa?

               7)

               Seuraako vainon syitä koskevasta direktiivin 2011/95 10 artiklasta, että asianomaisen alkuperämaahan kohdistuvan valituksen tekeminen Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen on peruste katsoa asianomaisen kuuluvan tiettyyn yhteiskunnalliseen ryhmään tämän direktiivin 10 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaisesti tai että valituksen tekemistä on pidettävä poliittisena mielipiteenä direktiivin 10 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaisesti?

               8)

               Seuraako direktiivin 2013/32 46 artiklan 3 kohdasta, että kansallisella tuomioistuimella on velvollisuus arvioida sisällöllisesti kansainvälistä suojelua koskevat uudet perusteet, jotka esitetään tuomioistuinmenettelyn aikana mutta joita ei mainita kansainvälisen suojelun epäämispäätöksestä nostetussa kanteessa?

               9)

               Seuraako direktiivin 2013/32 46 artiklan 3 kohdasta, että kansallisella tuomioistuimella on velvollisuus arvioida kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tutkittavaksi ottaminen tämän direktiivin 33 artiklan 2 kohdan e alakohdan perusteella kansainvälisen suojelun epäämispäätöksen riitauttamista koskevassa tuomioistuinmenettelyssä, mikäli riitautetussa päätöksessä hakemusta arvioitiin direktiivin 10 artiklan 2 kohdan mukaisesti ensin siltä osin, voidaanko hakijaa pitää pakolaisena, ja sen jälkeen siltä osin, voidaanko häntä pitää henkilönä, joka voi saada toissijaista suojelua?

      (1)  EUVL 2013, L 180, s. 60.

      (2)  EUVL 2011, L 337, s. 9.

      (3)  EUVL 2013, L 180, s. 96.


title: Asia C-18/13: Unionin tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) tuomio 13.2.2014 (Administrativen sad Sofia-gradin (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Maks Pen EOOD v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Sofia, aiemmin Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Sofia (Verotus — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Direktiivi 2006/112/EY — Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen — Suoritetut palvelut — Tarkastus — Palvelun suorittaja, jolla ei ole käytössään tarvittavia resursseja — Veropetoksen käsite — Velvollisuus todeta veropetokseen syyllistyminen viran puolesta — Palvelun todellisen tarjoamisen vaatimus — Velvollisuus pitää riittävän yksityiskohtaista kirjanpitoa — Oikeudenkäyntiasia — Tuomioistuimelle osoitettu kielto todeta veropetos rikoksena ja huonontaa kantajan asemaa)

text:
               29.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 93/16

         Unionin tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) tuomio 13.2.2014 (Administrativen sad Sofia-gradin (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Maks Pen EOOD v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Sofia, aiemmin Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Sofia
   (Asia C-18/13) (1)

   (Verotus - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen - Suoritetut palvelut - Tarkastus - Palvelun suorittaja, jolla ei ole käytössään tarvittavia resursseja - Veropetoksen käsite - Velvollisuus todeta veropetokseen syyllistyminen viran puolesta - Palvelun todellisen tarjoamisen vaatimus - Velvollisuus pitää riittävän yksityiskohtaista kirjanpitoa - Oikeudenkäyntiasia - Tuomioistuimelle osoitettu kielto todeta veropetos rikoksena ja huonontaa kantajan asemaa)
   2014/C 93/25
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen sad Sofia-grad

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Maks Pen EOOD

      Vastaaja: Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Sofia, aiemmin Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” Sofia

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Administrativen sad Sofia-grad — Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) 63 artiklan, 178 artiklan a alakohdan, 226 artiklan 6 alakohdan sekä 242 ja 273 artiklan tulkinta — Veropetoksen käsite — Maininta sellaisen palvelun suorittajan laskussa, jolla ei ole palvelun suorittamiseen tarvittavaa henkilöstöä, aineellisia välineitä eikä varoja — Kirjanpidollisten todisteiden puuttuminen — Väärien asiakirjojen laatiminen näyttönä palvelun suorittamisesta — Kansallisen tuomioistuimen velvollisuus todeta viran puolesta veropetokseen syyllistyminen — Vähennysoikeuden riippuminen palvelun todellisesta tarjoamisesta — Vaatimus kansainvälisten kirjanpitostandardien noudattamisesta, jotta vastataan tarpeeseen pitää riittävän yksityiskohtaista kirjanpitoa vähennysoikeutta koskevan tarkastuksen mahdollistamiseksi — Mahdollinen tarve mainita laskuissa tietoja palvelun tosiasiallisesta suorittamisesta — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan palvelu katsotaan suoritetuksi sinä ajankohtana, jona edellytykset palvelusta saatavien tulojen merkitsemiselle kirjanpitoon ovat täyttyneet sovellettavan lainsäädännön nojalla

      Tuomiolauselma

               1)

               Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettua neuvoston direktiiviä 2006/112/EY on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että verovelvollinen vähentää arvonlisäveron, joka sisältyy toimittajan laatimiin laskuihin, kun ilmenee — vaikka palvelu on suoritettu —, ettei kyseinen toimittaja tai sen alihankkija ole tosiasiallisesti suorittanut sitä erityisesti, koska niillä ei ole tarvittavaa henkilöstöä, aineellisia välineitä eikä varoja, koska palvelusta aiheutuvia kustannuksia ei ole perusteltu niiden kirjanpidossa tai koska tiettyjä asiakirjoja toimittajan ominaisuudessa allekirjoittaneiden henkilöiden henkilöllisyys on paljastunut epätodeksi, sillä kaksoisedellytyksellä, että nämä teot täyttävät petollisen menettelyn tunnusmerkistön ja että veroviranomaisten toimittamien objektiivisten seikkojen perusteella osoitetaan, että verovelvollinen tiesi tai sen olisi sen pitänyt tietää liiketoimen, johon se on vedonnut vähennysoikeuden perusteluna, olevan osa kyseistä petosta, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava.

               2)

               Kun kansallisilla tuomioistuimilla on velvollisuus tai mahdollisuus ottaa viran puolesta esille pakottavaa kansallista oikeussääntöä koskevat perusteet, niiden on tehtävä näin sellaiseen pakottavaan unionin oikeussääntöön nähden, jossa edellytetään kansallisten viranomaisten ja tuomioistuinten epäävän arvonlisäveron vähennysoikeuden, jos asiassa voidaan objektiivisten seikkojen perusteella osoittaa, että vähennysoikeuteen vedotaan vilpillisesti tai sitä käytetään väärin. Kansallisten tuomioistuinten tehtävä on arvioidessaan vilpillistä vetoamista vähennysoikeuteen tai sen väärinkäyttöä tulkita kansallista lainsäädäntöä mahdollisimman pitkälle direktiivin 2006/112 sanamuodon ja päämäärän mukaisesti sillä tarkoitetun tuloksen saavuttamiseksi, mikä edellyttää sitä, että ne tekevät toimivaltansa rajoissa kaiken mahdollisen ottamalla huomioon kansallisen oikeuden kokonaisuudessaan ja soveltamalla siinä hyväksyttyjä tulkintatapoja.

               3)

               Direktiiviä 2006/112, jonka 242 artiklassa erityisesti edellytetään verovelvollisen pitävän riittävän yksityiskohtaista kirjanpitoa arvonlisäveron soveltamisen ja veroviranomaisen suorittaman tarkastuksen mahdollistamiseksi, on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että asianomainen jäsenvaltio edellyttää saman direktiivin 273 artiklassa säädetyissä rajoissa verovelvollisen noudattavan tältä osin kaikkia kansainvälisten kirjanpitostandardien mukaisia kansallisia kirjanpitosääntöjä, kunhan tätä varten toteutetut toimenpiteet eivät mene pitemmälle kuin on tarpeen veron täsmällistä kantamista ja petosten estämistä koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi. Tältä osin direktiivi 2006/112 on esteenä kansalliselle säännökselle, jonka mukaan palvelu katsotaan suoritetuksi sinä ajankohtana, jona edellytykset palvelusta saatavien tulojen merkitsemiselle kirjanpitoon ovat täyttyneet.

      (1)  EUVL C 79, 16.3.2013.


               7.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 199/8

         EFTAn valvontaviranomaisen 11 päivänä huhtikuuta 2011 Islantia vastaan nostama kanne
   (Asia E-8/11)
   2011/C 199/04
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, 1040 Bryssel, Belgium, asiamiehinään Xavier Lewis ja Florence Simonetti, nosti 11 päivänä huhtikuuta 2011 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Islantia vastaan.
   EFTAn valvontaviranomainen on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta toteamaan, että

               1)

               Koska Islannin tasavalta on jättänyt varmistamatta, että sen toimivaltaiset viranomaiset ovat laatineet ja tapauksen mukaan hyväksyneet strategisia melukarttoja ja laatineet meluntorjuntasuunnitelmia kaikille alueellaan sijaitseville tieliikenteen pääväylille, joilla kulkee vuosittain yli kuusi miljoonaa ajoneuvoa, ja että direktiivin liitteessä VI tarkoitetut strategisista melukartoista saadut tiedot ja toimintasuunnitelmien tiivistelmät lähetetään EFTAn valvontaviranomaiselle, Islannin tasavalta ei ole noudattanut ETA-sopimuksen liitteessä XX olevassa 32g kohdassa tarkoitetussa säädöksessä (ympäristömelun arvioinnista ja hallinnasta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/49/EY), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1, olevasta 7 artiklan 1 kohdasta, 8 artiklan 1 kohdasta ja 10 artiklasta johtuvia velvoitteitaan.
               ja

               2)

               Islannin tasavalta määrätään maksamaan oikeuskäsittelystä aiheutuvat kustannukset.

      Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että Islanti on jättänyt laatimatta melukarttoja ja meluntorjuntasuunnitelmia tieliikenteen pääväylille, joilla kulkee vuosittain yli kuusi miljoonaa ajoneuvoa.

               —

               EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että tällainen laiminlyönti on vastoin ETA-sopimuksen liitteessä XX olevassa 32g kohdassa tarkoitetun, ympäristömelun arvioinnista ja hallinnasta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/49/EY 7 artiklan 1 kohtaa, 8 artiklan 1 kohtaa ja 10 artiklaa.


title: Asia T-304/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.5.2017 – Abdulkarim v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Syyriaan kohdistettavat rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Ilmeinen arviointivirhe)

text:
               3.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 213/27

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.5.2017 – Abdulkarim v. neuvosto
   (Asia T-304/15) (1)

   ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Syyriaan kohdistettavat rajoittavat toimenpiteet - Varojen jäädyttäminen - Ilmeinen arviointivirhe))
   (2017/C 213/36)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Mouhamad Wael Abdulkarim (Dubai, Arabiemiirikunnat) (edustajat: asianajajat J.-P. Buyle ja L. Cloquet)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi G. Étienne ja N. Rouam, sitten G. Étienne ja S. Kyriakopoulou, ja lopuksi S. Kyriakopoulou)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2013/255/YUTP täytäntöönpanosta 6.3.2015 annettu neuvoston täytäntöönpanopäätös (YUTP) 2015/383 (EUVL 2015, L 64, s. 41) ja Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 6.3.2015 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/375 (EUVL 2015, L 64, s. 10) siltä osin kuin kantajan nimi on sisällytetty henkilöistä ja yhteisöistä, joihin rajoittavia toimenpiteitä sovelletaan.

      Tuomiolauselma

               1)

               Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2013/255/YUTP täytäntöönpanosta 6.3.2015 annettu neuvoston täytäntöönpanopäätös (YUTP) 2015/383 ja Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 6.3.2015 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/375 kumotaan Mouhamad Wael Abdulkarimia koskevilta osin.

               2)

               Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Abdulkarimin oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 245, 27.7.2015.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 16 päivänä helmikuuta 2005, asiassa T-284/03, Rosalinda Aycinena vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö — Nimittäminen ylempään palkkaluokkaan — Palkkatason määrittäminen)

text:
               16.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 93/27

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   16 päivänä helmikuuta 2005,
   asiassa T-284/03, Rosalinda Aycinena vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Henkilöstö - Nimittäminen ylempään palkkaluokkaan - Palkkatason määrittäminen)
   (2005/C 93/55)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa T-284/03, Rosalinda Aycinena, kotipaikka Bryssel (Belgia), edustajinaan asianajajat J.-N. Louis, E. Marchal, A. Coolen ja S. Orlandi, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään: C. Berardis-Kayser), jossa kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan komission päätöksen vahvistaa kantajan palkkatasoksi palvelukseen ottamisen yhteydessä palkkaluokka LA 6, taso 1, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Jaeger sekä tuomarit V. Tiili ja O. Czúcz, kirjaaja: H. Jung, on 16.2.2005 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1

               Kanne hylätään.

               2

               Vastaaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 251, 18.10.2003.


title: Asia C-77/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 18.12.2007 — Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta v. Euroopan unionin neuvosto (Asetus (EY) N:o 2007/2004 — Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston perustaminen — Pätevyys)

text:
               23.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 51/5

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 18.12.2007 — Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta v. Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-77/05) (1)

   (Asetus (EY) N:o 2007/2004 - Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston perustaminen - Pätevyys)
   (2008/C 51/08)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: E. O'Neill ja C. Gibbs, joita avustaa barrister A. Dashwood)
   Väliintulijat, jotka tukevat kantajan vaatimuksia: Irlanti (asiamies: D. O'Hagan, jota avustavat A. Collins, SC, ja P. McGarry, BL), Puolan tasavalta (asiamies: J. Pietras) ja Slovakian tasavalta (asiamiehet: R. Procházka, J. Čorba ja B. Ricziová)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: J. Schutte ja R. Szostak)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Espanjan kuningaskunta (asiamies: J. M. Rodríguez Cárcamo) ja Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: C. O'Reilly)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston perustamisesta 26.10.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2007/2004 (EUVL L 349, s.1) kumoaminen
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Espanjan kuningaskunta, Irlanti, Puolan tasavalta, Slovakian tasavalta sekä Euroopan yhteisöjen komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 82, 2.4.2005.