title: Asia T-237/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.9.2016 – Łabowicz v. EUIPO – Pure Fishing (NANO) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-kuviomerkki NANO — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 52 artiklan 1 ja 2 kohta)

text:
               7.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 410/14

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.9.2016 – Łabowicz v. EUIPO – Pure Fishing (NANO)
   (Asia T-237/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - EU-kuviomerkki NANO - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 52 artiklan 1 ja 2 kohta))
   (2016/C 410/18)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Edward Łabowicz (Kłodzko, Puola) (edustaja: asianajaja M. Żygadło)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: L. Rampini)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Pure Fishing, Inc. (Spirit Lake, Iowa, Yhdysvallat) (edustaja: J. Dickerson, solicitor)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 5.3.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 2426/2013-1), joka koskee Pure Fishing, Inc:n ja Edward Łabowiczin välistä mitättömyysmenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Edward Łabowicz velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 228, 13.7.2015.


               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/2

         Luettelot, joiden perusteella päätetään, ketkä tuomarit kuuluvat ratkaisukokoonpanoihin
   (2006/C 326/05)
   Yhteisöjen tuomioistuin laati 11.10.2006 pitämässään kokouksessa yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 11 b artiklan 2 kohdassa tarkoitetun seuraavan luettelon, jonka perusteella päätetään, ketkä tuomarit kuuluvat suuren jaoston kokoonpanossa toimivaan jaostoon:

               Schintgen

               von Danwitz

               Tizzano

               Bonichot

               Cunha Rodrigues

               Lindh

               Silva de Lapuerta

               Bay Larsen

               Schiemann

               O'Caoimh

               Makarczyk

               Levits

               Kūris

               Lõhmus

               Juhász

               Klučka

               Arestis

               Malenovský

               Borg Barthet

               Ilešič

         Yhteisöjen tuomioistuin laati 11.10.2006 pitämässään kokouksessa yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 11 c artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut seuraavat luettelot, joiden perusteella päätetään, ketkä tuomarit kuuluvat viiden tuomarin kokoonpanossa toimiviin jaostoihin:
   Ensimmäinen jaosto
   Schintgen
   Levits
   Tizzano
   Ilešič
   Borg Barthet
   Toinen jaosto
   Schiemann
   Bonichot
   Makarczyk
   Bay Larsen
   Kūris
   Kolmas jaosto
   Cunha Rodrigues
   Lindh
   Klučka
   O'Caoimh
   Lõhmus
   Neljäs jaosto
   Silva de Lapuerta
   von Danwitz
   Juhász
   Malenovský
   Arestis
   Yhteisöjen tuomioistuin laati 13.10.2006 pitämässään kokouksessa yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 11 c artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetut seuraavat luettelot, joiden perusteella päätetään, ketkä tuomarit kuuluvat kolmen tuomarin kokoonpanossa toimiviin jaostoihin:
   Viides jaosto
   Tizzano
   Borg Barthet
   Ilešič
   Levits
   Kuudes jaosto
   Schiemann
   Makarczyk
   Bay Larsen
   Bonichot
   Seitsemäs jaosto
   Cunha Rodrigues
   Lõhmus
   O'Caoimh
   Lindh
   Kahdeksas jaosto
   Silva de Lapuerta
   Arestis
   Malenovský
   von Danwitz


title: Asia C-100/01: Conseil d'Etat'n (oikeusriitoja käsittelevä osasto, toinen ja ensimmäinen jaosto yhdistettyinä) 29.12.2000 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Ministre de l'intérieur vastaan Aitor Oteiza Olazabal

text:
7.4.2001                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 108/13
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      säännöstön toteuttamisessa ja näin ollen rikkonut edellä
                                                                         mainittua säännöstä vanhan verkkopalvelujen tarjoajan eduksi.
Komissio moittii Luxemburgia siitä, että se ei ole taannut sitä,
että käyttöoikeuksien osalta ei ole syrjintää. Tämän takeen              (1) Kilpailusta telepalvelumarkkinoilla 28 päivänä kesäkuuta 1990
                                                                             annettu komission direktiivi 90/388/ETY (EYVL L 192,
puuttuminen voi johtua joko siitä, että 27.3.1997 annetun                    24.7.1990, s. 10).
luxemburgilaisen televiestintää koskevan lain säännöksiä ei              (2) Täydellisen kilpailun toteuttamista televistintämarkkinoilla poh-
sovelleta oikein tai siitä, että direktiivin 4 artiklan d kohdan             justavan direktiivin 90/388/ETY muuttamisesta 13 päivänä maa-
saattamiseksi osaksi Luxemburgin oikeusjärjestystä tarvitaan                 liskuuta 1996 annettu komission direktiivi 96/19/EY (EYVL L 74,
täydentäviä toimenpiteitä.                                                   22.3.1996, s. 13).
Lain 35 §:n 1 momentin sisältämät hyväksymismenettelyä
koskevat säännöt ovat epätäsmällisiä esimerkiksi siltä osin
kuin ne niveltyvät klassisiin verkkoon pääsyä koskeviin menet-
telyihin. Hallitus ei ole vieläkään vahvistanut eikä julkaissut          Conseil d’Etat’n (oikeusriitoja käsittelevä osasto, toinen ja
näitä sääntöjä, ja sääntöjen puuttuessa viranomaiset, joilla on          ensimmäinen jaosto yhdistettyinä) 29.12.2000 tekemäl-
toimivalta käyttöoikeuksien myöntämiseen yleiselle alueelle,             lään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa
eivät ole myöntäneet näitä oikeuksia uusille yrittäjille, vaikka             Ministre de l’intérieur vastaan Aitor Oteiza Olazabal
tästä on säädetty edellä mainitussa laissa.
                                                                                (Asia C-100/01)
Siltä osin kuin on kyse käyttöoikeuksista tieliikenneverkkoa                                       (2001/C 108/21)
pitkin, Luxemburgin viranomaiset ovat vedonneet vaikeuksiin,
jotka johtuvat suuren kommunikaatioverkon luomista koske-                Conseil d’Etat on pyytänyt 29.12.2000 tekemällään päätöksel-
vasta lainsäädännöstä, vaikka komission käytössä olevien                 lä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon
tietojen perusteella syöttö- ja lähetyskaapeleiden asennustöitä          28.2.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
tieliikenneverkkoa pitkin on suoritettu tämän lainsäädännön              ratkaisua asiassa Ministre de l’intérieur vastaan Aitor Oteiza
voimaantulosta lähtien.                                                  Olazabal seuraaviin kysymyksiin:
                                                                         Onko Rooman sopimuksen 6, 8 a ja 48 artiklan, joista on
Komission tietojen mukaan kantelija Coditel ei ole saanut
                                                                         tullut EY 12, EY 18 ja EY 39 artikla, yhteisön oikeudessa
mitään vakuuttavaa perustelua niille kielloille, joita se on
                                                                         sovellettavan suhteellisuusperiaatteen sekä perustamissopi-
saanut niiltä eri järjestöiltä ja viranomaisilta, joilta se on
                                                                         muksen määräysten täytäntöönpanemiseksi annettujen johde-
pyytänyt käyttöoikeuksia. Erityisesti kielloissa ei lainkaan
                                                                         tun oikeuden säädösten ja erityisesti 25.2.1964 annetun
viitata direktiivin 90/388, sellaisena kuin se on muutettuna,
                                                                         direktiivin 64/221/ETY (1) kanssa ristiriidassa, että jäsenvaltio
4 artiklan d kohdan sovellettaviin olennaisiin vaatimuksiin.
                                                                         voi määrätä toisen jäsenvaltion kansalaisen, johon sovelletaan
                                                                         perustamissopimuksen määräyksiä, kohdistuvia sellaisia hallin-
Komission käytettävissä olevien tietojen mukaan yksikään uusi            nollisia poliisitoimenpiteitä, joiden lainmukaisuutta valvoo
verkkopalvelujen tarjoaja ei ole vielä saanut yleisen alueen             tuomiostuin ja jotka rajoittavat henkilön oleskeluoikeuden
käyttöoikeuksia, joiden nojalla voitaisiin varmistaa paikallis-          tiettyyn kansalliseen alueeseen, koska yleisen järjestyksen
verkkojen yhteyden maanlaajuiseen verkkoon ja ulkomaille,                suojaaminen edellyttää, että hän ei voi oleskella muulla
ja joiden avulla voitaisiin tarjota vanhan verkkopalvelujen              alueella. Mikäli näin on, onko silloin ainoa laillinen henkilön
tarjoajan EPT:n kanssa kilpailevia palveluja.                            oleskelulupaa rajoittava toimenpide se, että hänelle määrätään
                                                                         kansallisen lain mukaisesti täydellinen kielto oleskella valtion
                                                                         alueella?
Koska Luxemburgin suurherttuakunta ei ole toteuttanut kaik-
kia tarvittavia toimenpiteitä toteuttaakseen käyttöoikeuksien            (1) Ulkomaalaisten liikkumista ja oleskelua koskevien, yleiseen järjes-
tehokkaan ja ei-syrjivän harjoittamisen, ja koska se on näin                 tykseen ja turvallisuuteen sekä kansanterveyteen perustuvien
ollen rikkonut direktiivin 90/338/ETY, sellaisena kuin se on                 erityistoimenpiteiden yhteensovittamisesta 25. päivänä helmikuu-
muutettuna direktiivillä 96/19/EY, 4 artiklan d kohtaa, se on                ta 1964 annettu neuvoston direktiivi 64/221/ETY (EYVL 56,
ainakin ottanut käyttöönsä lisäajan vapauttamista koskevan                   4.4.1964, s. 859).


title: Asia C-205/01: Euroopan yhteisöjen komission 18.5.2001 Alankomaiden kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
28.7.2001                FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 212/13
Euroopan yhteisöjen komission 16.5.2001 Ranskan tasa-                     –      Huhtikuussa 2001 niistä 96 alueesta, jotka ”Tärkeät
                 valtaa vastaan nostama kanne                                    lintujensuojelualueet” -luettelossa luettiin kansainvälisesti
                                                                                merkittäviksi kosteikoiksi, 41:ä aluetta ei ollut Ranskassa
                                                                                nimetty erityissuojelualueeksi ja ainakin 4 aluetta 45:stä
                          (Asia C-202/01)                                        erityissuojelualueeksi nimetystä alueesta oli nimetty vain
                                                                                erittäin pienen pinta-alan osalta, vaikka direktiivin
                                                                                79/409/ETY 4 artiklan 2 kohdan mukaan alueita on
                          (2001/C 212/21)                                        nimettvä erityissuojelualueiksi, jotta voidaan varmistaa
                                                                                kosteikkojen ja niissä oleskelevien muuttavien lajien
                                                                                suojelu. Tilanne ei ole tämän jälkeen merkittävästi paran-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 16.5.2001 Euroo-                        tunut.
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa
vastaan. Kantajan asiamiehet ovat G. Valero Jordana ja J. Adda,
prosessiosoite Luxemburgissa.                                             (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva me-
                                                                          nettely 92/4527, direktiivin soveltaminen Mauresin tasangon
                                                                          osalta)
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
tuin                                                                      –      Ranskan tasavalta ei ole noudattanut myöskään direktii-
                                                                                vin 79/409/ETY 4 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaista
                                                                                velvoitettaan nimetä erityissuojelualueiksi alueita, jotka
–     toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut luonnon-
                                                                                soveltuvat siihen parhaiten lukumäärältään ja pinta-
      varaisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979
                                                                                alaltaan, koska se on nimennyt erityissuojelualueeksi
      annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY (1) ja EY:n
                                                                                ainoastaan 879 hehtaaria, vaikka ”Tärkeät lintujensuoje-
      perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se
                                                                                lualueet” -luettelo kattaa 7 500 hehtaaria (eli 11,72 pro-
      ei ole nimennyt erityissuojelualueiksi riittävästi alueita,
                                                                                senttia kokonaismäärästä).
      jotka soveltuvat parhaiten direktiivin liitteessä I mainittu-
      jen luonnonvaraisten lintulajien ja muuttavien lajien
      suojeluun, ja erityisesti koska se ei ole nimittänyt Maure-         (1) EYVL L 103, 25.4.1979, s. 1.
      sin tasankoa erityissuojelualueeksi, ja                             (2) Asia C-3/96, komissio v. Alankomaat, tuomio 19.5.1998 (Kok.
                                                                              1998, s. I-3031).
–     velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-
      tikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                          Euroopan yhteisöjen komission 18.5.2001 Alankomaiden
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva me-                            kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
nettely 97/2004, direktiivin soveltaminen yleisesti)
                                                                                (Asia C-205/01)
–     Direktiivin 79/409/EY 18 artiklassa säädetty määräaika
      päättyi 16.4.1989 ilman, että Ranska olisi toteuttanut
      direktiivin 4 artiklan velvoitteiden noudattamisen edellyt-                                   (2001/C 212/22)
      tämiä toimenpiteitä. Tähän mennessä erityissuojelualueita
      ei ole nimetty tarpeeksi monta, niiden pinta-ala ei ole             Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 18.5.2001 Euroo-
      riittävän suuri, eivätkä ne ole riittävän hyvillä alueilla, jotta   pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Alankomaiden ku-
      voitaisiin varmistaa suojelun kohteena olevien lintulajien          ningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehet ovat R. Wainwright
      asianmukainen suojelu. Ranskan ympäristöministeriön ja              ja J. Stuyck.
      lintujensuojeluliiton vuonna 1994 julkaisemassa kansalli-
      sessa ”Tärkeät lintujensuojelualueet” -luettelossa, jossa on        Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
      käytetty parhaita ja ajantasaisia tietoja, mainitusta 285
      alueesta ainoastaan 40,7 prosenttia ja niiden pinta-alasta          –      toteaa, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole toteutta-
      ainoastaan 18,2 prosenttia on nimetty kokonaan tai                         nut kokeisiin ja muihin tieteellisiin tarkoituksiin käytettä-
      osittain erityissuojelualueeksi. Yhteisöjen tuomioistuin on                vien eläinten suojelua koskevien jäsenvaltioiden lakien,
      vahvistanut (2), että näihin luetteloihin vetoamisella on                  asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä
      merkitystä ja että niihin voidaan tukeutua jäsenvaltion                    24 päivänä marraskuuta 1986 annetun neuvoston direk-
      jäsenyysvelvoitteen noudattamatta jättämisen osoittami-                    tiivin 86/609/ETY (1) 25 artiklassa edellytettjä toimenpi-
      seksi. Komissio toteaa, että Ranskan hallitus ei ole tähän                 teitä direktiivin noudattamiseksi 24.11.1989 mennessä,
      mennessä toimittanut luetteloa, jossa väitettäisiin muuta                  koska se ei ole antanut kaikkia tarvittavia lakeja, asetuksia
      kuin ”Tärkeät lintujensuojelualueet” -luettelossa, joka on                 ja hallinnollisia määräyksiä direktiivin 8 artiklan 2 koh-
      edelleen paras olemassa oleva tieteellinen selvitys, jonka                 dan, 11 artiklan, 18 artiklan 1 kohdan ja 22 artiklan
      perusteella voidaan arvioida Ranskan alueellaan tekemiä                    1 kohdan saattamiseksi osaksi sisäistä oikeusjärjestystään
      nimeämisiä kokonaisuudessaan.                                              tai ainakaan toimittanut näitä säännöksiä komissiolle
 ---pagebreak--- C 212/14                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       28.7.2001
–     velvoittaa Alankomaiden kuningaskunnan korvaamaan                        b)    kolmas ei voi vedota jäsenvaltioiden tavaramerkki-
      oikeudenkäyntikulut.                                                           lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuu-
                                                                                ta 1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin
                                                                                89/104/ETY (1) 6 artiklan 1 kohtaan osoittaakseen,
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                  ettei tavaramerkkiä ole loukattu,
Komissio katsoo, ettei Alankomaiden kuningaskunta ole saat-                    voiko kolmas vedota puolustuksekseen siihen, että riidan-
tanut direktiivin seuraavia säännöksiä asianmukaisesti osaksi                  alainen käyttö ei ole sellaista, että merkillä ilmaistaisiin
sisäistä oikeusjärjestystään:                                                  kaupallista alkuperää (eli ilmaistaisiin elinkeinotoimin-
                                                                               nassa yhteyttä tavaroiden ja tavaramerkin haltijan välillä)?
–     8 artiklan 2 kohta (anestesian käyttö, kun kyseessä ovat
      vakavat vammat, jotka saattavat aiheuttaa voimakasta               2.    Jos näin on, onko riittävänä yhteytenä pidettävä sitä,
      kipua): Esitys Dierproevenbesluit -päätöksen (päätös                     että kyseinen käyttö ymmärrettäisiin niin, että merkillä
      eläinkokeista) muuttamisesta direktiivin 8 artiklan                      ilmaistaan tavaramerkin haltijan kannattamista, uskolli-
      2 kohdan b alakohdan viimeisen virkkeen täytäntöönpa-                    suutta sille tai kuulumista siihen?
      nemiseksi on Alankomaiden hallituksen mukaan hiljat-
      tain toimitettu Raad van Statelle lausuntoa varten.
–     11 artikla (eläinten vapaaksi päästäminen): Komissio
      katsoo, että Wet op de Dierproeven -lain (laki eläinkokeis-        (1) EYVL L 40, 11.2.1989, s. 1.
      ta) 10 a §:n toinen momentti on merkitykseltään yleinen
      eikä koske nimenomaisesti eläinten vapaaksi päästämistä.
–     18 artiklan 1 kohta (koirien, kissojen ja apinoiden
      merkitseminen): Alankomaiden oikeudessa ei ole sään-
      nöstä, josta ilmenisi, että nämä eläimet on merkittävä
      mahdollisimman kivuttomasti ennen niiden vieroitusta.
–     22 artiklan 1 kohta (eläinkokeiden tulosten keskinäinen
      tunnustaminen): Komissio katsoo, että tämä säännös on
      saatettava osaksi kansallista oikeusjärjestystä velvoittaval-      Bundesfinanzhofin 21.2.2001 tekemällään päätöksellä
      la lain säännöksellä.                                              esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Theodor Schil-
                                                                         ling ja Angelika Fleck-Schilling vastaan Finanzamt
(1) EYVL 1987, L 117, s. 31.
                                                                                Nürnberg-Süd
                                                                                (Asia C-209/01)
                                                                                (2001/C 212/24)
                                                                         Bundesfinanzhof on pyytänyt 21.2.2001 tekemällään päätök-
High Court of Justicen (England & Wales), Chancery                       sellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon
Division, 4.5.2001 tekemällään päätöksellä esittämä en-                  21.5.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
nakkoratkaisupyyntö asiassa Arsenal Football Club plc                    ratkaisua asiassa Theodor Schilling ja Angelika Fleck-Schilling
                      vastaan Matthew Reed                               vastaan Finanzamt Nürnberg-Süd seuraaviin kysymyksiin:
                          (Asia C-206/01)                                1.    Onko Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista
                                                                               8 päivänä huhtikuuta 1965 tehdyn pöytäkirjan (BGBl II
                                                                               1965, 1482, 1488) 14 artiklan 1 kohdan kanssa ristirii-
                          (2001/C 212/23)                                      dassa se, että Saksan kansalaiset, jotka työskentelevät
                                                                               Luxemburgissa Euroopan yhteisöjen virkamiehinä ja asu-
High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, on                 vat siellä, eivät saa Saksan tuloverotuksessa vähentää
pyytänyt 4.5.2001 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut                    Luxemburgissa työskentelevästä kotiapulaisesta aiheutu-
yhteisöjen tuomioistuimeen 18.5.2001, Euroopan yhteisöjen                      via kustannuksia Einkommensteuergesetzin (tuloverolaki)
tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Arsenal Football                     10 §:n 1 momentin 8 alakohdan mukaisesti, koska
Club plc vastaan Matthew Reed seuraaviin kysymyksiin:                          he eivät ole maksaneet saksalaisen eläkevakuutuksen
                                                                               mukaisia maksuja kotiapulaisen lakisääteistä eläkevakuu-
1.    Jos tavaramerkki on pätevästi rekisteröity ja
                                                                               tusta varten?
      a)    kolmas käyttää elinkeinotoiminnassa merkkiä, joka
            on täysin samanlainen kuin tämä tavaramerkki,                2.    Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
            sellaisia tavaroita varten, jotka ovat samoja kuin ne,             Onko EY:n perustamissopimuksen 48 artiklan 4 kohtaa
            joita varten kyseinen tavaramerkki on rekisteröity,                tulkittava siten, että EY:n virkamies ei voi vedota EY:n
            ja                                                                 perustamissopimuksen 48 artiklaan?


title: Asia T-41/05: Dimon Incorporatedin 28.1.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               16.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 93/33

         Dimon Incorporatedin 28.1.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-41/05)
   (2005/C 93/64)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Dimon Incorporated, kotipaikka Danville, Virginia (USA), on nostanut 28.1.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat lakimiehet L. Bergkamp ja J. Dhont.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa kanteen kohteena olevan päätöksen 1, 3 ja 5 artiklan siltä osin kuin ne koskevat Dimon Inc.:a,

               —

               toissijaisesti alentaa Agroexpansion S.A.:lle ja yhteisvastuullisesti Dimon Inc.:lle asetetun sakon määrää, ja

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja riitauttaa komission EY 81 artiklan 1 kohdan mukaisesta menettelystä (asia COMP/C.38.238/B.2 – Espanjan raakatupakka) 20.10.2004 tekemän päätöksen. Kantajan mukaan päätös on osoitettu virheellisesti kantajalle.
   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi EY 81 artiklan 1 kohdan ja asetuksen N:o 1/2003 (1) rikkomiseen sekä suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen. Kantajan mukaan komissio teki ilmeisen virheen, kun se katsoi, että kantaja käytti sinä aikana, kun kilpailusääntöjä rikottiin, ratkaisevaa päätösvaltaa Agroexpansionissa, ja osoitti tämän vuoksi virheellisesti päätöksen kantajalle ja määräsi sakon, jonka määrä ylitti Agroexpansionille määrättävissä olevan sakon enimmäismäärän, koska se otti mukaan Dimon-konsernin liikevaihdon laskiessaan sakon enimmäismäärää.
   Kantaja vetoaa lisäksi suhteellisuusperiaatteen ja vastuuta koskevan periaatteen loukkaamiseen siltä osin kuin se katsoi, että kantaja on vastuullinen yhdestä ainoasta monitahoisesta ja pitkäaikaisesta Agroexpansionin toteuttamasta järjestelystä, josta kantaja ei ollut tietoinen.
   Kantaja vetoaa lisäksi suhteellisuusperiaatteen ja vastuuta koskevan periaatteen loukkaamiseen sekä asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan rikkomiseen. Kantajan mukaan sitä ei olisi saanut pitää vastuullisena niistä rikkomisista, jotka tapahtuivat ennen kuin Agroexpansionista tuli osa Dimon-konsernia.
   Kantaja vetoaa lopuksi luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen siltä osin kuin on kyse komission vuoden 1998 suuntaviivojen (2) mukaisen lieventäviä olosuhteita koskevan sellaisen tekijän soveltamisesta, joka perustuu siihen, että rikkominen lopetettiin varhaisessa vaiheessa heti komission aloitettua tutkimuksen.

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16 päivänä joulukuuta 2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1).

      (2)  Asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennassa noudatettavat suuntaviivat (EYVL 1998, C 9, s. 3).


title: Asia T-203/09: Kanne 25.5.2009 — Olymp Bezner v. SMHV — Bellido (OLYMP)

text:
               18.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 167/20

         Kanne 25.5.2009 — Olymp Bezner v. SMHV — Bellido (OLYMP)
   (Asia T-203/09)
   2009/C 167/40
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Olymp Bezner GmbH & Co. KG (Bietigheim-Bissingen, Saksa) (edustajat: asianajajat J. Dönch ja M. Eck)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Miguel Bellido, S.A. (Manzanares, Ciudad Real, Espanja)

      Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 11.3.2009 asiassa R 531/2008-2 tekemä päätös on kumottava; ja

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: sanamerkki ”OLYMP” luokkaan 25 kuuluvia tavaroita varten

      Yhteisön tavaramerkin haltija: kantaja

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: vastapuoli valituslautakunnassa

      Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjän tavaramerkkioikeus: Espanjassa luokkaan 25 kuuluvia tavaroita varten tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki ”OLIMPO”

      Mitättömyysosaston ratkaisu: kyseessä olevan yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistaminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa (josta on tullut neuvoston asetuksen 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) sekä neuvoston asetuksen 40/94 52 artiklan 1 kohdan a alakohdan (josta on tullut neuvoston asetuksen 207/2008 53 artiklan 1 kohdan a alakohta) on rikottu, koska valituslautakunta katsoi virheellisesti, että sekaannusvaara oli olemassa, vaikka kyseiset tavaramerkit eivät ole ulkoasultaan, lausuntatavaltaan tai merkityssisällöltään samankaltaisia.


title: Asia F-81/12: Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 19.6.2013 — BY v. EASA (EASAn Henkilöstö — Väliaikainen toimihenkilö — Tutkittavaksi ottaminen — Kanteen nostamisen määräaika — Epäsuotuisa arviointikertomus — Siirto — Työpaikkakiusaaminen — Harkintavallan väärinkäyttö)

text:
               31.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 252/43

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 19.6.2013 — BY v. EASA
   (Asia F-81/12) (1)

   (EASAn Henkilöstö - Väliaikainen toimihenkilö - Tutkittavaksi ottaminen - Kanteen nostamisen määräaika - Epäsuotuisa arviointikertomus - Siirto - Työpaikkakiusaaminen - Harkintavallan väärinkäyttö)
   2013/C 252/72
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: CF (Bierges, Belgia) (edustaja: asianajaja A. Schwend)

      Vastaaja: Euroopan lentoturvallisuusvirasto (EASA) (asiamiehet: F. Manuhutu, avustajinaan asianajajat D. Waelbroeck ja A. Duron)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus sen päätöksen kumoamiseksi, jolla kantaja on siirretty yksikön edun nimissä muuhun kuin johtotehtävään ja joka on tehty epäedullisen arviointikertomuksen laatimisen jälkeen, ja vaatimus siitä, että kantajalle on maksettava korvausta hänelle väitetysti aiheutuneesta vahingosta

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               BY vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan lentoturvallisuusviraston oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 340, 19.11.2011, s. 41.


title: Asia T-25/06: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 9.9.2011 — Alliance One International v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Raakatupakan oston ja ensijalostuksen markkinat Italiassa — Päätös, jolla EY 81 artiklan rikkominen todetaan — Hintojen vahvistaminen ja markkinoiden jakaminen — Kilpailusääntöjä rikkovasta menettelystä vastuuseen joutuminen — Sakot)

text:
               22.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/32

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 9.9.2011 — Alliance One International v. komissio
   (Asia T-25/06) (1)

   (Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Raakatupakan oston ja ensijalostuksen markkinat Italiassa - Päätös, jolla EY 81 artiklan rikkominen todetaan - Hintojen vahvistaminen ja markkinoiden jakaminen - Kilpailusääntöjä rikkovasta menettelystä vastuuseen joutuminen - Sakot)
   2011/C 311/54
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Alliance One International, Inc. (Danville, Virginia, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat C. Osti ja A. Prastaro)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi É. Gippini Fournier ja F. Amato, sitten É. Gippini Fournier ja N. Khan)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ensisijaisesti [EY] 81 artiklan 1 kohdan mukaisesta menettelystä 20 päivänä lokakuuta 2005 tehdyn komission päätöksen (Asia COMP/C.38.281/B.2 — raakatupakka — Italia) K(2005) 4012 lopullinen, osittaista kumoamista koskeva vaatimus ja toissijaisesti Alliance One Internationalille määrätyn sakon alentamista koskeva vaatimus.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Alliance One International, Inc. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 60, 11.3.2006.


title: Asia C-161/08: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 14.5.2009 (Hof van beroep te Antwerpenin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Internationaal Verhuis- en Transportsbedrijf Jan de Lely BV v. Belgian valtio (Tavaroiden vapaa liikkuvuus — Yhteisön passitus — TIR-carnet’lla suoritetut kuljetukset — Rikkomukset tai säännönvastaisuudet — Ilmoittamismääräaika — Määräaika todisteen esittämiseen rikkomuksen tai säännönvastaisuuden tapahtumapaikasta)

text:
               4.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 153/13

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 14.5.2009 (Hof van beroep te Antwerpenin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Internationaal Verhuis- en Transportsbedrijf Jan de Lely BV v. Belgian valtio
   (Asia C-161/08) (1)

   (Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Yhteisön passitus - TIR-carnet’lla suoritetut kuljetukset - Rikkomukset tai säännönvastaisuudet - Ilmoittamismääräaika - Määräaika todisteen esittämiseen rikkomuksen tai säännönvastaisuuden tapahtumapaikasta)
   2009/C 153/25
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hof van beroep te Antwerpen

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Internationaal Verhuis- en Transportsbedrijf Jan de Lely BV

      Vastaaja: Belgian valtio

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Hof van beroep te Antwerpen — TIR-carnet’iden ja ATA-carnet’iden käytöstä passitusasiakirjoina yhteisössä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 719/91 soveltamista koskevista säännöksistä 12.6.1991 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1593/91 (EYVL L 148, s. 11) 2 artiklan, luettuna yhdessä TIR-yleissopimuksen 11 artiklan kanssa, tulkinta — Rikkomukset tai säännönvastaisuudet — Ilmoituksen määräaika

      Tuomiolauselma

               1)

               TIR-carnet’iden ja ATA-carnet’iden käytöstä passitusasiakirjoina yhteisössä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 719/91 soveltamista koskevista säännöksistä 12.6.1991 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1593/91 2 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä TIR-carnet’isiin merkittyjen tavaroiden kansainvälistä kuljetusta koskevan Genevessä 14.11.1975 allekirjoitetun tulliyleissopimuksen 11 artiklan 1 kappaleen kanssa, on tulkittava siten, että sen määräajan noudattamatta jättämisestä, jossa TIR-carnet’n haltijalle on ilmoitettava siitä, ettei carnet’ta ole lähtöleimattu, ei ole seurauksena, että toimivaltaiset tulliviranomaiset menettäisivät oikeutensa kyseisen carnet’n turvin suoritetusta tavaroiden kansainvälisestä kuljetuksesta maksettavien tullien ja verojen perimiseen.

               2)

               Asetuksen N:o 1593/91 2 artiklan 2 ja 3 kohtaa, luettuina yhdessä TIR-carnet’isiin merkittyjen tavaroiden kansainvälistä kuljetusta koskevan Genevessä 14.11.1975 allekirjoitetun tulliyleissopimuksen 11 artiklan 1 ja 2 kappaleen kanssa, on tulkittava siten, että niissä säädetään vain määräaika todisteen esittämiseen kuljetuksen säännönmukaisuudesta mutta ei määräaikaa todisteen esittämiseen paikasta, jossa rikkomus tai säännönvastaisuus tapahtui. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on määrittää kansallisen oikeutensa todistelua koskevien periaatteiden mukaisesti, onko viimeksi mainittu todiste sen ratkaistavaksi saatetussa asiassa kaikki seikat huomioon ottaen esitetty määräajassa. Kansallisen tuomioistuimen tulee kuitenkin arvioida tätä määräaikaa yhteisön oikeutta noudattaen ja ottaen erityisesti huomioon yhtäältä sen, ettei määräaika saa olla liian pitkä, jotta maksettavien määrien periminen toisessa jäsenvaltiossa on oikeudellisesti ja tosiasiallisesti mahdollista, ja toisaalta sen, että edellä mainitun todisteen esittäminen ei tämän määräajan takia ole TIR-carnet’n haltijalle tosiasiassa mahdotonta.

      (1)  EUVL C 183, 19.7.2008.


title: Asia C-502/08: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 1.10.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2005/60/EY — Rahoitusjärjestelmän käytön estäminen rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen — Direktiivin täysimääräisen täytäntöönpanon laiminlyönti — Täytäntöönpanotoimenpiteistä ei ole ilmoitettu)

text:
               21.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/13

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 1.10.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-502/08) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2005/60/EY - Rahoitusjärjestelmän käytön estäminen rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen - Direktiivin täysimääräisen täytäntöönpanon laiminlyönti - Täytäntöönpanotoimenpiteistä ei ole ilmoitettu)
   2009/C 282/24
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: P. Dejmek ja E. Adsera Ribera)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: J. López-Medel Bascones)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen 26.10.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY (EUVL L 309, s. 15) noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä ei ole toteutettu määräajassa

      Tuomiolauselma

               1)

               Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen 26.10.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY 45 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja koska se ei ole ilmoittanut Euroopan yhteisöjen komissiolle kansallisen lainsäädännön säännöksiä, joiden tarkoituksena on varmistaa direktiivin noudattaminen.

               2)

               Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 6, 10.1.2009.


title: Patrick Rousseaux'n 28.3.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-82/97)

text:
31.5.97                FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   N:o C 166/21
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois            Kantaja muistuttaa tämän osalta, että alueen maataloudes
tuin                                                               ta vastaava viranomainen, Assessore regionale alPAgricol
                                                                   tura , esitti lopullisen maksupyynnön 31.3.1995 päivätyllä
— kumoaa komission 18.6.1996 tekemän päätöksen, jol               kirjeellään, mutta komissio ei vastannut tähän pyyntöön .
     la se kantajan vaatimuksen vastaisesti päätti olla arvi      Koska kantaja ei ollut saanut vaadittua maksua, se lähetti
     oimatta henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdan              marraskuussa 1996 komissiolle maksuvaatimuksen, johon
     mahdollista soveltuvuutta,                                    komissio vastasi, että koska lopullinen maksupyyntö olisi
                                                                   pitänyt tehdä ennen 31.3.1995 , mutta se tosiasiassa saapui
— kumoaa tarpeellisilta osin komission 27.12.1996 kan             vasta neljä päivää sen jälkeen, yhteisön tuki oli vapautetta
     tajan valituksen perusteella tekemän nimenomaisen             va asetuksen ( ETY) N:o 4256/88 (') 10 artiklan nojalla .
     hylkäävän päätöksen,
— velvoittaa vastaajan korvaamaan asian käsittelystä               Kantaja väittää ensinnäkin, että edellä mainitun asetuksen
     tässä tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäyntiku           ( ETY ) N:o 4256/88 10 artiklaa on rikottu, koska siinä ei
     lut.                                                          säädetä, että maksupyyntöjen on saavuttava komissiolle
                                                                   ennen 31.3 ., vaan se koskee ainoastaan tapauksia, joissa
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                komissiolle " ei ole esitetty lopullista maksupyyntöä " en
                                                                   nen tämän ajan päättymistä . Tästä seuraa, että Regione
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa       Toscanan lähettämä kirje on kyseisen asetuksen säännös
mansisältöiset kuin asiassa T-16/97 ( 1 ).                         ten mukainen, koska tässä asetuksessa säädetään ajasta,
                                                                   jonka kuluessa pyyntö on lähetettävä , eikä siitä, milloin
(') EYVL N:o C 74 , 8.3.1997, s . 27 .                             pyynnön on saavuttava perille .
                                                                   Kantaja vetoaa kanteessa myös siihen, että suhteellisuuspe
                                                                   riaatetta on loukattu. Kantaja väittää , että vaikka katsot
                                                                   taisiinkin, ettei Regione Toscana ole täyttänyt velvollisuuk
                                                                   siaan, minkä se itse kiistää, tästä aiheutuva taloudellinen
Regione Toscanan 1.4.1997 Euroopan yhteisöjen komis               seuraamus on kohtuuton verrattuna tavoiteltuun päämää
                 siota vastaan nostama kanne                       rään, koska vakuus menetetään automaattisesti seuraa
                        ( Asia T-81/97                             muksena tapauksessa, jossa on kyseessä huomattavasti vä
                                                                   hemmän vakava säännösten rikkominen kuin siinä tapauk
                         ( 97/C 166/43 )                           sessa, ettei sitä pääasiallista velvoitetta täytettäisi, jonka
                                                                   takeeksi vakuus on tarkoitettu .
                 (Oikeudenkäyntikieli: italia)
Regione Toscana, Firenze, on nostanut Euroopan yhteisö            Lopuksi kantaja vetoaa vielä siihen, että yhteisön oikeutta
jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa 1.4.1997             on rikottu, koska luottamuksensuojan periaatetta ei ole
kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan . Kantajan          noudatettu . Kantaja korostaa, ettei komissio ole miten
edustajina ovat asianajajat Vito Vacchi ja Lucia Bora, Fi         kään reagoinut asiaan toukokuun 1995 ja marraskuun
                                                                   1996 välisenä aikana . Tämä vaikeneminen on luonut Tos
renze, ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o Paolo Benocci,
50 rue de Vianden .                                                canan alueelle perustellun luottamuksen siihen , että sille,
                                                                   maksetaan kyseistä hanketta varten jo varattu tuki, koska
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen           se oli näyttänyt, että hanke oli toteutettu sääntöjenmukai
                                                                   sesti .
tuomioistuin
— kumoaa 21.11.1994 päivätyn komission maataloudes                (') Asetuksen ( ETY ) N:o 2052/88 soveltamisesta Euroopan maa
     ta vastaavan pääosaston kirjeen VI/040551 ;                       talouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR ) ohjausosaston
                                                                       osalta 19 päivänä joulukuuta 1988 annettu neuvoston asetus
— kumoaa toimen, jota ei ole koskaan annettu tiedoksi                  ( ETY ) N:o 4256/88 ( EYVL N:o L 374, s . 25 ), sellaisena kuin
                                                                       tämä asetus on muutettuna 20 päivänä heinäkuuta 1993 anne
     kantajalle ja jolla Euroopan yhteisöjen komissio va              tulla asetuksella ( ETY ) N:o 2085/93 ( EYVL N:o L 193 , s . 44 ).
     pautti Välimeren alueen yhdentämistä koskevalle
     hankkeelle ( Programma integrato mediterraneo, PIM )
     N:o 88.20.IT.006.0 ( juomakelpoisen veden toimittami
     nen Toscanassa ) varatun yhteisön tuen;
— kumoaa 31.1.1997 päivätyn komission kirjeen, jonka
     kantaja sai tiedoksi 7.2.1997 ja jossa komissio ilmoitti      Patrick Rousseaux'n 28.3.1997 Euroopan yhteisöjen ko
     kyseisen tuen vapauttamisesta .                                               missiota vastaan nostama kanne
                                                                                ( Asia T-82/97)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                                ( 97/C 166/44 )
Regione Toscana riitauttaa esillä olevassa asiassa vastaajan
toteuttaman toimen, jolla se vapautti juomakelpoisen ve                             (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
den toimittamista varten Toscanan alueella perustetulle
Välimeren alueen yhdentämistä koskevalle hankkeelle                Patrick Rousseaux, kotipaikka Bryssel, on nostanut
( Programma integrato mediterraneo, PIM ) varatun rahoi           28.3.1 997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tustuen, jonka kokonaismäärä oli noin 900 000 ecua .               tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
 ---pagebreak--- N:o C 166/22        \ FI |                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     31.5.97
vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Nicolas                 perusteella . Valitus koski muun muassa sitä, että tarjouk
Lhoëst, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire        sen hylkääminen sillä perusteella, ettei se ollut teknisten
Myson SARL, 30 rue de Cessange .                                   vaatimusten mukainen, perustui siihen virheelliseen oletta
                                                                   maan, etteivät SNCB:n tarjoamat yhtenä kappaleena ole
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois            vat betonipalkit ja kantajan tarjoamat kahtena kappaleena
tuin                                                               olevat palkit ole täysin korvattavissa toisillaan. Kantajan
                                                                   mukaan kanteen kohteena oleva päätös on tehty virheelli
— kumoaa komission 18.6.1996 tekemän päätöksen, jol               sen teknisen arvioinnin perusteella .
     la se kantajan vaatimuksen vastaisesti päätti olla arvi
     oimatta henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdan
     mahdollista soveltuvuutta,                                    Komission päätös lopettaa asian käsittely perustuu siihen,
                                                                   ettei mahdolliseen Belgian valtiota vastaan nostettavaan
— kumoaa tarpeellisilta osin komission 27.12.1996 kan             jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaan
     tajan valituksen perusteella tekemän nimenomaisen             kanteeseen liity yhteisön etua .
     hylkäävän päätöksen ,
                                                                   Kantaja esittää vaatimustensa tueksi ensiksikin, että olen
— velvoittaa vastaajan korvaamaan asian käsittelystä               naisia menettelymääräyksiä on rikottu, koska komissio ei
     tässä tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäynti             ole missään vaiheessa kuullut kantajaa eikä se ole täsmen
     kulut .                                                       tänyt, millä perusteella se on päättänyt olla jatkamatta tut
                                                                   kimuksia . Komissio ei kantajan mukaan voi pätevästi pe
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                rustella kyseistä tarjouskilpailua koskevaa päätöstään viit
                                                                   taamalla yleisesti julkisia rakennusurakoita koskeviin
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa       yhteisön oikeuden säännöksiin, ottamatta huomioon kil
mansisältöiset kuin asiassa T-16/97 ( 1 ).                         pailusääntöjä . Tämän osalta on todettava, että kanteen
                                                                   kohteena oleva päätös ei ole yhteensopiva perustamissopi
O EYVL N:o C 74, 8.3.1997, s . 27.                                 muksen 86 artiklan eikä 90 artiklan toisen kohdan kanssa .
                                                                   Kantaja korostaa tämän osalta, että SNCB:llä on rautatei
                                                                   den käyttöä koskeva monopoli Belgiassa, sille on annettu
                                                                   oikeus hyväksyä rautatieverkostossa käytetyt raaka-aineet
                                                                   ja tämän kanteen kohteena olevilla teknisillä eritelmillä
                                                                   syrjitään ainoastaan maahantuotuja tuotteita .
Societe Anonyme de Traverses en Beton Armen ( SATEBA)
1.4.1 997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama
                             kanne                                 Lopuksi kantaja vetoaa tosiseikkojen arvioinnissa tapahtu
                       (Asia T-83/97)                              neeseen virheeseen ja harkintavallan väärinkäyttöön. Kan
                                                                   taja täsmentää tämän osalta, että kilpailua koskevissa asi
                        ( 97/C 166/45
                                                                   oissa komissio voi määrätä yrityksille taloudellisia seuraa
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                      muksia, jos sääntöjen rikkomista koskevat edellytykset
                                                                   täyttyvät. Kantaja väittää, että komission tarkoituksena on
Societe Anonyme de Traverses en Beton Arme ( SATEBA),              ollut kiertää yhteisön asiaa koskevan lainsäädännön sovel
toimipaikka Pariisi, on nostanut Euroopan yhteisöjen en           taminen, kun se on päättänyt olla jatkamatta menettelyä
simmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa 1.4.1997 kan              SNCB:n toimien osalta ja todennut, ettei asiaan liittynyt
teen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan . Kantajan             riittävää yhteisön etua Belgian valtiota vastaan kohdistet
edustajana on asianajaja Jacques Manseau, Pariisi, ja pro         tujen toimien toteuttamiseksi . Kantaja väittää , että viita
sessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisti Ernest Arendt,          tessaan Belgian valtioon eikä SNCB:hen komission tarkoi
8— 10 rue Mathias Hardt.                                           tuksena on ollut saada aikaan se, ettei sen päätöstä vas
                                                                   taan voida nostaa kannetta yhteisöjen tuomioistuinten
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen           perustamissopimuken 169 artiklaa koskevan vakiintuneen
tuomioistuin                                                       oikeuskäytännön mukaisesti .
— kumoaa        20.1.1997    tehdyn   komission     päätöksen
    N:o XV/B3/MM/(96 ) D/2312 ;
— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                   Horeca-Wallonien 3.4.1997 Euroopan yhteisöjen komis
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                 siota vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-85/97)
Kantaja , joka on Ranskan oikeuden mukaan perustettu
rautateiden infrastruktuurialalla toimiva yhtiö, riitauttaa                                 ( 97/C 166/46 )
komission päätöksen, jolla se lopetti kantajan Societe Na
tionale des Chemins de Fer belgesiä ( SNCB ) vastaan teke                          (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
män valituksen käsittelyn. Tämä valitus koski julkisia
rakennusurakoita koskevan sopimuksen hyväksymisen
edellytyksiä yhtenä kappaleena olevien betonipalkkien toi         Horeca-Wallonie, kotipaikka Namur ( Belgia ), on nostanut
mittamiseksi SNCB:n perustaman luokittelujärjestelmän              Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois


title: Asia C-341/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 12.1.2010 (Sozialgericht Dortmundin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Domnica Petersen v. Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe (Direktiivi 2000/78/EY — 2 artiklan 5 kohta ja 6 artiklan 1 kohta — Ikään perustuvan syrjinnän kielto — Kansallinen säännös, jossa asetetaan 68 vuoden enimmäisikä sopimushammaslääkärin toiminnan harjoittamisen osalta — Tavoiteltu päämäärä — ”Terveyden turvaamiseksi tarpeellisen toimenpiteen” käsite — Johdonmukaisuus — Toimenpiteen sopivuus ja asianmukaisuus)

text:
               3.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 179/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 12.1.2010 (Sozialgericht Dortmundin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Domnica Petersen v. Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe
   (Asia C-341/08) (1)

   (Direktiivi 2000/78/EY - 2 artiklan 5 kohta ja 6 artiklan 1 kohta - Ikään perustuvan syrjinnän kielto - Kansallinen säännös, jossa asetetaan 68 vuoden enimmäisikä sopimushammaslääkärin toiminnan harjoittamisen osalta - Tavoiteltu päämäärä - ”Terveyden turvaamiseksi tarpeellisen toimenpiteen” käsite - Johdonmukaisuus - Toimenpiteen sopivuus ja asianmukaisuus)
   2010/C 179/05
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sozialgericht Dortmund

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Domnica Petersen

      Vastaaja: Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippe

      Muut osapuolet: AOK Westfalen-Lippe, BKK-Landesverband Nordrhein-Westfalen, Vereinigte IKK, Deutsche Rentenversicherung Knappschaft-Bahn-See — Dezernat 0.63, Landwirtschaftliche Krankenkasse NRW, Verband der Angestellten-Krankenkassen eV, AEV — Arbeiter-Ersatzkassen-Verband eV, ja Kassenzahnärztliche Vereinigung Westfalen-Lippe

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Sozialgericht Dortmund (Saksa) — Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY (EYVL L 303, s. 16) 6 artiklan tulkinta — Ikään perustuvan syrjinnän kielto — Käsite ”oikeutettu tavoite”, jolla voidaan perustella erilainen kohtelu iän perusteella, ja tämän tavoitteen saavuttamisen mahdollistavien ”asianmukaisten ja tarpeellisten toteuttamiskeinojen” käsite — Kansallinen säännös, jossa potilaiden terveyden suojelemiseksi säädetään sopimushammaslääkärin toiminnan harjoittamiselle yläikäraja

      Tuomiolauselma

               1)

               Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY 2 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle toimenpiteelle, jolla asetetaan sopimushammaslääkärin ammatin harjoittamiselle yläikäraja eli esillä olevassa asiassa 68 vuotta, silloin kun kyseisen toimenpiteen ainoana tavoitteena on suojella potilaiden terveyttä kyseisten hammaslääkäreiden toimintakyvyn alentumiselta kyseisen iän jälkeen, jos mainittua ikärajaa ei sovelleta muihin kuin sopimushammaslääkäreihin.
               Direktiivin 2000/78 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä mainitunlaiselle toimenpiteelle silloin, kun sen tavoitteena on jakaa työmahdollisuuksia sukupolvien kesken sopimushammaslääkärien ammattikunnan sisällä, jos kyseinen toimenpide on mainitun tavoitteen saavuttamiseksi asianmukainen ja tarpeen, kun otetaan huomioon tilanne kyseisillä työmarkkinoilla.
               Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on yksilöidä sillä toimenpiteellä tavoiteltu päämäärä, jolla mainittu ikäraja asetettiin, tutkimalla kyseisen toimenpiteen voimassa pitämisen syy.

               2)

               Siinä tapauksessa, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen säännöstö on direktiivin 2000/78 vastainen, kun sillä tavoiteltu päämäärä otetaan huomioon, kansallisen tuomioistuimen, jonka käsiteltävänä on yksityishenkilön ja Berufungsausschuss für Zahnärzte für den Bezirk Westfalen-Lippen kaltaisen hallintoviranomaisen välinen riita, tehtävänä on jättää kyseinen säännöstö soveltamatta, vaikka se olisi annettu ennen direktiiviä ja vaikka kansallisessa oikeudessa ei säädettäisi siitä, ettei mainittua säännöstöä pidä soveltaa.

      (1)  EUVL C 260, 11.10.2008.


title: Asia C-205/11 P: Valitus, jonka Fédération Internationale de Football Association (FIFA) on tehnyt 27.4.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-68/08, Fédération Internationale de Football Association (FIFA) v. Euroopan komissio, 17.2.2011 antamasta tuomiosta

text:
               6.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/13

         Valitus, jonka Fédération Internationale de Football Association (FIFA) on tehnyt 27.4.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-68/08, Fédération Internationale de Football Association (FIFA) v. Euroopan komissio, 17.2.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia C-205/11 P)
   2011/C 232/22
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Fédération internationale de football association (FIFA) (edustajat: avocat A. Barav ja avocat D. Reymond)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio, Belgian kuningaskunta, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta

      Vaatimukset

               —

               Unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-68/08 17.2.2011 antama tuomio on pysytettävä tutkittavaksi ottamisen osalta

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-68/08 17.2.2011 antama tuomio on kumottava asiakysymyksen osalta siltä osin kuin siinä hyväksytään FIFA World CupinTM muiden kuin erittäin tärkeiden otteluiden sisällyttäminen Yhdistyneen kuningaskunnan luetteloon direktiivissä tarkoitetuista ”yhteiskunnallisesti erityisen merkittävistä” tapahtumista

               —

               ratkaisee asian lopullisesti unionin tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan nojalla

               —

               velvoittaa komission korvaamaan FIFA:lle asian käsittelystä ensimmäisessä oikeusasteessa ja tästä valituksesta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   1)   Oikeudellinen virhe, unionin tuomioistuimen perussäännön 36 artiklan rikkominen, direktiivin 89/552/ETY
       (1), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/36/EY
       (2), 3 a artiklan 2 kohdan ja EU-oikeuden rikkominen sekä SEUT 296 artiklan virheellinen soveltaminen (tuomioistuinvalvonnan rajojen ylittäminen; ristiriitaiset perustelut; sellaisten perustelujen esittäminen, joita ei ole mainittu riidanalaisessa päätöksessä, FIFA World CupinTM luokittelun osalta ja virheellisten oikeudellisten johtopäätösten tekeminen niistä; todistustaakan kääntäminen)
   Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin rikkoi EU-oikeutta esittäessään perusteluja, joita ei ole mainittu komission päätöksessä (3), toteamukselleen, jonka mukaan komissio katsoi asianmukaisesti FIFA World CupinTM olevan tapahtumana yksi kokonaisuus direktiivin 89/552/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/36/EY, tarkoituksessa, esittäessään ristiriitaisia ja epäjohdonmukaisia perusteluja, katsoessaan, ettei jäsenvaltioiden tarvitse esittää mitään erityisiä perusteluja sisällyttääkseen FIFA World CupinTM kokonaisuudessaan erityisen tärkeiden tapahtumien luetteloihinsa, ja kääntäessään todistustaakan.
   2)   Oikeudellinen virhe, direktiivin 89/552/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/36/EY, 3 a artiklan 1 kohdan rikkominen, unionin tuomioistuimen perussäännön 36 artiklan rikkominen ja SEUT 296 artiklan virheellinen soveltaminen (sen toteaminen, että komissio oli asianmukaisesti katsonut Yhdistyneen kuningaskunnan toimenpiteitä koskevan luettelon olevan ”selkeästi ja avoimesti” laadittu)
   Valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi EU-oikeutta katsoessaan, että komissio oli laillisesti todennut, että Yhdistyneen kuningaskunnan tapahtumaluettelo oli laadittu ”selkeästi ja avoimesti”, kuten direktiivissä 89/552/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/36/EY, edellytetään, vaikka koko FIFA World CupinTM sisällyttämisestä kyseiseen luetteloon oli päätetty vastoin yksimielisesti annettua vastakkaista lausuntoa ja se esitettiin komissiolle muun muassa sellaisiin perusteluihin vedoten, joita ei ollut olemassa mainitun luettelon laatimisen ajankohtana.
   3)   Oikeudellinen virhe, direktiivin 89/552/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/36/EY, 3 a artiklan 1 kohdan rikkominen, SEUT 296 artiklan virheellinen soveltaminen ja unionin tuomioistuimen perussäännön 36 artiklan rikkominen (FIFA World CupinTM virheellinen luonnehtiminen; tuomioistuinvalvonnan rajojen ylittäminen; sellaisiin seikkoihin nojautuminen, joita ei ole mainittu riidanalaisessa päätöksessä; tosiseikkojen virheellinen arvioiminen muiden kuin erittäin tärkeiden otteluiden osalta ja virheellisten oikeudellisten johtopäätösten tekeminen siitä; riidanalaisessa päätöksessä esitettyjen perustelujen pitäminen riittävinä; esitettyjen väitteiden tarkastelemisen laiminlyöminen)
   Valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi EU-oikeutta katsoessaan, että komissio oli laillisesti todennut koko FIFA World CupinTM olevan Yhdistyneelle kuningaskunnalle yhteiskunnallisesti erityisen merkittävä tapahtuma direktiivissä 89/552/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/36/EY, tarkoitetulla tavalla ja että se oli esittänyt tälle toteamukselleen riittävät perustelut. Unionin yleinen tuomioistuin teki erityisesti oikeudellisen virheen ja teki tosiseikoista virheellisiä oikeudellisia johtopäätöksiä, kun se hyväksyi komission perustelemattomat toteamukset siitä, että koko FIFA World CupillaTM on ”erityinen kaikupohja Yhdistyneessä kuningaskunnassa”, että se on perinteisesti lähetetty maksuttomilla televisiokanavilla ja että sillä on ollut suuret katsojamäärät.
   4)   Oikeudellinen virhe, EU-oikeuden rikkominen, direktiivin 89/552/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/36/EY, 3 a artiklan 1 kohdan rikkominen, SEUT 296 artiklan virheellinen soveltaminen ja unionin tuomioistuimen perussäännön 36 artiklan rikkominen (tuomioistuinvalvonnan laajuuden huomiotta jättäminen; sen vahvistaminen, että komissio oli asianmukaisesti todennut, että ilmoitetut Yhdistyneen kuningaskunnan toimenpiteet ovat EU-oikeuden mukaisia ja että niistä aiheutuvat rajoitukset ovat oikeasuhteisia, ja että se oli esittänyt tälle toteamukselleen riittävät perustelut; tiedonsaantioikeuden ja yhteiskunnallisesti merkittävien tapahtumien televisiolähetysten yleisestä saatavuudesta huolehtimisesta muodostuvan yleisen edun virheellinen tulkitseminen)

      Tämä valitusperuste jakautuu kolmeen osaan:

   Ensimmäinen osa: Valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi EU-oikeutta katsoessaan, että komissio oli laillisesti todennut, että ilmoitetut Yhdistyneen kuningaskunnan toimenpiteet olivat EU-oikeuden mukaisia, vaikka riidanalaisessa päätöksessä ei ollut tarkasteltu sijoittautumisvapautta koskevia rajoituksia. Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi EU-oikeutta myös todetessaan, että sijoittautumisvapautta koskevat rajoitukset olivat oikeasuhteisia, ja katsoessaan, että komissio oli laillisesti todennut, että palvelujen tarjoamisen vapautta koskevat rajoitukset olivat oikeasuhteisia, ja että se oli esittänyt tälle toteamukselleen riittävät perustelut.
   Toinen osa: Valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi EU-oikeutta katsoessaan, että komissio oli laillisesti todennut, että ilmoitetut Yhdistyneen kuningaskunnan toimenpiteet olivat EU-oikeuden mukaisia, vaikka riidanalaisessa päätöksessä ei ollut tarkasteltu FIFA:n omaisuudensuojaan kohdistuvia rajoituksia. Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi lisäksi EU-oikeutta todetessaan, että FIFA:n omaisuudensuojaan kohdistuvat rajoitukset olivat oikeasuhteisia.
   Kolmas osa: Valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi EU-oikeutta katsoessaan, että komissio oli laillisesti todennut, että ilmoitetut Yhdistyneen kuningaskunnan toimenpiteet olivat yhteensoveltuvia EU:n kilpailusääntöjen kanssa sillä perusteella, että palvelujen tarjoamisen vapautta koskevat rajoitukset olivat perusteltuja, ja että se oli esittänyt tälle toteamukselleen riittävät perustelut. Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi EU-oikeutta myös katsoessaan, että komission ei tarvinnut määritellä relevantteja markkinoita arvioidakseen kilpailunrajoituksia ja että mainitut toimenpiteet eivät merkinneet SEUT 106 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen erioikeuksien myöntämistä.

      (1)  Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 3.10.1989 annettu neuvoston direktiivi 89/552/ETY (EYVL L 298, s. 23).

      (2)  Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY muuttamisesta 30.6.1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/36/EY (EYVL L 202, s. 60).

      (3)  Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY 3 a artiklan 1 kohdan nojalla Yhdistyneessä kuningaskunnassa toteutettujen toimenpiteiden yhteensopivuudesta yhteisön lainsäädännön kanssa 16.10.2007 tehty komission päätös 2007/730/EY (EUVL L 295, s. 12).


title: Asia T-241/15 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 2.6.2015 – Buga v. parlamentti ym. (Väliaikainen oikeussuoja — Direktiivi, joka koskee sen estämistä, että rahoitusjärjestelmää käytetään rahanpesuun ja terrorismin rahoittamiseen — Välitoimihakemus — Pääkanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen — Tutkimatta jättäminen)

text:
               27.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 245/28

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 2.6.2015 – Buga v. parlamentti ym.
   (Asia T-241/15 R)
   ((Väliaikainen oikeussuoja - Direktiivi, joka koskee sen estämistä, että rahoitusjärjestelmää käytetään rahanpesuun ja terrorismin rahoittamiseen - Välitoimihakemus - Pääkanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen - Tutkimatta jättäminen))
   (2015/C 245/34)
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Asianosaiset

      Kantaja: Aurel Buga (Bacău, Romania) (edustaja: asianajaja M. Vasii)

      Vastaajat: Euroopan parlamentti, Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio

      Oikeudenkäynnin kohde

   Välitoimihakemus, jossa vaaditaan määräämään, että Romanian viranomaisten on keskeytettävä rikosoikeudenkäyntimenettely, joka hakijaa vastaan on aloitettu kansallisessa tuomioistuimessa.

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia C-63/07: Kanne 8.2.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Itävallan tasavalta

text:
               24.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/13

         Kanne 8.2.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Itävallan tasavalta
   (Asia C-63/07)
   (2007/C 69/30)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: V. Kreuschitz ja I. Kaufmann-Bühler)

      Vastaaja: Itävallan tasavalta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut terveyttä ja turvallisuutta koskevista vähimmäisvaatimuksista työntekijöiden suojelemiseksi altistumiselta fysikaalisista tekijöistä (tärinä) aiheutuville riskeille (kuudestoista direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) — Euroopan parlamentin ja neuvoston yhteinen lausuma 25.6.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/44/EY (1) 14 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle;

               —

               Itävallan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin täytäntöönpanon määräaika päättyi 6.7.2005.

      (1)  EYVL L 177, s. 13.


title: Asia F-156/12: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 18.11.2014 – McCoy v. alueiden komitea (Henkilöstö – Virkamiehet – Vahingonkorvauskanne – Virheellinen menettely – Työpaikkakiusaaminen esimiesten taholta – Ammattitauti – Henkilöstösääntöjen 73 artiklan nojalla myönnetty korvaus, joka ei korvaa koko vahinkoa – Täydentävää korvausta koskeva vaatimus)

text:
               19.1.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 16/48

      Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 18.11.2014 – McCoy v. alueiden komitea
      (Asia F-156/12) (1)

      (Henkilöstö - Virkamiehet - Vahingonkorvauskanne - Virheellinen menettely - Työpaikkakiusaaminen esimiesten taholta - Ammattitauti - Henkilöstösääntöjen 73 artiklan nojalla myönnetty korvaus, joka ei korvaa koko vahinkoa - Täydentävää korvausta koskeva vaatimus)
      (2015/C 016/72)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Robert McCoy (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja L. Levi)

         Vastaaja: Euroopan unionin alueiden komitea (asiamiehet: S. Bachotet ja J. C. Cañoto Argüelles, avustajanaan asianajaja B. Wägenbaur)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Päätöksen, jolla alueiden komitean virheelliseen menettelyyn perustuvan vahingonkorvauksen myöntäminen on evätty, kumoamista koskeva vaatimus ja aineellisen vahingon sekä henkisen kärsimyksen korvaamista koskeva vaatimus

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan unionin alueiden komitea velvoitetaan maksamaan Robert McCoylle 20 000 euron suuruinen summa.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  Euroopan unionin alueiden komitea vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan McCoyn oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 71, 9.3.2013, s. 31.


title: Asia C-115/13: Kanne 11.3.2013 — Euroopan komissio v. Unkari

text:
               4.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/11

         Kanne 11.3.2013 — Euroopan komissio v. Unkari
   (Asia C-115/13)
   2013/C 129/20
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Barslev ja A. Sipos)

      Vastaaja: Unkari

      Vaatimukset

   Komissio vaatii unionin tuomioistuinta toteamaan, että

               —

               Unkari ei ole noudattanut direktiivin 92/83/ETY (1) 19–21 artiklan, 22 artiklan 7 kohdan ja direktiivin 92/84/ETY (2) 3 artiklan 1 kohdan noudattamisen edellyttämiä velvoitteitaan, koska se on antanut ja pitänyt voimassa säännöksiä, joiden mukaan näissä kansallisissa säännöksissä määritellyissä tilanteissa

                           —

                           yksityisen asiakkaan tilauksesta tislaamossa valmistetun etyylialkoholin valmisteveroksi on vahvistettu 0 HUF

                           —

                           yksityisten valmistama etyylialkoholi vapautetaan valmisteverosta

               —

               Unkari on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19.10.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/83/ETY 109 artiklan mukaan Unkari on velvollinen soveltamaan tislattuihin alkoholeihin erillistä direktiivin ja erityisesti sen 21 artiklan mukaisesti vahvistetun veron määrää ja pitämään voimassa kansallisen sääntelyn, joka on artiklan vaatimusten mukainen. Direktiivin 22 artiklassa on säännökset niitä tilanteita varten, joissa jäsenvaltiot voivat soveltaa kansalliseen verokantaan nähden alennettuja veroja.
   Valmisteveroista ja valmisteverojen alaisten tuotteiden myyntiä koskevista erillisistä säännöksistä vuonna 2003 annetun Unkarin lain nro CXXVII (a jövedéki adóról és a jövedéki termékek forgalmazásának különös szabályairól szóló 2003. évi CXXII. Törveny) 64 §:n 3 momentin mukaan yksityisten raaka-aineen tuottajien lukuun yksityisen toimittamasta raaka-aineesta tislaamalla valmistetusta alkoholista kannetaan 0 HUF suuruinen valmistevero aina 50 litran vuotuiseen määrään saakka.. Direktiivissä ei kuitenkaan sallita alennettua valmisteveroa, joka on yli 50 prosenttia alhaisempi kuin normaali valmisteverokanta.
   Lisäksi tässä kansallisessa laissa säädetään, että yksityisten tislaamalla valmistama etyylialkoholi vapautetaan valmisteverosta 50 litran osalta vuodessa. Direktiivissä 92/83/ETY ei ole säännöksiä tällaisen kotona valmistetun etyylialkoholin vapauttamisesta valmisteverosta, minkä vuoksi komissio katsoo, ettei kansallisella tasolla voida ottaa käyttöön vapautusta direktiivin säännöksiä rikkomatta. Jos unionin lainsäätäjä oli halunnut tarjota tämän mahdollisuuden, tästä olisi direktiivissä nimenomainen säännös. Direktiivissä sallitaan vapautus valmisteverosta ainoastaan yksityisten käyttämällä valmistaman oluen, viinin tai muiden tällä tavoin valmistettujen kuohumattomien tai kuohuvien juomien osalta.

      (1)  Alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19.10.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/83/ETY (EYVL L 316, s. 21).

      (2)  Alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen määrien lähentämisestä 19.10.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/84/ETY (EYVL L 316, s. 29).


title: Asia T-132/03: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 29.9.2005 — Casini v. Komissio (Komission henkilöstö — Ylennys — Vuoden 2002 ylennyskierros — Virkamiehen jättäminen merkitsemättä palkkaluokkaan A6 ylennettyjen virkamiesten luetteloon — Perusteluvelvollisuus — Ansioiden vertailu — Ilmeinen arviointivirhe — Henkilöstöosaston virkamiesten myöhempien lausumien todistusvoima — Kumoamiskanne — Vahingonkorvauskanne)

text:
               12.11.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/20

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 29.9.2005 — Casini v. Komissio
   Asia T-132/03 (1)

   (Komission henkilöstö - Ylennys - Vuoden 2002 ylennyskierros - Virkamiehen jättäminen merkitsemättä palkkaluokkaan A6 ylennettyjen virkamiesten luetteloon - Perusteluvelvollisuus - Ansioiden vertailu - Ilmeinen arviointivirhe - Henkilöstöosaston virkamiesten myöhempien lausumien todistusvoima - Kumoamiskanne - Vahingonkorvauskanne)
   (2005/C 281/37)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Paola Casini (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja G. Vandersanden)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: V. Joris, avustajanaan asianajaja D. Waelbroeck)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhtäältä komission sellaisen päätöksen kumoaminen, jolla kantaja on jätetty ylentämättä palkkaluokkaan A6 ylennyskierroksella 2002, ja toisaalta vahingonkorvausvaatimus aineellisesta ja aineettomasta vahingosta.
   Tuomiolauselma

               1)

               Kumotaan komission päätös, jolla kantaja on jätetty ylentämättä palkkaluokkaan A6 ylennyskierroksella 2002.

               2)

               Vastaaja velvoitetaan korvaamaan kantajalle 2 000 euron summa vahingonkorvauksena kärsimästään aineettomasta vahingosta.

               3)

               Kanne hylätään muilta osin.

               4)

               Vastaaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 146, 21.6.2003.


title: Asia C-156/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 21.3.2007 — Salvatore Aiello ym. v. Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico — scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Euromilano SpA ja Metropolitana milanese SpA

text:
               23.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 140/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 21.3.2007 — Salvatore Aiello ym. v. Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico — scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Euromilano SpA ja Metropolitana milanese SpA
   (Asia C-156/07)
   (2007/C 140/15)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Consiglio di Stato
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Salvatore Aiello ym.

      Vastaajat: Comune di Milano, Sindaco di Milano, Comitato tecnico — scientifico per l'emergenza del traffico e della mobilità nella città di Milano, Provincia di Milano, Regione Lombardia, Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti, Ministero dell'Interno, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Euromilano SpA ja Metropolitana milanese SpA
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 337/85 (1) 2 artiklaa, jonka mukaan sellaisten hankkeiden vaikutukset on arvioitava, joilla on merkittäviä ympäristövaikutuksia, ja jonka mukaan nämä hankkeet määritellään 4 artiklassa, tulkittava siten, että minkä tahansa sellaisen hankkeen, jolla on merkittäviä ympäristövaikutuksia, ympäristövaikutukset on arvioitava, vaikkei sitä mainittaisikaan direktiivin liitteessä I tai II, vai päinvastoin siten, että vain sellaisten hankkeiden ympäristövaikutukset on arvioitava, jotka mainitaan direktiivin liitteissä I ja II?

               2)

               Asetetaanko direktiivin 337/1985 4 artiklassa, jossa jäsenvaltioille jätetään mahdollisuus määrätä, että liitteessä II mainittujen hankkeiden ympäristövaikutukset on arvioitava joko tapauskohtaisesti tai ennalta määrättyjen arviointiperusteiden mukaisesti ottaen huomioon myös liitteessä III mainitut perusteet, täsmällinen velvollisuus, vai annetaanko siinä jäsenvaltioille vain mahdollisuus ottaa huomioon kaikki liitteessä III mainitut perusteet?

               3)

               Onko Italian lainsäätäjä pannut direktiivin 337/1985 4 artiklan ja sen liitteen III täsmällisesti täytäntöön 12.4.1996 annetun tasavallan presidentin asetuksen 1 §:llä, kun se ei ole säätänyt, että liitteessä II mainittujen hankkeiden ympäristövaikutukset on arvioitava, jos hanke direktiivin liitteessä III säädetyin tavoin kasautuu muiden hankkeiden kanssa?

      (1)  EYVL L 175, s. 40.


title: Asia C-508/11 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 8.5.2013 — Valittajana ENI SpA ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Butadieenikumin ja emulsiopolymeroinnilla tuotetun styreenibutadieenikumin markkinat — Emoyhtiöiden saattaminen vastuuseen niiden tytäryhtiöiden kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta — Ratkaisevan vaikutusvallan tosiasiallista käyttämistä koskeva olettama — Perusteluvelvollisuus — Rikkomisen vakavuus — Varoittavan vaikutuksen aikaansaamiseksi sovellettava korotuskerroin — Todellinen vaikutus markkinoihin — Raskauttavat seikat — Rikkomisen uusiminen)

text:
               3.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 225/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 8.5.2013 — Valittajana ENI SpA ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-508/11 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Butadieenikumin ja emulsiopolymeroinnilla tuotetun styreenibutadieenikumin markkinat - Emoyhtiöiden saattaminen vastuuseen niiden tytäryhtiöiden kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta - Ratkaisevan vaikutusvallan tosiasiallista käyttämistä koskeva olettama - Perusteluvelvollisuus - Rikkomisen vakavuus - Varoittavan vaikutuksen aikaansaamiseksi sovellettava korotuskerroin - Todellinen vaikutus markkinoihin - Raskauttavat seikat - Rikkomisen uusiminen)
   2013/C 225/17
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Eni SpA (Rooma, Italia) (edustajat: avvocato G. M. Roberti ja avvocato I. Perego)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: V. Di Bucci, G. Conte ja L Malferrari)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-39/07, Eni vastaan komissio, 13.7.2011 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi osittain kanteen, jossa tämä vaati, että unionin yleinen tuomioistuin kumoaisi EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 29.11.2006 tehdyn komission päätöksen K(2006) 5700 lopullinen (asia COMP/F/38.638 — butadieenikumi ja emulsiopolymeroinnilla tuotettu styreenibutadieenikumi) Eniä koskevilta osin tai toissijaisesti kumoaisi Enille määrätyn sakon tai alentaisi sitä — Vastuuseen saattaminen kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta — Perustelujen puutteellisuus

      Tuomiolauselma

               1)

               Päävalitus ja vastavalitus hylätään.

               2)

               Eni SpA velvoitetaan korvaamaan päävalitukseen liittyvät oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan vastavalitukseen liittyvät oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 340, 19.11.2011.


title: Asia C-90/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa, CAAD) (Portugali) on esittänyt 21.2.2017 – Turbogás – Produtora Energética SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               8.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 144/31

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa, CAAD) (Portugali) on esittänyt 21.2.2017 – Turbogás – Produtora Energética SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Asia C-90/17)
   (2017/C 144/40)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa, CAAD)

      Pääasian asianosaiset

      Hakija: Turbogás – Produtora Energética SA

      Vastapuoli: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 2003/96/EY (1) 21 artiklan 5 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitettujen sähköä omaan käyttöön tuottavien yksiköiden oltava pieniä sähköntuottajia, jotta niitä pidettäisiin jakelijoina ja verotettaisiin 21 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti, minkä seurauksena muut sähköä omaan käyttöön tuottavat yksiköt (jotka eivät ole pieniä sähköntuottajia) jäävät kyseisen jakelijan määritelmän ulkopuolelle, vai onko jakelijoina ja 21 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuina verovelvollisina pidettävä kaikkia sähköä omaan käyttöön tuottavia yksiköitä (riippumatta sähköntuotannon mittakaavasta sekä siitä, onko se pääasiallista vai sivutoimista liiketoimintaa), jolloin niille ei myönnetä pieninä sähköntuottajina 21 artiklan 5 kohdan kolmannen alakohdan toisen virkkeen mukaista verovapautusta?

               2)

               Voidaanko nyt käsiteltävän asian kohteena olevan kaltaista suurta sähköntuotantoyksikköä, jonka tuottama ja kansalliseen sähköverkkoon myymä sähkö vastaa noin 9:ää prosenttia maan sähkönkulutuksesta, pitää direktiivin 2003/96/EY 21 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuna sähköä omaan käyttöön tuottavana yksikkönä, kun se käyttää uuden sähkön tuottamiseen osana tuotantoprosessiaan ainoastaan pienen osan itse tuottamastaan sähköstä?

      (1)  Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/96/EY (EUVL 2003, L 283, s. 51).


title: Asia C-107/01: Euroopan yhteisöjen komission 6.3.2001 Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne

text:
21.4.2001                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        C 118/21
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      3.    Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi
                                                                               ja toiseen kieltävästi: onko tässä välitoimimenettelyssä
                                                                               vaadittujen kaltaisia toimenpiteitä pidettävä Brysselin
Komission mukaan käsite ”puolustusvoimat ja järjestyksen                       yleissopimuksen 24 artiklassa tarkoitettuina väliaikaisina
ylläpitäminen”, joiden osalta direktiiviä ei sovelleta 1 artiklan              toimenpiteinä tai turvaamistoimina?
4 kohdan toisen luetelmakohdan ja liitteen I mukaan henkilön-
suojaimiin, on yhteisön oikeuden käsite, eikä sitä voida
määritellä viittaamalla jäsenvaltioiden oikeussääntöihin. Palo-
kunnat eivät kuulu silloinkaan kun ne ovat jäsenvaltiossa
puolustusministeriön hallinnon alaisia tai kuten Saksassa,
osavaltion viranomaisten alaisia, direktiivissä tarkoitettuihin
”puolustusvoimiin ja järjestyksen ylläpitämiseen”.
                                                                         Euroopan yhteisöjen komission 6.3.2001 Luxemburgin
                                                                                suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne
(1) EYVL L 399, 30.12.1989, s. 18.
                                                                                (Asia C-107/01)
                                                                                (2001/C 118/35)
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 6.3.2001 Euroo-
                                                                         pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxemburgin suur-
                                                                         herttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamies on M. Wolfcarius,
                                                                         prosessiosoite Luxemburgissa.
Hoge Raad der Nederlandenin 2.3.2001 tekemällään pää-                    Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa A.T. van                 tuin
                   der Plas vastaan W.H. Guis
                                                                         –     toteaa, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudat-
                                                                               tanut maanteiden kansallisen ja kansainvälisen tavara- ja
                          (Asia C-105/01)                                      henkilöliikenteen harjoittajien ammattiin pääsystä sekä
                                                                               tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista
                                                                               kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tun-
                          (2001/C 118/34)                                      nustamisesta sekä toimenpiteistä näiden liikenteenharjoit-
                                                                               tajien sijoittautumisvapauden tehokkaan käyttämisen
                                                                               edistämiseksi annetun direktiivin 96/26/EY muuttamises-
Hoge Raad der Nederlanden on pyytänyt 2.3.2001 tekemällään                     ta 1 päivänä lokakuuta 1998 annetun neuvoston direktii-
päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen                        vin 98/76/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei
kirjaamoon 5.3.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta                      ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin
ennakkoratkaisua asiassa A.T. van der Plas vastaan W.H. Guis                   noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnol-
seuraaviin kysymyksiin:                                                        lisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiol-
                                                                               le, ja
1.    Onko Brysselin yleissopimuksen 16 artiklan 2 kohtaa                –     velvoittaa Luxemburgin suurherttuakunnan korvaamaan
      tulkittava siten, että edellä 1 kohdan a-e kohdassa tarkoi-              oikeudenkäyntikulut.
      tetut vaatimukset, jotka on esitetty sellaisen yhtiön Alan-
      komaissa asuvaa johtajaa vastaan, jonka kotipaikka on
      Alankomaissa ja joka omistaa sellaisen yhtiön osakkeet,
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      jonka kotipaikka on Ranskassa, ja joiden tarkoituksena on
      saada tämä johtaja myötävaikuttamaan yhtiökokouksen
      koollekutsumiseen ja tiettyjen tätä Ranskaan sijoittautu-          EY 10 artiklan 1 kohdassa ja EY 249 artiklan 3 kohdassa,
      nutta yhtiötä koskevien päätösten tekemiseen, kuuluvat             jotka ovat pakottavia, jäsenvaltiot velvoitetaan toteuttamaan
      16 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan ja että ainoastaan            toimenpiteet, jotka ovat tarpeen niille osoitettujen direktiivien
      Ranskan tuomioistuimet ovat toimivaltaisia ratkaisemaan            täytäntöönpanemiseksi niiden sisäisessä oikeusjärjestyksessä,
      nämä vaatimukset?                                                  direktiivissä asetetussa määräajassa. Tämä direktiivin 98/76/EY
                                                                         2 artiklan 1 kohdassa asetettu määräaika päättyi 1.10.1999
                                                                         ilman, että Luxemburgin suurherttuakunta olisi toteuttanut
2.    Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:                tarvittavat toiminpiteet.
      tarkoittaako se, että tuomioistuin on toimivaltainen Brys-
      selin yleissopimuksen 16 artiklan 2 kohdan perusteella,
      sitä, että toisen sopimusvaltion tuomioistuin ei voi olla          (1) EYVL L 227, s. 17.
      Brysselin yleissopimuksen 24 artiklan perusteella toimi-
      valtainen määräämään laissa säädetyistä väliaikaisista toi-
      menpiteistä ja turvaamistoimista?


title: Asia C-397/13 P: Valitus, jonka Simone Gbagbo on tehnyt 15.7.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-119/11, Gbagbo v. neuvosto, 25.4.2013 antamasta tuomiosta

text:
               21.9.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 274/11

         Valitus, jonka Simone Gbagbo on tehnyt 15.7.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-119/11, Gbagbo v. neuvosto, 25.4.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia C-397/13 P)
   2013/C 274/19
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Simone Gbagbo (edustaja: asianajaja J.-C. Tchikaya)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio, Norsunluurannikon tasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että käsiteltävä valitus voidaan ottaa tutkittavaksi ja että se on perusteltu

               —

               On kumottava valituksenalainen tuomio,

               —

               On kumottava neuvoston päätöksen 2010/656/YUTP muuttamisesta 14.1.2011 annettu neuvoston päätös 2011/18/YUTP (1), neuvoston asetuksen (EY) N:o 560/2005 muuttamisesta 14.1.2011 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 25/2011 (2), Norsunluurannikkoon kohdistuvien rajoittavien toimenpiteiden jatkamisesta annetun päätöksen 2010/656/YUTP muuttamisesta 6.4.2011 annettu neuvoston päätös 2011/221/YUTP (3) ja tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvien rajoittavien erityistoimenpiteiden toteuttamisesta Norsunluurannikon tilanteen vuoksi 6.4.2011 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 330/2011 (4) siltä osin kuin ne koskevat valittajaa

               —

               On velvoitettava neuvosto korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi kahteen valitusperusteeseen.
   Ensinnäkin valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on hylännyt sen esittämän kanneperusteen, joka perustui perusteluvelvollisuuden laiminlyömiseen. Valittaja nimittäin arvostelee unionin yleistä tuomioistuinta siitä, että tämä on katsonut neuvoston esittäneen riittävän näytön, vaikka riidanalainen päätös on perusteltu ainoastaan Gbagbon asemalla Norsunluurannikon kansanrintaman (FPI) ryhmän puheenjohtajana.
   Toiseksi valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt tosiseikkoja koskevan ilmeisen arviointivirheen. Se katsoo, että rauhanprosessin ja sovintoprosessin vaikeuttaminen ja julkinen yllyttäminen vihaan ja väkivaltaan ovat asiallisesti virheellisiä seikkoja ja että niistä ei ole esitetty minkäänlaista näyttöä.

      (1)  EUVL L 11, s. 36.

      (2)  EUVL L 11, s. 1.

      (3)  EUVL L 93, s. 20.

      (4)  EUVL L 93, s. 10.


title: Asia C-223/13: Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 6.2.2014 – Alankomaiden kuningaskunta v. Euroopan komissio (Kumoamiskanne — Asetus (EU) N:o 93/2013 — Asian palauttaminen Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen)

text:
               10.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 175/17

         Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 6.2.2014 – Alankomaiden kuningaskunta v. Euroopan komissio
   (Asia C-223/13) (1)

   ((Kumoamiskanne - Asetus (EU) N:o 93/2013 - Asian palauttaminen Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen))
   2014/C 175/20
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: M. Bulterman ja J. Langer)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Clausen ja P. Van Nuffel)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Yhdenmukaistetuista kuluttajahintaindekseistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2494/95 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä omistusasumisen hintaindeksien laatimisen osalta 1.2.2013 annetun komission asetuksen (EU) N:o 93/2013 (EUVL L 33, s. 14) kumoaminen

      Määräysosa

               1)

               Asia C-223/13 palautetaan Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.

      (1)  EUVL C 189, 29.6.2013.


title: Asia T-417/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 9.3.2012 — Cortés del Valle López v. SMHV (¡Que buenu ye! HIJOPUTA) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin ¡Que buenu ye! HIJOPUTA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Yleisen järjestyksen tai hyvän tavan vastainen tavaramerkki — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan f alakohta)

text:
               28.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 126/15

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 9.3.2012 — Cortés del Valle López v. SMHV (¡Que buenu ye! HIJOPUTA)
   (Asia T-417/10) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus kuviomerkin ¡Que buenu ye! HIJOPUTA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Yleisen järjestyksen tai hyvän tavan vastainen tavaramerkki - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan f alakohta)
   2012/C 126/29
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Federico Cortés del Valle López (Maliaño, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Calderón Chavero ja T. Villate Consonni)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 18.6.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 175/2010-2), jossa oli kyse hakemuksesta kuviomerkin ¡Que buenu ye! HIJOPUTA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Federico Cortés del Valle López velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 301, 6.11.2010.