title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto) 17 päivänä tammikuuta 1995 asiassa C-93/94, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Alankomaiden kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden täyttämättä jättäminen - Direktiivi 90/667/ETY - Laiminlyönti panna direktiivi täytäntöön asetetussa määräajassa)

text:
4. 3 . 95          | FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    N:o C 54/3
V jaosto                                                           Street, Lontoo EC 3A 7AN, yhteisöjen tuomioistuin ( viides
                                                                   jaosto ) toimien kokoonpanossa : presidentti G. C. Rodrigu
(jaoston puheenjohtaja, C. Gulmann )                               es Iglesias (esittelevä tuomari ) jaoston puheenjohtajana sekä
tuomarit R. Joliet,                                                tuomarit J. C. Moitinho de Almeida ja D. A. O. Edward ;
D. A. O. Edward,                                                   julkisasiamies : C. O. Lenz; kirjaaja : hallintovirkamies L.
P. Jann,                                                           Hewlett on 17 päivänä tammikuuta 1995 antanut tuomion,
L. Sevon                                                           jonka tuomiolauselma on seuraava :
J. C. Moitinho de Almeida ja
                                                                   1 . Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 9 päivänä
J.-P . Puissochet.                                                       heinäkuuta     1992 asiassa       T-66/89 antama tuomio
                                                                         kumotaan.
VI jaosto
(jaoston puheenjohtaja, tuomari F. A. Schockvveiler )              2 . Komission 12 päivänä joulukuuta 1988 tekemän ETYm
                                                                         perustamissopimuksen 85 artiklan soveltamista koske
tuomarit C. N. Kakouris,                                                 van päätöksen 89/44/ETY (IV/27.393 ja IV/27.394,
P. J. G. Kapteyn,                                                        Publishers Association — Net Book Agreements) 2, 3 ja
J. L. Murray,                                                            4 artiklat julistetaan mitättömiksi.
H. Ragnemalm,
G. F. Mancini ja                                                   3 . Komission on vastattava omista oikeudenkäyntikuluis
G. Hirsch .                                                              taan. Lisäksi komissio velvoitetaan korvaamaan valitta
                                                                         jan oikeudenkäyntikulut niin ensimmäisen oikeusasteen
                                                                         tuomioistuimessa kuin tässä tuomioistuimessa sekä
                                                                         väliintulijöiden Clé — The Irish Book Publishers
                                                                         Associationin ja Booksellers Association of Great Bri
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                   tain and Irelandin oikeudenkäyntikulut tässä tuomio
                        (vi des jaosto )                                 istuimessa .
                17 päivänä tammikuuta 1995                         4. Pentos plc ja Pentos Retailing Group Ltd vastaavat
asiassa C-360/92 P, Publishers Association vastaan Euroo                 omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                 pan yhteisöjen komissio ( x )
                                                                   ( J ) EYVL N:o C 288 , 5 . 11 . 1992
(Valitus — Kilpailu — Kirjojen määrähintajärjestelmä —             (2 ) T-66 , kok. 1992 , s . 11-1995
85 artiklan 3 kohdan mukaisen poikkeuslupapyynnön
    epääminen — Kilpailunrajoitusten välttämättömyys)
                         ( 95/C 54/04 )
                                                                           YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
               (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                                (viides jaosto )
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan                                 17 päivänä tammikuuta 1995
   yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa.)
                                                                   asiassa C-93/94, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
Asiassa C-360/92 P, jossa Publishers Association, koti                            Alankomaiden kuningaskunta ( J )
paikka Lontoo, asiamiehinään asianajotoimisto Clifford             (Jäsenyysvelvoitteiden täyttämättä jättäminen — Direktiivi
Chancen J. Lever, QC, barristerit M. Pelling ja R. W. R.           90/667/ETY — Laiminlyönti panna direktiivi täytäntöön
Thompson sekä solicitor R. Griffith, prosessiosoite Luxem                               asetetussa määräajassa)
burgissa asianajotoimisto M. Loesch, 11 , rue Goethe,                                            ( 95/C 54/05 )
valittajana, jota ovat tukeneet Clé — The Irish Book
Publishers Association, kotipaikka Dublin, asiamiehinään                            (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
asianajotoimisto Matheson, Ormsby & Prenticen J. D.
Cooke, SC, ja solicitor R. Heron, prosessiosoite Luxembur         (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
gissa asianajotoimisto M. Loesch, 11 , rue Goethe, ja                   yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa.)
Booksellers Association of Great Britain and Ireland,
kotipaikka Lontoo, asiamiehinään asianajotoimisto Pen             Asia C-93/93 , Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies :
ningtonsin barrister C. Quigley ja solicitor M. Nathanson,         Thomas van Rijn ), vastaan Alankomaiden kuningaskunta
prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto M. Loesch,           ( asiamiehet: J. W. de Zwaan ja J. S. van den Oosterkamp ),
11 , rue Goethe, on vaatinut valituksessaan Euroopan               jossa vaaditaan toteamaan, että Alankomaiden kuningas
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toi           kunta on jättänyt täyttämättä Euroopan yhteisön perusta
sen jaoston) asiassa Publishers Association vastaan komis         missopimuksen mukaan sille kuuluvan velvollisuuden,
sio 9 päivänä heinäkuuta 1992 antaman tuomion (2 ) kumo           koska se on jättänyt toteuttamatta tarvittavat toimenpiteet
amista ja jossa muut asianosaiset ovat olleet: Euroopan            eläinlääkintäsäännöistä eläinjätteen hävittämisessä , käsitte
yhteisöjen komissio (asiamiehenään B. J. Drijber avustaja         lyssä ja markkinoille saattamisessa sekä taudinaiheuttajien
naan N. Forwood, QC ), jota ovat tukeneet: 1 . Pentos plc,         ehkäisemisestä eläin- ja kalaperäisissä rehuissa sekä direk
kotipaikka Lontoo, ja 2 . Pentos Retailing Group Ltd,              tiivin 90/425/ETY muuttamisesta 27 päivänä marraskuuta
kotipaikka Birmingham, molempien asiamiehenä asianajo             1990 annetun neuvoston direktiivin 90/667/ETY ( 2 ) saatta
toimisto Norton Rosen solicitor R. P. Falkner, osoite              miseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä, yhteisöjen
Norton Rose, Kempson House, Po Box 570, Camomile                   tuomioistuin ( viides jaosto), toimien kokoonpanossa :
 ---pagebreak--- N:o C 54/4               FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      4 . 3 . 95
kolmannen jaoston puheenjohtaja C. Gulmann, joka hoitaa              vähimmäistuontihintajärjestelmän soveltamista koskevat
viidennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, tuomarit C. J.            yksityiskohtaiset erityissäännöt kuivattujen viinirypäleiden
Moitinho de Almeida, D. A. O. Edward ( esittelevä tuomari ),         osalta sekä neuvoston 24 päivänä helmikuuta 1986 anta
julkisasiamies: G. Tesauro, kirjaaja : R. Grass, on antanut          man hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteistä markkinajär
17 päivänä tammikuuta 1995 tuomion, jonka tuomiolau                 jestelyä koskevan asetuksen ( ETY) N:o 426/86 ( 3 ) 9 artiklan
selma kuuluu seuraavasti :                                           tulkinnasta; asiassa C-352/93 : komission 15 päivänä huh
                                                                     tikuuta 1988 antaman asetuksen ( ETY ) N:o 994/88 tulkin
1 . Alankomaiden kuningaskunta on jättänyt täyttämättä               nasta , joka koskee kuivattujen viinirypäleiden tuonnissa
      sille eläinlääkintäsäännöistä eläinjätteen hävittämisessä,     noudatettavia suojatoimenpiteitä koskevassa asetukses
      käsittelyssä ja markkinoille saattamisessa sekä taudinai      sa ( ETY ) N:o 2742/82 (4 ) säädetyn tasoitusmaksun
      heuttajien ehkäisemisestä eläin- ja kalaperäisissä re         soveltamista; komission 13 päivänä lokakuuta 1982 anta
      huissa sekä direktiivin 90/425/ETY muuttamisesta               man asetuksen (ETY) N:o 2742/82 ( 5 ) 4 artiklan 3 kohdan
      27 päivänä marraskuuta 1990 annetun neuvoston                  tulkinnasta ja pätevyydestä, joka koskee kuivattujen viini
      direktiivin 90/667/ETY 21 artiklan 1 kohdan nojalla            rypäleiden tuonnissa noudatettavia suojatoimenpiteitä;
      kuuluvan velvollisuuden jättäessään toteuttamatta tar         sekä neuvoston 14 päivänä maaliskuuta 1977 antaman
      vittavat toimenpiteet mainitun direktiivin saattamiseksi       hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteistä markkinajärjeste
      osaksi kansallista oikeusjärjestystä.                          lyä koskevan asetuksen ( ETY ) N:o 516/77 (6 ) 14 artiklan
                                                                     tulkinnasta; asiassa C-353/93 : komission 14 päivänä kesä
2 . Alankomaiden kuningaskunta velvoitetaan korvaa                  kuuta 1985 antaman asetuksen ( ETY ) N:o 1626/85 ( 7)
      maan oikeudenkäyntikulut.                                      3 artiklan 3 kohdan tulkinnasta ja pätevyydestä, joka
                                                                     koskee eräiden happamien kirsikoiden tuonnissa noudatet
                                                                     tavia suojatoimenpiteitä; sekä edellä viitatun asetuksen
( J ) EYVL N:o C 120 , 30 . 4 . 1994
( 2 ) EYVL N:o L 363 , 27 . 12 . 1990, s . 51
                                                                     N:o 426/86 18 artiklan 2 kohdan tulkinnasta, yhteisöjen
                                                                     tuomioistuin, toimien kokoonpanossa jaoston puheenjoh
                                                                     taja F. A. Schockweiler, tuomarit P. J. G. Kapteyn, G. F.
                                                                     Mancini, C. N. Kakouris (esittelevä tuomari ) ja J. L.
                                                                     Murray; julkisasiamies W. van Gerven, kirjaaja H. A. Ruhl,
                                                                     johtava hallintovirkamies, on 19 päivänä tammikuuta 1995
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                              antanut seuraavan tuomion, jonka tuomiolauselma on
                                                                     seuraava :
                            ( kuudes jaosto )
                    19 päivänä tammikuuta 1995                       Asia C-3 52/93
yhdistetyissä asioissa C-351/93 , C-352/93 ja C-353/93
                                                                     1 . Yhteisöoikeutta on tulkittava siten, että sellaisen tasoi
( College van Beroep voor het Bedrijfsleven esittämät ennak
koratkaisupyynnöt), Fitmay Limited, H. A. van der Linde                  tusmaksun oikeudellinen laskuperusta, joka on mä
vastaan Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij                  ärätty ensimmäisen kerran tuomion National Dried
sekä Tracotex Holland BV vastaan Minister van Land                      Fruit Trade Association (asia 77/86, tuomio 11 päivänä
                bouw, Natuurbeheer en Visserij ( J )                     helmikuuta 1988, kok . 1988 s. 757) jälkeen, on
                                                                         komission 13 päivänä lokakuuta 1982 antaman asetuk
(Hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteinen markkinajärjes                sen (ETY) N:o 2742/82 2 artiklan 2 kohta, joka koskee
tely — Kuivattujen viinirypäleiden ja happamien kirsikoi                kuivattujen viinirypäleiden tuonnissa sovellettavia
den (griottien) tuonti yhteisöön — Tasoitusmaksu minimi                 suojatoimenpiteitä, siltä osin, kuin sitä ei ole julistettu
tuontihinnan noudattamatta jättämisen yhteydessä —                       mitättömäksi sanotulla tuomiolla.
Todellisen tuontihinnan määrittäminen — Jäsenvaltioiden
                viranomaisten päätösvallan laajuus)                  2 . Asetuksen (ETY) N:o 2742/82 4 artiklan 3 kohtaa on
                              ( 95/ C 54/06 )                            tulkittava siten, että silloin kun toimivaltaisilla viran
                                                                         omaisilla on aihetta epäillä ilmoitetun tuontihinnan
                                                                         totuudenmukaisuutta, ne voivat soveltaa kaikkia tarvit
                   (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                       tavia menetelmiä sen määrittämiseksi.
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan                3 . Esitetyn kysymyksen käsittelyssä ei ole ilmennyt tekijöi
     yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                  tä, jotka vaikuttaisivat asetuksen (ETY) N:o 2742/82
                                                                         4 artiklan 3 kohdan pätevyyteen.
Yhdistety asia C-351/93 , C-352/93 ja C-353/93 , jotka
College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Alankomaat) on            Asia C-351 /93
saattanut ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan
mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saa             1 . Komission 30 päivänä heinäkuuta 1985 antaman ase
dakseen ensin mainitussa tuomioistuimessa vireillä olevissa              tuksen (ETY) N:o 2237/85 2 artiklan 3 kohtaa, jossa
riita-asioissa Fitmay Limitedin, H. A. van der Linden ja                 säädetään kuivattujen viinirypäleiden tuonnissa nouda
Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij'n                        tettavan vähimmäishintajärjestelmän soveltamista kos
välillä, sekä Tracotex Holland BV:n ja Minister van                      kevat yksityiskohtaiset erityissäännöt, on tulkittava
Landbouw, Natuurbeheer en Visserij'n välillä ennakkorat                 siten, että silloin kun kansallisilla viranomaisilla on
kaisun asiassa C-351/93 : komission 30 päivänä heinäkuuta                aihetta epäillä ilmoitetun tuontihinnan totuudenmukai
1985 antaman asetuksen (ETY ) N:o 2237/85 (2 ) 2 artiklan                suutta, ne voivat soveltaa kaikkia tarvittavia menetel
3 kohdan tulkinnasta ja pätevyydestä, jossa säädetään                    miä kyseisen hinnan määrittämiseksi.


title: Asia T-43/15: Kanne 28.1.2015 – CRM v. komissio

text:
               16.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 89/43

         Kanne 28.1.2015 – CRM v. komissio
   (Asia T-43/15)
   (2015/C 089/52)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: CRM Srl (Modena, Italia) (edustajat: asianajajat G. Forte, C. Marinuzzi ja A. Franchi)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan nimityksen kirjaamisesta suojattujen alkuperänimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekisteriin (Piadina Romagnola/Piada Romagnola (SMM)) 24.10.2014 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1174/2014 (EUVL L 316, 4.11.2014)

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tässä kanteessa riitautetaan suojatun maantieteellisen merkinnän ”Piadina Romagnola/Piada Romagnola” rekisteröinti siltä osin kuin käsityönä valmistetun Piadinan lisäksi myös teollisesti valmistetun Piadinan maine on tunnustettu.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21.11.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (EUVL L 343, s. 1) 7 artiklan 1 kohdan f alakohdan ii alakohdan ja 8 artiklan 1 kohdan c alakohdan ii alakohdan rikkomiseen ja virheelliseen soveltamiseen

                           —

                           Tältä osin vedotaan siihen, ettei niitä seikkoja, joihin yhteys maantieteelliseen alkuperään perustuisi, ole olemassa, sekä

                           —

                           myös teollisesti valmistetun Piadinan maineen tunnustamiseen.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen ja asian puutteelliseen tutkimiseen.

                           —

                           Tältä osin vedotaan rekisteröintihakemuksen arvioinnissa tapahtuneeseen ilmeiseen virheeseen maantieteellisen merkinnän Piadina Romagnola rekisteröintihakemuksen julkaisemisen edellytysten osalta sekä

                           —

                           asian puutteelliseen tutkimiseen, koska sen seikan merkitys on jätetty arvioimatta, että jäsenvaltion oikeusviranomainen on kumonnut riitautetun asetuksen perusteena olevan kansallisen säädöksen.

                           —

                           Lisäksi vedotaan hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 ja 13 artiklan sekä EU:n perusoikeuskirjan 47 artiklan rikkomiseen loukkaamalla oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin.


title: Asia T-538/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.3.2015 – Belgia v. komissio (Valtiontuet — Kansanterveys — Tuet nautaeläinten tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden (TSE) seulontojen rahoittamiseksi — Päätös, jolla tuet todetaan osittain soveltuviksi ja osittain soveltumattomiksi sisämarkkinoille — Kumoamiskanne — Asianosaiselle vastainen toimi — Tutkittavaksi ottaminen — Edun käsite — Valikoivuuden käsite)

text:
               11.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 155/22

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.3.2015 – Belgia v. komissio
   (Asia T-538/11) (1)

   ((Valtiontuet - Kansanterveys - Tuet nautaeläinten tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden (TSE) seulontojen rahoittamiseksi - Päätös, jolla tuet todetaan osittain soveltuviksi ja osittain soveltumattomiksi sisämarkkinoille - Kumoamiskanne - Asianosaiselle vastainen toimi - Tutkittavaksi ottaminen - Edun käsite - Valikoivuuden käsite))
   (2015/C 155/24)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Belgian kuningaskunta (asiamiehet: C. Pochet ja J. C. Halleux, avustajanaan asianajaja L. Van den Hende)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi H. van Vliet ja S. Thomas, sitten van Vliet ja S. Noë)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa kantaja vaatii valtiontuesta, jonka Belgia on myöntänyt nautaeläinten tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden (TSE) seulontojen rahoittamiseksi (valtiontuki C 44/08 (ex NN 45/04)), 27.7.2011 annetun komission päätöksen 2011/678/EU (EUVL L 274, s. 36) kumoamista osittain.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 347, 26.11.2011.


title: Asia T-295/16: Kanne 6.6.2016 – SymbioPharm v. EMA

text:
               1.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 279/38

         Kanne 6.6.2016 – SymbioPharm v. EMA
   (Asia T-295/16)
   (2016/C 279/54)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: SymbioPharm GmbH (Herborn, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Sander)

      Vastaaja: Euroopan lääkevirasto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan lääkeviraston 1.4.2016 tekemän ja 7.4.2016 tiedoksi annetun päätöksen, jolla on aloitettu direktiivin 2001/83/EY 31 artiklan nojalla lausuntomenettely, joka koskee SymbioPharm GmbH -yrityksen Symbioflor 2 –lääkettä ja muita lääkkeitä, joiden nimet ovat samankaltaisia

               —

               velvoittamaan lääkeviraston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu direktiivin 2001/83/EY (1) 31 artiklan rikkomiseen
               Kantaja väittää, että lausuntomenettely on aloitettu, vaikkei Saksan lupaviranomaisen pyynnössä (Notification) ole osoitettu ”yhteisön etua koskevaa erityistapausta” eikä sellaista myöskään ole olemassa.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu direktiivin 2001/83/EY 29 artiklan rikkomiseen
               Saksan lupaviranomainen ei ole osoittanut, että ihmisille tarkoitettuun Symbioflor 2 –lääkkeeseen liittyisi menettelyn edellytyksenä olevaa ”kansanterveydellistä vaaraa”, eikä tällaista vaaraa selvästikään ole.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu direktiivin 2001/83/EY 116 ja 117 artiklan rikkomiseen
               Saksan lupaviranomainen ei ole osoittanut ihmisille tarkoitetun Symbioflor 2 lääkkeen epäedullista riski-hyötysuhdetta, jollaista ei selvästikään ole.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu direktiivin 2001/83/EY 22 a artiklan rikkomiseen sekä suhteellisuusperiaatteen ja kuulluksi tulemista koskevan oikeuden loukkaamiseen
               Kantaja väittää, että direktiivin 2001/83/EY 22 a artiklaa on rikottu ja suhteellisuusperiaatetta on loukattu, koska Saksan lupaviranomainen ei ole käyttänyt mahdollisuutta velvoittaa tekemään tehokkuustutkimus (harkinnanvaraiseen toimeen ryhtymättä jättäminen). Tämä ilmenee myös siitä, että Saksan lupaviranomainen on nimenomaisesti kieltäytynyt järjestämästä kantajan tästä seikasta pyytämää kuulemistilaisuutta asiamieskuulemisena.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu oikeusvaltion periaatteiden loukkaamiseen
               Tältä osin kantaja vetoaa siihen, että on oikeusvaltion periaatteiden vastaista, että lausuntomenettely aloitetaan samaa tosiseikastoa koskevan oikeudenkäynnin ollessa vireillä kansallisessa tuomioistuimessa.

      (1)  Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/83/EY (EYVL 2001, L 311, s. 67).


title: Asia T-833/16: Kanne 28.11.2016 – Karp v. parlamentti

text:
               13.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/19

         Kanne 28.11.2016 – Karp v. parlamentti
   (Asia T-833/16)
   (2017/C 046/22)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Kevin Karp (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajajat N. Lambers ja R. Ben Ammar)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan parlamentin EFDD-ryhmän työsopimusten tekemiseen toimivaltaisen viranomaisen päätöksen, jolla kantaja luokiteltiin 25.2.2015 tehdyssä parlamentin jäsenten valtuutetun avustajan työsopimuksessa tehtäväryhmään I ja 12.5.2016 tehdyssä työsopimuksessa tehtäväryhmään II;

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan hänelle aiheutunut aineellinen vahinko ja henkinen kärsimys, joita vastaavien korvausten määriksi hän on alustavasti arvioinut 40 888,68 euroa ja 63 323,20 euroa;

               —

               velvoittamaan vastaajan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajalle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 80 artiklaa on rikottu

                           —

                           Kantajan palkkaluokaksi määriteltiin hänen ensimmäisessä työsopimuksessaan yksi tehtäväryhmän I palkkaluokka ja hänelle tarjotussa toisessa työsopimuksessa tehtäväryhmän II alhaisin palkkaluokka. Tehtäväryhmä II kattaa ”Hallinnolliset, avustavat ja muut vastaavat tekniset tehtävät, jotka suoritetaan virkamiesten tai väliaikaisten toimihenkilöiden valvonnassa”, vaikka kantajan hoidettavaksi hänen ensimmäisen ja toisen työsopimuksensa puitteissa annetut työtehtävät olivat suurimmalta osin hallinnollisia ja neuvoa-antavia tehtäviä, kuten kanteen liitteissä osoitetaan.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 82 artiklaa on rikottu

                           —

                           Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 82 artiklassa säädetään, että sopimussuhteinen toimihenkilö otetaan palvelukseen tehtäväryhmään IV jos hän voi osoittaa suorittaneensa tutkinnon, joka vastaa vähintään kolmivuotista yliopistokoulutusta, josta on myönnetty tutkintotodistus tai vastaavantasoisen ammatillisen koulutuksen. Kantaja on suorittanut viisivuotisen yliopistokoulutuksen, josta hänellä on kaksi tutkintotodistusta, ja tämän lisäksi, kun on kyse hänelle tarjotusta toisesta työsopimuksesta, hänellä on Euroopan parlamentista aiempaa työkokemusta, johon liittyvät tehtävät vastaavat niitä tehtäviä, joita hän päätyi suorittamaan.


title: Asia T-370/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 2.9.2014 – Petropars ym. v. neuvosto

text:
               1.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 431/46

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 2.9.2014 – Petropars ym. v. neuvosto
   (Asia T-370/14) (1)

   (2014/C 431/73)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 261, 11.8.2014.


title: Asia C-104/05 P: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 28.9.2006 — El Corte Inglés, SA v. Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (Muutoksenhaku — Yhteisön tavaramerkki — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Sekaantumisvaara — Kuviomerkki EMILIO PUCCI — Kansallisten kuviomerkkien EMIDIO TUCCI haltijan esittämä väite — Tavaroiden samankaltaisuus)

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/22

         Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 28.9.2006 — El Corte Inglés, SA v. Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)
   (Asia C-104/05 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Yhteisön tavaramerkki - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Sekaantumisvaara - Kuviomerkki ”EMILIO PUCCI” - Kansallisten kuviomerkkien ”EMIDIO TUCCI” haltijan esittämä väite - Tavaroiden samankaltaisuus)
   (2006/C 326/44)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Valittaja: El Corte Inglés, SA (edustaja: asianajaja J.L. Rivas Zurdo)

      Valittajan vastapuoli ja muu osapuoli: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamiehet: O. Montalto ja P. Bollock) ja Emilio Pucci Srl (edustajat: asianajajat P. L. Roncaglia, G. Lazzeretti, M. Boletto ja E. Gavuzzi)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-8/03, El Corte Inglés vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 13.12.2004 antamasta tuomiosta, jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kanteen, jossa vaadittiin kumoamaan väiteosaston päätös, jolla hylättiin osittain väite, joka esitettiin yhteisön kuviomerkin ”EMILIO PUCCI” rekisteröimistä luokkiin 3, 18, 24 ja 25 kuuluville tavaroille koskevaa hakemusta vastaan
   Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               El Corte Inglés, SA vastaa 80 % oikeudenkäyntikuluista.

               3)

               SMHV vastaa 20 % oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 115, 14.5.2005.


title: Asia C-134/05: Euroopan yhteisöjen komission 22.3.2005 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               11.6.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 143/21

         Euroopan yhteisöjen komission 22.3.2005 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-134/05)
   (2005/C 143/30)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.3.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen yksikön virkamies E. Traversa.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut EY 43 ja EY 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska

               1.

               perintätoiminnan harjoittamiselta edellytetään paikallisen poliisiviranomaisen (Questore) lupaa

               2.

               tällainen lupa on voimassa ainoastaan sillä hallinnollisella alueella, jolla se on myönnetty

               3.

               perimistoiminnan harjoittaminen on rajoitettu ainoastaan luvassa mainittuihin paikkoihin

               4.

               toiminnan harjoittaminen tietyllä hallintoalueella, jota koskevaa lupaa taloudellisella toimijalla ei ole, edellyttää valtuutuksen antamista

               5.

               toiminnan harjoittajat velvoitetaan esittämään taulukot toimenpiteistä, jotka voidaan suorittaa asiakkaiden lukuun

               6.

               paikallisen poliisiviranomaisen sallitaan asettaan luvan myöntämiselle lisäedellytyksiä

               7.

               taloudellisten toimijoiden vapautta vahvistaa palveluista suoritettavat taksat on rajoitettu

               8.

               perintätoiminnan harjoittaminen on todettu laki-asetuksessa nro 385/93 tarkoitetun pankki- ja luotonantotoiminnan kanssa yhteensopimattomaksi

         Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Poliisiviranomaisen myöntämää lupaa koskeva edellytys ei ole yhteensopiva EY 49 artiklan kanssa, koska tätä artiklaa sovelletaan erotuksetta kaikkiin toisessa jäsenvaltiossa toimiviin palvelutarjoajiin ilman että otettaisiin huomioon se, ovatko nämä toimijat noudattaneet siinä maassa yleisen edun turvaamiseksi voimassa olevia säännöksiä, josta ne ovat peräisin.

               2.

               Italian valtion alue jakautuu tällä hetkellä 103 hallintoalueeseen (province). Tämä merkitsee sitä, että taloudellinen toimija, joka aikoo sijoittautua Italiaan ja laajentaa toimintaansa olennaiseen osaan Italian valtion alueesta, joutuu tekemään niiden hallintoalueiden lukumäärää vastaavan määrän lupahakemuksia, joilla se on aikonut harjoittaa toimintaansa ja 103 hakemusta, silloin kun se haluaa sijoittautua Italiaan ja harjoittaa toimintaansa koko Italian alueella.

               3.

               Yhtiö, joka haluaa sijoittautua Italiaan ja toimia sen alueella suhteellisen laajalti, joutuu hankkimaan lukuisien lupien lisäksi lupien ja hallintoalueiden lukumäärää vastaavan määrän toimipaikkoja. Tällainen rasite on varmasti suhteettoman suuri ottaen huomioon kustannukset, joita toimijoille aiheutuu, sekä sen, että järjestelyä ei voida pitää välttämättömänä toiminnan harjoittamiselle. Toimipaikkoja koskeva velvoite merkitsee sitä, että oikeushenkilön sijoittautuminen on mahdollista ainoastaan valtioiden rajan lähellä sijaitsevalla alueella suoritettavien palvelujen osalta.

               4.

               Laillisesti toimintaansa harjoittavan toimijan on voitava harjoittaa toimintaansa koko Italian alueella ilman, että sen täytyisi tehdä valtuutussopimus jonkinlaisen edustajan kanssa siinä tapauksessa, että toimintaa harjoitetaan sen hallintoalueen ulkopuolella, jolle toimilupa on saatu. Tällainen edustaja toimii samalla toimintasektorilla ja on itse asiassa valtuuttajan mahdollinen kilpailija, minkä lisäksi edustajan käyttämisestä aiheutuu valtuuttajalle lisäkustannuksia sekä ajallisesti että rahallisesti.

               5.

               Velvollisuus esittää näkyvästi taulukkoina toimenpiteet toimipaikassa edellyttää, että toimijalla on käytössään toiminnan harjoittamiseen tarkoitettu toimipaikka. Yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan velvollisuus toimipaikkaan siinä jäsenvaltiossa, jossa palvelu suoritetaan merkitsee sitä, että toiminnan harjoittajan edellytetään harjoittavan toimintaansa jäsenvaltioiden välisen rajan lähialueella.

               6.

               Paikalliselle poliisiviranomaiselle (Questore) annettu mahdollisuus asettaa tarkemmin määrittelemättömiä lisäedellytyksiä perintätoiminnan harjoittamiselle ei täytä yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä asetettuja välittömyyden ja objektiivisuuden vaatimuksia, vaikka Questoren toimivallan rajat on määritelty lailla ja tavoitteilla, joiden toteuttamiseksi se toimii.

               7.

               Palvelutaksojen määrittämisen vapauden rajoittaminen rajoittaa sijoittautumisvapautta sekä palvelujen tarjoamisen vapautta. Uusi toimija, joka pyrkii tietyille markkinoille, joutuu toimimaan kilpailijoidensa edellytyksillä; lisäksi palvelujen hinta on ensisijaisen tärkeä tekijä asiakkaiden hankkimisen kannalta.

               8.

               Italian lainsäädäntöön perustuva pankki- ja luotonantotoiminnan yhteensopimattomuus perintätoiminnan kanssa merkitsee muissa jäsenvaltioissa pankki- ja luotonantotoimintaa harjoittaville ja perustamissopimuksessa vahvistettua sijoittautumisvapautta ja palvelujen tarjoamisen vapautta käyttäville kieltoa harjoittaa perintätoimintaa Italiassa.


title: Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 24 päivänä lokakuuta 2000 asiassa T-27/00, Euroopan keskuspankin henkilöstokomitea ym. vastaan Euroopan keskuspankki (EKP) (Euroopan keskuspankin henkilöstö – Hallinnollinen kirje – Kanteen nostamisen määräaika – Tutkimatta jättäminen)

text:
24.3.2001                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 95/13
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-                               EKP:n henkilöstöön kuuluva Marc van de Velde, kotipaikka
                   MIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                                Usingen-Kransberg (Saksa), EKP:n henkilöstöön kuuluva Maria
                                                                         Concetta Cerafogli, kotipaikka Frankfurt am Main, edustaji-
                  17 päivänä marraskuuta 2000                            naan asianajajat N. Pflüger, R. Steiner ja S. Mittländer, Frankfurt
                                                                         am Main, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto
  asiassa T-200/99, Alberto Martinelli vastaan Euroopan                  A. Schiltz, c/o Association Luxembourgeoise des Employés de
                      yhteisöjen komissio (1)                            Banque et d’Assurance, 29 avenue Monterey, vastaan Euroopan
                                                                         keskuspankki (EKP) (asiamiehinään C. Zilioli ja J.M. Fernández-
                                                                         Martin), jossa kantajat vaativat ensimmäisen oikeusasteen
(Henkilöstö – Arviointikertomuksen puuttuminen – Vahin-
                                                                         tuomioistuinta kumoamaan internetin käyttöä EKP:ssa säänte-
gonkorvauskanne – Tutkittavaksi ottaminen – Hakemuksen
                                                                         levän 12.11.1998 päivätyn hallinnollisen kirjeen nro 11/98
implisiittinen hylkäyspäätös, jota ei ole riitautettu määrä-
                                                                         EY 236 artiklan ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja
ajassa – Nimenomainen hylkäyspäätös, joka on luonteeltaan
                                                                         Euroopan keskuspankin perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan
                       vahvistava – Vahinko)
                                                                         36 artiklan nojalla, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
                                                                         mioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston
                           (2001/C 95/24)                                puheenjohtaja P. Mengozzi sekä tuomarit V. Tiili ja R.M. Moura
                                                                         Ramos; kirjaaja: H. Jung, on antanut 24.10.2000 määräyksen,
                     (Oikeudenkäyntikieli: italia)                       jonka määräysosa on seuraava:
                                                                         1)    Kanne jätetään tutkimatta.
Asiassa T-200/99, Alberto Martinelli, entinen Euroopan yhtei-
söjen komission virkamies, kotipaikka München (Saksa), edus-             2)    Kukin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
tajanaan asianajaja G. Marchesini, Corte suprema di cassazione,
prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto E. Arendt,
8–10 rue Mathias Hardt, vastaan Euroopan yhteisöjen komis-               (1) EYVL C 135, 13.5.2000.
sio (asiamiehinään G. Valsesia ja A. Dal Ferro), jossa vaaditaan
korvausta siitä henkisestä kärsimyksestä, jonka kantaja väittää
itselleen aiheutuneen siitä, ettei vuosilta 1993–1995 ja
1995–1997 ole laadittu arviointikertomuksia, yhteisöjen en-
simmäisen oikeusasteen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto),
toimien kokoonpanossa: presidentti B. Vesterdorf sekä tuoma-
rit M. Vilaras ja N. J. Forwood, kirjaaja: H. Jung, on 17.11.2000
antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:                        YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
                                                                                MIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS
1)     Kanne hylätään.
2)     Kumpikin asianosainen korvaa omat oikeudenkäyntikulunsa.                            19 päivänä lokakuuta 2000
                                                                          asiassa T-141/00 R, Laboratoires Pharmaceutiques Tren-
(1) EYVL C 333, 20.11.1999.
                                                                                ker SA vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
                                                                         (Välitoimimenettely – Amfepramonia sisältävien ihmisten
                                                                         käyttöön tarkoitettujen lääkkeiden markkinoille saattamista
                                                                         koskevan luvan peruuttaminen – Direktiivi 75/319/ETY –
                                                                                Kiireellisyys – Intressivertailu)
EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSAS-
           TEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                                                          (2001/C 95/26)
                   24 päivänä lokakuuta 2000
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
asiassa T-27/00, Euroopan keskuspankin henkilöstokomi-
      tea ym. vastaan Euroopan keskuspankki (EKP) (1)                    Asiassa T-141/00 R, Laboratoires Pharmaceutiques Trenker
                                                                         SA, kotipaikka Bryssel, edustajinaan asianajajat X. Leurquin ja
(Euroopan keskuspankin henkilöstö – Hallinnollinen kirje –               L. Defalque, Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoi-
  Kanteen nostamisen määräaika – Tutkimatta jättäminen)                  misto A. Schmitt, 7 Val Sainte Croix, vastaan Euroopan
                                                                         yhteisöjen komissio (asiamiehinään H. Støvlbæk ja B. Wägen-
                            (2001/C 95/25)                               baur), jossa kantaja vaatii yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                         tuomioistuinta lykkäämään amfepramonia sisältävien ihmisten
                                                                         käyttöön tarkoitettujen lääkkeiden markkinoille saattamista
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                       koskevan luvan peruuttamisesta 9 päivänä maaliskuuta 2000
                                                                         tehdyn komission päätöksen [K(2000)453] täytäntöönpanoa,
Asiassa T-27/00, Euroopan keskuspankin henkilöstokomitea,                ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti on
kotipaikka Frankfurt am Main (Saksa), EKP:n henkilöstöön                 19.10.2000 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seu-
kuuluva Johannes Priesemann, kotipaikka Frankfurt am Main,               raava:


title: Asia T-474/14: Kanne 25.6.2014 – Cesáreo Martín-Sanz ym. v. komissio

text:
               11.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/48

         Kanne 25.6.2014 – Cesáreo Martín-Sanz ym. v. komissio
   (Asia T-474/14)
   2014/C 261/76
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Cesáreo Martín-Sanz, SA Transportes (Madrid, Espanja); Transportes y Servicios de Minería, SA (Madrid, Espanja); Inauto, Industrias del Automóvil, SA (Madrid, Espanja); Premium Quality Investments, SL (Madrid, Espanja) ja Naviera Ispaster, AIE (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero ja A. Lamadrid de Pablo)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin komissio katsoi, että toimia, jotka sen mukaan muodostavat Espanjan tax lease -järjestelmän, on pidettävä uutena valtiontukena ja sisämarkkinoille soveltumattomina

               —

               toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 1 ja 4 artiklat, joissa eurooppalaisten taloudellisten etuyhtymien (ETEY) sijoittajat todetaan väitetyn tuen saajiksi ja jolla osoitetaan perintämääräys ainoastaan kyseisille sijoittajille

               —

               toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 4 artiklan siltä osin kuin siinä määrätään väitetyt tuet takaisin perittäviksi

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen 4 artiklan siltä osin kuin siinä lausutaan sijoittajien ja muiden yksiköiden välillä tehtyjen yksityisoikeudellisten sopimusten laillisuudesta

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-700/13, Bankia vastaan komissio.


title: Asia T-726/15: Kanne 15.12.2015 – Blaž Jamnik e Blaž v. parlamentti

text:
               14.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 98/45

         Kanne 15.12.2015 – Blaž Jamnik e Blaž v. parlamentti
   (Asia T-726/15)
   (2016/C 098/60)
   Oikeudenkäyntikieli: slovenia

      Asianosaiset

      Kantajat: Jožica Blaž Jamnik (Ljubljana, Slovenia) ja Brina Blaž (Ljubljana) (edustaja: asianajaja D. Mihevc)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               Julistamaan menettelyssä INLO.AO-2013-051-LUX-UGIMBI.06 tehty tarjoajan valinta lainvastaiseksi;

               —

               Kumoamaan tarjoajan valinnan:

               —

               Valitsemaan kantajat parhaiksi tarjoajiksi;

               —

               Toissijaisesti myöntämään kantajille korvauksena 3 852 384,60 euroa siitä vahingosta, joka heille aiheutui siitä, ettei heitä valittu parhaiksi tarjoajiksi menettelyssä INLO.AO-2013-051-LUX-UGIMBI.06;

               —

               Velvoittaa vastaajan korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (1) 113 artiklan rikkomiseen
               Kantajien mukaan paras tarjoaja valittiin mainitun asetuksen 113 artiklaa rikkoen, koska huomioon ei ollut otettu edeltä käsin tarjouspyynnössä määriteltyjä perusteita.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu valintamenettelyn lainvastaisuuteen.
               Kantajat väittävät, että heidän tarjouksensa liitteenä olleita hankkeita, graafisia esityksiä ja tilastolaskelmia ei ollut tutkittu sillä niitä ei ollut viran puolesta lähetetty Ljubljanasta Luxemburgiin.

      (1)  Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25.10.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU, Euratom) N:o 966/2012 (EUVL L 298, s. 1).


title: Jaostojen puheenjohtajien valinta

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/1

         Jaostojen puheenjohtajien valinta
   (2006/C 326/03)
   Yhteisöjen tuomioistuimen tuomarit valitsivat 9.10.2006 yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 10 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan nojalla puheenjohtajiksi viiden tuomarin kokoonpanossa toimiviin ensimmäiseen, toiseen, kolmanteen ja neljänteen jaostoon tuomarit Jannin, Timmermansin, Rosaksen ja Lenaertsin, kolmen vuoden toimikaudeksi, joka päättyy 6.10.2009.
   Yhteisöjen tuomioistuimen tuomarit valitsivat 12.10.2006 yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 10 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan nojalla puheenjohtajiksi kolmen tuomarin kokoonpanossa toimiviin viidenteen, kuudenteen, seitsemänteen ja kahdeksanteen jaostoon tuomarit Schintgenin, Kūrisin, Klučkan ja Juhászin, yhden vuoden toimikaudeksi, joka päättyy 6.10.2007.


title: Asia T-520/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.2.2014 – Genebre v. SMHV – General Electric (GE) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin GE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen sanamerkki GE — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               14.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/27

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.2.2014 – Genebre v. SMHV – General Electric (GE)
   (Asia T-520/11) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin GE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen sanamerkki GE - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   2014/C 112/35
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Genebre, SA (Hospitalet de Llobregat, Espanja) (edustaja: asianajaja D. Pellisé Urquiza)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: General Electric Company (Schenectady, New York, Yhdysvallat) (edustaja: aluksi barrister S. Malynicz, sittemmin asianajaja E. Armijo Chávarri)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 26.7.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 20/2009-4), joka koskee General Electric Companyn ja Genebre SA:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Genebre SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 13, 14.1.2012.


title: Asia C-238/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 14.12.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt tribunal administratif – Luxemburg) – Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga ja André Angelo Linares Verruga v. Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche (Ennakkoratkaisupyyntö — Henkilöiden vapaa liikkuvuus — Yhdenvertainen kohtelu — Sosiaaliset edut — Asetus (EU) N:o 492/2011 — 7 artiklan 2 kohta — Korkeakouluopintoihin myönnettävä valtion tuki — Edellytys, jonka mukaan asianomaisen jäsenvaltion ulkopuolella asuvien opiskelijoiden on oltava sellaisten työntekijöiden lapsia, jotka ovat työskennelleet palkattuina työntekijöinä tai itsenäisinä ammatinharjoittajina kyseisessä jäsenvaltiossa yhtäjaksoisesti vähintään viiden vuoden ajan — Välillinen syrjintä — Perustelut — Tavoite, jolla pyritään lisäämään korkeakoulututkinnon suorittaneiden osuutta maassa asuvista henkilöistä — Asianmukaisuus — Oikeasuhteisuus)

text:
               13.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 14.12.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt tribunal administratif – Luxemburg) – Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga ja André Angelo Linares Verruga v. Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche
   (Asia C-238/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Yhdenvertainen kohtelu - Sosiaaliset edut - Asetus (EU) N:o 492/2011 - 7 artiklan 2 kohta - Korkeakouluopintoihin myönnettävä valtion tuki - Edellytys, jonka mukaan asianomaisen jäsenvaltion ulkopuolella asuvien opiskelijoiden on oltava sellaisten työntekijöiden lapsia, jotka ovat työskennelleet palkattuina työntekijöinä tai itsenäisinä ammatinharjoittajina kyseisessä jäsenvaltiossa yhtäjaksoisesti vähintään viiden vuoden ajan - Välillinen syrjintä - Perustelut - Tavoite, jolla pyritään lisäämään korkeakoulututkinnon suorittaneiden osuutta maassa asuvista henkilöistä - Asianmukaisuus - Oikeasuhteisuus))
   (2017/C 046/04)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal administratif

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Maria do Céu Bragança Linares Verruga, Jacinto Manuel Sousa Verruga ja André Angelo Linares Verruga

      Vastaaja: Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche

      Tuomiolauselma

   Työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta unionin alueella 5.4.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 492/2011 7 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan edellytykseksi sille, että Luxemburgin ulkopuolella asuvat opiskelijat voivat saada korkeakouluopintoihin myönnettävää valtion taloudellista tukea, asetetaan se, että ainakin toinen heidän vanhemmistaan on työskennellyt kyseisessä jäsenvaltiossa yhtäjaksoisesti vähintään viiden vuoden ajan tukihakemuksen jättämisajankohtana, mutta jossa ei säädetä tällaisesta edellytyksestä kyseisen jäsenvaltion alueella asuvien opiskelijoiden osalta ja jonka tavoitteena on lisätä korkeakoulututkinnon suorittaneiden osuutta maassa asuvista henkilöistä.

      (1)  EUVL C 254, 3.8.2015.


title: Asia T-268/99: Fédération Nationale d'Agriculture Biologique des régions de Francen (FNAB) ym. 15.11.1999 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne

text:
8.4.2000               FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 102/27
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-                             Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:
                 MIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                 16 päivänä joulukuuta 1999                            –    toteaa, että neuvoston asetuksen N:o 1804/99 1 artiklan
                                                                            7 kohdassa säädetty poikkeus on lainvastainen ja kumoaa
asiassa T-153/99, Luciano Simonella vastaan Euroopan                        tämän poikkeuksen;
                     yhteisöjen komissio(1)
(Henkilöstö – Ylentämättä jättäminen – Kumoamiskanne ja                –    velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
vahingonkorvauskanne – Tutkittavaksi ottamisen edellytys-
                     ten selvä puuttuminen)
                        (2000/C 102/54)                                Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                   (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                       Kantajat ovat Ranskan maatalousministeriön hyväksymiä am-
Asiassa T-153/99, Luciano Simonella, Euroopan yhteisöjen               matillisia järjestöjä, jotka johtavat agrobiologien aluejärjestöjä
komission virkamies, kotipaikka Howald (Luxemburgin suur-              puolustaakseen ja edustaakseen niiden intressejä ja edistääk-
herttuakunta), edustajanaan asianajaja Rosario Grasso, Luxem-          seen luonnonmukaista viljelyä.
burg, prosessiosoite Luxemburgissa on asianajotoimisto Rosa-
rio Grasso, 35 rue Notre-Dame, vastaan Euroopan yhteisöjen
komissio (asiamiehinään Christine Berardis-Kayser ja Alberto           Kanteen kohteena on maataloustuotteiden luonnonmukaisesta
Dal Ferro), jossa kantaja vaatii ensiksikin, että ensimmäisen          tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maatalous-
oikeusasteen tuomioistuin kumoaa implisiittisen päätöksen,             tuotteissa ja elintarvikkeissa annetun asetuksen (ETY)
jolla hylättiin kantajan valitus, joka kirjattin 25.11.1998            N:o 2092/91 täydentämisestä siten, että asetus käsittää myös
numerolla ja toiseksi, että se velvoittaa komission maksamaan          eläintuotannon 19 päivänä heinäkuuta 1999 annettu neuvos-
kantajalle vahingonkorvauksen aineellisesta vahingosta ja hen-         ton asetus (EY) N:o 1804/1999; siltä osin kuin siinä säädetään
kisestä kärsimyksestä, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen             muutetun asetuksen 5 artiklaan tehtävästä lisäyksestä, joka
tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston           koskee poikkeusta, jonka mukaan sellaisten tavaramerkkien,
puheenjohtaja J. Pirrung sekä tuomarit A. Potocki ja                   joissa viitataan luonnonmukaiseen viljelyyn, käyttöä voidaan
A. W. H. Meij, kirjaaja: H. Jung, on 16.12.1999 antanut                jatkaa 1 päivään heinäkuuta 2006 asti sellaisten tuotteiden
määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:                              pakkausmerkinnöissä ja mainonnassa, jotka eivät ole luomu-
                                                                       tuotteita, edellyttäen, että tavaramerkki toistetaan selkeällä
1. Kanne jätetään tutkimatta.                                          maininnalla, jossa ilmoitetaan, että tuotteet eivät ole tässä
                                                                       asetuksessa mainitun luonnonmukaisen tuotantotavan mukai-
2. Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.             sesti tuotettuja.
(1) EYVL C 246, 28.8.1999.
                                                                       Väitteidensä tueksi kantajat vetoavat ensinnäkin yhteisön
                                                                       kilpailusääntöjen rikkomiseen, sillä kyseisen poikkeuksen seu-
                                                                       rauksena luomutuotteita tuottavat yritykset asetettaisiin
                                                                       välittömästi epäedulliseen asemaan, jolloin yritykset, jotka
                                                                       eivät harjoita tämäntyyppistä maanviljelyä, voivat käyttää
Fédération Nationale d’Agriculture Biologique des régions              tavaramerkkejä, joissa viitataan luonnonmukaiseen viljelyyn.
de Francen (FNAB) ym. 15.11.1999 Euroopan unionin
              neuvostoa vastaan nostama kanne
                                                                       Lisäksi muutetun asetuksen 5 artiklalla luodulla sekaannuksella
                         (Asia T-268/99)                               vaikutetaan kuluttajien käsityksiin ja sillä rikotaan perustamis-
                                                                       sopimuksen 3 artiklan t kohdassa määriteltyä kuluttajansuojan
                        (2000/C 102/55)                                periaatetta. Kantajien mielestä keskimääräisesti valveutunut
                                                                       kuluttaja yhdistää sellaiset tuotteet, joissa on viittaus luonnon-
                   (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                       mukaiseen viljelyyn, tuotteisiin, jotka todella ovat luomutuot-
                                                                       teita. Kun tavaramerkkejä käytetään tuotteissa, joita ei ole
Fédération Nationale d’Agriculture Biologique des régions de           tuotettu luonnonmukaisesti, ne aiheuttavat sekaannuksia ku-
France (FNAB), Syndicat européen des Transformateurs et                luttajille.
Distributeurs de Produits de l’Agriculture Biologique (SETRAB),
kotipaikka Pariisi, ja SARL Est Distribution Biogram, kotipaik-
ka Château-Salins (Ranska) ovat nostaneet 15.11.1999 Euroo-            Kantajat vetoavat myös:
pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
kanteen Euroopan unionin neuvostoa vastaan. Kantajan edus-
tajana ovat asianajajat Catriona Hatton ja Dirk Leermakers,            –    olennaisen menettelymääräyksen rikkomiseen, sillä neu-
Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa on asianajotoimisto                   vosto ei ollut pyytänyt parlamentilta lausuntoa tämän
Dirk Leermakers, 5, place du Théâtre.                                       kanteen kohteena olevasta poikkeuksesta;
 ---pagebreak--- C 102/28                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          8.4.2000
–    jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä            Telefon & Buch VerlagsgmbH:n 22.12.1999 sisämarkki-
     21 päivänä joulukuuta 1988 annetun direktiivin                      noiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vas-
     89/104/ETY sekä harhaanjohtavasta mainonnasta                                              taan nostama kanne
     10.9.1984 annetun direktiivin 84/450/ETY rikkomiseen;
                                                                                (Asia T-357/99)
–    oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden
     sekä syrjintäkiellon ja toissijaisuusperiaatteen rikkomiseen.
                                                                                (2000/C 102/57)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                         Telefon & Buch VerlagsgmbH, Perchtolsdorf (Itävallan tasaval-
                                                                         ta), on nostanut 22.12.1999 Euroopan yhteisöjen ensimmäi-
                                                                         sen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden
Kuwait Petroleum (Nederland) B.V:n 10.12.1999 Euroo-                     harmonisointivirastoa vastaan. Kantajan edustajina ovat asian-
     pan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne                     ajajat Hans Georg Zeiner ja Brigitte Heaman-Dunn, asiantoi-
                                                                         misto Zeiner & Zeiner, Wien, ja prosessiosoite Luxemburgissa
                                                                         on asianajotoimisto Marc Feider, Beghin, Feider, Allen &
                          (Asia T-354/99)                                Overy, 56-58 rue Charles Martel, Luxemburg.
                          (2000/C 102/56)
                                                                         Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         –    muuttaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-
                   (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                                                                              merkit ja mallit) valituslautakunnan kolmannen jaoston
                                                                              21.10.1999 valitusasiassa R 352/1999-3 tekemää päätöstä
Kuwait Petroleum (Nederland) B.V., Rotterdam (Alankomaat),                    siinä mielessä, että yhteisön tavaramerkin UNIVERSALTE-
on nostanut 10.12.1999 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen                        LEFONBUCHIN, hakemusnumero 455881, rekisteröintiä
oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen                     eivät estä yhteisön tavaramerkkiasetuksen 7 artiklan 1 koh-
komissiota vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja PSRF                      dan b alakohdan mukaiset hylkäysperusteet, taikka
Mathijsen, Bryssel.
                                                                         –    kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-
                                                                              merkit ja mallit) valituslautakunnan kolmannen jaoston
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                    21.10.1999 tekemän päätöksen valitusasiassa R
                                                                              352/1999-3,
a) kumoaa valtiontuesta, jonka Alankomaat aikoo toteuttaa
     Saksan rajan tuntumassa sijaitsevien 633 alankomaisen
     huoltamon hyväksi, 20 päivänä heinäkuuta 1999 tehdyn                –    velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
     komission päätöksen, joka on annettu tiedoksi numerolla
     K(1999) 2539(1), ja
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
b) velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                         Kyseessä oleva merkki:          sanamerkki        ”UNIVERSALTELE-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                                      FONBUCH”            hakemusnumero
                                                                                455881
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat           Tavara tai palvelu:             luokkaan 9 (mm. tallennuslait-
kuin asiassa T-242/99.                                                                                teet), luokkaan 16 (mm. paino-
                                                                                tuotteet), luokkaan 4 1 (mm. kus-
                                                                                tantamopalvelut) ja luokkaan 42
                                                                                kuuluvat tavarat ja palvelut (mm.
(1) EYVL L 280, 30.10.1999, s. 87.                                                                       toimituspalvelut)
                                                                         Valituslautakunnan käsi-        tutkija on hylännyt rekisteröinnin
                                                                         teltäväksi saatettu pää-
                                                                         tös:


title: Asia C-180/13 P: Valitus, jonka Vetrai 28 srl, aiemmin Barovier & Toso Vetrerie Artistiche Riunite srl, ym. on tehnyt 12.4.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-272/00, Barbini ym. v. Euroopan komissio, 29.1.2013 antamasta määräyksestä

text:
               20.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 207/5

         Valitus, jonka Vetrai 28 srl, aiemmin Barovier & Toso Vetrerie Artistiche Riunite srl, ym. on tehnyt 12.4.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-272/00, Barbini ym. v. Euroopan komissio, 29.1.2013 antamasta määräyksestä
   (Asia C-180/13 P)
   2013/C 207/07
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittajat: Vetrai 28 srl, aiemmin Barovier & Toso Vetrerie Artistiche Riunite srl ym. (edustajat: avvocato A. Vianello, avvocato A. Bortoluzzi ja avvocato A. Veronese)

      Muut osapuolet: Alfredo Barbini srl ym., Italian tasavalta, Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittajat vaativat, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa asiassa T-272/00 29.1.2013 annetun unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) määräyksen ja velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittajat vetoavat valituksessaan oikeudellisiin virheisiin, joihin on syyllistytty sovellettaessa unionin tuomioistuimen ”Comitato Venezia vuole vivere” -tuomiossa ilmaistuja periaatteita, jotka koskevat yhtäältä komission velvollisuutta perustella valtiontukiasioissa tekemänsä päätökset ja toisaalta todistustaakan jakautumista SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen edellytysten osalta.
   Valittajien mukaan valituksenalaisessa määräyksessä ei ole noudatettu unionin tuomioistuimen 9.6.2011 antamassa nk. ”Comitato Venezia vuole vivere” -tuomiossa tehtyjä toteamuksia, joiden mukaan komission ”päätöksen on jo itsensä sisällettävä kaikki ne seikat, jotka ovat olennaisia kansallisten viranomaisten pannessa sitä täytäntöön”. Vaikka tällaisia kansallisten viranomaisten suorittaman täytäntöönpanon kannalta olennaisia seikkoja ei riidanalaisessa päätöksessä ole, yleinen tuomioistuin ei ole tuonut millään tavoin esiin sitä, että komission riidanalaisessa päätöksessään omaksuma menettelytapa on ollut puutteellinen ja johtanut oikeudelliseen virheeseen.
   Niiden periaatteiden mukaan, jotka unionin tuomioistuin on tuonut esiin ”Comitato Venezia vuole vivere” -tuomiossa tuen takaisinperimisen osalta, jäsenvaltion — eikä suinkaan yksittäisen tuensaajan — on tapauskohtaisesti esitettävä näyttö siitä, että SETU 107 artiklan 1 kohdan edellytykset täyttyvät. Esillä olevassa tapauksessa komissio on riidanalaisessa päätöksessään jättänyt tekemättä selkoa siitä, millä tavoin se on selvittänyt edellytysten täyttymisen. Tämän johdosta Italian tasavalta — koska sillä ei ole ollut käytettävissään olennaisia seikkoja näytön esittämiseksi takaisinperimistä varten siitä, että myönnetyt helpotukset on katsottava niiden saajien osalta valtiontueksi — on 24.12.2012 antamallaan lailla nro 228 (1 §:n 351 momentissa ja sitä seuraavissa momenteissa) päättänyt todistustaakan kääntämisestä vastoin unionin oikeuskäytäntöä. Italian lainsäätäjän mukaan ei ole valtion vaan niiden yksittäisten yritysten tehtävänä, jotka ovat saaneet myönnettyjä tukia [sosiaaliturvamaksujen] alennuksina, esitettävä näyttö siitä, että mainituilla helpotuksilla ei vääristetä kilpailua eikä vaikuteta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Muussa tapauksessa lähdetään olettamuksesta, jonka mukaan myönnetyllä helpotuksella on voitu vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Valittajien mukaan on selvää, että tämä on ristiriidassa ”Comitato Venezia vuole vivere” -tuomiossa ilmaistujen periaatteiden kanssa.


title: Asia T-302/13: Kanne 28.5.2013 — Nordex Holding v. SMHV — Fontana Food (Taverna)

text:
               3.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 226/21

         Kanne 28.5.2013 — Nordex Holding v. SMHV — Fontana Food (Taverna)
   (Asia T-302/13)
   (2013/C 226/28)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Nordex Holding A/S (Dronninglund, Tanska) (edustaja: asianajaja M. Kleis)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Fontana Food AB (Tyresö, Ruotsi)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa ensimmäisen valituslautakunnan 21.3.2013 asiassa R 2608/2011-1 tekemän päätöksen

               —

               kumoaa mitättömyysosaston 21.10.2011 tekemän päätöksen N:o 4891 C, joka edelsi riidanalaisen päätöksen tekemistä

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien valitusmenettelystä aiheutuneet kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: sanaosan ”Taverna” sisältävä kuviomerkki — yhteisön tavaramerkkirekisteröinti N:o 5 466 909

      Yhteisön tavaramerkin haltija: kantaja

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: vastapuoli valituslautakunnassa

      Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: mitättömäksi julistamista koskeva vaatimus perustui neuvoston asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan a alakohtaan ja 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaan

      Mitättömyysosaston ratkaisu: riidanalaisen yhteisön tavaramerkin osittainen mitättömäksi julistaminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: neuvoston asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia C-279/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 19.12.2013 (Upper Tribunalin (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Fish Legal ja Emily Shirley v. Information Commissioner, United Utilities Water plc, Yorkshire Water Services Ltd ja Southern Water Services Ltd (Ennakkoratkaisupyyntö — Århusin yleissopimus — Direktiivi 2003/4/EY — Ympäristötiedon julkinen saatavuus — Soveltamisala — Käsite ”viranomainen” — Viemäröinnistä ja vesihuollosta vastaavat yritykset — Vesialan yksityistäminen Englannissa ja Walesissa)

text:
               22.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/13

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 19.12.2013 (Upper Tribunalin (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Fish Legal ja Emily Shirley v. Information Commissioner, United Utilities Water plc, Yorkshire Water Services Ltd ja Southern Water Services Ltd
   (Asia C-279/12) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Århusin yleissopimus - Direktiivi 2003/4/EY - Ympäristötiedon julkinen saatavuus - Soveltamisala - Käsite ”viranomainen” - Viemäröinnistä ja vesihuollosta vastaavat yritykset - Vesialan yksityistäminen Englannissa ja Walesissa)
   2014/C 52/20
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Upper Tribunal

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Fish Legal ja Emily Shirley

      Vastapuolet: Information Commissioner, United Utilities Water plc, Yorkshire Water Services Ltd ja Southern Water Services Ltd

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Upper Tribunal (Administrative Appeals Chamber) — Yhdistynyt kuningaskunta — Ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/4/EY (EUVL L 41, s. 26) 2 artiklan 2 alakohdan a, b ja c alakohdan tulkinta — Viranomaisten velvollisuus saattaa pyydettäessä saataville niiden hallussa olevat ympäristötiedot — Soveltamisala — Luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, joka ”hoitaa viranomaisen tehtäviä kansallisen lainsäädännön nojalla”, käsite

      Tuomiolauselma

               1)

               Sen määrittämiseksi, voidaanko United Utilities Water plc:n, Yorkshire Water Services Ltd:n ja Southern Water Services Ltd:n kaltaisia yksiköitä pitää oikeushenkilöinä, jotka hoitavat ”viranomaisen tehtäviä” kansallisen lainsäädännön nojalla ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/4/EY 2 artiklan 2 alakohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla, on tutkittava, onko näillä yksiköillä niihin sovellettavan kansallisen lainsäädännön nojalla erityistä toimivaltaa, joka poikkeaa yksityisoikeudellisten henkilöiden välisiin suhteisiin sovellettavista säännöistä.

               2)

               United Utilities Water plc:n, Yorkshire Water Services Ltd:n ja Southern Water Services Ltd:n kaltaiset yritykset, jotka tarjoavat ympäristöön liittyviä julkisia palveluja, ovat direktiivin 2003/4 2 artiklan 2 alakohdan a tai b alakohdassa tarkoitetun elimen tai henkilön valvonnassa, jolloin niitä on pidettävä kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 alakohdan c alakohdan nojalla ”viranomaisina”, jos kyseiset yritykset eivät määrittele tosiasiallisesti itsenäisesti tapaa, jolla ne tarjoavat kyseisiä palveluja, koska kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 alakohdan a tai b alakohdan soveltamisalaan kuuluva viranomainen voi vaikuttaa ratkaisevasti kyseisten yritysten toimintaan ympäristön alalla.

               3)

               Direktiivin 2003/4 2 artiklan 2 alakohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että henkilö, joka kuuluu kyseisen säännöksen piiriin, on viranomainen kaikkien sen hallussa olevien ympäristötietojen osalta. United Utilities Water plc:n, Yorkshire Water Services Ltd:n ja Southern Water Services Ltd:n kaltaiset kaupalliset yhtiöt, jotka voivat olla kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 alakohdan c alakohdassa tarkoitettuja viranomaisia ainoastaan siltä osin kuin ne ovat silloin, kun ne tarjoavat julkisia palveluja ympäristön alalla, kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 alakohdan a tai b alakohdassa tarkoitetun elimen tai henkilön valvonnassa, eivät ole velvollisia toimittamaan ympäristötietoja, jos on selvää, että ne eivät liity tällaisten palvelujen tarjoamiseen.

      (1)  EUVL C 250, 18.8.2012.


title: Asia C-85/13: Kanne 21.2.2013 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta

text:
               25.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 147/9

         Kanne 21.2.2013 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-85/13)
   2013/C 147/16
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: E. Manhaeve ja L. Cimaglia)

      Vastaaja: Italian tasavalta

      Vaatimukset

               —

               on todettava, että Italian tasavalta ei ole noudattanut sille yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY 3 ja/tai 4 ja/tai 5 sekä 10 artiklan mukaan kuuluvia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä

                           —

                           sen takaamiseksi, että tietyissä taajamissa, joita ovat Bareggio, Cassano d’Adda, Melegnano, Mortara, Olona Nord, Olona Sud, Robecco sul Naviglio, San Giuliano Milanese Est, San Giuliano Milanese Ovest, Seveso Sud, Trezzano sul Naviglio, Turbigo ja Vigevano (Lombardia), joiden asukasvastineluku on suurempi kuin 10 000 ja jotka johtavat jätevedet vesistöihin, joita pidetään direktiivin 91/271 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina ”haavoittumiselle alttiina alueina”, on käytössä yhdyskuntajätevesien viemäröintijärjestelmät kyseisen direktiivin 3 artiklan mukaisesti,

                           —

                           sen takaamiseksi, että tietyissä taajamissa, joita ovat Pescasseroli (Abruzzo), Aviano Capoluogo, Cormons, Gradisca d’Isonzo, Grado, Pordenone/Porcia/Roveredo/Cordenons, Sacile (Friuli Venezia Giulia), Bareggio, Broni, Calco, Cassano d’Adda, Casteggio, Melegnano, Mortara, Orzinuovi, Rozzano, San Giuliano Milanese Ovest, Seveso Sud, Somma Lombardo, Trezzano sul Naviglio, Turbigo, Valle San Martino, Vigevano, Vimercate (Lombardia), Pesaro, Urbino (Marche), Alta Val Susa (Piemonte), Nuoro (Sardinia), Castellammare del Golfo I, Cinisi, Terrasini (Sisilia), Courmayeur (Valle d’Aosta) ja Thiene (Veneto), joiden asukasvastineluku on suurempi kuin 10 000, viemäröidyt yhdyskuntajätevedet käsitellään ennen niiden vesistöön johtamista biologisesti tai vastaavalla tavalla direktiivin 91/271/ETY 4 artiklan mukaisesti,

                           —

                           sen takaamiseksi, että tietyissä taajamissa, joita ovat Pescasseroli (Abruzzo), Aviano Capoluogo, Cividale del Friuli, Codroipo/Sedegliano/Flaibano, Cormons, Gradisca d’Isonzo, Grado, Latisana Capoluogo, Pordenone/Porcia/Roveredo/Cordenons, Sacile, San Vito al Tagliamento, Udine (Friuli Venezia Giulia), Frosinone (Lazio), Francavilla Fontana, Monteiasi, Trinitapoli (Puglia), Dorgali, Nuoro, ZIR Villacidro (Sardinia) ja Castellammare del Golfo I, Cinisi, Partinico, Terrasini ja Trappeto (Sisilia), joiden asukasvastineluku on suurempi kuin 10 000 ja jotka johtavat jätevedet vesistöihin, joita pidetään direktiivissä 91/271/ETY tarkoitettuina ”haavoittumiselle alttiina alueina”, viemäröidyt yhdyskuntajätevedet käsitellään ennen niiden vesistöön johtamista biologista tai vastaavaa käsittelyä tehokkaammin saman direktiivin 5 artiklan mukaisesti,

                           —

                           siitä huolehtimiseksi, että jätevedenpuhdistamot suunnitellaan ja rakennetaan direktiivin 91/271/ETY 4–7 artiklassa säädettyjen vaatimusten mukaisesti ja niitä käytetään ja hoidetaan siten, että puhdistamojen riittävän tehokas toiminta taataan kaikissa tavanomaisissa ilmasto-oloissa ja että puhdistamon suunnittelussa otetaan huomioon kuormituksen vaihtelut eri vuodenaikoina tietyissä taajamissa, joita ovat Pescasseroli (Abruzzo), Aviano Capoluogo, Cividale del Friuli, Codroipo/Sedegliano/Flaibano, Cormons, Gradisca d’Isonzo, Grado, Latisana Capoluogo, Pordenone/Porcia/Roveredo/Cordenons, Sacile, San Vito al Tagliamento, Udine (Friuli Venezia Giulia), Frosinone (Lazio), Bareggio, Broni, Calco, Cassano d’Adda, Casteggio, Melegnano, Mortara, Orzinuovi, Rozzano, San Giuliano Milanese Ovest, Seveso Sud, Somma Lombardo, Trezzano sul Naviglio, Turbigo, Valle San Martino, Vigevano, Vimercate (Lombardia), Pesaro, Urbino (Marche), Alta Val Susa (Piemonte), Francavilla Fontana, Monteiasi, Trinitapoli (Puglia), Dorgali, Nuoro, ZIR Villacidro (Sardinia), Castellammare del Golfo I, Cinisi, Partinico, Terrasini, Trappeto (Sisilia), Courmayeur (Valle d’Aosta) ja Thiene (Veneto),

                           —

                           Italian tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio väittää kanteessaan, että Italia ei ole pannut alueellaan asianmukaisesti täytäntöön yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21.5.1991 annettua neuvoston direktiiviä 91/271/ETY.
   Komissio toteaa ensinnäkin, että direktiivin 3 artiklaa on rikottu usealla tavalla; kyseisen artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ja 2 kohdan mukaan jäsenvaltioiden oli taattava sellaisten yhdyskuntajätevesien osalta, jotka johdetaan vesistöihin, joita pidetään saman direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina ”haavoittumiselle alttiina alueina”, 31.12.1998 mennessä, että kaikissa taajamissa, joiden asukasvastineluku on suurempi kuin 10 000, on käytössä liitteessä I olevassa A osassa edellytettyjen vaatimusten mukaiset viemäröintijärjestelmät. Lombardian alueen useissa taajamissa, jotka kuuluvat edellä mainittujen säännösten soveltamisalaan, tätä velvoitetta ei ole noudatettu asianmukaisesti.
   Direktiivin 91/271/ETY 4 artiklan 1 ja 3 kohdassa säädetään lisäksi, että jäsenvaltioiden olisi pitänyt huolehtia 31.12.2000 mennessä sellaisista taajamista, joiden asukasvastineluku on suurempi kuin 15 000, ja 31.12.2005 mennessä sellaisista taajamista, joiden asukasvastineluku on 10 000–15 000, peräisin olevien jätevesien osalta, että viemäröidyt yhdyskuntajätevedet käsitellään ennen vesistöön johtamista biologisesti tai vastaavalla tavalla liitteessä I olevassa B osassa edellytettyjen vaatimusten mukaisesti. Komissio totesi, että edellä mainittuja säännöksiä ei ole noudatettu useissa taajamissa, jotka sijaitsevat Abruzzon, Friuli Venezia Giulian, Lombardian, Marchen, Piemonten, Sardinian, Sisilian, Valle d’Aostan ja Veneton alueilla.
   Lisäksi direktiivin 5 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden olisi pitänyt huolehtia, että kaikki viemäröidyt yli 10 000 asukasvastineluvun taajamien jätevedet käsitellään ennen niiden johtamista haavoittumiselle alttiisiin vesistöihin 4 artiklassa säädettyä tehokkaammin viimeistään 31.12.1998 alkaen. Komissio totesi, että edellä mainittuja säännöksiä ei ole noudatettu useissa taajamissa, jotka sijaitsevat Abruzzon, Friuli Venezia Giulian, Lazion, Puglian, Sardinian ja Sisilian alueilla.
   Siitä, että direktiivin 91/271/ETY 4 ja 5 artiklaa ei ole noudatettu, seuraa myös, että saman direktiivin 10 artiklaa on rikottu; kyseisen säännöksen mukaan on huolehdittava, että jätevedenpuhdistamot suunnitellaan ja rakennetaan ja niitä käytetään ja hoidetaan siten, että puhdistamojen riittävän tehokas toiminta taataan kaikissa tavanomaisissa ilmasto-oloissa.


title: Asia T-686/16 P: Valitus, jonka Daniele Possanzini on tehnyt 23.9.2016 virkamiestuomioistuimen asiassa F-68/15, Possanzini v. Fontex, 18.7.2016 antamasta määräyksestä

text:
               21.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 428/19

         Valitus, jonka Daniele Possanzini on tehnyt 23.9.2016 virkamiestuomioistuimen asiassa F-68/15, Possanzini v. Fontex, 18.7.2016 antamasta määräyksestä
   (Asia T-686/16 P)
   (2016/C 428/22)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Daniele Possanzini (Pisa, Italia) (edustaja: asianajaja S. Pappas)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtiva virasto (Frontex)

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan virkamiestuomioistuimen 18.7.2016 antaman määräyksen;

               —

               hyväksymään ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyt vaatimukset;

               —

               velvoittamaan muun osapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa kahteen valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste, joka muodostuu kahdesta osasta, perustuu henkilöstön arviointimenettelystä 27.8.2009 tehdyn Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston (jäljempänä Frontex) pääjohtajan päätöksen (jäljempänä 27.8.2009 tehty päätös) 11 artiklan 4, 5 ja 6 kohdan, luettuna Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 ja 2 kohdan valossa, rikkomiseen.

                           —

                           Ensimmäinen osa perustuu virkamiestuomioistuimen tekemään oikeudelliseen virheeseen, koska kyseinen tuomioistuin ei tutkinut kanneperustetta, johon kantaja vetosi ensimmäisessä oikeusasteessa ja joka koski arvioinnin vahvistajan ja arvioijan välillä ennakkoon käytävän keskustelun puuttumista.

                           —

                           Toinen osa perustuu valituksenalaista määräystä rasittavaan oikeudelliseen virheeseen sillä perusteella, että arvioinnin vahvistajan ja arvioijan välillä ennakkoon käytävän keskustelun puuttumista ei ollut tutkittu viran puolesta.

               2)

               Toinen valitusperuste, joka perustuu 27.8.2009 tehdyn päätöksen 2 artiklan 2 kohdan rikkomiseen sillä perusteella, että siinä ei otettu huomioon eroa arvioijan ja arvioinnin vahvistajan tehtävien välillä, sellaisena kuin nämä tehtävät on vahvistettu Frontexissa.


title: Asia T-138/00: Erpo Möbelwerk GmbH:n 23.5.2000 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama kanne

text:
12.8.2000               FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 233/29
gissa asianajotoimisto A. Lorang, 51 rue Albert I, vastaan             Erpo Möbelwerk GmbH:n 23.5.2000 sisämarkkinoiden
Euroopan oikeusasiamies (asiamiehenään G. Grill) ja Euroopan           harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan
parlamentti (asiamiehenään H. Krück ja A. Caiola), jossa vaadi-                                   nostama kanne
taan toteamaan, että oikeusasiamies ja mahdollisesti myös
parlamentti ovat laittomasti jättäneet huomioimatta komission
toiminnassa tapahtuneen hallinnollisen epäkohdan, ensimmäi-                                      (Asia T-138/00)
sen oikeusasteen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien
kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja B. Vesterdorf sekä
tuomarit M. Vilaras ja N. Forwood; kirjaaja: H. Jung, on antanut                                 (2000/C 233/55)
22 toukokuuta 2000 määräyksen, jonka määräysosa on seu-
raava:
1)    Kanne jätetään tutkimatta.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
2)    Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikulu-
      istaan.
                                                                       Erpo Möbelwerk GmbH, kotipaikka Ertingen (Saksa), on
                                                                       nostanut 23.5.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus-
(1) EYVL C 204, 17.7.1999.                                             asteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmoni-
                                                                       sointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan. Kantajan edusta-
                                                                       jana on asianajaja Stephen v. Petersdorff-Campen, asianajoto-
                                                                       imisto von Rospatt, von der Osten, Pross, Düsseldorf.
                                                                       Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN
                  PRESIDENTIN MÄÄRÄYS
                                                                       –     kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston kol-
                 24 päivänä toukokuuta 2000                                  mannen valituslautakunnan 23.3.2000 tekemän
                                                                             päätöksen R 392/1999-3 siltä osin kuin sillä on hylätty
                                                                             kantajan virastolle osoittama valitus;
asiassa T-72/00 R, Steffen Skovmand vastaan Euroopan
                      yhteisöjen komissio
                                                                       –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(Välitoimimenettely – Henkilöstö – Siirtopäätös – Fumus
            boni juris – Kiireellisyys – Puuttuminen)
                         (2000/C 233/54)                               Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                   (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                       Kyseessä oleva merkki:          sanamerkki ”DAS PRINZIP DER
                                                                                BEQUEMLICHKEIT” – hakemus-
Asiassa T-72/00 R, Steffen Skovmand, Euroopan yhteisöjen                                               numero 806620
komission virkamies, kotipaikka Bukarest, (Romania), edusta-
janaan asianajaja G. Vandersanden, Bryssel, prosessiosoite
Luxemburgissa c/o Société de gestion fiduciaire, 2-4 rue Beck,         Tavara tai palvelu:             luokkaan 12 ja 20 kuuluvat tava-
vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään G. Val-                                            rat (mm. maastoajoneuvot, huo-
sesia ja F. Clotuche-Duvieusart), jossa ensimmäisen oikeusaste-                                        nekalut)
en tuomioistuinta vaaditaan ensinnäkin antamaan väliai-
kaismääräys, jonka mukaan kantajan on saatava nähtäväkseen             Valituslautakunnan käsi-        tutkija on hylännyt rekisteröinnin
komission ulkosuhdeosaston johtokunnan asiakirjat tai aina-            teltäväksi saatettu pää-
kin komission on toimitettava kaikki kantajaa koskevat mietin-         tös:
nöt ja muut asiakirjat, ja toiseksi lykkäämään kyseisen johto-
kunnan sen 28.1.2000 tekemän päätöksen täytäntöönpanon,
jolla kantaja siirrettiin Brysseliin sisämarkkinapääosastoon,          Kanneperusteet:                 – asetuksen N:o 40/94 7 ar-
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presi-                                                 tiklan 1 kohdan b alakohdan
dentti on antanut 24.5.2000 määräyksen, jonka määräysosa                                                  virheellinen soveltaminen
on seuraava:                                                                                – asetuksen N:o 40/94 7 ar-
                                                                                tiklan 1 kohdan c alakohdan
1)    Välitoimihakemus hylätään.                                                                          virheellinen soveltaminen
2)    Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia T-683/15: Kanne 26.11.2015 – Freistaat Bayern v. komissio

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/81

         Kanne 26.11.2015 – Freistaat Bayern v. komissio
   (Asia T-683/15)
   (2016/C 048/89)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Freistaat Bayern (edustajat: asianajajat U. Soltész ja H. Weiß)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen 1 artiklan siltä osin kuin siinä todetaan, että Saksa on SEUT 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti myöntänyt Baijerin asianomaisille maitotalousalan yrityksille Baijerin osavaltiossa suoritettuihin maitotuotetarkastuksiin liittyviä valtiontukia, jotka ovat 1.1.2007 lähtien olleet sisämarkkinoille soveltumattomia

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2–4 artiklan siltä osin kuin niissä määrätään perimään takaisin Baijerin asianomaisille maitotalousalan yrityksille myönnetty tuki korkoineen

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteessa kantaja vaatii, että komission 18.9.2015 antama päätös C(2015) 6295 final valtiontuesta SA.35484 (2013/C) (ex SA.35484 (2012/NN)), jonka Saksa on myöntänyt maito- ja rasvalain mukaisia maitotuotetarkastuksia varten, kumotaan osittain.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 108 artiklan 2 kohdan sekä asetuksen (EU) 2015/1589 (1) 6 artiklan 1 kohdan ja 24 artiklan 1 kohdan rikkomiseen
               Ensimmäisen kanneperusteen yhteydessä väitetään, että osavaltion yleisistä talousarviovaroista myönnetyksi väitetty tuki ei ole ollut menettelyn aloittamisesta tehdyn päätöksen kohteena.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei asiassa ole kyse SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta valtiontuesta
               Kantaja katsoo, etteivät meijerit saa maitotuotetarkastusten rahoituksen yhteydessä SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, koska niille ei myönnetä valikoivaa etua.

               3)

               Kolmas (toissijainen) kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei ilmoitusvelvollisuutta ole laiminlyöty
               Kantaja katsoo, että toimenpiteitä on pidettävä olemassa olevana tukena. Takaisinperintä olisi sen vuoksi SEUT 108 artiklan 1 ja 3 kohdan sekä asetuksen (EU) 2015/1589 14 artiklan vastaista.

               4)

               Neljäs (toissijainen) kanneperuste, joka perustuu siihen, että kieltäytyminen pitämästä tukea SEUT 107 artiklan 3 kohdan mukaisesti sisämarkkinoille soveltuvana on oikeudellisesti virheellinen

               5)

               Viides (toissijainen) kanneperuste, joka perustuu siihen, että tuen määrääminen perittäväksi takaisin loukkaa luottamuksensuojan periaatetta.

      (1)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL L 248, s. 9).


title: Yhdistetyt asiat C-293/13 P ja C-294/13 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 24.6.2015 – Asiassa C-293/13 P valittajana Fresh Del Monte Produce, Inc. sekä muina osapuolina Euroopan komissio ja Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG, ja asiassa C-294/13 P valittajana Euroopan komissio sekä muina osapuolina Fresh Del Monte Produce, Inc. ja Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG (Muutoksenhaku — Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Euroopan banaanimarkkinat — Viitehintojen vahvistamisen koordinointi — Käsite kahden yhtiön muodostama ”taloudellinen kokonaisuus” — Käsite ”ratkaiseva vaikutusvalta” — Yhtiön joutuminen vastuuseen toisen yhtiön menettelystä — Selvitysaineiston vääristäminen — Todistustaakka — In dubio pro reo -periaate — Käsite ”yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen” — Käsite ”yhdenmukaistettu menettelytapa” — Käsite ”tarkoitukseen perustuva kilpailusääntöjen rikkominen” — Kartellin jäsenyritykset — Tietojen toimittaminen komissiolle — Lakisääteinen velvollisuus — Ulottuvuus — Oikeus olla myötävaikuttamatta oman syyllisyytensä toteamiseen — Väliintulija ensimmäisessä oikeusasteessa — Liitännäisvalitus — Tutkittavaksi ottaminen)

text:
               24.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 279/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 24.6.2015 – Asiassa C-293/13 P valittajana Fresh Del Monte Produce, Inc. sekä muina osapuolina Euroopan komissio ja Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG, ja asiassa C-294/13 P valittajana Euroopan komissio sekä muina osapuolina Fresh Del Monte Produce, Inc. ja Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG
   (Yhdistetyt asiat C-293/13 P ja C-294/13 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Euroopan banaanimarkkinat - Viitehintojen vahvistamisen koordinointi - Käsite kahden yhtiön muodostama ”taloudellinen kokonaisuus” - Käsite ”ratkaiseva vaikutusvalta” - Yhtiön joutuminen vastuuseen toisen yhtiön menettelystä - Selvitysaineiston vääristäminen - Todistustaakka - In dubio pro reo -periaate - Käsite ”yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen” - Käsite ”yhdenmukaistettu menettelytapa” - Käsite ”tarkoitukseen perustuva kilpailusääntöjen rikkominen” - Kartellin jäsenyritykset - Tietojen toimittaminen komissiolle - Lakisääteinen velvollisuus - Ulottuvuus - Oikeus olla myötävaikuttamatta oman syyllisyytensä toteamiseen - Väliintulija ensimmäisessä oikeusasteessa - Liitännäisvalitus - Tutkittavaksi ottaminen))
   (2015/C 279/04)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      (Asiassa C-293/13 P)

      Valittaja: Fresh Del Monte Produce, Inc. (edustajat: Rechtsanwalt B. Meyring ja advocate L. Suhr)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Biolan, M. Kellerbauer ja P. Van Nuffel) ja Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG (edustajat: K. Smith, QC, solicitor C. Humpe ja solicitor S. Kon)

      (Asiassa C-294/13 P)

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Biolan, M. Kellerbauer ja P. Van Nuffel)

      Muut osapuolet: Fresh Del Monte Produce, Inc. (edustajat: Rechtsanwalt B. Meyring ja advocate L. Suhr) ja Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG (edustajat: K. Smith, QC, solicitor C. Humpe ja solicitor S. Kon)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus asiassa C-293/13 P ja liitännäisvalitukset asioissa C-293/13 P ja C-294/13 P hylätään.

               2)

               Tuomion Fresh Del Monte Produce v. komissio (T-587/08, EU:T:2013:129) tuomiolauselman 1 kohta kumotaan.

               3)

               [EY] 81 artiklan soveltamismenettelystä 15.10.2008 tehdyn komission päätöksen K(2008) 5955 lopullinen (asia COMP/39 188 – Banaanit) 2 artiklan c alakohdassa määrätyn sakon määräksi vahvistetaan 9 8 00  000 euroa.

               4)

               Fresh Del Monte Produce Inc. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jotka ovat aiheutuneet yhtäältä asioissa C-293/13 P ja C-294/13 C tehdyistä päävalituksista ja toisaalta sen liitännäisvalituksesta asiassa C-294/13 P, lukuun ottamatta oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheutuneet Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG:lle, joka vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan kaikissa mainituissa menettelyissä.

               5)

               Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jotka ovat aiheutuneet sen liitännäisvalituksista asioissa C-293/13 P ja C-294/13 P.

      (1)  EUVL C 252, 31.8.2013.