title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys 20 päivänä heinäkuuta 1999 asiassa T-59/99 R, Ventouris Group Enterprises SA vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Kilpailu - Sakon maksaminen - Pankkitakaus - Välitoimimenettely - Täytäntöönpanon lykkääminen)

text:
30.10.1999              FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 314/9
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-                             yhteydessä Somalian demokraattisessa tasavallassa sattuneiden
                    MIOISTUIMEN TUOMIO                                 tapahtumien vuoksi aiheutuneiksi väitetyt vahingot korvataan,
                                                                       yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (ensimmäi-
                   21 päivänä syyskuuta 1999                           nen jaosto), toimien kokoonpanossa: presidentti B. Vesterdorf
                                                                       sekä tuomarit J. Pirrung ja M. Vilaras, kirjaaja: H. Jung, on
asiassa T-157/98, Graça Oliveira vastaan Euroopan parla-               antanut 4.8.1999 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
                             mentti (1)
                                                                       1. Kanne jätetään tutkimatta.
          (Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu)
                                                                       2. Kantaja velvoitetaan vastaamaan sekä omista että komission
                         (1999/C 314/20)                                   oikeudenkäyntikuluista.
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Asiassa T-157/98, Graça Oliveira, Euroopan parlamentin
virkamies, kotipaikka Luxemburg, edustajinaan asianajajat
Jean-Noël Louis ja Françoise Parmentier, Bryssel, prosessiosoite
Luxemburgissa Fiduciaire Myson SARL, 30 rue de Cessange,
vastaan Euroopan parlamentti (asiamiehenään Joao Sant’An-              YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
na), jossa kantaja vaatii kumoamaan parlamentin päätöksen,                      MIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS
jolla kantajaa ei ole ylennetty palkkaluokkaan B 4 vuoden 1997
ylennyksen yhteydessä, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston                            20 päivänä heinäkuuta 1999
puheenjohtaja M. Jaeger sekä tuomarit K. Lenaerts ja J. Azizi,
kirjaaja: johtava hallintovirkamies B. Pastor, on 21.9.1999
antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                     asiassa T-59/99 R, Ventouris Group Enterprises SA vas-
                                                                                taan Euroopan yhteisöjen komissio
1. Kanne hylätään.
2. Kukin asianosainen velvoitetaan vastaamaan omista oikeuden-         (Kilpailu – Sakon maksaminen – Pankkitakaus – Välitoimi-
     käyntikuluistaan.                                                          menettely – Täytäntöönpanon lykkääminen)
(1) EYVL C 378, 5.12.1998.                                                                     (1999/C 314/22)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)
                                                                       Asiassa T-59/99 R, Ventouris Group Enterprises SA, kotipaikka
ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN                               Panama, edustajinaan asianajajat Maria Proestou ja Maria
                           MÄÄRÄYS                                  Velmachou, Ateena, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoi-
                                                                       misto Claude Medernach, 8-10 Rue Mathias Hardt, vastaan
                    4 päivänä elokuuta 1999                            Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään Dimitris Trian-
                                                                       tafyllou ja Richard Lyal), jossa kantaja vaatii, että yhteisöjen
                                                                       ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toisaalta lykkää EY:n
asiassa T-106/98, Fratelli Murri SpA vastaan Euroopan                  perustamissopimuksen 85 artiklan mukaisesta menettelystä
                       yhteisöjen komissio                             (IV/34.466 – Kreikanlauttaliikenne) 9 päivänä joulukuuta
                                                                       1998 tehdyn komission päätöksen 1999/271/EY (EYVL 1999,
(Vahingonkorvauskanne – Sopimussuhteen ulkopuolinen                    L 109, s. 24) täytäntöönpanoa siltä osin kuin siinä määrätään
                   vastuu – Vanhentumisaika)                           kantajan maksettavaksi 1,01 miljoonan ecun suuruinen sakko
                                                                       EY:n perustamissopimuksen (josta on tullut EY 81 artikla)
                         (1999/C 314/21)                               rikkomisesta, ja toisaalta vapauttaa kantajan ehdoitta velvolli-
                                                                       suudesta, jonka mukaan sen oli toimitettava pankkitakaus,
                                                                       jotta päätöksessä maksettavaksi määrättyä sakkoja ei pantaisi
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                      maksuun välittömästi, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                       tuomioistuimen presidentti on 20.7.1999 antanut määräyk-
Asiassa T-106/98, Fratelli Murri SpA, kotipaikka Rooma,                sen, jonka määräysosa on seuraava:
edustajanaan asianajaja Karl-Gustav von Luschka, Dresden,
prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Claude Meder-            1. Välitoimihakemus hylätään.
nach, 8-10 rue Mathias Hardt, vastaan Euroopan yhteisöjen
komissio (asiamiehinään Etienne Lasnet ja Barbara Brandtner),          2. Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
jossa kantaja vaatii EY:n perustamissopimuksen 178 artiklan
(josta on tullut EY 235 artikla) sekä 215 artiklan toisen kohdan
(josta on tullut EY 288 artiklan toinen kohta) nojalla, että sille
hankkeen ”Baardaheere Agricultural Experimental Station”


title: Asia T-330/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.12.2016 – Keil v. EUIPO – NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktion (BasenCitrate) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki BasenCitrate — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta)

text:
               6.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.12.2016 – Keil v. EUIPO – NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktion (BasenCitrate)
   (Asia T-330/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - EU-sanamerkki BasenCitrate - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta))
   (2017/C 038/40)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Rudolf Keil (Grevenbroich, Saksa) (edustaja: asianajaja J. Sachs)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: S. Hanne, D. Walicka ja A. Schifko)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktions GmbH (Röttenbach, Saksa) (edustaja: asianajaja N. Reber)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 15.4.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 1541/2014-1), joka koskee NaturaFit Diätetische Lebensmittelproduktions GmbH:n ja Rudolf Keilin välistä mitättömyysmenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Rudolf Keil velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 279, 24.8.2015.


title: Asia C-142/10 P: Valitus, jonka Francisco Pérez Guerra on tehnyt 17.3.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-3/10, Pérez Guerra v. BNP Paribas ja Espanja, 11.2.2010 antamasta määräyksestä

text:
               4.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/10

         Valitus, jonka Francisco Pérez Guerra on tehnyt 17.3.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-3/10, Pérez Guerra v. BNP Paribas ja Espanja, 11.2.2010 antamasta määräyksestä
   (Asia C-142/10 P)
   ()
   2010/C 328/16
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: Francisco Pérez Guerra (edustaja: abogado G. Soriano Bel)

      Muut osapuolet: BNP Paribas ja Espanjan kuningaskunta
   Unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) on 24.9.2010 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen.


title: Asia C-286/11 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 7.6.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-382/06, Tomkins plc v. Euroopan komissio, 24.3.2011 antamasta tuomiosta

text:
               13.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 238/9

         Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 7.6.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-382/06, Tomkins plc v. Euroopan komissio, 24.3.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia C-286/11 P)
   2011/C 238/14
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre, V. Bottka ja R. Sauer)

      Muu osapuoli: Tomkins plc

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa valituksenalaisen tuomion

               —

               hylkää unionin yleisessä tuomioistuimessa nostetun kanteen kokonaisuudessaan

               —

               velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut tässä oikeusasteessa ja ensimmäisessä oikeusasteessa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio esittää seuraavat viisi valitusperustetta:

               Ensimmäisessä valitusperusteessa se väittää, että kumoamalla osittain päätöksessä vahvistetun kilpailusääntöjen rikkomisen keston sellaisten todisteiden perusteella, joita Tomkins ei milloinkaan esittänyt, unionin yleinen tuomioistuin lausui selvästi ultra petita. Unionin tuomioistuinten oikeuskäytännössä ei tunnusteta poikkeuksia sääntöön, joka määriteltiin asiassa C-310/97 P, AssiDomän annetussa tuomiossa, sen perusteella, että kaksi kantajaa kuului samaan yritykseen. Unionin tuomioistuin on äskettäin tehnyt selväksi yhdistetyissä asioissa C-201/09 P ja C-216/09 P, ArcelorMittal Luxembourg antamassaan tuomiossa, että kartellin yhden yksikön nostama kanne ei vaikuta saman yrityksen muiden yksiköiden oikeudelliseen asemaan.

               Toisessa valitusperusteessa komissio väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki niin ikään oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että Peglerin (tytäryhtiö, asiassa T-386/06) ja Tomkinsin (emoyhtiö, asiassa T-382/06) vaatimuksilla oli ”sama kohde”. Vaikka Tomkinsin riitauttama ajanjakso oli paljon lyhyempi kuin Peglerin erillisessä tapauksessa riitauttama ajanjakso, kummallekin yhtiölle myönnettiin sama vähennys keston osalta. Paitsi että Pegler riitautti paljon pidemmän ajanjakson se myös perusti kanteensa Tomkinsiin verrattuna erilaisiin ja jopa vastakkaisiin perusteisiin. Riitauttaessaan alkuperäisen kilpailusääntöjen rikkomisen keston Peglerin tavoitteena oli osoittaa itsensä syyttömäksi ja Tomkins syylliseksi, kun taas Tomkinsin tavoite oli varsin suppea eli niiden todisteiden riitauttaminen, jotka koskivat ensimmäistä 38 päivää (mikä ei edes olisi vaikuttanut sakkoa varten huomioon otettuun rikkomisen kestoon).

               Unionin yleisen tuomioistuimen arviointi perustuu lisäksi virheelliseen tosiseikkoja koskevaan lähtökohtaan, jonka mukaan Tomkins olisi vaatinut, että ”jos [kyseinen päätös] oli kumottava Peglerin osalta, se oli myös kumottava kantajan osalta” (valituksenalaisen tuomion 42 kohta). Tomkins ei vaatinut tällaista kanteessa eikä vastauksessaan (mikä olisi joka tapauksessa ollut liian myöhäistä). Tämä merkitsee kantajan esittämän perusteen vääristämistä, mikä jo itsessään riittää valituksenalaisen tuomion kumoamiseen.

               Kolmas valitusperuste koskee sen huomiotta jättämistä, että Tomkins kuului yritykseen, joka eittämättä syyllistyi kilpailusääntöjen rikkomiseen. Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska se katsoi yksikön (emoyhtiö Tomkins) vastuun ”Tomkins-yrityksen” sisällä vähäisemmäksi sillä perusteella, että rikkomisen kestoa lyhennettiin kyseisen yrityksen toisen osan eli Peglerin osalta. Se, että Peglerin katsottiin olevan vähemmän vastuussa kilpailusääntöjen rikkomisesta, perustui Peglerin asemaan ”pöytälaatikkoyhtiönä” eikä siihen, että asianomainen konserni ei osallistunut rikkomiseen. Komission näkemyksen mukaan se, että konsernin tämä nimenomainen tytäryhtiö (Pegler) ei ehkä ollut oikea adressaatti kyseisessä konsernissa tiettynä ajanjaksona, koskee yksinomaan kyseistä tytäryhtiötä eikä se vapauta vastuusta koko ”yritystä”. Tämä pitää erityisesti paikkansa tilanteessa, jossa unionin yleinen tuomioistuin (tai Tomkins itse) ei kiistänyt sitä, että Tomkinsin johtama yritys osallistui rikkomiseen suurimman osan relevanttia ajanjaksoa.

               Komissio perustaa neljännen valitusperusteensa valituksenalaisen tuomion perustelujen puuttumiseen ja sen ristiriitaisuuksiin. Neljäs valitusperuste on toissijainen ensimmäiseen nähden eli vaikka unionin yleinen tuomioistuin ei olisi lausunut ultra petita, tuomio on silti kumottava, koska siinä ei perustella riittävästi ja selkeästi osittaista kumoamista (perustelujen puuttuminen). Valituksenalainen tuomio on epäselvä ainakin kahdelta merkittävältä osaltaan.

                           —

                           Ensinnäkin kun unionin yleinen tuomioistuin kuvailee poikkeusta, joka on sen mukaan tehtävä AssiDomän oikeuskäytännöstä, tämä poikkeamisen edellytykset ovat epäselvät ja ristiriitaiset.

                           —

                           Toinen epäyhtenäisyys tai epäselvä seikka unionin yleisen tuomioistuimen perusteluissa on se, että valituksenalaisen tuomion 57 kohdassa, joka koskee korotuskerrointa varoittavan vaikutuksen varmistamiseksi, komissiota kehotetaan ”SEUT 266 artiklan mukaisesti tekemään päätelmät kyseisestä virheestä ja kantajan yhteisvastuusta sakon maksamisessa”. Tuomion 59 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin käyttää kuitenkin rajatonta harkintavaltaansa sakon osalta ja määrittää Tomkinsiin sovellettavan sakon. Valituksenalaisen tuomion tuomiolauselmassa toistetaan sakon lopullinen määrä mainitsematta mitenkään tarvetta muuttaa tätä määrää edelleen. Tuomion 57 kohdan täsmällisestä merkityksestä riippumatta komissio toteaa, että sillä, että korotuskerroin varoittavan vaikutuksen varmistamiseksi kumottiin asiassa T-386/06, Pegler vastaan komissio annetussa tuomiossa, ei tulisi olla mitään vaikutusta Tomkinsin korotuskertoimeen.

               Komissio väittää lopuksi viidennessä valitusperusteessa, että unionin yleinen tuomioistuin loukkasi ”kontradiktorista menettelyä koskevaa periaatetta” ja oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, koska se ei antanut komission kommentoida aikomustaan alentaa Tomkinsin sakkoa Peglerin erillisessä asiassa esittämien perusteiden perusteella.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 29 päivänä huhtikuuta 2004 asiassa C-308/01 (VAT and Duties Tribunalin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), GIL Insurance Ltd vastaan Commissioners of Customs & Excise (Kuudes arvonlisäverodirektiivi — Vakuutusmaksuvero — Tiettyihin vakuutussopimuksiin sovellettava korkeampi verokanta — Kodinkoneiden vuokraukseen tai myyntiin liittyvä vakuutus — Valtiontuet)

text:
               30.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/11

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO

   (viides jaosto)
   29 päivänä huhtikuuta 2004
   asiassa C-308/01 (VAT and Duties Tribunalin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), GIL Insurance Ltd vastaan Commissioners of Customs & Excise (1)

   (Kuudes arvonlisäverodirektiivi - Vakuutusmaksuvero - Tiettyihin vakuutussopimuksiin sovellettava korkeampi verokanta - Kodinkoneiden vuokraukseen tai myyntiin liittyvä vakuutus - Valtiontuet)
   (2004/C 118/20)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asiassa C-308/01, jonka jonka VAT and Duties Tribunal, London (Yhdistynyt kuningaskunta), on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevissa asioissa GIL Insurance Ltd, UK Consumer Electronics Ltd, Consumer Electronics Insurance Co. Ltd, Direct Vision Rentals Ltd, Homecare Insurance Ltd ja Pinnacle Insurance plc vastaan Commissioners of Customs & Excise ennakkoratkaisun yhtäältä jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) ja toisaalta EY 87 ja EY 88 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: tuomarit C. W. A. Timmermans, joka hoitaa viidennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, A. Rosas (esittelevä tuomari) ja S. von Bahr, julkisasiamies: L. A. Geelhoed, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M. Múgica Arzamendi, on antanut 29.4.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Pääasioissa kyseessä olevan kaltainen vakuutusmaksuvero on jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 33 artiklan mukainen.

               2)

               Kuudennen direktiivin 77/388 13 artiklan B kohdan a alakohta, jonka mukaan vakuutustoiminnat on vapautettava arvonlisäverosta, ei estä pääasioissa kyseessä olevan kaltaisen vakuutusmaksuveron osalta sitä, että käyttöön otetaan yleisen arvonlisäverokannan suuruinen erityisverokanta, kun kyseinen vero on kuudennen direktiivin 77/388 33 artiklan mukainen, joten ennen kyseisen verokannan käyttöönottoa ei tarvitse noudattaa saman direktiivin 27 artiklassa säädettyä menettelyä, jonka mukaan jäsenvaltion, joka haluaa ottaa käyttöön kyseisestä direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä, on ennakkoon pyydettävä siihen lupaa Euroopan unionin neuvostolta.

      (1)  EYVL C 303, 27.10.2001.


title: Asia C-65/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 6.2.2014 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Leidseplein Beheer BV ja H.J.M. de Vries v. Red Bull GmbH ja Red Bull Nederland BV (Ennakkoratkaisupyyntö — Tavaramerkit — Direktiivi 89/104/ETY — Tavaramerkkiin perustuvat oikeudet — Laajalti tunnettu tavaramerkki — Sellaisiin tavaroihin ja palveluihin, jotka eivät ole samankaltaisia, laajennettu suoja — Se, että kolmas käyttää merkkiä, joka on sama tai samankaltainen kuin laajalti tunnettu tavaramerkki, ilman perusteltua syytä — Perustellun syyn käsite)

text:
               29.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 93/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 6.2.2014 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Leidseplein Beheer BV ja H.J.M. de Vries v. Red Bull GmbH ja Red Bull Nederland BV
   (Asia C-65/12) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Tavaramerkit - Direktiivi 89/104/ETY - Tavaramerkkiin perustuvat oikeudet - Laajalti tunnettu tavaramerkki - Sellaisiin tavaroihin ja palveluihin, jotka eivät ole samankaltaisia, laajennettu suoja - Se, että kolmas käyttää merkkiä, joka on sama tai samankaltainen kuin laajalti tunnettu tavaramerkki, ilman perusteltua syytä - Perustellun syyn käsite)
   2014/C 93/05
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Leidseplein Beheer BV ja H.J.M. de Vries

      Vastaajat: Red Bull GmbH ja Red Bull Nederland BV

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Hoge Raad der Nederlanden — Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY (EYVL 1989, L 40, s. 1) 5 artiklan 2 kohdan tulkinta — Tavaramerkkiin kuuluvat oikeudet — Laajalti tunnettu tavaramerkki — Laajennettu suoja tavaroille ja palveluille, jotka eivät ole samankaltaisia — Se, että kolmas käyttää ilman perusteltua syytä merkkiä, joka on sama tai samankaltainen kuin laajalti tunnettu tavaramerkki, minkä johdosta se voi käyttää epäoikeutetusti hyväkseen tavaramerkin erottuvuutta tai mainetta taikka aiheuttaa niille haittaa — Perustellun syyn käsite

      Tuomiolauselma

   Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 2 kohtaa on tulkittava niin, että laajalti tunnetun tavaramerkin haltija voidaan velvoittaa mainitussa säännöksessä tarkoitetusta ”perustellusta syystä” sietämään sitä, että kolmas käyttää kyseisen tavaramerkin kanssa samankaltaista merkkiä sellaista tavaraa varten, joka on sama kuin tavara, jota varten kyseinen tavaramerkki on rekisteröity, silloin kun näytetään, että mainittua merkkiä on käytetty ennen tämän saman tavaramerkin rekisteröimistä koskevan hakemuksen jättämistä ja kun käyttö samaa tavaraa varten tapahtuu vilpittömässä mielessä. Sen arvioimiseksi, onko kyse tästä, kansallisen tuomioistuimen on otettava huomioon erityisesti

               —

               mainitun merkin vakiintuneisuus ja maine kohdeyleisön keskuudessa,

               —

               niiden tavaroiden ja palveluiden, joita varten kyseistä merkkiä on alun perin käytetty, ja sen tavaran, jota varten laajalti tunnettu tavaramerkki on rekisteröity, samankaltaisuuden aste ja

               —

               se taloudellinen ja kaupallinen merkitys, joka sillä, että tavaramerkin kanssa samankaltaista merkkiä käytetään kyseistä tavaraa varten, on.

      (1)  EUVL C 126, 28.4.2012.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (neljäs jaosto) 30 päivänä syyskuuta 2004, asiassa C-496/03, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2001/59/EY — Direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               20.11.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 284/6

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (neljäs jaosto)
   30 päivänä syyskuuta 2004,
   asiassa C-496/03, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2001/59/EY - Direktiivin täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2004/C 284/12)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa C-496/03, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään: C.-F. Durand ja F. Simonetti) vastaan Ranskan tasavalta (asiamiehinään: G. de Bergues ja C. Mercier), jossa on kyse EY 226 artiklan mukaisesta jäsenyysvelvoitteiden noudattamista jättämistä koskevasta kanteesta, yhteisöjen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. N. Cunha Rodrigues, tuomarit: N. Colneric ja E. Juhász (esittelijä), julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: R. Grass, on antanut 30.9.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Ranskan tasavalta ei ole noudattanut vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 67/548/ETY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen kahdennenkymmenennenkahdeksannen kerran 6 päivänä elokuuta 2001 annetun komission direktiivin 2001/59/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 21, 24.1.2004.


title: Asia C-327/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 14.4.2011 (Bayerischer Verwaltungsgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Mensch und Natur AG v. Freistaat Bayern (EY 249 artiklan neljäs kohta — Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet — Yksityishenkilölle osoitettu komission päätös — Asetus (EY) N:o 258/97 — Uuselintarvikkeet tai elintarvikkeiden uudet ainesosat — Päätös 2000/196/EY — ”Stevia rebaudiana Bertoni: kasvit ja kuivatut lehdet” — Markkinoille saattamista koskevan luvan epääminen — Vaikutukset johonkin muuhun henkilöön kuin siihen, jolle päätös on osoitettu)

text:
               18.6.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 179/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 14.4.2011 (Bayerischer Verwaltungsgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Mensch und Natur AG v. Freistaat Bayern
   (Asia C-327/09) (1)

   (EY 249 artiklan neljäs kohta - Toimielinten säädökset, päätökset ja muut toimet - Yksityishenkilölle osoitettu komission päätös - Asetus (EY) N:o 258/97 - Uuselintarvikkeet tai elintarvikkeiden uudet ainesosat - Päätös 2000/196/EY - ”Stevia rebaudiana Bertoni: kasvit ja kuivatut lehdet” - Markkinoille saattamista koskevan luvan epääminen - Vaikutukset johonkin muuhun henkilöön kuin siihen, jolle päätös on osoitettu)
   2011/C 179/04
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bayerischer Verwaltungsgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Mensch und Natur AG

      Vastaaja: Freistaat Bayern

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — EY 249 artiklan neljännen kohdan ja valmisteen ”Stevia rebaudiana Bertoni: kasvit ja kuivatut lehdet” markkinoille saattamisen kieltämisestä uuselintarvikkeena tai elintarvikkeiden uutena ainesosana Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 258/97 mukaisesti 22.2.2000 tehdyn komission päätöksen 2000/196/EY (EYVL L 61, s. 14) tulkinta — Yksityiselle oikeussubjektille osoitettu komission päätös — Vaikutus muuhun henkilöön kuin siihen, jolle päätös on osoitettu

      Tuomiolauselma

   Uuselintarvikkeista ja elintarvikkeiden uusista ainesosista 27.1.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 258/97 7 artiklan perusteella tehty komission päätös, jolla kielletään saattamasta unionin markkinoille elintarviketta tai elintarvikkeen ainesosaa, ei velvoita muita henkilöitä kuin niitä, joille päätös on osoitettu. Sen sijaan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on varmistuttava siitä, onko kyseisen jäsenvaltion alueella myytävä tuote, jonka ominaispiirteet vaikuttavat vastaavan sen tuotteen ominaispiirteitä, josta komission edellä mainitussa päätöksessä oli kyse, direktiivin 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu uuselintarvike tai elintarvikkeen uusi ainesosa, ja tarvittaessa velvoitettava asianomainen henkilö noudattamaan kyseisen asetuksen säännöksiä.

      (1)  EUVL C 282, 21.11.2009.


title: Asian C-331/98 poistaminen rekisteristä

text:
C 333/22              FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  20.11.1999
         Asian C-331/98 (1) poistaminen rekisteristä                men rekisteristä on poistettu asia C-345/98, Euroopan yhteisö-
                                                                    jen komissio vastaan Irlanti.
                       (1999/C 333/50)
                                                                    (1) EYVL C 327, 24.10.1998.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 21.6.1999
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-331/98, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
Irlanti.
(1) EYVL C 327, 24.10.1998.
                                                                             Asian C-20/98 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (1999/C 333/53)
                                                                    Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 30.6.1999
                                                                    antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
          Asian C-39/99 (1) poistaminen rekisteristä                tu asia C-20/98 (Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburgin
                                                                    esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Karl-Heinz Meinert vastaan
                       (1999/C 333/51)                              Bezirkshauptmannschaft Salzburg-Umgebung.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 22.6.1999
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-      (1) EYVL C 94, 28.3.1998.
tu asia C-39/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Iso-Bri-
tannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta.
(1) EYVL C 86, 27.3.1999.
                                                                             Asian C-106/99 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (1999/C 333/54)
         Asian C-345/98 (1) poistaminen rekisteristä                Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 5.7.1999
                                                                    antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                       (1999/C 333/52)                              tu asia C-106/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                    Portugalin tasavalta.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen neljännen jaoston pu-
heenjohtajan 29.6.1999 antamalla määräyksellä tuomioistui-          (1) EYVL C 160, 5.6.1999.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 21 päivänä lokakuuta 2004, asiassa T-36/99, Lenzing AG vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Valtiontuet — Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottaminen — Toimenpide, joka koskee kantajaa erikseen — EY 87 artiklan 1 kohta — Velkojen uudelleenjärjestelystä ja takaisinmaksusta tehdyt sopimukset — Yksityinen velkoja -arviointiperuste)

text:
               18.12.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 314/12

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   21 päivänä lokakuuta 2004,
   asiassa T-36/99, Lenzing AG vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Valtiontuet - Kumoamiskanne - Tutkittavaksi ottaminen - Toimenpide, joka koskee kantajaa erikseen - EY 87 artiklan 1 kohta - Velkojen uudelleenjärjestelystä ja takaisinmaksusta tehdyt sopimukset - Yksityinen velkoja -arviointiperuste)
   (2004/C 314/30)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa T-36/99, Lenzing AG, kotipaikka Lenzing (Itävalta), edustajanaan aluksi asianajaja H.-J. Niemeyer ja sittemmin asianajajat I. Brinker ja U. Soltész, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään V. Kreuschitz ja D. Triantafyllou, avustajanaan asianajaja M. Núñez-Müller, prosessiosoite Luxemburgissa), jossa kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan osittain Espanjan Torrelavegan kaupungissa (Kantabria) sijaitsevalle Sniace SA:lle myöntämästä valtiontuesta 28 päivänä lokakuuta 1998 tehdyn komission päätöksen 1999/395/EY (EYVL 1999, L 149, s. 40), sellaisena kuin se on muutettuna 20.9.2000 tehdyllä komission päätöksellä 2001/43/EY (EYVL 2001, L 11, s. 46), yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja R. García-Valdecasas sekä tuomarit P. Lindh, J. D. Cooke, H. Legal ja M. E. Martins Ribeiro, kirjaaja: johtava hallintovirkamies D. Christensen, on 21.10.2004 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Espanjan Torrelavegan kaupungissa (Kantabria) sijaitsevalle Sniace SA:lle myöntämästä valtiontuesta 28 päivänä lokakuuta 1998 tehdyn komission päätöksen 1999/395/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.9.2000 tehdyllä komission päätöksellä 2001/43/EY, 1 artiklan 1 kohta kumotaan.

               2)

               Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Espanjan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EYVL C 160, 5.6.1999.


title: Asia C-228/16 P: Valitus, jonka Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (DEI) on tehnyt 22.4.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-639/14, DEI v. komissio 9.2.2016 antamasta määräyksestä

text:
               13.6.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/39

      Valitus, jonka Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (DEI) on tehnyt 22.4.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-639/14, DEI v. komissio 9.2.2016 antamasta määräyksestä
      (Asia C-228/16 P)
      (2016/C 211/50)
      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

         Asianosaiset

         Valittaja: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou A.E. (DEI) (edustajat: dikigóros Efthymios Bourtzalas, dikigóros Anargyros Oikonomou, dikigóros Efstathia Salaka, dikigóros Charalampos Synodinos, dikigóros Charisios Tagaras ja dikigóros Denis Waelbroeck)

         Muu osapuoli: Euroopan komissio

         Vaatimukset

                  —

                  valituksenalainen määräys kumotaan

                  —

                  asia palautetaan unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta se antaa ratkaisun kantajan vaatimuksista, joissa se vaatii 12.6.2014 tehdyn riidanalaisen toimen kumoamista

                  —

                  vastaaja velvoitetaan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut, eli ensimmäisessä oikeusasteessa aiheutuneet ja valitukseen liittyvät oikeudenkäyntikulut

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valittaja väittää, että valituksenalaiseen määräykseen liittyy merkityksellisiä oikeudellisia virheitä ja se on kumottava seuraavista syistä:

                  1)

                  ilmeinen oikeudellinen virhe ja perusteluiden puuttuminen siltä osin kuin siinä on katsottu, että asia T-639/14 on menettänyt kohteensa, koska kyseinen toteamus perustuu riidanalaisen toimen oletetulle ”korvaamiselle” komission 25.3.2015 suorittamalla toimella

                  2)

                  hyvän hallinnon, oikeusvarmuuden ja tehokkaan oikeussuojan periaatteiden loukkaaminen siitä syystä, että asiassa katsottiin, että 25.3.2015 suoritettu toimi korvaa riidanalaisen toimen

                  3)

                  ilmeinen oikeudellinen virhe sen periaatteen tulkinnassa ja soveltamisessa, jonka mukaan Euroopan unionin toimet ovat laillisia

                  4)

                  tosiseikat on otettu huomioon vääristyneellä tavalla ja asiassa on loukattu kuulluksi tulemista koskevaa oikeutta sen toteamuksen osalta, jonka mukaan riidanalaisen toimen perustelu ei liity ollenkaan siihen kysymykseen, ”onko mikä tahansa välitystuomion muodossa oleva tuki valtiolta peräisin olevaa tukea” ja tehty ilmeinen arviointivirhe sen toteamuksen osalta, jonka mukaan riidanalaisessa toimessa olevat DEI:n esittämät oikeudelliset puutteet ”arvioidaan väistämättä … asiassa T-352/15”

                  5)

                  DEI:n perustelut on otettu huomioon vääristyneellä tavalla niiden kriteereiden osalta, joiden perusteella oli määrä päättää siitä, oliko nyt käsiteltävässä olevassa asiassa tarpeen antaa lausuntoa vuonna 2012 tehdyn kantelun osalta ja ilmeinen oikeudellinen virhe sen toteamuksen osalta, jonka mukaan vuonna 2012 tehty kantelu hylättiin ”implisiittisesti” komission 25.3.2015 suorittamalla toimella ja

                  6)

                  oikeudellinen virhe ja ilmeinen arviointivirhe sen osalta, että kukin asianosainen määrättiin vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.


title: Asia C-543/03: Oberlandesgericht Innsbruck 16.12.2003 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa 1. Christine Dodl, 2. Petra Oberhollenzer vastaan Tiroler Gebietskrankenkasse

text:
3.4.2004                 FI                             Euroopan unionin virallinen lehti                                             C 85/13
Oberlandesgericht Innsbruck 16.12.2003 tekemällään                        1)    Ovatko Consiglio di Staton 23.4.2002 antamassa tuo-
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa                              miossa nro 2199 ja TAR Lazion (Roma) 5.7.2001
1. Christine Dodl, 2. Petra Oberhollenzer vastaan Tiroler                       antamassa tuomiossa nro 6139 lopullisesti vahvistetut
                       Gebietskrankenkasse                                      tosiseikat, jotka on katsottava kokonaisuudessaan maini-
                                                                                tuiksi ja toistetuiksi tässä, ristiriidassa yhteisön oikeuden
                           (Asia C-543/03)                                      ja erityisesti EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan
                                                                                kanssa?
                            (2004/C 85/19)
                                                                          2)    Onko perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan rikkomi-
Oberlandesgericht Innsbruck, on pyytänyt 16.12.2003 teke-                       sesta vastuussa olevalla vahingonkorvausvastuu lopulli-
mällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistui-                   siin kuluttajiin ja kaikkiin niihin nähden, jotka osoittavat
meen 29.12.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta en-                       kärsineensä vahinkoa kyseisen rikkomisen johdosta?
nakkoratkaisua asiassa 1. Christine Dodl, 2. Petra Oberhollen-
zer vastaan Tiroler gebietskrankenkasse, seuraaviin kysymyk-
siin:                                                                     3)    Onko kansallisen tuomioistuimen vahingon määrää arvi-
                                                                                oidessaan määrättävä yhteisön sääntöjen rikkomisen joh-
1)     Onko sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön
                                                                                dosta saatujen määrien korvaamisen lisäksi kiellettyjen
       alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin
                                                                                sopimusten tekijä tai määräävän markkina-aseman vää-
       ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päi-
                                                                                rinkäyttäjä maksamaan (yhteisön oikeuden perusteella)
       vänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY)
                                                                                myös rangaistuksen luonteinen korvaus vahinkoa kärsi-
       N:o 1408/71 (1) 73 artiklaa, luettuna yhdessä asetuksen
                                                                                neelle?
       13 artiklan kanssa, tulkittava siten, että myös työntekijät,
       joiden työsuhde on tosin voimassa, mutta työsuhteeseen
       ei perustu työ- ja palkanmaksuvelvollisuutta (eli työsuhde
       lepää) eikä kansallisen lainsäädännön mukaista pakollista          4)    Onko yhteisön oikeuden nojalla tunnustettava myös
       sosiaalivakuutusta, kuuluvat asetuksen soveltamisalaan?                  korvaus aineettomasta vahingosta?
2)     Jos vastaus kysymykseen 1 on myöntävä:
       Onko työskentelyvaltio tuollaisessa tapauksessa toimival-          5)    Onko kansallisen tuomioistuimen määrättävä yhteisön
       tainen suorittamaan etuuksia myös silloin, kun työntekijä                oikeuden perusteella viran puolesta rangaistuksen luon-
       ja ne perheenjäsenet, jotka voisivat olla oikeutettuja                   teinen korvaus ja korvaus aineettomasta vahingosta?
       saamaan perhe-etuutta, kuten Itävallan kotihoidontukea,
       eivät ole asuneet työskentelyvaltiossa erityisesti sinä aika-
       na, jolloin työsuhde lepää?
                                                                          6)    Onko Italian lainsäädännössä EY:n perustamissopimuk-
                                                                                sen 81 ja 82 artiklan rikkomisen osalta säädetty vuoden
                                                                                vanhentumisaika lyhyytensä vuoksi ristiriidassa yhteisön
(1) Neuvoston asetus (ETY) 1408/71, annettu 14 päivänä kesäkuuta                oikeuden kanssa?
    1971, sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella
    liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä.
    EYVL, erityispainos 1971, 5/nide 1, s. 57.
                                                                          7)    Onko vahingonkorvauskanteen vanhentumisaikaa koske-
                                                                                van määräajan katsottava alkavan yhteisön oikeuden
                                                                                mukaan 81 ja 82 artiklan rikkomispäivästä vai siitä
                                                                                päivästä, jona kyseinen rikkominen lopetettiin?
                                                                          8)    Onko 10.10.1990 annetun Italian lain nro 287 3 pykälän
Giudice di pace di Bitonto 20.12.2003 tekemällään päätök-                       2 momentin kaltainen kansallinen säännös, jonka mu-
sellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Nicolò Tri-                        kaan kuluttajan tai kolmannen henkilön, jolle on aiheutu-
             carico vastaan Assitalia Assicurazioni                             nut vahinkoa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan
                                                                                vastaisesta laittomasta ja pätemättömästä menettelytavas-
                                                                                ta tai saman perustamissopimuksen 82 artiklassa tarkoite-
                             (Asia C-2/04)
                                                                                tun määräävän markkina-aseman väärinkäytöstä, on nos-
                                                                                tettava vahingonkorvauskanne muussa tuomioistuimessa
                            (2004/C 85/20)                                      kuin siinä, joka yleisten kansallisten toimivaltasääntöjen
                                                                                mukaan olisi asiallisesti ja alueellisesti toimivaltainen,
                                                                                yhteisön kilpailuoikeuden ja/tai yhteisön oikeuden perus-
Giudice di pace di Bitonto, on pyytänyt 20.12.2003 tekemäl-                     periaatteiden vastainen, koska lain nro 287/90 33 pykälä
lään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen                   aiheuttaa näissä asioissa oikeudenkäyntikulujen kasvami-
5.1.2004, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkorat-                      sen ja käsittelyaikojen pidentymisen, mitä ei tapahdu
kaisua asiassa Nicolò Tricarico vastaan Assitalia Assicurazioni,                sovellettaessa alueellista ja aineellista toimivaltaa koskevia
seuraaviin kysymyksiin:                                                         yleisiä kansallisia säännöksiä?


title: Asia T-50/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.10.2016 – Unkari v. komissio

text:
               19.12.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 475/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.10.2016 – Unkari v. komissio
   (Asia T-50/16) (1)

   (2016/C 475/38)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari
   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 145, 25.4.2016.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys, 29 päivänä kesäkuuta 2005, asiassa T-274/03, Focus Magazin Verlag GmbH vastaan Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (Yhteisön tavaramerkki — Väite — Rekisteröintihakemuksen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               17.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 229/18

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
   29 päivänä kesäkuuta 2005,
   asiassa T-274/03, Focus Magazin Verlag GmbH vastaan Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väite - Rekisteröintihakemuksen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen)
   (2005/C 229/38)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa T-274/03, Focus Magazin Verlag GmbH, kotipaikka München (Saksa), edustajanaan asianajaja U. Gürtler, vastaan Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), (asiamiehinään B. Müller ja A. Folliard-Monguiral) ja jossa toisena osapuolena SMHV:n valituslautakunnassa oli ja väliintulijana yhteisön tuomioistuimen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa on France Télécom SA, kotipaikka Pariisi (Ranska), edustajanaan asianajaja D. Marty, ja jossa on vaadittu kumoamaan SMHV:n neljännen valituslautakunnan 30.4.2003 tekemä päätös (R 849/2001-4), joka koskee Focus Magazin Verlag GmbH:n ja France Télécom SA:n välistä vastustamismenettelyä, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Jaeger sekä tuomarit V. Tiili ja O.Czúcz; kirjaaja: H. Jung, on 29.6.2005 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 264, 1.11.2003.


title: Asia T-430/13 P: Valitus, jonka Euroopan talous- ja sosiaalikomitea (ETSK) on tehnyt 19.8.2013 virkamiestuomioistuimen asiassa F-21/12, Achab v. ETSK, 26.6.2013 antamasta tuomiosta

text:
               9.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 325/38

         Valitus, jonka Euroopan talous- ja sosiaalikomitea (ETSK) on tehnyt 19.8.2013 virkamiestuomioistuimen asiassa F-21/12, Achab v. ETSK, 26.6.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia T-430/13 P)
   2013/C 325/63
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan talous- ja sosiaalikomitea (ETSK) (asiamies: M. Arsène, avustajinaan asianajajat D. Waelbroeck ja A. Duron)

      Muu osapuoli: Mohammed Achab (Bryssel, Belgia)

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               Kumoamaan virkamiestuomioistuimen asiassa F-21/12 antaman tuomion siltä osin kuin siinä kumotaan ETSK:n 9.6.2011 tekemä päätös, joka koskee Mohammed Achabille 1.7.2010 maksetun ulkomaankorvauksen palauttamista, ja velvoitetaan ETSK vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan puolet ensimmäisessä oikeusasteessa kantajana olleen osapuolen oikeudenkäyntikuluista

               —

               Hyväksymään valittajan valituksessaan esittämät vaatimukset eli hylkäämään kanteen täysin perusteettomana

               —

               Velvoittamaan valituksen vastapuolen korvaamaan tästä menettelystä aiheutuvat ja virkamiestuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa viiteen valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu oikeudellisiin virheisiin, koska virkamiestuomioistuin katsoi virheellisesti, että perusteettoman edun palauttamista koskevat edellytykset eivät täyttyneet.

               2)

               Toinen valitusperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen, koska valituksenalainen tuomio myötävaikuttaa ensimmäisen oikeusasteen kantajan perusteettomaan etuun.

               3)

               Kolmas valitusperuste, joka perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen, koska virkamiestuomioistuin katsoi virheellisesti, ettei ETSK ollut koskaan tehnyt henkilöstölleen ilmoitusta kiinnittääkseen tämän huomion kansalaisuuden saamisen seurauksiin.

               4)

               Neljäs valitusperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen, koska virkamiestuomioistuin rikkoi periaatetta, jonka mukaan taloudellisia säännöksiä ja määräyksiä sovelletaan suppeasti, ja periaatetta, jonka mukaan poikkeussäännöksiä on tulkittava rajoittavasti ja suppeasti.

               5)

               Viides valitusperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen oikeudenkäyntikulujen määräytymisessä asianosaisten kesken.


title: Asia C-354/12 P: Unionin tuomioistuimen määräys (kymmenes jaosto) 11.4.2013 — Valittajana Asa Sp. z o.o. ja muuna osapuolena sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (Muutoksenhaku — Työjärjestyksen 181 artikla — Yhteisön tavaramerkki — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Suhteellinen hylkäysperuste — Sanamerkki FEMIFERAL — Aikaisemman sana- ja kuviomerkin feminatal haltijan esittämä väite)

text:
               3.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 225/47

         Unionin tuomioistuimen määräys (kymmenes jaosto) 11.4.2013 — Valittajana Asa Sp. z o.o. ja muuna osapuolena sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
   (Asia C-354/12 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Työjärjestyksen 181 artikla - Yhteisön tavaramerkki - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Suhteellinen hylkäysperuste - Sanamerkki FEMIFERAL - Aikaisemman sana- ja kuviomerkin feminatal haltijan esittämä väite)
   2013/C 225/82
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Valittaja: Asa Sp. z o.o. (edustaja: adwokat M. Chimiak)

      Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: D. Walicka)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-110/11, Asa v. SMHV — Merck (FEMIFERAL), 25.5.2012 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi perusteettomana Asa sp. z o.o:n, joka oli hakenut sanamerkin ”FEMIFERAL” rekisteröintiä, nostaman kanteen, jossa vaadittiin kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 19.11.2010 tekemä päätös R 0182/2010-1, jolla kumottiin väiteosaston päätös hylätä luokkaan 5 kuuluvia tuotteita varten rekisteröityjen kansallisen sanamerkin ”Feminatal” ja kansallisen kuviomerkin, joka sisältää sanaosan ”feminatal”, haltijan esittämä väite — Yhteisön tavaramerkistä (kodifioitu toisinto) 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Asa Sp. z o.o. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 295, 29.9.2012.


title: Asia C-360/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 2.10.2008 (Finanzgericht Hamburgin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Heinrich Bauer Verlag Beteiligungs GmbH v. Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg (Sijoittautumisvapaus — Verolainsäädäntö — Yhteisövero — Pääomayhtiöistä omistettujen noteeraamattomien osuuksien arvostaminen)

text:
               22.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/5

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 2.10.2008 (Finanzgericht Hamburgin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Heinrich Bauer Verlag Beteiligungs GmbH v. Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg
   (Asia C-360/06) (1)

   (Sijoittautumisvapaus - Verolainsäädäntö - Yhteisövero - Pääomayhtiöistä omistettujen noteeraamattomien osuuksien arvostaminen)
   (2008/C 301/09)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Finanzgericht Hamburg
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Heinrich Bauer Verlag BeteiligungsGmbH

      Vastaaja: Finanzamt für Großunternehmen in Hamburg

      Muu osapuoli: Heinrich Bauer Verlag KG
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisukysymys — Finanzgericht Hamburg — Perustamissopimuksen 52 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 43 artikla) ja perustamissopimuksen 58 artiklan (josta on tullut EY 48 artikla) tulkinta — Pääomayhtiöiden noteeraamattomien osakkuuksien arvostaminen — Kotimaisen henkilöyhtiön osakkuuden ja toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen henkilöyhtiön osakkuuden erilainen arvostaminen
   Tuomiolauselma
   Pätevän oikeuttamisperusteen puuttuessa ETY:n perustamissopimuksen 52 artiklan (josta on tullut EY:n perustamissopimuksen 52 artikla, josta puolestaan on muutettuna tullut EY 43 artikla) ja ETY:n perustamissopimuksen 58 artiklan (josta on tullut EY:n perustamissopimuksen 58 artikla, josta puolestaan on tullut EY 48 artikla) kanssa on ristiriidassa jäsenvaltion verolainsäädännön soveltaminen siltä osin kuin pääasian olosuhteiden kaltaisissa olosuhteissa arvostettaessa pääomayhtiöstä omistettuja noteeraamattomia osuuksia tämän lainsäädännön vaikutuksesta tämän pääomayhtiön osakkuudelle toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneessa henkilöyhtiössä lasketaan suurempi arvo kuin sen osakkuudelle kyseessä olevaan jäsenvaltioon sijoittautuneessa henkilöyhtiössä, edellyttäen kuitenkin, että tällainen osakkuus voi antaa sille selvän vaikutusvallan toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen henkilöyhtiön päätöksiin ja mahdollisuuden määrätä tämän toiminnasta.

      (1)  EUVL C 310, 16.12.2006.


title: Asia T-124/02: Sunrider Corporationin 17.4.2002 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama kanne

text:
29.6.2002                FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 156/35
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                        Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Yhteisön     tavaramerkin       D.J. Debuschewits                          –     kumoaa 17.1.2002 tehdyn toisen valituslautakunnan
hakija:                                                                          päätöksen asiassa R 368/2000-2 siltä osin kuin kantaja
                                                                                velvoitettiin vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluis-
Kyseessä oleva yhteisön         CHUFAFIT – hakemusnumero                         taan väite- ja valitusmenettelyssä ja siltä osin kuin valitus-
tavaramerkki:                   1021229 – rekisteröintiä haettu                  maksun palauttamista ei määrätty, ja
                                luokkien 29 ja 31 tuotteiden
                                osalta
                                                                           –     velvoittaa vastaajana olevan viraston korvaamaan oikeu-
                                                                                denkäyntikulut.
Tavaramerkin- tai mer-          Kantajana oleva yhtiö
kinhaltija, jonka oikeu-
teen väitemenettelyssä
vedotaan:
Tavaramerkki tai merk-          Espanjassa rekisteröity tavara-            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
ki, johon väitemenette-         merkki CHUFI, joka suojaa luokan
lyssä vedotaan:                 29 tuotteita ja yhdistetty kuva- ja
                                sanamerkki CHUFI, joka suojaa
                                luokan 31 tuotteita.                       Kantaja haki sisämarkkinoiden harmonisointivirastolta sana-
                                                                           merkkiä ”VITATASTE” luokkiin 5 ja 29 kuuluville tavaroille
Väiteosaston päätös:            Väite hylätään.                            (hakemus nro 156463). Vitakraft-Werke Wührmann & Sohn
                                                                           teki väitteen hakemusta vastaan. Väite nojautui saksalaisiin
                                                                           tavaramerkkeihin ”VITAKRAFT” ja ”VITA” luokkaan 5 kuulu-
Valituslautakunnan pää-         Väiteosaston päätöksestä tehty va-         ville tavaroille.
tös:                            litus hylätään.
Kanneperusteet:                 Yhteisön tavaramerkistä annetun
                                asetuksen N:o (EY) 40/94 8 artik-          Väitteentekijän kanssa tehdyn epävirallisen sopimuksen perus-
                                lan 1 kohdan b alakohdan virheel-          teella kantaja rajoitti tavarankuvausta jättämällä pois joitakin
                                linen soveltaminen.                        haettuja luokkaan 5 kuuluvia tavaroita. Väitteentekijä perui
                                                                           myöhemmin väitteensä, mutta vaati päätöstä oikeudenkäynti-
                                                                           kuluista.
                                                                           Väiteosasto teki päätöksen, jonka mukaan kantajan oli vastatta-
                                                                           va väitemenettelyn kuluista. Valituslautakunta kumosi tämän
                                                                           päätöksen ja velvoitti kunkin osapuolen vastaamaan omista
Sunrider Corporationin 17.4.2002 sisämarkkinoiden har-                     kuluistaan väite- ja valitusmenettelyssä.
monisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nosta-
                             ma kanne
                                                                           Kantaja vastustaa valituslautakunnan päätöstä ja väittää, että
                          (Asia T-124/02)                                  neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 81 artiklan 3 kohdan
                                                                           sijasta on sovellettava 81 artiklan 4 kohtaa. Kantajan mukaan
                                                                           vastaaja on lisäksi jättänyt huomiotta, että täytäntöönpanoase-
                          (2002/C 156/65)                                  tuksen (2) säännössä 51 tarkoitetut edellytykset olivat olemassa,
                                                                           joten valituslautakunnan olisi pitänyt määrätä valitusmaksu
                                                                           palautettavaksi. Valituslautakunta on kantajan mielestä myös
(Oikeudenkäyntikieli määritetään työjärjestyksen 131 artiklan              rikkonut perusteluvelvollisuuttaan vastaan.
        2 kohdan nojalla Kieli, jolla kanne on laadittu: saksa)
                                                                           (1) Yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annettu
                                                                               neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, s. 1).
Sunrider Corporation, Torrance (USA), on nostanut 17.4.2002                (2) Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY)
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-                      N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13 päivänä joulukuuta 1995 annet-
messa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tava-                    tu komission asetus (EY) N:o 2868/95 (EYVL L 303, s. 1).
ramerkit ja mallit) vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja
Axel Kockläuner. Lisäksi osapuolena menettelyssä valituslauta-
kunnassa oli Vitakraft-Werke Wührmann & Sohn, Bremen
(Saksa).


title: Asia F-20/15: Virkamiestuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 16.7.2015 – FG v. Euroopan komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Henkilöstösääntöjen uudistus — Asetus N:o 1023/2013 — Virkatyypit — Siirtymäsäännöt luokituksesta virkatyyppeihin — Henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 30 artiklan 2 kohta — Mahdollisuus ylennykseen ylempään palkkaluokkaan — Vuoden 2014 ylennyskierros — Hallintovirkamies, joka ei hoida ”erityistehtäviä” — Palkkaluokkaan AD12 rajattu ylennysmahdollisuus — Tällaisen hallintovirkamiehen nimen jättäminen merkitsemättä ylennyskelpoisten palkkaluokkaan AD12 kuuluvien virkamiesten luetteloon — Mahdollisuus hakea henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 30 artiklan 3 kohdan soveltamista — Viimeinen hakupäivä, joka on 31.12.2015 — Kanteen tutkittavaksi ottaminen — Kantajalle vastaisen toimen käsite — Virkamiestä koskevan sähköisen henkilökansion muuttaminen — Hallinnolliset tiedot — Levittäminen toimielimen intranetissä — Oikeudenkäyntiä edeltävään menettelyyn liittyvien vaatimusten noudattamatta jättäminen — Työjärjestyksen 81 artikla)

text:
               24.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 279/53

         Virkamiestuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 16.7.2015 – FG v. Euroopan komissio
   (Asia F-20/15) (1)

   ((Henkilöstö - Virkamiehet - Henkilöstösääntöjen uudistus - Asetus N:o 1023/2013 - Virkatyypit - Siirtymäsäännöt luokituksesta virkatyyppeihin - Henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 30 artiklan 2 kohta - Mahdollisuus ylennykseen ylempään palkkaluokkaan - Vuoden 2014 ylennyskierros - Hallintovirkamies, joka ei hoida ”erityistehtäviä” - Palkkaluokkaan AD12 rajattu ylennysmahdollisuus - Tällaisen hallintovirkamiehen nimen jättäminen merkitsemättä ylennyskelpoisten palkkaluokkaan AD12 kuuluvien virkamiesten luetteloon - Mahdollisuus hakea henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 30 artiklan 3 kohdan soveltamista - Viimeinen hakupäivä, joka on 31.12.2015 - Kanteen tutkittavaksi ottaminen - Kantajalle vastaisen toimen käsite - Virkamiestä koskevan sähköisen henkilökansion muuttaminen - Hallinnolliset tiedot - Levittäminen toimielimen intranetissä - Oikeudenkäyntiä edeltävään menettelyyn liittyvien vaatimusten noudattamatta jättäminen - Työjärjestyksen 81 artikla))
   (2015/C 279/67)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: FG (edustaja: asianajaja M. Velardo)

      Vastaaja: Euroopan komissio (edustajat: asiamiehet T. S. Bohr ja C. Ehrbar, asianajaja B. Wägenbaur)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota päätös, jossa kantaja jätetään merkitsemättä palkkaluokkaan AD13 ylennettäviksi ehdotettujen virkamiesten luetteloon vuoden 2014 ylennyskierroksella.

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 127, 20.4.2015, s. 41.


title: Asia C-139/09: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 11.1.2010 — Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta

text:
               13.3.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/44

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 11.1.2010 — Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-139/09) (1)

   2010/C 63/75

      Oikeudenkäyntikieli: ranska

   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 141, 20.6.2009.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 16 päivänä tammikuuta 2003 asiassa C-462/01 (Halmstads tingsrättin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Ulf Hammarsten (Pellava- ja hamppualan yhteinen markkinajärjestely – EY 28 ja EY 30 artikla – Kansallinen lainsäädäntö, jossa kielletään hampun viljely ja hallussapito ilman etukäteen myönnettyä lupaa)

text:
22.2.2003                  FI                             Euroopan unionin virallinen lehti                                                 C 44/9
1)     Italian tasavalta ei ole noudattanut EY 12 ja EY 49 artiklan         1)     Usean kuljettajan huolehtiessa kuljetuksesta tieliikenteen sosi-
       mukaisia velvoitteitaan, koska se soveltaa museoiden, nähtä-                aalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta 20 päivänä joulu-
       vyyksien, gallerioiden, arkeologisten kaivausten ja julkisiksi              kuuta 1985 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85
       nähtävyyksiksi katsottavien puistojen ja puutarhojen sellaisia              8 artiklan 2 artiklaa sovelletaan erityissäännöksenä suhteessa
       syrjiviä alennettuja sisäänpääsymaksuja, joita Italian valtion              saman artiklan 1 kohtaan. Näitä säännöksiä ei näin ollen ole
       paikalliset tai alueelliset yksiköt myöntävät, ainoastaan yli 60-           sovellettava samanaikaisesti.
       tai 65-vuotiaisiin Italian kansalaisiin tai kyseistä kulttuurinäh-
       tävyyttä hallinnoivan julkisviranomaisen alueella asuviin henki-     2)     Sama tulkinta pätee kansainvälisessä tieliikenteessä käytettävien
       löihin, muttei turisteihin, jotka ovat muiden jäsenvaltioiden               ajoneuvojen miehistöjen työstä tehdyn Euroopan sopimuksen
       kansalaisia tai jotka eivät asu edellä mainitulla alueella, vaikka          (ERTA-sopimus) 8 artiklan 1 ja 2 kohtaan.
       he täyttävät samat ikää koskevat objektiiviset edellytykset.
                                                                            3)     Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on ratkaista pääasian
2)     Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.              oikeudenkäyntiin liittyvät seikat huomioon ottaen, onko asiassa
                                                                                sovellettava asetuksen N:o 3820/85 säännöksiä vai ERTA-
                                                                                sopimuksen määräyksiä.
( 1) EYVL C 348, 8.12.2001.
                                                                            4)     Asetuksen N:o 3820/85 8 artiklan 1 ja 2 kohtaa oikeusvar-
                                                                                muuden periaatteen kannalta tutkittaessa ei ole ilmennyt
                                                                                mitään sellaista, mikä vaikuttaisi niiden pätevyyteen.
                                                                            (1 ) EYVL C 31, 2.2.2002.
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                              (viides jaosto)
                    16 päivänä tammikuuta 2003
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
asiassa C-439/01 (Unabhängiger Verwaltungssenat im
Land Niederösterreichin esittämä ennakkoratkaisupyyn-                                                   (viides jaosto)
tö), Libor Cipra ja Vlastimil Kvasnicka vastaan Bezirks-
                  hauptmannschaft Mistelbach ( 1)                                              16 päivänä tammikuuta 2003
(Tieliikenne – Sosiaalilainsäädäntö – Asetus N:o 3820/85 –                  asiassa C-462/01 (Halmstads tingsrättin esittämä ennakko-
Tauot ja lepoajat – Usean kuljettajan miehistö – Yhteisöjen                                ratkaisupyyntö), Ulf Hammarsten (1)
tuomioistuimen toimivalta tulkita ERTA-yleissopimusta –
                     Oikeusvarmuuden periaate)                              (Pellava- ja hamppualan yhteinen markkinajärjestely –
                                                                            EY 28 ja EY 30 artikla – Kansallinen lainsäädäntö, jossa
                             (2003/C 44/16)                                 kielletään hampun viljely ja hallussapito ilman etukäteen
                                                                                myönnettyä lupaa)
                       (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                                (2003/C 44/17)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                                            (Oikeudenkäyntikieli: ruotsi)
                                                                            (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Asiassa C-439/01, jonka Unabhängiger Verwaltungssenat im
Land Niederösterreich (Itävalta) on saattanut EY 234 artiklan
nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen
tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa              Asiassa C-462/01, jonka Halmstads tingsrätt (Ruotsi) on
Libor Cipra ja Vlastimil Kvasnicka ja Bezirkshauptmannschaft                saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen
Mistelbach ennakkoratkaisun tieliikenteen sosiaalilainsäädän-               käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa
nön yhdenmukaistamisesta 20 päivänä joulukuuta 1985 anne-                   vireillä olevassa rikosoikeudenkäynnissä, jossa vastaajana on
tun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 (EYVL L 370,                      Ulf Hammarsten, ennakkoratkaisun EY 28 ja EY 30 artiklan
s. 1) 8 artiklan 1 ja 2 kohdan tulkinnasta ja pätevyydestä,                 sekä hampun viljelyyn ja kauppaan sovellettavan yhteisön
yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpa-                  lainsäädännön tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (viides
nossa: jaoston puheenjohtaja M. Wathelet sekä tuomarit                      jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja
D. A. O. Edward, A. La Pergola, s. von Bahr ja A. Rosas                     M. Wathelet sekä tuomarit D. A. O. Edward, A. La Pergola
(esittelevä tuomari), julkisasiamies: s. Alber, kirjaaja: R. Grass,         (esittelevä tuomari), P. Jann ja A. Rosas, julkisasiamies: C. Stix-
on antanut 16.1.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on                       Hackl, kirjaaja: R. Grass, on antanut 16.1.2003 tuomion, jonka
seuraava:                                                                   tuomiolauselma on seuraava:
 ---pagebreak--- C 44/10                   FI                              Euroopan unionin virallinen lehti                                             22.2.2003
Pellava- ja hamppualan yhteisestä markkinajärjestelystä 29 päivänä          2)     Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeuden-
kesäkuuta 1970 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 1308/70,                      käyntikulut.
sellaisena kuin se on muutettuna maataloustuotteita koskevista
tiedotus- ja menekinedistämistoimista sisämarkkinoilla 19 päivänä
joulukuuta 2000 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2826/              (1 ) EYVL C 68, 16.3.2002.
2000, ja pellavan ja hampun tuen myöntämistä koskevista yleisistä
säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1971 annettua neuvoston
asetusta (ETY) N:o 619/71, sellaisena kuin se on muutettuna
26.6.1998 annetulla neuvoston asetuksella N:o 1420/98, on
tulkittava siten, että niiden kanssa on ristiriidassa kansallinen
lainsäädäntö, jossa kielletään kyseisissä asetuksissa tarkoitetun teolli-
suushampun viljely ja hallussapito.
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
( 1) EYVL C 84, 6.4.2002.
                                                                                (ensimmäinen jaosto)
                                                                                16 päivänä tammikuuta 2003
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                   asiassa C-63/02, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                            Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningas-
                                                                                kunta (1)
                       (ensimmäinen jaosto)
                  16 päivänä tammikuuta 2003                                (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
                                                                                vin 98/83/EY täytäntöönpanon laiminlyönti)
asiassa C-29/02, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                    Espanjan kuningaskunta ( 1)                                                         (2003/C 44/19)
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-                                      (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
          vin 98/83/EY täytäntöönpanon laiminlyönti)
                            (2003/C 44/18)                                  (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                     (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen            Asiassa C-63/02, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                      nään M. Shotter) vastaan Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin
                                                                            yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehinään P. Ormond, avusta-
                                                                            janaan barrister M. Demetriou), jossa kantaja vaatii yhteisöjen
Asiassa C-29/02, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-                   tuomioistuinta toteamaan, että Ison-Britannian ja Pohjois-
nään G. Valero Jordana) vastaan Espanjan kuningaskunta                      Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut ihmisten
(asiamiehenään L. Fraguas Gadea), jossa kantaja vaatii yhteisö-             käyttöön tarkoitetun veden laadusta 3 päivänä marraskuuta
jen tuomioistuinta toteamaan, että Espanjan kuningaskunta ei                1998 annetun neuvoston direktiivin 98/83/EY (EYVL L 330,
ole noudattanut ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta                s. 32) 17 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska
3 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin                    se ei ole antanut Pohjois-Irlannin ja Walesin osalta kaikkia
98/83/EY (EYVL L 330, s. 32) mukaisia velvoitteitaan, koska                 kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuk-
se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin               sia ja hallinnollisia määräyksiä, tai joka tapauksessa koska se ei
noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia              ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle, yhteisöjen
määräyksiä, tai joka tapauksessa koska se ei ole ilmoittanut                tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa:
näistä toimenpiteistä komissiolle, yhteisöjen tuomioistuin (en-             jaoston puheenjohtaja M. Wathelet sekä tuomarit P. Jann ja
simmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheen-                   A. Rosas (esittelevä tuomari), julkisasiamies: s. Alber, kirjaaja:
johtaja M. Wathelet sekä tuomarit P. Jann ja A. Rosas (esittelevä           R. Grass, on antanut 16.1.2003 tuomion, jonka tuomiolausel-
tuomari), julkisasiamies: S. Alber, kirjaaja: R. Grass, on antanut          ma on seuraava:
16.1.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                            1)     Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
1)     Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut ihmisten käyttöön                 ei ole noudattanut ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta
       tarkoitetun veden laadusta 3 päivänä marraskuuta 1998                       3 päivänä marraskuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin
       annetun neuvoston direktiivin 98/83/EY mukaisia velvoittei-                 98/83/EY 17 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska
       taan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen            se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen
       edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.                edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.


title: Asia T-254/17: Kanne 28.4.2017 – Intermarché Casino Achats v. komissio

text:
               17.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 231/29

         Kanne 28.4.2017 – Intermarché Casino Achats v. komissio
   (Asia T-254/17)
   (2017/C 231/37)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Intermarché Casino Achats (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat Y. Utzschneider ja J. Jourdan)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että asetuksen N:o 1/2003 20 artiklaa ei SEUT 277 artiklan nojalla voida soveltaa tässä asiassa

               —

               kumoamaan 9.2.2017 annetun Euroopan komission päätöksen C(2017) 1056 SEUT 263 ja 277 artiklan nojalla

               —

               velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee sitä, että Euroopan komission 9.2.2017 tekemä päätös (jäljempänä riidanalainen päätös), jolla on velvoitettu kantaja suostumaan tarkastukseen perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.2.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (EUVL 2003, L 1, s. 1) 20 artiklan 1 ja 4 kohdan nojalla, on lainvastainen. Kantajan mukaan riidanalainen päätös on lainvastainen, koska se perustuu säännöksiin, jotka ovat Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen (jäljempänä EIOS) vastaisia. Tästä kantaja väittää, että

                           —

                           asetuksen N:o 1/2003 20 artiklalla loukataan perusoikeuskirjan 47 artiklan ja EIOS 6 artiklan mukaista oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, koska siinä ei säädetä tehokkaasta oikeussuojakeinosta komission tarkastusmenettelyn toimittamista vastaan;

                           —

                           asetuksen N:o 1/2003 20 artiklalla loukataan myös perusoikeuskirjan 47 artiklan ja EIOS 6 artiklan mukaista prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaatetta, koska siinä ei säädetä oikeudesta tutustua komission tarkastuspäätöksen pohjana oleviin asiakirjoihin eikä näiden asiakirjojen tiedoksi antamisesta.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka koskee riidanalaisen päätöksen perustelujen puuttumista, koska sitä ei ole riittävästi perusteltu, mikä on asetuksen N:o 1/2003 20 artiklan 4 kohdan vaatimusten vastaista. Kantaja nimittäin katsoo, että riidanalaisessa päätöksessä ei selitetä ollenkaan siitä millä tavalla mahdollinen rikkominen koskisi kantajaa, eikä siinä myöskään täsmennetä ajanjaksoa, jona väitetty kilpailuoikeuden rikkominen on tapahtunut. Tämä perusteluvelvollisuuden rikkominen on sitäkin vahingollisempaa, kun riidanalainen päätös ei sisällä asiakirjoja, johon se nojautuu.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka koskee riidanalaisen päätöksen lainvastaisuutta siltä osin, kuin komissio on tehnyt päätöksen, vaikka sillä ei ole ollut riittävästi luotettavaa näyttöä epäilläkseen kilpailuoikeuden rikkomista ja näin oikeuttaakseen tarkastuksen kantajan toimitiloissa.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka koskee riidanalaisen päätöksen lainvastaisuutta siltä osin kuin siinä ei ole noudatettu perusoikeuskirjan 7 artiklan ja EOIS 8 artiklan mukaista kotirauhan suojaa koskevaa perusoikeutta, koska komission määräämä tarkastus on ollut suhteeton toimenpide ja koska ei ole annettu riittäviä takeita väärinkäytöksiä vastaan.


title: Théodore Giannakopouloksen 20.4.1998 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-67/98)

text:
4.7.98                 FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   C 209/41
on aiheutunut Euroopan yhteisön rahoitusasioista vastaa-               ainakin perustelut ovat riittämättömät. Tältä osin
van viranomaisen kieltäytyessä maksamasta niitä vehnän-                korostetaan, että kantajalle ei hänen pyynnöistään
toimituksia, joihin kantaja sitoutui vuoden 1993 helmi-                huolimatta missään hallinnollisen menettelyn vaiheessa
kuussa sovituilla kauppahinnoilla.                                     ilmoitettu suoraan tai välillisesti häntä hoitaneen lää-
                                                                       kärin välityksellä niitä lääketieteellisiä syitä, joihin
                                                                       häntä koskeva hallinnollinen päätös perustui, eikä hän
(1) Asia C-357/93 (myöhemmin T-494/93), EYVL C 231,
    27.8.1993, s. 10.                                                  näin ollen voinut esittää näkökantaansa asiantuntija-
                                                                       lääkärin toteamuksista ja päätelmistä eikä kiistää nii-
                                                                       den perusteluja.
                                                                   Ð Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklan rikkomi-
                                                                       nen, koska kantaja ei milloinkaan ollut valtuuttanut
                                                                       Luxemburgin maksutoimiston asiantuntijalääkäriä
Giuliana Gasparin 20.4.1998 Euroopan parlamenttia vas-
                                                                       pyytämään nimenomaisessa hylkäyspäätöksessä erik-
                      taan nostama kanne
                                                                       seen mainittujen lääkärien lausuntoja eikä täsmällisem-
                         (Asia T-66/98)                                min sanottuna ilmoittamaan heille mitään kantajan
                                                                       terveyteen liittyvää seikkaa.
                         (98/C 209/86)
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Giuliana Gaspari, kotipaikka Sandweiler (Luxemburg), on
nostanut 20.4.1998 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen                 TheÂodore Giannakopouloksen 20.4.1998 Euroopan yhtei-
oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan parla-                        söjen komissiota vastaan nostama kanne
menttia vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat                                     (Asia T-67/98)
Jean-NoeÈl Louis, Ariane Tornel ja FrancËoise Parmentier,
Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa on asianajotoi-                                   (98/C 209/87)
misto Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuin
                                                                   TheÂodore Giannakopoulos, kotipaikka Bryssel, on nosta-
                                                                   nut 20.4.1998 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
Ð kumoaa Luxemburgin maksutoimiston 26.8.1997 teke-                teen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
     män päätöksen, jolla kieltäydytään antamasta ennak-           komissiota vastaan. Kantajan edustajana ovat asianajajat
     kosuostumusta lääkärin kantajalle määrämän kylpylä-           Jean-Noel Louis, VeÂronique Leclercq, Ariane Tornel ja
     hoidon korvaamisesta ja                                       FrancËoise Parmentier, Bryssel, prosessiosoite Luxembur-
                                                                   gissa Fiduciaire Myson SARL, 30, rue de Cessange.
Ð velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
                                                                   tuin
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                   Ð kumoaa komission päätöksen olla huomioimatta kan-
Kantaja otti vuosina 1990Ð1995 kuusi kylpylähoitoa ter-                tajan sairaudesta johtuvaan poissaoloon 17.7.1997 ja
veysongelmiensa vuoksi. Hän teki 8.3.1996 ennakkosuos-                 30.9.1997 välisenä aikana liittyviä lääkärintodistuksia;
tumusta koskevan hakemuksen uudesta kylpylähoidosta.
Vaikka kyseinen hoito oli katsottu tarpeelliseksi ja välttä-
mättömäksi, kantajan mukaan hänen hakemuksena oli                  Ð kumoaa 12.5.1997 tehdyn päätöksen ja siltä osin kuin
hylätty ilman perusteluja. Kantaja teki 5.6.1997 uuden                 tarpeen 18.4.1997 tehdyn päätöksen, jotka koskevat
ennakkosuostumusta koskevan hakemuksen hänen reuma-                    virkavapauden myöntämistä henkilökohtaisista syistä
tologinsa 3.6.1997 antaman lääkärintodistuksen perus-                  kantajalle 1.8.1997 ja 30.9.1997 väliseksi ajaksi;
teella. Maksutoimisto kieltäytyi riidanalaisella päätöksellä
antamasta ennakkosuostumusta kulujen korvaamisesta.
                                                                   Ð velvoittaa komission maksamaan kantajalle 1.8.1997
                                                                       alkaen aiheettomasti pidätetyn palkan, korotettuna
Kantaja vetoaa väitteidensä tueksi seuraaviin kanneperus-              8 %:n vuotuisella viivästyskorolla vaatimuksen esittä-
teisiin:                                                               mispäivästä lähtien vaatimuksen maksamispäivään
                                                                       saakka;
Ð Puolustautumisoikeuksien loukkaaminen, koska rii-
     danalaista päätöstä ei oltu mitenkään perusteltu tai          Ð velvoittaa vastaajaa korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
 ---pagebreak--- C 209/42              FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       4.7.98
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut               LhoeÈst, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire
                                                                  Myson SARL, 30 rue de Cessange.
Nimittävä viranomainen myönsi 12.5.1997 tekemällään
                                                                  Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
päätöksellä kantajalle tämän hakemuksen johdosta virka-
                                                                  tuin
vapauden henkilökohtaisista syistä 1.8.1997 ja 31.10.1997
väliseksi ajanjaksoksi. Sovittuaan asiasta esimiehensä
kanssa kantaja piti vuosilomansa 1.6.1997 ja 31.7.1997
                                                                  Ð ottaa tutkittavaksi ja hyväksyy kantajan vaatimuksen
välisenä aikana. Hän joutui onnettomuuteen 14.7.1997,
                                                                      henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdan mahdolli-
jonka seurauksena hän oli työkyvytön 14.7.1997 ja
                                                                      sesta soveltamisesta kantajan palkkaluokkaan luoki-
30.9.1997 välisenä aikana. Kantaja pyysi 24.7.1997 päivä-
                                                                      tuksen uudelleen arvioimiseksi 5.10.1995 alkaen;
tyssä kirjeessään sairaslomansa vuoksi henkilökohtaisiin
syihin perustuvan virkavapautensa peruuttamista. Kanta-
jalle vastaisessa päätöksessä talousarvioista vastaava pää-
                                                                  Ð kumoaa komission päätöksen, jolla on implisiittisesti
johtaja hylkäsi sairaslomalla 14.7.1997 ja 30.9.1997 väli-
                                                                      hylätty kantajan vaatimus henkilöstösääntöjen 31 artik-
senä aikana olleen kantajan vaatimuksen henkilökohtaisiin
                                                                      lan 2 kohdan mahdollisen soveltumisen arvioimisesta;
syihin perustuvan virkavapaan peruuttamisesta.
                                                                  Ð tarvittaessa kumoaa komission 17.12.1997 tekemän
Kantaja katsoo, että henkilöstösääntöjen 25 artiklaa on               nimenomaisen päätöksen, jolla se on hylännyt vastaa-
rikottu. Henkilökohtaisiin syihin perustuvan virkavapau-              jan valituksen;
den peruuttamisen hylkäämistä ei ole perusteltu. Kantaja
ei ole saanut minkäänlaisia välittömiä tai välillisiä tietoja,
joiden nojalla hän olisi voinut ymmärtää riidanalaisen            Ð velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut
päätöksen perusteena olevat syyt. Päätöksestä ei ole ilmoi-           kokonaisuudessaan.
tettu kantajalle kirjallisena ja viipymättä.
                                                                  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Toinen kanneperuste koskee henkilöstösääntöjen 59 artik-
lan rikkomista. Kantajan mukaan riidanalainen päätös on
                                                                  Kantaja, joka on palkkaluokan B 5 virkamies, teki
laiton siltä osin kuin hän voi esittää poissaoloaan
                                                                  13.1.1997 henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdan
1.8.1997 ja 30.9.1997 välisenä aikana koskevat lääkärin-
                                                                  mukaisen vaatimuksen siitä, että hänen palkkaluokkaan
todistukset henkilöstösääntöjen 59 artiklan 1 kohdan
                                                                  luokitustaan arvioitaisiin uudelleen ensinnäkin komission
mukaisesti. Lisäksi päätös on tehty ilman, että komissio
                                                                  7.2.1996 tekemän päätöksen valossa, jolla nimittävälle
on käyttänyt henkilöstösääntöjen 59 artiklan 3 kohdan
                                                                  viranomaiselle annettiin lupa nimittää koeajalla oleva vir-
mukaista oikeuttaan vaatia kantajaa käymään lääkärintar-
                                                                  kamies ura-alueen ylempään palkkaluokkaan, ja toiseksi
kastuksessa.
                                                                  kantajan poikkeuksellisen pätevyyden valossa.
Viimeinen kanneperuste koskee huolellisuusvelvollisuuden          Kantaja arvostelee komission 8.1.1998 antamaa vakiovas-
ja luottamuksensuojan rikkomista sekä ilmeistä arviointi-         tausta, jolla kantajan valitus on hylätty ja jossa katsotaan,
virhettä.                                                         että kantajan vaatimus ja valitus on esitetty liian myöhään
                                                                  ja että taannehtivuuskiellon ja oikeusvarmuuden periaat-
                                                                  teet estävät lopulliseksi tulleiden päätösten uudelleen arvi-
                                                                  oinnin.
                                                                  Kantajan mukaan komissio on kieltäytyessään arvioimasta
                                                                  kantajan eduksi henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdan
Stefan Jungin 23.4.1998 Euroopan yhteisöjen komissiota            mahdollista soveltuvuutta rikkonut henkilöstösääntöjen
                   vastaan nostama kanne                          31 artiklan 2 kohtaa ja komission 7.2.1996 tekemää pää-
                         (Asia T-68/98)                           töstä, jolla on muutettu 1.9.1983 annettuja luokittelupe-
                                                                  rusteita, loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja
                         (98/C 209/88)                            rikkonut henkilöstösääntöjen 5 artiklan 3 kohtaa sekä jät-
                                                                  tänyt noudattamatta huolenpitovelvoitettaan. Lisäksi
                                                                  komissio ei ole noudattanut henkilöstösääntöjen 25 artik-
                                                                  lan 2 kohtaa, jonka mukaan kaikki virkamiehelle vastaiset
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                  päätökset on perusteltava. Lopuksi kantaja väittää, että
                                                                  komissio on selvästi käyttänyt väärin harkintavaltaansa ja
                                                                  tehnyt ilmeisen arviointivirheen jättäessään arvioimatta
Stefan Jung, kotipaikka Luxemburg, on nostanut                    uudelleen kantajan luokituksen.
23.4.1998 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Nicolas


title: Asia C-49/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 5.7.2012 (Oberlandesgericht Wienin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Content Services Ltd v. Bundesarbeitskammer (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 97/7/EY — Kuluttajansuoja — Etäsopimukset — Tietojen ilmoittaminen kuluttajalle — Toimitetut tai saadut tiedot — Pysyvän tavan käsite — Hyperlinkki elinkeinonharjoittajan internetsivustolle — Peruuttamisoikeus)

text:
               22.9.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 287/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 5.7.2012 (Oberlandesgericht Wienin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Content Services Ltd v. Bundesarbeitskammer
   (Asia C-49/11) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 97/7/EY - Kuluttajansuoja - Etäsopimukset - Tietojen ilmoittaminen kuluttajalle - Toimitetut tai saadut tiedot - Pysyvän tavan käsite - Hyperlinkki elinkeinonharjoittajan internetsivustolle - Peruuttamisoikeus)
   2012/C 287/12
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberlandesgericht Wien

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Content Services Ltd

      Vastaaja: Bundesarbeitskammer

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Oberlandesgericht Wien — Kuluttajansuojasta etäsopimuksissa 20.5.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY (EYVL L 144, s. 19) 5 artiklan 1 kohdan tulkinta — Elinkeinonharjoittajan internetsivustolle johtavan hyperlinkin kautta kuluttajan saatavilla olevat sopimusta koskevat tiedot — Kuluttajan oikeus saada nämä tiedot pysyvällä tavalla — Käsitteen ”pysyvä tapa” tulkinta

      Tuomiolauselma

   Kuluttajansuojasta etäsopimuksissa 20.5.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY 5 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että liiketoimintakäytäntö, joka muodostuu siitä, että kyseisessä säännöksessä säädetyt tiedot ovat saatavilla yksinomaan asianomaisen yrityksen internetsivustolle johtavan hyperlinkin kautta, ei täytä kyseisen säännöksen vaatimuksia, koska kyseinen yritys ei ”toimita” näitä tietoja eikä kuluttaja ”saa” niitä samassa säännöksessä tarkoitetulla tavalla, ja siten, ettei voida katsoa, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen internetsivusto on direktiivin 97/7 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ”pysyvä tapa”.

      (1)  EUVL C 145, 14.5.2011.