title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys, 15 päivänä kesäkuuta 2005, asiassa T-98/04, Nuova Agricast Srl ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottaminen — Määräajat — Alkamisajankohta — Julkaiseminen — Internetsivu)

text:
               17.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 229/22

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
   15 päivänä kesäkuuta 2005,
   asiassa T-98/04, Nuova Agricast Srl ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Kumoamiskanne - Tutkittavaksi ottaminen - Määräajat - Alkamisajankohta - Julkaiseminen - Internetsivu)
   (2005/C 229/48)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asiassa T-98/04, Nuova Agricast Srl, kotipaikka Cerignola (Italia), Società imballaggi metallici Salerno Srl (SIMSA), kotipaikka Portici (Italia), Poli Sud Srl, kotipaikka Lamezia Terme (Italia), Tomasetto Achille Sas di Tomasetto Andrea & C., kotipaikka Castegnero (Italia), Nuova fabbrica utensili diamantati Srl (Nuova Faudi), kotipaikka Marcellina (Italia), Cofra Srl, kotipaikka Barletta (Italia), Lavorazione cuoio e pelli Bieffe Srl, kotipaikka San Miniato (Italia), edustajanaan asianajaja M. Calabrese, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään V. Di Bucci, prosessiosite Luxemburgissa), jossa oli vaadittu kumoamaan 12.7.2000 tehty komission päätös, jolla Italian epäsuotuisilla alueilla toteutettava investointitukijärjeslmä oli katsottu yhteismarkkinoille soveltuvaksi [valtiontuki N 715/99 — Italia (SG 2000 D/105754)], yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Vilaras sekä tuomarit F. Dehousse ja D. Šváby; kirjaaja: H. Jung, on 15.6.2005 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Kantajat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan ja komission oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 106, 30.4.2004.


title: Asia C-363/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Elegktiko Sinedrio (tilintarkastustuomioistuin (Kreikka)) on esittänyt 7.7.2011 — Kulttuuri- ja turismiministeriössä toimiva Elegtiko Sinedrion tarkastaja v. kulttuuri- ja turismiministeriön tarkastusyksikkö ja Konstantinos Antonopoulos

text:
               10.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/37

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Elegktiko Sinedrio (tilintarkastustuomioistuin (Kreikka)) on esittänyt 7.7.2011 — Kulttuuri- ja turismiministeriössä toimiva Elegtiko Sinedrion tarkastaja v. kulttuuri- ja turismiministeriön tarkastusyksikkö ja Konstantinos Antonopoulos
   (Asia C-363/11)
   2011/C 269/77
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Elegktiko Sinedrio (valtiontalouden tarkastusvirasto) (Kreikka)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Kulttuuri- ja turismiministeriössä toimiva Elegtiko Sinedrion tarkastaja

      Vastaaja: Kulttuuri- ja turismiministeriön tarkastusyksikkö ja Konstantinos Antonopoulos

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko se, maksetaanko työntekijälle palkkaa ajanjaksolta, jonka hän on poissa työstä ammattiyhdistystoimintaa varten myönnetyllä vapaalla, vai ei, unionin oikeudessa tarkoitettu työehto; ovatko erityisesti säännökset, joiden mukaan määräaikaisille julkisen sektorin työntekijöille, jotka eivät hoida tällaista virkaa ja jotka ovat jonkin ammattiyhdistyksen hallintoelimen jäseniä, myönnetään palkatonta vapaata ammattiyhdistystoimintaa varten, EY 137 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja ”työehtoja” ja [Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteessä olevan määräaikaista työtä koskevan] puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettuja ”työehtoja”, vai kuuluuko tämä kysymys palkkojen ja järjestäytymisoikeuden aloihin, jotka on jätetty unionin oikeuden soveltamisalan ulkopuolelle?

               2)

               Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko julkisyhteisön palveluksessa yksityisoikeudellisessa toistaiseksi voimassa olevassa palvelussuhteessa oleva lailla perustettua virkaa hoitava työntekijä, joka hoitaa samaa tehtävää kuin sen palveluksessa yksityisoikeudellisella määräaikaisella työsopimuksella oleva työntekijä, joka ei hoida tällaista virkaa, mahdollisesti tällaista työntekijää ”vastaava” puitesopimuksen 3 lausekkeen 2 kohdassa ja 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, vai riittääkö se, että valtion perustuslaissa (103 §) ja sen täytäntöönpanolaeissa säädetään hänen osaltaan erityisistä palvelussuhteen ehdoista (jotka koskevat palvelukseenottoa ja perustuslain 103 §:n 3 momentissa tarkoitettuja erityisiä takeita), jotta voidaan katsoa, että hän ei ole ”vastaava” eikä siten rinnastettavissa yksityisoikeudellisessa palvelussuhteessa olevaan määräaikaiseen työntekijään, joka ei hoida tällaista virkaa.

               3)

               Mikäli edellisiin kysymyksiin vastataan myöntävästi:

                           a)

                           jos kansallisista säännöksistä seuraa, että julkisyhteisöjen palveluksessa toistaiseksi voimassa olevassa palvelussuhteessa oleville työntekijöille, lailla perustettua virkaa hoitava ja jotka ovat toisen asteen ammattiyhdistysten hallintoelinten jäseniä, myönnetään palkallista vapaata (enintään 9 päivää kuukaudessa) ammattiyhdistystoimintaa varten, kun puolestaan työntekijöille, joiden asema ammattiyhdistyksessä on sama ja jotka työskentelevät saman julkisyhteisön palveluksessa määräaikaisesti eivätkä he hoida lailla perustettua virkaa, saavat vain vastaavan määrän palkatonta vapaata ammattiyhdistystoimintaa varten, merkitseekö tämä erilainen kohtelu puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettua, jälkimmäisen työntekijäryhmän epäedullisempaa kohtelua, ja

                           b)

                           voivatko juuri se, että jälkimmäisen työntekijäryhmän palvelussuhdetta on ajallisesti rajoitettu, ja se, että heidän palvelussuhteensa ehdot (palvelukseenotto, uralla eteneminen, palvelussuhteen päättyminen) ovat yleisesti erilaisia, olla asiallisia syitä tällaiselle erilaiselle kohtelulle?

               4)

               Merkitseekö niiden ammattiyhdistysten jäsenten, jotka ovat julkisyhteisön palveluksessa vakituisina työntekijöinä ja jotka hoitavat lailla perustettua virkaa, ja niiden jäsenten, joiden asema ammattiyhdistyksessä on sama ja jotka työskentelevät saman julkisyhteisön palveluksessa määräaikaisina työntekijöinä mutta jotka eivät hoida tällaista virkaa, riidanalainen erilainen kohtelu syrjintäkiellon periaatteen loukkaamista Euroopan unionin perusoikeuskirjan 12, 20, 21 ja 28 artiklassa tarkoitettujen ammattiyhdistystoimintaa koskevien oikeuksien käyttämisen osalta, vai voidaanko tällainen erilainen kohtelu perustella näiden kahden työntekijäryhmän palvelussuhteen ehtojen erilaisuudella?


title: Asia C-347/06: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale di Brescia (Italia) on esittänyt 17.8.2006 — ASM Brescia SpA v. Comune di Rodengo Saiano

text:
               18.11.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale di Brescia (Italia) on esittänyt 17.8.2006 — ASM Brescia SpA v. Comune di Rodengo Saiano
   (Asia C-347/06)
   (2006/C 281/31)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tribunale Amministrativo Regionale di Brescia
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: ASM Brescia SpA

      Vastaaja: Comune di Rodengo Saiano
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko se, että voimassa olevien maakaasun jakelusopimusten, jotka alun perin tehtiin ilman tarjouskilpailua, voimassaoloaikaa pidennetään automaattisesti ja yleisesti 31.12.2007 saakka, ristiriidassa EY 43 ja EY 49 artiklan sekä EY 86 artiklan 1 kohdan sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatteen, syrjintäkiellon periaatteen ja avoimuusperiaatteen kanssa?

               2)

               Onko se, että voimassa olevien maakaasun jakelusopimusten, jotka alun perin tehtiin ilman tarjouskilpailua, voimassaoloaikaa pidennetään automaattisesti 31.12.2009 saakka, ristiriidassa EY 43 ja EY 49 artiklan sekä 86 artiklan 1 kohdan sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatteen, syrjintäkiellon periaatteen ja avoimuusperiaatteen kanssa seuraavissa tilanteissa:

                           a)

                           kun jakelija on sulautunut toisen yhtiön kanssa, minkä ansiosta se kykenee palvelemaan käyttäjäkuntaa, joka on kaksinkertainen suuremmalla yhtiöllä alun perin olleeseen käyttäjäkuntaan verrattuna;

                           b)

                           kun jakelija on saanut yli 100 000 loppukäyttäjää tai kaasua jaetaan yli 100 miljoonaa kuutiometriä vuodessa tai toiminta-alue vastaa vähintään koko maakunnan aluetta;

                           c)

                           kun vähintään 40 prosenttia jakelijan yhtiöpääomasta on siirretty yksityisille osakkaille;

               3)

               Onko voimassa olevien maakaasun jakelusopimusten voimassaoloajan pidentäminen ristiriidassa 26.6.2003 annetun direktiivin 2003/55/EY (1) johdanto-osan neljännen, kahdeksannen, 10 ja 18 perustelukappaleen ja 23 artiklan 1 kohdan, EY 10 artiklan sekä kohtuus- ja suhteellisuusperiaatteiden kanssa sekä ensimmäisessä kysymyksessä kuvatussa tilanteessa että toisessa kysymyksessä kuvatussa tilanteessa, kun otetaan erityisesti huomioon:

                           a)

                           valtioiden velvollisuus saavuttaa maakaasumarkkinoiden vapauttamisen tavoite 1.7.2007 mennessä;

                           b)

                           valtioille asetettu kielto hyväksyä tai pitää voimassa kansallisia oikeussääntöjä, jotka ovat ristiriidassa maakaasumarkkinoiden vapauttamisen kanssa;

                           c)

                           valtioiden velvollisuus sitoa siirtymäkauden kesto kohtuulliseen aikaan ja objektiivisiin vaatimuksiin?

      (1)  EUVL L 176, s. 57.


title: Euroopan yhteisöjen kommission 27.6.1997 Espanjan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne (Asia C-238/97)

text:
 16.8.97             QT                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      N:o C 252/21
töksellään Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko            2.2 . Onko 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitet
ratkaisua asiassa Skatteministeriet vastaan Aktieselskabet                 tuna muuna matkailupalveluna pidettävä oppilaan ja
Forsikringsselskabet Codan seuraavaan kysymykseen:                         hänen vanhempiensa koulutusta, isäntäperheen ja
                                                                           kohdemaan koulun valitsemista sekä maakohtaisten
Onko pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä                        asiakirjojen valmistamista ?
veroista 17 päivänä heinäkuuta 1969 annetun neuvoston
direktiivin 69/335/ETY ( ] ) 12 artiklan 1 kohdan a alakoh         (') EYVL L 158 , 23.6.1990 , s . 59 ( Erityispainos 1994, 06/Nide
taa tulkittava siten, että tämän säännöksen nojalla voidaan             03 , s . 53 ).
kantaa veroa osakkeiden luovutuksesta riippumatta siitä,
onko yhtiö, joka on laskenut osakkeet liikkeelle, notee
raattu pörssissä, ja riippumatta siitä, luovutetaanko osak
keet pörssin välityksellä vai välittömästi luovuttajan ja
luovutuksensaajan välillä ?
                                                                        Euroopan yhteisöjen kommission 27.6.1997 Espanjan
(') EYVL L 249 , 3.10.1969 , s . 25 .                                             kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-238/97)
                                                                                ( 97/C 252/43 )
                                                                    Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 27.6.1997
Korkeimman        hallinto-oikeuden    23.6.1997  tekemällään       Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan
välipäätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö AFS Inter           kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeu
  cultural Programs Finland ry:n vireille panemassa asiassa         dellinen neuvonantaja Frank Benyon ja oikeudellisen yksi
                         ( Asia C-237/97)                           kön virkamies Fernando Castillo de la Torre, ja prosessi
                                                                    osoite Luxemburgissa c/o Carlos Gomez de la Cruz,
                           ( 97/C 252/42 )
                                                                    Centre Wagner, Kirchberg.
Korkein hallinto-oikeus on pyytänyt 23.6.1997 tekemäl              Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
lään välipäätöksellä , joka on saapunut Euroopan yhteisö
jen tuomioistuimen kirjaamoon 27.6.1997, yhteisöjen tuo
                                                                    1 . toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudatta
mioistuimelta AFS Intercultural Programs Finland ry:n
                                                                         nut asetuksen ( ETY N:o 4055/86 ( ! ) 3 artiklan ja 4
vireille panemassa asiassa ennakkoratkaisua seuraavaan
                                                                         artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei
kysymykseen:
                                                                         ole muuttanut Espanjan ja Tunisian välistä sopi
                                                                         musta (2 ) siten, että yhteisön kansalaiset saisivat mah
1.     Kuuluuko matkapaketeista, pakettilomista ja paketti              dollisuuden osallistua lastinjakoon, tai koska se ei ole
       kiertomatkoista annetun neuvoston direktiivin 90/
                                                                         ilmoittanut komissiolle tällaisista muutoksista;
       314/ETY ( ! ) soveltamisalaan täysimääräisesti tai joil
       takin osin möys sellainen kestoltaan noin puolen tai
       yhden vuoden pituinen vaihto-oppilasmatka, jonka             2 . velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
       tarkoituksena ei ole matkailu tai turismi vaan kou
       lunkäynti vieraassa maassa ja tutustuminen sen               Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
       ihmisiin ja kulttuuriin asumalla korvauksetta per
       heenjäsenenä paikallisessa perheessä ? Onko vaihto         Asetuksen ( ETY ) N:o 4055/86 3 artiklan mukaan kahden
       oppilasmatkan kuulumiselle pakettimatkadirektiivin          välisiin sopimuksiin sisältyvät lastinjakojärjestelyt poiste
       soveltamisalaan merkitystä sellaisilla matkojen järjes     taan asteittain tai mukautetaan . Espanjan ja Tunisian väli
       tämisen ei-kaupallisuutta korostavilla piirteillä kuin       sen sopimuksen 10 ja 12 artiklaan sisältyvät määräykset
       että matkalle osallistuja joutuu maksamaan itse vain         ovat lastinjakojärjestelyjä, joten edellä mainitut asetuksen
       osan matkan kustannuksista ja että matkat järjeste          säännökset koskevat niitä . Asetuksen 4 artiklan 1 kohdan
       tään eri maiden yleishyödyllisten yhteisöjen välisenä        b alakohdan mukaan mukautukset oli tehtävä 1.1.1993
       yhteistyönä ja suurelta osin vapaaehtoistyöhön perus        mennessä . Saman säännöksen a alakohdan osalta komissio
       tuen sekä että matkoja tuetaan valtion sivistysmäärä        muistuttaa, että Espanja liittyi linjakonferenssien käyttäy
       rahoilla ?                                                  tymissääntöjä koskevaan Yhdistyneiden Kansakuntien
                                                                   yleissopimukseen vasta 3.2.1994 . Asetuksen ( ETY )
2.    Jos edellä kuvatut vaihto-oppilasmatkat kuuluvat             N:o 4055/86 säännökset eivät rajoitu siihen, että jäsenval
       pakettimatkadirektiivin yleiseen soveltamisalaan,           tioiden on vaadittava kolmansilta mailta sopimusten
       pyydetään vastausta vielä seuraaviin direktiivin 2          mukauttamista : jollei tähän suostuta tai jollei näitä vaati
       artiklan yksityiskohtaista tulkintaa koskeviin kysy        muksia oteta virallisesti vastaan, sopimukset voidaan irti
       myksiin :                                                   sanoa (Tunisian kanssa tehdyn sopimuksen 22 artikla
                                                                   sisältää irtisanomista koskevat määräykset).
2.1 . Onko 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitet
      tuna majoituksena pidettävä sellaista pitkäkestoista,         (') EYVL L 378 , 31.12.1986, s . 1 .
      vastikkeetonta majoitusta, jonka ydinsisältönä on             (") Sopimus merikuljetuksista , virallinen lehti 1986 , s . 899 .
       asuminen perheessä perheen lapsiin verrattavana per
       heenjäsenenä ?


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto), 26 päivänä lokakuuta 1995, asiassa C-144/94 (Commissione tributaria centralen esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Ufficio IVA di Trapani vastaan Italittica SpA (Kuudes arvonlisäverodirektiivi - 10 artiklan 2 kohdan tulkinta - Tapahtuma, jonka perusteella verosaatava syntyy - Jäsenvaltioille myönnetyn poikkeuksen soveltamisala)

text:
9.12.95                 H                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  N:o C 333/5
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                    tio ei ole velvollinen säätämään, että suoritetusta
                           (viides jaosto ),                               palvelusta ja siitä maksettavasta vastikkeesta olisi laa
                                                                           dittava asiakirja tai tosite joka kerta, kun laskua tai
                   26 päivänä lokakuuta 1995 ,                             laskuna toimivaa asiakirjaa ei ole toimitettu tai kun
asiassa C- 144/94 ( Commissione tributaria centralen esit                 hintaa ei ole vastaanotettu .
tämä ennakkoratkaisupyyntö ), Ufficio IVA di Trapani
                      vastaan Italittica SpA( 1 )
(Kuudes arvonlisäverodirektiivi — 10 artiklan 2 kohdan                (') EYVL N:o C 188 , 9.7.1994
tulkinta — Tapahtuma, jonka perusteella verosaatava
syntyy — Jäsenvaltioille myönnetyn poikkeuksen sovelta
                                misala)
                            ( 95/C 333/08 )
                    (Oikeudenkäyntikieli: italia)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan                      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                                        (kuudes jaosto ),
                                                                                26 päivänä lokakuuta 1995 ,
Asiassa C-144/94, jonka Commissione tributaria centrale               yhdistetyissä asioissa C-199/94 P ja C-200/94 P, Pesquería
on saattanut ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan                  Vasco-Montañesa SA ( Pevasa ) ja Compania Internacional
mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saa                           de Pesca y Derivados SA (Inpesca)(1)
dakseen ensin mainitussa tuomioistuimessa vireillä olevassa           (Kalastus — Kalastusalusten rakentamiseen myönnettävä
asiassa Ufficio IVA di Trapani vastaan Italittica SpA                 yhteisön rahoitustuki — Kumoamiskanne — Määräajat —
ennakkoratkaisun jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsää               Vastuuta koskeva kanne — Tutkittavaksi ottaminen —
dännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisävero                                  Ilmeisen perusteeton valitus)
järjestelmä : yhdenmukainen määräytymisperuste — 17                                            ( 95/C 333/09 )
päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston
direktiivin 77/388/ETY ( EYVL N:o L 145 , s . 1 ) 10 artiklan
2 kohdan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin ( viides
jaosto ), toimien kokoonpanossa : jaoston puheenjohtaja                               (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
D. A. O. Edward, tuomarit J. C. Moitinho de Almeida
( esittelevä tuomari ), C. Gulmann, P. Jann ja L. Sevon,
julkisasiamies : F. G. Jacobs, kirjaaja : hallintovirkamies L.
                                                                      (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
Hewlett, on antanut 26.10.1995 tuomion, jonka tuomio
lauselma on seuraava :
                                                                          yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
 1 ) Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhden              Yhdistetyissä asioissa C-l 99/94 P ja C-200/94 P, Pesquería
      mukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä:            Vasco-Montañesa SA ( Pevasa ), espanjalainen yhtiö, koti
      yhdenmukainen määräytymisperuste —■ 17 päivänä                  paikka Bermeo ( Espanja ), ja Compama Internacional de
      toukokuuta 1 977 annetun kuudennen neuvoston direk             Pesca y Derivados SA ( Inpesca ), espanjalainen yhtiö, koti
      tiivin 77/388/ETY 10 artiklan 2 kohdan kolmannen                paikka Bermeo ( Espanja ), molempien edellä mainittujen
      alakohdan mukaan jäsenvaltiot voivat säätää, että               edustajana asianajaja Maria Iciar Angulo Fuertes, Biscaye,
      kauppahinnan vastaanottaminen on kaikkien palvelu              prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Ernest
      suoritusten osalta tapahtuma, jonka perusteella vero           Arendt, 8—10, rue Mathias Hardt, muu asianosainen
      saatava syntyy.                                                 Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamiehinään Francisco
                                                                      Jose Santaolalla Gadea ja Jose Luis Iglesias Buhigues ), joissa
                                                                      kantajat valittavat Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
                                                                      oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston 28.4.1994
2 ) Direktiivin 77/388/ETY 10 artiklan 2 kohdan kolman               antamasta määräyksestä asioissa T-452/93 ja T-453/93 ,
      nen alakohdan mukaista poikkeusta käyttävä jäsenval            Pevasa ja Inpesca v. komissio ( Kok . 1994, s . 11-229 ) vaatien,
      tio ei ole velvollinen säätämään "verotettavan tapahtu         että a ) tämä määräys kumotaan, b ) komission 18.12.1990 ja
      man      toteutumishetkestä     laskettavaa  määräaikaa ",       8.11.1991 tekemät päätökset, joilla kantajien yhteisön
      jonka kuluessa lasku tai laskuna toimiva asiakirja on           toimenpiteistä kalastusalan ja vesiviljelyn rakenteellisesta
      toimitettava, vaikka kauppahintaa ei ole vielä vastaan         sopeuttamisesta ja parantamisesta 18 päivänä joulukuuta
      otettu .
                                                                       1986 annetun neuvoston asetuksen ( ETY ) N:o 4028/86
                                                                       ( EYVL N:o L 376 , s. 7) perusteella tekemät rahoitushake
                                                                       mukset oli hylätty, kumotaan, c ) komissio velvoitetaan
 3 ) Direktiivin 77/388/ETY 10 artiklan 2 kohdan kolman              ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin, jotta kantajille
      nen alakohdan mukaista poikkeusta käyttävä jäsenval             myönnettäisiin mainittu rahoitustuki, ja d ) komissio velvoi


title: Asia T-278/04: Jabones Pardo, S.A:n 9.7.2004 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (SMHV) vastaan nostama kanne

text:
               9.10.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 251/23

         Jabones Pardo, S.A:n 9.7.2004 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (SMHV) vastaan nostama kanne
   (Asia T-278/04)
   (2004/C 251/43)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Jabones Pardo, S.A., kotipaikka Madrid, on nostanut 9.7.2004 kanteen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (SMHV) vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja José Enrique Astiz Suarez, Madrid.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               —

               muuttaa riidanalaisessa päätöksessä merkkien ja tuotteiden samankaltaisuudesta tehtyjä päätelmiä, joiden mukaan väite otetaan käsiteltäväksi ja tavaramerkin rekisteröimistä koskeva hakemus hylätään luokkiin 3 ja 5 kuuluvia tuotteita varten

               —

               kumoaa päätöksen, jolla on suoritettu merkeistä ja tuotteista, joita niillä erotetaan, uusi ja oikea vertailu siten, että otetaan huomioon, että ”YUPI” ja ”YUKI” ovat äärimmäisen samankaltaiset visuaalisesti ja foneettisesti ja että monet tuotteet, joita niilä erotetaan, ovat samoja tai melkein samoja.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               Yhteisön tavaramerkin hakija:

               QUIMI ROMAR S.L.

               Haettu tavaramerkki:

               Sanamerkki ”YUKI” — hakemus nro 1 353 515 luokkiin 3, 5 ja 28 kuuluvia tavaroita varten

               Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu:

               Kantaja

               Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu.

               Espanjalainen sanamerkki ”YUPI” (nro 246 715) luokkaan 3 kuuluvia tavaroita varten (koko luokka, johon kuuluvat kosmeettiset tuotteet, vahat, uutteet ja hampaidenpuhdistusaineet).

               Väiteosaston ratkaisu:

               Väitteen osittainen hyväksyminen niitä tuotteita varten, joita vastaan se esitettiin; toisin sanoen: ”saippuat, hajuvedet, eteeriset öljyt, kosmeettiset tuotteet, hiusvedet, hampaidenpuhdistusaineet” (luokka 3) ja ”farmaseuttiset tuotteet ja terveydenhoitotuotteet” (luokka 5).

               Valituslautakunnan ratkaisu:

               Tavaramerkkihakemuken esittäjän tekemän valituksen hyväksyminen ja riidanalaisen ratkaisun kumoaminen, koska siinä hyväksyttiin väite siltä osin kuin on kyse ”saippuoista, hajuvesistä, eteerisistä öljyistä, kosmeettisista tuotteista, hiusvesistä, hampaidenpuhdistusaineista” (luokka 3) ja ”farmaseuttisista tuotteista ja terveydenhoitotuotteista” (luokka 5), ja väitteentekijän tekemän valituksen hylkääminen.

               Kanneperusteet:

               Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan virheellinen tulkinta.


title: Asia C-373/05 P: Bart Nijsin  10.10.2005  tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-377/04, Bart Nijs vastaan Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuin,  26.5.2005  antamasta määräyksestä

text:
               24.12.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 330/8

         Bart Nijsin 10.10.2005 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-377/04, Bart Nijs vastaan Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuin, 26.5.2005 antamasta määräyksestä
   (Asia C-373/05 P)
   (2005/C 330/16)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Bart Nijs on valittanut 10.10.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-377/04, Bart Nijs vastaan Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuin, 26.5.2005 antamasta määräyksestä. Valittajan edustajana on asianajaja Fränk Rollinger.
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               toteaa, että valitus voidaan muotonsa puolesta ottaa tutkittavaksi

               —

               toteaa, että valitus on sisältönsä puolesta perusteltu

               —

               toteaa, että Bart Nijsin oikeudenkäyntiä edeltävässä vaiheessa 27.2.2004 tekemän valituksen kohde on sama kuin Bart Nijsin 16.9.2004 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon jättämässä kanteessa

               —

               toteaa, että Bart Nijsin kanne voidaan ottaa tutkittavaksi

               —

               kumoaa tämän johdosta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston 26.5.2005 antaman määräyksen ja palauttaa esillä olevan asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen muuhun kokoonpanoon istuntoa varten.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
   Valittaja katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on virheellisesti jättänyt hänen kanteensa tutkimatta, vaikka oikeudenkäyntiä edeltävää menettelyä koskevia säännöksiä ja erityisesti henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohtaa on noudatettu.


title: Asia C-590/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte Suprema di Cassazione (Italia) on esittänyt 20.11.2013 — Idexx Laboratoires Italia srl v. Agenzia delle Entrate

text:
               25.1.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte Suprema di Cassazione (Italia) on esittänyt 20.11.2013 — Idexx Laboratoires Italia srl v. Agenzia delle Entrate
   (Asia C-590/13)
   2014/C 24/19
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Corte Suprema di Cassazione

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Idexx Laboratoires Italia srl

      Vastaaja: Agenzia delle Entrate

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Sovelletaanko Euroopan unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-95/07 ja C-96/07 8.5.2008 antamasta tuomiosta ilmeneviä periaatteita — joiden mukaan kuudennen direktiivin 77/388 (1) 18 artiklan 1 kohdan d alakohta ja 22 artikla, sellaisena kuin ne ovat muutettuna jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetulla direktiivillä 91/680/ETY, (2) ovat esteenä sellaiselle arvonlisäveroa koskevien ilmoitusten oikaisemiseen ja arvonlisäveron määrittämiseen liittyvälle käytännölle, jossa määrätään seuraamuksia yhtäältä kyseisen 18 artiklan 1 kohdan d alakohdan nojalla annetussa kansallisessa lainsäädännössä määrättyjen muodollisuuksien ja toisaalta mainitun 22 artiklan 2 ja 4 kohdassa tarkoitettujen, kirjanpitoon ja veroilmoituksiin liittyvien velvollisuuksien laiminlyönnistä, ja jossa vähennysoikeus evätään, jos käännetyn verovelvollisuuden järjestelmää sovelletaan — myös silloin, kun kyseisissä säännöksissä säädetyt velvollisuudet on täysin laiminlyöty mutta verovelvollisen tilanteesta ja hänen vähennysoikeutensa olemassaolosta ei kuitenkaan ole epäilystä?

               2)

               Kun kyse on arvonlisäveroalalla säädetystä niin kutsutusta käännetyn verovelvollisuuden järjestelmästä, viitataanko ilmaisuilla ”aineelliset vaatimukset”, ”substantive requirements” ja ”exigences de fond”, joita unionin tuomioistuin käyttää yhdistetyissä asioissa C-95/07 ja C-96/07 8.5.2008 annetun tuomion eri kieliversioissa, arvonlisäveron maksamisen ja verovelan vastattavaksiottamisen välttämättömyyteen vai sellaisten aineellisten edellytysten olemassaoloon, joilla voidaan perustella verovelvollisen veronmaksuvelvollisuutta ja säännellään kyseisen veron neutraalisuuden turvaavaa vähennysoikeutta, sen yhdenmukaisia soveltamisperusteita unionissa, verotettavuutta ja täydellistä vähennettävyyttä?

      (1)  Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste, 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EUVL L 145, s. 1).

      (2)  Yhteisen arvonlisäverojärjestelmän täydentämisestä ja direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta verotuksellisten rajojen poistamiseksi 16.12.1991 annettu neuvoston direktiivi 91/680/ETY (EYVL L 376, s. 1).


title: Asia T-93/11: Kanne 15.2.2011 — Stichting Corporate Europe Observatory v. komissio

text:
               9.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/19

         Kanne 15.2.2011 — Stichting Corporate Europe Observatory v. komissio
   (Asia T-93/11)
   2011/C 113/37
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Stichting Corporate Europe Observatory (Amsterdam, Alankomaat) (edustajat: solicitor S. Crosby ja asianajaja S. Santoro)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               on katsottava, että komission 6.12.2010 menettelyssä GESTDEM 2009/2508 tekemällä päätöksellä on rikottu asetusta N:o 1049/2001 (1), ja se on tämän vuoksi kumottava, ja

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan mukaisesti.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteellaan kantaja vaatii SEUT 263 artiklan mukaisesti komission 6.12.2010 menettelyssä GESTDEM 2009/2508 tekemän päätöksen, jolla on evätty asetuksen N:o 1049/2001 nojalla täysimääräinen oikeus tutustua useisiin asiakirjoihin, jotka koskevat EU:n ja Intian välisiä kauppaneuvotteluja, kumoamista.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen kanneperusteeseen, jonka mukaan asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan kolmatta luetelmakohtaa on sovellettu virheellisesti, sillä kansainvälisiä suhteita koskevaa poikkeusta ei voida soveltaa esillä olevassa asiassa, koska kaikki pyydetyt asiakirjat ovat julkisia.

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 45, s. 43).


title: Asia C-172/05 P: O. Mancinin 15.4.2005 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-137/03, O. Mancini vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 3.2.2005 antamasta tuomiosta

text:
               28.5.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 132/21

         O. Mancinin 15.4.2005 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-137/03, O. Mancini vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 3.2.2005 antamasta tuomiosta
   (Asia C-172/05 P)
   (2005/C 132/39)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   O. Mancini on valittanut 15.4.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-137/03, O. Mancini vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 3.2.2005 antamasta tuomiosta.
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               ottaa valituksen tutkittavaksi ja toteaa sen perustelluksi,

               —

               kumoaa Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-137/03, Mancini vastaan komissio, 3.2.2005 antaman tuomion.

         Valittaja vaatii myös, että yhteisöjen tuomioistuin itse ratkaisee riidan ja hyväksyy kantajan asiassa T-137/03 alun perin esittämät vaatimukset siitä, että

               —

               kumotaan nimittävän viranomaisen 28.6.2002 tekemä päätös olla hyväksymättä valittajan hakemusta asiantuntijalääkärin toimeen lääkäripalvelujen yksikössä Brysselissä hallinnon pääosastossa B8,

               —

               kumoaa valittajan valituksen hylkäämisestä tehdyn nimenomaisen päätöksen; valitus oli tehty henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukaisesti 29.7.2002 ja se hylättiin 23.1.2003 tehdyllä ja 27.1.2003 valittajalle tiedoksi annetulla nimenomaisella päätöksellä,

               —

               kumoaa Dolmansin nimityksen asiantuntijalääkärin toimeen, mikä on johtanut erityisesti avointa tointa koskevan valittajan hakemuksen hylkäämisen,

               —

               velvoittaa valituksen vastapuolen maksamaan valittajalle oikeuden ja kohtuuden mukaiseksi arvioidun 15 000 euron määrän vahingonkorvauksena tälle aiheutuneesta henkisestä ja urakehityksen vahingosta,

               —

               velvoittaa valituksen vastapuolen joka tapauksessa korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
   Valitusperusteet koskevat yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 58 artiklan mukaisesti asian käsittelyssä yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa tapahtunutta oikeudenkäyntivirhettä, joka on hakijan edun vastainen, tai yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa tapahtunutta yhteisön oikeuden rikkomista.


title: Asia T-503/12: Kanne 16.11.2012 — Yhdistynyt kuningaskunta v. komissio

text:
               26.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/62

         Kanne 16.11.2012 — Yhdistynyt kuningaskunta v. komissio
   (Asia T-503/12)
   2013/C 26/123
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: D. Wyatt, QC, barrister V. Wakefield ja C. Murrell)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan tiettyjen jäsenvaltioille aiheutuneiden menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 6.9.2012 annetun komission päätöksen 2012/500/EU (EUVL L 2012 L 244, s. 11) liitteessä olevien neljän sellaisen kohdan osalta, jotka koskevat Pohjois-Irlannille varainhoitovuonna 2008 aiheutuneisiin menoihin (yhteensä 277 231,60 euroa ja 13 671 558,90 euroa) sekä varainhoitovuonna 2009 (yhteensä 270 398,26 euroa ja 15 844 193,29 euroa) aiheutuneisiin menoihin sovellettavaa viiden prosentin korjauskerrointa ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäisen kanneperusteen mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja tosiseikkoja koskevia virheitä sekä jätti ottamatta huomioon mahdollisen unionin varojen menetyksen suuruuden osalta merkityksellisiä seikkoja, jotka hakuvuosien 2007 ja 2008 menot unionin varoille muodostavat erityisesti vuoden 2005 osalta tukikelpoisen alueen, joka vaikuttaa alkuperäisiin tukioikeuksiin, määrittämisessä tehtyjen virheiden vuoksi.

               2)

               Toisen kanneperusteen mukaan komissio teki oikeudellisia virheitä ja tosiseikkoja koskevia virheitä, kun se virheellisesti totesi, että Northern Ireland Department of Agriculture and Rural Development (”DARD”) joko ei soveltunut asianmukaisesti tai ei soveltanut lainkaan seuraamuksia, aiheettomien maksujen takaisinperintää ja tahallista säännösten noudattamatta jättämistä koskevia säännöksiä ja että komissio siten arvioi liian suureksi unionin varojen mahdollisen menetyksen suuruuden tai ei ottanut huomioon tämän suuruuden määrittämisen kannalta merkityksellisiä seikkoja. Sen mukaan komissio erityisesti

                           —

                           arvosteli virheellisesti väitettyä DARDin tukioikeuksien ”järjestelmällistä” uudelleenlaskentaa;

                           —

                           virheellisesti väitti, että vuonna 2005 tehdyillä virheillä on aineellisia historiallisia vaikutuksia tukioikeuden arvoon;

                           —

                           omaksui väärän aiheettomia maksuja koskevan laskentatavan;

                           —

                           sovelsi rangaistuksiin virheellistä lähestymistapaa erityisesti, kun se

                                       —

                                       omaksui väärän rangaistuksia koskevan laskentatavan ja

                                       —

                                       virheellisesti väitti, että rangaistus on määrättävä jokaiselta vuodelta sellaisissa tapauksissa, joissa rangaistusta sovellettiin vuonna 2005 muttei sitä seuraavina hakuvuosina eli tässä tapauksessa vuosina 2007 ja 2008, jolloin aiheettomat maksut johtuivat samasta syystä kuin vuonna 2005, jolloin samasta virheestä määrättiin rangaistus;

                           —

                           omaksui väärän lähestymistavan tahallisen säännösten noudattamatta jättämisen osalta.


title: Asia T-623/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.7.2017 – Lidl Stiftung v. EUIPO (JEDE FLASCHE ZÄHLT!) (EU-tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin JEDE FLASCHE ZÄHLT! rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Mainoslauseesta muodostuva tavaramerkki — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               21.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 277/36

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.7.2017 – Lidl Stiftung v. EUIPO (JEDE FLASCHE ZÄHLT!)
   (Asia T-623/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus kuviomerkin JEDE FLASCHE ZÄHLT! rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Mainoslauseesta muodostuva tavaramerkki - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2017/C 277/53)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Wolter, A. Marx ja A. Berger)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (asiamiehet: M. Eberl ja A. Schifko)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 7.9.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 479/2015-4), joka koskee hakemusta kuviomerkin JEDE FLASCHE ZÄHLT! rekisteröimiseksi Euroopan unionin tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Lidl Stiftung & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 16, 18.1.2016.


title: Asian T-40/97 poistaminen rekisteristä

text:
C 318/36        I  FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   18.10.97
       Asian T-40/97 (') poistaminen rekisteristä              23.7.1997 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste
                     ( 97/C 318/71 )                           ristä on poistettu asia T-40/97, Pearle BV, Hans Prijsoptiek
                                                               Franchise BV, Van der Wiel BV, Prins Brillen BV, Brilser
            (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                    vice BV ja Optical Retail Group BV vastaan Euroopan
                                                               yhteisöjen komissio.
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
tuimen viidennen laajennetun jaoston puheenjohtajan            (M EYVL C 131 , 26.4.1997.


title: Asia T-168/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.1.2014 — EPAW v. komissio (Kumoamiskanne — Yksityisoikeudellinen oikeushenkilö — Sitä, että taho on oikeushenkilönä olemassa, koskevien todisteiden puuttuminen — Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 5 kohdan a alakohta — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               15.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 78/12

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.1.2014 — EPAW v. komissio
   (Asia T-168/13) (1)

   (Kumoamiskanne - Yksityisoikeudellinen oikeushenkilö - Sitä, että taho on oikeushenkilönä olemassa, koskevien todisteiden puuttuminen - Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 5 kohdan a alakohta - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)
   2014/C 78/24
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: European Platform Against Windfarms (EPAW) (edustaja: asianajaja C. Kiss)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi K. Herrmann ja P. Oliver, sitten L. Pignataro Nolin, K. Herrmann ja J. Tomkin)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus komission Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle 6.6.2012 antaman tiedonannon, jonka otsikko on ”Uusiutuva energia: merkittävä tekijä Euroopan energiamarkkinoilla”, ja komission 21.1.2013 tekemän päätöksen, jolla jätettiin tutkimatta kantajan vaatimus siitä, että komissio tarkastelee kyseistä tiedonantoa uudelleen, kumoamiseksi

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               European Platform Against Windfarms (EPAW) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 207, 20.7.2013.


title: Asia T-160/02: Naipes Heraclio Fournier S.A.:n 17.5.2002 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (jäljempänä OHMI) vastaan nostama kanne

text:
C 180/30               FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       27.7.2002
Naipes Heraclio Fournier S.A.:n 17.5.2002 sisämarkkinoi-                 Valituslautakunnan pää-         Mitättömyysosaston päätös ku-
den harmonisointivirastoa (jäljempänä OHMI) vastaan                      tös:                            motaan
                         nostama kanne
                                                                         Kanneperusteet:                 Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artik-
                                                                                lan 1 kohta b ja c alakohdan
                                                                                virheellinen soveltaminen
                         (Asia T-160/02)
                        (2002/C 180/51)
                   (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
                                                                         Naipes Heraclio Fournier S.A.:n 17.5.2002 sisämarkkinoi-
                                                                         den harmonisointivirastoa (jäljempänä OHMI) vastaan
                                                                                nostama kanne
Naipes Heraclio Fournier S.A., Alava (Espanja), on nostanut                                       (Asia T-161/02)
17.5.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivi-
rastoa vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Enrique                                        (2002/C 180/52)
Armijo Chavarri.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         Naipes Heraclio Fournier S.A., Alava (Espanja), on nostanut
–     kumoaa OHMIn toisen valituslautakunnan 28.2.2002                   17.5.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
      tekemän päätöksen                                                  tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivi-
                                                                         rastoa vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Enrique
                                                                         Armijo Chavarri.
–     velvoittaa OHMIn korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                         Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         –     kumoaa OHMIn toisen valituslautakunnan 28.2.2002
                                                                               tekemän päätöksen
Kanneperusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                         –     velvoittaa OHMIn korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Menettämishakemuksen            Kuvamerkki, jossa on pataässä –
kohteena oleva yhteisön         rekisteröity             numerolle
tavaramerkki:                   000089565, luokan 16 tuotteita
                                varten (korttipelit)                     Kanneperusteet ja pääasialliset perustelut
Mitättömyyshakemuk-             Kantaja                                  Menettämishakemuksen            Kuvamerkki, jossa on ”ristisotilas”
sen kohteena olevan ta-                                                  kohteena oleva yhteisön         –       rekisteröity   numerolle
varamerkin haltija:                                                      tavaramerkki:                   0000089961, luokan 16 tuotteita
                                                                                varten (korttipelit)
Mitättömyyshakemuk-           Société France Cartes
sen tekijä:
                                                                         (Ks. tiedonanto asiassa T-160/02, Heraclio Fournier v. OHMI)
Mitättömyysosaston              Hakemus hylätään
päätös:


title: Asia T-704/13: Kanne 30.12.2013 — Banco de Sabadell ja Banco Gallego v. komissio

text:
               22.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/47

         Kanne 30.12.2013 — Banco de Sabadell ja Banco Gallego v. komissio
   (Asia T-704/13)
   2014/C 52/91
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Banco de Sabadell, SA (Sabadell, Espanja) ja Banco Gallego, SA (Santiago de Compostela, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero ja A. Lamadrid de Pablo)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin komissio katsoi, että sellaisten toimien kokonaisuutta, jotka sen mukaan muodostavat Espanjan ns. tax lease -järjestelmän, on pidettävä uutena valtiontukena ja sisämarkkinoille soveltumattomana

               —

               toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 1 ja 4 artiklat, joissa eurooppalaisten taloudellisten etuyhtymien (ETEY) sijoittajat todetaan väitetyn tuen saajiksi ja jolla osoitetaan perintämääräys ainoastaan kyseisille sijoittajille

               —

               toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 4 artiklan siltä osin kuin siinä määrätään väitettyjä tukia takaisin perittäviksi

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen 4 artiklan siltä osin kuin siinä lausutaan sijoittajien ja muiden yksiköiden välillä tehtyjen yksityisoikeudellisten sopimusten laillisuudesta

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-700/13, Bankia vastaan komissio.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 30 päivänä syyskuuta 2003 asiassa C-224/01 (Landesgericht für Zivilrechtssachen Wienin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Gerhard Köbler vastaan Itävallan tasavalta (Yhdenvertainen kohtelu – Yliopiston professorien palkkaus – Välillinen syrjintä – Ikälisä – Jäsenvaltion vastuu sen syyksi luettavasta yhteisön oikeuden rikkomisesta yksityisille aiheutuneista vahingoista – Ylimmän oikeusasteen tuomioistuimen syyksi luettava rikkominen)

text:
15.11.2003                FI                              Euroopan unionin virallinen lehti                                            C 275/13
vireillä olevassa asiassa Maria Walcher ja Bundesamt für                             YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
Soziales und Behindertenwesen Steiermark ennakkoratkaisun
työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilan-
teessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä                                    30 päivänä syyskuuta 2003
20 päivänä lokakuuta 1980 annetun neuvoston direktiivin 80/
987/ETY (EYVL L 283, s. 23) tulkinnasta, sellaisena kuin                    asiassa C-224/01 (Landesgericht für Zivilrechtssachen
tämä direktiivi on muutettuna asiakirjalla Itävallan tasavallan,            Wienin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Gerhard Kö-
Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdois-                                 bler vastaan Itävallan tasavalta (1)
ta ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni
perustuu (EYVL 1994, C 241, s. 21 ja EYVL 1995, L 1, s. 1),
yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpa-                  (Yhdenvertainen kohtelu – Yliopiston professorien palkkaus
nossa: jaoston puheenjohtaja J.-P. Puissochet sekä tuomarit                 – Välillinen syrjintä – Ikälisä – Jäsenvaltion vastuu sen
C. Gulmann, F. Macken, N. Colneric (esittelevä tuomari) ja                  syyksi luettavasta yhteisön oikeuden rikkomisesta yksityisille
J. N. Cunha Rodrigues, julkisasiamies: J. Mischo, kirjaaja:                 aiheutuneista vahingoista – Ylimmän oikeusasteen tuomiois-
R. Grass, on antanut 11.9.2003 tuomion, jonka tuomiolausel-                                 tuimen syyksi luettava rikkominen)
ma on seuraava:
                                                                                (2003/C 275/21)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
1)    Työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilan-
      teessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä
      20 päivänä lokakuuta 1980 annetun neuvoston direktiivin               (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
      80/987/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna asiakirjalla                           tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
      Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningas-
      kunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista,
      joihin Euroopan unioni perustuu, kanssa on ristiriidassa se,
      että työntekijä, joka omistaa huomattavan osuuden siitä               Asiassa C-224/01, jonka Landesgericht für Zivilrechtssachen
      rajavastuuyhtiöstä, jonka palveluksessa hän on, mutta jolla ei        Wien (Itävalta) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen
      ole määräävää vaikutusvaltaa kyseisessä yhtiössä, menettää            tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa
      pääomapanokseen rinnastettavia osakaslainoja koskevan Itä-            tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Gerhard Köbler ja
      vallan oikeuskäytännön mukaan oikeutensa palkkaturvaan                Itävallan tasavalta ennakkoratkaisun yhtäältä EY:n perustamis-
      sellaisten palkkasaatavien osalta, jotka ovat jääneet maksamat-       sopimuksen 48 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 39 ar-
      ta työnantajan maksukyvyttömyyden takia ja joihin sovelletaan         tikla) ja toisaalta erityisesti yhdistetyissä asioissa C-46/93
      kyseisen direktiivin 4 artiklan 2 kohtaa, tilanteessa, jossa hän      ja C-48/93, Brasserie du pêcheur ja Factortame, 5.3.1996
      sen jälkeen, kun yhtiön luottokelvottomuus on voinut tulla            annetusta tuomiosta (Kok. 1996, s. I-1029) ja asiassa C-54/96,
      hänen tietoonsa, on pidättäytynyt yli 60 päivän ajan vaatimasta       Dorsch Consult, 17.9.1997 annetusta tuomiosta (Kok. 1997,
      uskottavasti säännöllistä palkkaansa, joka hänelle olisi pitänyt      s. I-4961) johtuvan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytän-
      maksaa.                                                               nön tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpa-
                                                                            nossa: presidentti G. C. Rodríguez Iglesias, jaostojen puheen-
                                                                            johtajat J.-P. Puissochet, M. Wathelet, R. Schintgen ja
                                                                            C. W. A. Timmermans (esittelevä tuomari) sekä tuomarit
2)    Jäsenvaltio voi lähtökohtaisesti väärinkäytösten estämiseksi          C. Gulmann, D. A. O. Edward, A. La Pergola, P. Jann, V. Skouris,
      toteuttaa toimenpiteitä, joilla tällaiselta työntekijältä evätään     F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr, J. N. Cunha Rodrigues ja
      oikeus palkkaturvaan sellaisten palkkasaatavien osalta, jotka         A. Rosas, julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: johtava hallintovir-
      ovat syntyneet sen päivän jälkeen, jona työntekijä, joka ei ole       kamies H. A. Rühl, on antanut 30.9.2003 tuomion, jonka
      yhtiön osakas, olisi luopunut tehtävistään palkkansa maksa-           tuomiolauselma on seuraava:
      matta jäämisen takia, ellei osoiteta, että kyse ei ole ollut
      vilpillisestä toiminnasta. Direktiivin 80/987/ETY 4 artiklan
      2 kohdan kattamia saatavia koskevan palkkaturvan osalta               1)    Periaatetta, jonka mukaan jäsenvaltiot ovat velvollisia korvaa-
      jäsenvaltio ei voi pääsääntöisesti olettaa, että työntekijä, joka ei        maan niiden syyksi luettavalla yhteisön oikeuden rikkomisella
      ole osakas, olisi luopunut työtehtävistään tästä syystä ennen               yksityisille aiheutetut vahingot, sovelletaan myös silloin, kun
      kuin hänen palkkansa on jätetty maksamatta kolmen kuukau-                   kyseinen rikkominen johtuu asiaa ylimpänä oikeusasteena
      den ajanjaksolta.                                                           käsittelevän tuomioistuimen päätöksestä, kun yhteisön rikotun
                                                                                oikeusnormin tarkoituksena on antaa oikeuksia yksityisille, kun
                                                                                rikkominen on riittävän ilmeinen ja kun vahinko, joka on
                                                                                aiheutunut henkilöille, joiden oikeuksia on loukattu, on välittö-
                                                                                mässä syy-yhteydessä kyseiseen rikkomiseen. Sen ratkaisemisek-
(1) EYVL C 212, 28.7.2001.                                                        si, onko rikkominen riittävän ilmeinen, kun kyseinen rikkominen
                                                                                johtuu tällaisesta päätöksestä, toimivaltaisen kansallisen tuo-
                                                                                mioistuimen on tuomioistuintoiminnan erityinen luonne huo-
                                                                                mioon ottaen tutkittava, onko kyseinen rikkominen luonteeltaan
                                                                                selvä. Kukin jäsenvaltio päättää itse oman oikeusjärjestyksensä
                                                                                mukaisesti, mikä tuomioistuin on toimivaltainen ratkaisemaan
                                                                                mainittuun korvaukseen liittyviä oikeusriitoja.
 ---pagebreak--- C 275/14                 FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                       15.11.2003
2)    EY:n perustamissopimuksen 48 artiklaa (josta on muutettuna         työnantajansa, joka on myös sijoittautunut tähän rajanaapurina
      tullut EY 39 artikla) ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta    olevaan jäsenvaltioon.
      yhteisön alueella 15 päivänä lokakuuta 1968 annettua neuvos-
      ton asetusta (ETY) N:o 1612/68 on tulkittava siten, että niissä
                                                                         (1) EYVL C 227, 11.8.2001.
      kielletään sellaisen erityisen ikälisän myöntäminen vuoden
      1956 Gehaltsgesetzin (vuoden 1956 palkkalaki) 50a §:ssä,
      sellaisena kuin tämä laki on muutettuna vuonna 1997,
      säädettyjen kaltaisilla edellytyksillä, joka Verwaltungsgericht-
      shofin (Itävalta) 24.6.1998 antamassaan tuomiossa esittämän
      tulkinnan mukaan on uskollisuuslisä.
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
3)    Kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevan asian olosuh-
      teissa Verwaltungsgerichtshofin 24.6.1998 antamasta tuo-                              30 päivänä syyskuuta 2003
      miosta ilmenevän kaltainen yhteisön oikeuden rikkominen
      ei ole luonteeltaan selvä, mikä on edellytyksenä sille, että       asiassa C-239/01: Saksan liittotasavalta vastaan Euroopan
      jäsenvaltiolle syntyisi yhteisön oikeuden nojalla vahingonkor-                           yhteisöjen komissio (1)
      vausvastuu asiaa ylimpänä oikeusasteena käsitelleen tuomiois-
      tuimensa päätöksen johdosta.                                       (Maatalous – EMOTR – Komission asetuksen N:o 690/2001
                                                                         osittainen kumoaminen – Erityiset markkinoiden tukitoi-
(1) EYVL C 212, 28.7.2001.                                               menpiteet naudanliha-alalla – Komission täytäntöönpano-
                                                                         asetus, jossa säädetään jäsenvaltioiden pakollisesta osallistu-
                                                                                misesta yhteisrahoitukseen)
                                                                                (2003/C 275/23)
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                                      (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                            (viides jaosto)
                                                                         (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                    2 päivänä lokakuuta 2003
asiassa C-232/01 (Politierechtbank te Mechelenin esittämä
ennakkoratkaisupyyntö): rikosoikeudenkäynti Hans Van                     Asiassa C-239/01, Saksan liittotasavalta (asiamiehenään:
                          Lentiä vastaan (1)                             W. -D. Plessing, avustajanaan J. Sedemund), jota tukee Tanskan
                                                                         kuningaskunta (asiamiehinään: J. Molde ja J. Bering Liisberg)
(Työntekijöiden vapaa liikkuvuus – Ajoneuvojen leasing –                 prosessiosoite Luxemburgissa vastaan Euroopan yhteisöjen
Velvollisuus rekisteröidä ajoneuvo työntekijän asuinpaikan               komissio (asiamiehinään: D. Booß ja M. Niejahr), jossa kantaja
                            jäsenvaltiossa)                              vaatii yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan erityisistä mark-
                                                                         kinoiden tukitoimenpiteistä naudanliha-alalla 3 päivänä huhti-
                          (2003/C 275/22)                                kuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 690/2001
                                                                         (EYVL L 95, s. 8) 5 artiklan 5 kohdan siltä osin kuin tässä
                    (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                      säännöksessä jokainen kyseessä oleva jäsenvaltio velvoitetaan
                                                                         rahoittamaan 30 prosenttia tämän asetuksen nojalla ostetun
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen         lihan hinnasta, yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpa-
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                    nossa: presidentti G. C. Rodríguez Iglesias, jaostojen puheen-
                                                                         johtajat J.-P. Puissochet, M. Wathelet, R. Schintgen ja
                                                                         C. W. A. Timmermans sekä tuomarit C. Gulmann, D. A. O. Ed-
Asiassa C-232/01, jonka Politierechtbank te Mechelen (Belgia)            ward, A. La Pergola (esittelevä tuomari), P. Jann, V. Skouris,
on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistui-             F. Macken, N. Colneric ja S. von Bahr, julkisasiamies: J. Mischo,
men käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistui-           kirjaaja: johtava hallintovirkamies M.-F. Contet, on antanut
messa vireillä olevassa rikosoikeudenkäynnissä, jossa vastaaja-          30.9.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
na on Hans Van Lent, ennakkoratkaisun EY 39 artiklan
tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien            1)    Erityisistä markkinoiden tukitoimenpiteistä naudanliha-alalla
kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Wathelet sekä tuo-                     3 päivänä huhtikuuta 2001 annetun komission asetuksen (EY)
marit D. A. O. Edward, P. Jann, S. von Bahr (esittelevä                        N:o 690/2001 5 artiklan 5 kohta kumotaan siltä osin
tuomari) ja A. Rosas, julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: johtava              kuin tässä säännöksessä jokainen kyseessä oleva jäsenvaltio
hallintovirkamies M.-F. Contet, on antanut 2.10.2003 tuo-                      velvoitetaan rahoittamaan 30 prosenttia tämän asetuksen
mion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                                        nojalla ostetun lihan hinnasta.
EY 39 artiklan kanssa on ristiriidassa käsiteltävänä olevassa asiassa    2)    Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeu-
kyseessä olevan kaltainen kansallinen lainsäädäntö, jossa kielletään           denkäyntikulut.
kyseisessä jäsenvaltiossa asuvaa työntekijää käyttämästä sen alueella
rajanaapurina olevassa jäsenvaltiossa rekisteröityä ajoneuvoa, joka      (1) EYVL C 245, 1.9.2001.
kuuluu tähän rajanaapurina olevaan jäsenvaltioon sijoittautuneelle
leasingyritykselle ja jonka on työntekijän käyttöön antanut hänen


title: Asia T-703/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.12.2016 – Groupe Go Sport v. EUIPO – Design Go (GO SPORT) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin GO SPORT rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiemmat kansalliset sanamerkit GO — Väiteosaston osittainen rekisteröinnistä kieltäytyminen — Kanneperusteet sisältävän kirjelmän toimittaminen myöhässä — Valintalautakunnalle tehdyn valituksen tutkimatta jättäminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 60 artikla — Asetuksen (EY) N:o 2868/95 49 säännön 1 kohta)

text:
               23.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 22/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.12.2016 – Groupe Go Sport v. EUIPO – Design Go (GO SPORT)
   (Asia T-703/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin GO SPORT rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiemmat kansalliset sanamerkit GO - Väiteosaston osittainen rekisteröinnistä kieltäytyminen - Kanneperusteet sisältävän kirjelmän toimittaminen myöhässä - Valintalautakunnalle tehdyn valituksen tutkimatta jättäminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 60 artikla - Asetuksen (EY) N:o 2868/95 49 säännön 1 kohta))
   (2017/C 022/40)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Groupe Go Sport (Sassenage, Ranska) (edustajat: asianajajat G. Arbant ja E. Henry-Mayer)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: D. Gája)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Design Go Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 22.9.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 569/2015-2), joka koskee Design Go Ltd:n ja Groupe Go Sportin välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään

               2)

               Groupe Go Sport velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 48, 8.2.2016.


title: Asia T-440/11: Kanne 12.8.2011 — BT Telecommunications v. neuvosto

text:
               1.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 290/16

         Kanne 12.8.2011 — BT Telecommunications v. neuvosto
   (Asia T-440/11)
   2011/C 290/23
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: BT Telecommunications PUE (Minsk, Valko-Venäjä) (edustajat: asianajajat V. Vaitkute Pavan, A. Smaliukas ja E. Matulionyte)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan presidentti Lukašenkaan ja tiettyihin Valko-Venäjän virkamiehiin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 765/2006 muuttamisesta 20.6.2011 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 588/2011 (EUVL L 161, s. 1) siltä osin kuin se koskee kantajaa

               —

               kumoamaan tiettyihin Valko-Venäjän virkamiehiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/639/YUTP muuttamisesta 20.6.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/357/YUTP (EUVL L 161, s. 25) siltä osin kuin se koskee kantajaa ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastaaja on laiminlyönyt velvollisuutta antaa riittävät perustelut kantajan sisällyttämiselle luetteloon niistä henkilöistä, joihin rajoittavia toimenpiteitä sovelletaan.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastaaja on loukannut Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen 6 ja 13 artiklan mukaista puolustautumisoikeutta ja oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, koska

                           —

                           se ei ole missään vaiheessa ilmoittanut yksityiskohtaisia perusteluita kantajan sisällyttämiselle rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevia henkilöitä koskevaan luetteloon ja

                           —

                           se ei ole antanut kantajalle mahdollisuutta käyttää tehokkaasti puolustautumisoikeuksiaan, erityisesti oikeutta tulla kuulluksi ja oikeutta menettelyyn, jossa se voi tehokkaasti vaatia, että se poistetaan rajoittavien toimenpiteiden kohteena olevien henkilöiden luettelosta.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastaaja on tehnyt ilmeisiä arviointivirheitä katsoessaan riidanalaisissa toimenpiteissä, että kantaja jollain tavoin osallistuu Lukašenkan hallintoon ja rahoittaa sitä tai jollain tavoin osallistuu kansainvälisten vaaleja koskevien sääntöjen loukkaamiseen tai kansalaisyhteiskunnan ja demokraattisen opposition tukahduttamiseen tai tarvikkeiden, joita voidaan käyttää kansallisiin tukahduttamistoimiin, tuontiin Valko-Venäjälle.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastaaja on loukannut perusteettomalla ja suhteettomalla tavalla Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklan ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen ensimmäisen lisäpöytäkirjan 1 artiklan mukaista omistusoikeutta koskevaa perusoikeutta, vailla pätevää näyttöä.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastaaja on loukannut suhteellisuusperiaatetta, koska se on rajoittanut suhteettomasti kantajan perusoikeuksia varmistamatta riittäviä menettelyllisiä takeita ja esittämättä pätevää näyttöä.


title: Asia T-531/11: Kanne 28.9.2011 — Hamas v. neuvosto

text:
               28.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 126/18

         Kanne 28.9.2011 — Hamas v. neuvosto
   (Asia T-531/11)
   2012/C 126/37
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Hamas (edustaja: asianajaja L. Glock)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan niitä henkilöitä, ryhmiä ja yhteisöjä koskevan luettelon saattamisesta ajan tasalle, joihin sovelletaan erityistoimenpiteiden toteuttamisesta terrorismin torjumiseksi hyväksytyn yhteisen kannan 2001/931/YUTP 2, 3 ja 4 artiklaa, 18.7.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/430/YUTP siltä osin kuin se koskee Hamasia (mukaan lukien Hamas-Izz-al-Din-al-Quassem)

               —

               kumoamaan tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta sekä täytäntöönpanoasetusten (EU) N:o 610/2010 ja (EU) N:o 83/2011 kumoamisesta 18.7.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 687/2011 siltä osin kuin se koskee Hamasia (mukaan lukien Hamas-Izz-al-Din-al-Quassem)

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahdeksaan kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että on rikottu yhteisen kannan 2001/931/YUTP (1) 1 artiklan 4 kohtaa toimivaltaisen viranomaisen tekemien päätösten osalta, koska kyseisen viranomaisen

                           —

                           tulisi olla oikeusviranomainen eikä hallintoviranomainen

                           —

                           tulisi voida tukeutua lojaalin yhteistyön periaatteeseen

                           —

                           ei tulisi olla Yhdysvaltojen hallitus niiden sääntöjen erityispiirteiden vuoksi, jotka koskevat luettelointitoimia Yhdysvalloissa

                           —

                           ei tulisi olla sellainen viranomainen, joka ei kunnioita asianomaisten henkilöiden menettelyllisiä oikeuksia.

                     Kantaja väittää lisäksi, ettei neuvosto ole esittänyt yhtäkään seikkaa, jonka perusteella nyt käsiteltävässä asiassa voitaisiin näyttää toteen, että asianomaiset kansalliset päätökset perustuvat vakavasti otettaviin todisteisiin tai aihetodisteisiin.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu tosiseikkoihin liittyvään virheeseen, koska neuvosto ei ole näyttänyt toteen niitä seikkoja, joihin se itsenäisesti vetoaa. Kantaja väittää, että sen kannekirjelmässä esitetyt tiedot vahvistavat tosiseikkoihin liittyvän virheen olemassaolon.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen siltä osin kuin on kyse siitä, onko kantaja terroristijärjestö, koska neuvoston esittämä luokittelu ei ole yhteisessä kannassa 2001/931/YUTP vahvistettujen perusteiden mukainen. Kantaja väittää, että neuvoston soveltamat perusteet tukeutuvat terrorismin käsitettä koskevaan virheelliseen tulkintaan, joka on ristiriidassa kansainvälisen säädännäisoikeuden kanssa.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei tilanteen kehittymistä ole otettu riittävästi huomioon ajan kuluessa, koska neuvosto ei tosiasiallisesti tee yhteisen kannan 2001/931/YUTP 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua uudelleenarviointia.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu puuttumattomuusperiaatteen loukkaamiseen.

               6)

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin, koska kantajalle lähetetyt perustelut eivät sisällä minkäänlaista täsmennystä sellaisista vakavasti otettavista ja uskottavista todisteista ja aihetodisteista, jotka puhuvat kantajaa vastaan.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste, joka koskee puolustautumisoikeuksien ja tehokasta oikeussuojaa koskevien oikeuksien loukkaamista. Kantaja väittää, että kyseisiä oikeuksia on loukattu

                           —

                           menettelyn kansallisen vaiheen aikana, vaikka neuvoston tulisi harjoittaa valvontaa tältä osin

                           —

                           menettelyn unionin tasolla käydyn vaiheen aikana sillä perusteella, ettei neuvosto ole ilmoittanut kantajalle kaikkia tarvittavia seikkoja.

               8)

               Kahdeksas kanneperuste, joka koskee omaisuudensuojan loukkaamista, koska varojen jäädyttämistä koskevaa toimenpidettä ei voida pitää oikeutettuna puuttumisena omaisuudensuojaan.

      (1)  Erityistoimenpiteiden toteuttamisesta terrorismin torjumiseksi 27.12.2001 annettu neuvoston yhteinen kanta 2001/931/YUTP (EYVL L 344, s. 93).


title: Asia T-501/08: Kanne 18.11.2008 — NEC Display Solutions Europe v. SMHV — C More Entertainment (see more)

text:
               24.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 19/34

         Kanne 18.11.2008 — NEC Display Solutions Europe v. SMHV — C More Entertainment (see more)
   (Asia T-501/08)
   (2009/C 19/63)
   Kannekirjelmän kieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: NEC Display Solutions Europe GmbH (München, Saksa) (edustaja: lakimies P. Munzinger)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: C More Entertainment AB (Tukholma, Ruotsi)
   Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 28.8.2008 asiassa R 1388/2007-4 tekemä päätös on kumottava ja väite on hylättävä.

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja,

               —

               mikäli vastapuoli valituslautakunnassa on asiassa väliintulijana, se on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki ”see more” luokkaan 9 kuuluville tavaroille — hakemus N:o 4 034 741

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Tanskassa tavaramerkiksi numerolla VR 2004 01590 rekisteröity sanamerkki ”CMORE” luokkiin 9, 16, 35, 38 ja 41 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten; Suomessa tavaramerkiksi numerolla 231 366 rekisteröity sanamerkki ”CMORE” luokkiin 9, 16, 35, 38 ja 41 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksyttiin kokonaisuudessaan.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin.

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen sillä perusteella, että valituslautakunta on virheellisesti katsonut, että kyseessä olevien tavaramerkkien välillä on sekaannusvaara


title: Asia C-460/05: Puolan tasavallan  23.12.2005  Euroopan parlamenttia ja Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne

text:
               11.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 60/22

         Puolan tasavallan 23.12.2005 Euroopan parlamenttia ja Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne
   (Asia C-460/05)
   (2006/C 60/44)
   Oikeudenkäyntikieli: puola
   Puolan tasavalta on nostanut 23.12.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan parlamenttia ja Euroopan unionin neuvostoa vastaan. Kantajan asiamiehenä on Jarosław Pietras.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa ammattipätevyyden tunnustamisesta 7 päivänä syyskuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY (1) 33 artiklan 2 kohdan ja 43 artiklan 3 kohdan pätemättömiksi

               2)

               käsittelee asian puolaksi

               3)

               velvoittaa Euroopan parlamentin ja Euroopan unionin neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Puolan tasavallan hallitus väittää, että olennaisia menettelymääräyksiä on rikottu, koska direktiivin 2005/36/EY 33 artiklan 2 kohtaa ja 43 artiklan 3 kohtaa, sellaisina kuin ne ovat sanamuodoltaan, ei ole riittävästi perusteltu.
   Kyseisissä artikloissa määritetään erilliset saavutettujen oikeuksien tunnustamista koskevat säännöt, joita sovelletaan yleissairaanhoidosta vastaavan sairaanhoitajan ja kätilön pätevyydestä Puolassa annettuihin asiakirjoihin ja jotka merkitsevät poikkeusta yleissairaanhoidosta vastaavan sairaanhoitajan ja kätilön pätevyydestä muissa jäsenvaltioissa annettujen asiakirjojen osalta saavutettuja oikeuksia koskevista säännöistä. Direktiivin 2005/36/EY johdanto-osassa ei esitetä minkäänlaista perustelua sille, miksi sellaisten yleissairaanhoidosta vastaavien sairaanhoitajien ja kätilöiden saavutettujen oikeuksien osalta, jotka vetoavat puolalaisiin ammattipätevyyttä osoittaviin asiakirjoihin, on vahvistettu edellä mainitut erilaiset säännöt.
   Se, ettei edellä mainittuja säännöksiä ole perusteltu, merkitsee EY 253 artiklan rikkomista, kun otetaan huomioon se tosiseikka, että edellä mainitut säännökset menettivät sen lainsäädäntötyöskentelyn aikana, joka johti direktiivin 2005/36/EY antamiseen, asemansa sellaisina säännöksinä, joita ei olisi tarvinnut erikseen perustella. Huolimatta siitä, että kyseisten toimenpiteiden sisältö kävi ilmi liittymissopimuksen määräyksistä, näiden toimenpiteiden hyväksi ei voitu liittymissopimuksen 9 artiklan ja direktiiviä 2005/36/EY koskeneen lainsäädäntötyöskentelyn valossa käyttää asianmukaista perustelua koskevaa olettamaa, joka perustuisi yksin siihen, että niiden sisältö oli todettu liittymissopimuksessa.

      (1)  EUVL L 255, 30.9.2005, s. 22.


title: Asia C-103/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 13.3.2009 — The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs v Weald Leasing Limited

text:
               6.6.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 13.3.2009 — The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs v Weald Leasing Limited
   (Asia C-103/09)
   2009/C 129/13
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Court of Appeal

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

      Vastaaja: Weald Leasing Limited

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko nyt käsiteltävänä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa verosta suurimmaksi osaksi vapautettu yhtiö ottaa käyttöön leasingjärjestelyn, jossa käytetään välissä olevaa kolmatta osapuolta sen sijaan, että se ostaisi omaisuuden suoraan, leasingjärjestelyn tai jonkin sen osan seurauksena sellaisen verotuksellisen edun saaminen, jonka myöntäminen olisi vastoin kuudennen direktiivin (1) tarkoitusta yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-255/02, Halifax ym., antaman tuomion (jäljempänä Halifax-tuomio) 74 kohdassa tarkoitetulla tavalla?

               2)

               Kun otetaan huomioon, että kuudennessa arvonlisäverodirektiivissä tarkastellaan verosta kokonaan tai osittain vapautetun yrityksen toimesta tapahtuvaa omaisuuden vuokrausta, ja kun otetaan huomioon yhteisöjen tuomioistuimen viittaus ”tavanomaiseen liiketoimintaan” Halifax-tuomion 69 ja 80 kohdassa sekä asiassa C-162/07, Ampliscientifica, annetun tuomion 27 kohdassa ja se, että asiassa C-425/06, Part Service, annetussa tuomiossa ei ole tällaista viittausta, onko sitä, että verosta kokonaan tai osittain vapautettu yritys toimii tällä tavalla siitä huolimatta, että tavanomaisessa liiketoiminnassaan se ei tee leasingsopimuksia, pidettävä oikeuksien väärinkäyttönä?

               3)

               Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi,

                           a)

                           mikä on ”tavanomaisen liiketoiminnan” merkitys Halifax-tuomion 74 ja 75 kohdassa: onko sillä merkitystä 74 kohdan, 75 kohdan vai molempien kohtien osalta;

                           b)

                           viitataanko ”tavanomaisella liiketoiminnalla”

                                       (1)

                                       toimiin, joihin kyseinen veronmaksaja tavallisesti ryhtyy,

                                       (2)

                                       toimiin, joihin kaksi tai useampia osapuolia ryhtyy tavanomaisten kaupan edellytysten mukaisesti,

                                       (3)

                                       kaupallisesti järkeviin toimiin,

                                       (4)

                                       toimiin, joiden perusteella syntyy kaupallinen vastuu ja riskejä, joita niihin liittyviin kaupallisiin etuihin tavallisesti liittyy,

                                       (5)

                                       toimiin, jotka eivät ole keinotekoisia eli joilla on kaupallista sisältöä,

                                       (6)

                                       muunlaisiin toimiin tai toimien ryhmään?

               4)

               Jos leasingjärjestelyä tai sen osaa pidetään oikeuksien väärinkäyttönä, miten se on määriteltävä uudelleen? Erityisesti, onko kansallisen tuomioistuimen tai veroviranomaisen

                           a)

                           jätettävä huomioon ottamatta välissä oleva kolmas osapuoli ja määrättävä, että arvonlisävero on maksettava käypien markkinavuokrien perusteella,

                           b)

                           määriteltävä leasingjärjestely uudelleen suoriksi ostoiksi, vai

                           c)

                           määriteltävä toimet uudelleen jollakin muulla tavalla, jota kansallinen tuomioistuin tai veroviranomainen pitää asianmukaisena keinona tilanteen palauttamiseksi sellaiseksi, jollainen se olisi ollut ilman oikeuksien väärinkäyttönä pidettäviä toimia?

      (1)  Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1)