title: Asia C-625/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Najwyższy (Puola) on esittänyt 3.10.2018 – DO v. Sąd Najwyższy

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/10

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Najwyższy (Puola) on esittänyt 3.10.2018 – DO v. Sąd Najwyższy
      (Asia C-625/18)
      (2019/C 44/15)
      Oikeudenkäyntikieli: puola

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Sąd Najwyższy

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: DO

         Vastapuoli: Sąd Najwyższy

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko perusoikeuskirjan 47 artiklaa, luettuna yhdessä yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY (1) [– –] 9 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että jos jäsenvaltion ylimmässä tuomioistuimen käsiteltäväksi saatetaan valitus (hakemus), jossa vedotaan ikään perustuvan syrjinnän kieltoon tämän tuomioistuimen tuomarin osalta ja samalla tehdään hakemus esitetyn vaatimuksen turvaamiseksi, kyseinen tuomioistuin on – unionin oikeudesta johtuvien oikeuksien suojelemiseksi kansallisen oikeuden mukaisilla välitoimilla – velvollinen jättämään soveltamatta kansallisia säännöksiä, joiden mukaan toimivalta riita-asiassa, jossa valitus tehtiin, on kyseisen tuomioistuimen yksiköllä, joka ei pysty työskentelemään, koska asianomaisia tuomarin virkoja ei ole täytetty?

                  2)

                  Jos nimitetään tuomareita virkaan yksikköön, joka on kansallisen oikeuden perusteella toimivaltainen tutkimaan tehdyn muutoksenhaun, onko SEUT 267 artiklan kolmatta kohtaa, luettuna yhdessä SEU 19 artiklan 1 kohdan ja 2 artiklan sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, tulkittava siten, että äskettäin muodostettu, uusi jäsenvaltion ylimmän oikeusasteen tuomioistuimen jaosto, joka on toimivaltainen käsittelemään sellaista kansallisen tuomioistuimen valituksen tehneen tuomarin asiaa ensimmäisessä ja toisessa asteessa, jossa ratkaisun antavat ainoastaan sellaisen kansallisen elimen valitsemat tuomarit, joka valvoo tuomioistuinten riippumattomuutta (kansallinen tuomarineuvosto) ja joka kokoonpanomallinsa ja toimintatapansa vuoksi ei takaa riippumattomuutta lainsäädäntö- ja toimeenpanovallasta, on riippumaton tuomioistuin unionin oikeudessa tarkoitetulla tavalla?

                  3)

                  Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on kieltävä, onko SEUT 267 artiklan kolmatta kohtaa, luettuna yhdessä SEU 19 artiklan 1 kohdan ja 2 artiklan sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, tulkittava siten, että jäsenvaltion ylimmän oikeusasteen tuomioistuimen jaoston, joka ei ole toimivaltainen ja joka täyttää unionin oikeuden tuomioistuinta koskevat vaatimukset, ja johon valitus unionin oikeutta koskevassa asiassa on tehty, jätettävä huomiotta kansallisen lain säännökset, jotka sulkevat pois sen toimivallan tässä asiassa?

         (1)  EYVL 2000, L 303, s. 16.


title: Asia C-653/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Naczelny Sąd Administracyjny (Puola) on esittänyt 17.10.2018 – Unitel Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/11

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Naczelny Sąd Administracyjny (Puola) on esittänyt 17.10.2018 – Unitel Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
      (Asia C-653/18)
      (2019/C 44/16)
      Oikeudenkäyntikieli: puola

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Naczelny Sąd Administracyjny

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Unitel Sp. z o.o.

         Vastapuoli: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko kansallisen käytännön, kun sitä arvioidaan yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 146 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan ja 131 artiklan sekä kulutuspaikassa kannettavan veron ja verotuksen neutraalisuuden ja suhteellisuuden periaatteiden valossa, oltava sellainen, että verovapautusta ja siihen liittyvää verovähennysoikeutta (Puolan nollaverokanta) on sovellettava aina silloin, kun seuraavat kaksi edellytystä täyttyvät samanaikaisesti:

                              a)

                              tavaroiden maastaviennissä vastaanottaja on määrittämätön ja sijoittautunut Euroopan unionin ulkopuolelle; ja

                              b)

                              on selvää näyttöä siitä, että tavarat ovat poistuneet unionin alueelta, eikä tätä seikkaa riitauteta.

                  2)

                  Ovatko direktiivin 2006/112/EY 146 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta ja 131 artikla sekä kulutuspaikassa kannettavan veron ja verotuksen neutraalisuuden ja suhteellisuuden periaatteet esteenä kansalliselle käytännölle, jonka mukaan tavaroiden luovutuksen ei katsota tapahtuneen, kun tavarat on riidattomasti viety Euroopan unionista mutta kansalliset viranomaiset ovat tavaroiden viennin jälkeen todenneet soveltamassaan menettelyssä, että tosiasiallinen vastaanottaja ei ole sama kuin vastaanottaja, jonka verovelvollinen on ilmoittanut laatimassaan ja luovutusta todentavassa laskussa, vaan tavarat on luovutettu toiselle vastaanottajalle, jonka henkilöllisyys ei ole viranomaisten tiedossa, minkä johdosta viranomaiset ovat kieltäytyneet soveltamasta verovapautusta ja siihen liittyvää verovähennysoikeutta (Puolan nollaverokanta) tähän liiketoimeen?

                  3)

                  Onko kansallisen käytännön, kun sitä arvioidaan direktiivin 2006/112/EY 146 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan ja 131 artiklan sekä kulutuspaikassa kannettavan veron ja verotuksen neutraalisuuden ja suhteellisuuden periaatteiden valossa, oltava sellainen, että tavaroiden luovutukseen sovelletaan kansallista verokantaa, kun on olemassa yksiselitteinen näyttö tavaroiden poistumisesta Euroopan unionin alueelta, mutta määritetyn vastaanottajan puuttuessa viranomaiset toteavat, ettei tavaroiden luovutusta ole tapahtunut, vai onko tällaisessa tapauksessa katsottava, ettei arvonlisäveron alaista liiketoimea ylipäätään ole tehty, minkä vuoksi verovelvollisella ei direktiivin 2006/112/EY 168 artiklan mukaan ole oikeutta verovähennykseen maastavietyjä tavaroita koskevien hankintojen osalta?

         (1)  EUVL 2006, L 347, s. 1.


title: Asia C-668/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Najwyższy (Puola) on esittänyt 26.10.2018 – BP v. UNIPARTS sarl

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/12

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Najwyższy (Puola) on esittänyt 26.10.2018 – BP v. UNIPARTS sarl
      (Asia C-668/18)
      (2019/C 44/17)
      Oikeudenkäyntikieli: puola

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Sąd Najwyższy

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: BP

         Vastapuoli: UNIPARTS sarl

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen, SEU 4 artiklan 3 kohdan kolmannen virkkeen ja SEU 2 artiklan sekä SEUT 267 artiklan kolmannen kohdan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan määräyksiä tulkittava yhdessä luettuina siten, että tehokkaan oikeussuojan periaatteen ja oikeusvaltion periaatteen soveltamisalaan kuuluvaa tuomareiden erottamattomuuden periaatetta loukataan, jos kansallinen lainsäätäjä alentaa jäsenvaltion ylimmän oikeusasteen tuomioistuimen tuomareiden eläkeikää (esimerkiksi 70 vuodesta 65 vuoteen) ja jos uutta alempaa eläkeikää sovelletaan virassa oleviin tuomareihin, ilman että jätettäisiin yksinomaan asianomaisen tuomarin arvioitavaksi, päättäkö hän hyödyntää alempaa eläkeikää?

                  2)

                  Onko SEU 19 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen, SEU 4 artiklan 3 kohdan kolmannen virkkeen ja SEU 2 artiklan sekä SEUT 267 artiklan kolmannen kohdan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan määräyksiä tulkittava yhdessä luettuina siten, että oikeusvaltion periaatetta ja riippumattomuutta, joka on tarpeen takaamaan tehokkaan oikeussuojan asioissa, jotka koskevat unionin oikeutta, loukataan, jos kansallinen tuomioistuin alentaa tuomareiden erottamattomuuden periaatteen vastaisesti 70 vuodesta 65 vuoteen normaalia eläkeikää, johon saakka jäsenvaltion ylimmän oikeusasteen tuomioistuimen tuomari voi pysyä tuomarin virassa, ja määrää, että hänen mahdollisuutensa pysyä tässä virassa riippuu täytäntöönpanoelimen harkintansa mukaan antamasta suostumuksesta?

                  3)

                  Onko yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY (1) 2 artiklan ja 6 artiklan 1 kohdan säännöksiä yhdessä luettuina tulkittava siten, että jäsenvaltion ylimmän oikeusasteen tuomioistuimen tuomarien eläkeiän alentaminen ja määräys, jonka mukaan tämän tuomioistuimen virassa olevan tuomarin, joka on saavuttanut uuden alemman eläkeiän, on saatava virassa pysyäkseen täytäntöönpanoelimen suostumus, merkitsevät ikään perustuvaa syrjintää?

                  4)

                  Onko direktiivin 2000/78 2, 9 ja 11 artiklaa sekä perusoikeuskirjan 21 ja 47 artiklaa tulkittava yhdessä luettuina siten, että kun kyseessä on ikään perustuva syrjintä, jota harjoitetaan jäsenvaltion ylimmän oikeusasteen tuomioistuimen tuomareita kohtaan alentamalla heidän eläkeikäänsä aikaisemmasta 70 vuodesta 65 vuoteen, kyseinen tuomioistuin on – antaessaan ratkaisun mistä tahansa asiasta ratkaisukokoonpanossa, johon kuuluu tuomari, jota näiden syrjivien kansallisten oikeussääntöjen seuraukset koskevat ja joka ei ole ilmaissut tahtovansa hyödyntää uutta eläkeikää – velvollinen ratkaistessaan ratkaisukokoonpanoon liittyvän ennakkokysymyksen kieltäytymään direktiivin 2000/78 ja perusoikeuskirjan 21 artiklan vastaisten kansallisten säännösten soveltamisesta ja jatkamaan asian käsittelyä kokoonpanossa, johon tämä tuomari kuuluu, jos tämä toimenpide on ainoa tehokas keino varmistaa tuomareille unionin oikeusjärjestyksen perusteella kuuluvien oikeuksien tehokas oikeussuoja?

         (1)  EYVL 2000, L 303, s. 16.


title: Asia C-684/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel București (Romania) on esittänyt 6.11.2018 – World Comm Trading Gfz SRL v. Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF) ja Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/13

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel București (Romania) on esittänyt 6.11.2018 – World Comm Trading Gfz SRL v. Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF) ja Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești
      (Asia C-684/18)
      (2019/C 44/18)
      Oikeudenkäyntikieli: romania

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Curtea de Apel București

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: World Comm Trading Gfz SRL

         Vastaajat: Agenția Națională de Administrare Fiscală (ANAF) ja Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Ploiești

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Ovatko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 90 artikla ja arvonlisäveron neutraalisuuden periaate esteenä kansalliselle lainsäädännölle (tai hallinnolliselle käytännölle, joka perustuu epäselvään lainsäädäntöön), jolla evätään yhtiöltä oikeus vähentää arvonlisävero tavaroiden kotimaisiin luovutuksiin sovellettavan alennuksen arvon suhteessa sillä perusteella, että yhteisönsisäisen toimittajan (konsernin edustajana) laatimaan veron sisältävään laskuun on kirjattu koko alennus, joka on myönnetty sekä yhteisönsisäisistä tuotteista että kotimaisista tuotteista, joita on toimitettu saman puitesopimuksen perusteella mutta jotka on kirjattu hankituiksi asianomaisesta jäsenvaltiosta (ja luovuttajana konsernin jäsen, jolla on toinen arvonlisäverotunnus kuin se, jota käytettiin alennukseen liittyvässä laskussa).

                  2)

                  Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko suhteellisuusperiaate esteenä sille, että vastaanottajalta evätään oikeus vähentää arvonlisävero toimittajan myöntämän alennuksen arvon suhteessa siinä tapauksessa, että paikallinen toimittaja (saman konsernin jäsen) on lopettanut liiketoiminnan eikä voi enää alentaa luovutuksesta kannettavan veron perustetta laatimalla laskun omalla arvonlisäverotunnuksellaan liikaa kannetun arvonlisäveron erotuksen palauttamista varten?

         (1)  EUVL 2006, L 347, s. 1.


title: Asia C-709/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Špecializovaný trestný súd (Slovakia) on esittänyt 14.11.2018 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat UL ja VM

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/14

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Špecializovaný trestný súd (Slovakia) on esittänyt 14.11.2018 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat UL ja VM
      (Asia C-709/18)
      (2019/C 44/19)
      Oikeudenkäyntikieli: slovakki

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Špecializovaný trestný súd

         Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

      UL ja VM

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Noudatetaanko rikosoikeudellisessa menettelyssä eräiden syyttömyysolettamaan liittyvien näkökohtien ja läsnäoloa oikeudenkäynnissä koskevan oikeuden lujittamisesta rikosoikeudellisissa menettelyissä 9.3.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2016/343 (1) 3 ja 4 artiklassa, luettuina yhdessä johdanto-osan 16 perustelukappaleen kanssa, tarkoitettua syyttömyysolettamaa koskevaa sääntöä, jos yksi syytetyistä kiistää yhdessä ja samassa rikosoikeudenkäynnissä pääasian käsittelyn alettua osallisuutensa häntä vastaan esitetyssä syytteessä esitettyyn tekoon tai yhteen niistä väittäen olevansa syytön ja jos tämän jälkeen tuomioistuin antaa ratkaisun, joka ei sisällä teon kuvausta, oikeudellista luonnehdintaa eikä tuomioistuimen arviointia ja jolla se hyväksyy toisen syytetyn tunnustuksen, jonka mukaan hän on tehnyt yhden tai useamman syytteessä mainitun teon, jolloin hän luopuu oikeudestaan todisteluun syyllisyytensä osalta, kun tuomioistuin sitten pääasian todistelumenettelyn jälkeen antaa ratkaisun syytteestä yhteisessä tuomiossa?

                              1.1)

                              Noudatetaanko tuomioistuimen ratkaisussa, jolla se hyväksyy yhden syytetyn tunnustuksen ja tällöin toinen, syyllisyytensä kiistänyt syytetty katsotaan syylliseksi ennen hänen syyllisyyttään koskevaa todistelua, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 48 artiklaa?

                  2)

                  Onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan, jossa taataan oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja jokaisen oikeus siihen, että hänen asiansa käsitellään riippumattomassa ja puolueettomassa tuomioistuimessa oikeudenmukaisessa oikeudenkäynnissä, kanssa yhteensopivaa se, että yhdessä ja samassa menettelyssä, jossa on nostettu syyte useita syytettyjä vastaan, laillinen tuomioistuin päättää menettelyn alussa ratkaisulla, joka ei sisällä teon kuvausta, oikeudellista luonnehdintaa eikä tuomioistuimen arviointia, hyväksyä joidenkin syytettyjen tunnustuksen, jolloin he luopuvat oikeudestaan kontradiktoriseen todisteluun syyllisyytensä osalta, kun tuomioistuin sitten pääasian todistelumenettelyn jälkeen antaa ratkaisun kaikkien syytettyjen osalta?

                              2.1)

                              Jos sen ratkaisun perusteella, jolla yhden syytetyn tunnustus hyväksytään, syntyy perusteltu epäilys tunnustuksen hyväksyneen tuomioistuimen puolueettomuudesta, onko se, ettei kyseinen tuomioistuin enää voi käsitellä rikosasiaa, asianmukainen toimenpide syyttömyysolettaman periaatteen turvaamiseksi eräiden syyttömyysolettamaan liittyvien näkökohtien ja läsnäoloa oikeudenkäynnissä koskevan oikeuden lujittamisesta rikosoikeudellisissa menettelyissä 9.3.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2016/343 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti?

                  3)

                  Noudatetaanko 2 artiklan mukaisia yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja oikeusvaltioperiaatetta, 9 artiklan mukaista kansalaisten yhdenvertaisen kohtelun periaatetta tuomioistuimessa ja unionin yleistä periaatetta, jonka mukaan jokaisella on oikeus asiansa oikeudenmukaiseen käsittelyyn, Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, joka allekirjoitettiin Maastrichtissa 7.2.1992, sellaisena kuin se on muutettuna 13.12.2007 allekirjoitetulla Lissabonin sopimuksella, 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti, jos kansallinen tuomioistuin, jonka ratkaisuihin ei voida hakea muutosta, antaa ratkaisun, joka ei ole sopusoinnussa [kansallisen lainsäädännön tulkinnan] yhtenäistämisestä annetun lausunnon kanssa, jonka on antanut kansallinen tuomioistuin sille kansallisessa lainsäädännössä lainsäädännön ja muiden yleisesti sovellettavien säädösten tulkinnan yhtenäistämiseksi sen tilanteen varalta annetun toimivallan nojalla, jossa tämä on tarpeen oikeuskäytännön epäjohdonmukaisuuden ratkaisemiseksi tai jossa ylimmän tuomioistuimen jaosto on poikennut sen toisen jaoston ratkaisussa esitetystä oikeudellisesta kannasta?

         (1)  EUVL 2016, L 65, s. 1.


title: Asia C-725/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Grondwettelijk Hof (Belgia) on esittänyt 22.11.2018 – Anton van Zantbeek VOF v. Ministerraad

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/15

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Grondwettelijk Hof (Belgia) on esittänyt 22.11.2018 – Anton van Zantbeek VOF v. Ministerraad
      (Asia C-725/18)
      (2019/C 44/20)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Grondwettelijk Hof

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Anton van Zantbeek VOF

         Vastapuoli: Ministerraad

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko SEUT 56 artiklaa ja Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen 36 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle sääntelylle, jolla otetaan käyttöön Belgian erilaisia maksuja ja veroja koskevan lain (Belgisch Wetboek diverse rechten en taksen) 120 ja 126/2 §:ssä tarkoitettu pörssitoimista kannettava vero ja josta seuraa, että belgialaisesta toimeksiantajasta tulee tästä verosta vastaava velallinen, kun ammattimainen välittäjä on sijoittautunut ulkomaille?

                  2)

                  Onko SEUT 63 artiklaa ja Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen 40 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle sääntelylle, jolla otetaan käyttöön Belgian erilaisia maksuja ja veroja koskevan lain 120 ja 126/2 §:ssä tarkoitettu pörssitoimista kannettava vero ja josta seuraa, että belgialaisesta toimeksiantajasta tulee tästä verosta vastaava velallinen, kun ammattimainen välittäjä on sijoittautunut ulkomaille?

                  3)

                  Mikäli Grondwettelijk Hof (perustuslakituomioistuin) päätyisi ensimmäiseen ja toiseen ennakkoratkaisuun annettavan vastauksen perusteella siihen johtopäätökseen, että riidanalaisilla pykälillä loukataan yhtä tai useampaa näissä kysymyksissä mainituista määräyksistä seuraavaa velvoitetta, voisiko se väliaikaisesti ylläpitää Belgian erilaisia maksuja ja veroja koskevan lain 120 ja 126/2 §:n vaikutuksia oikeudellisen epävarmuuden ehkäisemiseksi ja sen mahdollistamiseksi, että lainsäätäjä voi saattaa ne yhdenmukaisiksi kyseisten velvoitteiden kanssa?


title: Asia C-735/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgia) on esittänyt 26.11.2018 – IZ v. Ryanair DAC

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/16

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgia) on esittänyt 26.11.2018 – IZ v. Ryanair DAC
      (Asia C-735/18)
      (2019/C 44/21)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Justice de paix du troisième canton de Charleroi

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: IZ

         Vastaaja: Ryanair DAC

         Ennakkoratkaisukysymykset

      Ennakkoratkaisupyyntö, joka koskee matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 5 artiklan 3 kohdan tulkintaa ja jonka sanamuoto on seuraava:

                  —

                  onko matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltainen tapahtuma eli lennonjohtohenkilöstön lakko alueella, joka lakon vaikutuksen alaisen alueen ulkopuolella sijaitsevalta lentoasemalta lähtevän lentokoneen on ylitettävä saavuttaakseen lentoaseman, joka sijaitsee lakon vaikutuksen alaisen alueen ulkopuolella, on katsottava lentoliikenteen harjoittajan toiminnan tavanomaiseen harjoittamiseen liittyväksi tapahtumaksi ja sitä ei näin ollen voida katsoa poikkeukselliseksi olosuhteeksi, joka vapauttaa lentoliikenteen harjoittajan sillä olevasta velvollisuudesta maksaa matkustajille korvausta, jos asianomaisella lentokoneella liikennöity lento peruutetaan;

                  —

                  jos nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaisen tapahtuman eli lennonjohtohenkilöstön lakon alueella, joka lakon vaikutuksen alaisen alueen ulkopuolella sijaitsevalta lentoasemalta lähtevän lentokoneen on ylitettävä saavuttaakseen lentoaseman, joka sijaitsee lakon vaikutuksen alaisen alueen ulkopuolella, on katsottava muodostavan poikkeuksellisen olosuhteen, onko tästä pääteltävä, että kyse on lentoliikenteen harjoittajan kannalta poikkeuksellisesta olosuhteesta, jota ei olisi voitu välttää, vaikka kaikki kohtuudella edellytettävät toimenpiteet olisi toteutettu?

                  —

                  onko siitä seikasta, että lakosta oli ilmoitettu, katsottava seuraavan, että nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltainen tapahtuma eli lennonjohtohenkilöstön lakko alueella, joka lakon vaikutuksen alaisen alueen ulkopuolella sijaitsevalta lentoasemalta lähtevän lentokoneen on ylitettävä saavuttaakseen lentoaseman, joka sijaitsee lakon vaikutuksen alaisen alueen ulkopuolella, ei kuulu matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohdan poikkeuksellisten olosuhteiden käsitteen piiriin?

                  —

                  kun otetaan huomioon asetuksen (EY) N:o 261/2004 johdanto-osan 15 perustelukappale, onko katsottava, että nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltainen tapahtuma eli lennonjohtohenkilökunnan lakko alueella, joka lakon vaikutuksen alaisen alueen ulkopuolella sijaitsevalta lentoasemalta lähtevän lentokoneen on ylitettävä saavuttaakseen lentoaseman, joka sijaitsee lakon vaikutuksen alaisen alueen ulkopuolella, on lentoliikenteen harjoittajalle poikkeuksellinen olosuhde, jota ei olisi voitu välttää, ja se oikeuttaa kohtuullisena toimenpiteenä muiden lentojen peruuttamisen välttämiseksi kyseessä olevan lennon peruuttamisen, jotta lentoliikenteen harjoittaja välttäisi tilanteen, jossa sen henkilökunta ei enää pystyisi toteuttamaan muita lentoja lakkopäivänä, minimoiden näin kokonaistasolla lakon aiheuttamia haittoja ja häiriöitä kaikille matkustajille?

         (1)  EUVL 2004, L 46, s. 1.


title: Asia C-742/18 P: Valitus, jonka Tšekin tasavalta on tehnyt 27.11.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-627/16, Tšekki v. komissio, 13.9.2018 antamasta tuomiosta

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/17

      Valitus, jonka Tšekin tasavalta on tehnyt 27.11.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-627/16, Tšekki v. komissio, 13.9.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-742/18 P)
      (2019/C 44/22)
      Oikeudenkäyntikieli: tšekki

         Asianosaiset

         Valittaja: Tšekin tasavalta (asiamiehet: M. Smolek, O. Serdula, J. Vláčil ja J. Pavliš)

         Muut osapuolet: Euroopan komissio ja Ruotsin kuningaskunta

         Kohde

      Valitus unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-627/16, Tšekin tasavalta v. komissio, 13.9.2018 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi osittain Tšekin tasavallan kanteen, jolla vaadittiin kumottavaksi Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle (tiedoksiannettu numerolla C(2016) 3753) 20.6.2016 annettua komission täytäntöönpanopäätöstä (EU) 2016/1059 (1) siltä osin kuin siinä jätettiin rahoituksen ulkopuolelle Tšekin tasavallalle aiheutuneita kustannuksia.

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

                  —

                  kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen tuomion T-627/16 tuomiolauselman 2 kohdan ja tuomion sitä vastaavan osan

                  —

                  kumoaa komission päätöksen (EU) 2016/1059 siltä osin kuin siinä jätetään rahoituksen ulkopuolelle yhteensä 462 517,83 euron suuruinen määrä, joka liittyy yhtenäiseen pinta-alatukeen

                  —

                  kumoaa komission päätöksen (EU) 2016/1059 siltä osin kuin siinä jätetään rahoituksen ulkopuolelle yhteensä 635 516,20 euron suuruinen määrä, joka liittyy viinialan investointeihin

                  —

                  velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valittaja vetoaa kanteensa tueksi neljään valitusperusteeseen.
      Ensimmäinen valitusperuste perustuu asetuksen N:o 1306/2013 (2) 52 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä asetuksen N:o 1122/2009 (3) 26 ja 31 artiklan kanssa, rikkomiseen. Unionin yleinen tuomioistuin on valittajan mukaan tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että kaukokartoituksella suoritettujen tarkastusten ja perinteisten paikan päällä suoritettujen tarkastusten pitää antaa tuloksena sama tai vastaavanlainen sääntöjenvastaisuuksien määrä. Tällainen vaatimus ei johdu mistään unionin oikeuden säännöksestä eikä myöskään kyseessä olevien tarkastusmenetelmien luonteesta. Päinvastoin, valittaja katsoo, että tarkastusotosten valintatavat ovat kumpaankin näihin tarkastustapaan erottamattomasti liittyvien syiden johdosta niin erilaisia, että niiden tehokkuutta koskevilta johtopäätöksiltä ei voida edellyttää sitä, että sääntöjenvastaisuuksien määrä on sama tai vastaavanlainen.
      Toinen valitusperuste perustuu asetuksen N:o 1306/2013 52 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä asetuksen N:o 1122/2009 33 artiklan kanssa, rikkomiseen. Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että jos pinta-alojen liian suuret ilmoitukset eivät ylitä 3 prosenttia määritetystä pinta-alasta, tarkastusotosta laajennetaan joka tapauksessa siihen asti, kunnes liian suurta ilmoittamista ei enää havaita, ja näin on myös, vaikka käsiteltävän asian olosuhteissa kansalliset elimet saattoivat luulla, että kyseisen tilan muilla lohkoilla ei enää ollut virheitä viljelypinta-alan ilmoituksissa.
      Kolmas valitusperuste perustuu asetuksen N:o 1306/2013 52 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä asetuksen N:o 1605/2002 (4) 112 artiklan ja asetuksen N:o 966/2012 (5) 130 artiklan kanssa, rikkomiseen. Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin on ottanut Tšekin tasavallan ja komission välisen oikeusriidan kohteen ilmeisen selvällä tavalla virheellisesti huomioon, ja se on myös tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että määrätty oikaisu liittyi yksinomaan toteutettujen investointien taannehtivaan rahoitukseen ennen kansallisen tukiohjelman käyttöönottoa. Kyseessä olevassa tutkinnassa komissio moitti Tšekin tasavaltaa kaikista viinialan investointien taannehtivista rahoituksista. Unionin yleinen tuomioistuin on täten tehnyt oikeudellisen virheen jättäessään tutkimatta Tšekin tasavallan väitteen, jonka mukaan niiden investointien taannehtiva rahoitus, jotka oli toteutettu kansallisen tukiohjelman hyväksymisen jälkeen, oli unionin oikeuden mukaista.
      Neljäs valitusperuste perustuu asetuksen N:o 1306/2013 52 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä asetuksen N:o 555/2008 (6) 19 ja 77 artiklan, asetuksen N:o 1975/2006 (7) 27 artiklan ja asetuksen N:o 65/2011 (8) 25 artiklan kanssa, rikkomiseen. Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että tosiseikkojen tapahtuma-aikana oli syytä toteuttaa paikan päällä tehtävät tarkastukset kaikista viinialalla toteutetuista investoinneista, vaikka asetuksen N:o 555/2008 77 artiklan 5 kohdassa sallittiin nimenomaisella viittauksella asetuksen N:o 1975/2006 27 artiklaan tarkastusten suorittaminen yksinomaan toteutettujen investointien otoksesta.

         (1)  EUVL 2016, L 173, s. 59.

         (2)  Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 549).

         (3)  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä mainitussa asetuksessa säädettyjen viljelijöiden suorien tukien järjestelmien mukaisten täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä viinialalle säädetyn tukijärjestelmän mukaisten täydentävien ehtojen osalta 30.11.2009 annettu komission asetus (EY) N:o 1122/2009 (EUVL 2009, L 316, s. 65).

         (4)  Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25.6.2002 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (EYVL L 2002, L 248, s. 1).

         (5)  Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25.10.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU, Euratom) N:o 966/2012 (EUVL 2012, L 298, s. 1).

         (6)  Viinialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 479/2008 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä tukiohjelmien, kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan, tuotantokyvyn ja viinialan tarkastusten osalta 27.6.2008 annettu komission asetus (EY) N:o 555/2008 (EUVL 2008, L 170, s. 1).

         (7)  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteitä koskevien tarkastusmenettelyjen ja täydentävien ehtojen täytäntöönpanon osalta 7.12.2006 annettu komission asetus (EY) N:o 1975/2006 (EUVL 2006, L 368, s. 74).

         (8)  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteitä koskevien tarkastusmenettelyjen ja täydentävien ehtojen täytäntöönpanon osalta 27.1.2011 annettu komission asetus (EU) N:o 65/2011 (EUVL 2011, L 25, s. 8).


title: Asiat T-274/16 ja T-275/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.11.2018 – Saleh Thabet ym. v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Egyptin tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Tavoitteet — Edellytykset asianomaisten henkilöiden luetteloon sisällyttämiselle — Asianomaisten henkilöiden luetteloon sisällyttämisen jatkaminen — Näyttöperusta — Lainvastaisuusväite — Oikeudellinen perusta — Oikeasuhteisuus — Oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin — Syyttömyysolettama — Hyvän hallinnon periaate — Oikeudellinen virhe — Ilmeinen arviointivirhe — Omistusoikeus — Puolustautumisoikeudet — Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/19

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.11.2018 – Saleh Thabet ym. v. neuvosto
      (Asiat T-274/16 ja T-275/16) (1)

      ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Egyptin tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet - Varojen jäädyttäminen - Tavoitteet - Edellytykset asianomaisten henkilöiden luetteloon sisällyttämiselle - Asianomaisten henkilöiden luetteloon sisällyttämisen jatkaminen - Näyttöperusta - Lainvastaisuusväite - Oikeudellinen perusta - Oikeasuhteisuus - Oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin - Syyttömyysolettama - Hyvän hallinnon periaate - Oikeudellinen virhe - Ilmeinen arviointivirhe - Omistusoikeus - Puolustautumisoikeudet - Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan))
      (2019/C 44/23)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja asiassa T-274/16: Suzanne Saleh Thabet (Kairo, Egypti) (edustajat: B. Kennelly, QC, barrister J. Pobjoy, solicitor G. Martin, solicitor M. Rushton ja solicitor C. Enderby Smith)

         Kantajat asiassa T-275/16: Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Kairo), Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Kairo), Heidy Mahmoud Magdy Hussein Rasekh (Kairo) ja Khadiga Mahmoud El Gammal (Kairo) (edustajat: B. Kennelly, J. Pobjoy, G. Martin, M. Rushton ja C. Enderby Smith)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi S. Kyriakopoulou ja M. Veiga, sitten S. Kyriakopoulou ja J. Kneale)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jolla vaaditaan kumoamaan ensinnäkin Egyptin tilanteen johdosta määrättävistä tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/172/YUTP muuttamisesta 18.3.2016 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2016/411 (EUVL 2016, L 74, s. 40), toiseksi Egyptin tilanteen johdosta määrättävistä tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/172/YUTP muuttamisesta 21.3.2017 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2017/496 (EUVL 2017, L 76, s. 22) ja kolmanneksi Egyptin tilanteen johdosta määrättävistä tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 270/2011 täytäntöönpanosta 21.3.2017 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/491 (EUVL 2017, L 76, s. 10) siltä osin kuin kyseiset toimet koskevat kantajia.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Asiat T-274/16 ja T-275/16 yhdistetään tuomion antamista varten.

                  2)

                  Kanteet hylätään.

                  3)

                  Suzanne Saleh Thabet, Gamal Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Alaa Mohamed Hosni Elsayed Mubarak, Heidy Mahmoud Magdy Hussein Rasekh ja Khadiga Mahmoud El Gammal velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 270, 25.7.2016.


title: Yhdistetyt asiat T-314/16 ja T-435/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.11.2018 – VG v. komissio (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus N:o 1049/2001 — Asiakirjat ja tiedot, jotka liittyvät komission päätökseen peruuttaa ”kirje liittymisestä Team Europeen” — Tutustumisoikeuden epääminen — Yksityiselämän suojaa ja yksilön suojaa koskeva poikkeus — Henkilötietojen suojaaminen — Asetus N:o 45/2001 — Tietojen siirron epääminen — Perusoikeuskirjan 7, 47 ja 48 artikla — Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/20

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.11.2018 – VG v. komissio
      (Yhdistetyt asiat T-314/16 ja T-435/16) (1)

      ((Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus N:o 1049/2001 - Asiakirjat ja tiedot, jotka liittyvät komission päätökseen peruuttaa ”kirje liittymisestä Team Europeen” - Tutustumisoikeuden epääminen - Yksityiselämän suojaa ja yksilön suojaa koskeva poikkeus - Henkilötietojen suojaaminen - Asetus N:o 45/2001 - Tietojen siirron epääminen - Perusoikeuskirjan 7, 47 ja 48 artikla - Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu))
      (2019/C 44/24)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: VG, MS:n perillisenä yleisseuraannon perusteella (edustajat: aluksi asianajajat L. Levi ja M. Vandenbussche, sitten L. Levi)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi F. Clotuche-Duvieusart ja A.-C. Simon, sitten F. Clotuche-Duvieusart ja B. Mongin)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Yhtäältä SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus 2.4. ja 19.4.2016 tehtyjen komission päätösten kumoamisesta, siltä osin kuin niillä hylättiin MS:n pyyntö saada tutustua häntä koskeviin asiakirjoihin, ja 16.6.2016 tehdyn komission päätöksen kumoamisesta, siltä osin kuin sillä hylättiin hänen pyyntönsä tämän tutustumispyynnön kohteena oleviin asiakirjoihin sisältyvien, häntä koskevien henkilötietojen siirtämisestä hänelle, ja toisaalta SEUT 268 artiklaan perustuva korvausvaatimus, joka koskee vahinkoa, jota MS:lle väitetään aiheutuneen tämän tutustumispyynnön ja tietojen siirtoa koskevan pyynnön hylkäämisestä

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan komission 16.6.2016 tekemä päätös, jolla on hylätty MS:n pyyntö tiettyjen henkilötietojen siirtämisestä hänelle, kumotaan.

                  2)

                  Komissio velvoitetaan maksamaan VG:lle, MS:n perillisenä yleisseuraannon perusteella, 5 000 euroa.

                  3)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  4)

                  VG ja komissio vastaavat kumpikin omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 63, 27.2.2017.


title: Asia T-329/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.12.2018 – Bristol-Myers Squibb Pharma v. komissio ja EMA (Ihmisille tarkoitetut lääkkeet — Harvinaislääkkeet — Päätös peruuttaa lääkkeen Elotuzumab määritteleminen harvinaislääkkeeksi — Päätös, jonka mukaan määrittelemisen edellytykset eivät enää täyty — Ihmisille tarkoitetun lääkkeen Empliciti (Elotuzumab) markkinoille saattamista koskeva lupa — Asetuksen (EY) N:o 141/2000 5 artiklan 12 kohdan b alakohta — Asetuksen N:o 141/2000 5 artiklan 8 kohta — Perusteluvelvollisuus)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/21

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.12.2018 – Bristol-Myers Squibb Pharma v. komissio ja EMA
      (Asia T-329/16) (1)

      ((Ihmisille tarkoitetut lääkkeet - Harvinaislääkkeet - Päätös peruuttaa lääkkeen Elotuzumab määritteleminen harvinaislääkkeeksi - Päätös, jonka mukaan määrittelemisen edellytykset eivät enää täyty - Ihmisille tarkoitetun lääkkeen Empliciti (Elotuzumab) markkinoille saattamista koskeva lupa - Asetuksen (EY) N:o 141/2000 5 artiklan 12 kohdan b alakohta - Asetuksen N:o 141/2000 5 artiklan 8 kohta - Perusteluvelvollisuus))
      (2019/C 44/25)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Bristol-Myers Squibb Pharma EEIG (Uxbridge, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajajat P. Bogaert ja B. Van Vooren sekä solicitor B. Kelly)

         Vastaajat: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Sipos ja K. Petersen) ja Euroopan lääkevirasto (EMA) (asiamiehet: N. Rampal Olmedo, M. Tovar Gomis, T. Jabłoński ja S. Drosos)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota komission päätös, jolla poistetaan Elotuzumab ihmisille tarkoitettujen harvinaislääkkeiden unionin rekisteristä, tai sellainen komission tai Euroopan lääkeviraston mahdollinen toimi, jolla vahvistetaan, että harvinaislääkkeeksi määrittelemisen perusteet eivät enää täyttyneet Elotuzumabin osalta Empliciti-lääkkeen (Elotuzumab) markkinoille saattamista koskevan luvan ajankohtana harvinaislääkkeistä 16.12.1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 141/2000 (EYVL 2000, L 18, s. 1) mukaan.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 314, 29.8.2016.


title: Asia T-459/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.11.2018 – Espanja v. komissio (Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto — Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot — Asetuksen (EY) N:o 1290/2005 31 artikla — Asetus (EY) N:o 73/2009 — IACS-järjestelmän puutteet — Pysyvät laitumet — Rahastolle aiheutuva riski — Asiakirja VI/5330/97 — Asetuksen (EY) N:o 796/2004 73 a artiklan 2 a kohta — Asetuksen (EY) N:o 1122/2009 81 artiklan 3 kohta — Asetuksen N:o 73/2009 137 artikla — 25 ja 10 prosentin kiinteämääräiset oikaisut)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/21

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.11.2018 – Espanja v. komissio
      (Asia T-459/16) (1)

      ((Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto - Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot - Asetuksen (EY) N:o 1290/2005 31 artikla - Asetus (EY) N:o 73/2009 - IACS-järjestelmän puutteet - Pysyvät laitumet - Rahastolle aiheutuva riski - Asiakirja VI/5330/97 - Asetuksen (EY) N:o 796/2004 73 a artiklan 2 a kohta - Asetuksen (EY) N:o 1122/2009 81 artiklan 3 kohta - Asetuksen N:o 73/2009 137 artikla - 25 ja 10 prosentin kiinteämääräiset oikaisut))
      (2019/C 44/26)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset

         Kantaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: M. Sampol Pucurull)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi D. Triantafyllou, sitten I. Galindo Martín, N. Ruiz García ja A. Sauka)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jolla vaaditaan kumoamaan osittain Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 20.6.2016 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2016/1059 (EUVL 2016, L 173, s. 59).

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 20.6.2016 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2016/1059 kumotaan siltä osin kuin siinä määrätään seuraavat Espanjan kuningaskuntaa koskevat rahoitusoikaisut:

                              —

                              25 prosentin kiinteämääräinen oikaisu dehesa-laidunmaiden osalta hakuvuosina 2010–2013

                              —

                              10 prosentin kiinteämääräinen oikaisu kasvattajien ilmoittamien laidunmaiden osalta hakuvuosina 2010–2013.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 392, 24.10.2016.


title: Asia T-517/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.12.2018 – Janoha ym. v. komissio (Henkilöstö — Sopimussuhteiset toimihenkilöt — Henkilöstösääntöjen uudistus 1.1.2014 — Henkilöstösääntöjen liitteessä X oleva 6 artikla — Uudet säännökset, jotka koskevat kolmansiin maihin sijoitettujen virkamiesten lomapäivien myöntämistä — Lainvastaisuusväite — Henkilöstösääntöjen 10 artiklan toinen alakohta — Perusoikeuskirjan 7 ja 33 artikla — Yhdenvertainen kohtelu — Saavutetut edut — Luottamuksensuoja — Oikeusvarmuus — Harkintavallan väärinkäyttö)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/22

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.12.2018 – Janoha ym. v. komissio
      (Asia T-517/16) (1)

      ((Henkilöstö - Sopimussuhteiset toimihenkilöt - Henkilöstösääntöjen uudistus 1.1.2014 - Henkilöstösääntöjen liitteessä X oleva 6 artikla - Uudet säännökset, jotka koskevat kolmansiin maihin sijoitettujen virkamiesten lomapäivien myöntämistä - Lainvastaisuusväite - Henkilöstösääntöjen 10 artiklan toinen alakohta - Perusoikeuskirjan 7 ja 33 artikla - Yhdenvertainen kohtelu - Saavutetut edut - Luottamuksensuoja - Oikeusvarmuus - Harkintavallan väärinkäyttö))
      (2019/C 44/27)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Andrea Janoha (Christ Church, Barbados) ja viisi muuta kantajaa, joiden nimet luetellaan tuomion liitteessä (edustaja: asianajaja O. Mader)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi J. Currall ja G. Gattinara, sitten G. Gattinara ja A.-C. Simon)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi M. Bauer ja M. Veiga, sitten M. Bauer ja R. Meyer)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus kumota päätökset, joilla vähennettiin kantajien vuosilomapäivien määrää vuodesta 2014 lähtien.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Andrea Janoha ja muut Euroopan komission sopimussuhteiset toimihenkilöt, joiden nimet luetellaan tuomion liitteessä, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 388, 3.11.2014 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-86/14, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Asia T-560/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.12.2018 – Schneider v. EUIPO (Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — EUIPO:n palvelujen sisäinen uudelleenjärjestely — Asemapaikan siirto — Oikeusperusta — Henkilöstösääntöjen 7 artikla — Yksikön etu — Työtehtävien merkittävä muuttaminen — Tehtävien vastaavuus — Peitelty seuraamus — Harkintavallan väärinkäyttö — Oikeus tulla kuulluksi — Perusteluvelvollisuus)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/24

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.12.2018 – Schneider v. EUIPO
      (Asia T-560/16) (1)

      ((Henkilöstö - Väliaikaiset toimihenkilöt - EUIPO:n palvelujen sisäinen uudelleenjärjestely - Asemapaikan siirto - Oikeusperusta - Henkilöstösääntöjen 7 artikla - Yksikön etu - Työtehtävien merkittävä muuttaminen - Tehtävien vastaavuus - Peitelty seuraamus - Harkintavallan väärinkäyttö - Oikeus tulla kuulluksi - Perusteluvelvollisuus))
      (2019/C 44/29)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Gregor Schneider (Alicante, Espanja) (edustaja: asianajaja H. Tettenborn)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Lukošiūtė, avustajanaan asianajaja B. Wägenbaur)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus kumota EUIPO:n pääjohtajan 2.10.2014 tekemä päätös siirtää kantaja tämän elimen osastolta ”kansainvälinen yhteistyö ja oikeudelliset asiat” osastolle ”toiminnot”.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Gregor Schneider vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 328, 5.10.2015 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-116/15, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Asia T-688/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.11.2018 – Janssen-Cases v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Palvelukseen ottaminen — Ilmoitus avoimesta virasta — Komission sovittelija — Toimivaltainen nimittävä viranomainen — Toimivallan siirto — Menettely — Henkilöstökomitean kuuleminen — Vastuu)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/24

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.11.2018 – Janssen-Cases v. komissio
      (Asia T-688/16) (1)

      ((Henkilöstö - Virkamiehet - Palvelukseen ottaminen - Ilmoitus avoimesta virasta - Komission sovittelija - Toimivaltainen nimittävä viranomainen - Toimivallan siirto - Menettely - Henkilöstökomitean kuuleminen - Vastuu))
      (2019/C 44/30)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Mercedes Janssen-Cases (Bryssel, Belgia) (edustajat: aluksi asianajajat J.-N. Louis ja N. de Montigny, sitten J.-N. Louis)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi C. Berardis-Kayser ja G. Berscheid, sitten G. Berscheid ja L. Radu Bouyon)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan yhtäältä kumoamaan komission 15.6.2016 tekemä päätös, jolla W nimitettiin komission sovittelijaksi ja 16.6.2016 päivätty muistio, jolla komissio ilmoitti kantajalle valintamenettelyn lopputuloksesta, ja toisaalta määräämään korvausta vahingosta, joka kantajalle väitetysti aiheutui

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan komission 15.6.2016 tekemä päätös, jolla W nimitettiin komission sovittelijaksi ja 16.6.2016 päivätty muistio, jolla komissio ilmoitti Mercedes Janssen-Casesille valintamenettelyn lopputuloksesta, kumotaan.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut mukaan lukien.

         (1)  EUVL C 410, 7.11.2016.


title: Asia T-811/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.11.2018 – Di Bernardo v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Palvelukseenotto — Kilpailuilmoitus — Avoin kilpailu — Varallaololuetteloon merkitsemättä jättäminen — Perusteluvelvollisuus — Työkokemus — Vastuu)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/26

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.11.2018 – Di Bernardo v. komissio
      (Asia T-811/16) (1)

      ((Henkilöstö - Virkamiehet - Palvelukseenotto - Kilpailuilmoitus - Avoin kilpailu - Varallaololuetteloon merkitsemättä jättäminen - Perusteluvelvollisuus - Työkokemus - Vastuu))
      (2019/C 44/32)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Danilo Di Bernardo (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Gattinara ja L. Radu Bouyon)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jolla vaaditaan yhtäältä kumoamaan kokeisiin perustuvan avoimen kilpailun EPSO/AST-SC/03/15 valintalautakunnan 10.8.2016 tekemä päätös olla sisällyttämättä kantajaa varainhoidon tuen alan palkkaluokan SC 1 sihteerien/virkailijoiden varallaololuetteloon ja toisaalta väitetysti kärsityn vahingon korvaamista.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kokeisiin perustuvan avoimen kilpailun EPSO/AST-SC/03/15 valintalautakunnan 10.8.2016 tekemä päätös olla sisällyttämättä Danilo Di Bernardoa varainhoidon tuen alan palkkaluokan SC 1 sihteerien/virkailijoiden varallaololuetteloon kumotaan.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 30, 30.1.2017.


title: Asia T-829/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.11.2018 – Mouvement pour une Europe des nations et des libertés v. parlamentti (Toimielimiä koskeva oikeus — Euroopan parlamentti — Päätös, jolla on todettu, että poliittisen puolueen tiettyjä kustannuksia ei voida korvata avustuksella varainhoitovuodelta 2015 — Hyvää hallintotapaa koskeva oikeus — Oikeusvarmuus — Asetus (EY) N:o 2004/2003 — Kansallisen poliittisen puolueen välillisen rahoittamisen kielto)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/26

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.11.2018 – Mouvement pour une Europe des nations et des libertés v. parlamentti
      (Asia T-829/16) (1)

      ((Toimielimiä koskeva oikeus - Euroopan parlamentti - Päätös, jolla on todettu, että poliittisen puolueen tiettyjä kustannuksia ei voida korvata avustuksella varainhoitovuodelta 2015 - Hyvää hallintotapaa koskeva oikeus - Oikeusvarmuus - Asetus (EY) N:o 2004/2003 - Kansallisen poliittisen puolueen välillisen rahoittamisen kielto))
      (2019/C 44/33)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Mouvement pour une Europe des nations et des libertés (Pariisi, Ranska) (edustaja: asianajaja A. Varaut)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: C. Burgos ja S. Alves)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jolla vaaditaan kumoamaan Euroopan parlamentin 12.9.2016 annettu päätös, jolla todettiin, että tiettyjä kustannuksia ei voida korvata avustuksella rahoituskaudelta 2015

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Mouvement pour une Europe des nations et des libertés velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan Euroopan parlamentille aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 22, 23.1.2017.


title: Asia T-875/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.12.2018 – Falcon Technologies International v. komissio (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Ilmoitetun laitoksen arviointiraportti, jota tarkoitetaan lääkinnällisten laitteiden EU-vaatimustenmukaisuusvakuutusta koskevassa lainsäädännössä — Tutustumisoikeuden epääminen — Taloudellisten etujen suojaa koskeva poikkeus — Velvollisuus konkreettiseen ja asiakirjakohtaiseen tarkasteluun — Ylivoimainen yleinen etu — Tutustumisoikeuden osittainen epääminen)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/27

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.12.2018 – Falcon Technologies International v. komissio
      (Asia T-875/16) (1)

      ((Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Ilmoitetun laitoksen arviointiraportti, jota tarkoitetaan lääkinnällisten laitteiden EU-vaatimustenmukaisuusvakuutusta koskevassa lainsäädännössä - Tutustumisoikeuden epääminen - Taloudellisten etujen suojaa koskeva poikkeus - Velvollisuus konkreettiseen ja asiakirjakohtaiseen tarkasteluun - Ylivoimainen yleinen etu - Tutustumisoikeuden osittainen epääminen))
      (2019/C 44/34)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: Falcon Technologies International LLC (Ras Al Khaimah, Arabiemiirikunnat) (edustajat: asianajajat R. Sciaudone ja G. Arpea)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Baquero Cruz ja D. Nardi)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota komission 14.10.2016 tekemä päätös C(2016) 6722 final, jolla kantajalta evättiin oikeus tutustua komission terveyden pääosaston asiakirjaan 2015-7552.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Komission päätös C(2016) 6722 final, joka annettiin 14.10.2016, kumotaan siltä osin kuin siinä evätään osittain oikeus tutustua komission terveyden pääosaston asiakirjaan 2015 7552.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  Falcon Technologies International LLC ja Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 46, 13.2.2017.


title: Asia T-31/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.11.2018 – Portugali v. komissio (Maataloustukirahasto — Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot — Syrjäisimpien alueiden hyväksi toteutettavat erityistoimenpiteet — Asetuksen (EY) N:o 247/2006 12 artiklan c alakohta — Tekninen apu — Valvontatoimet — Menettelylliset takeet — Luottamuksensuoja)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/28

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.11.2018 – Portugali v. komissio
      (Asia T-31/17) (1)

      ((Maataloustukirahasto - Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot - Syrjäisimpien alueiden hyväksi toteutettavat erityistoimenpiteet - Asetuksen (EY) N:o 247/2006 12 artiklan c alakohta - Tekninen apu - Valvontatoimet - Menettelylliset takeet - Luottamuksensuoja))
      (2019/C 44/35)
      Oikeudenkäyntikieli: portugali

         Asianosaiset

         Kantaja: Portugalin tasavalta (asiamiehet: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida ja A. Tavares de Almeida)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Rechena ja A. Sauka)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumottavaksi Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 15.11.2016 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2016/2018 (EUVL 2016, L 312, s. 26) siltä osin kuin siinä jätetään kyseisen rahoituksen ulkopuolelle Portugalin osalta 460 202,73 euron ja 200 000 euron suuruiset määrät (alamomentti 6701)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Portugalin tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 104, 3.4.2017.


title: Asia T-152/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.12.2018 – Sumner v. komissio (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Asiakirjat, jotka koskevat komission Irlantia vastaan aloittamaa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa menettelyä — Tutustumisoikeuden epääminen — Tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien suojaa koskeva poikkeus — Yleinen olettama — Ylivoimainen yleinen etu)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/28

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.12.2018 – Sumner v. komissio
      (Asia T-152/17) (1)

      ((Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Asiakirjat, jotka koskevat komission Irlantia vastaan aloittamaa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa menettelyä - Tutustumisoikeuden epääminen - Tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien suojaa koskeva poikkeus - Yleinen olettama - Ylivoimainen yleinen etu))
      (2019/C 44/36)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Loreto Sumner (Leixlip, Irlanti) (edustajat: solicitor J. MacGuill ja solicitor E. Martin-Vignerte)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Ehrbar ja M. Konstantinidis)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Irlanti (asiamiehet: aluksi A. Joyce ja L. Williams, sitten A. Joyce, M. Browne ja G. Hodge, avustajanaan barrister A. Carroll)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota komission 13.1.2017 antama päätös C(2017) 247 final, jolla evättiin oikeus tutustua asiakirjoihin, jotka liittyvät Irlantia vastaan aloitettuun rikkomismenettelyyn 2014/4131, joka koskee tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY (EUVL 2003, L 299, s. 9) soveltamista

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Loreto Sumner velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Irlanti vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 144, 8.5.2017.


title: Asia T-161/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.11.2018 – Le Pen v. parlamentti (Euroopan parlamentin jäsenten kuluja ja korvauksia koskevat säännöt — Parlamentin jäsenten avustajakorvaus — Perusteettomasti maksettujen summien takaisin periminen — Pääsihteerin toimivalta — Puolustautumisoikeudet — Luottamuksensuoja — Perusteluvelvollisuus — Yhdenvertainen kohtelu — Harkintavallan väärinkäyttö — Virheelliset tosiseikat — Oikeasuhteisuus)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/29

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.11.2018 – Le Pen v. parlamentti
      (Asia T-161/17) (1)

      ((Euroopan parlamentin jäsenten kuluja ja korvauksia koskevat säännöt - Parlamentin jäsenten avustajakorvaus - Perusteettomasti maksettujen summien takaisin periminen - Pääsihteerin toimivalta - Puolustautumisoikeudet - Luottamuksensuoja - Perusteluvelvollisuus - Yhdenvertainen kohtelu - Harkintavallan väärinkäyttö - Virheelliset tosiseikat - Oikeasuhteisuus))
      (2019/C 44/37)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Marion Le Pen (Saint-Cloud, Ranska) (edustajat: aluksi asianajajat M. Ceccaldi ja J.-P. Le Moigne, sitten M. Ceccaldi, ja lopuksi asianajaja R. Bosselut)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: G. Corstens ja S. Seyr)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jolla vaaditaan kumoamaan parlamentin pääsihteerin 6.1.2017 tekemä päätös parlamentin jäsenen avustajakorvauksena maksetun 41 554 euron määrän perimisestä takaisin kantajalta sekä siihen liittyvä 11.1.2017 annettu veloitusilmoitus.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Marion Le Pen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan parlamentin oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 151, 15.5.2017.


title: Asia T-214/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.11.2018 – Out of the blue v. EUIPO – Dubois ja MFunds USA (FUNNY BANDS) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki FUNNY BANDS — Ehdottomat hylkäysperusteet — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta ja 52 artikla (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta ja 59 artikla))

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/30

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.11.2018 – Out of the blue v. EUIPO – Dubois ja MFunds USA (FUNNY BANDS)
      (Asia T-214/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - EU-sanamerkki FUNNY BANDS - Ehdottomat hylkäysperusteet - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta ja 52 artikla (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta ja 59 artikla)))
      (2019/C 44/38)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Out of the blue KG (Lilienthal, Saksa) (edustajat: asianajajat G. Hasselblatt, V. Töbelmann ja A. Zarm)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: T. Frydendahl, J. Ivanauskas ja D. Walicka)

         Muut osapuolet EUIPO:n valituslautakunnassa: Frédéric Dubois (Lasne, Belgia) ja MFunds USA LLC (Miami Beach, Florida, Yhdysvallat)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 20.1.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1081/2016-2), joka koskee yhtäältä osapuolten Out of the blue ja Frédéric Dubois välistä ja toisaalta osapuolten Out of the blue ja MFunds USA välistä mitättömyysmenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) toisen valituslautakunnan 20.1.2017 tekemä päätös (asia R 1081/2016-2) kumotaan siltä osin kuin siinä hylättiin valitus mitättömyysosaston päätöksestä, jolla hylättiin vaatimus todeta EU-sanamerkki FUNNY BANDS mitättömäksi, siltä osin kuin kyseessä ovat luokkaan 14 kuuluvat ”jalometallit ja niiden seokset sekä kyseisistä aineista valmistetut tai niillä päällystetyt tavarat, jotka eivät sisälly muihin luokkiin, korut, sormukset [korut], rannerenkaat [korut], kaulakorut [korut], koristeelliset avainrenkaat”, luokkaan 17 kuuluvat ”kumi ja guttaperkka sekä kyseisistä aineista koostuvat tavarat, jotka eivät sisälly muihin luokkiin, taipuisat putket, ei-metalliset, kumiset renkaat, kumi, raakana tai puolivalmisteena, kumiköydet” sekä luokkaan 35 kuuluvat ”jalometalleja ja niiden seoksia sekä kyseisistä aineista valmistettuja tai niillä päällystettyjä tavaroita, koruja, sormuksia [korut], rannerenkaita [korut], kaulakoruja [korut], koristeellisia avainrenkaita, kumia ja guttaperkkaa sekä kyseisistä aineista koostuvia tavaroita, jotka eivät sisälly muihin luokkiin, taipuisia putkia, ei-metalliset, kumisia renkaita, kumia, raakana tai puolivalmisteena, ja kumiköysiä koskevat tukku- ja vähittäismyyntipalvelut”.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 178, 6.6.2017.


title: Asia T-315/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.11.2018 – Hebberecht v. EUH (Henkilöstö — Virkamiehet — EUH — Asemapaikan määrääminen — Euroopan unionin Etiopian edustuston päällikön virka — Tehtävän pidennyksen epäämispäätös — Yksikön etu — Perusteluvelvollisuus — Yhdenvertainen kohtelu)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/31

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.11.2018 – Hebberecht v. EUH
      (Asia T-315/17) (1)

      ((Henkilöstö - Virkamiehet - EUH - Asemapaikan määrääminen - Euroopan unionin Etiopian edustuston päällikön virka - Tehtävän pidennyksen epäämispäätös - Yksikön etu - Perusteluvelvollisuus - Yhdenvertainen kohtelu))
      (2019/C 44/40)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Chantal Hebberecht (Fourmies, Ranska) (edustaja: asianajaja B. Maréchal)

         Vastaaja: Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH) (asiamiehet: S. Marquardt ja R. Spac)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan yhtäältä kumoamaan kantajalle 3.2.2017 tiedoksiannettu EUH:n päätös, jolla hylättiin kantajan valitus EUH:n päätöksestä olla jatkamatta hänen tehtäväänsä Euroopan unionin Etiopian edustuston päällikkönä, ja toisaalta korvaamaan kantajalle väitetysti aiheutunut aineeton vahinko

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan ulkosuhdehallinnon (EUH) 30.6.2016 tekemä päätös, jolla evätään Chantal Hebberechtin pyyntö pidentää vuodella hänen tehtäväänsä EU:n Etiopian edustuston päällikkönä, kumotaan.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  EUH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 249, 31.7.2017.


title: Asia T-372/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.11.2018 – Louis Vuitton Malletier v. EUIPO – Bee Fee Group (LV POWER ENERGY DRINK) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-kuviomerkki LV POWER ENERGY DRINK — Aikaisempi EU-kuviomerkki LV — Suhteellinen hylkäysperuste — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 5 kohta) — Asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 60 artiklan 1 kohdan a alakohta) — Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla (josta on tullut asetuksen 2017/1001 94 artikla) — EUIPO:n aiemmat päätökset, joissa on tunnustettu aiemman tavaramerkin tunnettuus)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/32

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.11.2018 – Louis Vuitton Malletier v. EUIPO – Bee Fee Group (LV POWER ENERGY DRINK)
      (Asia T-372/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - EU-kuviomerkki LV POWER ENERGY DRINK - Aikaisempi EU-kuviomerkki LV - Suhteellinen hylkäysperuste - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 5 kohta) - Asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 60 artiklan 1 kohdan a alakohta) - Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla (josta on tullut asetuksen 2017/1001 94 artikla) - EUIPO:n aiemmat päätökset, joissa on tunnustettu aiemman tavaramerkin tunnettuus))
      (2019/C 44/41)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Louis Vuitton Malletier (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi ja N. Parrotta)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: D. Gája)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Bee-Fee Group Ltd (Nikosia, Kypros) (edustaja: asianajaja L. Karpierz)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 29.3.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 906/2016-4), joka koskee osapuolten Louis Vuitton Malletier ja Bee-Fee Group välistä mitättömyysmenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 29.3.2017 tekemä päätös (asia R 906/2016-4) kumotaan.

                  2)

                  EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan puolet Louis Vuitton Malletier’n oikeudenkäyntikuluista.

                  3)

                  Bee-Fee Group Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan puolet Louis Vuitton Malletier’n oikeudenkäyntikuluista.

         (1)  EUVL C 256, 7.8.2017.


title: Asia T-373/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.11.2018 – Louis Vuitton Malletier v. EUIPO – Fulia Trading (LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi EU-kuviomerkki LV — Suhteellinen hylkäysperuste — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 5 kohta) — Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla (josta on tullut asetuksen 2017/1001 94 artikla) — EUIPO:n aiemmat päätökset, joissa on tunnustettu aiemman tavaramerkin tunnettuus)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/33

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.11.2018 – Louis Vuitton Malletier v. EUIPO – Fulia Trading (LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE)
      (Asia T-373/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin LV BET ZAKŁADY BUKMACHERSKIE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisempi EU-kuviomerkki LV - Suhteellinen hylkäysperuste - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 5 kohta) - Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla (josta on tullut asetuksen 2017/1001 94 artikla) - EUIPO:n aiemmat päätökset, joissa on tunnustettu aiemman tavaramerkin tunnettuus))
      (2019/C 44/42)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Louis Vuitton Malletier (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat P. Roncaglia, G. Lazzeretti, F. Rossi ja N. Parrotta)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: D. Gája)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Fulia Trading Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: asianajaja L. Karpierz)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 29.3.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1567/2016-4), joka koskee osapuolten Louis Vuitton Malletier ja Fulia Trading välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 29.3.2017 tekemä päätös (asia R 1567/2016-4) kumotaan.

                  2)

                  EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan puolet Louis Vuitton Malletier’n oikeudenkäyntikuluista.

                  3)

                  Fulia Trading Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan puolet Louis Vuitton Malletier’n oikeudenkäyntikuluista.

         (1)  EUVL C 256, 7.8.2017.


title: Asia T-416/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.11.2018 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO – Papouis Dairies (fino) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin fino Cyprus Halloumi Cheese rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi EU-yhteisömerkiksi rekisteröity sanamerkki HALLOUMI — Suhteellinen hylkäysperuste — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/34

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.11.2018 – Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi v. EUIPO – Papouis Dairies (fino)
      (Asia T-416/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin fino Cyprus Halloumi Cheese rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisempi EU-yhteisömerkiksi rekisteröity sanamerkki HALLOUMI - Suhteellinen hylkäysperuste - Merkkien samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
      (2019/C 44/43)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi (Nikosia, Kypros) (edustajat: S. Malynicz, QC, ja solicitor V. Marsland)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: D. Gája ja D. Walicka)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Papouis Dairies Ltd (Nikosia) (edustaja: asianajaja N. Korogiannakis)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 20.4.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 2759/2014-4), joka koskee osapuolten Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi ja Papouis Dairies välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 20.4.2017 tekemä päätös (asia R 2759/2014-4), joka koskee osapuolten Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumi ja Papouis Dairies Ltd välistä väitemenettelyä, kumotaan.

                  2)

                  EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Foundation for the Protection of the Traditional Cheese of Cyprus named Halloumin oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Papouis Dairies vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 277, 21.8.2017.


title: Asia T-417/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.11.2018 – Kypros v. EUIPO – Papouis Dairies (fino Cyprus Halloumi Cheese) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin fino Cyprus Halloumi Cheese rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Tarkastusmerkiksi rekisteröity Yhdistyneen kuningaskunnan aikaisempi sanamerkki HALLOUMI — Väitteen hylkääminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Merkkien samankaltaisuus)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/35

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.11.2018 – Kypros v. EUIPO – Papouis Dairies (fino Cyprus Halloumi Cheese)
      (Asia T-417/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin fino Cyprus Halloumi Cheese rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Tarkastusmerkiksi rekisteröity Yhdistyneen kuningaskunnan aikaisempi sanamerkki HALLOUMI - Väitteen hylkääminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Merkkien samankaltaisuus))
      (2019/C 44/44)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Kyproksen tasavalta (edustajat: S. Malynicz, QC, ja solicitor V. Marsland)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: D. Gája ja D. Walicka)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Papouis Dairies Ltd (Nikosia, Kypros) (edustaja: asianajaja N. Korogiannakis)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 20.4.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 2650/2014-4), joka koskee osapuolten Kypros ja Papouis Dairies välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 20.4.2017 tekemä päätös (asia R 2650/2014-4), joka koskee osapuolten Kyproksen tasavalta ja Papouis Dairies Ltd välistä väitemenettelyä, kumotaan.

                  2)

                  EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Kyproksen tasavallan oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Papouis Dairies vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 277, 21.8.2017.


title: Asia T-458/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.11.2018 – Shindler ym. v. neuvosto (Kumoamiskanne — Toimielimiä koskeva oikeus — Yhdistyneen kuningaskunnan eroaminen unionista — Sopimus, jolla vahvistetaan eroamiseen sovellettavat yksityiskohtaiset määräykset — SEU 50 artikla — Neuvoston päätös luvan antamisesta aloittaa neuvottelut Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa mainitun sopimuksen tekemiseksi — Jossakin toisessa unionin jäsenvaltiossa asuvat Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaiset — Valmisteleva toimi — Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena — Toimi ei koske kantajaa suoraan — Tutkittavaksi ottamatta jättäminen)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/35

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.11.2018 – Shindler ym. v. neuvosto
      (Asia T-458/17) (1)

      ((Kumoamiskanne - Toimielimiä koskeva oikeus - Yhdistyneen kuningaskunnan eroaminen unionista - Sopimus, jolla vahvistetaan eroamiseen sovellettavat yksityiskohtaiset määräykset - SEU 50 artikla - Neuvoston päätös luvan antamisesta aloittaa neuvottelut Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa mainitun sopimuksen tekemiseksi - Jossakin toisessa unionin jäsenvaltiossa asuvat Yhdistyneen kuningaskunnan kansalaiset - Valmisteleva toimi - Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena - Toimi ei koske kantajaa suoraan - Tutkittavaksi ottamatta jättäminen))
      (2019/C 44/45)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantajat: Harry Shindler (Porto d’Ascoli, Italia) ja 12 muuta kantajaa, joiden nimet luetellaan tuomion liitteessä (edustaja: asianajaja J. Fouchet)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Bauer ja R. Meyer)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan luvan antamisesta aloittaa neuvottelut Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kanssa kyseisen jäsenvaltion Euroopan unionista eroamiseen sovellettavia yksityiskohtaisia määräyksiä koskevan sopimuksen tekemiseksi 22.5.2017 annettu neuvoston päätös (EU, Euratom) (asiakirja XT 21016/17) ja kyseisen päätöksen liite, jossa vahvistetaan mainitun sopimuksen neuvotteluohjeet (asiakirja XT 21016/17 ADD 1 REV 2)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne jätetään tutkimatta.

                  2)

                  Euroopan komission väliintulohakemuksesta ei ole enää tarpeen lausua.

                  3)

                  Harry Shindler ja muut kantajat, joiden nimet ovat liitteenä, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

                  4)

                  Komissio vastaa omista väliintulohakemukseen liittyvistä kuluistaan.

         (1)  EUVL C 347, 16.10.2017.


title: Asia T-493/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.11.2018 – WL v. ERCEA (Henkilöstö — Sopimussuhteiset toimihenkilöt — Hallinnollinen tutkimus — Koeajan pidentäminen — Valmisteleva toimi — Irtisanominen — Irtosanomisesta ilmoittaminen sähköpostilla — Valitusaika — Alkamisajankohta — Tutkimatta jättäminen — Menettelymääräysten noudattaminen — Irtisanominen koeajan päätyttyä — Luottamussuhteen katkeaminen — Vastuu — Kannekirjelmässä esitetty mutta työjärjestyksen 106 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla toistamatta jätetty pyyntö istunnon järjestämisestä)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/36

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.11.2018 – WL v. ERCEA
      (Asia T-493/17) (1)

      ((Henkilöstö - Sopimussuhteiset toimihenkilöt - Hallinnollinen tutkimus - Koeajan pidentäminen - Valmisteleva toimi - Irtisanominen - Irtosanomisesta ilmoittaminen sähköpostilla - Valitusaika - Alkamisajankohta - Tutkimatta jättäminen - Menettelymääräysten noudattaminen - Irtisanominen koeajan päätyttyä - Luottamussuhteen katkeaminen - Vastuu - Kannekirjelmässä esitetty mutta työjärjestyksen 106 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla toistamatta jätetty pyyntö istunnon järjestämisestä))
      (2019/C 44/46)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: WL (edustaja: asianajaja F. Elia)

         Vastaaja: Euroopan tutkimusneuvoston toimeenpanovirasto (ERCEA) (asiamiehet: F. Sgritta ja M. Chacón Mohedano, avustajanaan asianajaja A. Dal Ferro)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jolla vaaditaan ensimmäiseksi kumoamaan ERCEA:n tekemä, kantajalle 10.1.2017 suullisesti tiedoksi annettu irtisanomispäätös, palauttamaan työsuhde välittömästi ennalleen ja velvoittamaan ERCEA maksamaan kaikki tällä välin erääntyneet palkkaerät, toiseksi kumoamaan ERCEA:n 28.10.2016 tekemä päätös pidentää kantajan koeaikaa ja toteamaan, ettei koeaika ollut voimassa 1.11.2016 lähtien, kolmanneksi kumoamaan komission tutkinta- ja kurinpitotoimiston suorittamassa hallinnollisessa tutkinnassa laaditut asiakirjat ja kyseisen tarkastuksen 7.11.2016 päivätty tarkastuskertomus sekä velvoittamaan ERCEA:n poistamaan mainitun tutkinnan Euroopan unionin toimielinten tietojärjestelmästä ja kaikista muista tietokannoista, neljänneksi kumoamaan ERCEA:n 22.12.2016 tekemä ja kantajan 24.1.2017 vastaanottama irtisanomispäätös, palauttamaan työsuhde välittömästi ennalleen ja velvoittamaan ERCEA maksamaan vahingonkorvaus, joka perustuu irtisanomisajankohdan ja tuomion julistamisen välillä erääntyviin palkkaeriin, tai jos kantajaa ei palauteta työsuhteeseen, velvoittamaan ERCEA korvaamaan vahinko, joka perustuu sopimuksen päättymisajankohtaan mennessä kertyvään palkanmenetykseen ja on määrältään 39 000 euroa, sekä viidenneksi ja joka tapauksessa velvoittamaan ERCEA maksamaan kantajalle 300 000 euron määrä tai mikä tahansa muu kohtuullisena pidettävä – suurempi tai pienempi – määrä korvauksena kantajan imagolle sekä henkilökohtaiselle ja ammatilliselle maineelle aiheutuneesta vakavasta haitasta.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  WL velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 318, 25.9.2017.


title: Asia C-831/18 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 21.12.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu seitsemäs jaosto) asiassa T-29/17, RQ v. komissio, 24.10.2018 antamasta tuomiosta

text:
               18.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 65/30

      Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 21.12.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu seitsemäs jaosto) asiassa T-29/17, RQ v. komissio, 24.10.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-831/18 P)
      (2019/C 65/38)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J.-P. Keppenne ja J. Baquero Cruz)

         Muu osapuoli: RQ

         Vaatimukset

                  —

                  Euroopan unionin tuomioistuimen (laajennettu seitsemäs jaosto) 24.10.2018 asiassa T-29/17 antama tuomio on kumottava siltä osin kuin siinä kumotaan komission 2.3.2016 tekemä päätös C(2016) 1149 final, joka koskee RQ:n lainkäytöllisen koskemattomuuden pidättämistä

                  —

                  kumoamiskanne, jonka vastaaja nosti Euroopan unionin yleisessä tuomioistuimessa on hylättävä ja tämän valituksen kohteena olevista kysymyksistä on lausuttava lopullisesti tai, jos asia ei ole ratkaisukelpoinen unionin tuomioistuimessa, on asia palautettava unionin yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi

                  —

                  ensimmäisessä oikeusasteessa kantajana ollut asianosainen on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut, joita komissiolle aiheutui sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että tämän muutoksenhaun yhteydessä.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Komissio vetoaa valituksen tueksi kolmeen oikeudelliseen perusteeseen.

                  1.

                  Ensimmäiseksi komissio katsoo, toisin kuin unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että koskemattomuuden pidättämistä koskeva päätös ei ole kantajalle vastainen päätös ja ettei se näin ollen voi olla kumoamiskanteen kohteena. Valituksenalaisessa tuomiossa on siis oikeudellinen virhe siltä osin kuin siinä otetaan kanne tutkittavaksi.

                  2.

                  Toiseksi komissio katsoo, että kuulluksi tulemista koskevaa oikeutta, josta määrätään Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan a alakohdassa, tulkitaan valituksenalaisessa tuomiossa virheellisesti siltä osin kuin se perustuu SEU 4 artiklan 3 kohdan (lojaalin yhteistyön periaate) sekä unionin elinten ja jäsenvaltioiden viranomaisten molemminpuolisen luottamuksen periaatteen virheelliselle tulkinnalle ja soveltamiselle.

                  3.

                  Kolmanneksi komissio katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen määritellessään komission toiminnan käsiteltävässä asiassa, kun se katsoi, ettei tämä toiminta ollut riittävää, jotta valittajan kuulluksi tulemista koskevaa oikeutta olisi noudatettu.


title: Asia T-122/18: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.12.2018 – Lidl Stiftung v. EUIPO – Shimano Europe (PRO)

text:
               18.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 65/47

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.12.2018 – Lidl Stiftung v. EUIPO – Shimano Europe (PRO)
      (Asia T-122/18) (1)

      (2019/C 65/62)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Viidennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 142, 23.4.2018.


title: Asia T-777/17: Kanne 23.11.2017 – Pan v. EUIPO – Entertainment One UK (TOBBIA)

text:
               22.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 22/61

         Kanne 23.11.2017 – Pan v. EUIPO – Entertainment One UK (TOBBIA)
   (Asia T-777/17)
   (2018/C 022/82)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Xianhao Pan (Rooma, Italia) (edustaja: asianajaja M. Oliva)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Entertaiment One UK Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan TOBBIA – EU-tavaramerkki nro 11 775 509

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 14.9.2017 asiassa R 1776/2016-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen kokonaisuudessaan.

      Kanneperusteet

               —

               Perustelut ovat puutteelliset, tavaramerkkien välisen suhteen arviointimenetelmää ei ole noudatettu eikä sekaannusvaaran todennäköisyyden arviointia ole suoritettu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan b kohdan 1 alakohtaa yhdessä sen 3 artiklan 2 kohdan kanssa ei ole noudatettu.


title: Asia C-721/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 27.12.2017 – Sebastian Vollmer ja Vera Sagalov v. Swiss Global Air Lines AG

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 27.12.2017 – Sebastian Vollmer ja Vera Sagalov v. Swiss Global Air Lines AG
   (Asia C-721/17)
   (2018/C 123/12)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Sebastian Vollmer ja Vera Sagalov

      Vastaaja: Swiss Global Air Lines AG

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voiko asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 7 artiklan mukainen oikeus korvaukseen olla olemassa myös silloin, kun matkustaja ei ehdi suoralle liittymälennolle siksi, että ensimmäinen lento saapuu määräpaikkaansa alle kolme tuntia myöhässä, minkä seurauksena matkustaja saapuu lopulliseen määräpaikkaansa vähintään kolme tuntia myöhässä, mutta kyseisistä kahdesta lennosta vastasivat eri lentoliikenteen harjoittajat?

               2)

               Voiko asetuksen (EY) N:o 261/2004 7 artiklan mukainen oikeus korvaukseen olla olemassa myös silloin, kun eri lentoliikenteen harjoittajat ovat konsernioikeudellisessa yhteydessä?

      (1)  Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1).


title: Asia C-122/18: Kanne 14.2.2018 – Euroopan komissio v. Italian tasavalta

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/13

         Kanne 14.2.2018 – Euroopan komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-122/18)
   (2018/C 123/19)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Gattinara ja C. Zadra)

      Vastaaja: Italian tasavalta

      Vaatimukset

               —

               todetaan, että Italian tasavalta ei ole noudattanut kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta 16.2.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/7/EU (EUVL 2011, L 48, s. 1) mukaisia velvoitteitaan ja erityisesti tämän direktiivin 4 artiklassa asetettuja velvoitteita, koska se on laiminlyönyt ja laiminlyö edelleen varmistaa, että viranomaiset estyvät ylittämästä niiden ostovelkojen maksamista koskevia 30 tai 60 kalenteripäivän pituisia määräaikoja

               —

               Italian tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komission hallussa olevista todisteista, jotka perustuvat Italian tasavallan hallinnollisen menettelyn kuluessa toimittamiin tietoihin, käy ilmi, että maksuviivästysten torjumisesta annetun direktiivin 2011/7/EU 4 artiklassa säädettyjä 30 tai 60 kalenteripäivän pituisia määräaikoja ei ole ylitetty yksittäisten laitosten vaan kokonaisten viranomaisryhmien kohdalla, eikä yksittäisen kaupallisen toimen vaan maksun suorittamiseen kuluvana keskimääräisenä aikana näiden viranomaisten suorittamien kaikkien toimien osalta eikä rajoitetun ajanjakson aikana vaan jatkuvasti syyskuusta 2014 alkaen siihen päivään asti, jona tämä kanne on nostettu. Komissio katsoo näin ollen osoitetun, että direktiivin 4 artiklan rikkominen on jatkuvaa ja systemaattista.


title: Asia T-166/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.2.2018 – Gramberg v. EUIPO – Mahdavi Sabet (Matkapuhelimen suojakotelo) (Yhteisömalli — Mitättömyysmenettely — Rekisteröity yhteisömalli, joka esittää matkapuhelimen suojakoteloa — Mallin julkistaminen — Asetuksen (EY) N:o 6/2002 7 artiklan 1 kohta — Ensimmäisen kerran unionin yleisessä tuomioistuimessa esitetyt todisteet)

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/18

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.2.2018 – Gramberg v. EUIPO – Mahdavi Sabet (Matkapuhelimen suojakotelo)
   (Asia T-166/15) (1)

   ((Yhteisömalli - Mitättömyysmenettely - Rekisteröity yhteisömalli, joka esittää matkapuhelimen suojakoteloa - Mallin julkistaminen - Asetuksen (EY) N:o 6/2002 7 artiklan 1 kohta - Ensimmäisen kerran unionin yleisessä tuomioistuimessa esitetyt todisteet))
   (2018/C 134/24)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Claus Gramberg (Essen, Saksa) (edustajat: aluksi asianajaja S. Kettler, sitten asianajajat F. Klopmeier ja G. Becker)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: S. Hanne)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Sorouch Mahdavi Sabet (Pariisi, Ranska)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n kolmannen valituslautakunnan 13.1.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 460/2013-3), joka koskee osapuolten Claus Gramberg ja Sorouch Mahdavi Sabet välistä mitättömyysmenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) kolmannen valituslautakunnan 13.1.2015 tekemä päätös (asia R 460/2013-3) kumotaan.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Claus Grambergin oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien EUIPO:n valituslautakunnan menettelystä aiheutuneet välttämättömät kulut.

      (1)  EUVL C 198, 15.6.2015.


title: Asia T-85/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 1.3.2018 – Shoe Branding Europe v. EUIPO – adidas (Kahden samansuuntaisen raidan sijainti kengässä) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kahdesta samansuuntaisesta raidasta kengässä koostuvan kuviomerkin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi kolmesta samansuuntaisesta raidasta kengässä koostuva EU-kuviomerkki — Suhteellinen hylkäysperuste — Maineelle aiheutuva vahinko — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 5 kohta))

text:
               23.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/42

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 1.3.2018 – Shoe Branding Europe v. EUIPO – adidas (Kahden samansuuntaisen raidan sijainti kengässä)
   (Asia T-85/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kahdesta samansuuntaisesta raidasta kengässä koostuvan kuviomerkin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi kolmesta samansuuntaisesta raidasta kengässä koostuva EU-kuviomerkki - Suhteellinen hylkäysperuste - Maineelle aiheutuva vahinko - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 5 kohta)))
   (2018/C 142/54)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgia) (edustaja: asianajaja J. Løje)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Lukošiūtė)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: adidas AG (Herzogenaurach, Saksa) (edustajat: I. Fowler, solicitor, ja I. Junkar, solicitor)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 26.11.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 3106/2014-2), joka koskee adidaksen ja Shoe Branding Europen välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Shoe Branding Europe BVBA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 136, 18.4.2016.