title: Yhdistetyt asiat C-318/11 ja C-319/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 25.10.2012 (Förvaltningsrätten i Falunin (Ruotsi) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Daimler AG (C-318/11) ja Widex A/S (C-319/11) v. Skatteverket (Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Direktiivi 2006/112/EY — 170 ja 171 artikla — Kahdeksas arvonlisäverodirektiivi — 1 artikla — Direktiivi 2008/9/EY — 3 artiklan a alakohta — Arvonlisäveron palautusta maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille koskevat yksityiskohtaiset säännöt — Jäsenvaltioon sijoittautunut verovelvollinen, joka harjoittaa toisessa jäsenvaltiossa vain testaus- ja tutkimustoimintaa)

text:
               22.12.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 399/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 25.10.2012 (Förvaltningsrätten i Falunin (Ruotsi) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Daimler AG (C-318/11) ja Widex A/S (C-319/11) v. Skatteverket
   (Yhdistetyt asiat C-318/11 ja C-319/11) (1)

   (Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - 170 ja 171 artikla - Kahdeksas arvonlisäverodirektiivi - 1 artikla - Direktiivi 2008/9/EY - 3 artiklan a alakohta - Arvonlisäveron palautusta maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille koskevat yksityiskohtaiset säännöt - Jäsenvaltioon sijoittautunut verovelvollinen, joka harjoittaa toisessa jäsenvaltiossa vain testaus- ja tutkimustoimintaa)
   2012/C 399/07
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

      Ennakkoratkaisuja pyytänyt tuomioistuin

   Förvaltningsrätten i Falun

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Daimler AG (C-318/11) ja Widex A/S (C-319/11)

      Vastaaja: Skatteverket

      Oikeudenkäynnin kohde

   (Asia C-318/11)
   Ennakkoratkaisupyyntö — Förvaltningsrätten i Falun — Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) 170 ja 171 artiklan, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt — 6.12.1979 annetun kahdeksannen neuvoston direktiivin 79/1072/ETY (EYVL L 331, s. 11) 1 ja 2 artiklan sekä yksityiskohtaisista säännöistä direktiivissä 2006/112/EY säädetyn arvonlisäveron palauttamiseksi palautusjäsenvaltioon sijoittautumattomille mutta toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneille verovelvollisille 12.2.2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/9/EY (EUVL L 44, 23) 2, 3 ja 5 artiklan tulkinta — A-jäsenvaltioon sijoittautunut autonvalmistaja, joka on tehnyt tiettyjä hankintoja B-jäsenvaltiossa, jotta se voisi kyseiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen tytäryhtiönsä välityksellä tehdä siellä talvitestejä ajoneuvoilleen myydäkseen ne A-jäsenvaltiossa — Autonvalmistajan 100 -prosenttisesti omistama tytäryhtiö, jonka pääasiallisena tarkoituksena on antaa emoyhtiönsä käyttöön sellaisia tiloja ja testausratoja sekä suorittaa emoyhtiölle testaustoimintaan liittyviä sellaisia palveluja B-jäsenvaltiossa, jotka ovat välttämättömiä emoyhtiön sijoittautumisjäsenvaltiossaan harjoittaman liiketoiminnan kannalta — Kysymys siitä, onko autonvalmistajalla kiinteä toimipaikka B-jäsenvaltiossa vai ei
   (Asia C-319/11)
   Ennakkoratkaisupyyntö — Förvaltningsrätten i Falun — Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) 170 ja 171 artiklan ja jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt — 6.12.1979 annetun kahdeksannen neuvoston direktiivin 79/1072/ETY (EYVL L 331, s. 11) 1 ja 2 artiklan tulkinta — A-jäsenvaltioon sijoittautunut kuulolaitteita valmistava yhtiö, joka on hankkinut tavaroita ja palveluja B-jäsenvaltiossa sellaisen audiologiatutkimusta harjoittavan tutkimusosastonsa toiminnan tarpeisiin, joka sijaitsee kyseisessä jäsenvaltiossa ja jonka henkilöstö on kyseisen yhtiön palveluksessa — Kysymys siitä, onko kuulolaitteita valmistavalla yhtiöllä kiinteä toimipaikka B-jäsenvaltiossa vai ei

      Tuomiolauselma

               1)

               Jäsenvaltioon sijoittautuneella arvonlisäverovelvollisella, joka tekee toisessa jäsenvaltiossa vain teknisiä testejä tai tutkimustöitä mutta ei suorita siellä verollisia liiketoimia, ei voida katsoa olevan kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt — 6.12.1979 annetun kahdeksannen neuvoston direktiivin 79/1072/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2006 annetulla neuvoston direktiivillä 2006/98/EY, 1 artiklassa ja yksityiskohtaisista säännöistä direktiivissä 2006/112/EY säädetyn arvonlisäveron palauttamiseksi palautusjäsenvaltioon sijoittautumattomille mutta toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneille verovelvollisille 12.2.2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/9/EY 3 artiklan a alakohdassa tarkoitettua ”kiinteää toimipaikkaa, josta on suoritettu liiketoimia”.

               2)

               Tähän tulkintaan ei asiassa C-318/11 kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa vaikuta se, että verovelvollinen omistaa siinä jäsenvaltiossa, jossa se on tehnyt palautushakemuksen, kokonaan tytäryhtiön, jonka tarkoituksena on lähes yksinomaan kyseiseen testaustoimintaan liittyvien erilaisten palvelujen suorittaminen verovelvolliselle.

      (1)  EUVL C 269, 10.9.2011.


title: Asia C-342/00: Euroopan yhteisöjen komission 15.9.2000 Espanjan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
C 316/18                 FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       4.11.2000
kumoamiskanteen, joka on nostettu 29.2.2000, ja EY:n perus-                 Kantajilla on oma oikeussuojan tarve, joka perustuu siihen,
tamissopimuksen 83 artiklan 1 kohdan ja 81 artiklan huo-                    että komissio ei ole ottanut ollenkaan huomioon niitä huo-
mioon ottaen                                                                mautuksia, jotka C.N.P.A. ja D.L.R. olivat joutuneet tekemään
                                                                            valituksenalaisen säädöksen ja suuntaviivojen julkaisemisen
–     toteaa, että kysymystä kanteen tutkittavaksi ottamisesta,             johdosta. C.N.P.A.:lla ja D.L.R.:llä on näet perusteltu intressi
      johon nähden valituksenalaisen säädöksen oikeudellista                niiden edustamiin kollektiivisiin etuihin nähden saada yhteisö-
      luonnehdintaa on pidettävä ensisijaisena, ei voida käsitellä          jen kilpailupolitiikan takaajana oleva komissio ottamaan vas-
      pääasiasta erillään;                                                  tuu tähän asiaan liittyvästä pedagogisesta tehtävästään siten,
                                                                            että se vastaa huomautuksiin, joita sille voidaan tehdä. Kuule-
–     toteaa, että valituksenalainen säädös on annettu EY:n                 mismenettelyn ymmärtäminen muulla tavoin vaarantaisi näet
      perustamissopimuksen 83 artiklan 1 kohtaa ja 81 artiklaa              kokonaan perustamissopimuksen 83 artiklan 1 kohdan tehok-
      rikkoen;                                                              kaan vaikutuksen.
–     kumoaa valituksenalaisen säädöksen,
                                                                            (1) EYVL L 336, s. 21.
toissijaisesti, EY:n perustamissopimuksen 230 artiklan huo-
mioon ottaen,
–     toteaa, että 22.12.1999 annettu asetus (ETY)
      N:o 2790/1999 (1) koskee kantajia suoraan ja erikseen
      siten, että ne voivat riitauttaa kyseisen asetuksen lailli-
      suuden;                                                               Euroopan yhteisöjen komission 15.9.2000 Espanjan ku-
                                                                                ningaskuntaa vastaan nostama kanne
–     kumoaa tämän asetuksen edellä mainittujen syiden joh-
      dosta,                                                                                (Asia C-342/00)
velvoittaa komission korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.                                            (2000/C 316/34)
                                                                            Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 15.9.2000 Euroo-
Kanteen oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                 pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningas-
                                                                            kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen yksikön
–     Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on                   virkamies Gregorio Valero Jordana, prosessiosoite Luxembur-
      rikkonut omaa työjärjestystään sekä EY:n perustamissopi-              gissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la
      muksen 83 artiklan 1 kohtaa, 81 artiklan 1 kohtaa ja                  Cruz, Centre Wagner.
      230 artiklaa: ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on
      antanut ratkaisunsa jopa ennen kuin kolmen kuukauden                  Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
      määräaika, jonka kuluessa omasta aloitteestaan väliintul-             tuin
      leet sivulliset olivat voineet antaa lausuntonsa asiasta, oli
      kulunut loppuun.                                                      –     toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut
                                                                                tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövai-
–     Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on                         kutusten arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY (1)
      rikkonut perustamissopimuksen 83 artiklan 1 kohtaa ja                       muuttamisesta 3 päivänä maaliskuuta 1997 annetun neu-
      81 artiklan 1 kohtaa: komission säädöstä, vaikka se onkin                   voston direktiivin 97/11/EY (2) mukaisia velvoitteitaan,
      luonnehdittava asetukseksi, ei voida jättää tuomioistuin-                   koska se ei ole antanut tai ainakaan ilmoittanut kyseisen
      valvonnan ulkopuolelle silloin kun sillä rikotaan itse                      direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja
      perustamissopimusta. Toisin kuin valituksenalaisessa                        hallinnollisia määräyksiä, ja
      määräyksessä on arvioitu, kysymystä kanteen tutkittavak-
      si ottamisesta ei voida ratkaista pääasiaa käsittelemättä.            –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
–     Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on
      rikkonut perustamissopimuksen 230 artiklan neljättä                   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      kohtaa: Pelkästään se, että komissio on luonnehtinut
      riitautetun säädöksen asetukseksi ei voi tehdä säädöksestä            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
      asetusta perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdassa                  kuin ne, jotka on esitetty asiassa C-335/00 (3); täytäntöönpane-
      tarkoitulla tavalla kun, kuten kantajat ovat myös väittä-             miselle varattu määräaika päättyi 14.3.1999.
      neet, säädöksellä rikotaan nimenomaisesti 81 artiklan
      määräyksiä, ja asianlaita on näin, riippumatta siitä onko
      riidanalainen säädös yleisesti sovellettava vai yksittäista-          (1) Neuvoston direktiivi 85/337/ETY, annettu 27.6.1985; EYVL
      pausta koskeva säädös.                                                    L 175, 5.7.1985, s. 40.
                                                                            (2) EYVL L 73, 14.3.1997, s. 5.
                                                                            (3) Ks. tämän virallisen lehden s. 16.
Lisäksi kantajat perustelevat sen, minkä vuoksi niillä on
katsottava olevan suora ja henkilökohtainen intressi vaatia
asetuksen kumoamista.


title: Asia F-75/06: Kanne 17.7.2006 — Alessandro Lofaro v. Euroopan yhteisöjen komissio

text:
               2.9.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 212/48

         Kanne 17.7.2006 — Alessandro Lofaro v. Euroopan yhteisöjen komissio
   (Asia F-75/06)
   (2006/C 212/86)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Alessandro Lofaro (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja J.-L. Laffineur)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               28.9.2005 tehty päätös kantajan irtisanomisesta hänen koeaikansa päätteeksi sekä koeaikaa koskeva arviointikertomus, johon kyseinen päätös perustuu, on kumottava

               —

               palvelukseenottoa koskevien sopimusten tekemiseen valtuutetun viranomaisen 31.5.2005 tekemä päätös kantajan valituksen hylkäämisestä on tarvittaessa kumottava

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan kantajalle tämän kärsimästä vahingosta korvaus, jonka suuruudeksi on kohtuudella arvioitava 85 473 euroa aineellisesta vahingosta ja 50 000 euroa, ellei oikeudenkäynnin kuluessa tapahtuvasta korvaussumman korottamisesta tai alentamisesta muuta johdu

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja, joka on komission entinen väliaikainen toimenhaltija, otettiin 16.9.2004 alkaen palvelukseen lähtökohtaisesti 15.9.2009 saakka sellaisen sopimuksen perusteella, johon muihin toimenhaltijoihin sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 14 artiklan mukaisesti sisältyi koeaikaa koskeva määräys. Kantajan ensimmäinen arviointikertomus oli kielteinen, mikä johti hänen koeaikansa pidentämiseen kuudella kuukaudella, ja myös toinen arviointikertomus oli kielteinen, mikä johti siihen, että vastaaja irtisanoi kyseisen sopimuksen.
   Kantaja väittää kanteessaan, että vastaaja on tehnyt ilmeisiä arviointivirheitä, koska se on yhtäältä tukeutunut paikkansapitämättömiin tosiseikkoihin ja tulkinnut tosiseikkoja virheellisesti ja toisaalta koska se on arvostellut kantajaa sellaisista ongelmista, joita ei voinut lukea kantajan syyksi.
   Kantajan mukaan vastaaja on lisäksi loukannut sellaisia yleisiä periaatteita, joilla taataan oikeus arvokkuuteen ja puolustautumiseen, sekä esittänyt aiheetonta arvostelua.
   Kantaja väittää lopuksi, että koska vastaaja ei ole saattanut arviointikertomusta päätökseen viimeistään kuukautta ennen koeajan päättymistä, se on loukannut muihin toimenhaltijoihin sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 14 artikla.


title: Asia C-128/05: Euroopan yhteisöjen komission 18.3.2005 Itävallan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               23.7.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/21

         Euroopan yhteisöjen komission 18.3.2005 Itävallan tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-128/05)
   (2005/C 182/41)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 18.3.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Itävallan tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on Dimitris Triantafyllou, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               toteaa, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (1) 2 ja 6 artiklan, 9 artiklan 2 kohdan b alakohdan, 17 ja 18 artiklan ja 22 artiklan 3–5 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut Itävallan ulkopuolelle sijoittautuneiden verovelvollisten henkilöiden, jotka harjoittavat henkilökuljetuksia Itävaltaan, toimittaa veroilmoituksia ja maksaa arvonlisäveron nettomäärää, kun niiden vuotuinen liikevaihto Itävallassa on alle 22 000 euroa, olettaen, että tässä tapauksessa kannettavan arvonlisäveron määrä on sama kuin vähennyskelpoisen arvonlisäveron määrä ja että yksinkertaistettujen säännösten soveltaminen edellyttää tämän vuoksi, että laskuissa ja muissa vastaavissa asiakirjoissa ei mainita Itävallan arvonlisäveroa.

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Itävallassa muuhun jäsenvaltioon tai kolmanteen valtioon sijoittautuneiden verovelvollisten henkilöiden suorittamiin kansainvälisiin henkilökuljetuksiin on 1.4.2002 lähtien sovellettu yksinkertaistettuja säännöksiä. Tällaiset verovelvolliset henkilöt eivät saa toimittaa veroilmoituksia eivätkä maksaa arvonlisäveron nettomäärää, kun niiden vuotuinen liikevaihto Itävallassa on alle 22 000 euroa. Säännöksissä oletetaan, että tässä tapauksessa kannettavan arvonlisäveron määrä on sama kuin vähennyskelpoisen arvonlisäveron määrä. Samanaikaisesti verovelvolliset, jotka hyötyvät näistä yksinkertaistetuista säännöksistä, eivät saa mainita Itävallan arvonlisäveroa laskuissa tai muissa vastaavissa asiakirjoissa.
   Nämä säännökset eivät ole 17.5.1977 annetun neuvoston direktiivin 77/388/ETY (kuudes arvonlisäverodirektiivi) eivätkä 19.5.2001 tehdyn neuvoston päätöksen 2001/242/EY mukaisia.
   Komissio toteaa, että edellä mainitussa direktiivissä säädetään itse asiassa mahdollisuudesta käyttää vakiokantajärjestelmää pienten yritysten osalta, joita, vaikka niitä kutsutaan säännöksissä ”pieniksi yrityksiksi” — liikevaihto Itävallassa alle 22 000 euroa — ei ole pidettävä yhtenäisesti tulkittavan yhteisön oikeuden käsitteen mukaisina ”pieninä yrityksinä”. Ei ole myöskään osoitettu, että Itävallan vakiokantajärjestelmä ei johda verotuksen kevenemiseen, mikä ylittää sen yksinkertaistamisen, joka kyseisen direktiivin 24 artiklan 1 kohdalla on tarkoitus sallia. Komission mukaan myös vapautus muista tilitystä, veroilmoitusta ja kirjanpitoa koskevista velvoitteista on osoitus liiallisen yksinkertaistamisen muotoseikoista.
   Komissio väittää, ettei riidanalaisia Itävallan säännöksiä voida hyväksyä edellä mainitun neuvoston päätöksenkään perusteella. Vaikka tässä päätöksessä sallitaan Itävallan tasavallan poiketa kyseisen direktiivin 11 artiklasta ja kantaa 1.1.2001 ja 31.12.2005 välisenä aikana veroa Itävallan ulkopuolelle sijoittautuneiden verovelvollisten henkilöiden Itävallan ulkopuolella rekisteröityjen ajoneuvojen avulla harjoittamista kansainvälisistä henkilökuljetuksista, tämän poikkeuksen nimenomaisena edellytyksenä on kuitenkin se, että Itävallan alueella tapahtuvasta kuljetuksen osasta kannetaan vero henkilöä ja kilometriä kohti lasketun keskimääräisen verotusperusteen avulla.

      (1)  EYVL 1977 L 145, s. 1.


title: Asia T-68/14: Kanne 29.1.2014 – Post Bank Iran v. neuvosto

text:
               28.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/27

         Kanne 29.1.2014 – Post Bank Iran v. neuvosto
   (Asia T-68/14)
   2014/C 129/35
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Post Bank Iran (Teheran, Iran) (edustaja: asianajaja D. Luff)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 15.11.2013 annetun neuvoston päätöksen 2013/661/YUTP (EUVL L 306, s. 18) liitteessä olevan 1 kohdan

               —

               kumoamaan Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 267/2012 täytäntöönpanosta 15.11.2013 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1154/2013 (EUVL L 306, s. 3) liitteessä olevan 1 kohdan

               —

               toteamaan, ettei neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP (1) – sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston päätöksen 2012/35/YUTP (2) 1 artiklan 7 kohdalla – ja 23.3.2012 annetun asetuksen N:o 267/2012 (3) 23 artiklan 2 kohdan d alakohtaa ja 46 artiklan 2 kohtaa voida soveltaa kantajaan

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että unionin yleisellä tuomioistuimella on toimivalta tutkia sekä neuvoston päätöksen 2013/661/YUTP liitteessä olevan 1 kohdan että neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1154/2013 liitteessä olevan 1 kohdan laillisuus ja yhteensopivuus unionin oikeuden yleisten periaatteiden kanssa.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että neuvoston päätös 2010/413/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna 23.1.2012 annetun neuvoston päätöksen 2012/35/YUTP 1 artiklan 7 kohdalla, ja 23.3.2012 annetulla neuvoston asetuksella N:o 267/2012 rikotaan unionin oikeutta ja että näin ollen olisi todettava, ettei sitä voida soveltaa kantajaan, mikä merkitsee myös sitä, että 15.11.2013 annettu neuvoston päätös 2013/661/YUTP ja 15.11.2013 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1154/2013, jotka perustuvat edellä mainittuihin säännöksiin, ovat pätemättömiä, seuraavilla perusteilla:

                           —

                           23.3.2012 annetun neuvoston asetuksen N:o 267/2012 46 artiklan 2 kohta on ristiriidassa SEUT 215 artiklan kanssa, koska siinä valtuutetaan neuvosto päättämään kantajaan kohdistuvista pakotteista noudattamatta SEUT 215 artiklassa määrättyä menettelyä

                           —

                           neuvoston päätöksellä 2010/413/YUTP, sellaisena kuin se on muutettuna 23.1.2012 annetun neuvoston päätöksen 2012/35/YUTP 1 artiklan 7 kohdalla, ja 23.3.2012 annetun asetuksen N:o 267/2012 23 artiklan 2 kohdan d alakohdalla loukataan SEU:n 2, 21 ja 23 artiklassa ja EU:n perusoikeuskirjassa vahvistettuja henkilöiden perusoikeuksia, koska niissä annetaan neuvostolle rajoittamattomat valtuudet päättää niistä henkilöistä ja yhteisöistä, joille se haluaa asettaa pakotteita katsoessaan, että tällainen henkilö tai yhteisö tukee Iranin hallitusta.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että neuvosto on tehnyt oikeudellisen virheen ja tosiasioihin liittyvän virheen antaessaan 15.11.2013 annetun neuvoston päätöksen 2013/661/YUTP ja 15.11.2013 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen (EU) N:o 1154/2013 kantajan osalta, koska

                           —

                           erityistä syytä Post Bank Iranin sisällyttämiselle luetteloon ei ole perusteltu. Kantaja on selvästi kiistänyt antaneensa taloudellista tukea Iranin hallitukselle. Kantaja ei myöskään tarjonnut ydinaseisiin liittyvää tukea Iranille. Näin ollen vaatimukset, jotka on vahvistettu neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP 20 artiklan 1 kohdan c alakohdassa (sellaisena kuin kyseinen päätös on myöhemmin muutettuna 23.1.2012 annetun neuvoston päätöksen 2012/35/YUTP 1 artiklan 7 kohdalla, 15.10.2012 annetun neuvoston päätöksen 2012/635/YUTP 1 artiklan 8 kohdalla ja 21.12.2012 annetun neuvoston päätöksen 2012/829/YUTP 1 artiklan 2 kohdalla) ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 267/2012 (sellaisena kuin se on myöhemmin muutettuna 21.12.2012 annetun neuvoston asetuksen N:o 1263/2012 1 artiklan 1 kohdalla) 23 artiklan 2 kohdan d alakohdassa, eivät täyty.

                           —

                           määrätessään Post Bank Iraniin kohdistuvista pakotteista vain sillä perusteella, että se on valtionyhtiö, neuvosto on syrjinyt kantajaa suhteessa muihin julkisessa omistuksessa oleviin yhtiöihin, joille ei ole määrätty pakotteita. Neuvosto on näin tehdessään loukannut yhdenvertaisuusperiaatetta, syrjintäkiellon periaatetta ja hyvän hallinnon periaatetta.

                           —

                           neuvosto ei ole riittävästi perustellut päätöstään säilyttää kantajan nimi luettelossa pakotteiden kohteina olevista yhteisöistä. Viitatessaan ”toimenpiteiden vaikutukseen unionin politiikan tavoitteiden yhteydessä” neuvosto ei ole täsmentänyt, millaiseen vaikutukseen se viittaa ja kuinka toimenpiteillä voidaan päästä tällaiseen vaikutukseen.

                           —

                           säilyttämällä kantajan nimen pakotteiden kohteina olevien yhtiöiden luettelossa neuvosto on syyllistynyt harkintavallan väärinkäyttöön. Neuvosto on käytännössä jättänyt noudattamatta unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-13/11 antamaa tuomiota. Neuvosto on jättänyt noudattamatta Euroopan unionin institutionaalista rakennetta ja loukannut kantajan oikeutta saada oikeussuojaa. Neuvosto on myös laiminlyönyt omia velvollisuuksiaan, jotka perustuvat 15.11.2013 annettuun neuvoston päätökseen, koska unionin yleinen tuomioistuin nimenomaisesti kiinnitti neuvoston huomion näihin edellä mainitussa tuomiossa.

                           —

                           neuvosto on rikkonut luottamuksensuojan periaatetta, koska se ei ole noudattanut unionin yleisen tuomioistuimen tuomiota asiassa, jossa neuvosto oli asianosaisena kantajaa vastaan ja jonka neuvosto hävisi; koska se ei noudattanut edes kyseisen tuomion tarkoitusta ja perusteluja; koska se on tehnyt tosiseikkoja koskevan virheen kantajan liiketoiminnan osalta ja siltä osin kuin on kyse kantajan oletetusta suhteesta Iranin hallitukseen; koska se ei ole millään tavalla tutkinut kantajan tosiasiallista roolia ja liiketoimintaa Iranissa, vaikka unionin yleinen tuomioistuin on todennut tämän olevan olennainen seikka siltä osin kuin on kyse EU:n pakotejärjestelmästä Irania vastaan, sekä pitämällä pakotteet voimassa 20.1.2014 jälkeen, jolloin EU sopi tuloa tuottavista toiminnoista Iranin hyväksi, koska Iranin ei enää katsota osallistuvan ydinaseiden levittämistä merkitsevään toimintaan.

                           —

                           neuvosto on loukannut suhteellisuusperiaatetta. Pakotteiden kohteena on Iranin ydinaseiden levittämiseen liittyvä toiminta. Neuvosto ei ole osoittanut eikä voi osoittaa, että kantaja olisi suoraan tai välillisesti tukenut ydinaseiden levittämistä merkitsevää toimintaa Iranissa. Se ei myöskään enää väitä, että Iran nimenomaisesti myötävaikuttaisi tällaiseen toimintaan Iranissa. Koska pakotteilla ei ole vaikutusta tällaisen toiminnan kannalta, pakotteiden päämäärällä ei voida perustella sellaisten etujen kumoamista, joita kantajalle koituu unionin yleisen tuomioistuimen tuomiosta, eikä sellaista rasitetta, joka niistä aiheutuu koko EU:n oikeussuojajärjestelmälle, puhumattakaan kantajan omaisuudensuojan ja elinkeinon harjoittamista koskevan vapauden loukkaamisesta. Tätä päätelmää vahvistaa se, että neuvosto antoi 20.1.2014 asetuksen, jolla se poisti tiettyjä pakotteita sillä perusteella, että myönnettiin, ettei Iran osallistu ydinaseiden levittämistä merkitsevään toimintaan.

      (1)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 annettu neuvoston päätös (EUVL L 195, s. 10).

      (2)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 23.1.2010 annettu päätös 2012/35/YUTP (EUVL L 19, s. 22).

      (3)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EU) N:o 961/2010 kumoamisesta 23.3.2012 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 267/2012 (EUVL L 88, s. 1).


               24.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/1

         (2007/C 283/01)
   Tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan unionin virallinen lehti

         EUVL C 269, 10.11.2007

   Luettelo aiemmista julkaisuista

      EUVL C 247, 20.10.2007

      EUVL C 235, 6.10.2007

      EUVL C 223, 22.9.2007

      EUVL C 211, 8.9.2007

      EUVL C 183, 4.8.2007

      EUVL C 170, 21.7.2007

   Nämä tekstit ovat saatavilla:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Asia T-200/00: Glenryck UK Limitedin, Maple Leaf Foods UK Limitedin, Martin Mathew & Co Limitedin ja North Country Quality Foods Limitedin Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan 31.7.2000 nostama kanne

text:
C 302/28                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      21.10.2000
–     Lain oikeaa soveltamista koskevaa periaatetta; ja                  Neljäs kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
                                                                         tuin:
–     velvollisuutta esittää asianmukaiset perustelut.
                                                                         –     kumoaa komission 15.5.2000 tekemän päätöksen, jonka
                                                                               viitenumero on REM 43/199, ja päättää oikeudenkäynti-
(1) Yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annettu                kuluista.
    neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1).
(2) Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen
    (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivä-
    nä heinäkuuta 1993 annettu komission asetus (ETY) N:o 2454/93        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
    (EYVL L 253, s. 1).
                                                                         Asiaa koskevat oikeusäännöt ja tosiseikat ovat samat kuin
                                                                         asiassa T-199/00.
                                                                         Kantajat vaativat riidanalaisten päätösten kumoamista seuraa-
                                                                         villa perusteilla:
Glenryck UK Limitedin, Maple Leaf Foods UK Limitedin,
Martin Mathew & Co Limitedin ja North Country Quality                    –     Turkissa suoritetuissa tutkimuksissa on ylitetty toimival-
Foods Limitedin Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan                         tuudet ja toimittu virheellisesti.
                    31.7.2000 nostama kanne
                                                                         –     Kantajien puolustautumisoikeuksia on loukattu, kun väi-
                          (Asia T-200/00)                                      tettyä petosta koskeva UCLAF:in selonteko on vahvistettu
                                                                               ottamatta yhteyttä kantajiin tosiseikkojen tarkistamiseksi
                                                                               ja selvityksen saamiseksi.
                          (2000/C 302/68)
                                                                         –     Komissio ei ole ymmärtänyt sen seikan merkitystä, että
                                                                               Turkin tulliviranomaiset eivät olleet peruuttaneet asiaa-
                    (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                               nkuuluvia ATR-todistuksia.
Glenryck UK Limited, Maple Leaf Foods UK Limited, Martin
Mathew & Co Limited ja North Country Quality Foods Limited               –     Etuuskohteluun oikeuttavien aineiden ja muiden kuin
ovat nostaneet Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                    etuuskohteluun oikeuttavien aineiden sekoittaminen ei
tuomioistuimessa 31.7.2000 kanteen Euroopan yhteisöjen                         riidanalaisen päätöksen vastaisesti estä etuustullin sovelta-
komissiota vastaan. Kantajien edustajat ovat Eamon Mc Nicho-                   mista lopputuotteeseen.
las, Malachy Cornwell-Kelly ja Sally Saltissi of Dechert, Lontoo.
                                                                         –     Asiassa on riidanalaisen päätöksen vastaisesti vallinnut
                                                                               neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 239 artiklan
Ensimmäinen kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen
                                                                               1 kohdassa tarkoitettu erityistilanne tai poikkeuksellinen
tuomioistuin:
                                                                               olosuhde.
–     kumoaa komission 2.5.2000 tekemän päätöksen, jonka
      viitenumero on REM 14/199, ja päättää oikeudenkäynti-              Kolmas ja neljäs kantaja esittävät kumoamisvaatimusten tueksi
      kuluista.                                                          kaksi lisäperustetta, jotka koskevat vuonna 1996 tapahtunutta
                                                                         maahantuontia:
Toinen kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuin:                                                                    –     Tulliliiton perustamisen jälkeen Turkissa vapaasti liikku-
                                                                               vat maataloustuotteet kuuluvat etuustullijärjestelmään.
–     kumoaa komission 8.5.2000 tekemän päätöksen, jonka
      viitenumero on REM 15/199, ja päättää oikeudenkäynti-
      kuluista.                                                          –     Kieltäytymällä antamasta Turkissa suoritettujen tutkimus-
                                                                               ten tuloksia tiedoksi kantajille komissio on asettanut
                                                                               kantajat alttiiksi myöhemmille taloudellisille riskeille,
Kolmas kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuo-                      minkä vuoksi riidanalaista päätöstä on pidettävä virheelli-
mioistuin:                                                                     senä.
–     kumoaa komission 2.5.2000 tekemän päätöksen, jonka
      viitenumero on REM 16/199, ja päättää oikeudenkäynti-
      kuluista.


title: Asia T-448/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.9.2007 — Komissio v. Trends (Välityslauseke — Tutkimukseen, tekniseen kehitykseen ja testaukseen liittyviä hankkeita koskeva neljäs puiteohjelma — Yleishyödyllisten telemaattisten sovellusten alan hankesopimukset — Osa ilmoitetuista kuluista on perusteettomia ja sopimusmääräysten vastaisia — Maksettujen määrien palauttaminen)

text:
               20.10.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/28

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.9.2007 — Komissio v. Trends
   (Asia T-448/04) (1)

   (Välityslauseke - Tutkimukseen, tekniseen kehitykseen ja testaukseen liittyviä hankkeita koskeva neljäs puiteohjelma - Yleishyödyllisten telemaattisten sovellusten alan hankesopimukset - Osa ilmoitetuista kuluista on perusteettomia ja sopimusmääräysten vastaisia - Maksettujen määrien palauttaminen)
   (2007/C 247/44)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: M. Patakia, avustajinaan aluksi asianajajat M. Bra, K. Kapoutzidou ja S. Chatzigiannis, sittemmin K. Kapoutzidou ja S. Chatzigiannis)

      Vastaaja: Transport Environment Development Systems (Trends) (Ateena, Kreikka) (edustajat: asianajajat V. Christianos ja V. Vlassi)
   Oikeudenkäynnin kohde
   EY 238 artiklassa tarkoitetun välityslausekkeen nojalla esitetty komission vaatimus siitä, että Trends velvoitetaan palauttamaan komissiolle 48 046 euroa, johon lisätään sopimuksen mukaiset korot tai toissijaisesti viivästyskorot
   Tuomiolauselma

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Transport Environment Development Systems (Trends) velvoitetaan maksamaan komissiolle 48 046 euroa, johon lisätään viivästyskorot, joiden vuotuinen korkokanta on 5,5 prosenttia, 1.1.1999 lähtien siihen saakka, kunnes koko velka on maksettu.

               3)

               Trends velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 184, 2.8.2003 (aiemmin asia C-248/03).


title: Asia T-106/16: Kanne 17.3.2016 – zero v. EUIPO – Hemming (ZIRO)

text:
               17.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 175/18

         Kanne 17.3.2016 – zero v. EUIPO – Hemming (ZIRO)
   (Asia T-106/16)
   (2016/C 175/21)
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: zero Holding GmbH & Co. KG (Bremen, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Nentwig)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Oliver Hemming (Cadbury, Yhdistynyt kuningaskunta)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ZIRO – EU-tavaramerkkihakemus nro 12 264 958

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 12.1.2016 asiassa R 71/2015-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu;

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan toista virkettä on rikottu.


title: Asia C-107/06: Euroopan yhteisöjen komission  22.2.2006  Helleenien tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               8.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/22

         Euroopan yhteisöjen komission 22.2.2006 Helleenien tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-107/06)
   (2006/C 86/43)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.2.2006 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat sen oikeudelliset neuvonantajat Richard Lyal ja Dimitris Triantafullou, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä annetun direktiivin 90/435/ETY muuttamisesta 22 päivänä joulukuuta 2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/123/EY (1) 2 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut näistä säännöksistä komissiolle.

               —

               velvoittaa Helleenien tasavaltaa korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Määräaika, jossa direktiivi oli pantava täytäntöön sisäisessä oikeusjärjestyksessä, on päättynyt 1.1.2005.

      (1)  EUVL L 7, 13.1.2004, s. 41.


title: Asiat T-389/10 ja T-419/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.7.2015 – SLM ja Ori Martin v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Jänneteräksen eurooppalaiset markkinat — Hintojen vahvistaminen, markkinoiden jakaminen ja arkaluonteisten kaupallisten tietojen vaihtaminen — Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen — Yhtenä kokonaisuutena pidettävä, monitahoinen ja jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen — Vanhentuminen — Sakkojen määrän laskennasta annetut vuoden 2006 suuntaviivat — Se, että emoyhtiön katsotaan olevan vastuussa kilpailusääntöjen rikkomisesta — Oikeasuhteisuus — Rangaistusten ja seuraamusten yksilöllisyyden periaate — Täysi harkintavalta)

text:
               14.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 302/32

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.7.2015 – SLM ja Ori Martin v. komissio
   (Asiat T-389/10 ja T-419/10) (1)

   ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Jänneteräksen eurooppalaiset markkinat - Hintojen vahvistaminen, markkinoiden jakaminen ja arkaluonteisten kaupallisten tietojen vaihtaminen - Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen - Yhtenä kokonaisuutena pidettävä, monitahoinen ja jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen - Vanhentuminen - Sakkojen määrän laskennasta annetut vuoden 2006 suuntaviivat - Se, että emoyhtiön katsotaan olevan vastuussa kilpailusääntöjen rikkomisesta - Oikeasuhteisuus - Rangaistusten ja seuraamusten yksilöllisyyden periaate - Täysi harkintavalta))
   (2015/C 302/41)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantajat: Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) (Ceprano, Italia) (edustajat: asianajajat G. Belotti ja F. Covone) (asia T-389/10) ja Ori Martin SA (Luxemburg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja P. Ziotti) (asia T-419/10)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi B. Gencarelli, V. Bottka ja P. Rossi, sitten V. Bottka, P. Rossi ja G. Conte)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamismenettelystä (asia COMP/38.344 – Jänneteräs) 30.6.2010 annetun komission päätöksen K(2010) 4387 lopullinen, sellaisena kuin se on muutettuna 30.9.2010 annetulla komission päätöksellä K(2010) 6676 lopullinen ja 4.4.2011 annetulla komission päätöksellä K(2011) 2269 lopullinen, kumoamiseksi ja muuttamiseksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Asiat T-389/10 ja T-419/10 yhdistetään tuomion antamista varten.

               2)

               SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamismenettelystä (asia COMP/38.344 – Jänneteräs) 30.6.2010 annetun komission päätöksen K(2010) 4387 lopullinen, sellaisena kuin se on muutettuna 30.9.2010 annetulla komission päätöksellä K(2010) 6676 lopullinen ja 4.4.2011 annetulla komission päätöksellä K(2011) 2269 lopullinen, 1 artiklan 16 kohta kumotaan siltä osin kuin siinä katsotaan, että Siderurgica Latina Martin SpA (SLM) on osallistunut sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen kokonaisuuteen jänneteräksen alalla sisämarkkinoilla ja Euroopan talousalueella (ETA) 10.2.1997–14.4.1997.

               3)

               Päätöksen K(2010) 4387 lopullinen, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä K(2010) 6676 lopullinen ja päätöksellä K(2011) 2269 lopullinen, 2 artiklan 16 kohta kumotaan.

               4)

               SLM:lle määrätyn sakon määrää alennetaan 19,8 miljoonasta eurosta 19 miljoonaan euroon, joista 13,3 miljoonaa euroa määrätään maksettavaksi yhteisvastuullisesti Ori Martin SA:n kanssa; asetuksen (EY) N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdassa säädetyn liikevaihdon lakisääteisen kymmenen prosentin raja-arvon takia SLM:lle määrätyn sakon lopulliseksi määräksi vahvistetaan 1,956 miljoonaa euroa.

               5)

               Kanteet hylätään muilta osin.

               6)

               Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan kaksi kolmasosaa SLM:n oikeudenkäyntikuluista ja yksi kolmasosa Ori Martinin oikeudenkäyntikuluista.

               7)

               SLM vastaa yhdestä kolmasosasta omia oikeudenkäyntikulujaan.

               8)

               Ori Martin vastaa kahdesta kolmasosasta omia oikeudenkäyntikulujaan.

      (1)  EUVL C 301, 6.11.2010.


title: Asia C-113/06: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 19.9.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta

text:
               2.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/37

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 19.9.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-113/06) (1)

   (2006/C 294/75)

      Oikeudenkäyntikieli: ranska

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 86, 8.4.2006.


title: Asia F-123/15: Kanne 21.9.2015 – ZZ v. komissio

text:
               30.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 398/79

         Kanne 21.9.2015 – ZZ v. komissio
   (Asia F-123/15)
   (2015/C 398/94)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Sen päätöksen kumoaminen, jolla avoimen kilpailun EPSO/AD/293/14 valintalautakunta on jättänyt antamatta kantajalle riittävän määrän pisteitä arviointikeskuksessa järjestettyihin kokeisiin osallistumiseksi.

      Vaatimukset

               —

               Avoimen kilpailun EPSO/AD/293/14 valintalautakunnan 11.6.2015 tekemä päätös evätä kantajan osallistuminen arviointikeskuksessa järjestettyihin valintakokeisiin on kumottava

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia F-75/15: Kanne 12.8.2016 – OT v. komissio

text:
               17.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 383/30

         Kanne 12.8.2016 – OT v. komissio
   (Asia F-75/15)
   (2016/C 383/39)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: OT (edustaja: asianajaja D. Sobor)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kumoamiskanne vastaajan 26.9.2014 tekemästä päätöksestä olla hyväksymättä kantajan hakemusta Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen johtajan virkaan, ja vahingonkorvausvaatimus kantajalle sen väitteen mukaan aiheutuneesta aineellisesta ja aineettomasta vahingosta

      Vaatimukset

               —

               Vastaajan 26.9.2014 tekemä päätös olla hyväksymättä kantajan hakemusta Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen johtajan virkaan, on kumottava

               —

               vastaajan 9.4.2015 tekemä päätös, jolla hylättiin kantajan valitus, on kumottava

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan 2 836 107 EUR (eli kaksimiljoonaa kahdeksansataakolmekymmentäkuusituhatta sataseitsemän euroa), joka kattaa kantajalle aiheutuneet aineelliset vahingot

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan 100 000 EUR (eli satatuhatta euroa), joka kattaa kantajalle aiheutuneet aineettomat vahingot, ja

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-404/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 24.11.2011 — Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 85/337/ETY — Tiettyjen hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi — Direktiivi 92/43/ETY — Luontotyyppien suojelu — Luonnonvarainen eläimistö ja kasvisto — Avohiilikaivokset — Alto Silin alue — Erityissuojelualue — Yhteisön tärkeänä pitämä alue — Ruskeakarhu (Ursus arctos) — Metso (Tetrao urogallus))

text:
               28.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/3

      Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 24.11.2011 — Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta
      (Asia C-404/09) (1)

      (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 85/337/ETY - Tiettyjen hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi - Direktiivi 92/43/ETY - Luontotyyppien suojelu - Luonnonvarainen eläimistö ja kasvisto - Avohiilikaivokset - Alto Silin alue - Erityissuojelualue - Yhteisön tärkeänä pitämä alue - Ruskeakarhu (Ursus arctos) - Metso (Tetrao urogallus))
      (2012/C 25/05)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset

         Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Recchia, F. Castillo de la Torre ja J.-B. Laignelot)

         Vastaaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: N. Díaz Abad)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (EYVL L 175, s. 40), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/11/ETY, 2 ja 3 artiklan sekä 5 artiklan 1 ja 3 kohdan ja luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (EYVL L 206, s. 7) 6 artiklan 2–4 kohdan sekä sen 7 artiklan rikkominen — Avolouhokset — Alto Silin erityissuojelualue (ES0000210) — Metson elinympäristö

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 3.3.1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY, 2 ja 3 artiklan eikä 5 artiklan 1 ja 3 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on myöntänyt luvat Nueva Julian ja Ladronesin avokaivoksille asettamatta lupien myöntämisen edellytykseksi sellaisen arvioinnin suorittamista, jonka avulla voidaan asianmukaisesti tunnistaa, kuvata ja arvioida olemassa olevien avokaivoshankkeiden suorat, epäsuorat ja kumuloituvat vaikutukset, paitsi Ladronesin kaivoksen yhteydessä ruskeakarhun (Ursus arctos) osalta.

                  2)

                  Espanjan kuningaskunta ei ole vuodesta 2000 lähtien, jolloin Alto Silin alue luokiteltiin erityissuojelualueeksi luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2.4.1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 29.7.1997 annetulla komission direktiivillä 97/49/EY, perusteella, noudattanut Alto Silin erityissuojelualueen osalta luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY 6 artiklan 2–4 kohdan, tarkasteltuna yhdessä kyseisen direktiivin 7 artiklan kanssa, mukaisia velvoitteitaan,

                              —

                              koska se on myöntänyt luvat Nueva Julian ja Ladronesin avokaivoksille asettamatta lupien myöntämisen edellytykseksi näiden hankkeiden mahdollisten vaikutusten asianmukaisen arvioinnin suorittamista ja joka tapauksessa noudattamatta edellytyksiä, joiden täyttyessä hanke voidaan toteuttaa huolimatta kyseisen hankkeen metsolle (Tetrao urogallus), joka on yksi niistä suojelukohteista, joiden vuoksi Alto Silin alue luokiteltiin erityissuojelualueeksi, aiheuttamasta vaarasta, ja jotka ovat vaihtoehtoisten ratkaisujen puuttuminen, erittäin tärkeän yleisen edun kannalta pakottavat syyt sekä korvaavista toimenpiteistä, joita Natura 2000 -verkoston yleisen kokonaisuuden yhtenäisyyden varmistaminen edellyttää, ilmoittaminen komissiolle, ja

                              —

                              koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä luontotyyppien ja lajien elinympäristöjen heikentymisen eikä Feixolínin, Salguero-Prégame-Valdesegadasin, Fonfrían, Ampliación de Feixolínin ja Nueva Julian kaivoksista metsolle, jonka Alto Silin alueella esiintymisen vuoksi kyseinen erityissuojelualue perustettiin, aiheutuvien merkittävien häiriöiden estämiseksi.

                  3)

                  Espanjan kuningaskunta ei ole vuoden 2004 joulukuusta lähtien noudattanut direktiivin 92/43 6 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, kun on kyse Alto Silin yhteisön tärkeänä pitämästä alueesta, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä luontotyyppien ja lajien elinympäristöjen heikentymisen eikä Feixolínin, Fonfrían ja Ampliación de Feixolínin kaivoksista lajeille aiheutuvien häiriöiden estämiseksi.

                  4)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  5)

                  Espanjan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan kaksi kolmasosaa Euroopan komission oikeudenkäyntikuluista. Euroopan komissio vastaa kolmasosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 11, 16.1.2010.


title: ILMOITUS AVOIMESTA KILPAILUSTA

text:
12 . 4 . 96     I FÏ                    Euroopan yhteisôjen virallinen lehti                       N:o C 106/ 15
                                         TUOMIOISTUIN
                                      ILMOITUS AVOIMESTA KILPAILUSTA
                                                  (96/C 106 / 10 )
            Euroopan yhteisöjen tuomioistuin julkaisee Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä N :o
            C 106 A 12 päivänä huhtikuuta 1996 ilmoituksen avoimesta virasta :
            CJ 20 /96 "käännösosaston johtajan virka".
            Hakemusten viimeinen jättöpäivä on 15 päivä toukokuuta 1996.


title: Asia C-25/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d'État (Ranska) on esittänyt 20.1.2014 — Union des syndicats de l'immobilier (UNIS) v. Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social ja Syndicat national des résidences de tourisme (SNRT) ym.

text:
               22.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 85/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d'État (Ranska) on esittänyt 20.1.2014 — Union des syndicats de l'immobilier (UNIS) v. Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social ja Syndicat national des résidences de tourisme (SNRT) ym.
   (Asia C-25/14)
   2014/C 85/30
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d'État

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Union des syndicats de l'immobilier (UNIS)

      Vastapuolet: Ministre du travail, de l’emploi, de la formation professionnelle et du dialogue social ja Syndicat national des résidences de tourisme (SNRT) ym.

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 56 artiklaan perustuvan avoimuusvelvoitteen noudattaminen välttämätön ennakkoedellytys sille, että jäsenvaltio määrää yleissitovaksi kaikille tietyn alan yrityksille työehtosopimuksen, jossa palkansaajia varten perustetun pakollisen täydentävän sosiaalisen vakuutusturvajärjestelmän hoitaminen uskotaan yhdelle ainoalle työmarkkinaosapuolten valitsemalle toimijalle?


title: Asia C-206/01: High Court of Justicen (England & Wales), Chancery Division, 4.5.2001 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Arsenal Football Club plc vastaan Matthew Reed

text:
C 212/14                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       28.7.2001
–     velvoittaa Alankomaiden kuningaskunnan korvaamaan                        b)    kolmas ei voi vedota jäsenvaltioiden tavaramerkki-
      oikeudenkäyntikulut.                                                           lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuu-
                                                                                ta 1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin
                                                                                89/104/ETY (1) 6 artiklan 1 kohtaan osoittaakseen,
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                  ettei tavaramerkkiä ole loukattu,
Komissio katsoo, ettei Alankomaiden kuningaskunta ole saat-                    voiko kolmas vedota puolustuksekseen siihen, että riidan-
tanut direktiivin seuraavia säännöksiä asianmukaisesti osaksi                  alainen käyttö ei ole sellaista, että merkillä ilmaistaisiin
sisäistä oikeusjärjestystään:                                                  kaupallista alkuperää (eli ilmaistaisiin elinkeinotoimin-
                                                                               nassa yhteyttä tavaroiden ja tavaramerkin haltijan välillä)?
–     8 artiklan 2 kohta (anestesian käyttö, kun kyseessä ovat
      vakavat vammat, jotka saattavat aiheuttaa voimakasta               2.    Jos näin on, onko riittävänä yhteytenä pidettävä sitä,
      kipua): Esitys Dierproevenbesluit -päätöksen (päätös                     että kyseinen käyttö ymmärrettäisiin niin, että merkillä
      eläinkokeista) muuttamisesta direktiivin 8 artiklan                      ilmaistaan tavaramerkin haltijan kannattamista, uskolli-
      2 kohdan b alakohdan viimeisen virkkeen täytäntöönpa-                    suutta sille tai kuulumista siihen?
      nemiseksi on Alankomaiden hallituksen mukaan hiljat-
      tain toimitettu Raad van Statelle lausuntoa varten.
–     11 artikla (eläinten vapaaksi päästäminen): Komissio
      katsoo, että Wet op de Dierproeven -lain (laki eläinkokeis-        (1) EYVL L 40, 11.2.1989, s. 1.
      ta) 10 a §:n toinen momentti on merkitykseltään yleinen
      eikä koske nimenomaisesti eläinten vapaaksi päästämistä.
–     18 artiklan 1 kohta (koirien, kissojen ja apinoiden
      merkitseminen): Alankomaiden oikeudessa ei ole sään-
      nöstä, josta ilmenisi, että nämä eläimet on merkittävä
      mahdollisimman kivuttomasti ennen niiden vieroitusta.
–     22 artiklan 1 kohta (eläinkokeiden tulosten keskinäinen
      tunnustaminen): Komissio katsoo, että tämä säännös on
      saatettava osaksi kansallista oikeusjärjestystä velvoittaval-      Bundesfinanzhofin 21.2.2001 tekemällään päätöksellä
      la lain säännöksellä.                                              esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Theodor Schil-
                                                                         ling ja Angelika Fleck-Schilling vastaan Finanzamt
(1) EYVL 1987, L 117, s. 31.
                                                                                Nürnberg-Süd
                                                                                (Asia C-209/01)
                                                                                (2001/C 212/24)
                                                                         Bundesfinanzhof on pyytänyt 21.2.2001 tekemällään päätök-
High Court of Justicen (England & Wales), Chancery                       sellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon
Division, 4.5.2001 tekemällään päätöksellä esittämä en-                  21.5.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
nakkoratkaisupyyntö asiassa Arsenal Football Club plc                    ratkaisua asiassa Theodor Schilling ja Angelika Fleck-Schilling
                      vastaan Matthew Reed                               vastaan Finanzamt Nürnberg-Süd seuraaviin kysymyksiin:
                          (Asia C-206/01)                                1.    Onko Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista
                                                                               8 päivänä huhtikuuta 1965 tehdyn pöytäkirjan (BGBl II
                                                                               1965, 1482, 1488) 14 artiklan 1 kohdan kanssa ristirii-
                          (2001/C 212/23)                                      dassa se, että Saksan kansalaiset, jotka työskentelevät
                                                                               Luxemburgissa Euroopan yhteisöjen virkamiehinä ja asu-
High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, on                 vat siellä, eivät saa Saksan tuloverotuksessa vähentää
pyytänyt 4.5.2001 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut                    Luxemburgissa työskentelevästä kotiapulaisesta aiheutu-
yhteisöjen tuomioistuimeen 18.5.2001, Euroopan yhteisöjen                      via kustannuksia Einkommensteuergesetzin (tuloverolaki)
tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Arsenal Football                     10 §:n 1 momentin 8 alakohdan mukaisesti, koska
Club plc vastaan Matthew Reed seuraaviin kysymyksiin:                          he eivät ole maksaneet saksalaisen eläkevakuutuksen
                                                                               mukaisia maksuja kotiapulaisen lakisääteistä eläkevakuu-
1.    Jos tavaramerkki on pätevästi rekisteröity ja
                                                                               tusta varten?
      a)    kolmas käyttää elinkeinotoiminnassa merkkiä, joka
            on täysin samanlainen kuin tämä tavaramerkki,                2.    Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
            sellaisia tavaroita varten, jotka ovat samoja kuin ne,             Onko EY:n perustamissopimuksen 48 artiklan 4 kohtaa
            joita varten kyseinen tavaramerkki on rekisteröity,                tulkittava siten, että EY:n virkamies ei voi vedota EY:n
            ja                                                                 perustamissopimuksen 48 artiklaan?


title: Asia F-10/12: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.3.2013 — SF (*1) v. komissio (Henkilöstö — Palkkaus — Päiväraha — Siirtäminen toisiin tehtäviin — Päivärahan myötäminen — Virkamies, joka omistaa asunnon uudessa asemapaikassa — Näyttö siitä, että väliaikaisesta sijoittumisesta uudelle asemapaikalle on aiheutunut kustannuksia)

text:
                  25.5.2013

                  FI

                  Euroopan unionin virallinen lehti

                  C 147/33

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.3.2013 —  SF (*1) v. komissio
         (Asia F-10/12) (1)

         (Henkilöstö - Palkkaus - Päiväraha - Siirtäminen toisiin tehtäviin - Päivärahan myötäminen - Virkamies, joka omistaa asunnon uudessa asemapaikassa - Näyttö siitä, että väliaikaisesta sijoittumisesta uudelle asemapaikalle on aiheutunut kustannuksia)
         (2013/C 147/61)
         Oikeudenkäyntikieli: ranska

            Asianosaiset

            Kantaja: SF (*1) (edustaja: asianajaja S. Pappas)

            Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja D. Martin)

            Oikeudenkäynnin kohde

         Henkilöstö — Komission päätöstä, jolla evätään päivärahan myöntäminen kantajalle, koskeva kumoamisvaatimus.

            Tuomiolauselma

                     1)

                     Kanne hylätään.

                     2)

                     Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja puolesta  SF (*1) oikeudenkäyntikuluja.

                     3)

                      SF (*1) vastaa puolesta omia oikeudenkäyntikulujaan.

            (*1)  Henkilötietojen ja/tai tietosuojan suojaamisen puitteissa poistettu tai korvattu tieto.

            (1)  EUVL C 65, 3.3.2012, s. 29.


title: Asia F-39/07: Kanne 23.4.2007 — Campos Valls v. neuvosto

text:
               9.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/28

         Kanne 23.4.2007 — Campos Valls v. neuvosto
   (Asia F-39/07)
   (2007/C 129/49)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Campos Valls (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, J.-N. Louis, A. Coolen ja E. Marchal)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto
   Vaatimukset

               —

               nimittävän viranomaisen päätös hylätä kantajan hakemus pääosaston A, Osaston III — Käännös- ja asiakirjatuotanto — käännöspalvelun espanjankielen osaston osastopäälliköksi samoin kuin päätös nimittää kyseiseen virkaan toinen hakija on kumottava

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen kanneperusteeseen, joka perustuu avointa virkaa koskevan ilmoituksen nro 60/06 noudattamatta jättämiseen, ilmeiseen arviointivirheeseen ja henkilöstösääntöjen 45 artiklan rikkomiseen sikäli kuin riidanalaiseen virkaan valitulla henkilöllä ei — toisin kuin kantajalla — ollut avointa virkaa koskevassa ilmoituksessa edellytettyjä kääntämistä koskevia teknisiä taitoja. Kantaja väittää erityisesti, että neuvoston esiin tuoma väite, jonka mukaan mainittuja taitoja oli arvioitava osastopäällikön tehtäviin kuuluvan henkilöstöhallinnon tehtävien valossa, on ristiriidassa avointa virkaa koskevan ilmoituksen kanssa.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (kuudes jaosto) 9 päivänä joulukuuta 2004, asiassa C-219/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Luovutusvoiton verotus)

text:
               5.2.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 31/3

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (kuudes jaosto)
   9 päivänä joulukuuta 2004,
   asiassa C-219/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Espanjan kuningaskunta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Luovutusvoiton verotus)
   (2005/C 31/07)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asiassa C-219/03, jossa on ollut kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 19.5.2003, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään: M. Diaz-Llanos La Roche ja L. Escobar Guerrero) vastaan Espanjan kuningaskunta (asiamiehenään: L. Fraguas Gadea), yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Borg Barthet sekä tuomarit J.-P. Puissochet (esittelevä tuomari) ja S. von Bahr, julkisasiamies: J. Kokott, kirjaaja: R. Grass, on antanut 9.12.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut EY 49 ja EY 56 artiklan ja Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen vastaavien määräysten eli 36 ja 40 artiklan mukaisia velvoitteitaan, kun se on soveltanut 1.1.1997 alkaen ennen 31.12.1994 ostettujen osakkeiden myynnistä saatuihin luovutusvoittoihin verojärjestelmää, joka on epäedullisempi muilla markkinoilla kuin Espanjan säännellyillä markkinoilla pörssinoteerattujen osakkeiden kannalta.

               2)

               Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 184, 2.8.2003.


title: Asia C-407/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 31.3.2011 — Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Unionin tuomioistuimen tuomion täytäntöönpanoa koskevan velvoitteen noudattamatta jättäminen — Rahamääräiset seuraamukset — Kiinteämääräisen hyvityksen määrääminen)

text:
               21.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 31.3.2011 — Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-407/09) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Unionin tuomioistuimen tuomion täytäntöönpanoa koskevan velvoitteen noudattamatta jättäminen - Rahamääräiset seuraamukset - Kiinteämääräisen hyvityksen määrääminen)
   2011/C 152/08
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Condou-Durande ja A.-M. Rouchaud-Joët)

      Vastaaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: A. Samoni-Rantou ja N. Dafniou)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 228 artikla — Asiassa C-26/07 18.7.2007 annetun yhteisöjen tuomioistuimen tuomion täytäntöönpanon laiminlyönti — Rikoksen uhreille maksettavista korvauksista 29.4.2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/80/EY (EUVL L 261, s. 15) noudattamisen edellyttämiä kaikkia toimenpiteitä ei ole toteutettu — Vaatimus määrätä uhkasakko

      Tuomiolauselma

               1)

               Helleenien tasavalta ei ole noudattanut EY 228 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei Euroopan yhteisöjen komission 23.9.2008 kyseisen artiklan nojalla antamassa perustellussa lausunnossa asettaman määräajan päättyessä ollut toteuttanut asiassa C-26/07, komissio vastaan Kreikka, 18.7.2007 annetun tuomion täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä.

               2)

               Helleenien tasavalta velvoitetaan maksamaan Euroopan komissiolle ”Euroopan unionin omat varat” -tilille kiinteämääräinen hyvitys, jonka määrä on kolme miljoonaa euroa.

               3)

               Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 11, 16.1.2010.


title: Asia T-701/15: Kanne 25.11.2015 – Stock Polska v. SMHV – Lass & Steffen (LUBELSKA)

text:
               1.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/72

         Kanne 25.11.2015 – Stock Polska v. SMHV – Lass & Steffen (LUBELSKA)
   (Asia T-701/15)
   (2016/C 038/97)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Stock Polska Sp. z o.o. (Varsova, Puola) (edustaja: asianajaja T. Gawrylczyk)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Lass & Steffen GmbH Wein- und Spirituosen-Import (Lübeck, Saksa)

      Menettely SMHV:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan LUBELSKA – Rekisteröintihakemus nro 11 657 459

      SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n viidennen valituslautakunnan 24.9.2015 asiassa R 1788/2014-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-466/06: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de grande instance de Nanterre (Ranska) on esittänyt 21.11.2006 — Société Roquette Frères SA v. Direction générale des douanes et des droits indirects ja Recette principale de Gennevilliers de la Direction générale des douanes et des droits indirects

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/47

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de grande instance de Nanterre (Ranska) on esittänyt 21.11.2006 — Société Roquette Frères SA v. Direction générale des douanes et des droits indirects ja Recette principale de Gennevilliers de la Direction générale des douanes et des droits indirects
   (Asia C-466/06)
   (2006/C 326/96)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tribunal de grande instance de Nanterre
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Société Roquette Frères SA

      Vastaajat: Direction générale des douanes et des droits indirects ja Recette principale de Gennevilliers de la Direction générale des douanes et des droits indirects
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Ensisijainen kysymys:
               Ovatko asetuksen N:o 1785/81 (1) 24 artiklan 2 kohta, asetuksen N:o 2038/1999 (2) 27 artiklan 3 kohta, asetuksen N:o 2073/2000 (3) 1 artikla, asetuksen N:o 1745/2002 (4) [1] artiklan 2 kohta ja asetuksen N:o 1739/2003 (5) 1 artikla päteviä siltä osin kuin niissä vahvistetaan määritetään isoglukoosin tuotannon perusmäärän enimmäismäärä Manner-Ranskan osalta ottamatta huomioon isoglukoosia, jota kyseisessä jäsenvaltiossa on tuotettu 1.11.1978–30.4.1979 välituotteena, jota käytettiin muiden myyntiin tarkoitettujen tuotteiden jalostuksessa?

               2)

               Toissijainen kysymys, johon vastataan, jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
               Ovatko komission asetukset N:o 1443/82 (6) ja 314/2002 (7) pätemättömät sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen N:o 2038/1999 33 artiklaan ja sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen N:o 1260/2001 (8) 15 artiklaan ja suhteellisuusperiaatteeseen ja syrjintäkiellon periaatteeseen nähden siltä osin kuin niissä ei säädetä tuotantomaksun laskemista varten, että rahoitustarpeesta suljetaan pois ilman vientitukea maasta vietyjen jalostettujen tuotteiden sisältämät sokerimäärät?

      (1)  Sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 30.6.1981 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1785/81 (EYVL L 177, s. 4).

      (2)  Sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 13.9.1999 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2038/1999 (EYVL L 252, s. 1).

      (3)  Sokerialan tuotantokiintiöiden takuunalaisen määrän alentamisesta ja puhdistamoiden hankintojen arvioiduista enimmäistarpeista etuuskohteluun oikeuttavissa tuontijärjestelyissä markkinointivuonna 2000/2001 29.9.2000 annettu komission asetus (EY) N:o 2073/2000 (EYVL L 246, s. 38).

      (4)  Sokerialan tuotantokiintiöiden taatun määrän alentamisesta ja puhdistamoiden hankintojen arvioiduista enimmäistarpeista etuuskohteluun oikeuttavissa tuontijärjestelmissä markkinointivuonna 2002/2003 30.9.2002 annettu komission asetus (EY) N:o 1745/2002 (EYVL L 263, s. 31).

      (5)  Sokerialan tuotantokiintiöiden taatun määrän ja puhdistamoiden hankintojen arvioitujen enimmäistarpeiden vähentämisestä etuuskohteluun oikeuttavassa tuonnissa markkinointivuonna 2003/2004 30.9.2003 annettu komission asetus (EY) N:o 1739/2003 (EYVL L 249, s. 38).

      (6)  Sokerialan kiintiöjärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 8.6.1982 annettu komission asetus (ETY) N:o 1443/82 (EYVL L 158, s. 17).

      (7)  Kiintiöjärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä sokerialalla 20.2.2002 annettu komissio asetus (EY) N:o 314/2002 (EYVL L 50, s. 40).

      (8)  Sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 19.6.2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1260/2001 (EYVL L 178, s. 1).


title: Asia C-587/13 P: Valitus, jonka Banco Bilbao Vizcaya Argenteria, S.A. on tehnyt 20.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-429/11, Banco Bilbao Vizcaya Argenteria v. komissio, 9.9.2013 antamasta määräyksestä

text:
               18.1.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 15/12

         Valitus, jonka Banco Bilbao Vizcaya Argenteria, S.A. on tehnyt 20.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-429/11, Banco Bilbao Vizcaya Argenteria v. komissio, 9.9.2013 antamasta määräyksestä
   (Asia C-587/13 P)
   2014/C 15/17
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: Banco Bilbao Vizcaya Argenteria, S.A. (edustajat: asianajajat J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller ja J. Domínguez Pérez)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               valituksenalainen määräys on kumottava

               —

               asiassa T-429/11 annettu kumoamiskanne on otettava tutkittavaksi ja asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä ratkaisee sen

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut, jotka liittyvät asian ottamiseen tutkittavaksi molemmissa oikeusasteissa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1)

               Unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut unionin oikeutta tulkitsemalla virheellisesti tosiasiallisen tuensaajan käsitettä koskevaa oikeuskäytäntöä arvioidessaan sellaisen kanteen tutkittavaksi ottamista, joka on nostettu päätöksistä, joilla tukijärjestelmä on todettu lainvastaiseksi ja yhteismarkkinoille sopimattomaksi. Erityisesti on todettava seuraavaa:

                           —

                           unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti tosiasiallisen tuensaajan käsitettä koskevaa oikeuskäytäntöä ja ottanut tosiseikat huomioon vääristyneellä tavalla soveltamalla kyseistä oikeuskäytäntöä toimiin, jotka valittaja on suorittanut 21.12.2007 jälkeen

                           —

                           unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen myös tulkitessaan tosiasiallisen tuensaajan oikeuskäytäntöön perustuvaa käsitettä siltä osin kuin on kyse ennen 21.12.2007 suoritetuista toimista.

               2)

               Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen tulkitessaan SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosaa. Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen todetessaan, että valtiontukijärjestelmiä koskevat päätökset — kuten kanteen kohteena oleva päätös — edellyttävät perussopimuksen uudessa määräyksessä tarkoitettuja täytäntöönpanotoimenpiteitä.

               3)

               Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen antaessaan ratkaisun, joka loukkaa oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan. Valituksenalaisessa määräyksessä tukeudutaan kyseistä oikeutta koskevaan puhtaan teoreettiseen rakennelmaan, joka estää valittajaa riitauttamasta riidanalaista päätöstä tavanomaisessa ennakkoratkaisumenettelyssä ja lakia rikkomatta.


title: Asia T-184/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 26.11.2008 — Avon Products v. SMHV (ANEW ALTERNATIVE) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin ANEW ALTERNATIVE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               24.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 19/27

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 26.11.2008 — Avon Products v. SMHV (ANEW ALTERNATIVE)
   (Asia T-184/07) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin ANEW ALTERNATIVE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   (2009/C 19/50)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Avon Products, Inc. (New York, New York, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat C. Heitmann-Lichtenstein ja U. Stelzenmüller)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamiehet: aluksi S. Laitinen ja P. Bullock, sittemmin G. Schneider)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 22.3.2007 tekemästä päätöksestä (asia R 1471/2006-2), joka koskee hakemusta sanamerkin ANEW ALTERNATIVE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Avon Products, Inc. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 170, 21.7.2007.


title: Yhdistetyt asiat C-128/10 ja C-129/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 17.3.2011 (du Symvoulio tis Epikrateiasin (Kreikka) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Naftiliaki Etaireia Thasou AE (C-128/10) ja Amaltheia I Naftiki Etaireia (C-129/10) v. Ypourgos Emporikis Naftilías (Ennakkoratkaisupyyntö — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Meriliikenteen kabotaasi — Asetuksen (ETY) N:o 3577/92 1 ja 4 artikla — Kabotaasipalveluita koskeva hallinnollinen ennakkolupa — Alusten turvallisuutta koskevien edellytysten valvonta — Järjestyksenpito satamissa — Julkisen palvelun velvoitteet — Tarkkojen ja ennalta tiedossa olevien arviointiperusteiden puuttuminen)

text:
               7.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 139/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 17.3.2011 (du Symvoulio tis Epikrateiasin (Kreikka) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Naftiliaki Etaireia Thasou AE (C-128/10) ja Amaltheia I Naftiki Etaireia (C-129/10) v. Ypourgos Emporikis Naftilías
   (Yhdistetyt asiat C-128/10 ja C-129/10) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Meriliikenteen kabotaasi - Asetuksen (ETY) N:o 3577/92 1 ja 4 artikla - Kabotaasipalveluita koskeva hallinnollinen ennakkolupa - Alusten turvallisuutta koskevien edellytysten valvonta - Järjestyksenpito satamissa - Julkisen palvelun velvoitteet - Tarkkojen ja ennalta tiedossa olevien arviointiperusteiden puuttuminen)
   2011/C 139/18
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Symvoulio tis Epikrateias

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Naftiliaki Etaireia Thasou AE (C-128/10) ja Amaltheia I Naftiki Etaireia (C-129/10)

      Vastaaja: Ypourgos Emporikis Naftilías

      Muu osapuoli: Koinopraxia Epibatikon Ochimatagogon Ploion Kavalas — Thasou (C-128/10)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Symvoulio tis Epikrateias — Palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) 7.12.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3577/92 (EYVL L 364, s. 7) 1, 2 ja 4 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan kabotaasipalvelujen tarjoamiseksi on hankittava hallinnollinen ennakkolupa — Järjestelmä, jolla voidaan valvoa mahdollisuutta liikennöidä reitit alusten kannalta turvallisesti ja siten, että järjestys satamissa säilyy — Tarkkojen ja ennalta tiedossa olevien arviointiperusteiden puuttuminen

      Tuomiolauselma

   Palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) 7.12.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3577/92 1 ja 4 artiklan säännöksiä on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä sille, että kansallisella lainsäädännöllä luodaan meriliikenteen kabotaasipalveluja koskeva ennakkolupajärjestelmä, joka edellyttää sellaisten hallintopäätösten tekemistä, joissa yhtäältä alusten turvallisuuteen ja satamien järjestykseen ja toisaalta julkisen palvelun velvoitteisiin liittyvistä syistä edellytetään tiettyjen lähtö- ja saapumisaikojen noudattamista, edellyttäen, että tällainen järjestelmä perustuu objektiivisille arviointiperusteille, jotka eivät ole syrjiviä ja jotka ovat etukäteen tiedossa, ja näin on erityisesti siinä tapauksessa, jossa useampi laivanvarustaja haluaa saapua samana ajankohtana samaan satamaan. Kun kysymys on hallintopäätöksistä, joilla asetetaan julkisen palvelun velvoitteita, on lisäksi voitava osoittaa, että on olemassa sellainen todellinen tarve julkiselle palvelulle, joka perustuu säännöllisten liikennepalveluiden riittämättömyyteen vapaassa kilpailutilanteessa. Kansallisen tuomioistuimen tehtävä on arvioida, täyttyvätkö nämä edellytykset pääasioissa.

      (1)  EUVL C 134, 22.5.2010.


title: Asia C-133/06: Kanne  8.3.2006  — Euroopan parlamentti v. Euroopan unionin neuvosto

text:
               6.5.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 108/12

         Kanne 8.3.2006 — Euroopan parlamentti v. Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-133/06)
   (2006/C 108/19)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet): H. Duintjer Tebbens, A. Caiola ja A. Auersperger Matić)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto
   Vaatimukset

               —

               Pakolaisaseman myöntämistä tai poistamista koskevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista 1 päivänä joulukuuta 2005 annetun neuvoston direktiivin 2005/85/EY (1) 29 artiklan 1 ja 2 kohta ja 36 artiklan 3 kohta on kumottava EY 230 artiklan mukaisesti

               —

               Toissijaisesti direktiivi 2005/85/EY on kumottava kokonaisuudessaan

               —

               Vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Euroopan parlamentti vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen: EY:n perustamissopimuksen rikkominen, kyseisten säännösten antamista koskevan neuvoston toimivallan puuttuminen, olennaisen menettelymääräyksen rikkominen, tarkemmin ottaen riidanalaisten säännösten perustelemattomuus, ja yhteistyövelvoitteen laiminlyöminen.
   Kun neuvosto on varannut itselleen turvallisten alkuperämaiden yhteisen vähimmäisluettelon ja turvallisten eurooppalaisten kolmansien maiden luettelon laatimisen ja muuttamisen kuulemismenettelyssä, se on rikkonut EY 67 artiklan 5 kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa, jossa säädetään yhteispäätösmenettelyn käyttämisestä sen jälkeen, kun on annettu yhteisön säädökset, joissa määritellään keskeiset periaatteet ja yhteiset säännöt turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan alalla. Neuvostolla ei ole toimivaltaa vahvistaa johdetun oikeuden säädöksessä oikeusperustaa, jonka nojalla on tarkoitus antaa myöhemmin johdetun oikeuden säädöksiä, jotka eivät ole toimeenpanosäädöksiä.
   Neuvosto ei ole myöskään perustellut oikeudellisesti riittävällä tavalla tätä neuvoston direktiivin 2005/85/EY 29 artiklan 1 ja 2 kohdan ja 36 artiklan 3 kohdan sisältämää lainsäädäntöä koskevaa varausta, mikä merkitsee olennaisen muotomääräyksen rikkomista. Neuvosto ei ole noudattanut EY 10 artiklan mukaista velvoitetta toimia yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa, koska riidanalaisissa säännöksissä sivuutetaan Euroopan parlamentille EY:n perustamissopimuksessa annettu neuvoston kanssa yhteistyössä toimivan lainsäätäjän rooli, huolimatta lainsäädäntöpäätöslauselmasta, joka annettiin 27.9.2005 kyseistä direktiiviä koskevan kuulemismenettelyn kuluessa ja jolla parlamentti kiinnitti neuvoston huomion tähän seikkaan.

      (1)  EYVL L 326, s. 13.


title: Asia T-53/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 10.3.2016 – credentis v. SMHV – Aldi Karlslunde (Curodont) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin Curodont rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aiempi kansallinen sanamerkki Eurodont — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               25.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 145/27

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 10.3.2016 – credentis v. SMHV – Aldi Karlslunde (Curodont)
   (Asia T-53/15) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin Curodont rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aiempi kansallinen sanamerkki Eurodont - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2016/C 145/33)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: credentis AG (Windisch, Sveitsi) (edustaja: asianajaja D. Breuer, avocat)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: A. Folliard-Monguiral ja J. Ivanauskas)

      Muu osapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Aldi Karlslunde K/S (Karlslunde, Tanska) (edustajat: asianajajat N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen ja N. Bertram)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 13.11.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 353/2014-1), joka koskee Aldi Karlslunde K/S:n ja credentis AG:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               credentis AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 107, 30.3.2015.


title: Jean Lesueur 13.7.1998 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne (Asia T-107/98)

text:
C 299/38               FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    26.9.98
Kantaja esittää erityisesti seuraavat kanneperusteet:             Kantajan edustajina ovat asianajajat Jean-NoeÈl Louis,
                                                                  VeÂronique Leclercq, Ariane Tornel ja FrancËoise Parmentier,
                                                                  Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire Myson
Ð Päätöksen tekijällä ei ollut toimivaltaa eikä päätös            SARL, 30 rue de Cessange.
     perustunut perustamissopimuksiin taikka muihin
     yhteisön säännöksiin, koska vastaaja on antanut pel-
     kän julistuksen Ð joka ei ole primäärioikeuden tasoi-        Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
     nen säännösmuutos tai säännös Ð nojalla johdannai-           tuin
     sen oikeuden tasoisen säädöksen, jonka antamiseen
     sillä ei ole perustamissopimusten mukaan oikeutta.           Ð kumoaa neuvoston 6.10.1997 tekemän päätöksen,
     Lisäksi kanteen kohteena olevan päätöksen perustana               jolla on hylätty hakemus yhteisön eläkejärjestelmään
     olevan julistuksen soveltamisalan ja itse päätöksen               siirrettyjen eläkeoikeuksien sen osan palauttamisesta,
     välillä on kantajan mukaan ristiriita siltä osin kuin             jota ei ole otettu huomioon laskettaessa henkilöstö-
     kyseinen soveltamisala on yleinen.                                sääntöjen liitteen VIII 11 artiklan 2 kohdan mukaan
                                                                       huomioon otettavia palvelusvuosia;
Ð Henkilöstösääntöjen 11, 12, 16 ja 17 artiklaa on
     rikottu, koska kiistanalaisella päätöksellä otetaan          Ð velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntiku-
     käyttöön kansallisten viranomaisten suorittama turval-            lut.
     lisuustutkimus, mikä vie nimittävältä viranomaiselta
     itsenäisen päätösvallan kielteisen lausunnon tapauk-         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     sessa ja asettaa ne virkamiehet ja toimihenkilöt, joita
     tutkimus koskee, epäitsenäiseen asemaan. Niin ikään          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat
     henkilöstösääntöjen 23 artiklaa ja Euroopan yhteisöjen       samat kuin asiassa T-103/98, Kristensen vastaan neu-
     erioikeuksista ja vapauksista tehtyä pöytäkirjaa ei ole      vosto (1).
     noudatettu siltä osin kuin niissä on säädetty tarkoituk-
     senmukaisesta oikeudellisesta järjestelmästä, jossa          (1) Ks. tämän virallisen lehden s. 36.
     vapaudet on annettu virkamiesten tehtävien suoritta-
     miseksi.
Ð Henkilöstösääntöjen 26 artiklaa on rikottu, koska
     kanteen kohteena oleva päätös edellyttää kyseisessä
     säännöksessä tarkoitetusta henkilökansiosta erillisen        RJB Mining plc:n 20.7.1998 Euroopan yhteisöjen komis-
     turvallisuusasiakirjan laatimista.                                             siota vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-110/98)
Ð Yhteisöjen toimielinten sulautumisesta 8 päivänä huh-                                      (98/C 299/69)
     tikuuta 1965 tehdyn sopimuksen 24 artiklaa sekä
     yhteistoimintamenettelystä, tietyistä olennaisista sään-                      (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
     nöistä ja lähteiden hierarkiasta 23 päivänä kesäkuuta
     1981 annettua neuvoston päätöstä on rikottu, koska
     kanteen kohteena olevassa toimessa, joka oli luonteel-       RJB Mining plc on nostanut 20.7.1998 Euroopan yhteisö-
     taan pelkkä päätös, muutettiin implisiittisesti useita       jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen
     asetuksen tasoisia säännöksiä. Aivan erityisesti tässä       Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edusta-
     tapauksessa komissio ei tehnyt ennakolta ehdotusta           jina ovat Mark Brealey ja Jonathan Lawrence ja prosessi-
     eikä muita toimielimiä kuultu.                               osoite Luxemburgissa asianajotoimisto Arendt & Meder-
                                                                  nach, 8Ð10 rue Mathias Hardt, B.P. 39.
(1) EYVL L 140, 12.5.1998, s. 12.
                                                                  Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
                                                                  tuin
                                                                  Ð kumoaa Saksan vuonna 1997 hiiliteollisuudelle anta-
                                                                       maa taloudellista apua koskevan 10.6.1998 tehdyn
                                                                       komission päätöksen, jolla myönnetään Saksalle lupa
    Jean Lesueur 13.7.1998 Euroopan unionin neuvostoa                  tukea hiiliteollisuuttaan, ja
                    vastaan nostama kanne
                        (Asia T-107/98)                           Ð velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut
                         (98/C 299/68)                                 asiassa, kantajan kulut mukaan lukien.
                                                                  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                  Kantaja on Englannin ja Walesin oikeuden mukaan perus-
Jean Lesueur, kotipaikka Bryssel, on nostanut 13.7.1998           tettu riippumaton hiilikaivostoimintaa harjoittava yhtiö.
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-            Sen tärkeimpiä asiakkaita ovat Yhdistyneen kuningaskun-
tuimessa kanteen Euroopan unionin neuvostoa vastaan.              nan sähköntuottajat, mutta se pyrkii myös ulkomaisille


title: Asia C-176/14: Unionin tuomioistuimen kolmannen jaoston puheenjohtajan määräys 16.3.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Raad van State – Belgia) – Joris Van Hauthem ja Ann Frans v. Vlaamse Gemeenschap

text:
               29.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 213/21

         Unionin tuomioistuimen kolmannen jaoston puheenjohtajan määräys 16.3.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Raad van State – Belgia) – Joris Van Hauthem ja Ann Frans v. Vlaamse Gemeenschap
   (Asia C-176/14) (1)

   (2015/C 213/35)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Unionin tuomioistuimen kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 235, 21.7.2014.