title: Asia C-699/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Specializat Mureș (Romania) on esittänyt 7.11.2018 – BRD Groupe Société Générale SA v. KC

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/5

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Specializat Mureș (Romania) on esittänyt 7.11.2018 – BRD Groupe Société Générale SA v. KC
      (Asia C-699/18)
      (2019/C 54/07)
      Oikeudenkäyntikieli: romania

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunalul Specializat Mureș

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: BRD Groupe Société Générale SA

         Vastapuoli: KC

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Sallitaanko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (1) säännöksissä, erityisesti johdanto-osan 12, 21 ja 23 perustelukappaleessa, 2 artiklan b alakohdassa, 6 artiklan 1 kohdassa, 7 artiklan 2 kohdassa ja 8 artiklassa prosessiautonomian periaatteen sekä vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteen mukaisesti oikeussuojakeinojen kokonaisuus, joka koostuu tavallisesta kanteesta, jota ei koske vanhentumisaika ja jossa vaaditaan toteamaan joidenkin kuluttajasopimuksiin sisältyvien sopimusehtojen kohtuuttomuus, ja henkilökohtaisesta ja varallisuusoikeuksia koskevasta tavallisesta kanteesta, jota koskee vanhentumisaika ja jolla tavoitellaan direktiivin päämäärää poistaa kaikki kuluttajan kannalta kohtuuttomaksi todetun sopimusehdon nojalla syntyneet ja täytäntöön pannut velvoitteet?

                  2)

                  Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, ovatko samat säännökset esteenä siviilioikeudellisten oikeussuhteiden varmuutta koskevan periaatteen soveltamiseen perustuvalle tulkinnalle, jonka mukaan objektiivinen ajankohta, josta lähtien kuluttajan täytyi tietää tai hänen olisi pitänyt tietää kohtuuttoman sopimusehdon olemassaolosta, on ajankohta, jona luottosopimuksen, jossa hän oli kuluttajan asemassa, voimassaolo on päättynyt?

         (1)  Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettu neuvoston direktiivi 93/13/ETY (EYVL 1993, L 95, s. 29).


title: Asia C-707/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Timiș (Romania) on esittänyt 13.11.2018 – Amărăști Land Investment SRL v. Direcţia Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara ja Administrația Județeană a Finanțelor Publice Timiș

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/5

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Timiș (Romania) on esittänyt 13.11.2018 – Amărăști Land Investment SRL v. Direcţia Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara ja Administrația Județeană a Finanțelor Publice Timiș
      (Asia C-707/18)
      (2019/C 54/08)
      Oikeudenkäyntikieli: romania

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunalul Timiș

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Amărăști Land Investment SRL

         Vastapuolet: Direcţia Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara ja Administrația Județeană a Finanțelor Publice Timiș

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko direktiiviä 2006/112 (1) ja erityisesti sen 24 ja 28 artiklaa sekä 168 artiklan a alakohtaa tulkittava siten, että kun kyse on sellaisen kiinteän omaisuuden myynnistä, jo[nka omistusoikeutta] ei ole ilmoitettu kiinteää omaisuutta koskevaan valtion julkiseen rekisteriin (kiinteistörekisteri) ja jota ei myyntihetkellä ollut merkitty kiinteistönä kyseiseen rekisteriin, ostajana oleva verovelvollinen, vastatessaan sopimuksen perusteella omalla kustannuksellaan toimenpiteistä, joita kiinteän omaisuuden kirjaaminen ensimmäistä kertaa kyseiseen rekisteriin edellyttää, suorittaa myyjälle palvelun vai siten, että tämä katsotaan kiinteistöinvestointiin liittyvien palvelujen hankinnaksi, jonka osalta ostajalle on myönnettävä oikeus vähentää arvonlisävero?

                  2)

                  Voidaanko direktiiviä 2006/112 ja erityisesti sen 167 artiklaa ja 168 artiklan a alakohtaa tulkita siten, että kulut, joista ostajana oleva verovelvollinen on vastannut niiden kiinteistöjen ensimmäisestä kirjaamisesta kiinteistörekisteriin, joiden osalta sillä on oikeus vaatia omistusoikeuden siirtymistä tulevaisuudessa ja jotka on luovuttanut myyjä, joka ei ole ilmoittanut omistusoikeuttaan kiinteistöihin kiinteistörekisteriin, voidaan katsoa sellaisiksi investointitoimintaa valmistaviksi toimenpiteiksi, joiden osalta verovelvollisella on arvonlisäveron vähennysoikeus?

                  3)

                  Onko direktiiviä 2006/112 ja erityisesti sen 24, 28 ja 167 artiklaa ja 168 artiklan a alakohtaa tulkittava siten, että [se, että ostajana oleva verovelvollinen on vastannut] sellaisten sille myytyjen kiinteistöjen ensimmäisestä kirjaamisesta kiinteistörekisteriin aiheutuneista kuluista, joiden osalta sillä on sopimuksen perusteella oikeus vaatia omistusoikeuden siirtymistä myyjiltä, jotka eivät ole ilmoittaneet omistusoikeuttaan kiinteistöihin kiinteistörekisteriin, katsottava palvelusuoritukseksi myyjälle tilanteessa, jossa myyjä ja ostaja ovat sopineet, että kiinteistörekisteritoimenpiteiden hinta ei sisälly kiinteistön [kauppa]hintaan?

                  4)

                  Onko direktiivin 2006/112 mukaan myyjän välttämättä vastattava sellaisia myytyjä kiinteistöjä koskevista hallintokuluista, joiden ostajalla on oikeus vaatia myyjää siirtämään omistusoikeutensa tulevaisuudessa, kuten kuluista kiinteistön ensimmäisestä kirjaamisesta kiinteistörekisteriin ja mahdollisista muista kuluista? Vai voiko ostaja tai kuka tahansa tällaisen liiketoimeen osallistuvista maksaa tällaiset kulut osapuolten välisen sopimuksen perusteella sillä seurauksella, että kyseiselle verovelvolliselle myönnetään oikeus arvonlisäveron vähennykseen?

         (1)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).


title: Asia C-718/18: Kanne 16.11.2018 – Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/6

      Kanne 16.11.2018 – Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta
      (Asia C-718/18)
      (2019/C 54/09)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Noll-Ehlers ja O. Beynet)

         Vastaaja: Saksan liittotasavalta

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin tuomioistuin

                  1.

                  toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2009/72/EY (1) eikä maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/55/EY kumoamisesta 13.7.2009 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2009/73/EY (2), koska se ei ole pannut asianmukaisesti täytäntöön

                              —

                              direktiivin 2009/72/EY 2 artiklan 21 kohtaa eikä direktiivin 2009/73/EY 2 artiklan 20 kohtaa

                              —

                              direktiivien 2009/72/EY ja 2009/73/EY 19 artiklan 3 kohtaa luettuna yhdessä 19 artiklan 8 kohdan kanssa

                              —

                              direktiivien 2009/72/EY ja 2009/73/EY 19 artiklan 5 kohtaa

                              —

                              direktiivin 2009/72/EY 37 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 6 kohdan 1 ja b alakohtaa eikä direktiivin 2009/73/EY 41 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 6 kohdan a ja b alakohtaa

                  2.

                  velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanne koskee direktiivien 2009/72 ja 2009/73 puutteellista täytäntöönpanoa sähkön ja maakaasun sisämarkkinoilla Saksassa energiataloudesta annetulla lailla (Energiewirtshcaftsgesetz (EnWG)). Komission näkemyksen mukaan EnWG:llä toteutettu täytäntöönpano on neljän kohdan osalta puutteellista. Ensinnäkin vertikaalisesti integroidun yrityksen määritelmä, jolla määritellään se, mitkä yritykset kuuluvat direktiivin eriyttämissäännösten soveltamisalaan, on saatettu vain rajoitetusti osaksi Saksan oikeutta. Toiseksi aseman vaihtumista vertikaalisesti integroidun yrityksen sisällä koskevia jääviyssäännöksiä ei ole pantu täydellisesti täytäntöön. Kolmanneksi säännökset, joilla kielletään tietyt omistusosuudet vertikaalisesti integroidusta yrityksestä taikka tiettyjen etujen saaminen siitä, on myös pantu vain rajoitetusti täytäntöön. Lopuksi EnWG:ssä suoritettu toimivaltuuksien jako loukkaa kansallisten sääntelyviranomaisten yksinomaisia toimivaltuuksia sellaisina kuin niistä on säädetty direktiiveissä.
      Tässä on komission mukaan kyseessä direktiivin 2009/72/EY 2 artiklan 21 kohdan ja direktiivin 2009/73/EY 2 artiklan 20 kohdan, direktiivien 2009/72/EY ja 2009/73/EY 19 artiklan 3 kohdan, luettuna yhdessä 19 artiklan 8 kohdan kanssa, direktiivien 2009/72/EY ja 2009/73/EY 19 artiklan 5 kohdan sekä direktiivin 2009/72/EY 37 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 6 kohdan 1 ja b alakohdan ja direktiivin 2009/73/EY 41 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 6 kohdan a ja b alakohdan rikkominen.

         (1)  EUVL 2009, L 211, s. 55.

         (2)  EUVL 2009, L 211, s. 94.


title: Asia C-720/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 16.11.2018 – Ferrari S.p.A. v. DU

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/7

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 16.11.2018 – Ferrari S.p.A. v. DU
      (Asia C-720/18)
      (2019/C 54/10)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Ferrari S.p.A.

         Vastapuoli: DU

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Arvioitaessa sitä, onko kyseessä laadultaan ja laajuudeltaan direktiivin 2008/95/EY (1) 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tavaramerkin tosiasiallinen käyttö, kun tämä tavaramerkki on rekisteröity laajalle tavararyhmälle – tässä tapauksessa maa-ajoneuvoille, erityisesti autoille ja niiden osille – mutta sitä käytetään tosiasiallisesti vain erityiselle markkinasegmentille – tässä tapauksessa kalliit ylellisyysurheiluautot ja niiden osat –, onko otettava huomioon rekisteröidyn tavararyhmän markkinat kokonaisuutena vai voidaanko ottaa huomioon vain tämä erityinen markkinasegmentti? Jos käyttö tässä erityisessä markkinasegmentissä riittää, onko tavaramerkki silloin pidettävä voimassa tämän markkinasegmentin osalta tavaramerkin rekisteristä poistamista sen menettämisen perusteella koskevassa menettelyssä?

                  2)

                  Merkitseekö tavaramerkin haltijan harjoittama Euroopan talousalueella aiemmin liikkeeseen laskettujen käytettyjen tavaroiden myynti direktiivin 2008/95/EY 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tavaramerkin käyttöä?

                  3)

                  Käytetäänkö tavaramerkkiä, jota ei ole rekisteröity ainoastaan tavaralle vaan lisäksi tämän tavaran osille, myös tavaraan liittyvät oikeudet säilyttävästi, jos tätä tavaraa ei enää myydä mutta sitä on myyty tavaramerkillä varustettujen lisä- ja varaosien kanssa aikaisemmin myytyjen tavaramerkillä varustettujen tavaroiden kanssa?

                  4)

                  Onko arvioitaessa, onko kyseessä tosiasiallinen käyttö, otettava huomioon sekin, tarjoaako tavaramerkin haltija tiettyjä palveluja, joita varten ei tosin käytetä kyseistä tavaramerkkiä mutta jotka koskevat jo myytyjä tavaroita?

                  5)

                  Onko tutkittaessa tavaramerkin direktiivin 2008/95/EY 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua käyttöä asianomaisessa jäsenvaltiossa (tässä tapauksessa Saksa) Sveitsin ja Saksan välisen patenttien, mallien ja tavaramerkkien vastavuoroista suojaa koskevan, 13.4.1892 allekirjoitetun sopimuksen 5 artiklan mukaisesti otettava huomioon myös tavaramerkin käyttö Sveitsissä?

                  6)

                  Onko direktiivin 2008/95/EY mukaista asettaa tavaramerkin haltijalle, jota vastaan on nostettu kanne tavaramerkin menettämisen perusteella, kattava velvollisuus esittää näyttöä tavaramerkin käytöstä mutta asettaa kuitenkin riski siitä, että näyttöä ei kyetä esittämään, tavaramerkin rekisteristä poistamista vaativalle kantajalle?

         (1)  Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/95/EY (EUVL 2008, L 299, s. 25).


title: Asia C-721/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 16.11.2018 – Ferrari S.p.A. v. DU

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/8

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 16.11.2018 – Ferrari S.p.A. v. DU
      (Asia C-721/18)
      (2019/C 54/11)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Oberlandesgericht Düsseldorf

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Ferrari S.p.A.

         Vastapuoli: DU

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Arvioitaessa sitä, onko kyseessä laadultaan ja laajuudeltaan direktiivin 2008/95/EY (1) 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tavaramerkin tosiasiallinen käyttö, kun tämä tavaramerkki on rekisteröity laajalle tavararyhmälle – tässä tapauksessa maa-ajoneuvoille, erityisesti autoille ja niiden osille – mutta sitä käytetään tosiasiallisesti vain erityiselle markkinasegmentille – tässä tapauksessa kalliit ylellisyysurheiluautot ja niiden osat –, onko otettava huomioon rekisteröidyn tavararyhmän markkinat kokonaisuutena vai voidaanko ottaa huomioon vain tämä erityinen markkinasegmentti? Jos käyttö tässä erityisessä markkinasegmentissä riittää, onko tavaramerkki silloin pidettävä voimassa tämän markkinasegmentin osalta tavaramerkin rekisteristä poistamista sen menettämisen perusteella koskevassa menettelyssä?

                  2)

                  Merkitseekö tavaramerkin haltijan harjoittama Euroopan talousalueella aiemmin liikkeeseen laskettujen käytettyjen tavaroiden myynti direktiivin 2008/95/EY 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tavaramerkin käyttöä?

                  3)

                  Käytetäänkö tavaramerkkiä, jota ei ole rekisteröity ainoastaan tavaralle vaan lisäksi tämän tavaran osille, myös tavaraan liittyvät oikeudet säilyttävästi, jos tätä tavaraa ei enää myydä mutta sitä on myyty tavaramerkillä varustettujen lisä- ja varaosien kanssa aikaisemmin myytyjen tavaramerkillä varustettujen tavaroiden kanssa?

                  4)

                  Onko arvioitaessa, onko kyseessä tosiasiallinen käyttö, otettava huomioon sekin, tarjoaako tavaramerkin haltija tiettyjä palveluja, joita varten ei tosin käytetä kyseistä tavaramerkkiä mutta jotka koskevat jo myytyjä tavaroita?

                  5)

                  Onko tutkittaessa tavaramerkin direktiivin 2008/95/EY 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua käyttöä asianomaisessa jäsenvaltiossa (tässä tapauksessa Saksa) Sveitsin ja Saksan välisen patenttien, mallien ja tavaramerkkien vastavuoroista suojaa koskevan, 13.4.1892 allekirjoitetun sopimuksen 5 artiklan mukaisesti otettava huomioon myös tavaramerkin käyttö Sveitsissä?

                  6)

                  Onko direktiivin 2008/95/EY mukaista asettaa tavaramerkin haltijalle, jota vastaan on nostettu kanne tavaramerkin menettämisen perusteella, kattava velvollisuus esittää näyttöä tavaramerkin käytöstä mutta asettaa kuitenkin riski siitä, että näyttöä ei kyetä esittämään, tavaramerkin rekisteristä poistamista vaativalle kantajalle?

         (1)  Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/95/EY (EUVL 2008, L 299, s. 25).


title: Asia C-743/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rēzeknes tiesa (Latvia) on esittänyt 28.11.2018 – SIA Elme Messer Metalurgs v. Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/9

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rēzeknes tiesa (Latvia) on esittänyt 28.11.2018 – SIA Elme Messer Metalurgs v. Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra
      (Asia C-743/18)
      (2019/C 54/12)
      Oikeudenkäyntikieli: latvia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Rēzeknes tiesa

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: SIA Elme Messer Metalurgs

         Vastaaja: Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko neuvoston asetuksen N:o 1083/2006 (1) 2 artiklan 7 alakohtaa tulkittava siten, että tilannetta, jossa rahoituksen vastaanottaja ei kykene saavuttamaan suunniteltua liikevaihdon tasoa sovitun ajanjakson aikana sen vuoksi, että sen ainoa liikekumppani on lopettanut tämän ajanjakson aikana toimintansa tai on maksukyvytön, on pidettävä taloudellisen toimijan (rahoituksen vastaanottaja) tekona tai laiminlyöntinä, jonka tuloksena on tai voisi olla vahinko Euroopan unionin yleiselle talousarviolle?

         (1)  Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11.7.2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1083/2006 (EUVL 2006, L 210, s. 25).


title: Asia C-746/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Riigikohus (Viro) on esittänyt 29.11.2018 – H. K. v. Prokuratuur

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/10

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Riigikohus (Viro) on esittänyt 29.11.2018 – H. K. v. Prokuratuur
      (Asia C-746/18)
      (2019/C 54/13)
      Oikeudenkäyntikieli: viro

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Riigikohus

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: H. K.

         Vastapuoli: Prokuratuur

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko 12.7.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/58/EY (1) 15 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7, 8 ja 11 artiklan sekä 52 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että rikosprosessissa kansallisten viranomaisten oikeudessa saada tietoja, jotka mahdollistavat rikoksesta epäillyn puhelin- ja matkapuhelinyhteyden alkamis- ja päättymispaikan, päivämäärän, kellonajan ja keston, viestintäpalvelun lajin sekä käytetyn laitteen ja matkaviestinverkon viestintälaitteen käytön sijainnin määrittämisen, on kyse niin vakavasta puuttumisesta perusoikeuskirjan edellä mainituissa artikloissa taattuihin perusoikeuksiin, että oikeutta tällaiseen tiedonsaantiin on rikosten ehkäisemisen, tutkinnan, selvittämisen ja syyteharkinnan alalla rajoitettava vakavan rikollisuuden torjumiseen riippumatta siitä, miltä ajalta tallennettuja tietoja kansallisilla viranomaisilla on mahdollisuus saada?

                  2)

                  Onko direktiivin 2002/58/EY 15 artiklan 1 kohtaa tulkittava unionin tuomioistuimen asiassa C-207/16 2.10.2018 antaman tuomion 55–57 kohdassa ilmaistun suhteellisuusperiaatteen perusteella siten, että ellei ensimmäisessä kysymyksessä lueteltujen sellaisten tietojen määrä, joiden saantiin kansallisilla viranomaisilla on oikeus, ole suuri (sen enempää tietojen lajien kuin ajallisen ulottuvuuden suhteen), siitä aiheutuva perusoikeuksiin puuttuminen on oikeutettua yleisesti rikosten ehkäisemisen, tutkinnan, selvittämisen ja syyteharkinnan vuoksi, ja mitä suurempi määrä tietoja kansallisilla viranomaisilla on oikeus saada, sitä vakavampia on oltava rikosten, joiden torjuminen on puuttumisen tavoitteena?

                  3)

                  Tarkoittaako unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-203/15 ja C-698/15 21.12.2016 antaman tuomion tuomiolauselman 2 kohdassa esitetty vaatimus, jonka mukaan toimivaltaisten kansallisten viranomaisten oikeus saada tietoja edellyttää joko tuomioistuimen tai riippumattoman hallintoviranomaisen suorittamaa ennakkovalvontaa, että direktiivin 2002/58/EY 15 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että riippumattomana hallintoviranomaisena voidaan pitää syyttäjäviranomaista, joka johtaa esitutkintaa ja jolla tätä tehdessään on lakisääteinen velvollisuus toimia riippumattomasti, jolloin se on ainoastaan lakiin sidottu ja, selvittää esitutkinnan aikana sekä epäiltyä vastaan että epäillyn eduksi olevat seikat, mutta joka myöhemmin rikosoikeudenkäynnissä ajaa virallista syytettä?

         (1)  Henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla 12.7.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/58/EY(sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi) (EYVL 2002, L 201, s. 37).


title: Asia C-752/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bayerisches Verwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 3.12.2018 – Deutsche Umwelthilfe eV v. Freistaat Bayern

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/11

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bayerisches Verwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 3.12.2018 – Deutsche Umwelthilfe eV v. Freistaat Bayern
      (Asia C-752/18)
      (2019/C 54/14)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Bayerisches Verwaltungsgericht

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Deutsche Umwelthilfe eV

         Vastapuoli: Freistaat Bayern

         Ennakkoratkaisukysymykset

      Onko

                  1)

                  Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU) 4 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa vahvistettua velvollisuutta, jonka mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki asianmukaiset toimenpiteet, joilla voidaan varmistaa perussopimuksista tai unionin toimielinten säädöksistä johtuvien velvoitteiden täyttäminen

                  2)

                  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 197 artiklan 1 kohdassa vahvistettua periaatetta unionin oikeuden tosiasiallisesta täytäntöönpanosta

                  3)

                  Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan ensimmäisessä kohdassa tunnustettua oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin

                  4)

                  tiedon saannista, yleisön osallistumisoikeudesta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa tehdyn yleissopimuksen (Århusin yleissopimus) 9 artiklan 4 kappaleen ensimmäisestä virkkeestä johtuvaa sopimuspuolten velvollisuutta varmistaa tehokkaat oikeussuojakeinot ympäristöasioissa

                  5)

                  SEU 19 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa vahvistettua jäsenvaltioiden velvollisuutta taata tehokas oikeussuoja unionin oikeuteen kuuluvilla aloilla

            tulkittava siten, että saksalainen tuomioistuin on oikeutettu – ja mahdollisesti jopa velvollinen – määräämään Saksan osavaltion virkamiehille vankeutta varmistaakseen tällä tavoin, että kyseinen osavaltio noudattaa velvollisuuttaan päivittää ilmanlaadusta ja sen parantamisesta 21.5.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/50/EY (EUVL 2008, L 152, s. 1) 23 artiklassa tarkoitettu ilmanlaatusuunnitelma, jolla on tietty vähimmäissisältö, kun kyseinen osavaltio on tuomittu lainvoimaisesti laatimaan päivitetty suunnitelma, jolla on tämä vähimmäissisältö, ja kun

                  —

                  lukuisat osavaltiolle asetetut ja tuomitut uhkasakot ovat jääneet tuloksettomiksi

                  —

                  asetetuilla ja tuomituilla uhkasakoilla ei ole mainittavaa ehkäisevää vaikutusta, vaikka asetetun tai maksettavaksi tuomitun uhkasakon määrää korotettaisiin, koska lainvoimaisesti tuomitun osavaltion uhkasakkojen maksamiseen ei liity taloudellista menetystä, sillä kulloinkin tuomittu määrä vain siirretään valtion talousarvion yhdestä kirjauspaikasta toiseen

                  —

                  lainvoimaisesti tuomittu osavaltio on vahvistanut sekä kansallisille tuomioistuimille että julkisesti – muun muassa korkea-arvoisimman poliittisen viranhaltijansa välityksellä parlamentille – ettei se aio täyttää kansallisessa tuomioistuimessa sille asetettuja ilmanlaatusuunnitelmaa koskevia velvoitteita

                  —

                  kansallisessa lainsäädännössä säädetään lähtökohtaisesti vankeusrangaistuksesta tuomioistuinratkaisujen täytäntöönpanemiseksi, mutta kansallisen perustuslakituomioistuimen oikeuskäytäntö on esteenä asiaa koskevien säännösten soveltamiselle tässä kyseessä olevan kaltaiseen tilanteeseen, ja

                  —

                  kansallisessa lainsäädännössä ei ole säädetty nyt kyseessä olevan kaltaiseen tilanteeseen sovellettavista pakkokeinoista, jotka ovat tehokkaampia kuin uhkasakon asettaminen ja tuomitseminen maksettavaksi mutta vähemmän rajoittavia kuin vankeusrangaistus, eikä tällaisten pakkokeinojen käyttö tule kyseeseen myöskään tosiasiallisesti?


title: Asia C-769/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 7.12.2018 – Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle v. SJ ja Ministre chargé de la Sécurité sociale

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/13

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 7.12.2018 – Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle v. SJ ja Ministre chargé de la Sécurité sociale
      (Asia C-769/18)
      (2019/C 54/17)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Cour de cassation

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Caisse d’assurance retraite et de la santé au travail d’Alsace-Moselle

         Vastapuolet: SJ ja Ministre chargé de la Sécurité sociale

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Kuuluuko Saksan sosiaaliturvalain kahdeksannen osan 35a §:ssä säädetty vammasta aiheutuvien kustannusten vähentämiseen tarkoitettu tuki asetuksen N:o 883/2004 (1) asialliseen soveltamisalaan?

                  2)

                  Jos vastaus on myöntävä, ovatko yhtäältä vammaisen lapsen hoitotuki, sen lisäosa tai näiden sijasta korvausetuus sekä toisaalta Saksan sosiaaliturvalain kahdeksannen osan 35a §:ssä säädetty henkisesti vammaisten lasten ja nuorten sopeuttamistuki asetuksen N:o 883/2004 5 artiklan a alakohdassa tarkoitettuja vastaavia etuuksia, kun otetaan huomioon Ranskan sosiaaliturvalain L. 351 4 1 §:n tarkoitus eli se, että vanhuuseläkkeen maksamiseen oikeuttavan vakuutuksen keston määrittämisessä otetaan huomioon vammaisen lapsen hoidosta aiheutuvat kulut?

         (1)  Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004 (EUVL 2004, L 166, s. 1).


title: Asia C-782/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal d’instance d’Epinal (Ranska) on esittänyt 13.12.2018 – Cofidis SA v. YP

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/15

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal d’instance d’Epinal (Ranska) on esittänyt 13.12.2018 – Cofidis SA v. YP
      (Asia C-782/18)
      (2019/C 54/19)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunal d’instance d’Epinal

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Cofidis SA

         Vastaajat: YP

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko kulutusluottosopimuksista ja neuvoston direktiivin 87/102/ETY kumoamisesta 23.4.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/48/EY (1) kuluttajille antama suoja esteenä sellaiselle kansalliselle säännökselle, jolla kansallista tuomioistuinta kielletään sopimuksen tekemisestä alkavan viisivuotisen vanhentumisajan päätyttyä elinkeinonharjoittajan kuluttajaa vastaan nostamaa ja niiden väliseen luottosopimukseen perustuvaa kannetta käsitellessään viran puolesta tai kuluttajan tekemän oikeudenkäyntiväitteen perusteella tutkimasta, onko kuluttajan luottokelpoisuuden tarkistamisvelvollisuutta koskevia direktiivin 8 artiklan säännöksiä, luottosopimuksissa selvästi ja tiiviisti mainittavia tietoja koskevia direktiivin 10 artiklan ja seuraavien artikloiden säännöksiä sekä yleisemmin kaikkia mainitun direktiivin kuluttajaa suojaavia säännöksiä rikottu, ja asettamasta sen perusteella seuraamuksia?

         (1)  EUVL 2008, L 133, s. 66.


title: Asia C-784/18 P: Valitus, jonka Mellifera e.V., Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung on tehnyt 12.12.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-12/17, Mellifera v. komissio, 27.9.2018 antamasta tuomiosta

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/15

      Valitus, jonka Mellifera e.V., Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung on tehnyt 12.12.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-12/17, Mellifera v. komissio, 27.9.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-784/18 P)
      (2019/C 54/20)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Valittaja: Mellifera e.V., Vereinigung für wesensgemäße Bienenhaltung (edustaja: A. Willand, avocat)

         Muu osapuoli: Euroopan komissio

         Vaatimukset

                  1.

                  Unionin yleisen tuomioistuimen 27.9.2018 antama tuomio Mellifera e.V. v. Euroopan komissio, T-12/17, on kumottava siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kantajan vaatimusten 1 kohdan (valituksenalaisen tuomion 18 kohdan ensimmäinen luetelmakohta) – valittajan 8.11.2016 tekemän päätöksen Ares (2016)6306335 kumoaminen – ja velvoitti kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

                  2.

                  Edellä 1 kohdassa tarkoitettu vastaajan päätös on kumottava.

                  3.

                  Vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valittaja esittää valituksensa tueksi kaksi valitusperustetta.

         Ensimmäinen valitusperuste: Asetuksen (EY) N:o 1367/2006 (1) 10 artiklan 1 kohtaa, 2 artiklan 1 kohdan g alakohtaa ja Århusin yleissopimusta on rikottu.
      Toisin kuin unionin yleinen tuomioistuin katsoo, tehoaineen glyfosaatin hyväksynnän voimassaoloajan pidentäminen on hallintotoimi, jota voidaan tarkastella uudelleen asetuksen (EY) N:o 1367/2006 10 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Erityisesti asetuksen (EY) N:o 1367/2006 2 artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitettu yksittäisen toimenpiteen tunnusmerkistö koskee aineellista soveltamisalaa, eikä niiden henkilöiden lukumäärää tai yksilöitävyyttä, joita asetus koskee.

         Toinen valitusperuste: Periaatetta, jonka mukaan unionin johdettua oikeutta on tulkittava kansainvälisten sopimusten valossa, on loukattu.
      Unionin yleinen tuomioistuin loukkaa periaatetta, joka koskee tulkintaa mahdollisimman pitkälle kansainvälisen oikeuden mukaisesti, koska se ei tulkinnut asetuksen 1367/2006 10 artiklaa ja 2 artiklan 1 kohdan g alakohtaa yhdenmukaisesti Århusin yleissopimuksen kanssa, vaikka tämä on ilman muuta sopusoinnussa asetukseen (EY) N:o 1367/2006 sisältyvien asian kannalta merkityksellisten unionin oikeuden säännösten kanssa.

         (1)  Tiedon saatavuutta, yleisön osallistumista päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuutta ympäristöasioissa koskevan Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamisesta yhteisön toimielimiin ja elimiin 6.9.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1367/2006 (EUVL 2006, L 264, s. 13).


title: Asia C-586/17: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 15.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Raad van State – Alankomaat) – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie v. D, sekä I v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/16

      Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 15.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Raad van State – Alankomaat) – Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie v. D, sekä I v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Asia C-586/17) (1)

      (2019/C 54/21)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti
      Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 5, 8.1.2018.


title: Asia C-593/17: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 16.10.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Hamburg – Saksa) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Hannover

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/16

      Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 16.10.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Hamburg – Saksa) – Kreyenhop & Kluge GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Hannover
      (Asia C-593/17) (1)

      (2019/C 54/22)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 32, 29.1.2018.


title: Asia C-678/17: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 8.11.2018 – Euroopan komissio v. Irlanti

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/17

      Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 8.11.2018 – Euroopan komissio v. Irlanti
      (Asia C-678/17) (1)

      (2019/C 54/23)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 22, 22.1.2018.


title: Asia C-730/17: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 7.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal de première instance francophone de Bruxelles – Belgia) – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich ja Zoe Reich v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/17

      Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 7.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal de première instance francophone de Bruxelles – Belgia) – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich ja Zoe Reich v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
      (Asia C-730/17) (1)

      (2019/C 54/24)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 104, 19.3.2018.


title: Asia C-135/18: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 26.10.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Logistik XXL GmbH v. CMR Transport & Logistik, muuna osapuolena Rudolph Spedition und Logistik GmbH

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/17

      Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 26.10.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Logistik XXL GmbH v. CMR Transport & Logistik, muuna osapuolena Rudolph Spedition und Logistik GmbH
      (Asia C-135/18) (1)

      (2019/C 54/25)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 190, 4.6.2018.


title: Asia C-191/18: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 26.10.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supreme Court – Irlanti) – KN v. Minister for Justice and Equality

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/17

      Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 26.10.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Supreme Court – Irlanti) – KN v. Minister for Justice and Equality
      (Asia C-191/18) (1)

      (2019/C 54/26)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 190, 4.6.2018.


title: Asia C-227/18: Unionin tuomioistuimen seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräys 8.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Budai Központi Kerületi Bíróság – Unkari) – VE v. WD

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/18

      Unionin tuomioistuimen seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräys 8.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Budai Központi Kerületi Bíróság – Unkari) – VE v. WD
      (Asia C-227/18) (1)

      (2019/C 54/27)
      Oikeudenkäyntikieli: unkari
      Seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 231, 2.7.2018.


title: Asia C-232/18: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 22.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Audiencia Provincial de Almería – Espanja) – Banco Popular Español SA v. María Ángeles Díaz Soria, Miguel Ángel Góngora Gómez, José Antonio Sánchez González ja Dolores María del Águila Andújar

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/18

      Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 22.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Audiencia Provincial de Almería – Espanja) – Banco Popular Español SA v. María Ángeles Díaz Soria, Miguel Ángel Góngora Gómez, José Antonio Sánchez González ja Dolores María del Águila Andújar
      (Asia C-232/18) (1)

      (2019/C 54/28)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 240, 9.7.2018.


title: Asia C-279/18: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 15.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Social n° 33 de Barcelona – Espanja) – Magdalena Molina Rodríguez v. Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE)

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/18

      Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 15.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona – Espanja) – Magdalena Molina Rodríguez v. Servicio Público de Empleo Estatal (SEPE)
      (Asia C-279/18) (1)

      (2019/C 54/29)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 259, 23.7.2018.


title: Asia C-289/18: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 26.10.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Handelsgericht Wien – Itävalta) – KAMU Passenger & IT Services GmbH v. Türk Hava Yollari A.O. – T.H.Y. Turkish Airlines

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/18

      Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 26.10.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Handelsgericht Wien – Itävalta) – KAMU Passenger & IT Services GmbH v. Türk Hava Yollari A.O. – T.H.Y. Turkish Airlines
      (Asia C-289/18) (1)

      (2019/C 54/30)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 285, 13.8.2018.


title: Asia C-466/18: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 7.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landesgericht Linz – Itävalta) – DS v. Porsche Inter Auto GmbH & Co KG

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/19

      Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 7.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landesgericht Linz – Itävalta) – DS v. Porsche Inter Auto GmbH & Co KG
      (Asia C-466/18) (1)

      (2019/C 54/31)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 408, 12.11.2018.


title: Asia C-526/18: Unionin tuomioistuimen kuudennen jaoston puheenjohtajan määräys 23.10.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Förvaltningsrätten i Göteborg – Ruotsi) – AA v. Migrationsverket

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/19

      Unionin tuomioistuimen kuudennen jaoston puheenjohtajan määräys 23.10.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Förvaltningsrätten i Göteborg – Ruotsi) – AA v. Migrationsverket
      (Asia C-526/18) (1)

      (2019/C 54/32)
      Oikeudenkäyntikieli: ruotsi
      Kuudennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 381, 22.10.2018.


title: Asia C-557/18: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 8.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Hamburg – Saksa) – Eurowings GmbH v. JJ ja KI

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/19

      Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 8.11.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Hamburg – Saksa) – Eurowings GmbH v. JJ ja KI
      (Asia C-557/18) (1)

      (2019/C 54/33)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 436, 3.12.2018.


title: Asia T-350/18: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 28.11.2018 – Euronet Consulting v. komissio (Julkiset palveluhankinnat — Tarjouspyyntömenettely — Tarjoajan tarjouksen hylkääminen — Riidanalaisen toimen osittainen peruuttaminen — Muuttamispäätös — Oikeudenkäynti on menettänyt kohteensa — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/20

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 28.11.2018 – Euronet Consulting v. komissio
      (Asia T-350/18) (1)

      ((Julkiset palveluhankinnat - Tarjouspyyntömenettely - Tarjoajan tarjouksen hylkääminen - Riidanalaisen toimen osittainen peruuttaminen - Muuttamispäätös - Oikeudenkäynti on menettänyt kohteensa - Lausunnon antamisen raukeaminen))
      (2019/C 54/34)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Euronet Consulting EEIG (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat P. Peeters ja R. van Cleemput)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Estrada de Solà, T. Ramopoulos ja A. Aresu)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jolla vaaditaan kumoamaan kantajalle 26.3.2018 päivätyllä kirjeellä tiedoksi annettu komission päätös hylätä väliaikaisen yhteenliittymän, jonka päätoteuttaja kantaja oli, tarjouskilpailun EuropeAid/138778/DH/SER/MULTI, jonka otsikko on ”Puitesopimus vuoden 2018 ulkoisen avun toteutusta varten (FWC SIEA 2018) 2017/S 128-260026” 2 erää koskeva tarjous ja tehdä sopimus kymmenen muun tarjoajan kanssa.

         Määräysosa

                  1)

                  Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

                  2)

                  Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut mukaan lukien.

         (1)  EUVL C 259, 23.7.2018.


title: Asia T-671/18 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 28.11.2018 – ZU v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Henkilöstö — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Kiireellisyysedellytys ei täyty)

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/20

      Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 28.11.2018 – ZU v. komissio
      (Asia T-671/18 R)
      ((Väliaikainen oikeussuoja - Henkilöstö - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Kiireellisyysedellytys ei täyty))
      (2019/C 54/35)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: ZU (edustaja: asianajaja C. Bernard-Glanz)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Berscheid ja R. Striani)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva hakemus, jolla vaaditaan komission henkilöstöhallinnon ja turvallisuuden pääosaston (DG HR) kantajan siirtämisestä 12.10.2018 tekemän päätöksen (Ares(2018)5241886 – 12/10/2018) ja komission henkilöstöhallinnon ja turvallisuuden pääosaston (DG HR) 29.10.2018 tekemän päätöksen (Ares(2018)5529220 – 29/10/2018) täytäntöönpanon lykkäämistä siltä osin kuin kyse on hänen paluustaan päätoimipaikkaan.

         Määräysosa

                  1)

                  Välitoimihakemus hylätään.

                  2)

                  Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia T-707/18: Kanne 29.11.2018 – Tilly-Sabco v. neuvosto ja komissio

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/22

      Kanne 29.11.2018 – Tilly-Sabco v. neuvosto ja komissio
      (Asia T-707/18)
      (2019/C 54/37)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Tilly-Sabco (Guerlesquin, Ranska) (edustajat: asianajajat R. Milchior ja S. Charbonnel)

         Vastaajat: Euroopan komissio ja Euroopan unionin neuvosto

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  ottamaan tutkittavaksi kantajan kanteen, jossa vaaditaan kumoamaan 18.9.2018 annettu neuvoston asetus (EU) 2018/1277 (EUVL 2018, L 239, s. 1), jolla siipikarjanlihan vientituen määrä on vahvistettu nollaksi

            ja siten

                  —

                  kumoamaan 18.9.2018 annetun neuvoston asetuksen (EU) 2018/1277 (EUVL 2018, L 239, s. 1), jolla siipikarjanlihan vientituen määrä on vahvistettu nollaksi

                  —

                  toteamaan ensisijaisesti, että neuvosto on vastuussa virheellisestä menettelystään hyväksyttyään asiassa annettavalla tuomiolla kumottavan 18.9.2018 annetun asetuksen (EU) 2018/1277

                  —

                  toteamaan toissijaisesti, että komissio on vastuussa virheellisestä menettelystään saatettuaan neuvoston hyväksyttäväksi asiassa annettavalla tuomiolla kumottavan 18.9.2018 annetun asetuksen (EU) 2018/1277 siinä ja vain siinä tapauksessa, ettei komission vastuuta todeta asiaa T-437/18 koskevassa oikeudenkäynnissä

                  —

                  toteamaan viimesijaisesti, että neuvosto ja komissio ovat vastuussa virheellisestä menettelystään asiassa annettavalla tuomiolla kumottavan 18.9.2018 annetun asetuksen (EU) 2018/1277 hyväksymisessä siinä ja vain siinä tapauksessa, ettei komission vastuuta todeta asiaa T-437/18 koskevassa oikeudenkäynnissä

                  —

                  toteamaan, että neuvoston ja/tai komission tekemästä virheestä on aiheutunut vahinkoa Tilly-Sabcolle

            ja tämän johdosta

                  —

                  ensisijaisesti

                              —

                              toteamaan, että neuvosto on velvollinen maksamaan kantajalle rahamäärän, jonka pääoma on 3 238 000 euroa ja josta

                                          —

                                          2 848 000 euroa vastaa 17.7. ja 31.12.2013 välisenä aikana tapahtuneiden myyntien perusteella saamatta jääneitä vientitukia

                                          —

                                          390 000 euroa vientitukia, jotka vastaavat saamatta jäänyttä voittoa sen vuoksi, että 3 550 tonnin lisämäärän myynti Lähi-idän maihin on jäänyt toteutumatta samana ajanjaksona

                              —

                              velvoittamaan neuvoston maksamaan rahamäärän, jonka pääoma on 3 238 000 euroa

                                          —

                                          lisättynä hyvityskorolla, joka lasketaan kumotun asetuksen (EU) N:o 689/2013 ja tässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivän väliseltä ajalta korkokannan mukaan, joka vastaa Eurostatin (Euroopan unionin tilastokeskus) toteamaa vuotuista inflaatiota kyseessä olevana ajanjaksona yhtiön sijoittautumisjäsenvaltiossa

                                          —

                                          lisättynä viivästyskorolla, joka lasketaan tässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivästä täyden maksun tapahtumiseen asti korkokannan mukaan, joka vastaa Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa soveltamaa korkokantaa korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä

                  —

                  toissijaisesti

                              —

                              toteamaan, että komissio on velvollinen maksamaan kantajalle rahamäärän, jonka pääoma on 3 238 000 euroa ja josta

                                          —

                                          2 848 000 euroa vastaa 17.7. ja 31.12.2013 välisenä aikana tapahtuneiden myyntien perusteella saamatta jääneitä vientitukia

                                          —

                                          390 000 euroa vientitukia, jotka vastaavat saamatta jäänyttä voittoa sen vuoksi, että 3 550 tonnin lisämäärän myynti Lähi-idän maihin on jäänyt toteutumatta samana ajanjaksona

                              —

                              velvoittamaan komission maksamaan rahamäärän, jonka pääoma on 3 238 000 euroa

                                          —

                                          lisättynä hyvityskorolla, joka lasketaan kumotun asetuksen (EU) N:o 689/2013 ja tässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivän väliseltä ajalta korkokannan mukaan, joka vastaa Eurostatin (Euroopan unionin tilastokeskus) toteamaa vuotuista inflaatiota kyseessä olevana ajanjaksona yhtiön sijoittautumisjäsenvaltiossa

                                          —

                                          lisättynä viivästyskorolla, joka lasketaan tässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivästä täyden maksun tapahtumiseen asti korkokannan mukaan, joka vastaa Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa soveltamaa korkokantaa korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä

                              —

                              toteamaan, että sen rahamäärän, joka komissio tässä asiassa velvoitetaan maksamaan, pääomasta ja koroista saadaan vähentää se rahamäärä, joka komissio mahdollisesti velvoitetaan maksamaan asiassa T-437/18

                              —

                              velvoittamaan komission maksamaan korvausta aineettomasta vahingosta, joka on aiheutunut komission kahdesta virheellisestä menettelystä, kohtuulliseksi katsottavat 20 000 euroa

                  —

                  viimesijaisesti

                              —

                              toteamaan, että neuvosto ja komissio ovat velvolliset maksamaan kantajalle rahamäärän, jonka pääoma on 3 238 000 euroa jaettuna näiden toimielinten kesken unionin yleisen tuomioistuimen määräämällä tavalla ja josta

                                          —

                                          2 848 000 euroa vastaa 17.7. ja 31.12.2013 välisenä aikana tapahtuneiden myyntien perusteella saamatta jääneitä vientitukia

                                          —

                                          390 000 euroa vientitukia, jotka vastaavat saamatta jäänyttä voittoa sen vuoksi, että 3 550 tonnin lisämäärän myynti Lähi-idän maihin on jäänyt toteutumatta samana ajanjaksona

                              —

                              velvoittamaan neuvoston ja komission maksamaan rahamäärän, jonka pääoma on 3 238 000 euroa jaettuna näiden toimielinten kesken unionin yleisen tuomioistuimen määräämällä tavalla

                                          —

                                          yhtäältä komission ja toisaalta neuvoston maksettavaksi tuomittu pääoma lisättynä hyvityskorolla, joka lasketaan kumotun asetuksen (EU) N:o 689/2013 ja tässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivän väliseltä ajalta korkokannan mukaan, joka vastaa Eurostatin (Euroopan unionin tilastokeskus) toteamaa vuotuista inflaatiota kyseessä olevana ajanjaksona yhtiön sijoittautumisjäsenvaltiossa

                                          —

                                          lisättynä viivästyskorolla, joka lasketaan tässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivästä täyden maksun tapahtumiseen asti korkokannan mukaan, joka vastaa Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa soveltamaa korkokantaa korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä

                  —

                  velvoittamaan neuvoston ja komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut siten kuin unionin yleinen tuomioistuin mahdollisesti määrää oikeudenkäyntikulujen jakautumisesta niiden kesken.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen.

                  1.

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu menettelysääntöjen kiertämiseen tai niiden rikkomiseen, koska kantaja katsoo, että tässä tapauksessa ei ole noudatettu kumotun toimen korvaavaa toimea annettaessa noudatettavaa menettelyä, sillä kumottu toimi eli siipikarjanliha-alan vientitukien vahvistamisesta 18.7.2013 annettu asetus (EU) N:o 689/2013 (EUVL 2013, L 196, s. 13) oli komission toteuttama mutta uuden 18.9.2018 annetun asetuksen on antanut neuvosto käyttäen oikeusperustana muita säädöksiä.

                  2.

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu samojen menettelysääntöjen noudattamista koskevan säännön rikkomiseen yhtäältä siksi, että uutta asetusta ei ole antanut komissio vaan neuvosto, ja toisaalta siksi, että maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn hallintokomitean olisi pitänyt avustaa komissiota.

                  3.

                  Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että riidanalaiselta asetukselta puuttuu oikeusperusta, koska SEUT 43 artiklan 3 kohdassa, jonka on katsottu olleen ainoa mahdollinen oikeusperusta riidanalaisen asetuksen antamiseksi, ei oikeuteta neuvostoa antamaan tällaista asetusta. Näin ollen ei ole olemassa sellaista oikeusperustaa, joka oikeuttaisi neuvoston vahvistamaan siipikarjanlihan vientituet.

                  4.

                  Neljäs kanneperuste, joka perustuu menettelysääntöjen kiertämiseen, koska komission olisi unionin tuomioistuimen 20.9.2017 antaman tuomion Tilly-Sabco v. komissio (C-183/16 P, EU:C:2017:704) noudattamiseksi pitänyt itse toteuttaa kumotun asetuksen korvaava toimi eikä pyytää neuvostoa toteuttamaan toimea ”sen sijasta”.

                  5.

                  Viides kanneperuste, joka perustuu perustelujen riittämättömyyteen tai virheellisyyteen sekä muodon osalta, koska riidanalaisessa asetuksessa ei selitetä sitä, miksi neuvostoa oli pyydettävä antamaan kyseinen asetus, eikä sitä, miksi ja millä tavoin SEUT 43 artiklan 3 kohta oli ainoa mahdollinen oikeusperusta, jonka nojalla asetus voitiin antaa, että tuen määrän vahvistamista koskevan asiakysymyksen osalta, koska neuvosto ei ole tehnyt minkäänlaista taloudellista analyysiä, kuten komissiokaan ei ollut tehnyt sitä ennen.

                  6.

                  Kuudes kanneperuste, joka perustuu riidanalaisen asetuksen epäjohdonmukaisuuteen, koska neuvosto on antanut täsmälleen samansisältöisen asetuksen harkitsematta ja analysoimatta asiaa ja nojautuen väärään ja pätemättömään oikeusperustaan ja siten jättänyt huomiotta unionin tuomioistuimen edellä mainitun tuomion.

            Kantajan mukaan uuden asetuksen (EU) 2018/1277 kumoamisesta seuraa oikeus vaatia ensisijaisesti neuvostolta korvausta asetuksen antamisesta kantajalle aiheutuneesta vahingosta. Toissijaisesti kantaja kohdistaa vahingonkorvauskanteen komissioon, jonka menettelystä uuden asetuksen, joka on kumottava, antaminen on saanut alkunsa. Viimesijaisesti kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta toteamaan neuvoston ja komission olevan yhteisesti jaetussa vastuussa, koska kumpikin toimielin on tehnyt toisistaan erillisiä virheitä.


title: Asia T-714/18: Kanne 4.12.2018 – Associaçao para o Desenvolvimento da Raia Centro Sul – Adraces v. komissio

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/25

      Kanne 4.12.2018 – Associaçao para o Desenvolvimento da Raia Centro Sul – Adraces v. komissio
      (Asia T-714/18)
      (2019/C 54/38)
      Oikeudenkäyntikieli: portugali

         Asianosaiset

         Kantaja: Associação para o Desenvolvimento da Raia Centro Sul – Adraces (Vila Velha de Ródão, Portugal) (edustajat: asianajajat G. Anastácio, D. Pirra Xarepe, J. Whyte ja M. Barros Silva)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan 26.9.2018 tehdyn komission päätöksen ARES (2018) 4940694, jolla päätettiin lopettaa kumppanuutta koskeva puitesopimus nro COM/LIS/ED/2018-2020_1, ja määräämään, että komission on palautettava ennalleen kantajan aikaisempi tilanne

                  —

                  velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

                  1.

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamiseen, koska komissio lopetti kumosi yksipuolisesti julkisen sopimuksen esittämättä tälle mitään perustetta tai perusteluja.

                  2.

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu vilpittömän mielen periaatteen loukkaamiseen, koska lisätessään mainittuun puitesopimukseen kumoamista koskevan yleisen sopimusehdon, jonka mukaan komissio voi lopettaa mainitun sopimuksen mielivaltaisesti ilman mitään perustetta tai perusteluja, komissio syyllistyi harkintavallan väärinkäyttöön ja jätti huomiotta kaikkiin sekä julkisiin että yksityisiin sopimuksiin liittyvien intressien tasapainon.

                  3.

                  Kolmas kanneperuste, joka perustuu yksityishenkilöiden oikeutettujen etujen ja oikeuksien kunnioittamista koskevan periaatteen, joka sitoo viranomaista julkisten hankintojen alalla, loukkaamiseen, koska komissio kumosi mainitun sopimuksen yksipuolisesti, täysin mielivaltaisesti ja ilman mitään perusteita, mikä on kiellettyä pacta sunt servanda -periaatteen nojalla.

                  4.

                  Neljäs kanneperuste, joka perustuu hyvään hallintoon liittyvän velvoitteen rikkomiseen, koska komissio lopetti mainitun sopimuksen pelkän lehtiartikkelin perusteella, arvioimatta kyseessä olevaa konkreettista tapausta riittävän perusteellisesti, mikä tarkoittaa komission huonoa hallintoa.

                  5.

                  Viides kanneperuste, joka perustuu suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen, koska komissio kumosi mainitun sopimuksen ilman mitään perustetta tai perusteluja seurauksena siitä, että kantajan palveluksessa toimiva henkilö oli tuomittu väärennyksistä ja petoksista, joilla ei ollut mitään tekemistä kantajan toiminnan eikä myöskään komission valtuuksien ja toimivallan kanssa.


title: Asia T-717/18: Kanne 5.12.2018 – B.D. v. EUIPO – Philicon 97 (PHILIBON)

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/26

      Kanne 5.12.2018 – B.D. v. EUIPO – Philicon 97 (PHILIBON)
      (Asia T-717/18)
      (2019/C 54/39)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: B.D. – Boyer Developpement (Moissac, Ranska) (edustaja: asianajaja E. Junca)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Philicon 97 AD (Plovdiv, Bulgaria)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja unionin yleisessä tuomioistuimessa

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki PHILIBON – EU-tavaramerkki nro 9 690 041

         EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 10.10.2018 asiassa R 375/2018-4 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen,

                  —

                  kumoaa mitättömyysosaston 21.12.2017 tekemän päätöksen, ja

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Valituslautakunta on soveltanut asetuksen (EU) 2017/1001 säännöksiä, joka ei ollut voimassa silloin, kun mitättömyysvaatimus esitettiin EUIPO:lle. Lautakunta ei ole noudattanut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohdan ehtoja luettuna yhdessä 53 artiklan kanssa.

                  —

                  Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 2 kohdan c alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-718/18: Kanne 5.12.2018 – Boyer v. EUIPO – Philicon 97 (PHILIBON DEPUIS 1957 www.philibon.com)

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/27

      Kanne 5.12.2018 – Boyer v. EUIPO – Philicon 97 (PHILIBON DEPUIS 1957 www.philibon.com)
      (Asia T-718/18)
      (2019/C 54/40)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Boyer (Moissac, Ranska) (edustaja: asianajaja E. Junca)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Philicon 97 AD (Plovdiv, Bulgaria)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja unionin yleisessä tuomioistuimessa

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka on väriltään sininen, keltainen ja valkoinen – EU-tavaramerkki nro 12 501 466

         EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 10.10.2018 asiassa R 374/2018-4 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen,

                  —

                  kumoaa mitättömyysosaston 21.12.2017 tekemän päätöksen, ja

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperuste

                  —

                  Valituslautakunta on soveltanut asetuksen (EU) 2017/1001 säännöksiä, joka ei ollut voimassa silloin, kun mitättömyysvaatimus esitettiin EUIPO:lle. Lautakunta ei ole noudattanut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohdan ehtoja luettuna yhdessä 53 artiklan kanssa.


title: Asia T-721/18: Kanne 7.12.2018 – Apostolopoulou ja Apostolopoulou- Chrysanthaki v. komissio

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/27

      Kanne 7.12.2018 – Apostolopoulou ja Apostolopoulou- Chrysanthaki v. komissio
      (Asia T-721/18)
      (2019/C 54/41)
      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

         Asianosaiset

         Kantajat: Zoi Apostolopoulou (Ateena, Kreikka) ja Anastasia Apostolopoulou- Chrysanthaki (Ateena) (edustaja: asianajaja D. Gkouskos)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  hyväksyy kantajien kanteen ja velvoittaa vastaajat yhteisvastuullisesti kullekin kantajalle 500 000 euroa, sen mukaan kuin tämä summa on kanteessa yksilöity;

                  —

                  velvoittaa vastaajat tulevaisuudessa pidättymään kaikista kantajien henkilöön kohdistuvista loukkauksista;

                  —

                  velvoittaa ensimmäisen vastaajan korjaamaan kantajien kunniaan ja maineeseen kohdistuneet loukkaukset ilmoituksella Efeteio Athinoniin (Ateenan ylioikeus), jossa on vireillä kantajien 11.9.2017 tekemä valitus – asia 572461/2017 (yleinen diaarinro) ja asia 1898/2017 (erityinen diaarinro) – jossa ensimmäinen vastaaja on esittänyt valheellisia ja loukkaavia lausumia kantajista;

                  —

                  velvoittaa vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanne on nostettu Euroopan komissiota ja Euroopan unionina vastaan. Koska unionia edustaa unionin tuomioistuimessa aina se toimielin, jonka toteuttama toimi tai jonka menettely on kanteella riitautettu, komissio on katsottava kanteen ainoaksi vastaajaksi.
      Kantajat vetoavat kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio on Monomeles Protodikeio Athinonissa (Ateenan alioikeus) esittämillään loukkaavilla lausumilla syyllistynyt kantajien ihmisarvoon ja henkilöön kohdistuviin loukkauksiin. Lisäksi asiassa on kantajien mukaan loukattu hyvää hallintotapaa vaatimalla pakkotäytäntöönpanoa suhteessa kantajiin.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan komission väitteellä siitä, että kantajat ovat yhtiökumppaneina vastuussa velvoitteista ja ettei yhtiöllä ollut oikeushenkilöllisyyttä, vaikka komissio oli ollut osapuolena lukuisissa sopimuksissa tietoisena siitä, että Kreikan lainsäädännön ja yhtiön yhtiöjärjestyksen mukaan kantajat eivät olleet henkilökohtaisessa vastuussa yhtiön tekemistä sitoumuksista, on loukattu laillisuusperiaatetta, vilpittömän mielen ja luottamuksensuojan periaatetta.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, jonka mukaan oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja puolueettomaan tuomioistuimeen on loukattu, koska kantajat eivät olleet asianosaisina menettelyissä, joissa täytäntöönpanoperusteet vahvistettiin.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, jonka mukaan täytäntöönpanomenettelyä on kiirehditty kantajiin nähden kohtuuttomasti ja vilpillisessä mielessä.


title: Asia T-722/18: Kanne 7.12.2018 – Repsol v. EUIPO – Basic (BASIC)

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/28

      Kanne 7.12.2018 – Repsol v. EUIPO – Basic (BASIC)
      (Asia T-722/18)
      (2019/C 54/42)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muu osapuoli

         Kantaja: Repsol, SA (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Devaureix ja J. Erdozain López)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Basic AG Lebensmittelhandel (München, Saksa)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki BASIC, jonka väreinä ovat sininen, punainen, oranssi ja valkoinen – EU-tavaramerkki nro 5 648 159

         EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 22.8.2018 asiassa R 178/2018-2 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  hyväksyy kannekirjelmän kaikkine liiteasiakirjoineen

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa Basic Aktiengesellschaft Lebensmittelhandelin ja EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 72 artiklan 6 kohdan rikkominen

                  —

                  neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohdan rikkominen.


title: Asia T-724/18: Kanne 7.12.2018 – Aurea Biolabs v. EUIPO – Avizel (AUREA BIOLABS)

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/29

      Kanne 7.12.2018 – Aurea Biolabs v. EUIPO – Avizel (AUREA BIOLABS)
      (Asia T-724/18)
      (2019/C 54/43)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Aurea Biolabs Pte Ltd (Kochi, Intia) (edustajat: barrister B. Brandreth ja solicitor L. Oommen)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Avizel SA (Luxemburg, Luxemburg)

         Menettely EUIPO:ssa

         Hakija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan AUREA BIOLABS – Rekisteröintihakemus nro 15 836 737

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 11.9.2018 asiassa R 814/2018-2 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa kantajan oikeudenkäyntikulut korvattaviksi.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia T-728/18: Kanne 6.12.2018 – Brand IP Licensing v. EUIPO – Facebook (lovebook)

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/30

      Kanne 6.12.2018 – Brand IP Licensing v. EUIPO – Facebook (lovebook)
      (Asia T-728/18)
      (2019/C 54/44)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Brand IP Licensing Ltd (Road Town, Brittiläiset Neitsytsaaret) (edustaja: solicitor J. MacKenzie)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Facebook, Inc. (Menlo Park, Kalifornia, Yhdysvallat)

         Menettely EUIPO:ssa

         Hakija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki lovebook – Rekisteröintihakemus nro 9 926 577

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 2.10.2018 asiassa R 2279/2017-2 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  kumoaa väiteosaston 24.8.2017 tekemän päätöksen kokonaisuudessaan

                  —

                  hylkää väitteen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 5 kohdan rikkominen

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen


title: Asia T-730/18: Kanne 12.12.2018 – DQ ym. v. parlamentti

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/31

      Kanne 12.12.2018 – DQ ym. v. parlamentti
      (Asia T-730/18)
      (2019/C 54/45)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantajat: DQ ja 11 muuta kantajaa (edustaja: asianajaja M. Casado García-Hirschfeld)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  ottamaan tämän kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi

            ja näin ollen

                  —

                  kumoamaan kantajien 13.12.2017 henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdan nojalla esittämän korvausvaatimuksen (riidanalainen päätös)

                  —

                  kumoamaan tarvittaessa 12.9.2018 tehdyn päätöksen, jolla hylätään 23.5.2018 tehty henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukainen valitus

                  —

                  määräämään korvausta henkisestä kärsimyksestä, joka on aiheutunut parlamentin toimenpiteistä ja toimista, joita on arvioitava kokonaisvaltaisesti, ja jonka korvauksen määräksi kantajat ovat arvioineet oikeuden ja kohtuuden mukaan ja uudelleen arvioinnin varauksella 192 000 euroa

                  —

                  velvoittamaan parlamentin maksamaan jo erääntyneet hyvityskorot ja viivästyskorot

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa lainvastaisuuksiin, joihin parlamentti syyllistyi työnantajan asemassaan, muun muassa hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen ja huolenpitovelvollisuuden laiminlyöntiin, kantajien ihmisarvon loukkaamiseen, heidän yksityisyytensä ja perhe-elämänsä loukkaamiseen, heille kuuluvan lääkärin salassapitovelvollisuuden suojaa koskevan oikeuden loukkaamiseen ja heille kuuluvan sen oikeuden loukkaamiseen, joka koskee terveellisiä, turvallisia ja ihmisarvoisia työoloja.
      Kantajat väittävät, että tosiseikat ja menettelyt, jotka he toivat esiin, merkitsivät ensi näkemältä todellisia tai ainakin todennäköisiä tosiseikkoja ja menettelyitä, jotka antavat olettaa, että heihin on kohdistunut työpaikkakiusaamista, ja vaativat, että parlamentin vastuun katsotaan syntyneen muun muassa parlamentin toimimattomuuden vuoksi sen avustamispyynnön käsittelyn yhteydessä, jonka kantajat esittivät Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 12 ja 14 artiklan nojalla.


title: Asia T-732/18: Kanne 14.12.2018 – Dalasa v. EUIPO – Charité – Universitätsmedizin Berlin (charantea)

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/31

      Kanne 14.12.2018 – Dalasa v. EUIPO – Charité – Universitätsmedizin Berlin (charantea)
      (Asia T-732/18)
      (2019/C 54/46)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Dalasa Handelsgesellschaft mbH (Wien, Itävalta) (edustaja: asianajaja I. Hödl)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Charité – Universitätsmedizin Berlin, Gliedkörperschaft Öffentlichen Rechts (Berliini, Saksa)

         Menettely EUIPO:ssa

         Hakija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ”charantea” – Rekisteröintihakemus nro 15 485 956

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 15.10.2018 asiassa R 539/2018-4 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  hyväksyy kanteen, muuttaa neljännen valituslautakunnan väitemenettelyssä nro B 2 758 830 (unionin tavaramerkkiä koskeva hakemus nro 15 485 956) 15.10.2018 tekemää valituksenalaista päätöstä R 539/2018-4, hylkää väitteen ja hyväksyy unionin tavaramerkkiä koskevan hakemuksen;

            toissijaisesti

                  —

                  kumoaa neljännen valituslautakunnan väitemenettelyssä nro B 2 758 830 (unionin tavaramerkkiä koskeva hakemus nro 15 485 956) 15.10.2018 tekemän valituksenalain päätöksen R 539/2018-4 ja palauttaa asian EUIPO:oon;

                  —

                  joka tapauksessa velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut; ja

                  —

                  velvoittaa väitteen esittäjän korvaamaan kaikki väiteosastossa ja valituslautakunnassa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/2001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-733/18: Kanne 14.12.2018 – Dalasa v. EUIPO – Charité Universitätsmedizin Berlin (charantea)

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/32

      Kanne 14.12.2018 – Dalasa v. EUIPO – Charité Universitätsmedizin Berlin (charantea)
      (Asia T-733/18)
      (2019/C 54/47)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Dalasa Handelsgesellschaft mbH (Wien, Itävalta) (edustaja: asianajaja I. Hödl)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Charité – Universitätsmedizin Berlin, Julkisoikeudellinen osayhteisö (Berliini, Saksa)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin charantea rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 15 785 801

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 15.10.2018 asiassa R 540/2018-4 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  hyväksyy kanteen, muuttaa EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 15.10.2018 asiassa R 540/2018-4, joka koskee väitemenettelyä nro B 2 815 978 (rekisteröintihakemus 15 785 801), tekemää riidanalaista päätöstä, hylkää väitteen ja sallii tavaramerkkihakemuksen rekisteröinnin
                  toissijaisesti

                  —

                  kumoaa EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 15.10.2018 asiassa R 540/2018-4, joka koskee väitemenettelyä nro B 2 815 978 (rekisteröintihakemus 15 785 801), tekemän riidanalaisen päätöksen ja palauttaa asian EUIPO:lle

                  —

                  joka tapauksessa velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut sekä

                  —

                  velvoittaa väitteen tekijän vastaamaan kaikista väiteosastossa ja valituslautakunnassa käydyistä menettelyistä aiheutuneista kuluista

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia T-737/18: Kanne 17.12.2018 – Siberia Oriental v. CPVO (Siberia)

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/33

      Kanne 17.12.2018 – Siberia Oriental v. CPVO (Siberia)
      (Asia T-737/18)
      (2019/C 54/48)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Siberia Oriental BV (‘t Zand, Alankomaat) (edustaja: asianajaja T. Overdijk)

         Vastaaja: Yhteisön kasvilajikevirasto (CPVO)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalainen yhteisön kasvinjalostajanoikeus: yhteisön kasvinjalostajanoikeus nro EU0404 (liljalajike ”Siberia”)

         Riidanalainen päätös: CPVO:n valituslautakunnan 15.10.2018 asiassa A 009/2017 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa CPVO:n muuttamaan voimassaolon päättymispäiväksi rekisterissä 30.4.2020.

         Kanneperusteet

                  —

                  Olennaisia menettelymääräyksiä on rikottu.

                  —

                  Neuvoston asetusta (EY) N:o 2100/94 tai jotakin sen soveltamista koskevaa oikeussääntöä on rikottu, mukaan lukien Euroopan unionista tehty sopimus ja Euroopan unionin toiminnasta tehty sopimus.


title: Asia T-139/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.12.2018 – Kibelisa v. neuvosto

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/34

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.12.2018 – Kibelisa v. neuvosto
      (Asia T-139/17) (1)

      (2019/C 54/49)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Yhdeksännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 129, 24.4.2017.


title: Asia T-140/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.12.2018 – Kampete v. neuvosto

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/34

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.12.2018 – Kampete v. neuvosto
      (Asia T-140/17) (1)

      (2019/C 54/50)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Yhdeksännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 129, 24.4.2017.


title: Asia T-141/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.12.2018 – Amisi Kumba v. neuvosto

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/34

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.12.2018 – Amisi Kumba v. neuvosto
      (Asia T-141/17) (1)

      (2019/C 54/51)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Yhdeksännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 129, 24.4.2017.


title: Asia T-142/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.12.2018 – Kaimbi v. neuvosto

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/35

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.12.2018 – Kaimbi v. neuvosto
      (Asia T-142/17) (1)

      (2019/C 54/52)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Yhdeksännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 129, 24.4.2017.


title: Asia T-143/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.12.2018 – Ilunga Luyoyo v. neuvosto

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/35

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.12.2018 – Ilunga Luyoyo v. neuvosto
      (Asia T-143/17) (1)

      (2019/C 54/53)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Yhdeksännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 129, 24.4.2017.


title: Asia T-144/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.12.2018 – Numbi v. neuvosto

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/35

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.12.2018 – Numbi v. neuvosto
      (Asia T-144/17) (1)

      (2019/C 54/54)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Yhdeksännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 129, 24.4.2017.


title: Asia T-145/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.12.2018 – Kanyama v. neuvosto

text:
               11.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 54/35

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.12.2018 – Kanyama v. neuvosto
      (Asia T-145/17) (1)

      (2019/C 54/55)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Yhdeksännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 129, 24.4.2017.


title: Asia C-298/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 13.12.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – France Télévisions SA v. Playmédia ja Conseil supérieur de l’audiovisuel (CSA) (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 2002/22/EY — Sähköiset viestintäverkot ja palvelut — Yleispalvelu ja käyttäjien oikeudet — Radio- ja televisiolähetysten yleisölle lähettämiseen tarkoitettuja sähköisiä viestintäverkkoja tarjoava yritys — Yritys, joka tarjoaa mahdollisuutta katsella televisio-ohjelmia suoratoistona ja suorana lähetyksenä internetissä — Siirtovelvollisuudet (must carry))

text:
               18.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 65/7

      Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 13.12.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – France Télévisions SA v. Playmédia ja Conseil supérieur de l’audiovisuel (CSA)
      (Asia C-298/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2002/22/EY - Sähköiset viestintäverkot ja palvelut - Yleispalvelu ja käyttäjien oikeudet - Radio- ja televisiolähetysten yleisölle lähettämiseen tarkoitettuja sähköisiä viestintäverkkoja tarjoava yritys - Yritys, joka tarjoaa mahdollisuutta katsella televisio-ohjelmia suoratoistona ja suorana lähetyksenä internetissä - Siirtovelvollisuudet (must carry)))
      (2019/C 65/07)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Conseil d’État

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: France Télévisions SA

         Vastaajat: Playmédia ja Conseil supérieur de l’audiovisuel (CSA)

         Muu osapuoli: Ministre de la Culture et de la Communication

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi), sellaisena kuin se on muutettuna 25.11.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/136/EY, 31 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että yritystä, joka tarjoaa mahdollisuutta katsella televisio-ohjelmia suoratoistona ja suorana lähetyksenä internetissä, ei ole pelkästään tällä perusteella pidettävä yrityksenä, joka tarjoaa radio- ja televisiokanavien yleisölle lähettämiseen tarkoitettua sähköistä viestintäverkkoa.

                  2)

                  Direktiivin 2002/22, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/136, säännöksiä on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä sille, että jäsenvaltio asettaa pääasian kaltaisessa tilanteessa siirtovelvoitteen yrityksille, jotka sähköisiä viestintäverkkoja tarjoamatta tarjoavat mahdollisuutta katsella televisio-ohjelmia suoratoistona ja suorana lähetyksenä internetissä.

         (1)  EUVL C 256, 7.8.2017.


title: Asia C-716/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Timișoara (Romania) on esittänyt 14.11.2018 – CT v. Administrația Județeană a Finanțelor Publice Caraș-Severin – Serviciul inspecție persoane fizice ja Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara – Serviciul soluționare contestații 1

text:
               18.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 65/24

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Timișoara (Romania) on esittänyt 14.11.2018 – CT v. Administrația Județeană a Finanțelor Publice Caraș-Severin – Serviciul inspecție persoane fizice ja Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara – Serviciul soluționare contestații 1
      (Asia C-716/18)
      (2019/C 65/32)
      Oikeudenkäyntikieli: romania

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Curtea de Apel Timișoara

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: CT

         Vastapuolet: Administrația Județeană a Finanțelor Publice Caraș-Severin – Serviciul inspecție persoane fizice ja Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice Timișoara – Serviciul soluționare contestații 1

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Edellytetäänkö pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa luonnollinen henkilö harjoittaa liiketoimintaa siten, että hän harjoittaa useita vapaita ammatteja ja vuokraa kiinteistöä ja saa tällä tavoin jatkuvaluonteisia tuloja, yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun Euroopan unionin neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) (joka on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä EUVL 2006, L 347, 11.12.2006) 288 artiklan ensimmäisen kohdan 4 alakohdan säännöksissä, että on yksilöitävä yksi tietty ammattitoiminta, joka on pääasiallista toimintaa, selvitettäessä, voidaanko vuokrauksen katsoa olevan pääasiallisen toiminnan liitännäistoimi, ja mikäli tähän on vastattava myöntävästi, minkä edellytysten perusteella mainittu pääasiallinen toiminta on yksilöitävä, vai onko edellä mainittuja säännöksiä tulkittava siten, että niiden mukaan ammatillisen toiminnan kokonaisuus, jonka avulla luonnollinen henkilö harjoittaa liiketoimintaa, on pääasiallista toimintaa?

                  2)

                  Onko tapauksessa, jossa luonnollisen henkilön kolmannelle vuokraamaa kiinteistöä ei ole tarkoitettu eikä käytetty kyseisen henkilön muun liiketoiminnan harjoittamiseen, jolloin vuokratun kiinteistön ja kyseisen henkilön harjoittamien useiden ammattien välillä ei näin ollen voida katsoa olevan yhteyttä, yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun Euroopan unionin neuvoston direktiivin 2006/112/EY (joka on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä EUVL 2006, L 347, 11.12.2006) 288 artiklan ensimmäisen kohdan 4 alakohdan säännösten nojalla sallittua katsoa, että vuokraustoimi on liitännäistoimi, sillä seurauksella, että sitä ei oteta huomioon laskettaessa liikevaihtoa, jota käytetään viitearvona pienten yritysten vapautusta koskevan erityisjärjestelmän soveltamiselle?

                  3)

                  Onko toisessa kysymyksessä kuvatussa tapauksessa luokiteltaessa vuokraustoimea liitännäistoimeksi merkitystä sillä seikalla, että kyseinen vuokraustoimi on toteutettu sellaisen kolmannen tahon – oikeushenkilö, jonka osakas ja johtaja mainittu luonnollinen henkilö on – hyväksi, jonka kiinteä toimipaikka on kyseisessä kiinteistössä ja joka harjoittaa samanluonteista ammatillista toimintaa kuin kyseinen luonnollinen henkilö?

         (1)  EUVL 2006, L 347, s. 1.


title: Asia T-701/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Niche Generics v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Sydän- ja verisuonitautien hoitoon tarkoitetun perindopriili-lääkkeen alkuperäis- ja rinnakkaisversion markkinat — Päätös, jolla SEUT 101 artiklan rikkominen todetaan — Patenttialan riitojen sovintosopimus — Hallinnollinen menettely — Asianajajien ja asiakkaiden välisen yhteydenpidon luottamuksellisuuden suoja — Mahdollinen kilpailu — Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus — Rajoituksen objektiivinen välttämättömyys — Kilpailuoikeuden ja patenttilainsäädännön yhteensovittaminen — SEUT 101 artiklan 3 kohdan mukaiset poikkeusedellytykset — Sakot — 10 prosentin enimmäismäärä — Kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta vastuuseen joutuminen)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/29

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2018 – Niche Generics v. komissio
      (Asia T-701/14) (1)

      ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Sydän- ja verisuonitautien hoitoon tarkoitetun perindopriili-lääkkeen alkuperäis- ja rinnakkaisversion markkinat - Päätös, jolla SEUT 101 artiklan rikkominen todetaan - Patenttialan riitojen sovintosopimus - Hallinnollinen menettely - Asianajajien ja asiakkaiden välisen yhteydenpidon luottamuksellisuuden suoja - Mahdollinen kilpailu - Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus - Rajoituksen objektiivinen välttämättömyys - Kilpailuoikeuden ja patenttilainsäädännön yhteensovittaminen - SEUT 101 artiklan 3 kohdan mukaiset poikkeusedellytykset - Sakot - 10 prosentin enimmäismäärä - Kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta vastuuseen joutuminen))
      (2019/C 82/32)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Niche Generics Ltd (Hitchin, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: solicitor E. Batchelor, solicitor M. Healy, solicitor K. Cousins ja barrister F. Carlin)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi F. Castilla Contreras, T. Vecchi ja B. Mongin, sitten F. Castilla Contreras, B. Mongin ja C. Vollrath, avustajanaan barrister S. Kingston)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus ensisijaisesti kumota SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan mukaisesta menettelystä 9.7.2014 annettu komission päätös C(2014) 4955 final (asia AT.39612 – Perindopriili (Servier)) siltä osin kuin se koskee kantajaa, ja toissijaisesti kumota kantajalle kyseisellä päätöksellä määrätty sakko tai alentaa sen määrää.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Niche Generics Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 431, 1.12.2014.


title: asia T-86/19: Kanne 15.2.2019 — Solnova v. EUIPO — Canina Pharma (BIO-INSECT Shocker)

text:
               1.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 122/30

      Kanne 15.2.2019 — Solnova v. EUIPO — Canina Pharma (BIO-INSECT Shocker)
      (asia T-86/19)
      (2019/C 122/34)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Solnova AG (Zollikon, Sveitsi) (edustaja: asianajaja P. Lee)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Canina Pharma GmbH (Hamm, Saksa)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki BIO-INSECT Shocker — EU-tavaramerkki nro 14 837 553

         EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 11.12.2018 asiassa R 276/2018-2 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa muun osapuolen valituslautakunnassa korvaamaan oikeudenkäyntikulut valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä aiheutuneet kulut mukaan lukien.

         Kanneperusteet

                  —

                  Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan rikkominen

                  —

                  Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan f alakohdan rikkominen

                  —

                  Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan g alakohdan rikkominen.


title: yhdistetyt asiat T-101/14 ja T-610/1t5: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 6.2.2019 — British Aggregates v. komissio

text:
               1.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 122/31

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 6.2.2019 — British Aggregates v. komissio
      (yhdistetyt asiat T-101/14 ja T-610/1t5) (1)

      (2019/C 122/35)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 112, 14.4.2014.


title: asia T-741/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 6.2.2019 — British Aggregates ym. v. komissio

text:
               1.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 122/31

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 6.2.2019 — British Aggregates ym. v. komissio
      (asia T-741/15) (1)

      (2019/C 122/36)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 68, 22.2.2016.


title: asia T-18/18: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 31.1.2019 — Lillelam v. EUIPO — Pfaff (LITTLE LAMB)

text:
               1.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 122/32

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 31.1.2019 — Lillelam v. EUIPO — Pfaff (LITTLE LAMB)
      (asia T-18/18) (1)

      (2019/C 122/38)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Yhdeksännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 94, 12.3.2018.