title: Asia T-27/03: S.P. S.p.A:n 30.1.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
22.3.2003                FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                            C 70/31
LEP International B.V:n 28.1.2003 Euroopan yhteisöjen                 Kantaja väittää toimineensa hyvässä uskossa ja katsoo, ettei se
              komissiota vastaan nostama kanne                        ole millään tavoin syyllistynyt sääntöjenvastaiseen menette-
                                                                      lyyn. Sen syyksi ei voida lukea myöskään ilmeistä laiminlyön-
                                                                      tiä. Se, ettei se ollut solminut vakuutusta, ei ole laiminlyönti.
                            (Asia T-26/03)                            Pikemminkin on niin, että yrittäjät saavat vapaasti päättää siitä,
                                                                      suojautuvatko ne mahdollisia riskejä vastaan ja millä tavoin
                                                                      tämä tapahtuu.
                           (2003/C 70/49)
                                                                      (1 ) Yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annettu
                   (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                         neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1).
LEP International B.V., Schiphol-Rijk (Alankomaat) on nosta-
nut 28.1.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan. Kantajan edustajana ovat asianajajat Cornelius de Bie
ja Paul Bakker.                                                       S.P. S.p.A:n 30.1.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                                vastaan nostama kanne
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                                        (Asia T-27/03)
–     kumoaa Euroopan komission päätöksen.
                                                                                (2003/C 70/50)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                      S.P. S.p.A. on nostanut 30.1.2003 Euroopan yhteisöjen ensim-
Kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta ku-
                                                                      mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yh-
moamaan asiassa REM 08/003 7.10.2002 tehdyn komission                 teisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianaja-
päätöksen, jolla hylättiin asetuksen N:o 2913/92 ( 1) 239 artik-
                                                                      jat Gianluca Belotti ja Nicola Pisani.
lan nojalla tehty vaatimus tuontitullien peruuttamisesta.
                                                                      Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Kantaja oli antanut Hector International Tpt. Ltd:n tehtäväksi
laatia asiakirjat Marokkoon yhteisön ulkoisessa passituksessa
                                                                      –      kumoaa kanteen kohteena olevan päätöksen;
tapahtuvaa lihan vientiä varten. Kantajan mukaan tätä kolman-
nen toimesta tapahtuvaa menettelyä ei ollut oikealla tavalla
saatettu vastaamaan säännöksiä, minkä takia kantajaa vaadit-          –      toissijaisesti kumoaa S.P:lle määrätyn seuraamuksen tai
tiin asiakirjojen haltijana maksamaan maksamatta olevat tullit.              pienentää sen määrää;
Kantaja haki tämän jälkeen Alankomaiden viranomaisilta
maksettavina olevien tuontitullien peruuttamista. Hakemus             –      velvoittaa vastaajan joka tapauksessa korvaamaan oikeu-
toimitettiin edelleen komissiolle, joka hylkäsi sen kanteen                  denkäyntikulut.
kohteena olevalla päätöksellä.
Kantaja katsoo, että kanteen kohteena olevalla päätöksellä            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
rikotaan asetuksen N:o 2913/92 239 artiklaa, että tosiseikat
on arvioitu väärin ja että päätös on perusteltu puutteellisesti.
                                                                      Kantaja väittää useiden kumoamisperusteiden nojalla, että
                                                                      komissiolta on puuttunut täysin toimivalta tehdä 17.12.2002
Kantajan mukaan tässä on kyse erityistilanteesta, koska tullivi-      EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklaan perustuva päätös,
ranomaiset tiesivät aikaisessa vaiheessa, että ulkoista passitusta    koska kyseinen perustamissopimus lakkasi olemasta voimassa
ei voitu saattaa vastaamaan säännöksiä ja ne eivät olleet             22.7.2002, sekä toteaa, että päätös on tämän vuoksi mitätön.
ilmoittaneet tästä kantajalle. Lisäksi kysymys on erityistilan-       Sen mukaan komissiolla ei ollut valtaa tehdä kyseistä päätöstä,
teesta siksi, että espanjalainen virkamies oli mahdollisesti          koska jäsenvaltiot eivät olleet tehneet tätä koskevaa nimen-
mukana tosiseikastossa.                                               omaista päätöstä.
 ---pagebreak--- C 70/32                FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                        22.3.2003
Kantaja kiistää lisäksi kanteessaan komission asiassa suoritta-       Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
man taloudellisen arvioinnin siltä osin kuin se on yhtäältä
todennut, että Italian maantieteelliset markkinat ovat merkityk-      –      kumoaa Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) pää-
selliset, ja on toisaalta täysin jättänyt huomiotta sen, että                johtajan 11.11.2002 tekemän päätöksen, jolla se Euroo-
teräsbetonipalkkien keskihinta Italiassa on aina ollut keskimää-             pan yhteisöjen komission sisäisen yksikön ominaisuu-
rin alhaisempi kuin muissa maissa.                                           dessa on jättänyt Junta de Andalucían tekemän valituksen
                                                                             tutkimatta.
Lisäksi S.P. riitauttaa sen, että komissio on käyttänyt tiettyjä
asiakirjoja tukeakseen väitteitään, ja erityisesti kertomusta,
jonka on laatinut yhteistyössä toimiva yritys, joka komission         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
mukaan on toimittanut hyödyllisiä tietoja yhteistoiminnan
ymmärtämiseksi, ilman että näitä on annettu kantajalle tiedoksi
menettelyn kuluessa. Komissio on päin vastoin vaiennut tämän          Kyseessä olevassa oikeudenkäynnissä kantaja riitauttaa päätök-
yhteistyön hyödyllisyydestä, ja on näin ollen estänyt kantajaa        sen, jolla Consejero de Agricultura y Pescan Euroopan petos-
ottamasta kantaa esitettyihin väitteisiin. Kantaja vaatii myös        tentorjuntaviraston (OLAF) pääjohtajalle tekemä valitus hylät-
tämän perusteella päätöksen kumoamista puolustautumisoi-              tiin. Kantaja teki valituksen saatuaan tietää kertomuksesta
keuksien rikkomisen vuoksi.                                           IO/2000/7057, joka koskee OLAFin suorittamaa erityisesti
                                                                      Andalucian itsehallintoalueelle keskittyvää tutkinta, joka kos-
                                                                      kee oliiviöljyalaan liittyviä mahdollisia väärinkäytöksiä Espan-
                                                                      jassa.
S.P. vetoaa lisäksi yhteisön oikeuden, erityisesti EHTY 65 artik-
lan, virheelliseen soveltamiseen, ja väittää, ettei riidanalaisissa
toteamuksissa ole esitetty riittävästi näyttöä sopimuksen tai         Vaateidensa tueksi kantaja väittää, että
yhteistoiminnan olemassaolosta.
                                                                      –      laillisuusperiaatetta on loukattu, koska OLAFin toiminta
                                                                             on koskenut oikeudellisen valvonnan ulkopuolelle jääviä
Kantaja kiistää lopuksi komission menettelytavan sen määrä-                  alueita, ja yhdenvertaisuusperiaatetta on loukattu siltä
tessä kantajalle sakkoa ja erityisesti moninkertaistavan vaiku-              osin kun tällainen toiminta on syrjinyt oikeushenkilöitä
tuksen ja sen, että määrää on korotettu sillä perusteella, että              ja luonnollisia henkilöitä, jotka eivät ole yhteisöjen toi-
rikkomisten on väitetty jatkuneen keskeytyksettä ja että niiden              mielinten virkamiehiä, toimihenkilöitä tai työntekijöitä,
on väitetty olleen äärimmäisen vakavia, mitä ei ole näytetty                 jotka ainoastaan voivat tehdä hallinnollisen valituksen
toteen.                                                                      OLAFin toiminnasta
                                                                      –      perusoikeutta puolustautumiseen on loukattu
                                                                      –      OLAFin on hyväksyttävä kyseinen valitus asetuksen
                                                                             N:o 1073/1994 14 artiklan säännöstä analogisesti sovel-
                                                                             tamalla ja vastattava edellä mainitussa valituksessa esitet-
                                                                             tyihin aineellisiin kysymyksiin.
Andalusian itsehallintoalueen 27.1.2003 Euroopan yhtei-
           söjen komissiota vastaan nostama kanne
                          (Asia T-29/03)
                                                                      Tanskan erityistyöntekijöiden ammattiyhdistyksen (Spe-
                                                                      cialarbejderforbundet i Danmark, SID) 30.1.2003 Euroo-
                                                                           pan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                         (2003/C 70/51)
                                                                                (Asia T-30/03)
                   (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
                                                                                (2003/C 70/52)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Andalusian itsehallintoalue, Sevilla (Espanja), on nostanut
27.1.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Carmen Carretero           Tanskan erityistyöntekijöiden ammattiyhdistys (Specialarbej-
Espinosa de los Monteros.                                             derforbundet i Danmark, SID), Kööpenhamina, Tanska, on


title: Asia C-390/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Eparchiako Dikastirio Larnakas (Κypros) on esittänyt 18.8.2014 – Astynomikos Diefthyntis Larnakas v. Masoud Mehrabipari

text:
               20.10.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 372/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Eparchiako Dikastirio Larnakas (Κypros) on esittänyt 18.8.2014 – Astynomikos Diefthyntis Larnakas v. Masoud Mehrabipari
   (Asia C-390/14)
   2014/C 372/10
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Eparchiako Dikastirio Larnakas

      Pääasian asianosaiset

      Syyttävä viranomainen: Astynomikos Diefthyntis Larnakas

      Vastaaja: Masoud Mehrabipari

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Kun otetaan huomioon vilpittömän yhteistyön periaate, direktiivien tavoitteiden saavuttamiseen tähtäävä tehokkuusperiaate sekä rangaistuksen oikeasuhteisuutta, asianmukaisuutta ja kohtuullisuutta koskeva periaate, onko direktiivin 2008/115/EY (1) 15 ja 16 artiklaa mahdollista tulkita siten, että niissä sallitaan syytteen nostaminen jo ennen yhdenmukaistamisdirektiiviä voimassa olleen kansallisen lainsäädännön ([ulkomaalais- ja maahanmuuttolain (105 luku)] 19 §:n [1 momentin f ja 1 kohta]) perusteella laittomasti oleskelevaa kolmannen maan kansalaista vastaan, jolle on määrätty tulokseton maastapoistaminen pakkokeinoin ja joka oli säilöönotettuna 18 kuukautta pidemmän ajanjakson, koska hänellä ei ole hallussaan passia eikä hän tee yhteistyötä viranomaisten kanssa, jotta tällainen passi myönnettäisiin hänen suurlähetystöstään, vaan vetoaa pelkoon, että Iranin viranomaiset vainoavat häntä?

               2)

               Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko kyseinen syyte mahdollista nostaa heti sen jälkeen, kun 18 kuukauden enimmäisaika säilöönotolle karkottamista varten on täyttynyt, minkä seurauksena laittomasti oleskelevaa kolmannen maan kansalaista ei vapauteta vaan hänen säilöönottoaan on mahdollista jatkaa häntä vastaan vireillä olevan syytteen vuoksi, jos tuomioistuin katsoo sen tarpeelliseksi pakenemisen vaaran vuoksi?

               3)

               Mitä tarkoitetaan direktiivin 2008/115/EY 15 artiklan [6 kohdan a alakohdan] ilmaisulla, että kolmannen maan kansalainen ”ei tee yhteistyötä”, ja erityisesti, voiko sen merkitys vastata kansallisen oikeuden säännöksiä ([ulkomaalais- ja maahanmuuttolain (105 luku)] 19 § [:n 1 momentin f ja 1 kohta]), joissa säädetään rangaistavaksi teoksi mikä tahansa kieltäytyminen ”toimittamasta johtajalle mitä tahansa asiakirjaa, jota hänen on mahdollista pyytää” ja mikä tahansa ”johtajan joko aktiivinen tai passiivinen vastustaminen tai estäminen tämän velvollisuuksien hoitamisessa” passin toimittamatta jättämisen vuoksi, kun samalla ei ole esitetty tietoja toimista, joita viranomaiset ovat toteuttaneet kolmannen maan kansalaisen alkuperämaan viranomaisten suhteen tämän maastapoistamiseksi tuloksellisesti?

      (1)  Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/115/EY (EUVL L 348, s. 98).


title: Asia F-85/09: Kanne 19.10.2009 — Rossi Ferreras v. komissio

text:
               19.12.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 312/45

         Kanne 19.10.2009 — Rossi Ferreras v. komissio
   (Asia F-85/09)
   2009/C 312/74
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Francisco Rossi Ferreras (Luxembourg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja F. Frabetti)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kantajasta ajanjaksolle 1.7.2001–31.12.2002 laaditun arviointikertomuksen kumoamista koskeva vaatimus.

      Vaatimukset

               —

               Kantajasta ajanjaksolle 1.7.2001–31.12.2002 laadittu arviointikertomus on kumottava

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Yhdistetyt asiat C-236/08–C-238/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 23.3.2010 (Cour de cassationin (Ranska) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Google France ja Google, Inc. v. Louis Vuitton Malletier (C-236/08) ja Google France v. Viaticum SA ja Luteciel SARL (C-237/08) ja Google France v. Centre national de recherche en relations humaines (CNRRH) SARL, Pierre-Alexis Thonet, Bruno Raboin ja Tiger SARL (C-238/08) (Tavaramerkit — Internet — Hakukone — Avainsanoihin perustuva mainonta (keyword advertising) — Tavaramerkkejä vastaaviin avainsanoihin perustuva sellaisten linkkien esittäminen, jotka johtavat kyseisten tavaramerkkien haltijoiden kilpailijoiden sivustoille tai tavaroiden jäljitelmiä tarjoaville sivustoille — Direktiivi 89/104/ETY — 5 artikla — Asetus (EY) N:o 40/94 — 9 artikla — Hakukoneoperaattorin vastuu — Direktiivi 2000/31/EY (direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä))

text:
               22.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 23.3.2010 (Cour de cassationin (Ranska) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Google France ja Google, Inc. v. Louis Vuitton Malletier (C-236/08) ja Google France v. Viaticum SA ja Luteciel SARL (C-237/08) ja Google France v. Centre national de recherche en relations humaines (CNRRH) SARL, Pierre-Alexis Thonet, Bruno Raboin ja Tiger SARL (C-238/08)
   (Yhdistetyt asiat C-236/08–C-238/08) (1)

   (Tavaramerkit - Internet - Hakukone - Avainsanoihin perustuva mainonta (keyword advertising) - Tavaramerkkejä vastaaviin avainsanoihin perustuva sellaisten linkkien esittäminen, jotka johtavat kyseisten tavaramerkkien haltijoiden kilpailijoiden sivustoille tai tavaroiden jäljitelmiä tarjoaville sivustoille - Direktiivi 89/104/ETY - 5 artikla - Asetus (EY) N:o 40/94 - 9 artikla - Hakukoneoperaattorin vastuu - Direktiivi 2000/31/EY (direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä))
   2010/C 134/02
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour de cassation

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Google France ja Google, Inc.

      Vastaajat: Louis Vuitton Malletier (C-236/08), Viaticum SA, Luteciel SARL (C-237/08), Centre national de recherche en relations humaines (CNRRH) SARL, Pierre-Alexis Thonet, Bruno Raboin ja Tiger SARL (C-238/08)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Cour de cassation (Ranska) — Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY (EYVL 1989, L 40, s. 1) 5 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan ja 2 kohdan, yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1) 9 artiklan 1 kohdan a–c alakohdan ja tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (EYVL L 178, s. 1) 14 artiklan tulkinta — Tavaramerkin ”käytön” käsite ja sen haltijan oikeudet — Internetin maksullisten indeksointipalvelujen tarjoaja, joka ei millään tavoin mainosta varsinaisia tavaroita tai palveluja, mutta joka luovuttaa mainostajien käyttöön avainsanoja, joissa toistetaan tai jäljitellään rekisteröityjä tavaramerkkejä, ja sopii indeksointisopimuksella luovansa ja esittävänsä suotuisalla tavalla näiden avainsanojen perusteella mainoslinkkejä sivustoille, joilla tarjotaan tavaramerkkiä loukkaavia tavaroita — Edellytykset, joiden täyttyessä näiden palvelujen vastaanottajien toimittamia tietoja tallentava palvelujen tarjoaja voi vapautua vastuusta

      Tuomiolauselma

               1)

               Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY 5 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 9 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että tavaramerkin haltijalla on oikeus kieltää mainostajaa mainostamasta kyseisen tavaramerkin kanssa samanlaisen avainsanan, jonka mainostaja on valinnut internetin indeksointipalvelussa ilman tavaramerkin haltijan suostumusta, perusteella sellaisia tavaroita tai palveluja, jotka ovat samanlaisia kuin ne tavarat tai palvelut, joita varten kyseinen tavaramerkki on rekisteröity, kun internetin keskivertokäyttäjä ei voi mainoksen perusteella saada selville tai voi sen perusteella vain hankalasti saada selville, ovatko mainoksessa tarkoitetut tavarat tai palvelut peräisin tavaramerkin haltijalta tai tähän taloudellisesti sidoksissa olevasta yrityksestä vai kolmannelta.

               2)

               Internetin indeksointipalvelun tarjoaja, joka tallentaa tavaramerkin kanssa samanlaisen merkin avainsanana ja järjestää mainosten esittämisen tämän perusteella, ei käytä tätä merkkiä direktiivin 89/104 5 artiklan 1 ja 2 kohdassa tai asetuksen N:o 40/94 9 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetulla tavalla.

               3)

               Tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä) 14 artiklaa on tulkittava siten, että siinä vahvistettua sääntöä sovelletaan internetin indeksointipalvelun tarjoajaan, kun tällä palvelun tarjoajalla ei ole sellaista aktiivista roolia, jonka vuoksi tämä tuntee tallennetut tiedot tai valvoo niitä. Jos kyseisellä palvelun tarjoajalla ei ole tällaista roolia, se voi olla vastuussa mainostajan pyynnöstä tallentamistaan tiedoista vain, jos tämä palvelun tarjoaja ei ole viipymättä poistanut näitä tietoja tai estänyt pääsyä niihin saatuaan tiedon niiden tai kyseisen mainostajan toiminnan laittomasta luonteesta.

      (1)  EUVL C 209, 15.8.2008.


title: Yhdistetyt asiat T-383/06 ja T-71/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 14.5.2008 — Icuna.Com v. parlamentti (Kumoamiskanne — Vahingonkorvauskanne — Julkiset palveluhankinnat — Yhteisön tarjouspyyntömenettely — Tarjouksen hylkääminen — Päätös tarjouspyyntömenettelyn peruuttamisesta — Selvästi täysin perusteeton kanne — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               2.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 197/24

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 14.5.2008 — Icuna.Com v. parlamentti
   (Yhdistetyt asiat T-383/06 ja T-71/07) (1)

   (Kumoamiskanne - Vahingonkorvauskanne - Julkiset palveluhankinnat - Yhteisön tarjouspyyntömenettely - Tarjouksen hylkääminen - Päätös tarjouspyyntömenettelyn peruuttamisesta - Selvästi täysin perusteeton kanne - Lausunnon antamisen raukeaminen)
   (2008/C 197/42)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Icuna.Com SCRL (Braine-le-Château, Belgia) (edustajat: asianajajat J. Windey ja P. De Bandt)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: O. Caisou-Rousseau ja M. Ecker)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Asiassa T-383/06 toisaalta vaatimus Euroopan parlamentin 1.12.2006 tekemän sen päätöksen kumoamisesta, jolla hylättiin tarjous, jonka kantaja teki Euroopan parlamentin verkkotelevisiokanavan perustamiseen ja toteuttamiseen liittyvässä tarjouspyyntömenettelyssä EP/DGINFO/WEBTV/2006/0003 sen 2 erän osalta (ohjelmien sisältö), ja toisaalta vaatimus korvata se vahinko, joka kantajalle väitetysti aiheutui 1.12.2006 tehdyn päätöksen johdosta, ja asiassa T-71/07 toisaalta vaatimus Euroopan parlamentin 31.1.2007 tekemän sen päätöksen kumoamisesta, jolla peruutettiin Euroopan parlamentin verkkotelevisiokanavan perustamiseen ja toteuttamiseen liittyvä tarjouspyyntömenettely EP/DGINFO/WEBTV/2006/0003 sen 2 erän osalta (ohjelmien sisältö), ja toisaalta vaatimus korvata se vahinko, joka kantajalle väitetysti aiheutui 31.1.2007 tehdyn päätöksen johdosta.
   Määräysosa

               1)

               Asiat T-383/06 ja T-71/07 yhdistetään määräyksen antamista varten.

               2)

               Asiassa T-71/07 esitetty oikeudenkäyntiväite käsitellään pääasian yhteydessä.

               3)

               Kanne asiassa T-71/07 hylätään selvästi täysin perusteettomana.

               4)

               Lausunnon antaminen asiassa T-383/06 raukeaa.

               5)

               Korvausvaatimus asiassa T-383/06 hylätään selvästi täysin perusteettomana.

               6)

               Asiassa T-383/06 parlamentti vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se on velvoitettava korvaamaan puolet Icuna.Com SCRL:n oikeudenkäyntikuluista, mukaan lukien välitoimimenettelyä koskevat kulut. Icuna.Com vastaa puolesta sen omia oikeudenkäyntikuluja.

               7)

               Asiassa T-71/07 Icuna.Com vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se on velvoitettava korvaamaan parlamentin oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien välitoimimenettelyä ja oikeudenkäyntiväitettä koskevat kulut.

      (1)  EUVL C 20, 27.1.2007.


title: Asia T-196/09: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 1.3.2010 — TerreStar Europe v. komissio

text:
               1.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/78

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 1.3.2010 — TerreStar Europe v. komissio
   (Asia T-196/09) (1)

   2010/C 113/115

      Oikeudenkäyntikieli: englanti

   Neljännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 167, 18.7.2009.


title: Willem Gorisin 5.5.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-151/97)

text:
26.7.97            FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                               N:o C 228/ 19
Brigitte Bennettin 5.5.1997 Euroopan yhteisöjen komis                sääntöjen 31 artiklan 2 kohdan mahdollisen soveltu
                siota vastaan nostama kanne                           vuuden arvioimisesta,
                       ( Asia T-150/97 )
                           97/C 228/44 )                          — kumoaa tarpeellisilta osin 3.2.1997 tehdyn komission
                                                                      nimenomaisen päätöksen kantajan valituksen hylkää
                                                                      misestä ,
               (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Brigitte Bennett, kotipaikka Bryssel, on nostanut 5.5.1997        — velvoittaa vastaajan korvaamaan asian käsittelystä
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois                tässä tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäyntiku
                                                                      lut.
tuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan.
Kantajan edustajana on asianajaja Nicolas Lhoëst, Bryssel,
ja prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire Myson SARL,            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
30 rue de Cessange .
                                                                  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois           samansisältöiset kuin asiassa T-16/97 ( M.
tuin
                                                                  H EYVL N:o C 74, 8.3.1997, s . 27.
— kumoaa 12.7.1 996 tehdyn komission päätöksen, jolla
     komissio hylkäsi kantajan vaatimuksen henkilöstö
     sääntöjen 31 artiklan 2 kohdan mahdollisen soveltu
     vuuden arvioimisesta,
                                                                  Mana Concepción Martínez-Ezquerran 5.5.1997 Euroo
— kumoaa tarpeellisilta osin 3.2.1997 tehdyn komission
                                                                        pan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
     nimenomaisen päätöksen kantajan valituksen hylkää
     misestä ,                                                                           ( Asia T-152/97)
                                                                                ( 97/C 228/46
— velvoittaa vastaajan korvaamaan asian käsittelystä
     tässä tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäyntiku                           (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
     lut .
                                                                  Maria Concepciön Martínez-Ezquerra, kotipaikka Bryssel,
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut               on nostanut 5.5.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
                                                                  oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhtei
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat          söjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on asian
samansisältöiset kuin asiassa T- 16/97 ( M.                       ajaja Nicolas Lhoëst, Bryssel, ja prosessiosoite Luxembur
                                                                  gissa Fiduciaire Myson SARL, 30 rue de Cessange.
(M EYVL N:o C 74, 8.3.1997, s. 27.
                                                                  Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
                                                                  tuin
                                                                  — kumoaa 18.6.1996 tehdyn komission päätöksen, jolla
                                                                       komissio hylkäsi kantajan vaatimuksen henkilöstö
Willem Gorisin 5.5.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota                 sääntöjen 31 artiklan 2 kohdan mahdollisen soveltu
                   vastaan nostama kanne                               vuuden arvioimisesta,
                       (Asia T-151/97)
                         ( 97/C 228/45 )                          — kumoaa tarpeellisilta osin 27.12.1996 tehdyn komis
                                                                       sion nimenomaisen päätöksen kantajan valituksen hyl
               (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                           käämisestä,
Willem Goris, kotipaikka Strassen ( Luxemburg), on nosta         — velvoittaa vastaajan korvaamaan asian käsittelystä
nut 5.5.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus                   tässä tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäyntiku
                                                                       lut.
asteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
komissiota vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja
Nicolas Lhoëst, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Fiduciaire Myson SARL, 30 rue de Cessange .
                                                                  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois           samansisältöiset kuin asiassa T-16/97 ( M.
tuin
                                                                  (>) EYVL N:o C 74, 8.3.1997, s . 27.
— kumoaa 18.6.1996 tehdyn komission päätöksen, jolla
     komissio hylkäsi kantajan vaatimuksen henkilöstö


title: Asia T-472/12: Kanne 30.10.2012 — Novartis Europharm v. komissio

text:
               15.12.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 389/8

         Kanne 30.10.2012 — Novartis Europharm v. komissio
   (Asia T-472/12)
   2012/C 389/13
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Novartis Europharm (Horsham, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: lakimies C. Schoonderbeek)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 16.8.2012 tehdyn Euroopan komission päätöksen K(2012) 5894 lopullinen, jolla Teva Pharma BV:lle annetaan ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön lupa- ja valvontamenettelyistä ja Euroopan lääkeviraston perustamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 726/2004 (EUVL L 136, s. 1) 3 artiklassa tarkoitettu myyntilupa, ja

               —

               velvoittamaan vastaajan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen kanneperusteeseen, joka perustuu siihen, että riidanalainen päätös on lainvastainen, koska sillä rikotaan Novartis Europharm Ltd:llä olevaa oikeutta sen tuotetta Aclastaa koskevaan tietosuojaan, joka perustuu asetuksen (EY) N:o 2309/93 (1) 13 artiklan 4 kohtaan, luettuna yhdessä asetuksen (EY) N:o 726/2004 89 artiklan kanssa. Koska Aclastalle on myönnetty erillinen itsenäinen myyntilupa keskitetyssä menettelyssä, Aclastalla myönnetty lupa ei sisälly samaan yleiseen myyntilupaan kuin Zometan (toinen Novartis Europharm Ltd:n tuote) lupa, siten kuin direktiivin 2001/83/EY (2) 6 artiklan 1 kohdassa on tietosuojan osalta täsmennetty.
   Riidanalainen päätös on lisäksi lainvastainen, koska sillä rikotaan direktiivin 2001/83/EY 10 artiklan 1 kohtaa, koska vertailulääkkeen eli Aclastan tietosuoja ei ole päättynyt ja näin ollen kyseiseen artiklaan perustuvan myyntiluvan myöntämisedellytykset eivät ole täyttyneet.

      (1)  Ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön luvananto- ja valvontamenettelyistä sekä Euroopan lääkearviointiviraston perustamisesta 22.7.1993 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2309/93 (EYVL L 214, s. 1).

      (2)  Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/83/EY (EYVL L 311, s. 67).


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (kuudes jaosto) 15 päivänä heinäkuuta 2004, asiassa C-349/01 (Arbeitsgericht Bielefeldin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Betriebsrat der Firma ADS Anker GmbH vastaan ADS Anker GmbH (Sosiaalipolitiikka — Direktiivin 94/45/EY 4 ja 11 artikla — Eurooppalainen yritysneuvosto — Tietojen antaminen työntekijöille ja työntekijöiden kuuleminen yhteisönlaajuisissa yrityksissä — Keskushallinnolla oleva velvollisuus toimittaa määrättyjä tietoja työntekijöiden edustajille)

text:
               11.9.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 228/2

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (kuudes jaosto)
   15 päivänä heinäkuuta 2004,
   asiassa C-349/01 (Arbeitsgericht Bielefeldin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Betriebsrat der Firma ADS Anker GmbH vastaan ADS Anker GmbH (1)

   (Sosiaalipolitiikka - Direktiivin 94/45/EY 4 ja 11 artikla - Eurooppalainen yritysneuvosto - Tietojen antaminen työntekijöille ja työntekijöiden kuuleminen yhteisönlaajuisissa yrityksissä - Keskushallinnolla oleva velvollisuus toimittaa määrättyjä tietoja työntekijöiden edustajille)
   (2004/C 228/03)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa C-349/01, jonka Arbeitsgericht Bielefeld (Saksa) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Betriebsrat der Firma ADS Anker GmbH vastaan ADS Anker GmbH, ennakkoratkaisun eurooppalaisen yritysneuvoston perustamisesta tai työntekijöiden tiedottamis- ja kuulemismenettelyn käyttöönottamisesta yhteisönlaajuisissa yrityksissä tai yritysryhmissä 22 päivänä syyskuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/45/EY (EYVL L 254, s. 64) 4 ja 11 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: kuudennen jaoston puheenjohtajan sijainen V. Skouris sekä tuomarit C. Gulmann, J.-P. Puissochet, F. Macken (esittelevä tuomari) ja N. Colneric, julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja: johtava hallintovirkamies H. A. Rühl, on antanut 15.7.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   Eurooppalaisen yritysneuvoston perustamisesta tai työntekijöiden tiedottamis- ja kuulemismenettelyn käyttöönottamisesta yhteisönlaajuisissa yrityksissä tai yritysryhmissä 22 päivänä syyskuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/45/EY 4 artiklan 1 kohtaa ja 11 artiklaa on tulkittava siten, että jäsenvaltioiden on asetettava yritykselle, jonka kotipaikka on kyseisen jäsenvaltion alueella ja joka muodostaa direktiivin 2 artiklan 1 kohdan e alakohdassa ja 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhteisönlaajuisen yritysryhmän keskushallinnon tai direktiivin 4 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun keskushallintona pidettävän johdon, velvollisuus toimittaa samaan ryhmään kuuluvalle muulle yritykselle, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, tiedot, joita sen työntekijöiden edustajat ovat siltä pyytäneet, jos kyseiset tiedot eivät ole mainitun toisen yrityksen käytettävissä ja jos ne ovat välttämättömiä eurooppalaisen yritysneuvoston perustamista koskevien neuvottelujen aloittamiseksi.

      (1)  EYVL C 369, 22.12.2001.


title: Asia F-27/14: Kanne 24.3.2014 – ZZ v. EUH

text:
               16.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 184/43

         Kanne 24.3.2014 – ZZ v. EUH
   (Asia F-27/14)
   2014/C 184/72
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja S. Orlandi)

      Vastaaja: Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH)

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Sen päätöksen kumoaminen, jolla kantaja erotettiin virasta 1.2.2014 alkaen hänen eläkeoikeuksiaan alentamatta sen kurinpitomenettelyn seurauksena, joka aloitettiin sen jälkeen, kun kansalliset viranomaiset olivat nostaneet kantajaa vastaan syytteet Euroopan julkisten hankintojen markkinoihin liittyneistä petoksista, väärennyksistä ja väärennysten käyttämisistä, rahanpesusta ja lahjonnasta

      Vaatimukset

               —

               16.1.2014 tehty päätös, jolla EUH erotti kantajan virasta alentamatta hänen eläkeoikeuksiaan, on kumottava

               —

               EUH on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-37/07: Kanne 1.2.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta

text:
               24.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/8

         Kanne 1.2.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-37/07)
   (2007/C 69/18)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: M. Condou-Durande)

      Vastaaja: Ranskan tasavalta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta 25.11.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/109/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

               —

               Ranskan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin 2003/109/EY täytäntöönpanon määräaika päättyi 23.1.2006.

      (1)  EUVL 2004, L 16, s. 44.


title: Metsä-Serla Oyj:n, UPM-Kymmene Oyj:n (aiemmin United Paper Mills Ltd), Tamrock Oy:n (aiemmin Tampella Corporation) ja Kyro Oyj Abp:n (aiemmin Kyro Ab) 29.7.1998 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun kolmannen jaoston 14.5.1998 antamasta tuomiosta yhdistetyissä asioissa T-339/94, T-340/94, T-341/94 ja T-342/94, Metsä-Serla Oyj ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Asia C-294/98 P)

text:
26.9.98               FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    C 299/21
täytäntöönpanon osalta säädettyä määräaikaa. Kyseiset              miosta. Valittajien edustajat ovat asianajaja Hans Hell-
määräajat ovat päättyneet ilman että Italian tasavalta olisi       man, Köln, ja asianajaja Hans-Joachim Hellman, Mann-
antanut komission vaatimuksissa mainittujen direktiivien           heim, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto
noudattamisen edellyttämiä säännöksiä.                             Loesch & Wolter, 11 rue Goethe.
(1) EYVL L 148, 30.6.1995, s. 52.
                                                                   Valittajat vaativat, että yhteisöjen tuomioistuin
(2) EYVL L 49, 28.2.1996, s. 29.
                                                                   1. kumoaa valittajille 8.8.1994 tiedoksi annetun ja
                                                                       EYVL:ssä 19.9.1994 julkaistun EY:n perustamissopi-
                                                                       muksen 85 artiklan soveltamisesta 13.7.1994 tehdyn
                                                                       komission päätöksen (IV/C/33.833 Ð Kartonki) siltä
                                                                       osin kuin se koskee valittajia ja
Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 5 de Ovie-
don 1.6.1998 tekemällään välipäätöksellä esittämä ennak-
koratkaisupyyntö asiassa Entidad de Gestión de Derechos            2. velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku-
de los Productores Audiovisuales (EGEDA) vastaan Hoste-                lut.
                lería Asturiana, SA (HOASA)
                       (Asia C-293/98)
                                                                   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                        (98/C 299/32)
                                                                   Yhteisön oikeuden rikkominen: sille, että valittajat on
                                                o                  määrätty vastaamaan Finnboardille määrätystä sakosta
Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n 5 de Oviedo
                                                                   yhteisvastuullisesti Finnboardin kanssa, ei ole oikeudellista
on pyytänyt 1.6.1998 tekemällään välipäätöksellä, joka on
                                                                   perustaa. Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta
saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon
                                                                   ei voi olla kolmansien sääntöjenvastaisuuksia koskevan
29.7.1998, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa
                                                                   vastuun perusteena. Komissio ja ensimmäisen oikeusasteen
Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audio-
                                                                   tuomioistuin eivät kumpikaan ole todenneet valittajien
visuales (EGEDA) vastaan Hostelería Asturiana, SA
                                                                   itsensä rikkoneen EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan
(HOASA) ennakkoratkaisua seuraavaan kysymykseen:
                                                                   1 kohtaa. Tuomioistuimen käsitys, jonka mukaan yritys
                                                                   voidaan velvoittaa maksamaan yhteisvastuullisesti sakkoa,
Onko neuvoston direktiivin 93/83/ETY (1) 1 artiklan 2 koh-         kun komissio on kyseisessä päätöksessä todennut, että
dan a alakohtaa ja 3 kohtaa tulkittava siten, että sitä, että      myös kyseisten yritysten tekemä rikkominen olisi voitu
hotelliyritys vastaanottaa satelliitin välityksellä tai maitse     todeta, loukkaa nulla poena sine lege -periaatetta ja siihen
televisiosignaaleja ja lähettää ne edelleen kaapeleitse eri        perustuvaa analogiatulkinnan kieltoa sekä syyttömyysolet-
hotellihuoneisiin, on pidettävä yleisölle välittämisenä tai        tamaa koskevaa periaatetta; se on ristiriidassa oikeusval-
yleisön vastaanottamana lähetyksenä?                               tion prosessia koskevien periaatteiden kanssa ja sillä lou-
                                                                   kataan valittajien perustavanlaatuisia puolustautumisoi-
                                                                   keuksia.
(1) EYVL L 248, 6.10.1993, s. 15.
                                                                   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin viittaa perusteetto-
                                                                   masti yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, jonka
                                                                   mukaan sakkoja voidaan määrätä taloudellisen kokonai-
                                                                   suuden muodostaville yrityksille. Yhteisvastuuta ei voida
                                                                   johtaa taloudellista kokonaisuutta koskevista periaatteista.
Metsä-Serla Oyj:n, UPM-Kymmene Oyj:n (aiemmin Uni-                 Myöskään taloudellista kokonaisuutta koskevat edellytyk-
ted Paper Mills Ltd), Tamrock Oy:n (aiemmin Tampella               set eivät täyty.
Corporation) ja Kyro Oyj Abp:n (aiemmin Kyro Ab)
29.7.1998 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäi-
sen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun kolmannen
jaoston 14.5.1998 antamasta tuomiosta yhdistetyissä asi-
oissa T-339/94, T-340/94, T-341/94 ja T-342/94, Metsä-
    Serla Oyj ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
                      (Asia C-294/98 P)                            Euroopan yhteisöjen komission 29.7.1998 Ranskan tasa-
                                                                                valtaa vastaan nostama kanne
                        (98/C 299/33)
                                                                                (Asia C-296/98)
                                                                                (98/C 299/34)
Metsä-Serla Oyj ym. ovat valittaneet 29.7.1998 Euroopan
yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensim-
mäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun kolman-             Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 29.7.1998
nen jaoston yhdistetyissä asioissa T-339/94, T-340/94,             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan
T-341/94 ja T-342/94, Metsä-Serla Oyj ym. vastaan                  tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudelli-
Euroopan yhteisöjen komissio, 14.5.1998 antamasta tuo-             nen neuvonantaja Christina Tufvesson ja oikeudellisen


title: Asia T-384/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.5.2013 — Espanja v. komissio (Koheesiorahasto — Asetus (EY) N:o 1164/94 — Hankkeet, jotka koskevat Guadiana-jokilaakson väestön vesihuoltoa Andévalon alueella, Guadalquivir-jokilaakson maanparannusta ja -puhdistusta ja Granadan ja Malagan maakuntien kuntayhtymien vesihuoltoa — Rahoitustuen osittainen poistaminen — Julkiset rakennusurakat ja palveluhankinnat — Urakan käsite — Markkinoiden jakaminen osiin — Rahoitusoikaisujen määrittäminen — Asetuksen N:o 1164/94 liitteessä II olevan H artiklan 2 kohta — Suhteellisuus)

text:
               3.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 225/63

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.5.2013 — Espanja v. komissio
   (Asia T-384/10) (1)

   (Koheesiorahasto - Asetus (EY) N:o 1164/94 - Hankkeet, jotka koskevat Guadiana-jokilaakson väestön vesihuoltoa Andévalon alueella, Guadalquivir-jokilaakson maanparannusta ja -puhdistusta ja Granadan ja Malagan maakuntien kuntayhtymien vesihuoltoa - Rahoitustuen osittainen poistaminen - Julkiset rakennusurakat ja palveluhankinnat - Urakan käsite - Markkinoiden jakaminen osiin - Rahoitusoikaisujen määrittäminen - Asetuksen N:o 1164/94 liitteessä II olevan H artiklan 2 kohta - Suhteellisuus)
   2013/C 225/141
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Espanjan kuningaskunta (asiamiehet: aluksi abogado del Estado J. M. Rodríguez Cárcamo, sitten abogado del Estado A. Rubio González)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Steiblytė, D. Kukovec ja B. Conte, avustajinaan aluksi asianajajat J. Rivas Andrés ja X. García García sekä solicitor M. Vilarasau Slade, sitten Rivas Andrés ja García García)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse seuraaville hankkeille (hankeryhmille) koheesiorahastosta myönnetyn tuen alentamisesta: ”Guadina-jokilaakson väestön vesihuolto: Andévalon seutukunta” (2000.ES.16.C.PE.133), ”Guadalquivir-jokilaakson maanparannus ja -puhdistus: Guadaira, Aljarafe ja Guadalquivirin luonnonsuojelualueet” (2000.16.C.PE.066) ja ”Granadan ja Malagan maakuntien kuntayhtymien vesihuolto” (2002.ES.16.C.PE.061) 30.6.2010 tehdyn komission päätöksen K(2010) 4147 kumoamisvaatimuksesta.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 288, 23.10.2010.


title: Asia F-75/09: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 23.11.2010 — Wenig v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Avustamispyyntö — Kunnian ja syyttömyysolettaman loukkaaminen)

text:
               29.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/61

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 23.11.2010 — Wenig v. komissio
   (Asia F-75/09) (1)

   (Henkilöstö - Virkamiehet - Avustamispyyntö - Kunnian ja syyttömyysolettaman loukkaaminen)
   2011/C 30/116
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Fritz Harald Wenig (Woluwé-Saint-Pierre, Belgia) (edustajat: aluksi asianajajat G.-A. Dal ja D. Voillemot, sittemmin asianajajat G.-A. Dal, D. Voillemot, T. Bontinck ja S. Woog)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja D. Martin)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Yhtäältä kantajan 23.9.2008 Euroopan komissiolle esittämän avustamispyynnön hylkäämistä koskevan implisiittisen päätöksen kumoamista koskeva vaatimus ja toisaalta Euroopan komission 14.11.2008 tekemän hylkäyspäätöksen kumoamista koskeva vaatimus

      Tuomiolauselma

               1)

               Fritz Harald Wenigin kanne hylätään.

               2)

               Fritz Harald Wenig vastaa kaikista oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 267, 7.11.2009, s. 85.


title: Asia F-106/10: Kanne 22.10.2010 — Gross ym. v. unionin tuomioistuin

text:
               5.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 72/34

         Kanne 22.10.2010 — Gross ym. v. unionin tuomioistuin
   (Asia F-106/10)
   2011/C 72/55
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: Ivo Gross (Luxemburg, Luxemburg) ym. (edustaja: asianajaja J. Kayser)

      Vastaaja: Euroopan unionin tuomioistuin

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Virkamiestuomioistuimen on kumottava päätökset, jotka ilmenevät kantajien palkkalaskelmien korjauslaskelmista vuoden 2009 heinäkuusta joulukuuhun ja palkkalaskelmista 1.1.2010 alkaen, siltä osin kuin kyse on virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen vuosittaisesta mukauttamisesta 23.12.2009 annetun neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1296/2009 perusteella

      Vaatimukset

               —

               Nimittävän viranomaisen kantajien palkkojen mukauttamisesta tekemät päätökset, sellaisina kuin ne ilmenevät 2010 toimitetusta joulukuun 2009 palkan taannehtivaa muutosta koskevasta mukautuslaskelmasta, palkkalaskelmista 1/2010, 2/2010, 3/2010, 4/2010, 5/2010, 6/2010, 7/2010, 8/2010, 9/2010 ja kaikista tämän jälkeen laadituista palkkalaskelmista aina siihen saakka, kunnes esillä olevassa asiassa annetaan lopullinen tuomio, siltä osin kuin näissä laskelmissa sovelletaan lainvastaisesti palkan mukautukseen 1,85 prosenttia 3,7 prosentin mukautuksen sijasta

               —

               unionin tuomioistuin on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-278/05: High Court of Justice (England and Wales), Chancery divisionin 22.6.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa 1) Carol Marilyn Robins ja 2) John Burnett vastaan Secretary of State for Work and Pensions

text:
               1.10.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 243/7

         High Court of Justice (England and Wales), Chancery divisionin 22.6.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa 1) Carol Marilyn Robins ja 2) John Burnett vastaan Secretary of State for Work and Pensions
   (Asia C-278/05)
   (2005/C 243/09)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   High Court of Justice (England and Wales), Chancery division, on pyytänyt 22.6.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 6.7.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa 1) Carol Marilyn Robins ja 2) John Burnett vastaan Secretary of State for Work and Pensions seuraaviin kysymyksiin:

               1)

               Onko direktiivin 80/987/ETY (1) 8 artiklaa tulkittava siten, että siinä edellytetään jäsenvaltioiden huolehtivan kaikin tarvittavin keinoin siitä, että ne vastaavat kokonaisuudessaan yhtiön tai useamman yhtiön yhteisen loppupalkkaan perustuvan lisäeläkejärjestelmän mukaisten työntekijöille kertyneiden oikeuksien rahoittamisesta siinä tapauksessa, että näiden työntekijöiden yksityinen työnantaja tulee maksukyvyttömäksi ja heidän eläkejärjestelmissään ei ole riittävästi varoja kyseisten etuuksien rahoittamiseen?

               2)

               Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on kielteinen, onko kyseisen direktiivin 8 artiklan vaatimukset täytäntöönpantu riittävällä tavalla edellä kuvatun kaltaisella Yhdistyneessä kuningaskunnassa voimassa olevalla lainsäädännöllä?

               3)

               Jos Yhdistyneen kuningaskunnan lainsäädäntö ei ole kyseisen direktiivin 8 artiklan mukainen, millä tavalla kansallisen tuomioistuimen arvioitava sitä, onko tästä seuraava yhteisön oikeuden rikkominen riittävän vakava vahingonkorvausvastuun syntymiselle? Riittääkö nimenomaan pelkkä rikkominen riittävän vakavan loukkauksen toteamiseen, vai onko jäsenvaltioiden lainsäädäntövallan ylityksen täytynyt olla myös ilmeinen ja vakava, vai onko tätä arvioitava jollain muulla perusteella, ja jos on, niin millä?

      (1)  Työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä lokakuuta 1980 annettu neuvoston direktiivi 80/987/ETY (EYVL L 283, 28.10.1980, s. 23).


title: Asia C-266/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 19.3.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat) – L. Kik v. Staatssecretaris van Financiën (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaaliturva — Asetus (ETY) N:o 1408/71 — Henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton välillä tehty sopimus — Jäsenvaltion kansalainen, joka asuu kyseisessä jäsenvaltiossa ja joka työskentelee palkattuna työntekijänä kolmannen valtion lipun alla purjehtivalla putkenlaskualuksella — Työntekijä, joka on ollut alun perin Alankomaihin sijoittautuneen yrityksen palveluksessa ja myöhemmin Sveitsiin sijoittautuneen yrityksen palveluksessa — Työskentely peräkkäin kolmannen valtion mannerjalustalla, kansainvälisillä vesillä ja tietyille jäsenvaltioille kuuluvilla mannerjalustavyöhykkeillä — Kyseisen asetuksen henkilöllinen soveltamisala — Sovellettavan lainsäädännön määrittäminen)

text:
               11.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 155/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 19.3.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat) – L. Kik v. Staatssecretaris van Financiën
   (Asia C-266/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaaliturva - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - Henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton välillä tehty sopimus - Jäsenvaltion kansalainen, joka asuu kyseisessä jäsenvaltiossa ja joka työskentelee palkattuna työntekijänä kolmannen valtion lipun alla purjehtivalla putkenlaskualuksella - Työntekijä, joka on ollut alun perin Alankomaihin sijoittautuneen yrityksen palveluksessa ja myöhemmin Sveitsiin sijoittautuneen yrityksen palveluksessa - Työskentely peräkkäin kolmannen valtion mannerjalustalla, kansainvälisillä vesillä ja tietyille jäsenvaltioille kuuluvilla mannerjalustavyöhykkeillä - Kyseisen asetuksen henkilöllinen soveltamisala - Sovellettavan lainsäädännön määrittäminen))
   (2015/C 155/02)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: L. Kik

      Vastapuoli: Staatssecretaris van Financiën

      Tuomiolauselma

               1)

               Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97 ja sellaisena kuin se on muutettuna 8.2.1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 307/1999, on tulkittava siten, että palkattu työntekijä, joka on L. Kikin tavoin sen jäsenvaltion kansalainen, jossa hän asuu ja jossa hänen tuloistaan kannetaan veroa, ja joka työskentelee kolmannen valtion lipun alla eri puolilla maailmaa, kuten muun muassa tietyille jäsenvaltioille kuuluvilla mannerjalustavyöhykkeillä, purjehtivalla putkenlaskualuksella ja joka oli aikaisemmin hänen asuinjäsenvaltioonsa sijoittautuneen yrityksen palveluksessa, vaihtoi työnantajaa ja on nykyisin Sveitsiin sijoittautuneen yrityksen palveluksessa mutta asuu yhä samassa jäsenvaltiossa ja purjehtii yhä samalla aluksella, kuuluu asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 118/97 ja sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 307/1999, henkilölliseen soveltamisalaan.

               2)

               Asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 118/97 ja sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 307/1999, II osastoon sisältyviä säännöksiä, jotka koskevat sovellettavan kansallisen lainsäädännön määrittämistä, on tulkittava siten, että jäsenvaltion tai Sveitsin valaliiton, joka on kyseistä asetusta sovellettaessa jäsenvaltioon rinnastettava valtio, kansalainen, joka työskentelee kolmannen valtion lipun alla purjehtivalla aluksella unionin alueen ulkopuolella ja myös jäsenvaltion mannerjalustalla mutta on Sveitsin valaliiton alueelle sijoittautuneen yrityksen palveluksessa, kuuluu hänen työnantajansa sijoittautumisvaltion lainsäädännön piiriin. Pääasiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa kyseiseen kansalaiseen sovelletaan kuitenkin hänen asuinjäsenvaltionsa lainsäädäntöä siinä tapauksessa, että tämän asetuksen mukaisesti kyseisen lainsäädännön soveltamisesta seuraa kuuluminen vapaaehtoisen vakuutusjärjestelmän piiriin tai ei seuraa kuulumista minkään sosiaaliturvajärjestelmän piiriin.

      (1)  EUVL C 207, 20.7.2013.


title: Asia C-349/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.5.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Ministre délégué, chargé du budget v. Marlène Pazdziej (Ennakkoratkaisupyyntö — Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehty pöytäkirja — 12 artiklan toinen kohta — Aluehallinnon yksikköjen kantama vero, joka kohdistuu henkilöihin, joilla on niiden alueella omistuksessaan tai hallinnassaan asunto — Enimmäisraja — Sosiaalipoliittinen toimenpide — Unionin virkamiehilleen ja muulle henkilöstölle maksamien palkkojen ja palkkioiden huomioon ottaminen)

text:
               20.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 236/20

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.5.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Ministre délégué, chargé du budget v. Marlène Pazdziej
   (Asia C-349/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehty pöytäkirja - 12 artiklan toinen kohta - Aluehallinnon yksikköjen kantama vero, joka kohdistuu henkilöihin, joilla on niiden alueella omistuksessaan tai hallinnassaan asunto - Enimmäisraja - Sosiaalipoliittinen toimenpide - Unionin virkamiehilleen ja muulle henkilöstölle maksamien palkkojen ja palkkioiden huomioon ottaminen))
   (2015/C 236/28)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Ministre délégué, chargé du budget

      Vastapuoli: Marlène Pazdziej

      Tuomiolauselma

   EU-, EUT- ja EHTY-sopimusten liitteenä olevan Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 12 artiklan toista kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle lainsäädännölle, jossa otetaan huomioon unionin virkamiehilleen ja muulle henkilöstölleen maksamat palkat ja palkkiot määritettäessä sellaisen maksun enimmäisrajaa, joka on suoritettava aluehallinnon yksikköjen hyväksi kannetun asuntoveron perusteella, mahdollista osittaista kyseisestä verosta vapauttamista varten.

      (1)  EUVL C 372, 20.10.2014.


title: Asia C-181/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Belgia) on esittänyt 31.3.2016 – Sadikou Gnandi v. Belgian valtio

text:
               30.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 191/21

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Belgia) on esittänyt 31.3.2016 – Sadikou Gnandi v. Belgian valtio
   (Asia C-181/16)
   (2016/C 191/26)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Sadikou Gnandi

      Vastaaja: Belgian valtio

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY (1) 5 artiklaa, jossa velvoitetaan jäsenvaltiot noudattamaan tätä direktiiviä täytäntöön pannessaan palauttamiskiellon periaatetta, sekä oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, josta säädetään kyseisen direktiivin 13 artiklan 1 kohdassa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä palauttamispäätöksen tekemiselle, sellaisena kuin siitä säädetään edellä mainitun direktiivin 2008/115/EY 6 artiklassa sekä ulkomaalaisten maahantulosta, oleskelusta, asumisesta ja maastapoistamisesta 15.12.1980 annetun lain 52/3 §:n 1 momentissa ja ulkomaalaisten maahantulosta, oleskelusta, asumisesta ja maastapoistamisesta 8.10.1981 annetun kuninkaan asetuksen 75 §:n 2 momentissa, heti sen jälkeen kun Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides on hylännyt turvapaikkahakemuksen ja siten ennen kuin kaikki tätä hylkäyspäätöstä koskevat oikeussuojakeinot on kyetty käyttämään ja ennen kuin turvapaikkamenettely on kyetty viemään lopullisesti päätökseen?

      (1)  EUVL L 348, s. 98.


title: Asia C-173/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour administrative d'appel de Lyon (Ranska) on esittänyt 9.4.2013 — Maurice Leone ja Blandine Leone v. Garde des Sceaux, Ministre de la Justice ja Caisse nationale de retraite des agents des collectivités locales

text:
               15.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour administrative d'appel de Lyon (Ranska) on esittänyt 9.4.2013 — Maurice Leone ja Blandine Leone v. Garde des Sceaux, Ministre de la Justice ja Caisse nationale de retraite des agents des collectivités locales
   (Asia C-173/13)
   2013/C 171/40
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour administrative d'appel de Lyon

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Maurice Leone ja Blandine Leone

      Vastapuolet: Garde des Sceaux, Ministre de la Justice ja Caisse nationale de retraite des agents des collectivités locales

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voidaanko siviili- ja sotilasvirkamiesten eläkkeistä annetun lain L. 24 §:n ja R. 37 §:n, sellaisina kuin niitä sovelletaan vuoden 2004 lisäbudjetista 30.12.2004 annetulla lailla nro 2004-1485 ja 10.5.2005 annetulla asetuksella nro 2005-449 muutettuina, katsoa merkitsevän Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 157 artiklassa tarkoitettua välillistä syrjintää miesten ja naisten välillä?

               2)

               Voidaanko paikallisten julkisyhteisöjen henkilöstön eläkekassaan kuuluvien virkamiesten eläkejärjestelmästä 26.12.2003 annetun asetuksen nro 2003-1306 15 §:n säännösten katsoa merkitsevän Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 157 artiklassa tarkoitettua välillistä syrjintää miesten ja naisten välillä?

               3)

               Jos jompaankumpaan edellä esitetyistä kysymyksistä vastataan myöntävästi, voidaanko tällainen välillinen syrjintä oikeuttaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 157 artiklan 4 kohdan määräyksillä?


title: Asia T-108/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.7.2011 — Zino Davidoff v. SMHV — Kleinakis kai SIA (GOOD LIFE) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin GOOD LIFE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen sanamerkki GOOD LIFE — Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttö — Huolellisuusvelvoite — Asetuksen (EY) N:o 40/94 74 artiklan 1 kohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 76 artiklan 1 kohta))

text:
               10.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/46

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.7.2011 — Zino Davidoff v. SMHV — Kleinakis kai SIA (GOOD LIFE)
   (Asia T-108/08) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin GOOD LIFE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen sanamerkki GOOD LIFE - Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttö - Huolellisuusvelvoite - Asetuksen (EY) N:o 40/94 74 artiklan 1 kohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 76 artiklan 1 kohta))
   2011/C 269/100
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Zino Davidoff SA (Fribourg, Sveitsi) (edustajat: asianajajat H. Kunz-Hallstein ja R. Kunz-Hallstein)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: R. Pethke ja J. Laporta Insa)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: I. Kleinakis kai SIA OE (Ateena, Kreikka) (edustaja: asianajaja K. Siotou)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 30.11.2007 tekemästä päätöksestä (asia R 298/2007-2), joka koskee I. Kleinakis kai SIA OE:n ja Zino Davidoff SA:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) toisen valituslautakunnan 30.11.2007 tekemä päätös (asia R 298/2007-2) kumotaan.

               2)

               SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Zino Davidoff SA:n oikeudenkäyntikulut.

               3)

               I. Kleinakis kai SIA OE vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 116, 9.5.2008.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys, (neljäs jaosto) 18 päivänä tammikuuta 2005, asiassa C-325/03 P: José Luis Zuazaga Meabe vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (Muutoksenhaku — Yhteisön tavaramerkki — Kumoamiskanne — Tutkimatta jättäminen myöhästymisen vuoksi — Ilmeisen perusteeton valitus)

text:
               30.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/11

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
   (neljäs jaosto)
   18 päivänä tammikuuta 2005,
   asiassa C-325/03 P: José Luis Zuazaga Meabe vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (1)

   (Muutoksenhaku - Yhteisön tavaramerkki - Kumoamiskanne - Tutkimatta jättäminen myöhästymisen vuoksi - Ilmeisen perusteeton valitus)
   (2005/C 106/20)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asiassa C-325/03, jossa on kyse yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 56 artiklaan perustuvasta valituksesta, joka on tehty 21.7.2003, José Luis Zuazaga Meabe, kotipaikka Bilbao (Espanja), (edustajinaan abogado J. A. Calderón Chavero ja abogado N. Moya Fernández) ja jossa muina osapuolina ovat sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), (asiamiehinään O. Montalto ja I. de Medrano Caballero) ja Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA (BBVA), kotipaikka Madrid (Espanja), (edustajanaan abogado J. de Rivera Lamo de Espinosa) yhteisöjen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit J. N. Cunha Rodrigues ja M. Ilešič (esittelevä tuomari), julkisasiamies: M. Poiares Maduro, kirjaaja: R. Grass, on antanut 18.1.2005 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Zuazaga Meabe vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Banco Bilbao Vizcaya Argentaria SA:n oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 239, 4.10.2003.


title: Asia C-95/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 16.7.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Milano – Italia) – Unione nazionale industria conciaria (UNIC) ja Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel) v. FS Retail, Luna srl ja Gatsby srl (Ennakkoratkaisupyyntö — Tavaroiden vapaa liikkuvuus — SEUT 34 – SEUT 36 artikla — Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet — Direktiivi 94/11/EY — 3 ja 5 artikla — Kattava yhdenmukaistaminen — Direktiivin 94/11 pakkausmerkintöjä koskevien säännösten mukaisten jalkineiden kaupan pitämisen rajoittamisen kielto — Kansallinen lainsäädäntö, jossa vaaditaan alkuperämaan ilmoittamista ulkomailla jalostettujen tuotteiden merkinnöissä, jos tuotteessa käytetään italiankielistä ilmaisua ”pelle” — Vapaaseen liikkeeseen luovutetut tavarat)

text:
               14.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 302/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 16.7.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Milano – Italia) – Unione nazionale industria conciaria (UNIC) ja Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel) v. FS Retail, Luna srl ja Gatsby srl
   (Asia C-95/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Tavaroiden vapaa liikkuvuus - SEUT 34 – SEUT 36 artikla - Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet - Direktiivi 94/11/EY - 3 ja 5 artikla - Kattava yhdenmukaistaminen - Direktiivin 94/11 pakkausmerkintöjä koskevien säännösten mukaisten jalkineiden kaupan pitämisen rajoittamisen kielto - Kansallinen lainsäädäntö, jossa vaaditaan alkuperämaan ilmoittamista ulkomailla jalostettujen tuotteiden merkinnöissä, jos tuotteessa käytetään italiankielistä ilmaisua ”pelle” - Vapaaseen liikkeeseen luovutetut tavarat))
   (2015/C 302/07)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Milano

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Unione nazionale industria conciaria (UNIC) ja Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel)

      Vastaajat: FS Retail, Luna srl ja Gatsby srl

      Tuomiolauselma

   Kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen jalkineiden pääasiallisissa ainesosissa käytettäviä materiaaleja koskevia merkintöjä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 23.3.1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/11/EY 3 ja 5 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasian oikeudenkäynnin kohteena olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa kielletään muun muassa muista jäsenvaltioista tai kolmansista maista peräisin olevien jalkineiden nahkaisten osien kaupan pitäminen – jälkimmäisessä tapauksessa niitä on jo pidetty kaupan toisessa jäsenvaltiossa tai asianomaisessa jäsenvaltiossa –, jollei näissä tuotteissa ole merkintää niiden alkuperämaasta.

      (1)  EUVL C 245, 28.7.2014.


title: Asia C-165/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 3.7.2014 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Stanislav Gross v. Hauptzollamt Braunschweig (Verotus — Direktiivi 92/12/ETY — 7 – 9 artikla — Valmisteveron alaisia tuotteita koskeva yleinen järjestelmä — Tuotteet, jotka on luovutettu kulutukseen jäsenvaltiossa ja joita pidetään kaupallisiin tarkoituksiin hallussa toisessa jäsenvaltiossa — Valmisteverosaatavan syntyminen suhteessa kyseisten tuotteiden sellaiseen haltijaan, joka on hankkinut ne määräjäsenvaltiossa — Hankkiminen sen jälkeen, kun tuotteet on tuotu maahan)

text:
               1.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 292/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 3.7.2014 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Stanislav Gross v. Hauptzollamt Braunschweig
   (Asia C-165/13) (1)

   ((Verotus - Direktiivi 92/12/ETY - 7 – 9 artikla - Valmisteveron alaisia tuotteita koskeva yleinen järjestelmä - Tuotteet, jotka on luovutettu kulutukseen jäsenvaltiossa ja joita pidetään kaupallisiin tarkoituksiin hallussa toisessa jäsenvaltiossa - Valmisteverosaatavan syntyminen suhteessa kyseisten tuotteiden sellaiseen haltijaan, joka on hankkinut ne määräjäsenvaltiossa - Hankkiminen sen jälkeen, kun tuotteet on tuotu maahan))
   2014/C 292/09
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Stanislav Gross

      Vastaaja: Hauptzollamt Braunschweig

      Tuomiolauselma

   Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25.2.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 14.12.1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/108/ETY, 9 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 7 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että siinä sallitaan pääasiassa kyseessä olevassa tilanteessa se, että jäsenvaltio osoittaa valmisteverovelvolliseksi henkilön, joka kyseisen valtion veroalueella pitää kaupallisiin tarkoituksiin hallussaan valmisteveron alaisia tuotteita, jotka on luovutettu kulutukseen toisessa jäsenvaltiossa, vaikka kyseinen henkilö ei olisikaan ollut kyseisten tuotteiden ensimmäinen haltija määräjäsenvaltiossa.

      (1)  EUVL C 207, 20.7.2013.


title: Asia C-170/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 5.6.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Puolan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Sisäiset maksut — Maahantuotujen käytettyjen ajoneuvojen katsastusta koskeva velvollisuus — EY 28 ja 30 artikla — Direktiivi 96/96/EY — Muissa jäsenvaltioissa suoritettujen katsastusten tunnustaminen)

text:
               19.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 183/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 5.6.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Puolan tasavalta
   (Asia C-170/07) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Sisäiset maksut - Maahantuotujen käytettyjen ajoneuvojen katsastusta koskeva velvollisuus - EY 28 ja 30 artikla - Direktiivi 96/96/EY - Muissa jäsenvaltioissa suoritettujen katsastusten tunnustaminen)
   (2008/C 183/06)
   Oikeudenkäyntikieli: puola
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: J. Hottiaux ja K. Herrmann)

      Vastaaja: Puolan tasavalta (asiamies: E. Ośniecka-Tamecka)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 28 artiklan rikkominen — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan maahantuodut käytetyt ajoneuvot on katsastettava ennen niiden rekisteröintiä, kun taas ominaisuuksiltaan samanlaisiin kotimaisiin ajoneuvoihin ei sovelleta vastaavaa vaatimusta
   Tuomiolauselma

               1)

               Puolan tasavalta ei ole noudattanut EY 28 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se edellyttää, että maahantuodut käytetyt ajoneuvot, jotka on rekisteröity aikaisemmin muissa jäsenvaltioissa, on katsastettava ennen kuin ne voidaan rekisteröidä Puolassa.

               2)

               Puolan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 183, 4.8.2007.


title: Asia T-96/02: Hugh Mc Bryanin 29.3.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
1.6.2002                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 131/23
Confédération Nationale du Crédit Mutuelin 28.3.2002                     Toissijaisesti kantaja väittää, että jos oletetaan, että kyseessä on
 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne                    tuki, sitä ei voida luokitella muuksi kuin asetuksen N:o 659/
                                                                         1999 (1) 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuksi olemassa olevaksi
                                                                         tueksi.
                            (Asia T-93/02)
                                                                         Kyseisen asetuksen 15 artiklan nojalla komissiolla on kantajan
                          (2002/C 131/43)                                mukaan ollut vuodesta 1985 saakka toimivalta velvoittaa
                                                                         tuen palauttaminen ja komissio on loukannut sitä yhteisön
                                                                         oikeuden yleistä periaatetta, jonka mukaan sillä on velvollisuus
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                       tehdä päätös kohtuullisessa määräajassa. Lisäksi riidanalaisessa
                                                                         päätöksessä ei osoiteta mitenkään, että Livret bleutä luotaessa
                                                                         oli olemassa tuki, minkä osoittaminen on johdonmukainen ja
                                                                         oikeudellinen edellytys sille, että kyseessä voidaan katsoa
                                                                         olevan uusi tuki.
Confédération Nationale du Crédit Mutuel, kotipaikka Pariisi
(Ranska), on nostanut 28.3.2002 Euroopan yhteisöjen ensim-
mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yh-
teisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja             Lopuksi kantaja väittää, että komissio on rikkonut asetuksen
A. Carnelutti.                                                           N:o 659/1999 14 artiklaa, EY 253 artiklaa ja loukannut hyvän
                                                                         hallinnon, puolueettomuuden ja lojaalisuuden periaatteita.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         (1) EY:n perustamissopimuksen [88] artiklan soveltamista koskevista
–     kumoaa kokonaisuudessaan Ranskan tasavallan Crédit                     yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 an-
      Mutuelille myöntämästä valtiontuesta 15 päivänä tammi-                 nettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1).
      kuuta 2002 tehdyn komission päätöksen
–     toissijaisesti kumoaa kyseisen päätöksen 2 artiklan siltä
      osin kuin siinä velvoitetaan tuen palauttaminen
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                         Hugh Mc Bryanin 29.3.2002 Euroopan yhteisöjen komis-
                                                                                siota vastaan nostama kanne
Livret bleu on yleisölle tarkoitettu verovapaa säästötili, jonka
veroetuus koituu suoraan kuluttajan hyväksi. Ranskan viran-
omaiset ovat vuodesta 1975 lähtien myöntäneet kantajalle                                            (Asia T-96/02)
yksinoikeuden tämän säästötilin jakeluun. Riidanalaisessa pää-
töksessä komissio on katsonut, että kantaja on hyötynyt
siitä, että Ranskan valtio on korvannut liikaa Livret bleun
                                                                                (2002/C 131/44)
hoitamisesta aiheutuvia kustannuksia, mikä on valtiontukia
koskevien EY:n perustamissopimuksen määräysten vastaista.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Kantaja väittää, että komissio on rikkonut EY 87 artiklan
1 kohtaa, koska se on todennut, että kyseessä on valtiontuki.
Komissio on soveltanut sellaista kokonaisjärjestelmää, joka ei
erityistapauksessa ole perusteltu eikä perusteltavissa oleva, ja         Hugh Mc Bryan, kotipaikka Bryssel, on nostanut 29.3.2002
on määrittänyt virheellisesti valtion varat. Lisäksi komissio            Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
on tehnyt ilmeisiä arviointivirheitä kieltäytyessään ottamasta           messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-
huomioon perustellusti määritetyt kustannukset ja vahvistaes-            jan edustajana on avocat Jean-Noël Louis, prosessiosoite
saan komission konsultin kannan.                                         Luxemburgissa.
 ---pagebreak--- C 131/24                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         1.6.2002
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin               –     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
–     kumoaa komission päätöksen, joka koskee hyvityslaskel-
      man laatimista eläkeoikeuksista, jotka kantaja on saanut
      ennen yhteisöjen palvelukseen siirtymistään ja jotka on            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      siirretty yhteisön eläkejärjestelmään henkilöstösääntöjen
      liitteen VIII 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti
                                                                         Kantaja vetoaa vaatimustensa tueksi henkilöstösääntöjen 45 ar-
                                                                         tiklan rikkomiseen ja yhdenvertaista kohtelua ja virkauraa
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.               koskevien periaatteiden loukkaamiseen. Kantaja väittää, että
                                                                         kaikkia hänen ansioitaan ei ole otettu huomioon vuoden 2001
                                                                         urakierrossa.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kanteensa tueksi kantaja vetoaa perusteluvelvollisuuden lai-
minlyöntiin, henkilöstösääntöjen liitteen VIII 11 artiklan
2 kohdan ja sen yleisten täytäntöönpanosäännösten rikkomi-
seen sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen.
Kantajan mukaan laskelma olisi pitänyt tehdä sen tilanteen
perusteella, jossa hän oli siirtyessään yhteisöjen palvelukseen          Bollore S.A.:n 11.4.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota
tilapäisenä toimihenkilönä, eikä sen tilanteen perusteella, jossa                              vastaan nostama kanne
hän oli virkamieheksi vakinaistamisensa hetkellä yhdeksän
vuotta myöhemmin.
                                                                                (Asia T-109/02)
                                                                                (2002/C 131/46)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                         Société Bollore S.A., kotipaikka Puteaux (Ranska), on nostanut
                                                                         11.4.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                         tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
Prodromos Mavridisin 2.4.2002 Euroopan yhteisöjen ko-                    vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Robert Saint-
                missiota vastaan nostama kanne                           Esteben ja Hugues Calvet, prosessiosoite Luxemburgissa.
                            (Asia T-97/02)                               Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         –     ensisijaisesti kumoaa EY:n perustamissopimuksen 81 ar-
                          (2002/C 131/45)                                      tiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamisesta
                                                                               20 päivänä joulukuuta 2001 tehdyn komission päätöksen
                                                                               (Asia COMP/E-1/36.212 – Itsejäljentävä paperi) 1, 2 ja
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                             3 artiklan siltä osin kuin ne koskevat Bollorea
                                                                         –     toissijaisesti alentaa olennaisesti Bollorelle kyseisen pää-
                                                                               töksen 3 artiklassa määrätyn sakon määrää
Prodromos Mavridis, Bryssel, on nostanut 2.4.2002 Euroopan
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kan-                –     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
teen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edusta-
jana on asianajaja Jean-Noël Louis, prosessiosoite Luxembur-
gissa.
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-            Nyt käsiteltävänä olevassa kanteessa kantajana oleva yhtiö
mioistuin                                                                riitauttaa komission päätöksen, jossa kantajan väitetään osallis-
                                                                         tuneen EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdan ja
–     kumoaa komission päätöksen jättää kantaja ylentämättä              ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohdan vastaiseen yritysten
      palkkaluokkaan A 5 vuoden 2001 urakierrossa, ja                    väliseen yhteisjärjestelyyn.


title: Asia T-393/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.1.2015 – Tsujimoto v. SMHV – Kenzo (KENZO) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin KENZO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön sanamerkki KENZO — Suhteellinen hylkäysperuste — Maine — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla — Asiakirjojen toimittaminen myöhässä — Valituslautakunnan harkintavalta — Asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohta)

text:
               9.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 81/15

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.1.2015 – Tsujimoto v. SMHV – Kenzo (KENZO)
   (Asia T-393/12) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin KENZO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön sanamerkki KENZO - Suhteellinen hylkäysperuste - Maine - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta - Perusteluvelvollisuus - Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla - Asiakirjojen toimittaminen myöhässä - Valituslautakunnan harkintavalta - Asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohta))
   (2015/C 081/19)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Kenzo Tsujimoto (Osaka, Japani) (edustaja: asianajaja A. Wenninger-Lenz)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: P. Bullock)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Kenzo (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat P. Roncaglia, G. Lazzeretti ja N. Parrotta)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 29.5.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 1659/2011-2), joka koskee Kenzon ja Kenzo Tsujimoton välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kenzo Tsujimoto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 355, 17.11.2012.


title: Asia C-298/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 5.4.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Liettua) – ”Borta” UAB v. Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcija VĮ (Ennakkoratkaisupyyntö — Julkiset hankinnat — Direktiivi 2004/17/EY — Hankintasopimus, jonka arvo alittaa kyseisessä direktiivissä säädetyn kynnysarvon — SEUT 49 ja SEUT 56 artikla — Alihankinnan käyttämistä koskeva rajoitus — Yhteisen tarjouksen jättäminen — Tarjoajien ammatilliset voimavarat — Hankinta-asiakirjoja koskevat muutokset)

text:
               29.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 168/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 5.4.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Liettua) – ”Borta” UAB v. Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcija VĮ
   (Asia C-298/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Julkiset hankinnat - Direktiivi 2004/17/EY - Hankintasopimus, jonka arvo alittaa kyseisessä direktiivissä säädetyn kynnysarvon - SEUT 49 ja SEUT 56 artikla - Alihankinnan käyttämistä koskeva rajoitus - Yhteisen tarjouksen jättäminen - Tarjoajien ammatilliset voimavarat - Hankinta-asiakirjoja koskevat muutokset))
   (2017/C 168/06)
   Oikeudenkäyntikieli: liettua

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja:”Borta” UAB

      Vastapuoli: Klaipėdos valstybinio jūrų uosto direkcija VĮ

      Tuomiolauselma

               1)

               Sellaisen julkisen hankintasopimuksen osalta, joka ei kuulu vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/17/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 13.12.2013 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 1336/2013, soveltamisalaan mutta johon liittyy varma rajat ylittävä intressi, SEUT 49 ja SEUT 56 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä julkisia hankintoja koskevan Liettuan lain (Lietuvos Respublikos viešųjų pirkimų įstatymas) 24 §:n 5 momentin kaltaiselle kansallisen säännöstön säännökselle, jonka mukaan siinä tapauksessa, että urakkasopimuksen täytäntöönpanossa tukeudutaan aliurakoitsijoihin, sopimuspuoleksi valitun on itse toteutettava pääurakka, jonka hankintayksikkö on määritellyt tällaiseksi.

               2)

               Tällaisen julkisen hankintasopimuksen osalta erityisesti SEUT 49 ja SEUT 56 artiklasta ilmeneviä syrjintäkiellon ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteita sekä avoimuusvelvollisuutta on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä sille, että hankintayksikkö muuttaa hankintailmoituksen julkaisemisen jälkeen pääasiassa kyseessä olevan lausekkeen 4.3 kaltaista ammatillisten voimavarojen yhdistämistä koskeviin edellytyksiin ja yksityiskohtaisiin sääntöihin liittyvää hankinta-asiakirjojen lauseketta, sillä varauksella ensimmäiseksi, että muutokset eivät ole siinä määrin olennaisia, että ne olisivat houkutelleet potentiaalisia tarjoajia, jotka eivät ilman näitä muutoksia voisi jättää tarjousta, toiseksi, että mainituista muutoksista tiedotetaan riittävästi ja kolmanneksi, että muutokset tehdään ennen kuin tarjoajat jättävät tarjouksensa, että näiden tarjousten jättämiselle asetettua määräaikaa pidennetään silloin, kun kyseiset muutokset ovat tärkeitä, että määräajan pidennyksen kesto riippuu mainittujen muutosten tärkeydestä ja että kyseinen kesto on riittävä, jotta asianomaiset taloudelliset toimijat voivat mukauttaa tarjoustaan sen mukaisesti, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava.

               3)

               Direktiivin 2004/17, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1336/2013, 54 artiklan 6 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan lausekkeen 4.3 kaltaiselle hankinta-asiakirjojen lausekkeelle, jossa edellytetään siinä tapauksessa, että useat tarjoajat jättävät yhteisen tarjouksen, että niiden kunkin panos ammatillisten voimavarojen osalta sovellettavien vaatimusten täyttämiseksi vastaa suhteellisesti sitä osuutta rakennusurakasta, jonka se todellakin toteuttaa, jos se valitaan asianomaisen hankintasopimuksen sopimuspuoleksi.

      (1)  EUVL C 311, 21.9.2015.


title: Asia C-446/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d'État (Ranska) on esittänyt 9.10.2008 — Société Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Société Source Claire, Nord Plantes EURL, Société RCS Distribution, Société Ponroy Santé — Partie intervenante: Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires v. Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche

text:
               20.12.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 327/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d'État (Ranska) on esittänyt 9.10.2008 — Société Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Société Source Claire, Nord Plantes EURL, Société RCS Distribution, Société Ponroy Santé — Partie intervenante: Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires v. Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche
   (Asia C-446/08)
   (2008/C 327/27)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Conseil d'État
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Société Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Société Source Claire, Nord Plantes EURL, Société RCS Distribution ja Société Ponroy Santé

      Vastaajat: Ministre de l'Économie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko ravintolisiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 10.6.2002 (1) annettua direktiiviä 2002/46/EY ja erityisesti sen 5 artiklan 4 kohtaa ja 11 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että vaikka lähtökohtaisesti on komission tehtävänä vahvistaa ravintolisien sisältämien vitamiinien ja kivennäisaineiden sallitut enimmäis- ja vähimmäismäärät, jäsenvaltiot ovat toimivaltaisia antamaan alaa koskevia säännöksiä, niin kauan kun komissio ei ole antanut edellytettyjä yhteisön säännöksiä?

               2)

               Jos tähän kysymykseen vastataan myöntävästi:

                           a)

                           Onko jäsenvaltioiden, vaikka niiden onkin noudatettava EY 28 ja EY 30 artiklan määräyksiä, näitä enimmäismääriä vahvistaessaan käytettävä sääntelyn perustana direktiivin 5 artiklassa vahvistettuja vaatimuksia, mukaan lukien vaatimus yleisesti hyväksyttäviin tutkimustietoihin perustuvan tieteellisen riskinarvioinnin suorittamisesta, alalla, jolle on tällä hetkellä vielä ominaista tietynasteinen epävarmuus?

                           b)

                           Voiko jäsenvaltio vahvistaa enimmäismäärät silloin, kun on mahdotonta antaa tarkkaa numeerista arviota muista ravintolähteistä, esimerkiksi juomavedestä, saatavien vitamiinien ja kivennäisaineiden — kuten fluorin — määristä kussakin kuluttajaryhmässä ja kullakin alueella, ja voiko kansallinen viranomainen tällöin vahvistaa enimmäismäärän nollaksi, jos vaara on havaittu, turvautumatta ravintolisiä koskevan direktiivin 12 artiklassa tarkoitettuihin suojatoimenpiteisiin?

                           c)

                           Kun otetaan huomioon se, että on mahdollista ottaa huomioon erot eri kuluttajaryhmien herkkyysasteiden välillä direktiivin 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, voiko valtio enimmäismääriä vahvistettaessa lähteä myös siitä, että erityisen riskialttiiseen kuluttajaryhmään kohdistetulla toimenpiteellä, kuten asianmukaisilla myyntimerkinnöillä, voidaan saada tämä ryhmä olemaan käyttämättä ravintoainetta, joka vähäisinä määrinä on sille hyödyllinen? Voiko tämä herkkyysasteiden erilaisuus olla perusteena sille, että koko väestöön sovelletaan erityisen riskialttiille ryhmälle, kuten lapsille, sopivaa enimmäispitoisuutta?

                           d)

                           Kuinka laajalti enimmäismäärät voidaan vahvistaa turvallisuusrajojen puuttuessa, jos terveysriskejä ei ole osoitettu? Onko yleisesti ottaen — ja millä edellytyksin — mahdollista jyvittää huomioon otettavat vaatimukset niin, että päädytään vahvistamaan näiden ravintoaineiden enimmäismäärät siten, että ne jäävät selvästi niiden sallittujen turvallisten raja-arvojen alapuolelle?

      (1)  Ravintolisiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 10.6.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/46/EY (EYVL L 183, s. 51).