title: Asia C-627/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Înalta Curte de Casație și Justiție (Romania) on esittänyt 6.12.2011 — S.C. ”AUGUSTUS” S.R.L. Iași v. Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit

text:
               3.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 65/5

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Înalta Curte de Casație și Justiție (Romania) on esittänyt 6.12.2011 — S.C. ”AUGUSTUS” S.R.L. Iași v. Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit
   (Asia C-627/11)
   2012/C 65/09
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Înalta Curte de Casație și Justiție

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: S.C. ”AUGUSTUS” S.R.L. Iași

      Vastapuoli: Agenția de Plăți pentru Dezvoltare Rurală și Pescuit

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko Euroopan unionin neuvoston asetusten N:o 1260/1999 (1) ja N:o 1268/1999 (2) säännöksiä tulkittava siten, että SAPARD -rahoitusta ennen Romanian liittymistä Euroopan unioniin saaneiden edunsaajien on pitänyt harjoittaa elinkeinotoimintaansa rahoituksen myöntämiselle asetettujen vaatimusten ja kustannustehokkuuden periaatteen sekä edunsaajan toiminnan kannattavuutta koskevan periaatteen mukaisesti, kun otetaan huomioon alueella vallinneista äärimmäisistä sääolosuhteista johtunut poikkeuksellinen tilanne, johon asiassa on vedottu?

      (1)  Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21.6.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1260/1999 (EYVL L 161, s. 1).

      (2)  Yhteisön tuesta maataloutta ja maaseudun kehittämistä koskeville liittymistä valmisteleville toimenpiteille jäsenyyttä hakeneissa Keski- ja Itä-Euroopan maissa liittymistä edeltävänä aikana 21.6.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1268/1999 (EYVL L 161, s. 87).


title: Asia C-499/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Naczelny Sąd Administracyjny (Puola) on esittänyt 16.9.2013 — Marian Macikowski — joka toimii alueen I ulosottomiehenä Sąd Rejonowy w Chojnicachin yhteydessä v. Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku

text:
               14.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 367/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Naczelny Sąd Administracyjny (Puola) on esittänyt 16.9.2013 — Marian Macikowski — joka toimii alueen I ulosottomiehenä Sąd Rejonowy w Chojnicachin yhteydessä v. Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku
   (Asia C-499/13)
   2013/C 367/38
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Marian Macikowski — joka toimii alueen I ulosottomiehenä Sąd Rejonowy w Chojnicachin yhteydessä (Chojnicen alioikeus)

      Vastapuoli: Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku (Gdanskin veroviraston johtaja)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetusta neuvoston direktiivistä 2006/112/EY (1), jäljempänä direktiivi, ja erityisesti sen 9 artiklasta ja 193 artiklasta, luettuna yhdessä 199 artiklan 1 kohdan g alakohdan kanssa, seuraavan arvonlisäverojärjestelmän valossa sallittu sellainen kansallinen sääntely kuin tavaroita ja palveluja koskevasta verosta 11.3.2004 annetun lain (ustawa o podatku od towarów i usług; Dz. U. 2011, nro 177, järjestysnumero 1054, sellaisena kuin se on muutettuna; jäljempänä arvonlisäverolaki) 18 §, josta seuraa, että kyseisen veron yleisistä periaatteista poiketaan ennen kaikkea siltä osin kuin on kyse oikeussubjektista, joka on velvollinen laskemaan ja kantamaan veron, sillä siinä säädetään maksuvelvollisinstituutiosta eli oikeussubjektista, joka on velvollinen verovelvollisen puolesta laskemaan veron määrän, kantamaan sen verovelvolliselta ja maksamaan sen asianmukaisessa määräajassa veroviranomaiselle?

               2)

               Jos kysymykseen 1 vastataan myöntävästi:

                           a)

                           Onko unionin oikeuden yleisiin periaatteisiin kuuluvan suhteellisuusperiaatteen mukaan sellainen arvonlisäverolain 18 §:n kaltainen kansallisen oikeuden säännös sallittu, josta seuraa muun muassa se, että pakkotäytäntöönpanon kautta tapahtunutta kiinteistön eli velallisen omaisuutta olevien tavaroiden tai tavaroiden, joita hän on pitänyt hallussaan voimassa olevien säännösten vastaisesti, luovutusta koskevan veron laskee, kantaa ja maksaa täytäntöönpanosta huolehtiva ulosottomies, joka maksuvelvollisena on vastuussa myös kyseisen velvollisuuden noudattamatta jättämisestä?

                           b)

                           Onko direktiivin 206, 250 ja 252 artiklan tai niistä ilmenevän neutraalisuuden periaatteen valossa sellainen arvonlisäverolain 18 §:n kaltainen kansallisen oikeuden säännös sallittu, josta seuraa, että kyseisessä säännöksessä mainitulla maksuvelvollisella on velvollisuus laskea, kantaa ja maksaa arvonlisävero verovelvollisen omistamien tavaroiden tai tavaroiden, joita hän on pitänyt hallussaan voimassa olevien säännösten vastaisesti, pakkotäytäntöönpanona tapahtuneesta luovutuksesta verovelvollisen verokauden aikana ja veron määrä saadaan kertomalla tavaroiden myynnistä saatavat tulot, joista vähennetään arvonlisävero, kyseisiä tavaroita vastaavalla veroprosentilla vähentämättä kyseisestä määrästä hankintoihin sisältyvää veroa verokauden alusta lukien siihen päivään saakka, jolloin vero kannetaan verovelvolliselta?

      (1)  EUVL L 347, s. 1.


title: Asia T-443/09 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 20.1.2010 — Agriconsulting Europe v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Julkiset hankinnat — Tarjouspyyntömenettely — Tarjouksen hylkääminen — Täytäntöönpanon lykkäämistä ja välitoimia koskeva hakemus — Tilaisuuden menettäminen — Vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa koskeva edellytys ei täyty — Kiireellisyysedellytys ei täyty)

text:
               13.3.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/47

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 20.1.2010 — Agriconsulting Europe v. komissio
   (Asia T-443/09 R)
   (Väliaikainen oikeussuoja - Julkiset hankinnat - Tarjouspyyntömenettely - Tarjouksen hylkääminen - Täytäntöönpanon lykkäämistä ja välitoimia koskeva hakemus - Tilaisuuden menettäminen - Vakavaa ja korjaamatonta vahinkoa koskeva edellytys ei täyty - Kiireellisyysedellytys ei täyty)
   2010/C 63/83
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Agriconsulting Europe SA (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat F. Sciaudone, R. Sciaudone ja A. Neri)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Bordes ja L. Prete)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Välitoimia koskeva hakemus, joka liittyy tarjouspyyntömenettelyyn EuropeAid/127054/C/SER/Multi, jonka kohteena on palvelujen lyhytaikainen suorittaminen yksinomaan komission ulkoista tukea saaville kolmansille maille

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia C-450/13 P: Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 19.6.2014 – Valittajana Donaldson Filtration Deutschland GmbH sekä muina osapuolina ultra air GmbH ja sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (Muutoksenhaku — Yhteisön tavaramerkki — Sanamerkki ultrafilter international — Mitättömyysvaatimus — Oikeuden väärinkäyttö)

text:
               15.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 315/29

         Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 19.6.2014 – Valittajana Donaldson Filtration Deutschland GmbH sekä muina osapuolina ultra air GmbH ja sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
   (Asia C-450/13 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Yhteisön tavaramerkki - Sanamerkki ultrafilter international - Mitättömyysvaatimus - Oikeuden väärinkäyttö))
   2014/C 315/45
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (edustajat: Rechtsanwältin N. Siebertz, Rechtsanwältin M. Teworte-Vey ja Rechtsanwältin A. Renvert)

      Muut osapuolet: ultra air GmbH (edustaja: Rechtsanwalt C. König), sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: G. Schneider)

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Donaldson Filtration Deutschland GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 313, 26.10.2013.


title: Asia C-191/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 15.12.2011 (Cour de cassationin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Société Rastelli Davide e C. Snc v. Jean-Charles Hidoux, Médiasucre international -yhtiön konkurssipesän pesänhoitajana (Asetus (EY) N:o 1346/2000 — Maksukyvyttömyysmenettelyt — Kansainvälinen toimivalta — Jäsenvaltioon sijoittautunutta yhtiötä vastaan aloitetun maksukyvyttömyysmenettelyn laajentaminen varojen sekoittumisen johdosta yhtiöön, jonka sääntömääräinen kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa)

text:
               11.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 39/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 15.12.2011 (Cour de cassationin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Société Rastelli Davide e C. Snc v. Jean-Charles Hidoux, Médiasucre international -yhtiön konkurssipesän pesänhoitajana
   (Asia C-191/10) (1)

   (Asetus (EY) N:o 1346/2000 - Maksukyvyttömyysmenettelyt - Kansainvälinen toimivalta - Jäsenvaltioon sijoittautunutta yhtiötä vastaan aloitetun maksukyvyttömyysmenettelyn laajentaminen varojen sekoittumisen johdosta yhtiöön, jonka sääntömääräinen kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa)
   2012/C 39/04
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour de cassation

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Société Rastelli Davide e C. Snc

      Vastaaja: Jean-Charles Hidoux, Médiasucre international -yhtiön konkurssipesän pesänhoitajana

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Cour de cassation — Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1346/2000 (EYVL L 160, s. 1) 3 artiklan 1 ja 2 kohdan tulkinta — Ranskalaisten tuomioistuinten kansainvälinen toimivalta laajentaa kyseisen valtion alueelle sijoittautunutta yhtiötä vastaan aloitettu maksukyvyttömyysmenettely varojen sekoittumisen takia yhtiöön, jonka sääntömääräinen kotipaikka sijaitsee toisessa jäsenvaltiossa — Käsitteet maksukyvyttömyysmenettelyn ”aloittaminen” ja ”laajentaminen” — Pääintressien keskuksen määrittäminen

      Tuomiolauselma

               1)

               Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1346/2000 on tulkittava siten, että jäsenvaltion tuomioistuin, joka on aloittanut yhtiötä vastaan päämenettelyn maksukyvyttömyysasiassa sillä perusteella, että yhtiön pääintressien keskus sijaitsee tuossa jäsenvaltiossa, voi kansallisen lainsäännöksensä nojalla laajentaa menettelyn toiseen yhtiöön, jonka sääntömääräinen kotipaikka sijaitsee toisessa jäsenvaltiossa, vain, jos asiassa osoitetaan, että viimeksi mainitun yhtiön pääintressien keskus sijaitsee ensin mainitussa jäsenvaltiossa.

               2)

               Asetusta N:o 1346/2000 on tulkittava siten, että jos yhtiölle, jonka sääntömääräinen kotipaikka on jäsenvaltiossa, osoitetaan vaatimus, jolla tähän yhtiöön pyritään laajentamaan toiseen jäsenvaltioon sijoittautunutta yhtiötä vastaan tässä toisessa jäsenvaltiossa aloitetun maksukyvyttömyysmenettelyn vaikutukset, pelkästään näiden yhtiöiden varojen sekoittumisen toteaminen ei riitä osoittamaan sitä, että vaatimuksen kohteena olevan yhtiön pääintressien keskus on niin ikään mainitussa toisessa jäsenvaltiossa. Sen olettaman kumoaminen, jonka mukaan tämä keskus sijaitsee sääntömääräisessä kotipaikassa, edellyttää, että merkityksellisistä seikoista tehdyn kokonaisarvioinnin perusteella voidaan todeta, että laajentamisvaatimuksen kohteena olevan yhtiön tosiasiallinen johto- ja valvontakeskus sijaitsee kolmansien osapuolten varmennettavissa olevalla tavalla jäsenvaltiossa, jossa alkuperäinen maksukyvyttömyysmenettely on aloitettu.

      (1)  EUVL C 161, 19.6.2010.


title: Asia T-491/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.12.2015 – Perfetti Van Melle Benelux v. SMHV – Intercontinental Great Brands (TRIDENT PURE) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin TRIDENT PURE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aiemmin yhteisön tavaramerkeiksi, kansallisiksi tavaramerkeiksi, kansainvälisiksi tavaramerkeiksi ja Benelux-tavaramerkeiksi rekisteröidyt kuvio- ja sanamerkit PURE WHITE, mentos PURE FRESH PURE BREATH, PURE, PURE FRESH, mentos PURE FRESH ja mentos PURE WHITE — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/46

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.12.2015 – Perfetti Van Melle Benelux v. SMHV – Intercontinental Great Brands (TRIDENT PURE)
   (Asia T-491/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin TRIDENT PURE rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aiemmin yhteisön tavaramerkeiksi, kansallisiksi tavaramerkeiksi, kansainvälisiksi tavaramerkeiksi ja Benelux-tavaramerkeiksi rekisteröidyt kuvio- ja sanamerkit PURE WHITE, mentos PURE FRESH PURE BREATH, PURE, PURE FRESH, mentos PURE FRESH ja mentos PURE WHITE - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2016/C 048/51)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Perfetti Van Melle Benelux BV (Breda, Alankomaat) (edustajat: asianajajat P. Perani, G. Ghisletti ja F. Braga)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: L. Rampini)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Intercontinental Great Brands LLC (East Hanover, New Jersey, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja M. Haak)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 9.7.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 06/2012-4), joka koskee Perfetti Van Melle Benelux BV:n ja Kraft Foods Global Brands LLC:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Perfetti Van Melle Benelux BV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 344, 23.11.2013.


title: Tuomioistuimen tuomio, annettu 31 päivänä maaliskuuta 2015, asiassa E-21/14 – EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti (ETA/EFTA-valtion velvollisuuksien laiminlyönti – täytäntöönpanon laiminlyönti – direktiivi 2010/30/EU energian kulutuksen osoittamisesta tuotetiedoin)

text:
               22.10.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 350/7

         TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   annettu 31 päivänä maaliskuuta 2015,
   asiassa E-21/14
   EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti
   (ETA/EFTA-valtion velvollisuuksien laiminlyönti – täytäntöönpanon laiminlyönti – direktiivi 2010/30/EU energian kulutuksen osoittamisesta tuotetiedoin)
   (2015/C 350/10)
   Asiassa E-21/14, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että koska Islanti ei ole säädetyssä määräajassa toteuttanut Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä II olevan IV luvun 4 kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/30/EU, annettu 19 päivänä toukokuuta 2010, energiaan liittyvien tuotteiden energian ja muiden voimavarojen kulutuksen osoittamisesta merkinnöin ja yhdenmukaisin tuotetiedoin), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1, täytäntöönpanemiseksi tarvittavia toimenpiteitä tai ilmoittanut kyseisistä toimenpiteistä viipymättä EFTAn valvontaviranomaiselle, se on laiminlyönyt kyseisen säädöksen ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, sekä tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Páll Hreinsson, on antanut 31 päivänä maaliskuuta 2015 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   Tuomioistuin

               1.

               toteaa, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä II olevan IV luvun 4 kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/30/EU, annettu 19 päivänä toukokuuta 2010, energiaan liittyvien tuotteiden energian ja muiden voimavarojen kulutuksen osoittamisesta merkinnöin ja yhdenmukaisin tuotetiedoin), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sopimuksen pöytäkirjalla 1, ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole toteuttanut säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavia toimenpiteitä säädetyssä määräajassa;

               2.

               määrää Islannin maksamaan oikeudenkäyntikulut.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto), 11 päivänä heinäkuuta 1996, asiassa C-306/94 (Cour administrative d'appel de Lyonin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Régie dauphinoise - Cabinet A. Forest SARL vastaan Ministre du Budget (Arvonlisävero - Kuudennen direktiivin 77/388/ETY 19 artiklan 2 kohdan tulkinta - Ennakolta maksetun veron vähentäminen - Liitännäiset rahoitusliiketoimet - Vähennyksen suhdeluvun laskeminen

text:
23.11.96              FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     N:o C 354/ 1
                                                                 I
                                                           (Tiedonantoja)
                                                   TUOMIOISTUIN
                                                          TUOMIOISTUIN
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                              suhdeluvun laskemisessa käytetyn murtoluvun nimittä
                         ( viides jaosto ),                          jään .
                 11 päivänä heinäkuuta 1996 ,                        (') EYVL N:o C 380 , 31.12.1994
asiassa C-306/94 ( Cour administrative d'appel de Lyonin
esittämä ennakkoratkaisupyyntö ), Régie dauphinoise —
  Cabinet A. Forest SARL vastaan Ministre du Budget (')
(Arvonlisävero — Kuudennen direktiivin 77/388/ETY
19 artiklan 2 kohdan tulkinta — Ennakolta maksetun veron
vähentäminen — Liitännäiset rahoitusliiketoimet — Vähen                   YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO ,
                nyksen suhdeluvun laskeminen                                           10 päivänä syyskuuta 1996 ,
                          ( 96/C 354/01 )                            asiassa C-61 /94 , Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                                Saksan liittotasavalta (')
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                       (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Kan
                                                                                sainvälinen maitoalaa koskeva sopimus)
( Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan                                         ( 96/C 354/02 )
   yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Asiassa C-306/94 , jonka Cour administrative d'appel de
Lyon on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artik               ( Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
lan mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi                 yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevassa asiassa Regie dauphinoise — Cabinet A. Forest               Asiassa C-61 /94 , Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamie
SARL vastaan Ministre du Budget ennakkoratkaisun jäsen              henä Jörn Sack ) vastaan Saksan liittotasavalta ( asiamiehenä
valtioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaista               Bernd Kloke ), jossa vaaditaan toteamaan , että Saksan
misesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä ; yhdenmukai            liittotasavalta on rikkonut EY:n perustamissopimuksen
nen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977                    mukaisia velvoitteitaan , kun se on sallinut tuoda sisäiseen
annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388 /ETY
                                                                     jalostusmenettelyyn maitotuotteita , joiden tullausarvo on
( EYVL L 145 , s . 1 ) 19 artiklan 2 kohdan tulkinnasta ,            alempi kuin minimihinnat, jotka on vahvistettu kansainvä
yhteisöjen tuomioistuin ( viides jaosto ), toimien kokoonpa         lisessä maitotuotesopimuksessa, jonka yhteisö on hyväksy
nossa : jaoston puheenjohtaja D. A. O. Edward sekä                   nyt vuosien 1973— 1979 kauppaneuvotteluista johtuvien
tuomarit J.-P . Puissochet, J. C. Moitinho de Almeida                monenvälisten sopimusten tekemisestä 10 päivänä joulu
( esittelevä tuomari ), C. Gulmann ja M. Wathelet, julkis           kuuta 1979 tehdyllä neuvoston päätöksellä 80/271 /ETY
asiamies : C. O. Lenz , kirjaaja : hallintovirkamies L. Hewlett,     ( EYVL 1980 L 71 , s . 1 ), ja kun se on siten jättänyt ottamatta
on antanut 11.7.1996 tuomion, jonka tuomiolauselma on                huomioon sopimuksen liitteessä I olevassa 6 artiklan
seuraava :
                                                                      1 kohdan a alakohdassa ja liitteissä II ja III olevassa
                                                                     6 artiklan a alakohdassa tarkoitetun yhteistyövelvoitteen ,
Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmu                edellä mainittujen kolmen liitteen 3 artiklan 1 kohdassa
kaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä ; yhden           tarkoitetun velvoitteen samoin kuin tullijärjestelmän luvan
mukainen määräytymisperuste 1 7 päivänä toukokuuta                   myöntämistä koskevien taloudellisten edellytysten osalta
 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/                sisäisestä jalostusmenettelystä 16 päivänä heinäkuuta 1985
ETY 1 9 artiklan 2 kohtaa on tulkittava niin, että kiinteistön       annetun neuvoston asetuksen ( ETY ) N:o 1999/ 85 ( EYVL
isännöintiyrityksen omaan lukuunsa suorittamasta omista             L 188 , s . 1 ) 5—8 artiklan , yhteisöjen tuomioistuin , toimien
jien ja vuokralaisten maksamien varojen sijoittamisesta              kokoonpanossa : presidentti G. C. Rodríguez Iglesias,
palkkioina saamat tuotot on sisällytettävä vähennyksen               jaostojen puheenjohtajat D. A. O. Edward , J.-P . Puissochet


title: Asia C-455/02 P: Sgaravatti Mediterranea Srl:n 13.12.2002 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen viidennen jaoston asiassa T-199/99,Sgaravatti Mediterranea Srl vastaan Euroopan yhteisöjen komissio 26.9.2002 antamasta tuomiosta

text:
22.2.2003                FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                            C 44/13
3)     Onko direktiivi 90/605/ETY sopusoinnussa yleisen yh-            neenä on ollut epäasianmukaista, koska sen on katsottu
       denvertaisuusperiaatteen kanssa siltä osin kuin se johtaa       sellaisenaan riittävän näytöksi valittajan menettelyn sääntöjen-
       siihen, että sellaiset kommandiittiyhtiöt, joiden vastuun-      vastaisuudesta. Valittajan mukaan tällä valvontaviranomaisella
       alaisena yhtiömiehenä on rajavastuuyhtiö, ovat epäedulli-       on valta ainoastaan kirjata pöytäkirjoihinsa tutkinnassa havai-
       semmassa asemassa kuin sellaiset kommandiittiyhtiöt,            tut tosiseikat, eikä minkäänlaista valtaa arvioida tarkemmin
       joiden vastuunalaisena yhtiömiehenä on luonnollinen             tällaisia seikkoja, minkä vuoksi komission olisi valittajan
       henkilö, vaikka ensin mainitun tyyppisen yhtiön (GmbH           mukaan pitänyt tutkia asia itsenäisesti. Valittaja katsoo, että
       & Co. KG) velkojat saavat rajavastuuyhtiöillä olevien           ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tunnustaessaan
       julkistamisvelvollisuuksien vuoksi parempaa suojaa kuin         valvontaviranomaisen selvityksellä olevan riittävä näyttöarvo
       sellaisen kommandiittiyhtiön velkojat, joiden vastuunalai-      syyllistynyt oikeudelliseen arviointivirheeseen, joka rasittaa sen
       sella yhtiömiehellä ei luonnollisena henkilönä ole julkista-    antamaa tuomiota.
       misvelvollisuuksia?
( 1) EYVL L 317, 16.11.1990, s. 60.                                    Valittaja väittää myös, että ensimmäisen oikeusasteen tuo-
( 2) EYVL L 222, 14.8.1978, s. 11.                                     mioistuimen tuomiossa ei ole otettu huomioon subjektiivisia
                                                                       kriteereitä, jotka ovat ratkaisevia tuen peruuttamista koskevan
                                                                       päätöksen laillisuuden arvioinnissa. Sen mukaan ensimmäisen
                                                                       oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt käsitellä erikseen
                                                                       kysymys siitä, voitiinko tukiedellytysten rikkominen lukea
                                                                       valittajan syyksi vai oliko kyseessä tuottamuksellisena pidettä-
                                                                       vä teko, mikä perustelisi sen, että tukea alennetaan tai sen
Sgaravatti Mediterranea Srl:n 13.12.2002 tekemä valitus                suorittaminen keskeytetään, jos kyseessä oli petostarkoitus,
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-                 komissio voisi peruuttaa tuen kokonaisuudessaan.
tuimen viidennen jaoston asiassa T-199/99,Sgaravatti Me-
diterranea Srl vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
                 26.9.2002 antamasta tuomiosta
                                                                       Valittaja riitauttaa lisäksi sen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
                                                                       mioistuimen toteamuksen, jonka mukaan non bis in idem
                          (Asia C-455/02 P)
                                                                       periaatetta ei ole millään tavoin loukattu, koska seuraamus,
                                                                       joka määrättiin kansallisella päätöksellä, oli määrätty vasta
                           (2003/C 44/25)                              yhteisön toimielimen päätöksen jälkeen. Valittajan mukaan
                                                                       silloin kun komissio päätti peruuttaa jäljellä olevan tuen se
                                                                       tiesi tai sen olisi pitänyt tietää, että kansallinen hallinnollinen
Sgaravatti Mediterranea Srl, kotipaikka Capoterra (CA) -Italia,        seuraamus oli jo määrätty.
on valittanut 13.12.2002 Euroopan yhteisöjen tuomioistui-
meen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
mioistuimen viidennen jaoston asiassa T-199/99, Sgaravatti
Mediterranea Srl vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
26.9.2002 antamasta tuomiosta. Valittajan edustajina ovat
asianajajat Massimo Merola ja Piero A.M. Ferrari.
Valittaja vaatii ensisijaisesti, että yhteisöjen tuomioistuin
–      kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen vii-             Tribunal du travail de Bruxellesin (15. jaosto) 21.11.2002
       dennen jaoston asiassa T-199/99, 26.9.2002 antaman              tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
       tuomion                                                         asiassa Michel Trojani vastaan Centre public d’aide sociale
                                                                                de Bruxelles, C.P.A.S.
–      kumoaa 4.6.1990 tehdyn komission päätöksen
       K(1999) 1502 tai toissijaisesti, että se palauttaa asian
       Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön                                           (Asia C-456/02)
       54 artiklan mukaisesti ensimmäisen oikeusasteen tuo-
       mioistuimen käsiteltäväksi
                                                                                (2003/C 44/26)
–      velvoittaa joka tapauksessa komission korvaamaan kum-
       massakin oikeusasteessa käydyistä oikeudenkäynneistä
       aiheutuneet kulut.
                                                                       Tribunal du travail de Bruxelles (15. jaosto) on pyytänyt
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                    21.11.2002 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhtei-
                                                                       söjen tuomioistuimeen 18.12.2002, Euroopan yhteisöjen tuo-
                                                                       mioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Michel Trojani vastaan
Valittaja väittää, että Guardia di Finanzan (julkisen varainkäy-       Centre public d’aide sociale de Bruxelles, C.P.A.S. seuraaviin
tön valvontaviranomainen) pöytäkirjan käyttö todisteluväli-            kysymyksiin:


title: Asia C-61/12: Kanne 6.2.2012 — Euroopan komissio v. Liettuan tasavalta

text:
               21.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/12

         Kanne 6.2.2012 — Euroopan komissio v. Liettuan tasavalta
   (Asia C-61/12)
   2012/C 118/20
   Oikeudenkäyntikieli: liettua

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Steiblytė, G. Wilms ja G. Zavvos)

      Vastaaja: Liettuan tasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Liettuan tasavalta ei ole noudattanut moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen ohjauslaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 8.6.1970 annetun neuvoston direktiivin 70/311/ETY (1), puitteiden luomisesta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen sekä tällaisiin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden hyväksymiselle 5.9.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/46/EY (2) ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 34 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on estänyt sellaisten henkilöautojen rekisteröimisen, joiden ohjauspyörä on asennettu oikealle puolelle, ja/tai asettanut rekisteröimisen ennakkoedellytykseksi sen, että uuden henkilöauton tai aikaisemmin toisessa jäsenvaltiossa rekisteröidyn henkilöauton oikealle puolelle asennettu ohjauspyörä siirretään vasemmalle, ja

               —

               Liettuan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1)

               Liettuan tasavallan lainsäädännön mukaan uuden henkilöauton, jonka ohjauspyörä on oikealla puolella, rekisteröiminen ei ole sallittua, vaikka tällaiset ajoneuvot täyttävät kaikki puitedirektiivissä 2007/46/EY ja sen liitteessä IV luetelluissa erillisdirektiiveissä asetetut edellytykset. Direktiivi 70/156/ETY (3) kumottiin ja sitä muutettiin 29.4.2009 direktiivillä 2007/46/EY. Jäsenvaltioiden oli saatettava direktiivin 2007/46/EY säännökset osaksi kansallista oikeuttaan 29.4.2009 mennessä.

               2)

               Puitedirektiivin 2007/46/EY 4 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on rekisteröitävä uusi henkilöauto, jos se täyttää kyseisessä direktiivissä ja erillisdirektiiveissä asetetut tekniset vaatimukset. Direktiivissä 2007/46/EY ei säädetä mahdollisuudesta evätä uuden henkilöauton rekisteröinti sillä perusteella, kummalle puolelle hallintalaitteet on asennettu. Toteamusta tukevat myös erillisdirektiivin 70/311/ETY säännökset, jotka on lueteltu puitedirektiivin IV liitteessä. Direktiivin 70/311/ETY 2 a artiklassa kielletään jäsenvaltioita epäämästä henkilöauton rekisteröimistä sen hallintalaitteita koskevista syistä, jos laitteet täyttävät kyseisessä direktiivissä asetetut edellytykset. Direktiivin 70/311/ETY liitteissä ei täsmennetä sitä, kummalle puolelle hallintalaitteet, mukaan lukien ohjauspyörä, on asennettava, eikä sitä, että se tien puoli, jossa autoa kuljetetaan, ratkaisisi auton hallintalaitteiden asentamispuolen.

               3)

               Jos henkilöauto täyttää kaikki viitatuissa direktiiveissä säädetyt edellytykset, ei jäsenvaltiolla, jonka liikenteessä käytetään tien oikeaa puolta, ole perustetta asettaa ajoneuvon rekisteröimisen edellytykseksi ohjauspyörän siirtämistä vasemmalle puolelle. Liikenneturvallisuuden kannalta ajoneuvon, jonka ohjauspyörä on oikealla puolella, sopeuttaminen puitedirektiivin ja erillisdirektiivien mukaisesti oikeanpuoleiseen liikenteeseen ei edellytä ohjauspyörän siirtämistä vasemmalle puolelle.

               4)

               Liettuan lainsäädännön mukaan ei ole myöskään mahdollista rekisteröidä aikaisemmin toisessa jäsenvaltiossa rekisteröityä henkilöautoa, jonka hallintalaitteet ovat oikealla puolella. On huomattava, että Liettuan tasavallan säännöstössä ei tehdä eroa sen mukaan, oliko tällainen ajoneuvo aikaisemmin rekisteröity jäsenvaltiossa, jonka liikenteessä käytetään tien vasenta puolta, vai jäsenvaltiossa, jonka liikenteessä käytetään tien oikeaa puolta.

               5)

               SEUT 34 artiklaa, jossa kielletään tuonnin määrälliset rajoitukset ja kaikki vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet, sovelletaan tällaisiin kieltoihin. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltion oikeusnormeja, joilla voidaan välittömästi tai välillisesti rajoittaa kauppaa Euroopan unionissa, pidetään toimina, jotka vastaavat vaikutuksiltaan tuonnin määrällisiä rajoituksia.

               6)

               Liettuan tasavallassa sovelletut kiellot, joilla estetään sellaisten ajoneuvojen rekisteröinti, joiden hallintalaitteet ovat oikealla puolella, vaikka tällaiset ajoneuvot oli aikaisemmin rekisteröity toisessa jäsenvaltiossa, vastaavat vaikutuksiltaan SEUT 34 artiklassa tarkoitettuja tuonnin määrällisiä rajoituksia, koska toisen jäsenvaltion tavaroita (toisessa jäsenvaltiossa valmistettuja ja rekisteröityjä henkilöautoja) ei voida käyttää Liettuan markkinoilla, ellei niiden hallintalaitteita siirretä toisella puolelle. Kieltäytyminen rekisteröimästä ajoneuvoja, joiden ohjauspyörä on oikealla puolella, pakottaa tällaisten ajoneuvojen omistajat toteuttamaan verrattain kalliin hallintalaitteiden siirron ja vähentää halukkuutta tuoda tällaisia autoja Liettuan tasavaltaan.

               7)

               Liettuan tasavallan kieltäytyminen rekisteröimästä ajoneuvoja, joiden ohjauspyörä on oikealla puolella, ei ole asianmukainen keino liikenneturvallisuuden takaamiseksi. Komission näkemyksen mukaan ajoneuvo, jonka ohjauspyörä on oikealla puolella, ei lisää liikenneturvallisuusongelmia vaan kuljettajien on totuttava kuljettamaan ajoneuvoa, jonka hallintalaitteet ovat tien oikealla puolella, siten, ettei tällaisen ajoneuvon kuljettaminen lisää muiden tienkäyttäjien riskejä. Komissio haluaa kiinnittää unionin tuomioistuimen huomiota Liettuan tasavallan käytännön epäjohdonmukaisuuteen, sillä ajoneuvoja, joiden ohjauspyörä on oikealla puolella, satunnaisesti ajavat henkilöt (esimerkiksi matkailijat), jotka ovat tottumattomia tien oikean puolen käyttämisen merkitsemiin erityisiin olosuhteisiin, aiheuttavat suuremman liikenneturvallisuusuhan kuin kuljettajat, jotka jatkuvasti kuljettavat tällaisia ajoneuvoja tien oikealla puolella. Ajan myötä kuljettajat, jotka jatkuvasti kuljettavat henkilöautoja, joiden ohjauspyörä on oikealla puolella, tottuvat tien oikealla puolella ajamiseen liikenteessä eivätkä aiheuta uhkaa liikenneturvallisuudelle.

      (1)  Moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen ohjauslaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 8.6.1970 annettu neuvoston direktiivi 70/311/ETY (EYVL L 133, s. 10).

      (2)  Puitteiden luomisesta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen sekä tällaisiin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden hyväksymiselle 5.9.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/46/EY (puitedirektiivi) (EUVL L 263, s. 1).

      (3)  Moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6.2.1970 annettu neuvoston direktiivi 70/156/ETY (EYVL suomenkielinen erityispainos: Alue 13 Nide 1 s. 12).


title: Asia F-70/15: Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 2.8.2016 – Polizzi v. komissio (Henkilöstö — Sopimussuhteiset toimihenkilöt — Eläkkeet — Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohta — Muissa eläkejärjestelmissä saavutettujen eläkeoikeuksien siirtäminen unionin eläkejärjestelmään — Palvelusvuosien hyväksilukemisesta tehty päätös, jossa sovelletaan henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevia 11 ja 12 artiklaa koskevia uusia täytäntöönpanosäännöksiä — Työjärjestyksen 81 artikla — Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osin puuttuvat, ja joka on osin selvästi perusteeton)

text:
               3.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 364/55

      Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 2.8.2016 – Polizzi v. komissio
      (Asia F-70/15) (1)

      ((Henkilöstö - Sopimussuhteiset toimihenkilöt - Eläkkeet - Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohta - Muissa eläkejärjestelmissä saavutettujen eläkeoikeuksien siirtäminen unionin eläkejärjestelmään - Palvelusvuosien hyväksilukemisesta tehty päätös, jossa sovelletaan henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevia 11 ja 12 artiklaa koskevia uusia täytäntöönpanosäännöksiä - Työjärjestyksen 81 artikla - Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osin puuttuvat, ja joka on osin selvästi perusteeton))
      (2016/C 364/72)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Rosalba Polizzi (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi J. Currall ja G. Gattinara, sitten G. Gattinara)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Vaatimus kumota kantajan eläkeoikeuksien siirtämisestä unionin eläkejärjestelmään tehty lopullinen päätös, jossa sovelletaan 3.3.2011 annettujen henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohtaa koskevia yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä.

         Määräysosa

                  1)

                  Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset osin puuttuvat, ja koska kanne on osin selvästi perusteeton.

                  2)

                  Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL, C 245, 27.7.2015, s. 49.


title: Asia C-220/13 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 10.7.2014 – Kalliopi Nikolaou v. Euroopan unionin tilintarkastustuomioistuin (Muutoksenhaku — Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Tilintarkastustuomioistuimen laiminlyönnit — Vahingonkorvausvaatimus — Syyttömyysolettaman periaate — Vilpittömän yhteistyön periaate — Toimivalta — Alustavien tutkimusten kulku)

text:
               15.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 315/15

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 10.7.2014 – Kalliopi Nikolaou v. Euroopan unionin tilintarkastustuomioistuin
   (Asia C-220/13 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Tilintarkastustuomioistuimen laiminlyönnit - Vahingonkorvausvaatimus - Syyttömyysolettaman periaate - Vilpittömän yhteistyön periaate - Toimivalta - Alustavien tutkimusten kulku))
   2014/C 315/21
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Valittaja: Kalliopi Nikolaou (edustajat: dikigoros V. Christianos ja dikigoros S. Paliou)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan unionin tilintarkastustuomioistuin (asiamiehet: T. Kennedy ja I. Ní Riagáin Düro, avustajanaan barrister P. Tridimas)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Kalliopi Nikolaou velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 189, 29.6.2013.


title: Asia T-389/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.3.2017 – J & Joy v. EUIPO – Joy-Sportswear (J&JOY) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — EU-kuviomerkki J&JOY — Aiempi kansallinen kuviomerkki joy SPORTSWEAR — Suhteelliset hylkäysperusteet — Sekaannusvaara — Tavaroiden samankaltaisuus — Merkkien samankaltaisuus — Arviointiperusteet — Moniosainen tavaramerkki — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               15.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 151/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.3.2017 – J & Joy v. EUIPO – Joy-Sportswear (J&JOY)
   (Asia T-389/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - EU-kuviomerkki J&JOY - Aiempi kansallinen kuviomerkki joy SPORTSWEAR - Suhteelliset hylkäysperusteet - Sekaannusvaara - Tavaroiden samankaltaisuus - Merkkien samankaltaisuus - Arviointiperusteet - Moniosainen tavaramerkki - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2017/C 151/39)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: J & Joy SA (Waremme, Belgia) (edustajat: asianajajat A. Maqua, C. Pirenne ja C. Smits)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: H. O’Neill)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Joy-Sportswear GmbH (Ottensoos, Saksa) (edustaja: asianajaja T. Kiphuth)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 22.4.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 1355/2014-2), joka koskee Joy-Sportswear GmbH:n ja J & Joy SA:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               J & Joy SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 381, 16.11.2015.


title: Asian C-62/02 poistaminen rekisteristä

text:
10.1.2004                FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                           C 7/27
Euroopan yhteisöjen komission 19.11.2003 Irlantia vas-                 Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                       taan nostama kanne
                                                                       1.    toteaa, että Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt
                          (Asia C-482/03)                                    kuningaskunta ei ole noudattanut yhteisön rautateiden
                                                                             kehittämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/440/
                            (2004/C 7/46)                                    ETY muuttamisesta 26 päivänä helmikuuta 2001 annetun
                                                                             Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/12/
                                                                             EY (1), rautatieyritysten toimiluvista annetun neuvoston
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 19.11.2003 Euroo-                   direktiivin 95/18/EY muuttamisesta 26 päivänä helmi-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Irlantia vastaan.                    kuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston
Kantajan asiamiehenä on W. Wils, prosessiosoite Luxembur-                    direktiivin 2001/13/EY (2) sekä rautateiden infrastruktuu-
gissa.                                                                       rikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautatei-
                                                                             den infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä
                                                                             turvallisuustodistusten antamisesta 26 päivänä helmikuu-
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                             ta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston
1.    toteaa, että Irlanti ei ole noudattanut yhteisön rautateiden           direktiivin 2001/14/EY (3) mukaisia velvoitteitaan, koska
      kehittämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/440/                   se ei ole antanut kyseisten direktiivien noudattamisen
      ETY muuttamisesta 26 päivänä helmikuuta 2001 annetun                   edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä
      Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/12/                 tai ainakaan ilmoittanut näistä toimenpiteistä kantajalle.
      EY (1), rautatieyritysten toimiluvista annetun neuvoston
      direktiivin 95/18/EY muuttamisesta 26 päivänä helmi-             2.    velvoittaa Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen
      kuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston                   kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
      direktiivin 2001/13/EY (2) sekä rautateiden infrastruktuu-
      rikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautatei-
      den infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä
      turvallisuustodistusten antamisesta 26 päivänä helmikuu-
      ta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston                Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      direktiivin 2001/14/EY (3) mukaisia velvoitteitaan, koska
      se ei ole antanut näiden direktiivien noudattamisen
      edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä      Määräaika, jonka kuluessa direktiivit oli pantava täytäntöön,
      tai koska se ei ainakaan ole ilmoittanut niistä komissiolle.     päättyi 15.3.2003.
2.    velvoittaa Irlannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                       (1) EYVL L 75, 15.3.2001, s. 1.
                                                                       (2) EYVL L 75, 15.3.2001, s. 26.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                    (3) EYVL L 75, 15.3.2001, s. 29.
Direktiivien täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi
15.3.2003.
(1) EYVL L 75, 15.3.2001, s. 1.
(2) EYVL L 75, 15.3.2001, s. 26.
(3) EYVL L 75, 15.3.2001, s. 29.
                                                                                Asian C-62/02 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2004/C 7/48)
Euroopan yhteisöjen komission 19.11.2003 Ison-Britan-
nian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa vas-
                       taan nostama kanne
                          (Asia C-483/03)                              Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 8.9.2003
                                                                       antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                            (2004/C 7/47)                              tu asia C-62/02: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ison-
                                                                       Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 19.11.2003 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ison-Britannian ja             (1) EYVL C 109, 4.5.2002.
Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan. Kanta-
jan asiamiehenä on W. Wils ja prosessiosoite on Luxembur-
gissa.


title: Asia T-276/05: The Black & Decker Corporationin 20.7.2005 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama kanne

text:
               3.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/57

         The Black & Decker Corporationin 20.7.2005 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama kanne
   (Asia T-276/05)
   (2005/C 217/116)
   Kieli, jolla kannekirjelmä on laadittu: englanti
   The Black & Decker Corporation, kotipaikka Towson, Maryland (USA), on nostanut 20.7.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan. Kantajan edustaja on solicitor P. Harris.
   Atlas Copco Aktiebolag, kotipaikka Tukholma (Ruotsi), oli vastapuolena valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 790/2004-1 3.5.2005 tekemän riidanalaisen päätöksen

               —

               toteaa, että menettelyssä B623 613 esitetty väite jätetään tutkimatta

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan kantajalle tästä oikeudenkäynnistä aiheutuvat ja valituslautakuntamenettelystä aiheutuneet kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               Yhteisön tavaramerkin hakija:

               Kantaja

               Haettu tavaramerkki:

               Mustakeltainen värimerkki luokkaan 7 kuuluvia tavaroita varten (käsikäyttöiset siirrettävät sähkötyökalut jne.)

               Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu:

               Atlas Copco Aktiebolag

               Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu:

               Sellaiset rekisteröimättömät tavaramerkit ja merkit, joita on käytetty kaikissa jäsenvaltioissa sähkötyökalujen kaupassa

               Väiteosaston ratkaisu:

               Väitteen tutkimatta jättäminen

               Valituslautakunnan ratkaisu:

               Riidanalaisen päätöksen kumoaminen ja asian palautus väiteosaston käsiteltäväksi

               Kanneperusteet:

               Kantaja väittää, että väite olisi pitänyt jättää tutkimatta, koska siinä ei asetuksen N:o 2868/1995 (1) 18 säännön 1 kohdan vastaisesti yksilöity riittävän tarkasti niitä aikaisempia tavaramerkkejä ja merkkejä, joihin väite perustui.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13 päivänä joulukuuta 1995 annettu komission asetus (EY) N:o 2868/95 (EYVL L 303, 15.12.1995, s. 1).


title: Asia T-47/12: Kanne 27.1.2012 — Intesa Sanpaolo SpA v. SMHV — equinet Bank (EQUITER)

text:
               14.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 109/19

         Kanne 27.1.2012 — Intesa Sanpaolo SpA v. SMHV — equinet Bank (EQUITER)
   (Asia T-47/12)
   2012/C 109/42
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Intesa Sanpaolo SpA (Torino, Italia) (edustajat: asianajajat P. Pozzi, G. Ghisletti ja F. Braga)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: equinet BANK AG (Frankfurt am Main, Saksa)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 2101/2010-1 6.10.2011 tekemän päätöksen

               —

               velvoittaa harmonisointiviraston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Intesa Sanpaolo SpA

      Haettu yhteisön tavaramerkki: kuviomerkki EQUITER, joka on rekisteröity luokkiin 9, 16, 35, 36, 38, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 66707749

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: sanamerkki EQUINET, joka on rekisteröity yhteisön tavaramerkkinä numerolla 1600816 luokkiin 35, 36 ja 38 kuuluvia palveluja varten, saksalainen sanamerkki EQUINET, joka on rekisteröity numerolla 39962727 luokkiin 9, 35, 36 ja 38 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten

      Väiteosaston ratkaisu: väite hylätään

      Valituslautakunnan ratkaisu: väiteosaston päätös kumotaan

      Kanneperusteet: neuvoston asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohtaa on rikottu siksi, että valituslautakunta on arvioinut väärin tavaramerkin käyttöä koskevan aineiston toteamalla, i) ettei siinä ollut riittäviä tietoja kantajan toiminnasta, tavaramerkin käytön ajasta, paikasta ja laajuudesta; ii) riittäviä tietoja tavaramerkin käyttötavoista; ja koska iii) väitteen esittäjän esittämä näyttö ei riittänyt osoittamaan, että aikaisempaa tavaramerkkiä oli todellisuudessa käytetty kyseessä olevalla alueella niiden viiden vuoden ajan, jotka edelsivät riitautetun tavaramerkin julkaisemista


title: Asia T-186/14: Kanne 21.3.2014 – Atlantic Multipower Germany v. SMHV – Nutrichem Diät + Pharma GmbH (NOxtreme)

text:
               12.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/53

         Kanne 21.3.2014 – Atlantic Multipower Germany v. SMHV – Nutrichem Diät + Pharma GmbH (NOxtreme)
   (Asia T-186/14)
   2014/C 142/68
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Atlantic Multipower Germany GmbH & Co. OHG (Hampuri, Saksa) (edustaja: asianajaja W. Berlit)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Nutrichem Diät + Pharma GmbH (Roth, Saksa)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 29.1.2014 asiassa R 764/2013-4 tekemän päätöksen

               —

               kumoamaan mitättömyysosaston 12.4.2013 tekemän päätöksen (asia 6333C)

               —

               velvoittamaan väliintulijan korvaamaan oikeuskäyntikulut valitusmenettelyssä aiheutuneet kulut mukaan lukien

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Sanamerkki NOxtreme luokkiin 5, 29, 30 ja 32 kuuluvia tavaroita varten – rekisteröintihakemus nro 10 177 889

      Yhteisön tavaramerkin haltija: kantaja

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: Nutrichem Diät + Pharma GmbH

      Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: kansalliset ja yhteisön kuviomerkit, joihin sisältyy sananosa X-TREME, luokkiin 5, 29 ja 32 kuuluvia tavaroita varten

      Mitättömyysosaston ratkaisu: Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet:

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 57 artiklan 2 ja 3 kohdan luettuna yhdessä 42 artiklan 2 ja 3 kohdan kanssa rikkominen

               —

               asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen


title: Asia T-123/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 27.9.2005 — Cargo Partner v. SMHV (Yhteisön tavaramerkki — Sanamerkki CARGO PARTNER — Ehdoton hylkäysperuste — Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta — Erottamiskyvyn puuttuminen)

text:
               12.11.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/21

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 27.9.2005 — Cargo Partner v. SMHV
   Asia T-123/04 (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Sanamerkki CARGO PARTNER - Ehdoton hylkäysperuste - Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta - Erottamiskyvyn puuttuminen)
   (2005/C 281/40)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Cargo Partner AG (Fischamend, Itävalta) (edustaja: asianajaja M. Wolner)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: G. Schneider)
   Oikeudenkäynnin kohde
   SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 26.1.2004 tekemää päätöstä (asia R 346/2003 1), joka koskee sanamerkin CARGO PARTNER rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi, vastaan nostettu kanne.
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 168, 26.6.2004.


title: Asia C-168/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) on esittänyt 2.4.2010 — Michele Fanelli v. Ministero dell’Interno

text:
               19.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/30

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) on esittänyt 2.4.2010 — Michele Fanelli v. Ministero dell’Interno
      (Asia C-168/10)
      (2010/C 161/42)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Michele Fanelli

         Vastaaja: Ministero dell’Interno

         Ennakkoratkaisukysymys

      Kysymys koskee kansallisen lainsäädännön (joka on otettu käyttöön 4.7.2006 annetulla Bersanin asetuksella (decreto-legge) nro 223/2006, joka on saatettu laintasoiseksi 4.8.2006 annetulla lailla nro 248) EY 43 ja EY 49 artiklan mukaisuutta, eli sellaisen kansallisen järjestelmän yhteensopivuutta näiden määräysten kanssa, jossa

                  a)

                  vallitsee yleinen suuntaus suojata aikaisemmin sellaisessa kilpailumenettelyssä myönnettyjen toimilupien haltijoita, jossa osa toimijoista oli lainvastaisesti suljettu menettelyn ulkopuolelle

                  b)

                  on säännöksiä, joilla tosiasiallisesti taataan saavutettu kaupallinen asema (kuten uusiin toimiluvanhaltijoihin kohdistuva kielto sijoittaa toimipisteitään tiettyä etäisyyttä lähemmäksi jo olemassa olevia toimipisteitä)

                  c)

                  on määräykset toimiluvan peruuttamistapauksista niissä tapauksissa, joissa toimiluvan haltija harjoittaa suoraan tai välillisesti sellaista rajatylittävää pelitoimintaa, joka on rinnastettavissa toimiluvan nojalla harjoitettavaan toimintaan.


title: Euroopan yhteisöjen komission 22.7.1997 Belgian kuningaskuntaa vastaan nostama kanne (Asia C-268/97)

text:
C 295/16                | FI 1                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     27.9.97
— Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on oikeudelli                   Euroopan yhteisöjen komission 22.7.1997 Belgian kunin
       sesti virheellisellä tai ainakin puuttellisesti perustellulla                  gaskuntaa vastaan nostama kanne
       tavalla katsonut tuomion 146—153 kohdassa, että
                                                                                ( Asia C-268/97 )
       2.7.1992 tehty päätös, jolla komissio on hylännyt Flo
       rimexin ym . valitukset, perustui asetuksen N:o 26                                        ( 97/C 295/24 )
       2 artiklan 1 kohdan ensimmäisen virkkeen sellaiseen
       tulkintaan ja soveltamiseen, joka ulottui huomattavasti
       pidemmälle kuin aikaisempien päätösten tulkinta ja
       soveltaminen .                                                   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.7.1997
                                                                        Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian
— Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on virheelli                   kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeu
       sesti ja sitä paitsi käsittämättömällä tavalla tehnyt tuo       dellinen neuvonantaja Hendrik van Lier ja oikeudellisen
       mion perustelujen 155—169 kohdassa päätelmän,                    yksikön virkamies Lena Ström, ja prosessiosoite Luxem
       jonka mukaan VBA:n olemassaolon jatkumista koske                 burgissa c/o Carlos Gomez de la Cruz, Centre Wagner,
       vat riidanalaisen päätöksen perustelut, sellaisina kuin          Kirchberg.
       niitä on täsmennetty oikeudenkäynnissä, eivät ole
       yksinään riittävät sen osoittamiseksi, että käyttömaksu
       on asetuksen N:o 26 2 artiklan 1 kohdan ensimmäi                Komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
       sessä virkkeessä tarkoitetulla tavalla tarpeen EY:n
       perustamissopimuksen 39 artiklassa esitettyjen tavoit
       teiden saavuttamiseksi, ja ensimmäisen oikeusasteen              — toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut
       tuomioistuin on soveltanut tätä säännöstä virheellisellä             kokeisiin ja muihin tieteellisiin tarkoituksiin käytettä
       perusteella tai se on ainakin tulkinnut asetuksen                    vien eläinten suojelua koskevien jäsenvaltioiden lakien,
       N:o 26 2 artiklan 1 kohtaa oikeudellisesti virheellisellä            asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä
       tavalla . Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on
                                                                            annetun neuvoston direktiivin 86/609/ETY H ja EY:n
       ylittänyt toimivaltansa rajat, kun se on omasta aloit               perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska
       teestaan täydentänyt tosiseikkoja väittämillä, jotka                 se ei ole toteuttanut säädetyssä määräajassa kyseisen
       lisäksi ovat virheellisiä .                                          direktiivin 14 ja 22 artiklan noudattamisen edellyttä
                                                                            miä toimenpiteitä
— Kun ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tuo
       mion perustelujen 170—183 kohdassa asettanut sellai
       sen edellytyksen, että VBA:n olemassaolon jatkumista             — velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu
       koskevan intressin vuoksi kannettava käyttömaksu                     denkäyntikulut.
      voidaan sallia ainoastaan, jos se on oikeasuhtainen ja
      jos se on vastike palvelusta tai muusta edusta, jonka
       arvon takia maksun määrä on perusteltu, se on kehit
      tänyt oikeudellisesti virheellisen perusteen ja käyttänyt         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
       sitä tai se on ainakin muotoillut perusteen, joka ei voi
      perustua oikeuteen, tai, toissijaisesti, ensimmäisen
      oikeusasteen tuomioistuimen asiassa muotoilemat huo              — Direktiivin 14 artikla: asianmukaisen koulutuksen ja
      mautukset ovat käsittämättömiä .                                      pätevyyden hankkimista koskeva vaatimus täyttyy Bel
                                                                            gian lainsäädännössä ainoastaan kokeista vastaavien
— Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on virheelli                       henkilöiden osalta, vaikka kyseinen artikla koskee
                                                                            kaikkia " kokeiden suorittaji[a] tai niihin osallistu
      sesti ja sitä paitsi käsittämättömällä tavalla katsonut
                                                                            ji[a]".
      tuomion perustelujen 184— 186 kohdassa, että komis
      sio on hylännyt Florimexin valitukset ( muun muassa )
      sillä perusteella, että käyttömaksun vaikutus vastaa
      huutokaupan pohjahinnan vaikutusta , ja sitten tämän             — Direktiivin 22 artikla : ei riitä, että jäsenvaltio viittaa
      perusteella katsonut, että komission esittämät peruste               farmaseuttisten erikoistuotteiden ja lääkkeiden kokei
      lut olivat puutteelliset.                                             lua koskevien standardien ja pöytäkirjojen yhdenmu
                                                                            kaistamiseksi annettujen direktiivien täytäntöönpane
— Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on virheelli                       miseksi annettuihin säännöksiin tai määräyksiin, kuten
                                                                            Belgia on tehnyt. Koska direktiivin 86/609/ETY tavoite
      sesti tai ainakin käsittämättömällä ja puutteellisesti
                                                                            on eläinten suojelu ja eläinkokeita koskevien päällek
      perustellulla tavalla tuomion 191 —195 kohdassa pitä
                                                                            käisyyksien välttäminen, sen 22 artikla koskee yleisesti
      nyt lähtökohtana sitä periaatetta, että VBA:n kauppa
                                                                            kaikkia " kansallisen tai yhteisön terveys- tai turvalli
      sopimuksen tehneiltä henkilöiltä perimän maksun ja                    suuslainsäädännön vaatimi[a] kokei[ta]" eikä ainoas
      suorista hankinnoista perittävän maksun on oltava
                                                                            taan ihmisten ja eläinten lääkintään tarkoitettujen
      samansuuruisia, paitsi jos kahden hankintamuodon                      lääkkeiden kokeilua .
      välillä on ero .
(•) Asia C-259/90, DLG, tuomio           15.12.1994    ( Kok . 1994,    (M EYVL L 358 , 18.12.1986 , s . 1 .
    s . 1-5641 , 34 ja 35 kohta ).


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 27 päivänä toukokuuta 2004 asiassa C-285/02 (Verwaltungsgericht Mindenin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Edeltraud Elsner-Lakeberg vastaan Land Nordrhein-Westfalen (EY 141 artikla – Direktiivi 75/117/ETY – Kansallinen toimenpide, jonka mukaan kokopäiväisten ja osa-aikaisten opettajien on työskenneltävä yhtä monta lisätyötuntia ennen kuin he ovat oikeutettuja korvaukseen – Osa-aikaisten naispuolisten työntekijöiden välillinen syrjintä)

text:
               10.7.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 179/1

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO

   (ensimmäinen jaosto)
   27 päivänä toukokuuta 2004
   asiassa C-285/02 (Verwaltungsgericht Mindenin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Edeltraud Elsner-Lakeberg vastaan Land Nordrhein-Westfalen (1)

   (EY 141 artikla - Direktiivi 75/117/ETY - Kansallinen toimenpide, jonka mukaan kokopäiväisten ja osa-aikaisten opettajien on työskenneltävä yhtä monta lisätyötuntia ennen kuin he ovat oikeutettuja korvaukseen - Osa-aikaisten naispuolisten työntekijöiden välillinen syrjintä)
   (2004/C 179/01)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa C-285/02, jonka Verwaltungsgericht Minden (Saksa) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Edeltraud Elsner-Lakeberg vastaan Land Nordrhein-Westfalen ennakkoratkaisun EY 141 artiklan ja miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen soveltamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 10 päivänä helmikuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/117/ETY (EYVL L 45, s. 19) tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann (esittelevä tuomari) sekä tuomarit A. La Pergola, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta ja K. Lenaerts, julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: R. Grass, on antanut 27.5.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   EY 141 artiklaa ja miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen soveltamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 10 päivänä helmikuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/117/ETY 1 artiklaa on tulkittava siten, että ne estävät sellaisen kansallisen lainsäädännön, jonka mukaan osa-aikaiset opettajat eivät saa — kuten eivät kokopäiväiset opettajatkaan — mitään korvausta lisätyötunneilta, kun lisätyö ei ylitä kolmea tuntia kalenterikuukaudessa, jos kyseinen erilainen kohtelu vaikuttaa lukumäärältään huomattavasti useampaan naiseen kuin mieheen ja jos tällainen erilainen kohtelu ei ole perusteltavissa sellaisella päämäärällä, joka ei mitenkään liity tiettyyn sukupuoleen, tai jos se ei ole tarpeen tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi.

      (1)  EYVL C 247, 12.10.2002.


title: Asia T-333/12: Kanne 25.7.2012 — Soltau v. komissio

text:
               6.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/22

         Kanne 25.7.2012 — Soltau v. komissio
   (Asia T-333/12)
   2012/C 303/43
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Christoff Soltau (Adendorf, Saksa) (edustaja: asianajaja T. Rosenkranz)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 14.5.2012 tehdyn Euroopan komission päätöksen

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja väittää, ettei asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (1) 4 artiklan 2 kohdan toinen luetelmakohta ole esteenä kantajan vaatimukselle saada tutustua komission huomautukseen, jonka se on esittänyt Itävallan Oberster Gerichtshofille asetuksen (EY) N:o 1/2003 (2) 15 artiklan 3 kohdan perusteella kartelliasian yhteydessä. Kantajan mielestä kyseistä säännöstä ei sovelleta tutustuttavaksi pyydettyyn asiakirjaan, koska itävaltalaisessa tuomioistuimessa vireillä oleva oikeudenkäynti ei lähtökohtaisesti kuulu tämän säännöksen suoja-alaan. Vaikka se kuuluisikin, kyseessä olevaan asiakirjaan ei kuitenkaan sovelleta mainittua säännöstä, koska komissio ei ole toimittanut sitä asianosaisena. Komission päätöstä ei voida myöskään perustella Euroopan unionin tuomioistuimessa vireillä olevan asian C-681/11, Schenker ym., tuomioistuinkäsittelyn suojalla. Tosin Itävallan Oberster Gerichtshof on esittänyt ennakkoratkaisukysymykset kyseessä olevan kartelliasian puitteissa, mutta komissio ei ole laatinut kyseessä olevaa asiakirjaa ennakkoratkaisumenettelyn yhteydessä eikä se sisällöllisesti liity ennakkoratkaisukysymyksiin.

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43).

      (2)  [SEUT] [101] ja [102] artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EUVL L 1, s. 1).


title: Asiat C-7/05, C-8/05 ja C-9/05: Bundesgerichtshofin 11.10.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asioissa Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH vastaan Dieter Deppen perilliset: 1. Ulrich Deppe, 2. Hanne-Rose Deppe, 3. Thomas Deppe, 4. Matthias Deppe, 5. Christine Urban, o.s. Deppe (C-7/05), vastaan Siegfried Hennings (C-8/05) sekä vastaan Hartmut Lübbe (C-9/05)

text:
               2.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/7

         Bundesgerichtshofin 11.10.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asioissa Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH vastaan Dieter Deppen perilliset: 1. Ulrich Deppe, 2. Hanne-Rose Deppe, 3. Thomas Deppe, 4. Matthias Deppe, 5. Christine Urban, o.s. Deppe (C-7/05), vastaan Siegfried Hennings (C-8/05) sekä vastaan Hartmut Lübbe (C-9/05)
   (Asiat C-7/05, C-8/05 ja C-9/05)
   (2005/C 82/15)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Bundesgerichtshof on pyytänyt 11.10.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 14.1.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asioissa Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH vastaan Dieter Deppen perilliset: 1. Ulrich Deppe, 2. Hanne-Rose Deppe, 3. Thomas Deppe, 4. Matthias Deppe, 5. Christine Urban, o.s. Deppe (C-7/05), vastaan Siegfried Hennings (C-8/05) sekä vastaan Hartmut Lübbe (C-9/05) seuraaviin kysymyksiin:

               1)

               Täyttyykö asetuksen (EY) N:o 1768/95 (1) 5 artiklan 2 kohdassa asetettu vaatimus omalla tilalla korjatun tuotteen käyttämisestä maksettavan palkkion laskemisesta siten, että palkkion tason on oltava ”selvästi alhaisempi” kuin samalla alueella saman lajikkeen osalta lisäysaineiston luvanvaraisesta tuotannosta perittävä summa, myös silloin, kun tämä korvaus on kiinteämääräisesti 80 prosenttia tuosta summasta?

               2)

               Vahvistetaanko asetuksen (EY) N:o 2605/98 (2) 5 artiklan 4 ja 5 kohdassa omalla tilalla korjatun tuotteen käyttämisestä maksettavan palkkion suuruus arvomääräisesti niiden tilanteiden osalta, joissa palkkio lasketaan lain säännösten perusteella?
               Mikäli tähän vastataan myöntävästi: Päteekö tämä vahvistaminen myös ennen asetuksen (EY) N:o 2605/98 voimaantuloa tapahtuneeseen korjatun tuotteen käyttämiseen sillä perusteella, että tällainen vahvistaminen pohjautuu yleiseen periaatteeseen?

               3)

               Merkitseekö asetuksen (EY) N:o 2605/98 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu omistajien ja viljelijöiden järjestöjen välillä tehdyn sopimuksen ohjeellinen luonne sitä, että sopimusta noudatetaan lain säännösten perusteella tehtävässä laskennassa olennaisilta osiltaan (laskennassa käytettävien tekijöiden osalta) myös silloin, kun omistaja ei lain säännösten mukaista korvausta laskettaessa tunne kaikkia viljelijän vaikutuspiiriin kuuluvia ja sopimuksen mukaisen laskennan edellyttämiä tekijöitä eikä hänellä ole myöskään oikeutta saada vastaavia tietoja viljelijältä?
               Mikäli tähän vastataan myöntävästi: Sikäli kuin sopimuksella on ohjeellinen luonne edellä mainitussa merkityksessä, onko sopimuksen tehokkuuden edellytyksenä se, että asetuksen (EY) N:o 2605/98 5 artiklan 4 kohdassa määritellyt vaatimukset täyttyvät myös siinä tapauksessa, että sopimus on tehty ennen tämän asetuksen voimaantuloa?

               4)

               Asetetaanko asetuksen (EY) N:o 2605/98, 5 artiklan 5 kohdassa yläraja sopimuksen ja/tai lain säännösten mukaiselle palkkiolle?

               5)

               Voidaanko ammatillisten järjestöjen välillä tehtyä sopimusta käyttää ohjeellisesti asetuksen (EY) N:o 2605/98, 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulla tavalla, jos siinä ylitetään asetuksen (EY) N:o 2605/98 5 artiklan 5 kohdan mukainen 50 prosentin suuruinen palkkioprosentti?

      (1)  EYVL L 173, s. 14.

      (2)  EYVL L 328, s. 6.


title: Asia T-177/10 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 9.7.2010 — Alcoa Trasformazioni v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Valtiontuet — Sähköntoimituksiin sovellettavat alennetut tariffit — Päätös, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja jossa vaaditaan sen takaisinperimistä — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Kiireellisyysedellytys ei täyty)

text:
               28.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 234/38

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 9.7.2010 — Alcoa Trasformazioni v. komissio
   (Asia T-177/10 R)
   (Väliaikainen oikeussuoja - Valtiontuet - Sähköntoimituksiin sovellettavat alennetut tariffit - Päätös, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja jossa vaaditaan sen takaisinperimistä - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Kiireellisyysedellytys ei täyty)
   2010/C 234/69
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Alcoa Trasformazioni Srl (Portoscuso, Italia) (edustajat: asianajajat M. Siragusa, T. Müller-Ibold ja F. Salerno)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: V. Di Bucci ja É. Gippini Fournier)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Italian tasavallan Alcoa Trasformazionille myöntämää valtiontukea, valtiontuki C 38/A/2004 (ex NN 58/2004) ja C 36/B/2006 (ex NN 38/2006), koskevan, 19.11.2009 tehdyn komission päätöksen K(2009) 8112 lopullinen täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus.

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Yhdistetyt asiat C-379/13 P–C-381/13 P: Unionin tuomioistuimen määräys (yhdeksäs jaosto) 10.7.2014 – Valittajana Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Päätös 83/673/ETY — Asetus (ETY) N:o 2950/83 — Euroopan sosiaalirahasto — Koulutushankkeet — Alun perin myönnetyn rahoitustuen alentaminen — Asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95 — Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaaminen)

text:
               17.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 409/23

         Unionin tuomioistuimen määräys (yhdeksäs jaosto) 10.7.2014 – Valittajana Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Yhdistetyt asiat C-379/13 P–C-381/13 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Päätös 83/673/ETY - Asetus (ETY) N:o 2950/83 - Euroopan sosiaalirahasto - Koulutushankkeet - Alun perin myönnetyn rahoitustuen alentaminen - Asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95 - Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaaminen))
   2014/C 409/32
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Asianosaiset

      Valittaja: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (edustajat: advogado L. Pinto Monteiro ja advogado N. Morais Sarmento)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Recchia ja P. Guerra e Andrade)

      Määräysosa

               1)

               Valitukset hylätään.

               2)

               Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 260, 7.9.2013.


title: Asia C-121/14: Kanne 12.3.2014 – Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta v. Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto

text:
               5.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 135/28

         Kanne 12.3.2014 – Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta v. Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-121/14)
   2014/C 135/33
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: M. Holt ja D.J. Rhee, Barrister)

      Vastaajat: Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               Verkkojen Eurooppa -välineen perustamisesta sekä asetuksen (EU) N:o 913/2010 muuttamisesta ja asetusten (EY) N:o 680/2007 ja (EY) N:o 67/2010 kumoamisesta 11.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1316/2013 (1) 29 artikla ja liite II on kumottava siltä osin kuin niissä laajennetaan Lontoon ulkopuolelle asetuksen (EU) N:o 913/2010 alkuperäisessä liitteessä oleva käytävä 2 (nyt Pohjanmeri–Välimeri-käytävä), ja

               —

               Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteen kohteena olevalla toimella muutetaan kilpailukykyisen tavaraliikenteen eurooppalaisesta rautatieverkosta 22.9.2010 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) N:o 913/2010 (2) siten, että kyseisen asetuksen liitteessä olevat ensimmäiset tavaraliikennekäytävät on korvattu riidanalaisen asetuksen liitteessä II olevilla ensimmäisillä tavaraliikennekäytävillä.
   Yksi tämän muutoksen seurauksista on se, että Yhdistyneen kuningaskunnan on osallistuttava Pohjanmeri–Välimeri–tavaraliikennekäytävän perustamiseen perustamalla 10.11.2016 mennessä reittejä Lontoon ja käytävän varrella sijaitsevien jäsenvaltioiden välille ja 20.11.2018 mennessä reitit Lontoosta Glasgow’hun, Edinburghiin, Southamptoniin ja Felixstoween. Yhdistynyt kuningaskunta ei ole hyväksynyt tätä asetuksessa (EU) 913/2010 säädetyn alkuperäisen käytävän laajentamista.
   Tämän vuoksi Yhdistynyt kuningaskunta on nostanut kanteen seuraavin perustein:

               a)

               Ensimmäisten tavaraliikennekäytävien laajennusten, joista säädetään riidanalaisen asetuksen 29 artiklassa, tarkoituksena on SEUT 170 artiklan mukaisten Euroopan laajuisia verkkoja liikenteen alalla koskevien tavoitteiden toteuttaminen. Näin ollen, ja koska SEUT 170–172 artikla ovat tällaisia toimenpiteitä koskevia erityismääräyksiä, voidaan näistä toimenpiteistä päättää ainoastaan kyseisten säännösten mukaisesti.

               b)

               Ensimmäisiin tavaraliikennekäytäviin riidanalaisen asetuksen 29 artiklalla tehdyt laajennukset a) ovat (SEUT 171 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja) yhteistä etua koskevia hankkeita ja b) koskevat jokaisen niiden perustamiseen velvollisen jäsenvaltion aluetta. Tällä perusteella laajennuksista on Yhdistyneen kuningaskunnan osalta päätetty ilman SEUT 172 artiklan toisen kohdan edellyttämää hyväksyntää, joka tarvitaan jäsenvaltiolta, jonka aluetta hanke koskee.

               c)

               Riidanalaisen asetuksen liite II, jonka mukaan Yhdistyneen kuningaskunnan on osallistuttava Pohjanmeri–Välimeri-tavaraliikennekäytävän perustamiseen alueellaan i) Lontoon ulkopuolelle (eli Glasgow’hun, Edinburghiin, Felixstoween ja Southamptoniin) tai ii) ylipäätään millä tahansa tavalla, on erotettavissa liitteen II muusta osasta. Tämän lisäksi ja joka tapauksessa riidanalaisen asetuksen liite II kokonaisuudessaan (ja 29 artikla) on erillinen osa asetusta.

      (1)  EUVL L 348, s. 129

      (2)  EUVL L 276, s. 22


title: Asia T-299/09: Kanne 29.7.2009 — Gühring v. SMHV (väriherneenkeltaisen ja hopeanharmaan värin yhdistelmä)

text:
               24.10.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 256/27

         Kanne 29.7.2009 — Gühring v. SMHV (väriherneenkeltaisen ja hopeanharmaan värin yhdistelmä)
   (Asia T-299/09)
   2009/C 256/51
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Gühring OHG (Albstadt, Saksa) (edustajat: asianajajat A. von Mühlendahl ja H. Hartwig)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

               —

               vastaajan ensimmäisen valituslautakunnan 30.4.2009 tekemä päätös asiassa R 1330/2008-1 on kumottava

               —

               vastaajan tutkimusosaston 21.7.2008 tekemä päätös, jolla kantajan tekemä tavaramerkin rekisteröintihakemus nro 6 703 581 oli hylätty, on kumottava

               —

               hakemuksen nro 6 703 581 kohteena olevan tavaramerkin on todettava täyttävän asetuksen (EY) (1) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetyt edellytykset

         toissijaisesti

               —

               vastaajan ensimmäisen valituslautakunnan 30.4.2009 tekemä päätös asiassa R 1330/2008-1 on kumottava

               —

               vastaajana oleva virasto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien kantajalle valituslautakuntamenettelystä aiheutuneet kulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: väriherneenkeltaisen ja hopeanharmaan värin yhdistelmästä muodostuva merkki luokkaan 7 kuuluvia tavaroita varten (hakemus nro 6 703 581)

      Tutkijan päätös: Rekisteröinnin hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan virheellinen soveltaminen, koska hakemuksen kohteena oleva merkki on erottamiskykyinen. Lisäksi menettelysääntöjen, nimittäin asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ja 76 artiklan 1 kohdan, noudattamatta jättäminen.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL 2009, L 78, s. 1).


title: Asia T-132/09: Kanne 6.4.2009 — Epcos v. SMHV — Epco Sistemas (EPCOS)

text:
               6.6.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/19

         Kanne 6.4.2009 — Epcos v. SMHV — Epco Sistemas (EPCOS)
   (Asia T-132/09)
   2009/C 129/33
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Epcos AG (München, Saksa) (edustaja: asianajaja L. von Zumbusch)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Epco Sistemas, SL (Constanti, Espanja)

      Vaatimukset

               —

               Toisen valituslautakunnan 19.1.2009 tekemä päätös R 1088/2008-2 on kumottava

               —

               väiteosaston 22.5.2008 tekemä päätös nro B 979 767 väitteentekijän väitteestä on kumottava siltä osin kuin väite hyväksyttiin tavaroiden ”NTC-termistorit”, ”PTC-termistorit” ja ”Ilmaisimet” osalta, ja väite on hylättävä kokonaisuudessaan

               —

               vastaaja tai väitteentekijä on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki ”EPCOS” luokkiin 6 ja 9 kuuluvia tavaroita varten (ilmoitus nro 4 133 799)

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Epco Sistemas, SL

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: espanjalainen kuviomerkki ”E epco SISTEMAS” luokkaan 9 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: väite hyväksytään osittain

      Valituslautakunnan ratkaisu: valitus hylätään

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 43 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä asetuksen (EY) N:o 2868/95 (1) rikkominen, koska väitteen kohteena olevaa merkkiä ei ole käytetty haetun tavaramerkin julkaisemista edeltäneiden viiden vuoden aikana ja kysymyksessä olevien merkkien välillä on sekaannusvaara.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13.12.1995 annettu komission asetus (EY) N:o 2868/95 (EYVL L 303, s. 1).