title: Asia T-387/08: Kanne 1.9.2008 — Evropaïki Dynamiki v. Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto

text:
               22.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/49

         Kanne 1.9.2008 — Evropaïki Dynamiki v. Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto
   (Asia T-387/08)
   (2008/C 301/83)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Ateena, Kreikka) (edustaja: asianajaja N. Korogiannakis)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto
   Vaatimukset

               —

               Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimiston (julkaisutoimisto) tekemä se päätös on kumottava, jolla hylättiin kantajan tekemä tarjous avoimessa tarjouskilpailussa, joka koskee hanketta AO 10185 ”Tietokonepalvelut — SEI-BUD/AMD/CR-järjestelmien ylläpito ja niihin liittyvät palvelut” (EUVL 2008/S 43-058884), ja josta kantajalle ilmoitettiin 20.6.2008 päivätyllä kirjeellä ja jolla tarjouskilpailu ratkaistiin toisen tarjouksentekijän hyväksi

               —

               julkaisutoimisto on velvoitettava korvaamaan kantajalle 1 444 930 euron suuruinen vahinko, joka tälle on aiheutunut tarjousmenettelyn johdosta

               —

               julkaisutoimisto on velvoitettava korvaamaan kantajalle tämän kanteen johdosta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut ja muut kustannukset, vaikka kanne hylättäisiinkin.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Nyt käsiteltävänä olevassa asiassa kantaja vaatii, että vastaajan tekemä se päätös kumotaan, jolla hylättiin kantajan tekemä tarjous avoimessa tarjouskilpailussa, joka koskee hanketta AO 10185 ”Tietokonepalvelut — SEI-BUD/AMD/CR-järjestelmien ylläpito ja niihin liittyvät palvelut”, ja jolla tarjouskilpailu ratkaistiin toisen tarjouksentekijän hyväksi. Kantaja vaatii lisäksi korvausta tarjousmenettelyn johdosta väitetysti aiheutuneesta vahingosta.
   Kantaja väittää kanteensa tueksi, että vastaaja ei noudattanut varainhoitoasetuksen (1), sen täytäntöönpanosääntöjen ja direktiivin 2004/18/EY (2) mukaisia velvollisuuksiaan sekä loukkasi avoimuutta koskevaa periaatetta, yhdenvertaisen kohtelun periaatetta sekä suhteellisuusperiaatetta, kun se ratkaisi edellä mainitun tarjouskilpailun toisen tarjouksentekijän hyväksi.
   Kantaja väittää lisäksi, että hankintaviranomainen laiminlöi edellä mainittujen sovellettavien sääntöjen mukaisen velvollisuutensa perustella päätöksensä riittävästi. Kantaja väittää sen lisäksi, että hankintaviranomainen käytti perusteita, jotka eivät nimenomaisesti sisältyneet tarjouspyyntöön, sekoitti arvioinnin ja myöntämisperusteet noudattamatta näin tarjouspyyntöasiakirjoja ja teki useita ilmeisiä arviointivirheitä, joiden seurauksena kantajan tarjous hylättiin.
   Kantaja vaatii näin ollen, että päätös, jolla sen tekemä tarjous hylättiin ja jolla tarjouskilpailu ratkaistiin toisen tarjouksentekijän hyväksi, kumotaan ja vastaaja velvoitetaan korvaamaan sille oikeudenkäynnin johdosta aiheutuneiden oikeudenkäyntikulujen lisäksi tarjousmenettelyn johdosta aiheutunut vahinko.

      (1)  Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25.6.2002 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (EYVL L 248, s. 1).

      (2)  Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/18/EY (EUVL L 134, s. 114).


title: Asia T-347/12 P: Valitus, jonka Dana Mocová on tehnyt 8.1.2013 virkamiestuomioistuimen asiassa F-41/11, Mocová v. komissio, 13.6.2012 antamasta tuomiosta

text:
               23.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/17

         Valitus, jonka Dana Mocová on tehnyt 8.1.2013 virkamiestuomioistuimen asiassa F-41/11, Mocová v. komissio, 13.6.2012 antamasta tuomiosta
   (Asia T-347/12 P)
   2013/C 86/28
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Dana Mocová (Praha, Tšekin tasavalta) (edustajat: asianajajat D. Abreu Caldas, S. Orlandi, A. Coolen, J.-N.Louis ja É. Marchal)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan virkamiestuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa F-41/11, Dana Mocová vastaan Euroopan komissio, 13.6.2012 antaman tuomion

               —

               kumoamaan päätöksen, jolla hylättiin vaatimus valittajan työsopimuksen jatkamisesta

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa kahteen valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste, jonka mukaan on tehty oikeudellinen virhe siltä osin kuin kyse on laillisuusperiaatteen ulottuvuudesta, koska virkamiestuomioistuin katsoi yhtäältä, että työsopimusten tekemiseen toimivaltaisen viranomaisen valituksen hylkäämisvaiheessa esittämät perustelut voitiin korvata ja niitä voitiin muuttaa hylättäessä kantajan vaatimus väliaikaisen toimihenkilön työsopimuksen jatkamisesta, ja toisaalta, koska virkamiestuomioistuin katsoi, että perustelut olivat pätevät, vaikka ne perustuivat seikkoihin, jotka vahvistettiin vasta valituksenalaisen toimen antamisen jälkeen. Valittaja väittää, että

                           —

                           jos valittajan työsopimusta ei käsiteltävässä asiassa jatkettu kahdeksan vuoden kertymisen kieltoa koskevan säännön vuoksi, työsopimuksen tekemiseen toimivaltainen viranomainen ei olisi voinut tämän jälkeen valitukseen antamassaan vastauksessa todeta, että sopimusta ei jatkettu budjetin asettamien rajoitusten, valittajan ansioiden ja yksikön edun vuoksi, ja tämän jälkeen tuomioistuimessa rajoittaa perustelut vain budjetin asettamiin rajoituksiin

                           —

                           virkamiestuomioistuimen on, toisin kuin valituksenalaisen tuomion 50 kohdassa todetaan, tutkittava kahdeksan vuoden sääntöä vastaan esitetty lainvastaisuusväite; kyseinen sääntö esitettiin perusteema hylättäessä vaatimus väliaikaisen toimihenkilön työsopimuksen jatkamisesta.

               2)

               Toinen valitusperuste, jonka mukaan on tehty oikeudellinen virhe, koska virkamiestuomioistuin katsoi, että työsopimusten tekemiseen toimivaltainen viranomainen oli tehnyt valituksenalaisen päätöksen yksikön edun mukaisesti, vaikka virkamiestuomioistuin oli todennut, että komissio oli myöntänyt istunnossa, että valituksenalaisen toimen perusteeksi olisi ensimmäisessä asteessa voitu vedota vain budjetin asettamiin rajoituksiin. Valittaja toteaa lisäksi, että virkamiestuomioistuin laiminlöi perusteluvelvollisuutensa ja velvollisuutensa tutkia kaikki sille esitetyt väitetyt oikeudenloukkaukset, kun se ei lainkaan viitannut valittajan väitteisiin, jotka koskivat ristiriitaa, joka vallitsee budjetin asettamista rajoituksista johtuvaa työpaikkojen vähentämistä koskevien perustelujen ja uusien, palkkaluokkaan AD9 kuuluvien väliaikaisten toimihenkilöiden tehtävien avaamisen välillä.


title: Asia T-58/07: Kanne 23.2.2007 — BYK-Chemie v. SMHV (Substance for Success)

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/48

         Kanne 23.2.2007 — BYK-Chemie v. SMHV (Substance for Success)
   (Asia T-58/07)
   (2007/C 95/96)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: BYK-Chemie GmbH (Wesel, Saksa) (edustajat: asianajajat J. Kroher ja A. Hettenkofer)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
   Kantajan vaatimukset

               —

               vastaajan neljännen valituslautakunnan 9.1.2007 tekemä päätös (asia R0816/2006-4) on kumottava

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”Substance for Success ”luokkiin 1 ja 40-42 kuuluville tavaroille ja palveluille (hakemus nro 3 660 552).

      Tutkijan päätös: Hakemuksen hylkääminen.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen.

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on rikottu, koska haettu tavaramerkki on vaaditulla tavalla erottamiskykyinen eikä sitä ole pidettävä elinkeinotoiminnassa vapaasti käytettävissä.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 20 päivänä marraskuuta 2003 asiassa C-340/01 (Oberster Gerichtshofin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Carlito Abler ym. vastaan Sodexho MM Catering Gesellschaft mbH, Sanrest Großküchen Betriebsgesellschaft mbH:n osallistuessa asian käsittelyyn (Sosiaalipolitiikka – Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Yrityksen luovutus – Työntekĳöiden oikeuksien turvaaminen – Direktiivi 77/187/ETY – Soveltamisala – Luovutuksen käsite)

text:
C 7/12                    FI                              Euroopan unionin virallinen lehti                                          10.1.2004
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                   toimeksiantaja on antanut niiden käytettäväksi, vaikka toinen yrittäjä
                                                                            olisikin ilmoittanut kieltäytyvänsä ottamasta palvelukseensa ensim-
                                                                            mäisen yrittäjän työntekijöitä.
                            (kuudes jaosto)
                                                                            (1) EYVL C 331, 24.11.2001.
                   20 päivänä marraskuuta 2003
asiassa C-340/01 (Oberster Gerichtshofin esittämä ennak-
koratkaisupyyntö): Carlito Abler ym. vastaan Sodexho
MM Catering Gesellschaft mbH, Sanrest Großküchen                                     YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
Betriebsgesellschaft mbH:n osallistuessa asian käsitte-
                                 lyyn (1)                                                              (kuudes jaosto)
                                                                                20 päivänä marraskuuta 2003
(Sosiaalipolitiikka – Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentä-
minen – Yrityksen luovutus – Työntekijöiden oikeuksien                      asiassa C-356/01: Itävallan tasavalta vastaan Euroopan
turvaaminen – Direktiivi 77/187/ETY – Soveltamisala –                                              yhteisöjen komissio (1)
                         Luovutuksen käsite)
                                                                            (Itävallan kautta kulkeville raskaille tavarankuljetusajoneu-
                                                                            voille vahvistettu ekopistejärjestelmä – Komission kieltäyty-
                             (2004/C 7/18)                                  minen vähentämästä vuoden 2001 ekopisteiden lukumäärää
                                                                                – Laillisuus)
                       (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                                                     (2004/C 7/19)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                            (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Asiassa C-340/01, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on                  Asiassa C-356/01, Itävallan tasavalta (asiamiehenään: H. Dossi)
saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen                 vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään:
käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa              C. Schmidt ja M. Wolfcarius), jota tukee Saksan liittotasavalta
vireillä olevassa asiassa Carlito Abler ym. ja Sodexho MM                   (asiamiehenään: W.-D. Plessing, avustajanaan J. Sedemund,
Catering Gesellschaft mbH, Sanrest Großküchen Betriebsgesell-               Rechtsanwalt), jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta
schaft mbH:n osallistuessa asian käsittelyyn, ennakkoratkaisun              kumoamaan 25.7.2001 tehdyn komission päätöksen, jolla
työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen                kieltäydyttiin antamasta ehdotusta asetukseksi vuoden 2001
taikka liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan                  ekopisteiden lukumäärän vähentämisestä, ja jossa kantaja
jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14 päivänä hel-                vaatii toissijaisesti yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan edel-
mikuuta 1977 annetun neuvoston direktiivin 77/187/ETY                       lä mainittuna päivänä tehdyn komission päätöksen, joka
(EYVL L 61, s. 26) 1 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomiois-             koskee kaikkien jäljelle jääneiden ekopisteiden jakamista vuo-
tuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: tuomarit C. Gul-               delle 2001, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien
mann, joka hoitaa kuudennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä,                kokoonpanossa: tuomari V. Skouris, joka hoitaa kuudennen
sekä J. N. Cunha Rodrigues, J.-P. Puissochet (esittelevä tuomari),          jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit J. N. Cunha
F. Macken ja N. Colneric, julkisasiamies: L. A. Geelhoed,                   Rodrigues (esittelevä tuomari), J.-P. Puissochet, R. Schintgen ja
kirjaaja: johtava hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut                  F. Macken, julkisasiamies: J. Mischo, kirjaaja: johtava hallinto-
20.11.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                       virkamies M.-F. Contet, on antanut 20.11.2003 tuomion,
                                                                            jonka tuomiolauselma on seuraava:
Työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka         1)     Kanne hylätään.
liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden
lainsäädännön lähentämisestä 14 päivänä helmikuuta 1977 anne-               2)     Itävallan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti-
tun neuvoston direktiivin 77/187/ETY 1 artiklaa on tulkittava                      kulut.
siten, että direktiiviä sovelletaan tilanteessa, jossa toimeksiantaja on
                                                                            3)     Saksan liittotasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
sopimusteitse antanut sairaalan ruokailupalvelujen hoidon ensin
yhden yrittäjän vastattavaksi, irtisanoo sitten tämän sopimuksen ja
tekee samoista palvelusuorituksista uuden sopimuksen toisen yrittäjän       (1) EYVL C 317, 10.10.2001.
kanssa, kun tämä toinen yrittäjä käyttää olennaisia ensimmäisen
yrittäjän aiemmin käyttämiä aineellisia tuotantovälineitä, jotka


title: Asia T-92/10: Kanne 17.2.2010 — Ferriera Valsabbia ja Valsabbia Investimenti v. komissio

text:
               1.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/62

         Kanne 17.2.2010 — Ferriera Valsabbia ja Valsabbia Investimenti v. komissio
   (Asia T-92/10)
   2010/C 113/94
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantajat: Ferriera Valsabbia SpA (Odolo, Italia) ja Valsabbia Investimenti SpA (Odolo, Italia) (edustajat: asianajajat D. Fosselard, S. Amoruso ja L. Vitolo)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               on kumottava komission 30.9.2009 asiassa COMP/37.956 — Betoniraudoitteet, uusi päätös, tekemä päätös K(2009) 7492 lopullinen (jäljempänä päätös), sellaisena kuin se on muutettuna ja täydennettynä 8.12.2009 tehdyllä päätöksellä K(2009) 9912 lopullinen (jäljempänä täydentävä päätös), siltä osin kuin siinä todetaan, että Ferriera Valsabbia SpA ja Valsabbia Investimenti SpA ovat rikkoneet EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklaa, ja velvoitetaan kyseiset yhtiöt maksamaan yhteisvastuullisesti 10,25 miljoonan euron sakon

               —

               toissijaisesti on kumottava päätöksen 2 artikla, jolla kantajille määrätään sakko

               —

               vieläkin toissijaisemmin kantajille määrätyn sakon määrää on alennettava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samankaltaiset kuin muissa samasta päätöksestä nostetuissa kanteissa. Kantajat väittävät erityisesti seuraavaa:

               Komissiolla ei ole toimivaltaa määrätä seuraamuksia EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan rikkomisen perusteella sen jälkeen, kun kyseisen sopimus on lakannut olemasta voimassa, eikä ainakaan käyttää oikeudellisena perustana asetuksen (EY) N:o 1/2003 (1) 7 artiklan 1 kohtaa ja 23 artiklan 2 kohtaa.

               Kantajien puolustautumisoikeuksien loukkaaminen komissiossa käydyssä menettelyssä.

               EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 1 kohdan rikkominen, koska päätöksessä kuvailtujen tosiseikkojen perusteella ei voida osoittaa, että kyse olisi yhdestä jatkuvasta kilpailusääntöjen rikkomisesta.

               Suuntaviivojen rikkominen määrättyjen sakkojen laskennassa sekä yhdenvertaisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen.

               Kantajat väittävät tältä osin erityisesti, että niiden luokitteleminen yritysten ensimmäiseen ryhmään, johon kuuluville yrityksille on määrätty korkeammat sakon perusmäärät, on täysin lainvastaista, kun otetaan huomioon, että komissio on soveltanut virheellisesti perustetta, joka koskee yritysten erityistä painoarvoa markkinoilla eikä ole soveltanut yhdenmukaisesti yrityksen kokoon liittyvää perustetta. Sakon määrän vahvistamista koskeva menettely on lisäksi ollut epäasianmukainen siltä osin kuin on kyse lieventävien olosuhteiden huomioon ottamisesta. Menettelyn kohtuuttoman pitkä kesto on lopuksi loukannut vakavasti kantajien oikeutta oikeudenmukaiseen menettelyyn kohtuullisessa ajassa.

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1).


title: Asia C-308/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Provincial de Alicante (Epanja) on esittänyt 25.6.2015 – Banco Popular Español, S.A.v. Emilio Irles López ja Teresa Torres Andreu

text:
               24.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 279/24

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Provincial de Alicante (Epanja) on esittänyt 25.6.2015 – Banco Popular Español, S.A.v. Emilio Irles López ja Teresa Torres Andreu
   (Asia C-308/15)
   (2015/C 279/30)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Audiencia Provincial de Alicante

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Banco Popular Español, S.A.

      Vastaaja: Emilio Irles López ja Teresa Torres Andreu

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (1) 6 artiklan 1 kohdassa tunnustettu periaate kuluttajan kanssa tehtyjen sopimusten kohtuuttomien ehtojen sitomattomuudesta yhteensoveltuvaa sen kanssa, että lainasopimukseen sisältyneen kohtuuttoman vähimmäiskorkolausekkeen vuoksi pätemättömäksi toteamisesta johtuvat palauttamista koskevat vaikutukset ei[vät] ala sopimuksen tekopäivästä vaan myöhäisemmästä ajankohdasta?

               2)

               Onko kohtuuttoman ehdon taannehtivien vaikutusten rajoittamisen perusteena oleva asianomaisten vilpitöntä mieltä koskeva edellytys unionin oikeuden itsenäinen käsite, jota on tulkittava yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa?

               3)

               Jos kysymykseen vastataan myöntävästi, mitä syitä on otettava huomioon määriteltäessä sitä, onko asianomainen ollut vilpittömässä mielessä?

               4)

               Onko sellainen elinkeinonharjoittajan toiminta, [joka] sopimusta tehtäessä on ollut perusteena ehdon kohtuuttomuuden kannalta ratkaisevalle avoimuuden puutteelle, joka tapauksessa yhteensoveltuvaa asianomaisten vilpittömän mielen kanssa?

               5)

               Onko kohtuuttoman ehdon taannehtivien vaikutusten rajoittamisen perusteena oleva vakavien vaikeuksien uhka unionin oikeuden itsenäinen käsite, jota on tulkittava yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa?

               6)

               Jos kysymykseen vastataan myöntävästi, mitä arviointiperusteita pitäisi ottaa huomioon?

               7)

               Onko vakavien vaikeuksien uhkaa arvioitava ottamalla huomioon ainoastaan elinkeinonharjoittajalle aiheutuvat vaikeudet vai pit[ääkö] ottaa huomioon myös vahinko, joka kuluttajalle aiheutuu sitä, että mainitun vähimmäiskorkoehdon perusteella maksettuja määriä ei palauteta kokonaan?

               8)

               Onko vähimmäiskorkolausekkeen pätemättömyydestä joka on todettu kuluttajajärjestön [kolmea] rahoituslaitosta vastaan vireille panemassa menettelyssä, johtuvien palauttamista koskevien vaikutusten rajoittamisen automaattinen laajentaminen yksityisiin, eri rahoituslaitosten kanssa lainasopimuksen, jonka vakuutena on kiinteistökiinnitys, tehneiden kuluttaja-asiakkaiden nostamiin kanteisiin, joissa vaaditaan vähimmäiskorkolausekkeen julistamista pätemättömäksi sen kohtuuttomuuden vuoksi, yhteensoveltuvaa direktiivin 93/13 6 artiklan 1 kohdassa tunnustetun periaatteen, jonka mukaan kohtuuton ehto ei sido kuluttajaa, sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (2) 47 artiklassa vahvistetun tehokkaiden oikeussuojakeinojen oikeuden kanssa.

      (1)  EYVL L 95, s. 29.

      (2)  EYVL 2000, C 364, s. 1.


title: Asia T-529/15: Kanne 8.9.2015 – Intesa Sanpaolo v. SMHV (START UP INITIATIVE)

text:
               9.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 371/37

         Kanne 8.9.2015 – Intesa Sanpaolo v. SMHV (START UP INITIATIVE)
   (Asia T-529/15)
   (2015/C 371/38)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Intesa Sanpaolo SpA (Torino (TO), Italia) (edustajat: asianajajat P. Pozzi ja F. Braga)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Menettely SMHV:ssa

      Riidanalainen malli: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan START UP INITIATIVE – Rekisteröintihakemus nro 13 011 838

      Riidanalainen päätös: SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 29.6.2015 asiassa R 2777/2014-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               toteaa, että yhteisön tavaramerkkiasetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 2 kohtaa on rikottu ja sovellettu virheellisesti

               —

               toteaa, että yhteisön tavaramerkkiasetuksen 75 artiklaa on rikottu

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 2 kohdan rikkominen

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan rikkominen.


title: Asia C-280/11 P: Valitus, jonka Euroopan unionin neuvosto on tehnyt 6.6.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-233/09, Access Info Europe v. Euroopan unionin neuvosto, 22.3.2011 antamasta tuomiosta

text:
               13.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 238/6

         Valitus, jonka Euroopan unionin neuvosto on tehnyt 6.6.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-233/09, Access Info Europe v. Euroopan unionin neuvosto, 22.3.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia C-280/11 P)
   2011/C 238/11
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: G. Maganza, B. Driessen, Cs. Fekete)

      Muut osapuolet: Access Info Europe, Helleenien tasavalta, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa valituksenalaisen tuomion, jolla unionin yleinen tuomioistuin kumosi neuvoston päätöksen evätä yleisön oikeus tutustua pyydettyyn asiakirjaan

               —

               ratkaisee valituksen kohteena olevat kysymykset lopullisesti ja

               —

               velvoittaa asian T-233/09 kantajan korvaamaan neuvostolle kyseisestä asiasta ja tästä valituksesta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Neuvosto haluaa aivan aluksi muistuttaa, että riidanalainen päätös tehtiin 26.2.2009 eli ennen kuin Lissabonin sopimus tuli voimaan 1.12.2009. Näin ollen tähän asiaan sovelletaan sitä sopimuskehystä, joka perustettiin Euroopan unionista tehdyllä sopimuksella ja EY:n perustamissopimuksella ennen Lissabonin sopimuksen voimaantuloa.
   Neuvosto toteaa kunnioittavasti, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen tulkitessaan ja soveltaessaan asetuksen N:o 1049/2001 (1) 4 artiklan 3 kohdan 1 alakohdassa tarkoitettua poikkeusta, koska sen tekemät toteamukset eivät ole yhteensopivia sovellettavien perustamissopimusten määräysten kanssa, ja erityisesti koska niissä ei oteta huomioon perustamissopimuksessa vahvistetun periaatteen, joka koskee laajempaa oikeutta tutustua toimielinten lainsäädäntötoimintaan, toimielinten päätöksenteon tehokkuuden säilyttämisestä johtuvia rajoja.
   Neuvosto väittää toiseksi, että unionin yleisen tuomioistuimen päättely on ristiriidassa unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön kanssa, jossa sallitaan toimielimen nojautua yleisiin seikkoihin.
   Neuvosto toteaa kolmanneksi, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen soveltaessaan ”oikeudellisesti ja tosiasiallisesti riittävää tasoa” tähän asiaan arvioidessaan syitä, jotka neuvosto esitti perustellakseen asetuksen 4 artiklan 3 kohdan 1 alakohdassa tarkoitettuun poikkeukseen vetoamisen. Unionin yleinen tuomioistuin teki arvioinnissaan oikeudellisia virheitä, kun se edellytti näyttöä päätöksentekomenettelyyn kohdistuneista haitallisista vaikutuksista, jätti ottamatta huomioon päätöksentekomenettelyn varhaisvaiheen merkityksen arvioitaessa tietojen kokonaisuudessaan ilmaisemisen vaikutusta ja jätti ottamatta huomioon pyydetyn asiakirjan arkaluonteisuuden.

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43)


title: Asia T-312/17: Kanne 1.6.2017 – Campbell v. komissio

text:
               31.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 249/31

         Kanne 1.6.2017 – Campbell v. komissio
   (Asia T-312/17)
   (2017/C 249/47)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Liam Campbell (Dundalk, Irlanti) (edustaja: J. MacGuill, Solicitor)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 7.4.2017 tehdyn komission päätöksen, jolla kieltäydyttiin antamasta kantajalle oikeutta tutustua asiakirjoihin, jotka koskevat jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa menettelyä, joka on aloitettu Liettuaa vastaan direktiivin 2010/64 (1) täytäntöönpanon väitetyn laiminlyönnin vuoksi.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja esittää kanteensa tueksi viisi kanneperustetta.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja ei ole arvioinut asetuksen N:o 1049/2001 mukaista asiakirjoihin tutustumista koskevaa pyyntöä konkreettisesti, mikä on vastoin asian kannalta merkityksellistä oikeuskäytäntöä.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja on lainvastaisesti nojautunut eräisiin yleisiin olettamiin, mikä on vastoin asian kannalta merkityksellisessä oikeuskäytännössä esitettyjä periaatteita.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan kunkin kyseessä olevan asiakirjan osalta ei ole suoritettu erityistä ja vaikuttavaa riskin arviointia, mikä on niin ikään vastoin asian kannalta merkityksellistä oikeuskäytäntöä.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vastaaja ei ole suorittanut erityistä ja vaikuttavaa tarkastelua siltä osin kuin kyse on mahdollisesta osittaisesta oikeudesta tutustua asiakirjoihin, mikä on vastoin oikeuskäytäntöä.

               5)

               Viides kanneperuste, jonka mukaan vastaaja on tehnyt ilmeisen arviointivirheen siltä osin kuin kyse on ylivoimaisen yleisen edun olemassaolosta niin ikään vastoin oikeuskäytännössä esitettyjä periaatteita.

      (1)  Oikeudesta tulkkaukseen ja käännöksiin rikosoikeudellisissa menettelyissä 20.10.2010 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/64/EU (EUVL 2010, L 280, s. 1).


title: Asia C-476/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Berlin (Saksa) on esittänyt 29.10.2007 — M.C.O. Congres v. suxess GmbH

text:
               26.1.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 22/23

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Berlin (Saksa) on esittänyt 29.10.2007 — M.C.O. Congres v. suxess GmbH
   (Asia C-476/07)
   (2008/C 22/44)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Landgericht Berlin
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: M.C.O. Congres

      Vastaaja: suxess GmbH
   Ennakkoratkaisukysymykset
   Onko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.4.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (1), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 22.10.1999 annetulla direktiivillä (EYVL 1999 L 277, s. 34), 9 artiklan 2 kohdan e alakohtaa tulkittava siten, että sellaiset Code Géneral des Impôts'n 259 A §:n 4 momentin a kohdassa tarkoitetut urheilu- ja kulttuuripalveluihin liittyvät palvelut, joilla palvelun vastaanottajalle annetaan oikeus mainospinnan käyttämiseen sekä mainostamiseen tapahtuman tiloissa ja T-paidoissa, ovat 17.4.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin EY 77/388 9 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja mainospalveluita, mistä seuraa se, että palvelujen suorituspaikka on paikka, jossa edellä mainittujen palvelujen vastaanottajalla on liiketoimintansa kotipaikka?

      (1)  EYVL L 145, s. 1.


title: Asia T-283/10: Kanne 25.6.2010 — Milux v. SMHV (BMICONTROL)

text:
               28.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 234/48

         Kanne 25.6.2010 — Milux v. SMHV (BMICONTROL)
   (Asia T-283/10)
   ()
   2010/C 234/85
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Milux Holding S.A. (Luxemburg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja J. Bojs)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan asiassa R 1435/2009-4 17.6.2010 tekemä päätös on kumottava, ja

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”BMICONTROL” luokkiin 9, 10 ja 44 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten

      Tutkijan päätös: Yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetusta N:o 207/2009 on rikottu, koska valituslautakunta sovelsi väärin syrjintäkiellon periaatetta tämän tapauksen tosiseikkoihin; toissijaisesti neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska valituslautakunta katsoi virheellisesti, ettei haettu tavaramerkki ole sellaisenaan riittävän erottamiskykyinen.


title: Asia T-413/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.4.2013 — SOZA v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Tekijänoikeudet, jotka koskevat musiikkiteosten julkista esittämistä internetin, satelliitin ja kaapelin välityksellä — Päätös, jolla EY 81 artiklan rikkominen todetaan — Maantieteellisten markkinoiden jakaminen — Kahdenväliset sopimukset kansallisten tekijänoikeusjärjestöjen välillä — Yhdenmukaistettu menettelytapa, joka sulkee pois mahdollisuuden myöntää lisenssejä monilla eri alueilla ja moniin eri teosvalikoimiin — Näyttö — Syyttömyysolettama)

text:
               1.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/29

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.4.2013 — SOZA v. komissio
   (Asia T-413/08) (1)

   (Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Tekijänoikeudet, jotka koskevat musiikkiteosten julkista esittämistä internetin, satelliitin ja kaapelin välityksellä - Päätös, jolla EY 81 artiklan rikkominen todetaan - Maantieteellisten markkinoiden jakaminen - Kahdenväliset sopimukset kansallisten tekijänoikeusjärjestöjen välillä - Yhdenmukaistettu menettelytapa, joka sulkee pois mahdollisuuden myöntää lisenssejä monilla eri alueilla ja moniin eri teosvalikoimiin - Näyttö - Syyttömyysolettama)
   2013/C 156/49
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Slovenský ochranný Zväz Autorský pre práva k hudobným dielam (SOZA) (Bratislava, Slovakia) (edustaja: asianajaja M. Favart)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre, A. Biolan ja J. Bourke)

      Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: International Confederation of Societies of Authors and Composers (CISAC) (Neuilly-sur-Seine, Ranska) (edustajat: asianajajat J.-F. Bellis ja K. Van Hove)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse [EY] 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 16.7.2008 tehtyä komission päätöstä K(2008) 3435 lopullinen (Asia COMP/C2/38.698 — CISAC) koskevasta osittaisesta kumoamisvaatimuksesta

      Tuomiolauselma

               1)

               [EY] 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 16.7.2008 tehdyn komission päätöksen K(2008) 3435 lopullinen (Asia COMP/C2/38.698 — CISAC) 3 artikla kumotaan siltä osin kuin se koskee Slovenský ochranný Zväz Autorský pre práva k hudobným dielamia (SOZA).

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 301, 22.11.2008.


title: Asia C-127/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 2.9.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Augstākā tiesa – Latvia) – Andrejs Surmačs v. Finanšu un kapitāla tirgus komisija (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 94/19/EY — Liitteessä I oleva 7 kohta — Talletusten vakuusjärjestelmä — Joidenkin tallettajien jättäminen talletusten vakuusjärjestelmän ulkopuolelle — ”Johtajan” jättäminen ulkopuolelle)

text:
               26.10.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 354/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 2.9.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Augstākā tiesa – Latvia) – Andrejs Surmačs v. Finanšu un kapitāla tirgus komisija
   (Asia C-127/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 94/19/EY - Liitteessä I oleva 7 kohta - Talletusten vakuusjärjestelmä - Joidenkin tallettajien jättäminen talletusten vakuusjärjestelmän ulkopuolelle - ”Johtajan” jättäminen ulkopuolelle))
   (2015/C 354/08)
   Oikeudenkäyntikieli: latvia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Augstākā tiesa

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Andrejs Surmačs

      Vastaaja: Finanšu un kapitāla tirgus komisija

      Tuomiolauselma

               1)

               Talletukset, jotka talletusten vakuusjärjestelmistä 30.5.1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/19/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 11.3.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/44/EY, liitteessä I olevan 7 kohdan nojalla voidaan jättää vakuusjärjestelmän ulkopuolelle, on lueteltu siinä tyhjentävästi, minkä vuoksi jäsenvaltiot eivät voi kansallisessa lainsäädännössään säätää, että jotkin muut tallettajien ryhmät eivät hoitamiensa tehtävien puolesta kuulu mainitussa kohdassa lueteltujen käsitteiden soveltamisalaan, ja jättää niiden talletuksia vakuuden ulkopuolelle.

               2)

               Direktiivin 94/19 liitteessä I olevaa 7 kohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/14, on tulkittava siten, että jäsenvaltiot voivat sulkea tässä direktiivissä säädetyn vakuuden ulkopuolelle henkilöt, joilla johtajan asemassa luottolaitoksessa hoitamansa tehtävän vuoksi, tehtävän nimikkeestä riippumatta, on sellainen tiedon ja osaamisen taso, jonka perusteella he kykenevät tuntemaan ja määrittämään tämän luottolaitoksen todellisen rahoitusaseman sekä sen toimintaan liittyvät riskit.

      (1)  EUVL C 159, 26.5.2014.


title: Asia T-303/17: Kanne 18.5.2017 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (4000)

text:
               17.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 231/46

         Kanne 18.5.2017 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (4000)
   (Asia T-303/17)
   (2017/C 231/58)
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Saksa) (edustaja: asianajaja M.-C. Simon)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Pengjie Town, Kiina)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Tunnus ”4000” – EU-tavaramerkki nro 12 333 548

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 8.3.2017 asiassa R 654/2016-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut

               —

               velvoittaa asian käsittelyyn valituslautakunnassa osallistuneen muun asianosaisen korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos se osallistuu oikeudenkäyntiin väliintulijana.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan rikkominen

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan rikkominen

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

               —

               Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja hyvän hallinnon periaatteen loukkaaminen.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 6 päivänä joulukuuta 2001 asiassa T-43/98: Emesa Sugar (Free Zone) NV vastaan Euroopan unionin neuvosto (Merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatiojärjestely – Päätös 97/803/EY – Sokerin tuonti – Kumoamiskanne – Vahingonkorvauskanne – Tutkittavaksi ottaminen – Saavutettujen tulosten peruuttamattomuus – Suhteellisuusperiaate – Oikeusvarmuus)

text:
C 109/42                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       4.5.2002
                                              ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-                                YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
                    MIOISTUIMEN TUOMIO                                                        MIOISTUIMEN TUOMIO
                    6 päivänä joulukuuta 2001
                                                                                29 päivänä tammikuuta 2002
asiassa T-43/98: Emesa Sugar (Free Zone) NV vastaan
                 Euroopan unionin neuvosto (1)
                                                                          asiassa T-160/98, Firma Léon Van Parys NV ja Pacific Fruit
                                                                            Company NV vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)
(Merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatiojärjestely –
Päätös 97/803/EY – Sokerin tuonti – Kumoamiskanne –
Vahingonkorvauskanne – Tutkittavaksi ottaminen – Saavu-
                                                                          (Banaanit – Yhteinen markkinajärjestely – Kumoamiskanne
tettujen tulosten peruuttamattomuus – Suhteellisuusperiaa-
                                                                            – Tutkittavaksi ottaminen – Viitemäärien vähentäminen)
                        te – Oikeusvarmuus)
                           (2002/C 109/83)                                                         (2002/C 109/84)
                    (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
Asiassa T-43/98, Emesa Sugar (Free Zone) NV, kotipaikka
Oranjestad (Aruba), edustajanaan asianajaja G. van der Wal,
prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan unionin neu-
vosto, asiamiehinään J. Huber ja G. Houttuin, jota tukee                  Asiassa T-160/98, Firma Léon Van Parys NV, kotipaikka
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään T. van Rijn,                  Antwerpen (Belgia), ja Pacific Fruit Company NV, kotipaikka
Espanjan kuningaskunta, asiamiehinään M. López-Monı́s Gal-               Antwerpen, edustajinaan asianajajat P. Vlaemminck, L. Van
lego ja R. Silva de Lapuerta, sekä Ranskan tasavalta asiamiehe-           den Hende ja J. Holmens, prosessiosoite Luxemburgissa,
nään, K. Rispal Bellanger, jossa kantaja vaatii ensimmäisen               vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään H. van
oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan merentakaisten mai-                 Vliet ja L. Visaggio), jossa kantajat vaativat, että yhteisöjen
den ja alueiden assosioinnista Euroopan talousyhteisöön teh-              ensimmäisen asteen tuomioistuin kumoaa 12.3.1998 ja
dyn neuvoston päätöksen 91/482/ETY välitarkistuksesta                     5.8.1998 välisenä aikana väitetyksi tehdyn komission päätök-
24 päivänä marraskuuta 1997 tehdyn neuvoston päätöksen                    sen, jolla pienennettiin kantajien vuonna 1996 kaupan pitämää
97/803/EY (EYVL L 329, , s. 50) ja vahingonkorvausta,                     ja vuoden 1998 viitemäärän vahvistamisessa huomioon otet-
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin, (kolmas                 tua banaanimäärää, Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus-
jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Azizi            asteen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa:
sekä tuomarit K. Lenaerts ja M. Jaeger, kirjaaja: hallintovirka-          jaoston puheenjohtaja P. Lindh sekä tuomarit R. Garcı́a-
mies J. Plingers, on antanut 6.12.2001 tuomion, jonka tuomio-             Valdecasas ja J. D. Cooke, kirjaaja: H. Jung, on antanut
lauselma on seuraava:                                                     29.1.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
1)    Kanne hylätään.
                                                                          1)    Kanne jätetään tutkimatta.
2)    Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoite-
      taan korvaamaan neuvoston oikeudenkäyntikulut, mukaan               2)    Kantajat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne
      lukien välitoimimenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.             velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.
3)    Väliintulijat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                                                                          (1) EYVL C 378, 5.12.1998.
(1) EYVL C 151, 16.5.1998.


title: Asia C-286/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 18.5.2017 – Gabriele Ossenbeck v. TUIfly GmbH

text:
               28.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/21

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 18.5.2017 – Gabriele Ossenbeck v. TUIfly GmbH
   (Asia C-286/17)
   (2017/C 283/29)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Gabriele Ossenbeck

      Vastaaja: TUIfly GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko se, että lennon suorittamista varten merkittävä osa lentoliikenteen harjoittajan henkilöstöstä on poissa sairauden vuoksi, asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu poikkeuksellinen olosuhde? Jos tähän vastataan myöntävästi: Miten suuri poissaolo-osuuden on oltava, jotta tällaisen olosuhteen voitaisiin katsoa olevan olemassa?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: Onko se, että lennon suorittamista varten merkittävä osa lentoliikenteen harjoittajan henkilöstöstä on spontaanisti poissa työoikeudellisesti ja työehtosopimusoikeudellisesti laittoman työn keskeytyksen (”villi lakko”) vuoksi asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu poikkeuksellinen olosuhde? Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Miten suuri poissaolo-osuuden on oltava, jotta tällaisen olosuhteen voitaisiin katsoa olevan olemassa?

               3)

               Jos ensimmäiseen tai toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Täytyykö poikkeuksellisen olosuhteen liittyä itse peruutettuun lentoon vai onko lentoliikenteen harjoittajalla oikeus laatia uusi lentoaikataulu taloudellisten seikkojen perusteella?

               4)

               Jos ensimmäiseen tai toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Liittyykö vältettävyys poikkeukselliseen olosuhteeseen vai poikkeuksellisen olosuhteen seurauksiin?

      (1)  Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1).


title: Jorge D. Savion 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-105/97)

text:
N:o C 181/20         LH                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     14.6.97
vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Nicolas                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Lhoëst, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire
Myson SARL, 30 rue de Cessange.                                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa
                                                                   mansisältöiset kuin asiassa T-16/97 (').
Kantaja vaatii , että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
tuin                                                               (') EYVL N:o C 74, 8.3.1997, s . 27.
— kumoaa 14.6.1996 tehdyn komission päätöksen, jolla
     komissio hylkäsi kantajan vaatimuksen henkilöstö
     sääntöjen 31 artiklan 2 kohdan mahdollisen soveltu
     vuuden arvioimisesta,
                                                                   Ginette Nabavin 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                                vastaan nostama kanne
— kumoaa tarpeellisilta osin kantajan valituksen perus
     teella 27.12.1 996 tehdyn komission nimenomaisen hyl                                 ( Asia T-104/97 )
     käävän päätöksen,                                                                        ( 97/C 181 /41 )
— velvoittaa vastaajan korvaamaan asian käsittelystä                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
     tässä tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäyntiku
     lut .                                                         Ginette Nabavi, kotipaikka Tervuren ( Belgia ), on nostanut
                                                                   7.4.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                   vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Nicolas
                                                                   Lhoëst, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa       Myson SARL, 30 rue de Cessange .
mansisältöiset kuin asiassa T-16/97 (').
                                                                   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
(') EYVL N:o C 74, 8.3.1997, s . 27.                               tuin
                                                                   — kumoaa 18.6.1996 tehdyn komission päätöksen, jolla
                                                                        komissio hylkäsi kantajan vaatimuksen henkilöstö
                                                                        sääntöjen 31 artiklan 2 kohdan mahdollisen soveltu
                                                                        vuuden arvioimisesta,
     Georges Herbillonin 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen
              komissiota vastaan nostama kanne                     — kumoaa tarpeellisilta osin kantajan valituksen perus
                       ( Asia T-103/97 )                                teella 27.12.1996 tehdyn komission nimenomaisen hyl
                                                                        käävän päätöksen,
                         ( 97/C 181 /40 )
                                                                   — velvoittaa vastaajan korvaamaan asian käsittelystä
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                          tässä tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäyntiku
                                                                        lut .
Georges Flerbillon, kotipaikka Arlon ( Belgia ), on nostanut
7.4.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen              Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Nicolas                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa
Lhoëst, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire        mansisältöiset kuin asiassa T- 16/9 7 ( M.
Myson SARL, 30 rue de Cessange .
                                                                   (') EYVL N:o C 74, 8.3.1997, s . 27 .
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
tuin
— kumoaa 17.6.1996 tehdyn komission päätöksen, jolla
     komissio hylkäsi kantajan vaatimuksen henkilöstö
     sääntöjen 31 artiklan 2 kohdan mahdollisen soveltu          Jorge D. Savion 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota
     vuuden arvioimisesta,                                                            vastaan nostama kanne
                                                                                ( Asia T-105/97)
— kumoaa tarpeellisilta osin kantajan valituksen perus                                      ( 97/C 181/42 )
     teella 27.12.1996 tehdyn komission nimenomaisen hyl
     käävän päätöksen,                                                             (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
— velvoittaa vastaajan korvaamaan asian käsittelystä              Jorge D. Savio, kotipaikka Bryssel, on nostanut 7.4.1997
    tässä tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäyntiku            Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
     lut.                                                         tuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan .
 ---pagebreak--- 14.6.97               1 FI 1                    Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    N:o C 181 /21
Kantajan edustajana on asianajaja Nicolas Lhoëst, Bryssel,               Cornelis Volgerin 11.4.1997 Euroopan parlamenttia
ja prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire Myson SARL,                                  vastaan nostama kanne
30 rue de Cessange.                                                                         (Asia T-108/97)
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois                                       ( 97/C 181 /44 )
tuin
— kumoaa 18.6.1996 tehdyn komission päätöksen, jolla                                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
      komissio hylkäsi kantajan vaatimuksen henkilöstö
      sääntöjen 31 artiklan 2 kohdan mahdollisen soveltu
      vuuden arvioimisesta,
                                                                    Cornelis Volger, kotipaikka Heffingen ( Luxemburg ), on
                                                                    nostanut 11.4.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oi
— kumoaa tarpeellisilta osin kantajan valituksen perus             keusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan parla
      teella 27.12.1996 tehdyn komission nimenomaisen hyl          menttia vastaan. Kantajan edustajat ovat asianajajat Jean
      käävän päätöksen,                                             Noel Louis, Thierry Demaseure ja Ariane Tornel, Bryssel,
                                                                    ja prosessiosoite Luxemburgissa on Fiduciaire Myson
— velvoittaa vastaajan korvaamaan asian käsittelystä                SARL, 30 rue de Cessange.
      tässä tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäyntiku
      lut .
                                                                    Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                    tuomioistuin
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa       — kumoaa 3.9.1996 tehdyn päätöksen, jolla kantaja va
 mansisältöiset kuin asiassa T-16/97 ( M.                                pautettiin työtehtävistään alkaen illasta 31.1.1996 ,
 (') EYVL N:o C 74 , 8.3.1997, s . 27.
                                                                    — velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                     Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
        Suzanne Smetsin 11.4.1997 Euroopan yhteisöjen
               komissiota vastaan nostama kanne                     Kantaja on jo riitauttanut nimittävän viranomaisen
                                                                     1.12.1995 tekemän, 27.12.1995 päivätyllä kirjeellä tiedok
                         ( Asia T-107/97 )
                                                                    siannetun päätöksen, jolla hänet vapautettiin työtehtävis
                           ( 97/C 181 /43 )                         tään taannehtivasti 30.11.1995 lukien ja jolla hänelle
                                                                    myönnettiin oikeus henkilöstösääntöjen liitteen IV mukai
                   (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                    seen korvaukseen ( asia T-176/96 ) (').
 Suzanne Smets, kotipaikka Bryssel, on nostanut 11.4.1997
 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois             Nyt nostetulla kanteella kantaja riitauttaa Euroopan parla
 tuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan.            mentin puhemiehen 3.9.1 996 tekemän päätöksen, jolla
 Kantajan edustajana on asianajaja Marc-Albert Lucas, Lie           työtehtävistä vapauttamista koskevan päätöksen voimaan
 ge, ja prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Eve           tulohetkeksi vahvistettiin ilta 31.1.1996 ja jolla hänelle
 lyne Korn, 21 rue de Nassau.                                        myönnettiin oikeus henkilöstösääntöjen liitteen IV mukai
                                                                     seen korvaukseen .
 Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
 tuin
                                                                     Kantaja katsoo, että parlamentti on loukannut henkilöstö
 — kumoaa komission päätöksen, jolla se hylkäsi kantajan             sääntöjen 25 artiklan mukaista velvoitetta ilmoittaa viivy
       vaatimuksen hänen palkkaluokkansa uudelleenmäärit            tyksettä virkamiehelle vastaisesta päätöksestä, koska
       tämisestä ,                                                   riidanalainen päätös annettiin kantajalle tiedoksi vasta
                                                                     seitsemän kuukautta voimaantulonsa jälkeen. Kantajan
 — kumoaa komission päätöksen, jolla se hylkäsi kantajan             mukaan riidanalainen päätös ei voi myöskään vaikuttaa
       hallintovalituksen,                                           taannehtivasti loukkaamatta oikeusvarmuuden ja luotta
                                                                     muksensuojan periaatteita .
 — velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku
       lut.
                                                                     Päätös vapauttaa kantaja työtehtävistään on tehty myös
  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                vastoin henkilöstösääntöjen 41 artiklan mukaista huolen
                                                                     pitovelvollisuutta ja ottamatta huomioon kantajan henki
  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa       lökohtaisia intressejä .
  mansisältöiset kuin asiassa T-16/97 ( M.
                                                                     (') EYVL N:o C 388 , 21.12.1996 , s . 10 ja sitä seuraavat sivut.
  (') EYVL N:o C 74 , 8.3.1997, s. 27.


title: Asia C-567/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (Chancery Division) (Patents Court) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 10.11.2016 – Merck Sharp & Dohme Corporation v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

text:
               23.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 22/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (Chancery Division) (Patents Court) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 10.11.2016 – Merck Sharp & Dohme Corporation v. Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
   (Asia C-567/16)
   (2017/C 022/20)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   High Court of Justice (Chancery Division) (Patents Court)

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Merck Sharp & Dohme Corporation

      Vastapuoli: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko vertailujäsenvaltion ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY (1) 28 artiklan 4 kohdan nojalla ennen peruspatentin voimassaolon päättymistä antaman menettelyn päättymistä koskevan ilmoituksen katsottava vastaavan lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 469/2009 (2) (kodifioitu toisinto) (lisäsuojatodistusasetus) 3 artiklan b alakohdassa tarkoitettua voimassa olevaa lupaa saattaa tuote lääkkeenä markkinoille, niin että kyseisessä jäsenvaltiossa lisäsuojatodistusta hakenut on oikeutettu hakemaan lisäsuojatodistusta ja saamaan sellaisen menettelyn päättymistä koskevan ilmoituksen perusteella?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: onko ensimmäisessä kysymyksessä kuvailluissa olosuhteissa kyseisessä jäsenvaltiossa myönnetyn myyntiluvan puuttuminen lisäsuojatodistuksen hakemuspäivänä puutteellisuus, joka voidaan korjata lisäsuojatodistusasetuksen 10 artiklan 3 kohdan nojalla sen jälkeen, kun myyntilupa on myönnetty?

      (1)  EYVL 2001, L 311, s. 67.

      (2)  EUVL 2009, L 152, s. 1.


title: Asia T-264/12: Kanne 7.6.2012 — UTi Worldwide ym. v. komissio

text:
               4.8.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 235/14

         Kanne 7.6.2012 — UTi Worldwide ym. v. komissio
   (Asia T-264/12)
   2012/C 235/35
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: UTi Worldwide, Inc. (Tortola, Brittiläiset Neitsytsaaret), UTi Nederland BV (Schiphol, Alankomaat) ja UTI Worldwide (UK) Ltd (Reading, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: lakimies P. Kirch)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan komission 28.3.2012 asiassa COMP/39.462 — Rahdin huolitsijat — tekemän päätöksen K(2012) 1959 lopullinen 1 ja 2 artiklan kantajia koskevilta osin

               —

               vaihtoehtoisesti kumoamaan 28.3.2012 tehdyn päätöksen 2 artiklan kantajia koskevilta osin ja vastaavasti kumoamaan sakon tai alentamaan sen määrää

               —

               varmistamaan, että unionin tuomioistuimen toteamuksia ja tuomiota, joka koskee UTi Nederlandia ja UTi UK:ta sovelletaan täysimääräisesti UTi Worldwide Inc:iin emoyhtiönä, joka ei ole osallistunut mainittuun päätökseen johtaneen asian tosiseikkoihin, mutta joka on päätöksen mukaan vastuussa tytäryhtiöidensä toiminnasta ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kahteen kanneperusteeseen, joista kummassakin on kolme osaa.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jolla tuetaan ensimmäistä vaatimusta ja jossa väitetään, että kantajat eivät rikkoneet SEUT 101 artiklaa eivätkä ETA-sopimuksen 53 artiklaa.

                           —

                           Komissio teki ilmeisen arviointivirheen, kun se katsoi, että kantajat olivat osa oletettua Automated Manifest System (automatisoitu tulli-ilmoitus; jäljempänä AMS,) -kartellia ja kun se ei asianmukaisesti arvioinut tosiseikkoja ja analysoinyt omia todisteitaan kattavasti ja oikein, koska

                                       —

                                       komissio analysoi omiin todisteisiinsa sisältyneet tosiseikat virheellisesti

                                       —

                                       päätöksessä todetaan virheellisesti Freight Forward International -yhdistyksen (jäljempänä FFI) puitteissa käydyn keskustelun laajuus

                                       —

                                       FFI:n jäsenet eivät sopineet hinnasta eivätkä hintojen ala- ja ylärajoista

                                       —

                                       kantajat ja muut huolitsijat perivät AMS-maksuja valikoivasti kilpailuedun vuoksi

                                       —

                                       komissio ei ottanut huomioon selviä todisteita siitä, että kantajien jäsenyys FFI:ssä ei osoittanut sitä, että kantajat kuuluisivat AMS-maksukartelliin ja

                                       —

                                       komissio ei ottanut huomioon selviä todisteita siitä, että kantajat määräsivät AMS-maksunsa itsenäisesti lentorahtiyritysten AMS-maksujen ja muiden markkinahinnoittelutekijöiden perusteella.

                           —

                           Komissio ei ole osoittanut, että kantajat osallistuivat mihinkään sopimukseen kilpailun vääristämiseksi SEUT 101 artiklan 1 kohdassa ja ETA-sopimuksen 53 artiklassa tarkoitetulla tavalla, koska

                                       —

                                       kantajien läsnäolo kuudessa FFI:n kokouksessa ja konferenssissa ei oikeudelliselta kannalta merkitse SEUT 101 artiklan rikkomista ja

                                       —

                                       päätöksessä ei viitata mihinkään todisteisiin siitä, että kantajat osallistuivat mihinkään AMS-maksua koskeviin kahdenkeskisiin tai monenkeskisiin keskusteluihin FFI:n ulkopuolella.

                           —

                           AMS-maksulla ei ollut tuntuvaa vaikutusta kilpailuun, koska

                                       —

                                       AMS-maksu oli lähetyksen kokonaishinnasta hyvin pieni osa ja

                                       —

                                       AMS-maksu perustui väistämättä lentorahtiyritysten päätökseen ottaa käyttöön maksu ja sillä ei siten ollut tuntuvaa vaikutusta markkinoihin.

               2)

               Toinen kanneperuste, jolla tuetaan toista vaatimusta ja jossa väitetään, että komission sakkopäätös rikkoo neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (1) 23 artiklan 3 kohtaa ja komission omia sakkojen laskennasta annettuja suuntaviivoja (2) sekä loukkaa suhteellisuusperiaatetta ja sisältää laskuvirheen.

                           —

                           Komissio ei ole soveltanut vakavuuden käsitettä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 23 artiklan 3 kohdassa ja sakkojen laskennasta annettujen suuntaviivojen 19 ja 20 artiklassa tarkoitetulla tavalla, koska

                                       —

                                       kantajat eivät tosiasiallisesti ole osallistuneet oletettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen

                                       —

                                       oletettua kilpailusääntöjen rikkomista ei ole tosiasiallisesti pantu täytäntöön

                                       —

                                       kantajien toimia ei ole yksilöity suhteessa kaikkien niiden yritysten, joita asia koskee, yleiseen menettelyyn

                           —

                           Komissio on loukannut suhteellisuusperiaatetta, koska

                                       —

                                       16 prosentin soveltaminen ei ole oikeassa suhteessa lakiin ja asian tosiseikkoihin

                                       —

                                       koko rahdinhuolintapalvelujen markkinoiden ottaminen huomioon laskelmissa on suhteettoman ankaraa

                                       —

                                       kerrointa, jolla otetaan huomioon rikkomuksen kesto, on sovellettu suhteettoman ankarasti ja

                                       —

                                       lisämäärän lisääminen perusmäärään on ollut suhteettoman ankaraa.

                           —

                           Komission UTi Worldwide Inc:lle erikseen emoyhtiönä määräämän sakon määrä on keinotekoisesti ja virheellisesti noussut komission käyttämän matemaattisen kaavan vuoksi.

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1).

      (2)  Suuntaviivat asetuksen n:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta (EUVL 2006, C 210, s. 2).


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 7 päivänä joulukuuta 2000 asiassa C-423/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktiivin 98/10/EY täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
C 118/4                   FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           21.4.2001
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                            YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                       (ensimmäinen jaosto)                                                              (kolmas jaosto)
                    7 päivänä joulukuuta 2000
                                                                                7 päivänä joulukuuta 2000
asiassa C-395/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                          Italian tasavalta (1)                             asiassa C-423/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                                Italian tasavalta (1)
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
vit 96/51/EY ja 96/93/EY – Direktiivin määräajassa tapah-                   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
              tuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)                                     vin 98/10/EY täytäntöönpanon laiminlyönti)
                           (2001/C 118/06)                                                              (2001/C 118/07)
                      (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                       (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Asiassa C-395/99, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-
nään F.P. Ruggeri Laderchi), vastaan Italian tasavalta (asiamie-            Asiassa C-423/99, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-
henään U. Leanza, avustajanaan P.G. Ferri), jossa kantaja vaatii
                                                                            nään C. Schmidt ja G. Bisogni), vastaan Italian tasavalta
yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Italian tasavalta
                                                                            (asiamiehenään U. Leanza, jota avustaa I.M. Braguglia), jossa
ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen ja rehujen                     kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Italian
lisäaineista annetun direktiivin 70/524/ETY muuttamisesta
                                                                            tasavalta ei ole noudattanut avoimen verkon tarjoamisen
23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin
                                                                            (ONP) soveltamisesta puhelintoimintaan ja teleyleispalvelusta
96/51/EY (EYVL L 235, s. 39) ja eläimiä ja eläintuotteita                   kilpailuympäristössä 26 päivänä helmikuuta 1998 annetun
koskevien todistusten laadinnasta 17 päivänä joulukuuta 1996
                                                                            Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/10/EY
annetun neuvoston direktiivin 96/93/EY (EYVL 1997, L 13,
                                                                            (EYVL L 101, s. 24) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
s. 28) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen            antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudatta-
direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja
                                                                            misen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä
hallinnollisia määräyksiä tai ei ole ainakaan niistä ilmoittanut,
                                                                            tai ei ole ainakaan ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiol-
yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien ko-                   le, yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpa-
koonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Wathelet, sekä tuoma-
                                                                            nossa: jaoston puheenjohtaja C. Gulmann (esittelevä tuomari)
rit P. Jann (esittelevä tuomari) ja L. Sevón, julkisasiamies:              sekä tuomarit J.-P. Puissochet ja F. Macken, julkisasiamies:
S. Alber, kirjaaja: R. Grass, on antanut 7.12.2000 tuomion,                 G. Cosmas, kirjaaja: R. Grass, on antanut 7.12.2000 tuomion,
jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                            jonka tuomiolauselma on seuraava:
1)    Italian tasavalta ei ole noudattanut rehujen lisäaineista annetun
      direktiivin 70/524/ETY muuttamisesta 23 päivänä heinäkuu-             1)     Italian tasavalta ei ole noudattanut avoimen verkon tarjoamisen
      ta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/51/EY 2 artiklan                    (ONP) soveltamisesta puhelintoimintaan ja teleyleispalvelusta
      1 kohdan a alakohdan ja eläimiä ja eläintuotteita koskevien                  kilpailuympäristössä 26 päivänä helmikuuta 1998 annetun
      todistusten laadinnasta 17 päivänä joulukuuta 1996 annetun                   Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/10/EY
      neuvoston direktiivin 96/93/EY säännösten mukaisia velvoit-                  (EYVL L 101, s. 24) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
      teitaan, koska se ei ole säädetyssä määräajassa antanut kyseisten            antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudatta-
      direktiivien noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja                 misen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia mää-
      hallinnollisia määräyksiä.                                                   räyksiä.
2)    Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.        2)     Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) EYVL C 352, 4.12.1999.                                                  (1) EYVL C 20, 22.1.2000.


title: Asia T-877/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 18.5.2017 – Verschuur v. komissio (Kumoamiskanne — Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Asiakirja, joka koskee Alankomaiden Starbucksin hyväksi täytäntöön panemaa valtiontukea SA.38374 (2014/C ex 2014/NN) koskevaa hallinnollista menettelyä — Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden epääminen — Selvästi täysin perusteeton kanne)

text:
               31.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 249/29

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 18.5.2017 – Verschuur v. komissio
   (Asia T-877/16) (1)

   ((Kumoamiskanne - Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Asiakirja, joka koskee Alankomaiden Starbucksin hyväksi täytäntöön panemaa valtiontukea SA.38374 (2014/C ex 2014/NN) koskevaa hallinnollista menettelyä - Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden epääminen - Selvästi täysin perusteeton kanne))
   (2017/C 249/44)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Steven Verschuur (Baarn, Alankomaat) (edustaja: asianajaja P. Kreijger, avocat)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Baquero Cruz, A. Buchet ja F. Clotuche Duvieusart)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, jolla vaaditaan kumoamaan komission 3.10.2016 antama päätös C(2016) 6455 final, jolla hylätään kantajan tekemä Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (EUVL 2001, L 145, s. 43) mukainen uudistettu hakemus saada tutustua tiettyihin asiakirjoihin.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Steven Verschuur vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 53, 20.2.2017.


title: Asia C-197/04: Euroopan yhteisöjen komission 30.4.2004 Saksan liittotasakuntaa vastaan nostama kanne

text:
               26.6.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 168/3

         Euroopan yhteisöjen komission 30.4.2004 Saksan liittotasakuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-197/04)
   (2004/C 168/06)
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 30.4.2004 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasakuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä on Kilian Gross. Prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin:

               1.

               toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut muista valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvista veroista kuin liikevaihtoveroista annetun neuvoston direktiivin 95/59/EY 4 (1) artiklan 1 kohdan b alakohdan ja savukkeiden verojen lähentämisestä 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/79/ETY (2) 2 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on soveltanut savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan verokantaa nimellä ”West Single Packs”- myytyviin tupakkakääröihin,

               2.

               velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komission käsityksen mukaan Saksan markkinoilla nimellä ”West Single Packs”- myytävien tupakkakääröjen osalla, jotka kuluttaja voi yksinkertaisen muun kuin teollisen käsittelyn avulla työntää erillään myytäviin savukeputkiin, joissa on suodatin, on kysymys neuvoston direktiivin 94/59/EY 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista savukkeista, joita on täten verotettavina sellaisina.
   Saksan säännöksillä rikotaan sen takia neuvoston direktiivin 95/59/EY 4 artiklan 1 kohtaa ja neuvoston direktiivin 92/79/ETY 2 artiklan 1 kohtaa, koska ”West Single Packsiin” sovelletaan savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan verokantaa.

      (1)  EYVL L 291, s. 40.

      (2)  EYVL L 316, s. 8.


title: Asia T-290/15: Kanne 31.5.2015 – Smarter Travel Media v. SMHV (SMARTER TRAVEL)

text:
               10.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 262/33

         Kanne 31.5.2015 – Smarter Travel Media v. SMHV (SMARTER TRAVEL)
   (Asia T-290/15)
   (2015/C 262/44)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Smarter Travel Media (Boston, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja P. Olson)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Menettely SMHV:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”SMARTER TRAVEL” – Rekisteröintihakemus nro 12 460 044

      Riidanalainen päätös: SMHV:n toisen valituslautakunnan 20.3.2015 asiassa R 1986/2014-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Valituslautakunta on tehnyt virheen katsoessaan, että tavaramerkiltä puuttuu erottamiskyky

               —

               Valituslautakunta on soveltanut virheellisesti asiaa Bild koskevaa oikeuskäytäntöä

               —

               Valituslautakunta on tehnyt virheen jättäessään huomiotta sen, että tavaramerkki sisältää osan, joka voida rekisteröidä sellaisenaan

               —

               Valituslautakunta on tehnyt virheen jättäessään huomiotta sen, että sama tavaramerkki eri logolla varustettuna oli rekisteröity pääasiallisesti samoja palveluja varten ja että uusi rekisteröintihakemus oli pelkkä uudistaminen

               —

               Valituslautakunta on tehnyt virheen jättäessään kokonaisarvioinnin tekemättä.


title: Asia T-261/12: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 3.9.2014 – Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon v. komissio (Vahingonkorvauskanne — Julkiset palveluhankinnat — Tarjouspyyntömenettely — Serbian tasavallan kilpailunsuojakomitean institutionaalisten valmiuksien vahvistaminen — Tarjoajan tarjouksen hylkääminen — Selvästi täysin perusteeton kanne)

text:
               27.10.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 380/12

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 3.9.2014 – Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon v. komissio
   (Asia T-261/12) (1)

   ((Vahingonkorvauskanne - Julkiset palveluhankinnat - Tarjouspyyntömenettely - Serbian tasavallan kilpailunsuojakomitean institutionaalisten valmiuksien vahvistaminen - Tarjoajan tarjouksen hylkääminen - Selvästi täysin perusteeton kanne))
   2014/C 380/15
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE (Chalándri, Kreikka) (edustaja: asianajaja A. Krystallidis)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Erlbacher ja P. van Nuffel)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vahingonkorvauskanne, jolla vaaditaan sen vahingon korvaamista, joka kantajalle on aiheutunut EU:n edustuston Serbiassa päätöksestä peruuttaa päätös valita kantaja hankinnan suorittajaksi tarjouspyyntömenettelyssä EuropeAid/131427/C/SER/RS, joka koski Serbian tasavallan kilpailunsuojakomitean institutionaalisten valmiuksien vahvistamista (EUVL 2001/S 147-243259).

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Diadikasia Symvouloi Epicheiriseon AE velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 243, 11.8.2012.


title: Asia C-340/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 11.2.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt cour d’appel de Bruxelles – Belgia) – bpost SA v. Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT) (Ennakkoratkaisupyyntö — Postipalvelut — Direktiivi 97/67/EY — 12 artikla — Yleispalvelun tarjoaja — Paljousalennukset — Soveltaminen postilähetysten kokoajiin — Syrjintäkiellon velvoite)

text:
               13.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 11.2.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt cour d’appel de Bruxelles – Belgia) – bpost SA v. Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)
   (Asia C-340/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Postipalvelut - Direktiivi 97/67/EY - 12 artikla - Yleispalvelun tarjoaja - Paljousalennukset - Soveltaminen postilähetysten kokoajiin - Syrjintäkiellon velvoite))
   (2015/C 118/05)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour d’appel de Bruxelles

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: bpost SA

      Vastaaja: Institut belge des services postaux et des télécommunications (IBPT)

      Tuomiolauselma

   Yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä 15.12.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/67/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.2.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2008/6/EY, 12 artiklassa säädettyä hintoja koskevaa syrjintäkiellon periaatetta on tulkittava siten, ettei se ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle lähettäjäkohtaiselle paljousalennusjärjestelmälle.

      (1)  EUVL C 233, 10.8.2013.


title: Asia C-505/11 P: Valitus, jonka ThyssenKrupp Elevator AG on tehnyt 30.9.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) yhdistetyissä asioissa T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 ja T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs ym. vastaan komissio, 13.7.2011 antamasta tuomiosta

text:
               26.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 347/23

         Valitus, jonka ThyssenKrupp Elevator AG on tehnyt 30.9.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) yhdistetyissä asioissa T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 ja T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs ym. vastaan komissio, 13.7.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia C-505/11 P)
   2011/C 347/33
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: ThyssenKrupp Elevator AG (edustaja: asianajaja T. Klose)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) yhdistetyissä asioissa T-144/07, T-147/07, T-148/07, T-149/07, T-150/07 ja T-154/07, ThyssenKrupp Liften Ascenseurs ym. vastaan komissio, 13.7.2011 antama tuomio on kumottava siltä osin kuin siinä hylätään kanne ja se koskee valittajaa

               —

               toissijaisesti 21.2.2007 tehdyn Euroopan komission riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa valittajalle määrätyn sakon määrää on asianmukaisesti edelleen alennettava

               —

               vieläkin toissijaisemmin asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen uutta ratkaisua varten

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vetoaa valituksensa kuudessa valitusperusteessa komission toimivallan puuttumiseen, olennaisten menettelymääräysten rikkomiseen, EY- ja EUT-sopimusten ja näiden sopimusten täytäntöönpanossa sovellettavien oikeusnormien rikkomiseen sekä harkintavallan väärinkäyttöön ja perusoikeuksien loukkaukseen:

               Ensinnäkin valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen vahvistaessaan komission toimivallan menettelyn toteuttamisessa. Valittajan mukaan unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt todeta komission päätös mitättömäksi, koska SEUT 101 artiklaa (entinen EY 81 artikla) ei voida soveltaa sen takia, ettei väitetyillä paikallisilla kilpailusääntöjen rikkomisilla ole rajat ylittävää merkitystä. Vaikka unionin yleinen tuomioistuin olisikin pitänyt SEUT 101 artiklaa sovellettavana, sen olisi pitänyt ottaa huomioon, että komission toimivallan esteenä on joka tapauksessa asetuksella N:o 1/2003 (1) perustettu rinnakkaisen toimivallan järjestelmä Euroopan kilpailuviranomaisten verkostosta annetun tiedonannon mukaisesti. Lopuksi unionin yleinen tuomioistuin ei ota huomioon sitä, että komissio loukkaa myöhemmällä menettelyn aloittamisella seuraamusten yhteydessä perusoikeutena suojattua oikeusvarmuuden periaatetta ja laillisuusperiaatetta.

               Toiseksi valittaja väittää unionin yleisen tuomioistuimen jättävän huomiotta, että asiassa on loukattu ne bis in idem -periaatetta, koska komissio ei ole noudattanut kansallisten kilpailuviranomaisten ennen menettelyn aloittamista tekemiä valittajalle myönteisiä päätöksiä, joilla se vapautetaan sakoista.

               Kolmanneksi valittaja väittää unionin yleisen tuomioistuimen tekevän oikeudellisen virheen pysyttäessään komission päätöksen, jossa tämä katsoo valittajan olevan yhteisvastuullinen tytäryhtiöidensä kanssa. On riidatonta, ettei valittaja ole itse osallistunut kilpailusääntöjen rikkomiseen. Joutuminen vastuuseen kolmannen toiminnasta taloudellisen yksikön vastuun virheellisen olettaman perusteella on vastoin henkilökohtaisen vastuun rikosoikeudellista periaatetta, in dubio pro reo -periaatetta ja oikeutta oikeudenmukaiseen menettelyyn.

               Neljänneksi unionin yleinen tuomioistuin tekee oikeudellisen virheen jättäessään huomiotta, että valittajan yhteisvastuullisuuden vahvistaminen on vastoin henkilökohtaisen vastuun periaatetta. Toissijaisesti valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen pysyttäessään komission päätöksen, koska konsernin sisällä ei ole määrätty vastuunjaosta, ja siten tuomion perustelut ovat puutteelliset.

               Viidenneksi valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on tuomiossaan laiminlyönyt oikeudellista kattavaa tutkintavelvoitettaan, koska se on tutkinut riittämättömästi sakon perusmäärän ja ehkäisevän vaikutuksen kertoimen vahvistamisen suhteettomuuden ja rinnakkaisista kilpailusääntöjen rikkomisista määrätyn usean sakon suhteettomuuden sekä sen, ettei komissio ole ottanut tarpeeksi huomioon valittajan sen kanssa tekemää yhteistyötä, ja siten se on loukannut oikeudenmukaista menettelyä koskevaa perusoikeutta ja siihen sisältyviä oikeussuojatakeita. Tuomiota ei missään tapauksessa ole perusteltu riittävästi siltä osin kuin siinä pysytetään usean sakon määrääminen, joka poikkeaa komission päätöskäytännöstä.

               Kuudenneksi väitetään, että on loukattu suhteellisuusperiaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta siltä osin kuin kyse on sakon perusmäärän vahvistamisesta Saksaa koskevan kilpailusääntöjen rikkomisen osalta, koska kyseisen perusmäärän vahvistamisessa on otettu huomioon asiaan liittymätön liikevaihto, vaikka tätä vastaan oli pakottavia syitä. Siten unionin yleinen tuomioistuin on soveltanut asianmukaisesti eriytettyjä perusteluja Schindleriin, mutta on lainvastaisesti jättänyt soveltamatta tällaista eriyttämistä valittajaan.

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1).


title: Asia C-377/03: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 5.10.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Yhteisöjen omat varat — Selvittämättömät TIR-carnet't — Niitä vastaavien omien varojen maksun puuttuminen tai myöhästyminen)

text:
               2.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/2

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 5.10.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-377/03) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Yhteisöjen omat varat - Selvittämättömät TIR-carnet't - Niitä vastaavien omien varojen maksun puuttuminen tai myöhästyminen)
   (2006/C 294/03)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: G. Wilms ja C. Giolito)

      Vastaaja: Belgian kuningaskunta (asiamiehet: E. Dominkovits, A. Goldman ja M. Wimmer, avustajanaan avocat B. van de Walle de Ghelcke)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 (EYVL L 130, s. 1) 6, 9, 10 ja 11 artikla — Omien varojen komissiolle maksamatta jättäminen tai maksaminen myöhässä — Kirjanpitoa koskevien sääntöjen noudattamatta jättäminen — Tiettyjen kuljetusasiakirjojen (TIR carnet) epäsäännöllinen käsittely Belgian tullissa
   Tuomiolauselma

               1)

               Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 — jolla on 31.5.2000 lukien kumottu ja korvattu samaa asiaa koskeva yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29 päivänä toukokuuta 1989 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1552/89 — 6, 9, 10 ja 11 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se

                           —

                           ei ole ottanut kirjanpitoon lainkaan tai on ottanut kirjanpitoon myöhässä sellaisiin TIR-carnet'isiin, joita ei ole lähtöleimattu sääntöjenmukaisesti, perustuvia omia varoja ja on ottanut ne B-kirjanpitoon sen sijaan, että olisi kirjannut ne A-kirjanpitoon, mistä on aiheutunut se, ettei niihin perustuvia omia varoja ole asetettu komission käyttöön määräajassa, ja koska se

                           —

                           on kieltäytynyt maksamasta viivästyskorkoja sellaisille määrille, jotka sen olisi pitänyt maksaa Euroopan yhteisöjen komissiolle.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 264, 1.11.2003.


title: Asia T-15/10: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 25.3.2011 — Noko Ngele v. komissio ym. (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Kanne, joka on osittain nostettu tuomioistuimessa, jolla ei ole toimivaltaa — Kanne, joka on jätettävä osittain tutkimatta — Syy-yhteyden puuttuminen — Osittain selvästi täysin perusteeton kanne — Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 111 ja 114 artikla)

text:
               21.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/20

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 25.3.2011 — Noko Ngele v. komissio ym.
   (Asia T-15/10) (1)

   (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Kanne, joka on osittain nostettu tuomioistuimessa, jolla ei ole toimivaltaa - Kanne, joka on jätettävä osittain tutkimatta - Syy-yhteyden puuttuminen - Osittain selvästi täysin perusteeton kanne - Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 111 ja 114 artikla)
   2011/C 152/37
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Mariyus Noko Ngele (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja F. Sabakunzi)

      Vastaajat: Euroopan komissio (asiamies: A. Bordes), AT (Bryssel, Belgia), AU (Bryssel), AV (Bryssel) ja AW (Bryssel)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vahingonkorvauskanne, jossa vaaditaan sen vahingon korvaamista, joka kantajalle on väitteen mukaan aiheutunut siitä, ettei hän voinut periä erästä saatavaa, ja sen henkisen kärsimyksen korvaamista, joka kantajalle on väitteen mukaan aiheutunut siitä, että häntä vastaan on Belgiassa nostettu rikosoikeudenkäynti.

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta siltä osin kuin se on nostettu AT:tä, AU:ta, AV:ta ja AW:tä vastaan sen vuoksi, että tuomioistuimella ei ole toimivaltaa tutkia sitä.

               2)

               Mariyus Noko Ngelen vaatimus siitä, että unionin yleinen tuomioistuin toteaa, että yritystoiminnan kehittämiskeskus (YKK) ei ole milloinkaan korvannut teollisuuden kehittämiskeskusta (TKK), että YKK:ta ei ole oikeudellisesti olemassa eikä sillä ole oikeushenkilöllisyyttä Belgiassa, jätetään tutkimatta, koska se on esitetty tuomioistuimessa, jolla ei ole toimivaltaa tutkia sitä.

               3)

               Noko Ngelen vaatimus siitä, että unionin yleinen tuomioistuin määrää tämän tuomion täytäntöönpantavaksi, jätetään tutkimatta.

               4)

               Kanne hylätään muilta osin täysin perusteettomana.

               5)

               Noko Ngele velvoitetaan korvaamaan tästä oikeudenkäynnistä sekä välitoimimenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 161, 19.6.2010.


title: Asia C-554/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 28.10.2013 — Z. Zh. v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie ja Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie v. I. O.

text:
               11.1.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 9/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 28.10.2013 — Z. Zh. v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie ja Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie v. I. O.
   (Asia C-554/13)
   2014/C 9/31
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Raad van State

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Z. Zh.

      Vastapuoli: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   ja

      Valittaja: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Vastapuoli: I. O.

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko laittomasti jäsenvaltion alueella oleskeleva kolmannen maan kansalainen vaaraksi yleiselle järjestykselle jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY (EUVL L 348) (jäljempänä palauttamisdirektiivi) 7 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulla tavalla jo sillä perusteella, että hän on epäiltynä kansallisen oikeuden mukaan rikoksena rangaistavasta teosta, vai edellyttääkö se, että hänet on rikostuomioistuimessa tuomittu tällaisesta teosta, ja onko kyseisen tuomion oltava jälkimmäisessä tapauksessa lainvoimainen?

               2)

               Onko arvioitaessa sitä, onko jäsenvaltion alueella laittomasti oleskeleva kolmannen maan kansalainen vaaraksi yleiselle järjestykselle palauttamisdirektiivin 7 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulla tavalla, epäiltynä olon tai tuomion lisäksi merkitystä muilla tapauskohtaisilla tosiseikoilla ja olosuhteilla, kuten kansallisen oikeuden mukaan rikoksena rangaistavan teon vakavuudella ja laadulla, kuluneella ajalla ja asianomaisen aikeilla?

               3)

               Onko niillä tapauskohtaisilla tosiseikoilla ja olosuhteilla, joilla on merkitystä toisessa ennakkoratkaisukysymyksessä tarkoitetun arvioinnin kannalta, merkitystä myös siinä yhteydessä, että palauttamisdirektiivin 7 artiklan 4 kohdan mukaan jäsenvaltio voi olla myöntämättä aikaa vapaaehtoista poistumista varten tai myöntää sitä varten vähemmän kuin seitsemän päivää, jos asianomainen on vaaraksi yleiselle järjestykselle kyseisessä kohdassa tarkoitetulla tavalla?