title: Asia C-294/99: Dioikitiko Protodikeio Athinasin (23. jaosto kolmen tuomarin kokoonpanossa) 26.7.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Athinaïki Zythopoiïa AE vastaan Kreikan valtio

text:
30.10.1999                FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 314/3
Tribunale di Triesten, I Sezione Civile, 24.5.1999 te-                   Onko 30.9.1992 annetun asetuksen nro 324 säännös, jonka
kemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                     mukaan 0,75 prosentin suuruinen vuotuinen yhtenäinen vero
   asiassa Crossbow Srl vastaan Ministero delle Finanze                  kannetaan rajoitetusti yhdestä ainoasta nettovarallisuuden osa-
                                                                         tekijästä, joka muodostuu yksinomaan vuosittaisesta taseesta
                                                                         ilmenevästä pääomasta, josta on jo kannettu yhden prosentin
                           (Asia C-291/99)                               suuruinen pääoman hankintavero, yhteensopiva yhteisön oi-
                                                                         keuden ja erityisesti 17 päivänä heinäkuuta 1969 annetun
                           (1999/C 314/04)                               direktiivin 69/335/ETY (1) kanssa?
Tribunale di Trieste, I Sezione Civile, on pyytänyt 24.5.1999
tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo-
mioistuimeen 3.8.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimel-               (1) EYVL L 249, 3.10.1969, s. 25.
ta ennakkoratkaisua asiassa Crossbow Srl vastaan Ministero
delle Finanze seuraaviin kysymyksiin:
1. Säilytettinkö ETY:n perustamissopimuksen 234 (1) artik-
     lassa Triesten sataman ekstraterritoriaalisuutta koskeva
     oikeudellinen järjestelmä sellaisena kuin se oli määritelty
     vuoden 1947 rauhansopimuksen liitteessä VIII olevissa
     1-20 artiklassa ja myöhemmässä vuoden 1954 pöytäkir-
     jassa?
2. Onko Triesten satamassa olevia vapaa-alueita koskeva
     järjestelmä asetuksessa 2913/92 (2) ja sitä edeltäneessä            Dioikitiko Protodikeio Athinasin (23. jaosto kolmen tuo-
     asetuksessa 1496/68 (3) tarkoitettu järjestelmä sillä perus-        marin kokoonpanossa) 26.7.1999 tekemällään päätöksellä
     teella, että nämä alueet kuuluvat mahdollisesti yhteisön            esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Athinaïki Zytho-
     tullialueeseen?                                                                     poiïa AE vastaan Kreikan valtio
3. Vai onko tämän alueen osalta kyseessä pikemminkin
     neuvoston direktiivissä 69/75/ETY (4) ja myöhemmässä                                         (Asia C-294/99)
     asetuksessa 2454/93 (5) tarkoitettu järjestelmä?
                                                                                (1999/C 314/06)
(1) EY:n perustamissopimuksen 234 artikla, josta on muutettuna
    tullut EY 41 artikla.
(2) Neuvoston asetus, EYVL L 302, 19.10.1992, s. 1.
(3) EYVL L 238, 28.9.1968, s. 1.                                         Dioikitiko Protodikeio Athinas (23. jaosto kolmen tuomarin
(4) EYVL L 58, 8.3.1969, s. 11.                                          kokoonpanossa) on pyytänyt 26.7.1999 tekemäillään
(5) 2.7.1993 annettu komission asetus, EYVL L 253, 11.10.1993,           päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
    s. 1.                                                                5.8.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Athi-
                                                                         naïki Zythopoiïa AE vastaan Kreikan valtio ennakkoratkaisua
                                                                         seuraavaan kysymykseen:
                                                                         Vastaako 23.7.1990 annetun neuvoston direktiivin
                                                                         90/435/ETY (1) 5 artiklan 1 kohdassa käytettyä ilmaisua ”enna-
                                                                         konpidätys” sellainen kansallisen lainsäädännön säännös,
                                                                         jonka mukaan, kun tytäryhtiö, joka on osakeyhtiö tai muu
Commissione Tributaria di primo grado di Trenton – se-                   vastaava yhteisö, jakaa voittoa emoyhtiölleen, tytäryhtiön
zione nro 6 – 10.6.1999 tekemällään päätöksellä esittämä                 verotettavien tulojen määrittämiseksi otetaan huomioon tytä-
ennakkoratkaisupyyntö asiassa Energy Service Srl vastaan                 ryhtiön nettomääräiset kokonaistulot, joihin sisältyvät tulot,
      Direzione delle Entrate per la Provincia di Trento                 joihin sovelletaan erityisverotusta, jonka takia verovelka lak-
                                                                         kaa, sekä verovapaat tulot, ja kun näitä kahta viimeksi
                                                                         mainittua tulolajia ei kansallisen lainsäädännön perusteella
                           (Asia C-293/99)                               verotettaisi, jos tytäryhtiö pitäisi nämä tulot itsellään jakamatta
                                                                         niitä emoyhtiölle?
                           (1999/C 314/05)
Commissione Tributaria di primo grado di Trento – sezione                (1) EYVL L 225, 20.8.1990, s. 6.
nro 6 – on pyytänyt 10.6.1999 tekemällään päätöksellä, joka
on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon
5.8.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Ener-
gy Service Srl vastaan Direzione delle Entrate per la Provincia
di Trento ennakkoratkaisua seuraavaan kysymykseen:


title: Asia C-92/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 12.10.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt hof van beroep te Antwerpen – Belgia) – Sven Mathys v. De Grave Antverpia NV (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 96/75/EY — Rahtausta ja hinnanmuodostusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt tavaroiden sisävesikuljetuksissa — Soveltamisala — 1 artiklan b alakohta — Liikenteenharjoittajan käsite — 2 artikla — Sopimusvapaus ja hintojen neuvottelemisen vapaus)

text:
               12.12.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 462/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 12.10.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt hof van beroep te Antwerpen – Belgia) – Sven Mathys v. De Grave Antverpia NV
   (Asia C-92/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 96/75/EY - Rahtausta ja hinnanmuodostusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt tavaroiden sisävesikuljetuksissa - Soveltamisala - 1 artiklan b alakohta - Liikenteenharjoittajan käsite - 2 artikla - Sopimusvapaus ja hintojen neuvottelemisen vapaus))
   (2016/C 462/03)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hof van beroep te Antwerpen

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Sven Mathys

      Vastapuoli: De Grave Antverpia NV

      Tuomiolauselma

   Sisävesiliikenteen tavarakuljetusten yhteydessä rahtausta ja hinnanmuodostusta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä tavaroiden kansallisissa tai kansainvälisissä sisävesikuljetuksissa yhteisössä 19.11.1996 annetun neuvoston direktiivin 96/75/EY 1 artiklan b alakohtaa – jonka mukaan ”liikenteenharjoittajalla” tarkoitetaan sitä, joka omistaa yhden tai useamman sisävesiliikennealuksen tai harjoittaa sillä tai niillä liikennettä – ja kyseisen direktiivin 2 artiklaa – jossa todetaan, että kyseisellä alalla asianomaiset osapuolet tekevät sopimukset vapaasti – on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, josta on kyse pääasiassa ja jossa sallitaan se, että henkilö, joka ei täytä kyseistä määritelmää, tekee liikenteenharjoittajana kuljetussopimuksen.

      (1)  EUVL C 155, 11.5.2015.


title: Asia T-44/11: Kanne 17.1.2011 — Italia v. komissio

text:
               12.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 80/29

         Kanne 17.1.2011 — Italia v. komissio
   (Asia T-44/11)
   2011/C 80/54
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamies: valtionasiamies L. Ventrella)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa tarvittavilta osin Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta, Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 4.11.2010 tehdyn komission päätöksen K(2010) 755, joka annettiin tiedoksi 5.11.2010

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kolmeen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste koskee olennaisten menettelymääräysten rikkomista (SEU 269 artikla, entinen EY 253 artikla) ja perustelujen puutteellisuutta. Lisäksi tosiseikat on otettu huomioon vääristyneellä tavalla ja suhteellisuusperiaatetta on loukattu. Asetuksen (EY) N:o 1255/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä eläinten rehuksi tarkoitetun rasvattoman maidon ja rasvattoman maitojauheen tuen ja mainitun rasvattoman maitojauheen myynnin osalta 17.12.1999 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2799/1999 (EYVL L 340, s. 3) 24 artiklan 2 kohtaa on myös rikottu.
               Kantaja katsoo tältä osin, että komissio on tehnyt eräitä varainhoitoa koskevia oikaisuja rasvattoman maitojauheen osalta sillä perusteella, ettei tukivähennyksiä tai lainsäädännössä tarkoitettuja seuraamuksia ole väitetysti sovellettu oikein. Komissio on katsonut asetuksen N:o 2799/1999 24 artiklan 2 kohdan suppean, virheellisen ja kyseisen säännöksen hengen vastaisen tulkinnan perusteella, että joka kolmas kuukausi tehtävä tarkastus, joka tehtiin viikon kuluttua epäsäännönmukaisesta maksusta, ei ollut yhteisön lainsäädännössä tarkoitettu erityistutkimus, eikä se siksi voinut korvata tällaista tutkimusta. Komissio on lisäksi vähäpätöisten, yksittäisten tapausten perusteella tehnyt yleistyksiä Italian viranomaisten toimintaan mahdollisesti — ja täysin hypoteettisesti — liittyvistä seuraamuksia koskevista puutteista. Komissio on myös ottanut tosiseikat huomioon vääristyneellä tavalla. Koska väitetysti määräämättä jätettyjen seuraamusten kokonaissumma on huomattavasti pienempi kuin se seuraamus, jonka komissio aikoo määrätä Italialle, on vaikea ymmärtää, miksi sovelletaan kiinteitä oikaisuja, jotka ovat joka tapauksessa kohtuuttomia ja suhteettoman suuria. Näin ollen kysymys on perustelujen ilmeisen puutteellisuuden lisäksi suhteellisuusperiaatteen loukkaamisesta.

               2.

               Toinen kanneperuste koskee olennaisten menettelymääräysten rikkomista (SEU 269 artikla, entinen EY 253 artikla) ja perustelujen puutteellisuudesta. Tämän lisäksi suhteellisuusperiaatetta on loukattu ja SEU 6 artiklan kolmatta kohtaa on rikottu, koska perustavanlaatuisia periaatteita eli luottamuksensuojan, oikeusvarmuuden ja aineellisten sääntöjen taannehtivuuskiellon periaatteita on loukattu. Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.6.2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (EUVL L 209, s. 1) 32 artiklan 5 kohtaa on rikottu ja ne bis in idem -periaatetta on loukattu.
               Kantaja väittää tältä osin, että komissio on vuonna 2003 aloitetun tutkimuksen perusteella tehnyt jäsenvaltion osalta varainhoitovuotta 2009 koskevan oikaisun, joka liittyy maksajavirastojen takaisinperintäjärjestelmän järjestämiseen. Tämä oikaisu on laskettu sellaisten tapausten arvon perusteella, joista komissio ei ole tehnyt päätöstä tuolloin voimassa olleiden yhteisön säännösten nojalla ja joiden osalta komissio katsoo, että on sovellettava uutta lainsäädäntöä ja siis niin sanottua 50–50-sääntöä, joka otettiin käyttöön asetuksella (EY) N:o 1290/2005. Kysymyksessä oleva rahoitusoikaisu on lainvastainen, koska jäsenvaltion vastattavaksi on automaattisesti määrätty 50 prosenttia kyseisistä summista asetuksen (EY) N:o 1290/2005 32 artiklan 5 kohdan nojalla. Tätä säännöstä on sovellettu lainvastaisesti taannehtivasti velkojen hallinnointia koskevaan tutkimukseen, joka liittyy komission nimenomaisesti myöntämällä tavalla pääasiallisesti ”vuosina 2002/2003 havaittuun tilanteeseen”. Näiden tarkastusten kohteiden osalta Italian valtiolle on jo määrätty 50 prosentin suuruinen rahoitusoikaisu asetuksen (EY) N:o 1290/2005 nojalla 27.4.2007 tehdyssä komission päätöksessä K(2007) 1901. Riidanalaisella päätöksellä komissio soveltaa samoihin tapauksiin samoilla perusteilla ylimääräistä yksittäistä rahoitusoikaisua, joka vastaa täysimääräisesti perimättä jätettyjen lainojen kokonaissummaa. Näin ollen on lainvastaista ja ainakin kohtuutonta määrätä usean vuoden kuluttua ylimääräinen, 50 prosentin suuruinen seuraamus, ja tämä on selvästi myös ne bis in idem -periaatteen vastaista.

               3.

               Kolmas kanneperuste koskee komissiolle kuuluvan seuraamusten määräämistä koskevan vallan lakkaamista. Lisäksi kysymyksessä oleva tutkimus on saatettu päätökseen kohtuuttoman pitkän ajan kuluttua. Myös asetusta (EY) N:o 1290/2005 on rikottu ja ne bis in idem -periaatetta loukattu.
               Toiseen kanneperusteeseen nähden toissijaisesti ja siinä tapauksessa, että asetuksen (EY) N:o 1290/2005 32 artiklan 5 kohta — jota komissio on soveltanut taannehtivasti kysymyksessä oleviin tutkimuksiin — katsotaan menettelysäännöksi, kantaja vetoaa siihen, että kyseinen oikaisu on lainvastainen, koska se on tehty sen neljän vuoden määräajan päätyttyä, jonka kuluessa komissio voi määrätä seuraamuksia. Toissijaisesti kantaja vetoaa myös siihen, että kysymyksessä olevat oikaisut ovat lainvastaisia siitä syystä, että kyseisten tutkimusten kohtuullinen kesto on ylitetty. Kun otetaan huomioon, ettei näitä tutkimuksia ole saatettu päätökseen kohtuullisessa ajassa (kahdeksan vuotta on kulunut tutkimusten aloittamisesta), kansallinen talousarvio on jo kärsinyt merkittävää rahoitusvahinkoa komission 50 prosentin suuruista kiinteää oikaisua koskevasta päätöksestä K(2007) 1907, joka liittyy riidanalaisen päätöksen kohteena oleviin tapauksiin. Tämä on myös selvästi ne bis in idem -periaatteen vastaista.


title: Asia C-418/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Innsbruck (Itävalta) on esittänyt 10.8.2011 — TEXDATA Software GmbH

text:
               12.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Innsbruck (Itävalta) on esittänyt 10.8.2011 — TEXDATA Software GmbH
   (Asia C-418/11)
   2011/C 331/11
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberlandesgericht Innsbruck

      Pääasian asianosainen

      Valittaja: TEXDATA Software GmbH

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko unionin oikeus sen nykytilassa ja erityisesti

               1)

               SEUT 49 ja SEUT 54 artiklassa vahvistettu sijoittautumisvapaus

               2)

               tehokasta oikeussuojaa koskeva yleinen oikeusperiaate (SEU 6 artiklan 3 kohta) (tehokkuusperiaate)

               3)

               perusoikeuskirjan 47 artiklan toisessa kohdassa (SEU 6 artiklan 1 kohta) sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 artiklan 2 kohdassa (SEU 6 artiklan 1 kohta) vahvistettu oikeus tulla kuulluksi

               4)

               perusoikeuskirjan 50 artiklassa määrätty kielto rangaista kahdesti samasta rikoksesta tai

               5)

               direktiivin 68/151/ETY (1) 6 artiklan, direktiivin 78/660/ETY (2) 60 a artiklan ja direktiivin 83/349/ETY (3) 38 artiklan 6 kohdan säännöstö julkaisemiseen liittyvistä seuraamuksista

         esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa tilinpäätöksen laatimista ja toimittamista kaupparekisteriä pitävälle tuomioistuimelle koskevan lakisääteisen, yhdeksän kuukauden määräajan ylittyessä ei edellytetä, että kaupparekisteriä pitävä tuomioistuin

               —

               antaa yhtiölle mahdollisuuden lausua julkaisuvelvollisuuden ja mahdollisten esteiden olemassaolosta ja erityisesti tutkii etukäteen, onko kyseinen tilinpäätös jo toimitettu yhtiön päätoimipaikan kaupparekisteriä pitävälle tuomioistuimelle, ja

               —

               kehottaa yhtiötä tai sitä edustamaan oikeutettuja elimiä noudattamaan julkaisuvelvollisuutta,

         ja jonka nojalla kaupparekisteriä pitävän tuomioistuimen on asetettava välittömästi 700 euron suuruinen vähimmäissakko yhtiölle ja kullekin sitä edustamaan oikeutetulle elimelle päinvastaisen näytön puuttuessa sen olettaman perusteella, että yhtiö ja sen elimet ovat tuottamuksellisesti laiminlyöneet julkaisemisen, ja mikäli julkaisuvelvollisuutta ei edelleenkään noudateta, asetettava kultakin määräajan ylittävältä kahden kuukauden ajanjaksolta yhtiölle ja kullekin sitä edustamaan oikeutetulle elimelle jälleen 700 euron vähimmäissakko päinvastaisen näytön puuttuessa sen olettaman perusteella, että yhtiö ja sen elimet ovat tuottamuksellisesti laiminlyöneet julkaisemisen?

      (1)  Niiden takeiden yhteensovittamisesta samanveroisiksi, joita jäsenvaltioissa vaaditaan perustamissopimuksen 58 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuilta yhtiöiltä niiden jäsenten sekä ulkopuolisten etujen suojaamiseksi, 9.3.1968 annettu ensimmäinen neuvoston direktiivi 68/151/ETY (EYVL L 65, s. 8).

      (2)  Perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä 25.7.1978 annettu neljäs neuvoston direktiivi 78/660/ETY (EYVL L 222, s. 11; muutettuna EUVL 2006, L 224, s. 1).

      (3)  Perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla konsolidoiduista tilinpäätöksistä 13.6.1983 annettu seitsemäs neuvoston direktiivi 83/349/ETY (EYVL L 193, s. 1).


title: Asia T-121/07: Kanne 18.4.2007 — Alstom v. komissio

text:
               23.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 140/30

         Kanne 18.4.2007 — Alstom v. komissio
   (Asia T-121/07)
   (2007/C 140/51)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Alstom (Levalois Perret, Ranska) (edustajat: avocat J. Derenne, solicitor W. Broere, avocat A. Müller-Rappard ja avocat C. Guirado)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               riidanalaisen päätöksen 1 artiklan b kohta, 2 artiklan 2 kohta ja 2 artiklan c kohta on kumottava

               —

               toissijaisesti Alstomille määrättyjä sakkoja on alennettava huomattavasti

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Esillä olevalla kanteella kantaja vaatii kumottavaksi EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (asia COMP/F/38.899 — Kaasueristeiset kytkinlaitteet) 24.1.2007 tehtyä komission päätöstä K(2006) 6762 lopullinen, jossa on kyse kaasueristeisiä kytkinlaitteita koskevien hankkeiden alalla toteutetusta kartellista, jonka puitteissa vääristeltiin kyseisiin hankkeisiin liittyviä tarjouksia, määritettiin alimmat mahdolliset tarjoushinnat, osoitettiin kiintiöitä ja vaihdettiin tietoja. Toissijaisesti kantaja vaatii sille riidanalaisella päätöksellä määrättyjen sakkojen kumoamista tai alentamista.
   Väitteidensä tueksi kantaja esittää kahdeksan kanneperustetta.
   Ensimmäinen kanneperuste perustuu oikeussuojaa koskevien sääntöjen rikkomiseen ja sen periaatteen loukkaamiseen, joka koskee oikeutta saada asiansa tehokkaasti tuomioistuimensa käsiteltäväksi, koska määräämällä yhteisvastuullisen sakon kahdelle yritykselle, jotka ovat sekä oikeudellisesti että taloudellisesti itsenäisiä, komissio on kantajan mukaan luonut tilanteen, jossa kantajalle sen riidanalaista päätöstä vastaan nostamasta kanteesta mahdollisesti syntyvä etu riippuu yksinomaan kolmannen itsenäisen osapuolen kanteen lopputuloksesta.
   Toinen kanneperuste perustuu yhteisvastuuta koskevien oikeussääntöjen rikkomiseen sikäli kuin komissio on saattanut samasta rikkomisesta yhteisvastuuseen kaksi yritystä, joiden välillä ei ole oikeudellista yhteyttä, ja loukannut näin oikeusvarmuuden ja rangaistusten yksilöllisyyden periaatteita.
   Kolmannessa kanneperusteessaan kantaja moittii komissiota siitä, että se on rikkonut EY 253 artiklaa, koska se ei ole selvittänyt, miksi seikat, jotka kantaja esitti osoittaakseen, ettei se käyttänyt määräävää asemaa 100 prosenttisesti omistamissaan tytäryhtiöissään, eivät riittäneet kumoamaan tältä osin sovellettua kumottavissa olemaa olettamaa.
   Neljäs kantajan esittämä kanneperuste koskee EY 81 artiklan rikkomista ja erityisesti niiden sääntöjen rikkomista, jotka koskevat tytäryhtiöiden tekemien rikkomisten lukemista emoyhtiön syyksi ja rikkomisiin liittyvän vastuun siirtämistä.
   Viidennellä kanneperusteellaan kantaja väittää, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan sääntöjä, jotka koskevat raskauttavien olosuhteiden soveltamista ”kartellin johtajana” toimimisen johdosta, kun niitä luetaan yhdessä yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kanssa. Kantaja väittää, että komissio on virheellisesti osoittanut sille johtajan roolin ja että sen rooli kartellin ”eurooppalaisena sihteerinä” oli puhtaasti hallinnollinen eikä sen luontoinen, että sillä sen johdosta olisi kartellissa merkittävämpi rooli kuin muilla osallistujilla. Tämän johdosta kantaja väittää, että komissio on tehnyt arviointivirheen, että se ei ole noudattanut sovellettavia oikeusohjeita ja että se ei ole perustellut päätöstään riittävästi tältä osin.
   Kantaja väittää myös, että komissio on rikkonut oikeussääntöjä, jotka koskevat näyttöä rikkomisen jatkuvuudesta, koska se ei ole esittänyt todisteita, jotka liittyvät ajallisesti toisiinsa nähden riittävän läheisiin tosiseikkoihin, jotta nillä voitaisiin osoittaa rikkomisen jatkuminen.
   Seitsemäs kanneperuste perustuu puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen sikäli kuin kantajan mukaan riidanalainen päätös perustuu eräisiin tietoihin, joita ei mainittu komission väitetiedoksiannossa ja joiden osalta komissio ei ilmoittanut kantajalle, mitä johtopäätöksiä se tulisi niiden perusteella päätöksessä tekemään.
   Kahdeksannella kanneperusteellaan kantaja väittää, että komissio on rikkonut sääntöjä, jotka koskevat sakkojen perusmäärän laskemista, koska riidanalaisessa päätöksessä määritetään sakkojen määrä koko rikkomisajalta Euroopan talousalueella syntyneen liikevaihdon perusteella, vaikka ETA-sopimus tuli voimaan vasta 1.1.1994.


title: Asia C-459/12: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 26.2.2014 (Landgericht Hamburgin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Werner Krieger v. ERGO Lebensversicherung AG

text:
               16.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 184/21

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 26.2.2014 (Landgericht Hamburgin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Werner Krieger v. ERGO Lebensversicherung AG
   (Asia C-459/12) (1)

   2014/C 184/28
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 9, 12.1.2013.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen yleiskokouksessa 14.5.1999 tekemä päätös

text:
20.11.1999            FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  C 333/1
                                                                I
                                                         (Tiedonantoja)
                                                  TUOMIOISTUIN
                                                        TUOMIOISTUIN
Yhteisöjen tuomioistuimen yleiskokouksessa 14.5.1999                Tuomari F. Mackenin määrääminen jaos-
                         tekemä päätös                              toille
                        (1999/C 333/01)                             Tuomari F. Macken määrättiin kolmannelle ja kuudennelle
                                                                    jaostolle.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin nimesi yleiskokouksessaan
14.9.1999 työjärjestyksensä 10 artiklan 1 kohdan nojalla
Nial Fennellyn ensimmäiseksi julkisasiamieheksi toimikaudeksi       Jaostojen puheenjohtajien nimeäminen
7.10.1999-6.10.2000.
                                                                    Euroopan yhteisöjen tuomioistuin nimesi työjärjestyksensä
                                                                    10 artiklan 1 kohdan nojalla yhdeksi vuodeksi 7.10.1999
                                                                    alkaen:
                                                                    — Tuomari L. Sevónin ensimmäisen jaoston puheenjohta-
                                                                        jaksi,
Yhteisöjen tuomioistuimen uusien jäsenten valan vanno-              — Tuomari R. Schintgenin toisen jaoston puheenjohtajaksi,
                             minen
                                                                    — Tuomari J. C. Moitinho de Almeidan kolmannen ja kuuden-
                                                                        nen jaoston puheenjohtajaksi
                        (1999/C 333/02)
                                                                    — Tuomari D. A. O. Edwardin neljännen ja viidennen jaoston
Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioiden hallitusten edustajien              puheenjohtajaksi
15.9.1999 tekemällä päätöksellä (1) uudeksi Euroopan yhteisö-
jen tuomioistuimen tuomariksi 6.10.2003 saakka nimitetty
Fidelma Macken vannoi valan yhteisöjen tuomioistuimessa
5.10.1999.                                                          Jaostojen kokoonpano
                                                                    1.     Jaostojen kokoonpanosta tälle samalle ajanjaksolle
(1) EYVL 1999 L 248, s. 32.
                                                                    päätettiin seuraavasti:
                                                                    Ensimmäinen jaosto
                                                                    Jaoston puheenjohtaja Sevón
                                                                    tuomarit Jann ja Wathelet
Yhteisöjen tuomioistuimen yleiskokouksessa 6.10.1999
                      tekemät päätökset
                                                                    Toinen jaosto
                        (1999/C 333/03)
                                                                    Jaoston puheenjohtaja Schintgen
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin teki istunnossa 6.10.1999
seuraavat päätökset:                                                tuomarit Hirsch ja Skouris


title: Asia C-150/04: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 30.1.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Tanskan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Työntekijöiden vapaa liikkuvuus — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Pääomien vapaa liikkuvuus — Sijoittautumisvapaus — Tulovero — Vanhuuseläke — Eläkesopimuksen tekeminen toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen eläkelaitoksen kanssa — Verolainsäädäntö — Rajoitukset, jotka koskevat eläkejärjestelyn puitteissa maksettujen maksujen verotettavaan tuloon kohdistuvaa vähennysoikeutta tai mahdollisuutta jättää ne ottamatta huomioon — Yleistä etua koskevat pakottavat syyt — Verovalvonnan tehokkuus — Verojärjestelmän johdonmukaisuus — Verojärjestelmän symmetrisyys — Kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehty verosopimus)

text:
               14.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/2

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 30.1.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Tanskan kuningaskunta
   (Asia C-150/04) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Työntekijöiden vapaa liikkuvuus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Pääomien vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Tulovero - Vanhuuseläke - Eläkesopimuksen tekeminen toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen eläkelaitoksen kanssa - Verolainsäädäntö - Rajoitukset, jotka koskevat eläkejärjestelyn puitteissa maksettujen maksujen verotettavaan tuloon kohdistuvaa vähennysoikeutta tai mahdollisuutta jättää ne ottamatta huomioon - Yleistä etua koskevat pakottavat syyt - Verovalvonnan tehokkuus - Verojärjestelmän johdonmukaisuus - Verojärjestelmän symmetrisyys - Kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehty verosopimus)
   (2007/C 82/03)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: aluksi S. Tams ja sittemmin R. Lyal ja H. Støvlbæk)

      Vastaaja: Tanskan kuningaskunta (asiamies: J. Molde)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Ruotsin kuningaskunta (asiamies: A. Kruse)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 39, EY 43, EY 49 ja EY 56 artiklan rikkominen — Verolainsäädäntö, jossa eläkevakuutusmaksujen vähentäminen veronalaisesta tulosta on rajoitettu vakuutuksiin, jotka on otettu kyseiseen jäsenvaltioon sijoittautuneesta yrityksestä
   Tuomiolauselma

               1)

               Tanskan kuningaskunta ei ole noudattanut EY 39, EY 43 ja EY 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on ottanut käyttöön ja pitänyt voimassa henkivakuutuksia ja eläkkeitä koskevan järjestelmän, jonka mukaan oikeus siihen, että maksut saadaan vähentää verotuksessa tai että niitä ei oteta verotuksessa huomioon myönnetään ainoastaan sellaisiin sopimuksiin perustuvien maksujen osalta, jotka on tehty sellaisten eläkelaitosten kanssa, joiden kotipaikka on Tanskassa, mutta mitään tällaista verohelpotusta ei myönnetä sellaisten maksujen osalta, jotka liittyvät sellaisten eläkelaitosten kanssa tehtyihin sopimuksiin, joiden kotipaikka on jossain muussa jäsenvaltiossa.

               2)

               Tanskan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Ruotsin kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 190, 24.7.2004.


title: Asia C-89/07: Kanne 15.2.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/23

         Kanne 15.2.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-89/07)
   (2007/C 95/40)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: G. Rozet)

      Vastaaja: Ranskan tasavalta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY 39 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on lainsäädännössään pitänyt voimassa Ranskan kansalaisuutta koskevan vaatimuksen kapteenin ja (ensimmäisen) perämiehen ammattien harjoittamiseksi kaikilla sellaisilla laivoilla, jotka purjehtivat Ranskan lipun alla.

               —

               Ranskan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Siltä osin kuin Ranskan lainsäädännössä vaaditaan Ranskan kansalaisuutta kapteenin ja (ensimmäisen laivaston) upseerin ammattien harjoittamiseksi kaikilla sellaisilla laivoilla, jotka purjehtivat Ranskan lipun, se ei ole yhdenmukainen työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevien yhteisön oikeuden säännösten kanssa, sellaisina kuin yhteisöjen tuomioistuin on tulkinnut niitä asiassa C-405/01 ja asiassa C-47/02, Anker ym., annetuissa tuomioissa. Tämä kansalaisuutta koskeva vaatimus voidaan asettaa ainoastaan sellaisia kapteenin ja ensimmäisen perämiehen tehtäviä varten, jotka tosiasiallisesti tavanomaisesti käsittävät julkisen vallan käyttöä.


title: Yhdistyneen kuningaskunnan 1.4.1996 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia C-106/96)

text:
18.5.96             LU                           Euroopan yhteisojen virallinen lehti                                   N:o C 145/7
2 ) Voiko jäsenvaltio direktiivin 91/414/ETY perusteella                  kolmas taho olisi voinut väittää, ettei etujen ristiriitaa
     sallia toisesta ETA-valtiosta tai ETA:n ulkopuolelta                 ollut olemassa ?
     tuodun kasvinsuojeluaineen markkinoille saattamisen
     alkuperäistä tuotetta täysin vastaavana tuotteena ( siten       0 ) EYVL N:o L 65 , 1968 , s . 8
     kuin se määritellään edellä kysymyksessä 1 ) selvittä
     mättä tuodun tuotteen tosiasiallista koostumusta ennen
     kuin tuote saatetaan markkinoille ?
                                                                     Yhdistyneen kuningaskunnan 1.4.1996 Euroopan yhtei
3 ) Jos edellä olevaan kysymykseen 1 vastataan myöntäväs                        söjen komissiota vastaan nostama kanne
     ti, voiko jäsenvaltio direktiivin 91 /414/ETY 9 artiklan                               ( Asia C- 1 06/96 )
     2 kohdan perusteella sallia ETA:n ulkopuolisista maista
     tuodun kasvinsuojeluaineen markkinoille saattamisen,                                     ( 96/C 145/15 )
     kun tuojalla tai tuotteen markkinoillesaattajalla ei ole
                                                                     Yhdistynyt kuningaskunta on 1.4.1996 nostanut Euroopan
     pysyvää toimipaikkaa ETA:lla ?                                  yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
                                                                     komissiota vastaan. Kantajan asiamies on Assistant Trea
(') EYVL N:o L 230 , 19.8.1991 , s . 1
                                                                     sury Solicitor John E. Collins, avustajanaan Derrick Wyatt,
                                                                     QC, Englannin asianajajayhteisö, ja prosessiosoite Luxem
                                                                     burgissa Ison-Britannian suurlähetystö, 14, boulevard
                                                                     Roosevelt .
                                                                     Kantaja vaatii, että
Hoge Raad der Nederlandenin 22.3.1996 tekemällään
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa                   — yhteisöjen tuomioistuin kumoaa päätöksen tai päätök
Coöperatieve Rabobank "Vecht en Plassengebied " BA                        set, jotka ovat sisältyneet komission lehdistötiedottee
vastaan Mediasafe BV:n konkurssipesän pesänhoitaja Erik                   seen 23.1.1 996 , edellä sanotun kuitenkaan rajoitta
                    Aarnoud Minderhoud                                    matta yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaa todeta,
                                                                          että kyseisellä päätöksellä tai kyseisillä päätöksillä on
                       ( Asia C-104/96 )                                  lopullinen vaikutus;
                         ( 96/C 145/ 14 )
                                                                     — komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku
Hoge Raad der Nederlanden on pyytänyt 22.3.1996 teke                     lut yhteisöjen tuomioistuimen työjärjestyksen 69 artik
                                                                          lan mukaisesti .
mällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimen kirjaamoon 1 .4.1 996 , Euroopan yhteisöjen           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
tuomioistuimelta asiassa Coöperatieve Rabobank "Vecht
en Plassengebied " BA vastaan Mediasafe BV:n konkurssi              Yhdistynyt kuningaskunta vaatii 23.1.1996 annettuun leh
pesän pesänhoitaja Erik Aarnoud Minderhoud ennakkorat               distötiedotteeseen sisältyneen päätöksen tai sisältyneiden
kaisua seuraaviin kysymyksiin:                                       päätösten kumoamista seuraavilla, EY:n perustamissopi
                                                                     muksen 173 artiklan toisessa kohdassa mainituilla perus
1 . Onko ensimmäisen direktiivin ( 1 ) kanssa sopusoinnussa          teilla : toimivallan puuttuminen, olennaisen menettelymää
    se, että yhtiön sallitaan vedota sellaista kolmatta              räyksen rikkominen ja EY:n perustamissopimuksen rikko
    vastaan, jonka kanssa yleensä yhtiön edustamiseen                minen .
    valtuutettu johtaja on yhtiön puolesta tehnyt oikeustoi
    men, johtajan valtuutuksen puuttumiseen, mikä aiheu             Yhdistynyt kuningaskunta vetoaa toimivallan puuttumi
    tuu siitä , että johtajan etu tässä oikeustoimessa on            seen, koska komissio on sitoutunut oikeudellisiin kuluihin
    ristiriidassa yhtiön edun kanssa ?                               ilman laillista toimivaltaa . Yhdistynyt kuningaskunta väit
                                                                     tää myös, että komissio on rikkonut EY:n perustamissopi
2 . Onko vastaus ensimmäiseen kysymykseen myönteinen                 muksen 4 artiklaa , jossa määrätään, että kukin toimielin
    vain silloin, jos kolmas oli oikeustoimen tekohetkellä           toimii sille tällä sopimuksella annettujen toimivaltuuksien
    tietoinen etujen ristiriidasta tai jos hänen voitiin kohtuu     rajoissa.
    della olettaa olleen tietoinen etujen ristiriidasta niiden
    seikkojen perusteella, jotka hänellä tuolloin oli käytet        Yhdistynyt kuningaskunta väittää myös, että olennaista
    tävissään ?                                                      menettelymääräystä on rikottu, koska riidanalaisia kuluja ei
                                                                     ollut perusteltu tavalla, josta olisi ilmennyt niiden oikeudel
3 . Onko vastaus ensimmäiseen kysymykseen myönteinen                 linen perusta . Tällainen perustelu olisi pitänyt sisällyttää
    vain silloin, jos etujen ristiriita oikeustoimen tekohet        kaikille jäsenvaltioille osoitettuun ja tiedoksi annettuun
    kellä oli niin selvä, ettei kukaan järkevästi ajatteleva         komission päätökseen.


title: Asia C-302/06: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 25.1.2007 (Krajský súd v Prešoven (Slovakian tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — František Koval'ský v. Mesto Prešov ja Dopravný podnik Mesta Prešov, a.s. (Ennakkoratkaisupyyntö — Ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen lisäpöytäkirja — Omaisuudensuoja — Sähkörakennelmien pystyttäminen yksityiselle maalle ilman omistajille suoritettavaa korvausta — Yhteisöjen tuomioistuimen toimivallan puuttuminen)

text:
               14.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/11

         Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 25.1.2007 (Krajský súd v Prešoven (Slovakian tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — František Koval'ský v. Mesto Prešov ja Dopravný podnik Mesta Prešov, a.s.
   (Asia C-302/06) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen lisäpöytäkirja - Omaisuudensuoja - Sähkörakennelmien pystyttäminen yksityiselle maalle ilman omistajille suoritettavaa korvausta - Yhteisöjen tuomioistuimen toimivallan puuttuminen)
   (2007/C 82/22)
   Oikeudenkäyntikieli: slovakia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Krajský súd v Prešove
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: František Koval'ský

      Vastaajat: Mesto Prešov ja Dopravný podnik Mesta Prešov, a.s.

      Väliintulijat: Zuzana Petrová ja Ondrej Valla
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Krajský súd v Prešove — EY:n perustamissopimuksen 6 artiklan ja Pariisissa 20.3.1952 allekirjoitetun ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen lisäpöytäkirjan 1 artiklan tulkinta — Omaisuudensuoja — Kansallinen lainsäädäntö, jossa sallitaan sähkörakennelmien pystyttäminen yksityiselle maalle ilman että omistajilla on oikeutta korvaukseen
   Määräysosa
   Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta puuttuu selvästi toimivalta vastata Krajský súd v Prešoven 2.5.2006 ja 21.7.2006 tekemillään päätöksillä esittämiin kysymyksiin.

      (1)  EUVL C 249, 14.10.2006.


title: Asia T-272/02: Comune di Napolin 4.9.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
26.10.2002               FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 261/19
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                     Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                        Yhteisön     tavaramerkin       Kantaja
Kantaja riitauttaa yhtäältä sen, että komissio on hylännyt              hakija:
kantajan pyynnön, joka koskee oikeudellisen avun antamista
tapahtuneen häirinnän johdosta. Toisaalta kantaja riitauttaa            Kyseessä oleva yhteisön         Sanamerkki ”RUFFLES” – Hake-
implisiittisen päätöksen, jossa häirinnästä seuranneita sairauk-        tavaramerkki:                   mus nro 000096875 luokan 29
sia ei ole katsottu ammattitaudiksi.                                                                    ja 30 tavaroita (elintarvikkeet ja
                                                                                mausteet) varten
Ensimmäistä päätöstä koskevassa kanteen osassa kantaja ve-              Tavaramerkin- tai mer-          Convent Knabber-Gebäck GmbH
toaa henkilöstösääntöjen 25 artiklan 2 kohdan rikkomiseen.              kinhaltija, jonka oikeu-
Kantajan mukaan päätöksen perustelut ovat ristiriitaiset.               teen väitemenettelyssä
                                                                        vedotaan:
Lisäksi kantajan mukaan henkilöstösääntöjen 24 artiklan 1 ja            Tavaramerkki tai merk-          Saksalainen tavaramerkki ”RIF-
2 kohtaa on rikottu, kun komissio on kieltäytynyt oikeudelli-           ki, johon väitemenette-         FELS”, joka on rekisteröity luokan
sen avun antamisesta kantajalle ja kun se on kieltäytynyt               lyssä vedotaan:                 29 (perunalastut) tavaroille
antamasta kantajalle hallussaan olevia häirintää koskevia tie-
toja.                                                                   Väiteosaston päätös:            Hakemuksen hyväksyminen ”kui-
                                                                                vattujen vihannesten” (luokka 29)
                                                                                ja ”leivonnaisten ja makeisten”
Toista päätöstä koskevassa kanteen osassa kantaja vetoaa                                                (luokka 30) osalta. Hakemuksen
henkilöstösääntöjen 25 artiklan 2 kohdan rikkomiseen. Kanta-                                            hylkääminen ”viljavalmisteiden”
ja toteaa, ettei se ole milloinkaan saanut vaatimuksensa                                                (luokka 30) osalta.
implisiittistä hylkäämistä koskevia perusteluja.
                                                                        Valituslautakunnan pää-         Valituksen hylkääminen.
                                                                        tös:
                                                                        Kanneperusteet:                 Asetuksen N:o 40/94 73 ja 74 ar-
                                                                                tiklan taustalla olevien puolustau-
                                                                                tumisoikeuksia ja oikeusturvaa
                                                                                koskevien periaatteiden loukkaa-
                                                                                minen sekä yhteisön tavaramerk-
Pepsico Inc.:n 2.9.2002 sisämarkkinoiden harmonisointi-                                                 kien ja kansallisten tavaramerk-
virastoa (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) vastaan nostama                                                kien samanaikaisuutta ja rinnak-
                                kanne                                                                   kaisuutta koskevan periaatteen
                                                                                loukkaaminen.
                          (Asia T-269/02)
                          (2002/C 261/36)
                   (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
                                                                        Comune di Napolin 4.9.2002 Euroopan yhteisöjen komis-
                                                                                siota vastaan nostama kanne
Pepsico Inc., kotipaikka New York, on nostanut 2.9.2002                                           (Asia T-272/02)
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
messa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tava-
ramerkit ja mallit) (SMHV) vastaan. Kantajan edustajana on                                        (2002/C 261/37)
asianajaja Enrique Armijo Chávarri.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: Italia)
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–     kumoaa        sisämarkkinoiden          harmonisointiviraston     Comune di Napoli on nostanut 4.9.2002 Euroopan yhteisöjen
      10.6.2002 tekemän päätöksen nro 114/2000-1                        ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo-
                                                                        pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat
–     velvoittaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston kor-            asianajajat Massimo Merola, Claudio Tesauro, Giuseppe Tarallo
      vaamaan oikeudenkäyntikulut.                                      ja Edoardo Barone.
 ---pagebreak--- C 261/20                FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     26.10.2002
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin              D:n 9.9.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan
                                                                                nostama kanne
–     kumoaa 11.6.2002 tehdyllä kirjeellä tehdyn komission
      päätöksen, joka koskee Euroopan aluekehitysrahaston                                         (Asia T-275/02)
      (EAKR) tukea n. 66 ja EAKR:n tukea n. 67 koskevan
      tilinpäätöksen korjausta;
                                                                                (2002/C 261/38)
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi                               D on nostanut 29.6.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
                                                                        oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan investointi-
                                                                        pankkia vastaan. Kantajan edustajana on avocat Joëlle Chouc-
                                                                        roun, prosessiosoite Luxemburgissa.
Esillä olevassa kanteessa vaaditaan kumoamaan 11.6.2002
tehty päätös, joka koskee EAKR:n tuen n. 85.05.03.066
(jäljempänä EAKR:n tuki n. 66) – ”Museo/Dante -välinen
metroyhteys” päätösasiakirjaa, ja jolla komissio pienensi edellä        Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
mainitun hankkeen toteuttamista varten alunperin myönnetyn
tuen määrää ja hylkäsi hiljaisesti tätä tukea edeltävän mutta           –     ottaa kanteen tutkittavaksi ja hyväksyy sen
siihen liittyvän tuen 85.05.03.067 (jäljempänä EAKR:n tuki
n. 67) – ”Raitioyhteys – Napolin kaupunkialue” loppusumman
korjausta koskevan pyynnön. Kanteen kohteena olevassa pää-              –     kumoaa Euroopan investointipankin tekemän 26.3.2002
töksessä hyväksyttiin aiemmin suunniteltuja menoja alhaisem-                  päivätyn yksipuolisen päätöksen, joka koskee asianosais-
mat menot, ja tämän vuoksi vastaajan alunperin hyväksymän                     ten välillä sovitun kuuden kuukauden koeajan pidentä-
tuen määrää pienennettiin.                                                    mistä neljällä kuukaudella
                                                                        –     kumoaa Euroopan investointipankin tekemän 25.6.2002
                                                                              päivätyn päätöksen, joka on vahvistettu 28.6.2002 ja jolla
Kantaja vetoaa vaatimustensa tueksi luottamuksensuojan peri-                  yksipuolisesti irtisanotaan koeajan jälkeen 15.7.2002
aatteeseen, kohtuullisuusperiaatteeseen sekä perustelujen puut-               lähtien kantajan määräaikainen työsopimus, joka on tehty
tumiseen.                                                                     2.10.2001
                                                                        –     velvoittaa Euroopan investointipankin maksamaan kanta-
                                                                              jalle vahingonkorvauksena 45 000 euroa (neljäkymmen-
Se toteaa tämän osalta, että komissio:                                        täviisituhatta euroa)
–     on aikaisemmalla toiminnallaan saanut aikaan sen, että            –     velvoittaa Euroopan investointipankin korvaamaan kaik-
      kantajalle on syntynyt perusteltuja odotuksia mahdolli-                 ki oikeudenkäyntikulut.
      suudesta saada koko myönnetty tuki, jos hankkeeseen
      kuuluvat työt olisi toteutettu suunnitelmien mukaisesti,
      ja koska hyväksyttävät menot – jotka ovat todella aiheutu-
      neet ja jotka on asianmukaisesti kirjattu tilinpäätökseen
      – eivät kokonaisuudessaan ole alunperin suunniteltuja             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      investointeja alhaisempia.
–     on hylännyt EAKR:n tukea n. 67 koskevan loppusumman               Käsiteltävänä olevan asian kantaja riitauttaa vastaajan palveluk-
      korjausta koskevan pyynnön ja vähentänyt EAKR:n tuen              sessa suoritettavan koeajan pidentämisen ja sen, että vastaaja
      n. 66 määrää sillä perusteella, ettei hyväksyttäviä menoja        on yksipuolisesti irtisanonut työsopimuksen kyseisen koeajan
      ole ollut riittävästi (koska on virheellisesti katsottu, että     jälkeen.
      ne liittyvät uuteen tukeen), siitä huolimatta, että kokonais-
      menot ovat olleet korkeampia ja että vastaaja on hyväksy-
      nyt hankkeen mukaisten töiden toteuttamisen.                      Kantaja esittää vaatimustensa tueksi seuraavaa:
                                                                        –     laillisuusperiaatetta on loukattu, koska työhönottokir-
                                                                              jeessä tai Euroopan investointipankin henkilöstösään-


title: Asia T-333/11: Kanne 24.6.2011 — Wessang v. SMHV

text:
               10.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/51

         Kanne 24.6.2011 — Wessang v. SMHV
   (Asia T-333/11)
   2011/C 269/114
   Kannekirjelmän kieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Nicolas Wessang (Zimmerbach, Ranska) (edustaja: asianajaja A. Grolée)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Greinwald GmbH (Kempten, Saksa)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SMHV:n valituslautakunnan 15.4.2011 tekemän päätöksen;

               —

               velvoittamaan SMHV:n toteuttamaan edellä mainitun päätöksen kumoavan tuomion edellyttämät toimenpiteet eli hyväksymään Nicolas Wessangin 26.9.2005 tekemän väitteen tavaramerkin STAR FOODS + graafisen esityksen rekisteröintihakemusta N:o 4 105 615 vastaan;

               —

               velvoittamaan SMHV:n toteuttamaan edellä mainitun päätöksen kumoavan tuomion edellyttämät toimenpiteet eli hylkäämään STAR FOODS + graafisen esityksen rekisteröintihakemuksen N:o 4 105 615 kokonaisuudessaan;

               —

               velvoittamaan Greinwald GmbH:n ja SMHV:n korvaamaan yhteisvastuullisesti kaikki Wessangille väitemenettelyssä, valitusmenettelyssä ja tässä menettelyssä aiheutuneet kulut.

               —

               velvoittamaan Greinwald GmbH:n vastaamaan sille kaikista väitemenettelyssä, valitusmenettelyssä ja tässä menettelyssä aiheutuneista kuluista;

               —

               velvoittamaan SMHV:n vastaamaan sille kaikista väitemenettelyssä, valitusmenettelyssä ja tässä menettelyssä aiheutuneista kuluista.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Greinwald GmbH

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki ”star foods” luokkiin 29, 30 ja 32 kuuluvia tavaroita varten — hakemus N:o 4 105 615

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Yhteisön tavaramerkeiksi rekisteröidyt kuvio- ja sanamerkit STAR SNACKS luokkiin 29, 30 ja 31 kuuluvia tavaroita varten.

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Väitteen hylkääminen; unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-429/08, Wessang v. SMHV — Greinwald (star foods), 11.5.2010 antaman tuomion johdosta tehty päätös.

      Kanneperusteet: Kantaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on katsonut, että riidanalaisten tavaramerkkien välillä on sekaannusvaara, ja täten valituslautakunnalla on ollut unionin yleisen tuomioistuimen antamaan tuomioon sidottu toimivalta. Kantaja katsoo näin ollen, että valituslautakunta on ylittänyt toimivaltansa, kun se on ratkaissut asian uudelleen kokonaisuudessaan.


title: Asia C-302/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Augstākās tiesas Senāts (Latvia) on esittänyt 3.6.2013 — AS flyLAL Lithuanian Airlines, konkurssissa, v. VAS Starptautiskā lidosta Rīga, AS Air Baltic Corporation

text:
               3.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 226/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Augstākās tiesas Senāts (Latvia) on esittänyt 3.6.2013 — AS flyLAL Lithuanian Airlines, konkurssissa, v. VAS Starptautiskā lidosta Rīga, AS Air Baltic Corporation
   (Asia C-302/13)
   (2013/C 226/10)
   Oikeudenkäyntikieli: latvia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Augstākās tiesas Senāts

      Pääasian asianosaiset

      Vastapuoli: AS flyLAL Lithuanian Airlines, konkurssissa

      Valittajat: VAS Starptautiskā lidosta Rīga, AS Air Baltic Corporation

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko sellaista asiaa pidettävä asetuksessa (1) tarkoitettuna siviili- tai kauppaoikeudellisena asiana, jossa kantaja vaatii vahingonkorvausta ja vastaajien lainvastaiseen sopimukseen ja määräävän markkina-aseman väärinkäyttöön liittyvän menettelyn, joka perustuu toisen jäsenvaltion yleisesti sovellettavien säädösten soveltamiseen, lainvastaisuuden toteamista, kun otetaan huomioon, että lainvastainen sopimus oli mitätön alusta alkaen ja että sitä vastoin säädösten antaminen on jäsenvaltion julkisoikeuden alan toimi (acta iure imperii), johon sovelletaan kansainvälisen oikeuden sääntöjä jäsenvaltion lainkäytöllisestä koskemattomuudesta suhteessa muiden valtioiden tuomioistuimiin?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi (asia on asetuksessa tarkoitettu siviili- tai kauppaoikeudellinen asia), onko vahingonkorvauskannetta pidettävä asetuksen 22 artiklan 2 alakohdassa tarkoitettuna yhtiön toimielinten päätösten pätevyyttä koskevana asiana, mikä antaisi mahdollisuuden olla tunnustamatta päätöstä asetuksen 35 artiklan 1 kohdan nojalla?

               3)

               Jos vahingonkorvauskanteen kohde kuuluu asetuksen 22 artiklan (yksinomainen toimivalta) 2 alakohdan soveltamisalaan, onko sen valtion tuomioistuin, jossa tunnustamista pyydetään, velvollinen tarkastamaan, että asetuksen 35 artiklan 1 kohdassa turvaamistoimipäätöksen tunnustamiselle asetetut edellytykset täyttyvät?

               4)

               Voidaanko asetuksen 34 artiklan 1 alakohtaan sisältyvä oikeusjärjestyksen perusteita koskeva säännös ymmärtää niin, että turvaamistoimipäätöksen tunnustaminen on vastoin jäsenvaltion oikeusjärjestyksen perusteita, jos ensinnäkin pääasiallinen peruste turvaamistoimien määräämiselle on kanteella vaaditun määrän, jonka laskennan perusteita ei ole perusteltu, huomattava suuruus ja toiseksi mainitun päätöksen tunnustaminen ja täytäntöönpano voivat aiheuttaa vahinkoa vastaajille, kun kantajana oleva konkurssiin asetettu yhtiö ei voi suorittaa korvausta siinä tapauksessa, että vahingonkorvauskanne hylätään, mikä saattaisi vaikuttaa valtion, jossa tunnustamista pyydetään, taloudellisiin etuihin, mikä edelleen vaarantaisi valtion turvallisuuden, kun Latvian valtio omistaa 100 % Lidosta Rīgan osakkeista ja 52,6 % AS Air Baltic Corporationin osakkeista?

      (1)  Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 44/2001 (EYVL L 12, s. 1).


title: Asia C-97/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Social n° 3 de Barcelona (Espanja) on esittänyt 17.2.2016 – José María Pérez Retamero v. TNT Express Worldwide SL, Transportes Sapirod SL ja Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

text:
               2.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/29

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona (Espanja) on esittänyt 17.2.2016 – José María Pérez Retamero v. TNT Express Worldwide SL, Transportes Sapirod SL ja Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)
   (Asia C-97/16)
   (2016/C 156/38)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: José María Pérez Retamero

      Vastaajat: TNT Express Worldwide SL, Transportes Sapirod SL ja Fondo de Garantía Salarial (Fogasa)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 2002/15/EY (1) 3 artiklan d alakohdassa vahvistettua ”liikkuvan työntekijän” määritelmää tulkittava siten, että se on esteenä työntekijöiden asemasta annetun lain 1 §:n 3 momentin g kohdan kaltaiselle kansalliselle oikeussäännölle, jossa vahvistetaan, että ”liikkuvana työntekijänä” ei voida pitää ”henkilöä, joka tarjoaa hallussaan olevan kuljetuspalvelua koskevan hallinnollisen luvan perusteella – – ajoneuvolla – –, jonka hän omistaa tai joka on hänen välittömässä määräysvallassaan – –”?

               2)

               Onko direktiivin 3 artiklan e alakohdan toista alakohtaa (”Tässä direktiivissä kuljettajia, jotka eivät täytä näitä kriteerejä, sitovat samat velvollisuudet ja he saavat samat oikeudet, jotka direktiivissä on säädetty työntekijöille”) tulkittava siten, että jos kaikki edellytykset sille, että kyseessä olisi ”itsenäinen kuljettaja”, eivät täyty, on katsottava, että kyseessä on ”liikkuva työntekijä”?

      (1)  Maantieliikenteen liikkuvissa tehtävissä toimivien henkilöiden työajan järjestämisestä 11.3.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/15/EY (EYVL L 80, s. 35).


title: Asia F-90/09: Kanne 4.11.2009 — Ernotte v. komissio

text:
               16.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 11/41

         Kanne 4.11.2009 — Ernotte v. komissio
   (Asia F-90/09)
   2010/C 11/78
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Frédéric Ernotte (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja L. Defalque)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Komission velvoittaminen korvaamaan kantajalle aineellinen vahinko ja henkinen kärsimys, jotka ovat aiheutuneet kantajalle asian, joka koskee kantajan kärsimän infarktin tunnustamista tapaturmaksi, käsittelytavasta

      Vaatimukset

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan kantajalle 96 579,175 euroa (korotettuna viivästyskorolla, jonka määrä on laskettava korottamalla kahdella prosenttiyksiköllä perusrahoitusoperaatioita koskevaa Euroopan keskuspankin (EKP) viitekorkoa, 1.1.2006 alkaen) aineellisesta vahingosta, joka kantajalle on aiheutunut siitä, että asian, joka koskee kantajan 28.8.2002 kärsimän infarktin tunnustamista tapaturmaksi, käsittely on ollut välinpitämätöntä ja kestänyt kohtuuttoman kauan

               —

               kantajalle on suoritettava vahingonkorvausta hänelle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä, jonka suuruus on väliaikaisesti arvioitu 5 000 euroksi; samalla varataan oikeus siihen, että määrää korotetaan tai alennetaan oikeudenkäynnin kuluessa

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (ensimmäinen jaosto) 21 päivänä heinäkuuta 2005, asiassa C-207/04 (Commissione tributaria provinciale di Novaran esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Paolo Vergani vastaan Agenzia delle Entrate, Ufficio di Arona (Sosiaalipolitiikka — Miesten ja naisten samapalkkaisuus — Lähtökorvaus — Iän perusteella määräytyvä verotus — Verotuksellinen etuus)

text:
               3.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/20

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (ensimmäinen jaosto)
   21 päivänä heinäkuuta 2005,
   asiassa C-207/04 (Commissione tributaria provinciale di Novaran esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Paolo Vergani vastaan Agenzia delle Entrate, Ufficio di Arona (1)

   (Sosiaalipolitiikka - Miesten ja naisten samapalkkaisuus - Lähtökorvaus - Iän perusteella määräytyvä verotus - Verotuksellinen etuus)
   (2005/C 217/39)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asiassa C-207/04, jossa on ollut kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Commissione tributaria provinciale di Novara (Italia) on esittänyt 26.4.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 10.5.2004, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa Paolo Vergani vastaan Agenzia delle Entrate, Ufficio di Arona, yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit N. Colneric (esittelevä tuomari), K. Schiemann, E. Juhász ja E. Levits, julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: johtava hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut 21.7.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9 päivänä helmikuuta 1976 annettua neuvoston direktiiviä 76/207/ETY on tulkittava siten, että sen vastainen on pääasiassa kyseessä olevan kaltainen säännös, jossa myönnetään työntekijöille, jotka ovat täyttäneet 50 vuotta, kun kyse on naisista, ja 55 vuotta, kun kyse on miehistä, työsuhteen vapaaehtoiseen päättämiseen liittyvänä kannustimena etuus, joka perustuu siihen, että työsuhteen päättymisen yhteydessä maksettaviin määriin sovelletaan puoleen alennettua veroastetta.

      (1)  EUVL C 179, 10.7.2004.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys, (neljäs jaosto) 26 päivänä toukokuuta 2004, asiassa C-297/03 (Oberster Gerichtshofin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Sozialhilfeverband Rohrbach vastaan Arbeiterkammer Oberösterreich ja Österreichischer Gewerkschaftsbund (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohta — Direktiivi 2001/23/EY — Yritysten luovutukset — Mahdollisuus vedota direktiiviin yksityishenkilöä vastaan — Työntekijä vastustaa työsopimuksensa siirtoa luovutuksensaajalle)

text:
               23.7.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/19

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
   (neljäs jaosto)
   26 päivänä toukokuuta 2004,
   asiassa C-297/03 (Oberster Gerichtshofin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Sozialhilfeverband Rohrbach vastaan Arbeiterkammer Oberösterreich ja Österreichischer Gewerkschaftsbund (1)

   (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohta - Direktiivi 2001/23/EY - Yritysten luovutukset - Mahdollisuus vedota direktiiviin yksityishenkilöä vastaan - Työntekijä vastustaa työsopimuksensa siirtoa luovutuksensaajalle)
   (2005/C 182/35)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa C-297/03, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 4.6.2003 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 10.7.2003, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa Sozialhilfeverband Rohrbach vastaan Arbeiterkammer Oberösterreich ja Österreichischer Gewerkschaftsbund, yhteisöjen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit N. Colneric (esittelevä tuomari) ja J. N. Cunha Rodrigues, julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: R. Grass, on 26.5.2005 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

               1)

               Yksityisoikeudellinen rajavastuuyhtiö, jonka ainoa osuudenomistaja on julkisoikeudellinen sosiaalihuoltoliitto, on sellainen yksikkö, jota vastaan voidaan vedota työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 12 päivänä maaliskuuta 2001 annetun neuvoston direktiivin 2001/23/EY 3 artiklan 1 kohtaan ja 1 artiklan 1 kohdan c alakohdan ensimmäiseen virkkeeseen.

               2)

               Valtion elin, joka luovuttaa liikkeensä, ei voi vedota direktiivin 2001/23 3 artiklan 1 kohtaan ja 1 artiklan 1 kohdan c alakohtaan työntekijää vastaan pakottaakseen työntekijän jatkamaan työsuhdetta luovutuksensaajan kanssa.

      (1)  EUVL C 226, 20.9.2003.


title: Asia T-339/03: Gabrielle Clotuchen 6.10.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 289/34                 FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                        29.11.2003
Siinä tapauksessa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin            –     kumoaa komission 1.10.2003 tekemän päätöksen, jolla
ei suostuisi kumoamaan ensisijaisesti riitauttua asetusta, kanta-              vahvistettiin tilastotoimiston uusi organisaatiokaavio siltä
ja vaativat toissijaisesti, että se kuitenkin katsoisi asetuksen N:o           osin kuin päätökseen ei sisälly toimenpidettä, jolla kantaja
1260/2001 2 artiklan lainvastaiseksi ja soveltamiskelvotto-                    päätettäisiin siirtää tilastotoimiston sisällä, vaikka kanta-
maksi, koska komission on sen nojalla mahdollista jättää                       jan siirrosta on tehty toinen yksittäispäätös
huomiotta sellaisen lisätuontitullitta tapahtuneen tuonnin vai-
kutus, jota ei ole kiintiöity, jotta interventiohinta olisi mahdol-      –     velvoittaa komission maksamaan kantajalle 25 000 euroa
lista vahvistaa markkinoiden ohjaamiseksi.                                     korvauksena sääntöjenvastaisista toimista aiheutuneesta
                                                                               henkisestä kärsimyksestä
Toiseksi kantajat väittävät, että riidanalaisen asetuksen peruste-       –     velvoittaa komission korvaamaan kaikki oikeudenkäynti-
lut ovat riittämättömät, kun otetaan huomioon, että komissio
                                                                               kulut.
muuttaa tällä toimenpiteellä omaa edellisten vuosien käytäntö-
ään – jonka mukaan Italiaa ei luettu niihin maihin, joita
alueellistaminen koskee – ilman että tällainen muutos millään
tavoin perustuisi objektiivisiin seikkoihin ja ilman että se olisi
ottanut huomioon sitä erityislaatuista tilannetta, joka on               Oikeudelliset perusteet ja pääsialliset perustelut
aiheutunut siitä, että Balkanilta on tuotu sokeria lisätuontitul-
litta.
                                                                         Kantaja, joka on komission virkamies, siirrettiin 16.1.2003 Eu-
                                                                         rostatiin yhteiskunnallisten tilastojen osaston johtajaksi. Ko-
Kolmanneksi ja toissijaisesti kantajat väittävät, että vaikka            missio teki 9.7.2003 päätöksen siirtää kaikki Eurostatin johta-
kotimaan hankintoja laskettaessa ei otettaisikaan huomioon               jat, kantaja mukaan lukien, pääneuvonantajien tehtäviin, koska
Balkanilta lisätuontitullitta maahantuotua sokeria, komissio ei          Eurostatissa oli ilmennyt vakavia sääntöjenvastaisuuksia. Ko-
olisi kuitenkaan saanut pitää Italiaa ”alijäämäalueena”.                 missio päätti 1.10.2003 uudistetun tilastotoimiston osastojen
                                                                         uudesta rakenteesta ja päätti, että uudet osastot olisivat avoimet
                                                                         niin ulkopuolisille kuin sisäisille hakijoille, tekemättä kantajan
(1) EYVL L 162, 1.7.2003, s. 24.                                         osalta mitään aloitetta. Kantaja riitauttaa nämä kaksi päätöstä
(2) Sokerin yhteisestä markkinajärjestelystä 19.6.2001 annettu neu-      ja korostaa, että väitetyt Eurostatissa tapahtuneet sääntöjenvas-
    voston asetus (EY) N:o 1260/2001 (EYVL L 178, 30.6.2001, s. 1).      taisuudet päättyivät viimeistään 2001; koska hän aloitti Euro-
                                                                         statissa vasta 2003, nämä sääntöjenvastaisuudet eivät näin
                                                                         ollen koske häntä. Kanteensa tueksi kantaja vetoaa siihen, että
                                                                         henkilöstösääntöjen 4, 7, 24, 25 ja 47 artiklaa on rikottu,
                                                                         että yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteita on
                                                                         loukattu, että hyvän hallinnon periaatetta on loukattu, että
                                                                         ”audi alteram partem” periaatetta on loukattu, että on tapahtu-
                                                                         nut ilmeinen arviointivirhe ja että menettelyä ja harkintavaltaa
Gabrielle Clotuchen 6.10.2003 Euroopan yhteisöjen ko-                    on käytetty väärin.
                missiota vastaan nostama kanne
                           (Asia T-339/03)
                          (2003/C 289/69)
                                                                         Wanadoo Interactive S.A.:n 2.10.2003 Euroopan yhteisö-
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                                    jen komissiota vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-340/03)
Gabrielle Clotuche, kotipaikka Bryssel, on nostanut 6.10.2003
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-                                          (2003/C 289/70)
messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-
jan edustajat ovat asianajajat Pierre-Paul Van Gehuchten,
Gilbert Demez ja Jacques Sambon, prosessiosoite Luxembur-                                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
gissa.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin               Wanadoo International S.A., kotipaikka Issy-les-Moulineaux
                                                                         (Ranska), on nostanut 2.10.2003 Euroopan yhteisöjen ensim-
–      kumoaa komission 9.7.2003 tekemän päätöksen, jolla                mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yh-
       kantaja päätettiin yksikön edun vuoksi siirtää Eurostatin         teisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajat ovat asianajajat
       yhteiskunnallisten tilastojen osaston johtajan tehtävästä         Onno W. Brouwer, Hugues Calvet, Marc Pittie ja Jérôme
       Eurostatin pääneuvonantajan tehtävään                             Philippe.


title: Asia C-271/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 31.5.2011 — Techniko Epimelitirio Ellados (TEE) ym. v. Ypourgoi Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis, Metaforon kai Epikoinonion ja Oikonomias kai Oikonomikon

text:
               6.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 31.5.2011 — Techniko Epimelitirio Ellados (TEE) ym. v. Ypourgoi Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis, Metaforon kai Epikoinonion ja Oikonomias kai Oikonomikon
   (Asia C-271/11)
   2011/C 232/32
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Symvoulio tis Epikrateias

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Techniko Epimelitirio Ellados (TEE), Syllogos Ellinon Diplomatouchon Aeronafpigon Michanikon (SEA), Alexandros Tsiapas, Antonios Oikonomopoulos, Apostolos Batategas, Vasileios Kouloukis, Georgios Oikonomopoulos, Ilias Iliadis, Ioannis Tertigkas, Panellinios Syllogos Aerolimenikon Ypiresias Politikis Aeroporias, Eleni Theodoridou, Ioannis Karnesiotis, Alexandra Efthimiou ja Eleni Saatsaki

      Vastaajat: Ypourgoi Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis, Metaforon kai Epikoinonion ja Oikonomias kai Oikonomikon

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voiko kansallinen lainsäätäjä asetuksen N:o 2042/2003 2 artiklan nojalla, luettuna yhdessä kyseisen asetuksen liitteessä I olevan osaston B luvun I määräyksen M.B.902 b kohdan 1 alakohdan kanssa, ja sillä perusteella, mitä määrätään EASA:n päätöksen nro 2003/19/RM/28.11.2003 liitteessä I olevan osaston B luvun A määräyksen AMC M.B.102 c kohdan 1 alakohdassa (1.1–1.4, 1.6 ja 1.7 alakohta) asetuksessa N:o 2042/2003 tarkoitetuista hyväksyttävistä keinoista määräysten noudattamiseksi, kyseisen asetuksen täytäntöönpanoa täydentäviä toimenpiteitä toteuttaessaan jakaa ilma-alusten tarkastustyön voimassa olevien lentokelpoisuuden edellytysten täyttymistä koskevan todistuksen antamista varten useiden tarkastajien ryhmien/yksittäisten tarkastajien kesken, joista jokaisella on valmiudet valvoa ilma-aluksen lentokelpoisuutta vain yhden tietyn sektorin osalta? Onko erityisesti nyt käsiteltävän kaltainen kansallinen säännös, jolla on otettu käyttöön lentokelpoisuuden tarkastajien (Airworthiness and Avionics Inspectors), lentotoiminnan tarkastajien (Flight Operations Inspectors), matkustamoturvallisuuden tarkastajien (Cabin Safety Inspectors) ja todistuksia ja toimilupia myöntävien tarkastajien (Licensing Inspectors) nimikkeet, asetuksen N:o 2042/2003 mukainen?

               2)

               Mikäli edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko asetuksen N:o 2042/2003 liitteessä I olevan osaston B luvun I määräyksen M.B.902 b kohdan 1 alakohtaa tulkittava siten, että jokaisella henkilöstön jäsenellä, jolle on annettu ilma-aluksen lentokelpoisuuden tarkastustehtäviä yhden ja tietyn sektorin osalta, täytyy olla viiden vuoden kokemus kaikilta aloilta, joilla pyritään varmistamaan ilma-aluksen lentokelpoisuuden ylläpitäminen, vai riittääkö viiden vuoden kokemus yksittäisistä tehtävistä, joita heille on annettu ja jotka ovat heidän erikoistumisalallaan?

               3)

               Jos tähän kysymykseen vastataan siten, että riittää, että tarkastushenkilöstöllä on viiden vuoden kokemus heille annetuista erityistehtävistä, vastaako nyt käsiteltävän kaltainen kansallinen säännös, jonka mukaan lentokelpoisuuden tarkastajilla (Airworthiness and Avionics Inspectors), jotka ovat vastuussa lentovälineiden seurannasta ja valvonnasta sekä huolto-organisaatioiden ja lento-operaattoreiden hyväksymisestä ICAO:n käsikirjan asiakirjaan 9760 sisältyvien ohjeiden mukaisesti, on oltava vähintään viiden vuoden kokemus ilma-alusten huolto-organisaatiosta ja heidän on täytynyt työskennellä niiden huollossa, asetuksen N:o 2042/2003 liitteessä I olevan osaston B luvun I määräyksen M.B.902 b kohdan 1 alakohtaa, jonka nojalla tarkastushenkilöstöllä on oltava ”vähintään viiden vuoden kokemus jatkuvan lentokelpoisuuden alalta”?

               4)

               Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko nyt käsiteltävän kaltainen kansallinen säännös asetuksen N:o 2042/2003 mukainen, kun siinä rinnastetaan kyseisen asetuksen osassa 66 (liite III) tarkoitetut ilma-aluksen huoltohenkilöstön lupakirjan haltijat lentosuunnistuksen sektorin ylemmän korkeakoulututkinnon haltijoihin ja vahvistetaan, että sekä ensin mainituilla että jälkimmäisillä on oltava kokemusta ilma-alusten huolto-organisaatiosta, jotta heidät voidaan hyväksyä lentokelpoisuuden tarkastajiksi?

               5)

               Kuuluuko asetuksen N:o 2042/2003 liitteessä I olevan osaston B luvun I määräyksen M.B.902 b kohdan 1 alakohdan perusteella, kun otetaan huomioon myös EASA:n päätöksen nro 2003/19/RM/28.11.2003 liitteessä I olevan osaston B luvun A määräyksen AMC M.B.102 c kohdan 1 alakohdan 1.4 ja 1.5 alakohta, jotka koskevat asetuksessa N:o 2042/2003 tarkoitettuja hyväksyttäviä keinoja määräysten noudattamiseksi, viiden vuoden kokemukseen lentokelpoisuuden sektorilla käytännön kokemus, joka on mahdollisesti hankittu kyseisen akateemisen tutkinnon saamiseksi suoritettujen opintojen aikana, vai lasketaanko mukaan ainoastaan kentällä hankittu kokemus, jolloin jätetään huomiotta opinnot niiden päätökseen saattamiseen saakka ja otetaan huomioon vain tutkinnon suorittamisen jälkeen hankittu kokemus?

               6)

               Tarkoitetaanko asetuksen N:o 2042/2003 kyseisessä säännöksessä lentokelpoisuuden sektorilla hankitulla viiden vuoden kokemuksella myös kokemusta, joka on hankittu mahdollisesti siten, että asianomainen on hoitanut ilma-alusten lentokelpoisuuden tarkastustehtäviä aikaisemmin, ennen kyseisen asetuksen voimaantuloa?

               7)

               Edellytetäänkö asetuksen N:o 2042/2003 liitteessä I olevan osaston B luvun I määräyksen M.B.902 b kohdan 2 alakohdassa, että 66 osassa (asetuksen N:o 2042/2003 liite III) tarkoitetun ilma-aluksen huoltohenkilöstön lupakirjan haltija on saanut lisäkoulutusta ilma-alusten lentokelpoisuutta koskevilla sektoreilla ennen valintaansa, jotta hänet voidaan valita tarkastajaksi, vai riittääkö, että hän on hankkinut tällaisen koulutuksen alkuperäisen valinnan jälkeen mutta ennen tarkastajan tehtävien aloittamista?

               8)

               Voidaanko asetuksen N:o 2042/2003 liitteessä I olevan osaston B luvun I määräyksen M.B.902 b kohdan 3 alakohdan perusteella, jossa säädetään, että lentokelpoisuustarkastuksia tekevällä henkilöstöllä on oltava ”muodollinen ilmailuhuollon koulutus”, kansallisen lainsäätäjän käyttöön ottamaa koulutusjärjestelmää pitää tällaisena koulutuksena, kun se on ominaisuuksiltaan seuraavanlainen: i) koulutusta tarjotaan sen jälkeen kun tarkastajat on alun perin valittu pelkästään heidän muodollisen pätevyytensä perusteella; ii) tätä koulutusta ei eriytetä alun perin tarkastajiksi valittujen henkilöiden muodollisen pätevyyden mukaan; ja iii) tällaisen koulutusjärjestelmän yhteydessä ei säädetä opiskelijan arviointimenettelyistä eikä -perusteista eikä loppukokeesta, jolla selvitettäisiin hänen soveltuvuutensa, kun hän on saattanut oman koulutusvaiheensa päätökseen?

               9)

               Onko esimiesasema välttämätön edellytys, jotta asianomainen voi tulla hyväksytyksi tarkastajaksi asetuksen N:o 2042/2003 liitteessä I olevan osaston B luvun I määräyksen M.B.902 b kohdan 4 alakohdan nojalla, kun sen mukaan tarkastushenkilöstöllä pitää olla ”toimi asianmukaisine velvollisuuksineen”, siten, että on välttämätöntä, että hän on ollut aikaisemman työuransa aikana esimiesasemassa, vai onko asetuksen N:o 2042/2003 edellä mainittua säännöstä tulkittava myös EASA:n päätöksen nro 2003/19/RM/28.11.2003 liitteessä I olevan osaston B luvun A määräyksen AMC M.B.902 c kohdan b alakohdan 3 alakohdan valossa siten, että sen jälkeen kun henkilö on alun perin valittu tarkastajaksi, hänelle on annettava ilma-alusten lentokelpoisuuden tarkastamiseen toimivaltaisessa viranomaisessa asema, joka sisältää valtuuden allekirjoittaa asiakirjoja kyseisen viranomaisen puolesta?

               10)

               Jos edellä mainittua asetuksen liitteessä I olevan osaston B luvun I määräyksen M.B.902 b kohdan 4 alakohtaa on tulkittava tällä jälkimmäisellä tavalla, voidaanko sen mukaan katsoa, että kansallinen oikeussääntö täyttää asetuksessa asetetun edellytyksen, jos sen mukaan tarkastaja hyväksytään teoreettisen ja käytännön koulutuksensa päättyessä, mistä hetkestä lähtien hän voi tehdä ilma-alusten lentokelpoisuuden tarkastuksia ja allekirjoittaa yksin tarkastusasiakirjat ja toimia toimivaltaisena viranomaisena?

               11)

               Mikäli asetuksen N:o 2042/2003 liitteessä I olevan osaston B luvun I määräyksen M.B.902 b kohdan 4 alakohtaa on tulkittava jälkimmäisen vaihtoehdon mukaan, onko nyt käsiteltävän kaltainen kansallinen oikeussääntö sen mukainen, kun siinä pidetään vain suosituksena sitä, että henkilöstöltä, joka valitaan alun perin lentokelpoisuuden tarkastajiksi, vaaditaan, että ”asianomainen on ylennetty ja että hän on ollut vastuussa ilma-alusten huolto-organisaatiosta”?

               12)

               Oliko kansallinen lainsäätäjä asetuksen N:o 2042/2003 nojalla velvollinen säätämään siitä, että ne, jotka hoitivat tarkastajan tehtäviä kyseisen asetuksen voimaantulohetkellä (tai mahdollisesti ennen sitä), piti automaattisesti hyväksyä uudelleen tarkastajiksi ilman edeltävää valinta- ja arviointimenettelyä, kun asetuksessa N:o 2042/2003 ei säädetä siitä, onko niillä, jotka ovat hoitaneet ennen asetuksen voimaantuloa ilma-alusten lentokelpoisuuden valvontatehtäviä tarkastajina oikeus jatkaa näiden tehtävien hoitamista myös kyseisen asetuksen voimaantulon jälkeen, ja millä edellytyksillä heillä olisi tällainen oikeus, vai onko asetusta N:o 2042/2003, jolla pyritään parantamaan lento-operaattorien turvallisuutta eikä vahvistamaan kyseisen jäsenvaltion ilma-alusten lentokelpoisuuden tarkastamiseen toimivaltaisten viranomaisten työntekijöiden ammatillisia oikeuksia, tulkittava siten, että jäsenvaltioilla on vain mahdollisuus, mikäli ne pitävät tätä asianmukaisena, edelleen käyttää ilma-alusten lentokelpoisuuden tarkastajina henkilöitä, jotka hoitivat näitä tehtäviä ennen kyseisen asetuksen voimaantuloa, vaikka nämä henkilöt eivät täytä kyseisessä asetuksessa asetettuja edellytyksiä, myös EASA:n päätöksen nro 2003/19/RM/28.11.2003 liitteessä I olevan osaston B luvun A määräyksen M.B. 902 b kohdan 4 alakohdan valossa?

               13)

               Jos todetaan, että jäsenvaltiot ovat asetuksen N:o 2042/2003 nojalla velvollisia hyväksymään automaattisesti uudelleen tarkastajiksi ilman valintamenettelyä henkilöt, jotka hoitivat näitä tehtäviä ennen kyseisen asetuksen voimaantuloa, onko nyt käsiteltävän kaltainen kansallinen säännös tämän asetuksen mukainen, kun siinä säädetään, että jotta nämä henkilöt voidaan hyväksyä uudelleen tarkastajiksi, heidän on pitänyt tosiasiallisesti hoitaa tarkastajan tehtäviä, mutta ei kyseisen asetuksen voimaantulohetkellä vaan kyseisen kansallisen säännöksen myöhemmästä voimaantulohetkestä lähtien?


title: Asia T-373/08: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 24.5.2011 — Nuova Agricast v. komissio (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Italian lainsäädännössä säädetty tukijärjestelmä — Yhteismarkkinoille soveltuvaksi julistettu järjestelmä — Siirtymätoimenpide — Sen soveltamatta jättäminen tiettyihin yrityksiin — Luottamuksensuojan periaate — Yksityisiä suojaavan ylemmäntasoisen oikeussäännön riittävän ilmeinen rikkominen — Ei ole rikottu — Toimivallan selvä puuttuminen — Selvästi täysin perusteeton kanne)

text:
               23.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 219/16

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 24.5.2011 — Nuova Agricast v. komissio
   (Asia T-373/08) (1)

   (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Italian lainsäädännössä säädetty tukijärjestelmä - Yhteismarkkinoille soveltuvaksi julistettu järjestelmä - Siirtymätoimenpide - Sen soveltamatta jättäminen tiettyihin yrityksiin - Luottamuksensuojan periaate - Yksityisiä suojaavan ylemmäntasoisen oikeussäännön riittävän ilmeinen rikkominen - Ei ole rikottu - Toimivallan selvä puuttuminen - Selvästi täysin perusteeton kanne)
   2011/C 219/23
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Nuova Agricast Srl (Cerignola, Italia) (edustaja: asianajaja M.A. Calabrese)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: V. Di Bucci ja E. Righini)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Komission 12.7.2000 tekemästä päätöksestä olla vastustamatta Italian epäedullisilla alueilla tehtyjä investointeja koskevaa tukijärjestelmää [valtiontuki N 715/99 — Italia (SG 2000 D/105754)] ja komission käyttäytymisestä tämän päätöksen tekemiseen johtaneessa menettelyssä kantajalle aiheutuneen vahingon korvaaminen.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Nuova Agricast Srl velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 285, 8.11.2008.


title: Asia C-350/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 10.12.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Trieste – Italia) – Florin Lazar v. Allianz SpA (Ennakkoratkaisupyyntö — Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue — Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa — Asetus (EY) N:o 864/2007 — 4 artiklan 1 kohta — Käsitteet maa, jossa vahinko aiheutuu, vahinko ja vahingonkorvausvastuun perustavan tapahtuman välilliset seuraukset — Liikenneonnettomuudessa menehtyneen henkilön perheenjäsenen henkilökohtaisesti kärsimät vahingot — Sovellettava laki)

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 10.12.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Trieste – Italia) – Florin Lazar v. Allianz SpA
   (Asia C-350/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EY) N:o 864/2007 - 4 artiklan 1 kohta - Käsitteet maa, jossa vahinko aiheutuu, vahinko ja vahingonkorvausvastuun perustavan tapahtuman välilliset seuraukset - Liikenneonnettomuudessa menehtyneen henkilön perheenjäsenen henkilökohtaisesti kärsimät vahingot - Sovellettava laki))
   (2016/C 048/03)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Trieste

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Florin Lazar

      Vastaaja: Allianz SpA

      Tuomiolauselma

   Sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista 11.7.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 864/2007 (Rooma II) 4 artiklan 1 kohtaa on tulkittava sen selvittämiseksi, mitä lakia on sovellettava sopimukseen perustumattomaan liikenneonnettomuudesta johtuvaan velvoitteeseen, siten, että tällaisessa tuomioistuimen jäsenvaltiossa tapahtuneessa onnettomuudessa menehtyneen henkilön kuolemaan liittyviä hänen toisessa jäsenvaltiossa asuvien omaistensa kärsimiä vahinkoja on pidettävä mainitussa säännöksessä tarkoitettuina onnettomuuden ”välillisinä seurauksina”.

      (1)  EUVL C 351, 6.10.2014.


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS 17 päivänä joulukuuta 1996, asiassa T-164/96 R, Moccia Irme SpA vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (EHTY - Valtion tuet - Yksittäispäätös, jolla kielletään valtion tuen myöntäminen rauta- ja terästeollisuusalan yritykselle - Täytäntöönpanon lykkääminen - Tarvittavat välitoimet - Vaadittujen välitoimien toteuttamista koskeva intressi - Hakemuksen hylkääminen)

text:
26.4.97                 FL                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  N:o C 131 / 17
     YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                             prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Loesch &
     TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS                              Wolter, 11 rue Goethe.
                  17 päivänä joulukuuta 1996,
                                                                     Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
asiassa T- 164/96 R, Moccia Irme SpA vastaan Euroopan                tuin
                       yhteisöjen komissio
(EHTY — Valtion tuet — Yksittäispäätös, jolla kielletään
                                                                     — kumoaa 20.11.1996 tehdyn komission päätöksen asi
valtion tuen myöntäminen rauta- ja terästeollisuusalan yri                assa Kesko/Tuko ( IV/M. 784 ); ja
tykselle — Täytäntöönpanon lykkääminen — Tarvittavat
välitoimet — Vaadittujen välitoimien toteuttamista koske
           va intressi — Hakemuksen hylkääminen)                     — velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku
                                                                           lut.
                          ( 97/C 131/42 )
                                                                     Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                   (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                     Kantaja on johtava tukkukauppaa harjoittava yhtiö Suo
Asiassa T-164/96 R, Moccia Irme SpA, italialainen yhtiö,             messa . Se myy sekä päivittäistavaroita ( ruokaa, juomia, tu
kotipaikka Napoli ( Italia ), edustajinaan asianajajat Emilio        pakkavalmisteita ja kotitaloustuotteita, jotka yhdessä
Cappelli, Paolo De Caterini ja Andrea Bandini, Rooma,                muodostavat tuotevalikoiman, jonka kuluttajat olettavat
prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Charles                löytävänsä supermarketeista ) ja erikoistavaroita ( kenkiä,
Turk, 13 b avenue Guillaume, vastaan Euroopan yhteisö               vaatteita, urheilutavaroita , kodinelektroniikkaa ja maata
jen komissio ( asiamiehinä Paul E Nemitz, Laura Pignataro            lous- ja rakennustarvikkeita ). Kesko hankki 27.5.1996
ja Massimo Moretto ), jossa kantaja vaatii EHTY:n perus             määräämisvallan Tuko Oy:ssä, joka on päivittäis - ja eri
tamissopimuksen 39 artiklan mukaisesti, että yhteisöjen              koistavaroiden tukku- ja vähittäiskauppaa harjoittava yh
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti an              tiö. Komissio vastaanotti 26.6.1996 Suomen kilpailuviras
taa määräyksen 30.7.1 996 tehdyn komission päätöksen                 ton esittämän, neuvoston asetuksen ( ETY) N:o 4064/89
K(96)2385 lopull . sekä sen valmisteluasiakirjojen täytän           ( jäljempänä yrityskeskittymäasetus ) 22 artiklan 3 kohtaan
töönpanon lykkäämisestä, ja päättää, että komission on               perustuvan pyynnön . Komissio aloitti kyseistä liiketoimea
kehotettava Italian viranomaisia lykkäämään 20.6.1994                koskevan menettelyn ja teki 20.11.1996 kanteen kohteena
annetussa valtuusasetuksessa nro 396, joka muunnettiin               olevan päätöksen, jossa Kesko Oy:n ja Tuko Oy:n välinen
3.8.1994 annetuksi laiksi nro 481 , tarkoitettujen laitosten         keskittymä todettiin yhteismarkkinoille soveltumattomaksi
sulkemisen perusteella myönnettävien tukien maksamista               ja jossa sen todettiin olevan ristiriidassa ETA-sopimuksen
siihen asti, kunnes pääasiassa on annettu ratkaisu, sekä             kanssa .
toissijaisesti, että komissio aloittaa uudelleen tukea koske
van kontradiktorisen menettelyn kantajayhtiön kanssa, yh            Kantaja vaatii komission päätöksen kumoamista seuraavis
teisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presi              ta syistä :
dentti on 17.12.1 996 antanut määräyksen, jonka
määräysosa on seuraava :
                                                                     a . Komissio ei tutkinut asianmukaisesti toimivaltansa pe
                                                                           rustaa, vaikka kantaja oli kiistänyt sen toimivallan sik
1 ) Välitoimia koskeva hakemus hylätään.                                   si, että Suomen kilpailuvirastolla ei ollut toimivaltaa
                                                                           tehdä yrityskeskittymäasetuksen 22 artiklan 3 kohdan
                                                                           mukaista pyyntöä . Komissio ei myöskään esittänyt pe
2 ) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.                            rusteluja sille, että se katsoi olevansa toimivaltainen ja
                                                                           että se hylkäsi kantajan väitteet.
                                                                           Näin toimiessaan komissio on rikkonut yrityskeskitty
                                                                           mäasetuksen 22 artiklan 3 kohtaa, EY:n perustamisso
                                                                           pimuksen 190 artiklaa ja hyvän hallinnon periaatetta .
Kesko Oy:n 31.1.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota
                     vastaan nostama kanne
                                                                     b . Katsoessaan, että kyseisellä yrityskeskittymällä voi olla
                         (Asia T-22/97 )                                   vaikutuksia jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, komis
                            97/C 131 /43
                                                                           sio on arvioinut ilmeisen väärin asian tosiseikkoja ja
                                                                           tehnyt ilmeisen virheen kysymyksessä olevien oikeus
                                                                           sääntöjen soveltamisessa .
                 (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                           Näin toimiessaan komissio on rikkonut yrityskeskitty
                                                                           mäasetuksen 22 artiklan 3 kohtaa ja EY:n perustamis
Kesko Oy on nostanut 31.1.1997 Euroopan yhteisöjen en                     sopimuksen 190 artiklaa .
simmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo
pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina
ovat asianajaja Gerwin van Gerven, Bryssel, ja solicitor             c . Katsoessaan, että kantaja ja riippumattomat K-kaup
Sarah Beeston, Englannin ja Walesin asianajajayhteisö, ja                  piaat (ja T-kauppiaat) ovat vertikaalisesti integroitunei