title: Asia C-249/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen Sad Sofia-grad (Bulgaria) on esittänyt 19.5.2011 — Hristo Byankov v. Glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti

text:
               6.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen Sad Sofia-grad (Bulgaria) on esittänyt 19.5.2011 — Hristo Byankov v. Glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti
   (Asia C-249/11)
   2011/C 232/28
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen Sad Sofia-grad

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Hristo Byankov

      Vastaaja: Glaven sekretar na Ministerstvo na vatreshnite raboti (sisäasiainministeriön kansliapäällikkö)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Kun otetaan huomioon pääasian tosiseikat, edellyttääkö vilpittömän yhteistyön periaate, josta määrätään Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan 3 kohdassa luettuna yhdessä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 20 ja 21 artiklan kanssa, että pääasiassa tarkoitetun kaltaista jäsenvaltion kansallista oikeussääntöä — jonka mukaan lainvoimainen hallintotoimi voidaan kumota sellaisen Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen ratkaisulla todetun perusoikeuden loukkauksen lopettamiseksi, joka tunnustetaan myös Euroopan unionin oikeudessa ja jollainen on esimerkiksi jäsenvaltioiden kansalaisten oikeus vapaaseen liikkuvuuteen — sovelletaan myös Euroopan unionin tuomioistuimen ratkaisussa esitettyyn tulkintaan, joka koskee mainitun oikeuden käyttörajoitusten kannalta merkityksellisiä unionin oikeuden oikeussääntöjä, jos hallintotoimen kumoaminen on välttämätöntä oikeuden loukkauksen lopettamiseksi?

               2)

               Seuraako Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 (1) muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY (2) 31 artiklan 1 ja 3 kohdasta, että jos jäsenvaltio on kansallisessa oikeudessaan säätänyt menettelystä sellaisen hallintotoimen tarkastamiseksi, jolla rajoitetaan mainitun direktiivin 4 artiklan 1 kohtaan perustuvaa oikeutta, toimivaltaisella hallintoviranomaisella on velvollisuus tarkastaa hallintotoimi sen adressaatin vaatimuksesta ja arvioida hallintotoimen laillisuus ottaen huomioon myös sellaisien unionin oikeuden oikeussääntöjen tulkintaan liittyvä Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö, joilla säännellään mainitun oikeuden käytön ehtoja ja rajoituksia, jotta varmistetaan, että määrätty oikeuden rajoitus ei tarkastuspäätöksen tekoajankohtana ole suhteeton, jos rajoituksen määräämistä koskeva hallintotoimi on tällöin jo lainvoimainen?

               3)

               Sallitaanko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohdan toisessa virkkeessä ja direktiivin 2004/38 27 artiklan 1 kohdassa se, että kansallista oikeussääntöä, jossa säädetään Euroopan unionin jäsenvaltion kansalaisen vapaata liikkuvuutta koskevan oikeuden rajoituksesta Euroopan unionin alueella ainoastaan sillä perusteella, että kansalaisella on lainsäädännössä säädettyä määrää suurempi ja vakuudeton velka yksityiselle, nimittäin kaupalliselle yhtiölle, sovelletaan saatavien perintää koskevan vireillä olevan täytäntöönpanomenettelyn yhteydessä ottamatta huomioon unionin oikeudessa säädettyä mahdollisuutta, jonka mukaan toisen jäsenvaltion viranomainen perii saatavat?

      (1)  Työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15.10.1968 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1612/68 (EYVL L 257, s. 2)

      (2)  EUVL L 158, s. 77


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 2 päivänä joulukuuta 1997, asiassa C-336/94 (Sozialgericht Hamburgin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Eftalia Dafeki vastaan Landesversicherungsanstalt Württemberg (Työntekijöiden vapaa liikkuvuus - Yhdenvertainen kohtelu - Sosiaaliturva - Kansallinen lainsäädäntö, jossa väestörekisteriotteille annetaan erilainen merkitys todisteena sen mukaan, ovatko ne kotimaisia vai ulkomaisia)

text:
C 41/4                 FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      7.2.98
1) Saksan liittotasavalta on laiminlyönyt kasvinsuojeluai-         menettelyissä, joissa pyritään määrittämään siirtotyöläisen
     neiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinä-           oikeus sosiaalietuuksiin yhteisön kansalaisena, luotettava
     kuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY           toisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten anta-
     nojalla sille kuuluvat velvoitteet, lukuunottamatta           miin väestörekisteriotteisiin ja muihin vastaaviin henkilö-
     direktiivin 10 artiklan 1 kohdan toista luetelmakohtaa,       tietoja koskeviin asiakirjoihin, elleivät kyseiseen yksittäis-
     koska se ei ole asetetussa määräajassa antanut direktii-      tapaukseen liittyvät konkreettiset seikat aseta niiden vir-
     vin täytäntöönpanon edellyttämiä lakeja, asetuksia ja         heettömyyttä vakavasti kyseenalaiseksi.
     hallinnollisia määräyksiä.
                                                                   (1) EYVL C 392, 31.12.1994.
2) Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeu-
     denkäyntikulut.
(1) EYVL C 180, 22.6.1996.
                                                                         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
                                                                                2 päivänä joulukuuta 1997,
                                                                   asiassa C-188/95 (éstre Landsretin esittämä ennakkorat-
      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                            kaisupyyntö), Fantask A/S ym. vastaan Industriministeriet
                  2 päivänä joulukuuta 1997,                                           (Erhvervsministeriet) (1)
asiassa C-336/94 (Sozialgericht Hamburgin esittämä                 (Direktiivi 69/335/ETY Ð Yhtiöiden rekisteröintimaksu
ennakkoratkaisupyyntö), Eftalia Dafeki vastaan Landes-                        Ð Kansalliset prosessuaaliset määräajat)
             versicherungsanstalt Württemberg (1)
                                                                                (98/C 41/07)
(Työntekijöiden vapaa liikkuvuus Ð Yhdenvertainen koh-
telu Ð Sosiaaliturva Ð Kansallinen lainsäädäntö, jossa
väestörekisteriotteille annetaan erilainen merkitys todis-
  teena sen mukaan, ovatko ne kotimaisia vai ulkomaisia)                            (Oikeudenkäyntikieli: tanska)
                          (98/C 41/06)
                  (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                        (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
                                                                       yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
   (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)             Asiassa C-188/95, jonka éstre Landsret (Tanska) on saat-
                                                                   tanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla
                                                                   yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä
                                                                   kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
Asiassa C-336/94, jonka Sozialgericht Hamburg (Saksa)              Fantask A/S ym. vastaan Industriministeriet (Erhvervsmi-
on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan                nisteriet) ennakkoratkaisun pääoman hankinnasta kannet-
nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadak-           tavista välillisistä veroista 17 päivänä heinäkuuta 1969
seen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa        annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY (EYVL L 249,
asiassa Eftalia Dafeki vastaan Landesversicherungsanstalt          3.10.1969, s. 25), sellaisena kuin se on viimeksi muutet-
Württemberg ennakkoratkaisun EY:n perustamissopimuk-               tuna 10 päivänä kesäkuuta 1985 annetulla neuvoston
sen 48 ja 51 artiklan tulkinnasta sellaisiin Saksan säännök-       direktiivillä 85/303/ETY (EYVL L 156, 15.6.1985, s. 23),
siin nähden, joissa väestörekisteriotteille annetaan erilai-       tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpa-
nen merkitys todisteena sen mukaan, ovatko ne kotimaisia           nossa: presidentti G. C. Rodríguez Iglesias, jaostojen
vai ulkomaisia, yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoon-           puheenjohtajat C. Gulmann, H. Ragnemalm ja M. Wathe-
panossa: presidentin tehtäviä hoitava neljännen ja kuuden-         let sekä tuomarit G. F. Mancini, J. C. Moitinho de
nen jaoston puheenjohtaja H. Ragnemalm sekä tuomarit               Almeida, P. J. G. Kapteyn, J. L. Murray, D. A. O. Edward,
G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida, J. L. Murray,            J.-P. Puissochet (esittelevä tuomari), G. Hirsch, P. Jann ja
D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P. Jann (esit-       L. Sevón, julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: apulaiskir-
televä tuomari) ja L. Sevón, julkisasiamies: A. La Pergola,        jaaja H. von Holstein, on antanut 2.12.1997 tuomion,
kirjaaja: johtava hallintovirkamies H. A. Rühl, on antanut         jonka tuomiolauselma on seuraava:
2.12.1997 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
Jäsenvaltioiden kansallisten toimivaltaisten sosiaaliturva-        1) Pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista
alan laitosten ja kansallisten tuomioistuinten on niissä                17 päivänä heinäkuuta 1969 annetun neuvoston direk-


title: Asia C-481/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Bamberg (Saksa) on esittänyt 9.9.2013 — Rikosoikeudenkäynti Mohammad Ferooz Qurbania vastaan

text:
               30.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 352/4

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Bamberg (Saksa) on esittänyt 9.9.2013 — Rikosoikeudenkäynti Mohammad Ferooz Qurbania vastaan
   (Asia C-481/13)
   2013/C 352/05
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberlandesgericht Bamberg

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Mohammad Ferooz Qurbani

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Käsittääkö pakolaisten oikeusasemaa koskevan yleissopimuksen (Geneven yleissopimus) 31 artiklassa tarkoitettu henkilön rankaisematta jättämistä koskeva peruste sen sanamuotoa laajemmin myös asiakirjojen väärentämisen siten, että poliisiviranomaiselle esitettiin väärennetty passi Saksan liittotasavaltaan lentoteitse saavuttaessa, kun väärennetyn passin käyttäminen ei ole lainkaan tarpeen turvapaikan hakemiseksi kyseisestä valtiosta?

               2)

               Onko ihmisten salakuljetukseen turvautuminen esteenä Geneven yleissopimuksen 31 artiklaan vetoamiselle?

               3)

               Onko Geneven yleissopimuksen 31 artiklan tunnusmerkistönä olevaa edellytystä saapumisesta ”
                     suoraan
                  ” maasta, jossa asianomaisen henkilön elämä tai vapaus on uhattuna, tulkittava siten, että kyseinen edellytys täyttyy myös silloin, kun asianomainen henkilö saapui ensin toiseen Euroopan unionin jäsenvaltioon (tässä tapauksessa Kreikkaan), josta hän jatkoi matkaa toiseen jäsenvaltioon (tässä tapauksessa Saksan liittotasavaltaan), josta hän hakee turvapaikkaa?


title: Asia T-424/09: Kanne 14.10.2009 — Goodyear Dunlop Tyres UK v. SMHV — Sportfive (QUALIFIER)

text:
               19.12.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 312/38

         Kanne 14.10.2009 — Goodyear Dunlop Tyres UK v. SMHV — Sportfive (QUALIFIER)
   (Asia T-424/09)
   2009/C 312/63
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Goodyear Dunlop Tyres UK Ltd (Birmingham, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: asianajaja M. Graf)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Sportfive GmbH & Co. KG (Köln, Saksa)

      Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 11.8.2009 valitusasiassa R 1291/2008-4 tekemä päätös on kumottava.

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki QUALIFIER luokkaan 12 kuuluville tavaroille (hakemus nro 4 877 262)

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sportfive GmbH & Co. KG

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Yhteisön tavaramerkki nro 4 017 836 ja saksalainen sanamerkki nro 30 415 017.1 ”Qualifiers 2006”, saksalainen sana- ja kuviomerkki nro 30 414 610.2 ”2006 Qualifiers”, saksalainen sanamerkki nro 30 515 033.2 ”Qualifiers 2008” sekä saksalainen sana- ja kuviomerkki nro 30 565 616.3 ”2008 QUALIFIERS”, jotka on kaikki haettu muun muassa luokkaan 12 kuuluville tavaroille

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen sen vuoksi, että riidanalaisten tavaramerkkien välillä ei ole minkäänlaista sekaannusvaaraa

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL 2009, L 78, s. 1).


title: Asia T-229/16: Kanne 6.5.2016 – Pio De Bragança v. EUIPO – Ordem de São Miguel da Ala (QUIS UT DEUS)

text:
               25.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 270/48

         Kanne 6.5.2016 – Pio De Bragança v. EUIPO – Ordem de São Miguel da Ala (QUIS UT DEUS)
   (Asia T-229/16)
   (2016/C 270/55)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Duarte Pio De Bragança (Sintra, Portugali) (edustaja: asianajaja J. Sardinha)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Ordem de São Miguel da Ala (Lissabon, Portugali)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: Kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”quis ut deus” – EU-tavaramerkki nro 005747936

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 26.2.2016 asiassa R 621/2015-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen ja toteaa riidanalaisen tavaramerkin mitättömäksi, koska sitä ei ole käytetty vakiintuneesti luokkaan 6 ”Metalliset kunniamerkit” kuuluville tuotteille

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

   Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohtaa ja 51 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 2 kohtaa, joihin vedotaan yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 ja yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta annetun komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 muuttamisesta sekä maksuista sisämarkkinoilla toimivalle yhdenmukaistamisvirastolle (tavaramerkit ja mallit) annetun komission asetuksen (EY) N:o 2869/95 kumoamisesta 16.12.2015 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 2015/2424 65 artiklan mukaisesti, on rikottu.


title: Asia F-89/14: Kanne 2.9.2014 – ZZ v. komissio

text:
               24.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 421/62

         Kanne 2.9.2014 – ZZ v. komissio
   (Asia F-89/14)
   2014/C 421/91
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja M.-A. Lucas)

      Vastaaja: komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Vaatimus komission sen päätöksen kumoamiseksi, jolla kantajalta on evätty ulkomaankorvaus ja komission velvoittamiseksi maksamaan hänelle tämä korvaus korkoineen hänen palveluksessa aloittamisestaan lähtien.

      Vaatimukset

               —

               päätös, jonka nimittävä viranomainen (PMO) teki 11.11.2013, joka annettiin tiedoksi 19.11.2013 ja jolla kantajalta evättiin oikeus ulkomaankorvaukseen, on kumottava

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan kantajalle tämä korvaus hänen komission palveluksessa aloittamisestaan lähtien

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan kantajalle korkoja EKP:n perusrahoitusoperaatioihinsa soveltaman korkokannan mukaan sille summalle, joka vastaa jokaista näitä korvausta, siitä päivästä lähtien, kun korvaukset olisi pitänyt maksaa siihen päivään saakka, kun ne maksetaan kokonaisuudessaan

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-72/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 28.10.2010 (Cour de cassationin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Établissements Rimbaud SA v. Directeur général des impôts ja Directeur des services fiscaux d’Aix-en-Provence (Välitön verotus — Pääomien vapaa liikkuvuus — Oikeushenkilöt, jotka ovat sijoittautuneet kolmanteen valtioon, joka on Euroopan talousalueen sopimusvaltio — Jäsenvaltiossa sijaitsevien kiinteistöjen omistaminen — Näiden kiinteistöjen myyntiarvosta kannettava vero — Vapautuksen epääminen — Veropetosten estäminen — Arviointi ETA-sopimukseen nähden)

text:
               18.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 346/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 28.10.2010 (Cour de cassationin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Établissements Rimbaud SA v. Directeur général des impôts ja Directeur des services fiscaux d’Aix-en-Provence
   (Asia C-72/09) (1)

   (Välitön verotus - Pääomien vapaa liikkuvuus - Oikeushenkilöt, jotka ovat sijoittautuneet kolmanteen valtioon, joka on Euroopan talousalueen sopimusvaltio - Jäsenvaltiossa sijaitsevien kiinteistöjen omistaminen - Näiden kiinteistöjen myyntiarvosta kannettava vero - Vapautuksen epääminen - Veropetosten estäminen - Arviointi ETA-sopimukseen nähden)
   2010/C 346/18
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour de cassation

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Établissements Rimbaud SA

      Vastaaja: Directeur général des impôts ja Directeur des services fiscaux d’Aix-en-Provence

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Cour de cassation (Ranska) — Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen (EYVL 1994, L 1, s. 3) 40 artiklan tulkinta — Ranskassa sijaitsevien kiinteistöjen myyntiarvosta kannettava vero — Verovapaus oikeushenkilöllä, jonka kotipaikka on Ranskassa tai Euroopan talousalueeseen kuluvassa maassa, sillä edellytyksellä, että Ranskan ja kyseisen valtion välillä on tehty sopimus hallinnollisesta avunannosta veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi tai että kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää koskevan kieltolausekkeen sisältävän sopimuksen mukaan näitä oikeushenkilöitä ei saa verottaa ankarammin kuin Ranskaan sijoittautuneita yhtiöitä — Verovapauden epääminen Liechtensteiniin sijoittautuneelta yhtiöltä

      Tuomiolauselma

   Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen 40 artiklan kanssa ei ole ristiriidassa pääasiassa kyseessä olevan kaltainen kansallinen lainsäädäntö, jolla vapautetaan kiinteistöjen myyntiarvosta kannettavasta verosta yhtiöt, joiden kotipaikka on unionin jäsenvaltiossa, ja jossa edellytykseksi sille, että yhtiö, jonka kotipaikka on kolmannessa valtiossa, joka on Euroopan talousalueen sopimusvaltio, voisi saada kyseisen vapautuksen, asetetaan se, että kyseisen jäsenvaltion ja tämän kolmannen valtion välillä on tehty sopimus hallinnollisesta avunannosta veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi tai että kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää koskevan kieltolausekkeen sisältävän sopimuksen mukaan näitä oikeushenkilöitä ei saada verottaa ankarammin kuin tähän jäsenvaltioon sijoittautuneita yhtiöitä.

      (1)  EUVL C 102, 1.5.2009, s. 12.


title: Asia C-496/13 P: Valitus, jonka GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH on tehnyt 16.9.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-78/12, GRE Grand Enterprises Deutschland GmbH v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 3.7.2013 antamasta tuomiosta

text:
               26.10.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 313/13

         Valitus, jonka GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH on tehnyt 16.9.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-78/12, GRE Grand Enterprises Deutschland GmbH v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 3.7.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia C-496/13 P)
   2013/C 313/24
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (edustajat: Rechtsanwältin I. Memmler ja Rechtsanwältin S. Schulz)

      Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), Villiger Söhne GmbH

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-78/12, 3.7.2013 antama tuomio ja SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 1.12.2011 tekemä päätös R 2109/2010-1 kumotaan

               —

               vastapuoli velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja esittää ainoana valitusperusteena, että asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittu ja sovellettu virheellisesti sekä ettei tämän säännöksen soveltamisessa ole otettu huomioon todistelua koskevia sääntöjä.
   Valittaja esittää perusteluna seuraavaa:

               Unionin yleinen tuomioistuin ei soveltanut merkkien vertailussa oikein sääntöä kokonaistarkastelusta, koska se vertaili erikseen osia ”LIBERTAD” ja ”LIBERTE” eikä ottanut huomioon muita tavaramerkkien osia.

               Erityisesti unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt, jos se olisi soveltanut kokonaistarkastelun sääntöä oikein, antaa enemmän merkitystä kyseisten tavaramerkkien muutamille muille osille, muun muassa riitautetun tavaramerkin ja väitteen perusteena olevan tavaramerkin väriyhdistelmälle ja väitteen perusteena olevan tavaramerkin osalle ”LA” sekä riitautetun tavaramerkin osalle ”brunes”.

               Unionin yleinen tuomioistuin sovelsi virheellisesti myös unionin tuomioistuimen luomia periaatteita merkityssisällön samankaltaisuudesta, koska se ei ottanut riittävällä tavalla huomioon tavaramerkkien eri kieliä.

               Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon työjärjestyksessä määrättyjä todistelua koskevia sääntöjä, kun se teki ilman näyttöä oletuksia tavaramerkin ”LA LIBERTAD” lausuntatavasta ja otti ne ratkaisunsa perusteeksi.

               Unionin yleinen tuomioistuin päätyi tällä tavoin virheelliseen lopputulokseen.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).


title: Asia C-408/06: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 5.10.2006 — Landesanstalt für Landwirtschaft, Abteilung Förderwesen und Fachrecht v. Franz Götz

text:
               16.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 310/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 5.10.2006 — Landesanstalt für Landwirtschaft, Abteilung Förderwesen und Fachrecht v. Franz Götz
   (Asia C-408/06)
   (2006/C 310/11)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Bundesfinanzhof (Saksa)
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Landesanstalt für Landwirtschaft, Abteilung Förderwesen und Fachrecht

      Vastaaja: Franz Götz
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko osavaltion perustama niin sanottu maitokiintiö-myyntipiste, joka luovuttaa toimitusviitemääriä maidontuottajille maksua vastaan,

                           a)

                           jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (jäljempänä direktiivi 77/388/ETY) 4 artiklan 5 kohdan kolmannessa alakohdassa ja liitteessä D olevassa 7 kohdassa (1) tarkoitettu maatalouden interventioelin, jonka liiketoimet kohdistuvat maataloustuotteisiin ja suoritetaan näiden tuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn sääntöjen mukaisesti, vai

                           b)

                           direktiivin 77/388/ETY 4 artiklan 5 kohdan kolmannessa alakohdassa ja liitteessä D olevassa 12 kohdassa tarkoitettu myymälä?

               2)

               Jos kysymykseen 1 vastataan kieltävästi:

                           a)

                           Onko pääasian kaltaisissa olosuhteissa, kun jäsenvaltiossa sekä valtiolliset että myös yksityiset maitokiintiö-myyntipisteet luovuttavat toimitusviitemääriä maksua vastaan, merkityksellisinä maantieteellisinä markkinoina pidettävä jäsenvaltion määrittelemää luovutusaluetta, kun arvioidaan, johtaisiko julkisoikeudellisen laitoksen maitokiintiö-myyntipisteen kohteleminen ei-verovelvollisena direktiivin 77/388/ETY 4 artiklan 5 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuun ”huomattavaan kilpailun vääristymiseen”?

                           b)

                           Onko arvion, johtaisiko julkisen maitokiintiö-myyntipisteen kohtelu ei-verovelvollisena tällaiseen huomattavaan kilpailun vääristymiseen, perustuttava vain (myyntipisteen suorittaman) maa-alaan sitomattoman luovutuksen pääsääntöön, vai onko myös huomioitava muut (eli verovelvollisten maanviljelijöiden suorittamien) — maa-alaan sidottujen — luovutusten lajit, vaikka niissä on vain kyse poikkeustapauksista?

      (1)  EYVL L 145, s. 1.


title: Asia C-254/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Italia) on esittänyt 16.6.2008 — Futura Immobiliare srl Hotel Futura ym. v. Comune di Casoria

text:
               15.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/31

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale della Campania (Italia) on esittänyt 16.6.2008 — Futura Immobiliare srl Hotel Futura ym. v. Comune di Casoria
   (Asia C-254/08)
   (2008/C 209/46)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tribunale Amministrativo Regionale della Campania
   Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Futura Immobiliare srl Hotel Futura ym.

      Valituksen vastapuoli: Comune di Casoria
   Ennakkoratkaisukysymys
   Ovatko kansalliset säännökset, jotka on ilmaistu lain N:o 507/1993 58 §:ssä ja sitä seuraavissa pykälissä, ja siirtymäsäännökset, joiden voimassaoloaikaa on jatkettu tasavallan presidentin asetuksen N:o 488/1999 11 §:llä ja sen myöhemmillä muutoksilla ja lain N:o 296/2006 1 §:n 184 momentilla, ja joilla on jatkettu fiskaalisen järjestelmän käyttöä jätteidenkäsittelyn kustannusten kattamiseksi ja lykätty sellaisen maksujärjestelmän käyttöönottoa, jossa palvelun kustannuksista vastaavat ne, jotka tuottavat ja poistavat käytöstä jätteet, sopusoinnussa yhteisön direktiivin 75/442/ETY (1), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin 91/156/ETY (2) 1 artiklalla, 15 artiklan ja ”saastuttaja maksaa” -periaatteen kanssa.

      (1)  EUVL L 194, s. 39.

      (2)  EUVL L 78, s. 32.


title: Het Gerechtshof te 's-Hertogenboschin 18.5.1995 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Maatschap M. J. M. Linthorst, K. G. P. Pouwels ja J. Scheres c. s. vastaan Inspecteur der Belastingdienst/Ondernemingen te Roermond (Asia C-167/95)

text:
N:o C 208/6             FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         12.8.95
Euroopan yhteisöjen komission 30.5.1995 tekemä valitus               istuimelle ennakkoratkaisupyynnön, joka on saapunut
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomio                 Euroopan        yhteisöjen    tuomioistuimen        kirjaamoon
istuimen kolmannen jaoston 28.3.1995 antamasta                       31.5.1995 , saadakseen asiassa Maatschap M. J. M. Lin
tuomiosta       asiassa    T-12/94     Frederic Daffix  vastaan      thorst, K. G. P. Pouwels ja J. Scheres c . s. vastaan Inspecteur
                  Euroopan yhteisöjen komissio                       der Belastingdienst/Ondernemingen te Roermond ennakko
                        ( Asia C-166/95 P )                          ratkaisun seuraavaan kysymykseen:
                            ( 95/C 208/ 12 )
                                                                     Onko kuudennen direktiivin 9 artiklaa tulkittava niin, että
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään Dimitrios                paikkana, jossa eläinlääkäri suorittaa palvelujaan, pidetään
Gouloussis , oikeudellisen osaston virkamies, avustajanaan           hänen liiketoimintansa kotipaikkaa tai kiinteää toimipaik
asianajaja Benoit Cambier, Bryssel, prosessiosoite Luxem            kaa, josta palvelu suoritetaan tai tällaisten paikkojen
burgissa c/o Georgios Kremlis, Centre Wagner, Kirchberg,             puuttuessa hänen kotipaikkaansa tai hänen pysyvää asuin
on valittanut 30.5.1995 Euroopan yhteisöjen tuomioistui             paikkaansa, vai onko artiklaa tulkittava niin, että paikkana ,
melle Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                   jossa eläinlääkäri suorittaa palvelujaan, pidetään muualla
tuomioistuimen kolmannen jaoston 28.3.1 995 antamasta                olevaa paikkaa , nimittäin paikkaa , jossa palvelut tosiasial
tuomiosta asiassa T-12/ 94 Frederic Daffix vastaan Eu               lisesti suoritetaan tai paikkaa, missä palvelujen vastaanot
roopan yhteisöjen komissio .                                         tajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiinteä toimitila,
                                                                     jossa palvelu suoritetaan, tai tällaisten paikkojen puuttuessa
                                                                     palvelujen vastaanottajan kotipaikka tai pysyvä asuin
Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                     paikka ?
— kumoaa Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
     tuomioistuimen kolmannen jaoston 28.3.1995 asiassa
     T-12/94 (') antaman tuomion;
— hyväksyy komission ensimmäisen oikeusasteen tuomio
     istuimessa esittämät vaatimukset ja hylkää näin ollen
     Frederic Daffixin vaatimukset;
 — määrää oikeudenkäyntikuluista yhteisöoikeuden mu
     kaisesti .
                                                                      Pretura Circondariale di Vicenzan 22.4.1995 tekemällään
                                                                      päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö rikosoikeu
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                             denkäynnissä Luciano Arcaroa vastaan
                                                                                (Asia C-168/95 )
 — Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tutkitta
                                                                                95/C 208/ 14
     vaksi ottamista koskeva päätös : ensimmäisen oikeus
     asteen tuomioistuin on virheellisesti katsonut esillä
     olevassa asiassa , että perusteluiden puuttumista koske
     vaa kanneperustetta voitaisiin pitää yleiseen järjestyk         Pretura Circondariale di Vicenza on esittänyt Euroopan
     seen liittyvänä ja ottaa tutkittavaksi, vaikka se on             yhteisöjen tuomioistuimelle 22.4.1995 tekemällään, yhtei
     esitetty myöhässä .                                              söjen tuomioistuimen kirjaamoon 30.5.1995 saapuneella
                                                                      päätöksellään rikosoikeudenkäynnissä Luciano Arcaroa
 — Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen hyväksy                   vastaan seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:
      män kanneperusteen perusteettomuus .
 (') EYVL N:o C 119 , 13.5.1995 , s . 11                              a ) Onko kyseisen päätöksen 8 kohdassa (') oleva tulkinta
                                                                          oikea niistä yhteisön direktiiveistä 76/464/ETY ( 2 ) ja
                                                                          83/513/ETY ( 3 ), jotka täytäntöönpannaan kansallisella
                                                                          asetuksella N:o 133 /1992 ?
                                                                      b ) Jos vastaus kysymykseen a on myönteinen, voidaanko
 Het Gerechtshof te ' s-Hertogenboschin 18.5.1995 teke                   yhteisön oikeuden mukaisesti soveltaa suoraan yhteisön
 mällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                       säännöksiä ja samanaikaisesti olla soveltamatta näiden
 asiassa Maatschap M. J. M. Linthorst, K. G. P. Pouwels ja                kanssa ristiriitaisia kansallisia säännöksiä siitä huoli
 J. Scheres c. s. vastaan Inspecteur der Belastingdienst/Onder            matta , että tämä voi haitata asianosaisten asemaa ?
                      nemingen te Roermond
                           ( Asia C-167/95 )
                                                                      c ) Jos vastaus kysymykseen b on kielteinen, mihin muihin
                              ( 95/C 208/ 13 )
                                                                           yhteisön oikeuden mukaisiin toimenpiteisiin voidaan
                                                                           ryhtyä sellaisten kansallisten säännösten poistamiseksi
 Flet Gerechtshof te ' s-Hertogenbosch on 18.5.1995 teke                  kansallisesta oikeusjärjestyksestä, jotka ovat risti
 mällään päätöksellä esittänyt Euroopan yhteisöjen tuomio                 riidassa yhteisön oikeuden kanssa , sellaisissa tapauk


title: Asia T-219/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.4.2016 – Aldi v. EUIPO (ViSAGE) (EU-tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin ViSAGE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuvailevuus — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta)

text:
               22.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/27

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.4.2016 – Aldi v. EUIPO (ViSAGE)
   (Asia T-219/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus kuviomerkin ViSAGE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdottomat hylkäysperusteet - Kuvailevuus - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta))
   (2017/C 161/38)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Saksa) (edustajat: asianajajat N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen ja N. Bertram)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Schifko)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 19.2.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 507/2015-5), joka koskee hakemusta kuviomerkin ViSAGE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Aldi GmbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 232, 27.6.2016.


title: Asia T-395/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.12.2010 — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli v. SMHV (Suklaapupun muoto) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus kolmiulotteisen merkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Suklaapupun muoto — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Käytön perusteella syntyneen erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 3 kohta (josta on tullut asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta)

text:
               12.2.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/10

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.12.2010 — Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli v. SMHV (Suklaapupun muoto)
   (Asia T-395/08) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus kolmiulotteisen merkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Suklaapupun muoto - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Käytön perusteella syntyneen erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 3 kohta (josta on tullut asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta)
   2011/C 46/18
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (Kilchberg, Sveitsi) (edustajat: asianajajat R. Lange, E. Schalast ja G. Hild)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: G. Schneider)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 18.7.2008 tekemästä päätöksestä (asia R 419/2008-4), joka koskee hakemusta suklaapupun muodosta koostuvan kolmiulotteisen merkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 313, 6.12.2008.


title: Asia F-142/07: Kanne 19.12.2007 — Kaminska v. alueiden komitea

text:
               29.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 79/38

         Kanne 19.12.2007 — Kaminska v. alueiden komitea
   (Asia F-142/07)
   (2008/C 79/73)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Magdalena Kaminska (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajaja L. Levi ja asianajaja S. Engelen)

      Vastaaja: alueiden komitea
   Riidan kohde ja kuvaus
   Alueiden komitean 30.4.2007 ja 6.9.2007 tekemien sellaisten päätösten kumoaminen, joilla kantajalta evätään oikeus päivärahaan ja hylätään kantajan 6.6.2007 kirjoittama viesti, ja vastaajan velvoittaminen maksamaan päivärahana maksettaville määrille viivästyskorkoa siihen saakka, kunnes kyseiset määrät on kokonaan maksettu
   Vaatimukset

               —

               Päätös, joka on päivätty 30.4.2007 ja jolla kantajalta evätään oikeus päivärahaan, on kumottava.

               —

               Päätös, joka on päivätty 6.9.2007 ja jolla kantajan valitus hylätään, on kumottava siltä osin kuin se on tarpeen.

               —

               Alueiden komitea on velvoitettava maksamaan viivästyskorkoa päivärahana maksettaville päivittäisille määrille 16.4.2006 lukien siihen saakka, kunnes kyseiset määrät on kokonaan maksettu.

               —

               Vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-169/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 20.10.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Benelux Gerechtshof – BENELUX) – Montis Design BV v. Goossens Meubelen BV (Ennakkoratkaisupyyntö — Teollisoikeudet ja kaupalliset oikeudet — Tekijänoikeus ja lähioikeudet — Direktiivi 93/98/ETY — 10 artiklan 2 kohta — Suojan voimassaoloaika — Suoja ei synny uudelleen Bernin yleissopimuksen vaikutuksesta)

text:
               19.12.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 475/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 20.10.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Benelux Gerechtshof – BENELUX) – Montis Design BV v. Goossens Meubelen BV
   (Asia C-169/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Teollisoikeudet ja kaupalliset oikeudet - Tekijänoikeus ja lähioikeudet - Direktiivi 93/98/ETY - 10 artiklan 2 kohta - Suojan voimassaoloaika - Suoja ei synny uudelleen Bernin yleissopimuksen vaikutuksesta))
   (2016/C 475/07)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Benelux Gerechtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Montis Design BV

      Vastapuoli: Goossens Meubelen BV

      Tuomiolauselma

   Tekijänoikeuden ja tiettyjen lähioikeuksien suojan voimassaoloajan yhdenmukaistamisesta annetun direktiivin 93/98/ETY 10 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä sen 13 artiklan 1 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että tässä direktiivissä säädettyjä suojan voimassaoloaikoja ei sovelleta tekijänoikeuksiin, joita alun perin suojattiin kansallisessa lainsäädännössä mutta jotka sammuivat ennen 1.7.1995.
   Direktiiviä 93/98 on tulkittava siten, ettei se ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa pääasiassa kyseessä olevalla tavalla teokselle annettiin alun perin suojaa tekijänoikeuksien perusteella mutta jossa myöhemmin lakkautettiin nämä oikeudet ennen 1.7.1995 sen vuoksi, ettei muotovaatimusta täytetty.

      (1)  EUVL C 228, 13.7.2015.


title: Asia T-146/05: Flex Equipos de Descanso, S.A:n 14.4.2005 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) vastaan nostama kanne

text:
               11.6.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 143/40

         Flex Equipos de Descanso, S.A:n 14.4.2005 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) vastaan nostama kanne
   (Asia T-146/05)
   (2005/C 143/76)
   Kieli, jolla kanne on laadittu: englanti
   Flex Equipos de Descanso, S.A., Alcobendas, Madrid (Espanja), on nostanut Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja I. Valdelomar Serrano.
   Toisena asianosaisena valituslautakunnassa oli Recticel N.V., Sint-Lambrechts-Woluwe (Belgia).
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston ensimmäisen valituslautakunnan 8.2.2005 tekemän päätöksen asiassa R 469/2004-2

               —

               palauttaa asian sisämarkkinoiden harmonisointiviraston käsiteltäväksi ja määrää tämän olemaan hyväksymättä tavaramerkkihakemusta nro 1278175 RENOFLEX kaikille luokkiin 17 ja 20 kuuluville tavaroille

               —

               toteaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston loukkaavan oikeusvarmuuden periaatetta

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               Yhteisön tavaramerkin hakija:

               Recticel N.V.

               Haettu yhteisön tavaramerkki:

               Sanamerkki RENOFLEX mm. luokkiin 17 ja 20 kuuluville tavaroille (istuinten täyteaineet, ajoneuvojen istuimet, kalusteet jne.), hakemus nro 1278175

               Väitemenettelyssä vedotun merkin tai tunnuksen haltija:

               Kantaja

               Vedottu merkki tai tunnus:

               Kansallinen kuvamerkki FLEX luokkiin 17 ja 20 kuuluville tavaroille (kumi, vuoteet, patjat, muunnettavat kalusteet, työpöydät jne.)

               Väiteosaston päätös:

               Väitteen hyväksyminen kaikkien kyseisten tavaroiden osalta

               Valituslautakunnan ratkaisu:

               Väiteosaston päätöksen kumoaminen

               Kanneperusteet:

               Yhteisön tavaramerkin ja aiemman tavaramerkin välinen sekaannusvaara on ilmeinen, koska merkit ovat samanlaisia ja koska merkkien käsittämät tavarat ovat osaksi samoja ja osaksi samanlaisia.
               Yhteisön tavaramerkki muistuttaa läheisesti aiempia tavaramerkkejä, sillä aiempien tavaramerkkien sanaosa ja hallitseva osa FLEX sisältyy riidanalaiseen yhteisön tavaramerkkiin RENOFLEX. Sanan RENO lisääminen ei muuta kokonaisvaikutelmaa.
               Riidanalainen päätös on siksi neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan vastainen.
               Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto on lisäksi loukannut oikeusvarmuuden periaatetta.


title: Asia C-221/14 P: Valitus, jonka H on tehnyt 7.5.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-490/13, GJ v. unionin tuomioistuin, 27.2.2014 antamasta määräyksestä

text:
               21.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 235/7

         Valitus, jonka H on tehnyt 7.5.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-490/13, GJ v. unionin tuomioistuin, 27.2.2014 antamasta määräyksestä
   (Asia C-221/14 P)
   2014/C 235/10
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: H (edustaja: dikigoros S. Sagias)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin tuomioistuin

      Vaatimukset

               —

               valituksenalainen määräys on kumottava

               —

               asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen sen käsiteltäväksi ensimmäisenä oikeusasteena taikka ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyt vaatimukset on vaihtoehtoisesti hyväksyttävä kokonaisuudessaan

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että muutoksenhakumenettelyssä.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja esittää valituksensa tueksi kolme perustetta, joilla hän moittii unionin yleisen tuomioistuimen 27.2.2014 antamaa määräystä.
   Ensimmäisessä valitusperusteessaan valittaja katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti SEUT 263 artiklaa, virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (1) 90 ja 91 artiklaa sekä Euroopan yhteisöjen virkamiesten sairausvakuutusturvaa koskevien yhteisten sääntöjen 2 ja 35 artiklaa. Valittaja katsoo yhtäältä, että valituksenalainen määräys on oikeudellisesti virheellinen, koska unionin yleinen tuomioistuin on katsonut, että unionin tuomioistuimen entisten jäsenten nostamiin kanteisiin yhteisen sairausjärjestelmän mukaista vakuutusturvaa koskevista heille vastaisista toimista sovelletaan ainoastaan SEUT 263 artiklaa ja että nämä kanteet on nostettava tässä määräyksessä tarkoitetussa kahden kuukauden määräajassa. Toisaalta unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, ettei henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohtaa sovelleta unionin tuomioistuimen jäseniin ja entisiin jäseniin.
   Toisessa valitusperusteessaan valittaja katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen kieltäytyessään soveltamasta anteeksi annettavaa erehdystä koskevaa oikeuskäytäntöä.
   Kolmannessa valitusperusteessaan valittaja katsoo, että unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 111 artiklan soveltamisessa on tehty oikeudellinen virhe ja menettelyvirhe. Valittaja nimittäin riitauttaa sen, että unionin yleisessä tuomioistuimessa nostetun kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten on todettu ”selvästi” puuttuvan, jolloin valittajalla ei ole ollut tilaisuutta lausua mielipidettään perusteesta, jolla kanne on päätetty jättää tutkimatta. Unionin yleinen tuomioistuin on myös loukannut valittajan oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, valittajan puolustautumisoikeuksia sekä erityisesti oikeutta tulla kuulluksi ja oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja täten sivuuttanut Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan.

      (1)  Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen muuttamisesta 22.3.2004 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 723/2004 (EUVL L 124, s. 1).


title: Asia T-416/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.10.2013 — Biotronik SE v. SMHV — Cardios Sistemas (CARDIO MANAGER) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin CARDIO MANAGER rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen sanamerkki CardioMessenger — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaaran puuttuminen — Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallista käyttöä koskevien todisteiden puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta)

text:
               7.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 359/7

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.10.2013 — Biotronik SE v. SMHV — Cardios Sistemas (CARDIO MANAGER)
   (Asia T-416/11) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin CARDIO MANAGER rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen sanamerkki CardioMessenger - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaaran puuttuminen - Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallista käyttöä koskevien todisteiden puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta)
   2013/C 359/11
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Biotronik SE & Co. KG (Berliini, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Reich, S. Pietzcker ja R. Jacobs)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: P. Geroulakos)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Cardios Sistemas Comercial e Industrial Ltda (Sao Paulo, Brasilia)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 27.5.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 1156/2010-2), joka koskee väitemenettelyä Biotronik SE & Co. KG:n ja Cardios Sistemas Comercial e Industrial Ltda:n välillä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Biotronik SE & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 298, 8.10.2011.


title: Asia F-107/13: Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 15.10.2014 – de Brito Sequeira Carvalho v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Eläkkeellä oleva virkamies — Kurinpitomenettely — Kurinpitoseuraamus — Eläkkeen pidättäminen — Todistajan kuuleminen kurinpitolautakunnassa — Kyseistä virkamiestä ei ole kuultu — Oikeuden tulla kuulluksi noudattamatta jättäminen)

text:
               24.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 421/52

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 15.10.2014 – de Brito Sequeira Carvalho v. komissio
   (Asia F-107/13) (1)

   ((Henkilöstö - Virkamiehet - Eläkkeellä oleva virkamies - Kurinpitomenettely - Kurinpitoseuraamus - Eläkkeen pidättäminen - Todistajan kuuleminen kurinpitolautakunnassa - Kyseistä virkamiestä ei ole kuultu - Oikeuden tulla kuulluksi noudattamatta jättäminen))
   2014/C 421/73
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: José Antonio de Brito Sequeira Carvalho (Lissabon, Portugali) (edustajat: asianajajat É. Boigelot ja R. Murru)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja C. Ehrbar)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota komission päätös asettaa kantajalle kurinpitoseuraamus henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 9 artiklan 2 kohdan nojalla, sekä vahingonkorvausvaatimus väitetysti aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä ja vaatimus jo pidätettyjen rahamäärien takaisinmaksamisesta.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan komission 14.3.2013 tekemä päätös, jossa määrätään, että José Antonio de Brito Sequeira Carvalhon kuukausittaisesta nettoeläkkeestä pidätetään kurinpitoseuraamuksena kolmannes kahden vuoden ajan, kumotaan.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan José Antonio de Brito Sequeira Carvalhon oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 24, 25.1.2014, s. 41.


title: Asia C-334/11 P: Valitus, jonka Lancôme parfums et beauté & Cie on tehnyt 29.6.2011 asiassa T-466/08, Lancôme parfums et beauté & Cie v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 14.4.2011 annetusta tuomiosta

text:
               24.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/4

         Valitus, jonka Lancôme parfums et beauté & Cie on tehnyt 29.6.2011 asiassa T-466/08, Lancôme parfums et beauté & Cie v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 14.4.2011 annetusta tuomiosta
   (Asia C-334/11 P)
   2011/C 282/08
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Lancôme parfums et beauté & Cie (edustajat: asianajajat A. von Mühlendahl ja J. Pagenberg)

      Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), Focus Magazin Verlag GmbH

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin tuomioistuinta

               —

               kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-466/08 14.4.2011 antaman tuomion ja sisämarkkinoiden harmonisointiviraston ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 1796/2007-1 29.7.2008 tekemän päätöksen;

               —

               velvoittamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston ja väliintulijan korvaamaan valituslautakunnassa, unionin yleisessä tuomioistuimessa ja tässä oikeusasteessa käydyistä menettelyistä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vaatii riidanalaista tuomiota kumottavaksi sillä perusteella, että unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut tavaramerkkiasetuksen 43 artiklan 2 ja 3 kohtaa ja tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on katsonut, että riidanalaisessa tapauksessa viiden vuoden ajanjakso, joka seurasi aikaisemman saksalaisen tavaramerkin FOCUS rekisteröintiä — ACNO FOCUS -merkkiä koskevaa yhteisön tavaramerkkihakemusta koskeva väite perustui tähän rekisteröintiin — ja jonka kuluessa tavaramerkkiä FOCUS oli tosiasiallisesti käytettävä, alkoi kulua vasta 13.1.2004.
   Valittaja ei riitauta sekaannusvaaran toteamista. Vaikka valittaja ei ole samaa mieltä tästä toteamuksesta, se katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin ei ole tehnyt oikeudellista virhettä.


title: Asia C-96/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de grande instance de Nîmes (Ranska) on esittänyt 28.2.2014 – Jean-Claude Van Hove v. CNP Assurance SA

text:
               12.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/23

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de grande instance de Nîmes (Ranska) on esittänyt 28.2.2014 – Jean-Claude Van Hove v. CNP Assurance SA
   (Asia C-96/14)
   2014/C 142/31
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal de grande instance de Nîmes

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Jean-Claude Van Hove

      Vastaaja: CNP Assurance SA

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (1) 4 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä tarkoitettua sopimuksen pääkohteen määrittelyä koskevan ehdon käsite kattaa vakuutussopimuksen, jonka tarkoituksena on taata lainanantajalle maksamatta olevista lyhennyksistä huolehtiminen lainanottajan täyden työkyvyttömyyden tapauksessa, ehdon, jossa suljetaan vakuutettu kyseisen vakuutussuojan ulkopuolelle, jos hänen katsotaan kykenevän palkattomaan toimintaan?

      (1)  EYVL L 95, s. 29.


title: Asia C-588/13 P: Valitus, jonka Telefónica S.A. on tehnyt 20.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-430/11, Telefónica v. komissio, 9.9.2013 antamasta tuomiosta

text:
               25.1.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/10

         Valitus, jonka Telefónica S.A. on tehnyt 20.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-430/11, Telefónica v. komissio, 9.9.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia C-588/13 P)
   2014/C 24/18
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: Telefónica S.A. (edustajat: abogado J. Ruiz Calzado, abogado M. Núñes Müller ja abogado J. Domínguez Pérez)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               valituksenalainen määräys on kumottava

               —

               asiassa T-430/11 esitetty kumoamiskanne on otettava tutkittavaksi ja asia palautettava unionin yleiselle tuomioistuimelle aineellista ratkaisemista varten

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan tutkittavaksi ottamista koskevista menettelyistä aiheutuvat oikeudenkäyntikustannukset molemmissa oikeusasteissa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1)

               Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosan tulkinnassa. Se teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että riidanalaisen päätöksen kaltaiset valtiontukijärjestelmää koskevat päätökset edellyttävät kyseisessä uudessa perussopimuksen määräyksessä tarkoitettuja täytäntöönpanotoimia.

               2)

               Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin sovelsi unionin oikeutta virheellisesti, kun se tulkitsi todellista edunsaajaa koskevaa oikeuskäytäntöä siltä osin kuin kyse on päätöksistä, joilla tukijärjestelmä todetaan lainvastaiseksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, nostettavien kanteiden tutkittavaksi ottamisen edellytyksistä. Konkreettisesti ilmaistuna

                           —

                           unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi valittajan mukaan virheellisesti todellista edunsaajaa koskevaa oikeuskäytäntöä ja otti tosiseikat huomioon vääristyneellä tavalla, kun se sovelsi kyseistä oikeuskäytäntöä valittajan 21.12.2007 jälkeen toteuttamiin oikeustoimiin

                           —

                           unionin yleinen tuomioistuin teki valittajan mukaan oikeudellisen virheen aikaisemmin kuin 21.12.2007 toteutettujen oikeustoimien osalta, kun se sovelsi oikeuskäytäntöön perustuvaa todellisen edunsaajan käsitettä.

               3)

               Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska se teki oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan loukkaavan päätöksen. Sen mukaan riidanalaisessa päätöksessä sovelletaan täysin teoreettista kyseisen oikeuden käsitettä, mikä estää valittajaa riitauttamasta riidanalaista päätöstä asianmukaisesti ja tarvitsematta rikkoa lakia ennen oikeudenkäyntiä.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 8 päivänä heinäkuuta 2004, asiassa T-334/01, MFE Marienfelde GmbH vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Aikaisempi sanamerkki HIPPOVIT — Hakemus sanamerkin HIPOVITON rekisteröimisestä yhteisön sanamerkiksi — Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttö — Asetuksen (EY) N:o 40/94 43 artiklan 2 ja 3 kohta)

text:
               25.9.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 239/16

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   8 päivänä heinäkuuta 2004,
   asiassa T-334/01, MFE Marienfelde GmbH vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Aikaisempi sanamerkki HIPPOVIT - Hakemus sanamerkin HIPOVITON rekisteröimisestä yhteisön sanamerkiksi - Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttö - Asetuksen (EY) N:o 40/94 43 artiklan 2 ja 3 kohta)
   (2004/C 239/33)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa T-334/01, MFE Marienfelde GmbH, kotipaikka Hampuri (Saksa), edustajinaan asianajajat S. Rojahn ja S. Freytag, vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehinään E. Joly ja G. Schneider), jossa toisena asianosaisena SMHV:n valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä ja väliintulijana ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa on Vétoquinol AG, aiemmin Chassot AG, kotipaikka Bern (Sveitsi), edustajanaan asianajaja A. Kockläuner, ja jossa kantaja on nostanut kanteen SMHV:n neljännen valituslautakunnan 26.9.2001 tekemästä päätöksestä (asia R 578/2000-4), joka koskee MFE Marienfelde GmbH:n ja Vétoquinol AG:n välistä väitemenettelyä, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja N. J. Forwood sekä tuomarit J. Pirrung ja A. W. H. Meij, kirjaaja: hallintovirkamies D. Christensen, on 8.7.2004 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 26.9.2001 tekemä päätös (asia R 578/2000-4) kumotaan.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

               4)

               Väliintulija vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EYVL C 68, 16.3.2002.


title: Asia C-457/10 P: Valitus, jonka AstraZeneca AB ja AstraZeneca plc ovat tehneet 16.9.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu kuudes jaosto) asiassa T-321/05, AstraZeneca AB ja AstraZeneca plc v. Euroopan komissio, 1.7.2010 antamasta tuomiosta

text:
               6.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/18

         Valitus, jonka AstraZeneca AB ja AstraZeneca plc ovat tehneet 16.9.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu kuudes jaosto) asiassa T-321/05, AstraZeneca AB ja AstraZeneca plc v. Euroopan komissio, 1.7.2010 antamasta tuomiosta
   (Asia C-457/10 P)
   ()
   2010/C 301/27
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittajat: AstraZeneca AB, AstraZeneca plc (edustajat: barrister M. Brealey, QC, barrister M. Hoskins, QC, barrister D. Jowell ja solicitor F. Murphy)

      Muut osapuolet: European Federation of Pharmaceutical Industries and Associations (EFPIA), Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-321/05 1.7.2010 antama tuomio on kumottava

               —

               komission 15.6.2005 tekemä päätös (2005) 1757 lopullinen (asia COMP A.37.507/F3 — AstraZeneca) on kumottava

               —

               vaihtoehtoisesti valittajille riidanalaisen komission päätöksen 2 artiklassa määrätyn sakon määrää on alennettava unionin tuomioistuimen harkintavallan mukaan

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittajat väittävät, että tuomiossa on tehty lukuisia oikeudellisia virheitä. Virheet esitetään lyhyesti erillisten otsikoiden alla seuraavalla tavalla.

      Relevanttien tuotemarkkinoiden määrittely. Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on hyväksynyt komission päätöksessä esittämät relevantteja tuotemarkkinoita koskevat toteamukset, joiden mukaan ajanjaksona 1993–2000 protonipumppuinhibiittorilääkkeet (jäljempänä PPI-lääkkeet) muodostivat omat markkinansa. Valittajat esittävät kaksi valitusperustetta.
   Ensimmäisessä valitusperusteessa on kaksi pääasiallista osaa. Unionin yleinen tuomioistuin on ensinnäkin tehnyt virheen, koska se ei ole tehnyt ajallista arviointia näytöstä ja se on esittänyt näin ollen vuoden 1993 relevantteja tuotemarkkinoita koskevan toteamuksen PPI-lääkkeiden ja H2-salpaajien osalta vuonna 2000 vallinneen kilpailutilanteen perusteella. Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin teki virheen, kun se ei ottanut huomioon sitä, ettei markkinoita määriteltäessä ollut merkitystä sillä, että PPI-lääkkeiden käyttö oli lisääntynyt asteittain lääkäreiden lääkkeenmääräyskäytäntöjen johdosta, joille oli ominaista ”passiivisuus”.
   Toisen valitusperusteen mukaan kysymys H2-salpaajahoidon kokonaiskustannuksista PPI-lääkehoidon kokonaiskustannuksiin verrattuna on olennainen silloin, kun väitetysti vedotaan hintaeroihin markkinoiden määrittelyn yhteydessä, ja unionin yleinen tuomioistuin teki virheen, kun se ei ottanut huomioon hoidon kokonaiskustannuksia.

      Määräävän markkina-aseman ensimmäinen väärinkäyttö, joka liittyy lisäsuojatodistuksiin. Ensimmäistä väärinkäyttöä koskevat valitusperusteet jakautuvat kahteen pääryhmään. Unionin yleinen tuomioistuin teki ensinnäkin oikeudellisen virheen arvioidessaan sitä, mistä laatukilpailu muodostuu. Unionin yleinen tuomioistuin teki virheen, kun se arvioidessaan sitä, olivatko valittajan patenttitoimistoissa antamat tiedot objektiivisesti tarkasteltuna harhaanjohtavia, katsoi merkityksettömäksi sen, että valittajien tulkinta niiden laillisista oikeuksista lisäsuojatodistuksiin on järkevä ja se on omaksuttu vilpittömässä mielessä. Pelkästään avoimuuden puuttumisen perusteella ei voida todeta, että kyse on sääntelyyn perustuvasta väärinkäytöstä, vaan on tarpeen soveltaa tahallista väärinkäyttöä tai vilppiä koskevaa vaatimusta. Unionin yleinen tuomioistuin teki toiseksi oikeudellisen virheen arvioidessaan sitä, mikä merkitsee käyttäytymistä, joka on omiaan rajoittamaan kilpailua. Unionin yleinen tuomioistuin erehtyi katsoessaan, että sellaisen immateriaalioikeuden pelkkä hakeminen, joka saattaa tulla voimaan 5–6 vuotta myöhemmin, merkitsee käyttäytymistä, jonka voidaan katsoa olevan omiaan rajoittamaan kilpailua, siitä riippumatta, myönnetäänkö oikeus ja pannaanko se täytäntöön myöhemmin. Tämä johtuu siitä, että käyttäytyminen on liian irrallaan tai liian etäällä niistä markkinoista, joihin vaikutusten väitetään kohdistuvan.

      Määräävän markkina-aseman toinen väärinkäyttö: markkinointilupien peruuttaminen. Toista väärinkäyttöä koskevat valitusperusteet jakautuvat kahteen pääryhmään. Unionin yleinen tuomioistuin on ensinnäkin tehnyt oikeudellisen virheen arvioidessaan sitä, mistä laatukilpailu muodostuu. Unionin yleinen tuomioistuin erehtyi katsoessaan, että yhteisön oikeuteen perustuvan rajoituksettoman oikeuden käyttö merkitsee sitä, ettei kilpailu perustu laatuun.
   Unionin yleinen tuomioistuin on toiseksi tehnyt oikeudellisen virheen arvioidessaan, mikä merkitsee käyttäytymistä, joka on omiaan rajoittamaan kilpailua. Unionin tuomioistuin teki virheen katsoessaan, että yhteisön oikeuteen perustuvan laillisen oikeuden pelkkä käyttö on omiaan rajoittamaan kilpailua. Vaihtoehtoisesti jos unionin tuomioistuin katsoo, että yhteisön oikeuteen perustuvan oikeuden käyttö voi lähtökohtaisesti merkitä väärinkäyttöä, väärinkäytön toteamisen perustaksi on esitettävä muutakin kuin pelkkä taipumus rajoittaa kilpailua. Valittajat väittävät, että komissiolta olisi vaadittava näyttöä siitä, että pätevästi hallussa olevan oikeuden käyttö on omiaan poistamaan kaiken tehokkaan kilpailun. Tämä vastaisi edellytyksiä tapauksissa, joissa on kyse pakkolisenssistä, josta toisessa väärinkäytössä todellisuudessa on kyse.

      Sakot. Unionin yleinen tuomioistuin sovelsi virheellisesti asetuksen N:o 17 (1) 15 artiklan 2 kohtaa, kun se ei arvostellut sakkojen määrää koskevaa komission laskelmaa ja kun se ei ottanut asianmukaisesti huomioon väitettyjen väärinkäytösten uutuutta, sitä, ettei kilpailuun kohdistunut mitään aineellisia vaikutuksia, eikä muita lieventäviä asianhaaroja.

      (1)  Neuvoston asetus N:o 17 (perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus). Suomenk. erityispainos: Alue 8 Nide 1 s. 8.


title: Asia F-56/09: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 9.6.2010 — Marcuccio v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Vahingonkorvauskanne — Hallinnon pääsy virkamiehen virka-asuntoon — Kodin ja yksityisyyden kunnioittaminen)

text:
               14.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/60

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 9.6.2010 — Marcuccio v. komissio
   (Asia F-56/09) (1)

   (Henkilöstö - Virkamiehet - Vahingonkorvauskanne - Hallinnon pääsy virkamiehen virka-asuntoon - Kodin ja yksityisyyden kunnioittaminen)
   2010/C 221/95
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustajat: asianajaja G. Cipressa, sittemmin asianajajat G. Cipressa ja L. Mansullo)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja C. Berardis-Kayser, avustajanaan asianajaja A. Dal Ferro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Komission sellaisen päätöksen kumoaminen, jolla hylättiin kantajan vaatimus yhtäältä niiden vahinkojen korvaamisesta, joiden on väitetty aiheutuneen siitä, kun komission toimihenkilöt tunkeutuivat hänen Luandassa sijaitsevaan virka-asuntoonsa 8.4.2002, ja toisaalta kopioiden luovuttamisesta niistä valokuvista, jotka otettiin kyseisessä tilanteessa, sekä kaiken kyseiseen tapahtumaan liittyvän asiakirja-aineiston tuhoamisesta.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan komissio velvoitetaan maksamaan Luigi Marcucciolle 5 000 euroa.

               2)

               Komission 11.9.2008 tekemä päätös kumotaan siltä osin kuin siinä hylätään Luigi Marcuccion 24.4.2008 tekemä hakemus kuvien luovuttamisesta, niiden tuhoamisesta ja tähän tuhoamiseen liittyvien tietojen ilmoittamisesta.

               3)

               Muut vaatimukset hylätään.

               4)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan neljäsosa Luigi Marcuccion oikeudenkäyntikuluista.

               5)

               Luigi Marcuccio vastaa kolmesta neljäsosasta omia oikeudenkäyntikulujaan.

      (1)  EUVL C 205, 29.8.2009, s. 48.


title: Asia C-302/09: Kanne 30.7.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta

text:
               24.10.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 256/10

         Kanne 30.7.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-302/09)
   2009/C 256/19
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: V. Di Bucci ja E. Righini)

      Vastaaja: Italian tasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, ettei Italian tasavalta ole noudattanut sosiaaliturvamaksujen alentamista koskevien lakien nro 30/1997 ja nro 206/1995 mukaisista Venetsian ja Chioggian alueella sijaitseviin yrityksiin kohdistuvista tukitoimenpiteistä (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 4268; EYVL L 150, 23.6.2000, s. 50) 25.11.1999 tehdyn komission päätöksen 2, 5 ja 6 artiklan eikä EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole asetetussa määräajassa toteuttanut kaikkia toimenpiteitä tällä päätöksellä lainvastaiseksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomaksi katsotun tukijärjestelmän poistamiseksi ja tämän järjestelmän perusteella maksetun tuen takaisinperimiseksi tuensaajilta.

               —

               Italian tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Määräaika, jonka kuluessa Italian olisi pitänyt poistaa järjestelmä ja periä lainvastainen tuki takaisin, päättyi kaksi kuukautta päätöksen tiedoksiantamisen jälkeen. Vaikka tästä on kulunut jo yhdeksän vuotta, Italian viranomaiset ovat takaisinperineet alle 2 prosenttia.


title: Asia T-710/14: Kanne 6.10.2014 – Herbert Smith Freehills v. neuvosto

text:
               17.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 409/63

         Kanne 6.10.2014 – Herbert Smith Freehills v. neuvosto
   (Asia T-710/14)
   2014/C 409/84
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Herbert Smith Freehills LLP (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: asianajaja P. Wytinck)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan unionin neuvoston 23.7.2014 tehdyn päätöksen 18/c/01/14

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut tässä menettelyssä.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tällä kanteella kantaja vaatii kumoamaan neuvoston 24.7.2014 tehdyn päätöksen 18/c/01/14, jolla neuvosto hylkäsi kantajan uudistetun hakemuksen asetuksen N:o 1049/2001 (1) mukaisesta oikeudesta tutustua tiettyihin asiakirjoihin, jotka liittyvät tupakkatuotteiden ja vastaavien tuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä sekä direktiivin 2001/37/EY kumoamisesta 3.4.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/40/EU (2) antamiseen.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että neuvosto on rikkonut asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan toista luetelmakohtaa, koska i) kaikki neuvoston yksilöimät asiakirjat eivät kuulu oikeudellisen neuvonannon suojaa koskevan poikkeuksen soveltamisalaan ja ii) ylivoimainen etu edellyttää asiakirjoihin, jotka yksilöitiin kantajan hakemuksessa saada tutustua asiakirjoihin, sisältyvien tietojen ilmaisemista.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että neuvosto on rikkonut asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 6 kohtaa, koska se ei antanut oikeutta tutustua pyydettyihin asiakirjoihin osittain.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että neuvosto on tehnyt ilmeisen arviointivirheen kantajan asiakirjoihin tutustumista koskevan hakemuksen laajuuden osalta.

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43).

      (2)  EUVL L 127, s. 1.


title: Asia C-373/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 19.9.2013 (Symvoulio tis Epikrateiasin (Kreikka) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Panellinios Syndesmos Viomichanion Metapoiisis Kapnou v. Ypoyrgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon (Ennakkoratkaisupyyntö — Pätevyyden arviointi — Yhteinen maatalouspolitiikka — Asetus (EY) N:o 1782/2003 — Lisätuen myöntäminen tietyille maatalouden muodoille ja laatutuotannolle — Jäsenvaltioille jätetty harkintavalta — Syrjintä — EY 32 ja EY 34 artikla)

text:
               23.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 344/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 19.9.2013 (Symvoulio tis Epikrateiasin (Kreikka) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Panellinios Syndesmos Viomichanion Metapoiisis Kapnou v. Ypoyrgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon
   (Asia C-373/11) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Pätevyyden arviointi - Yhteinen maatalouspolitiikka - Asetus (EY) N:o 1782/2003 - Lisätuen myöntäminen tietyille maatalouden muodoille ja laatutuotannolle - Jäsenvaltioille jätetty harkintavalta - Syrjintä - EY 32 ja EY 34 artikla)
   2013/C 344/13
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Symvoulio tis Epikrateias

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Panellinios Syndesmos Viomichanion Metapoiisis Kapnou

      Vastaajat: Ypoyrgos Oikonomias kai Oikonomikon ja Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Symvoulio tis Epikrateias — Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 (EYVL L 270, s. 1) tulkinta — EY 2, EY 32 ja EY 34 artiklan tulkinta — Tietyille maatalouden muodoille maksettava lisätuki — Jäsenvaltioille annettu mahdollisuus määritellä lisätuen myöntämistä varten erilaisia kansallisen enimmäismäärän muodostavia osia — Saman tuotteen tuottajien kohtelussa ilmenevät erot sen mukaan, miten kukin jäsenvaltio käyttää kyseistä mahdollisuutta

      Tuomiolauselma

   Ennakkoratkaisukysymyksen tutkinnassa ei ole tullut esille sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 69 artiklan pätevyyteen.

      (1)  EUVL C 269, 10.9.2011.


title: Asia T-540/11: Kanne 4.10.2011 — Melkveebedrijf Overenk ym. v. komissio

text:
               26.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 347/42

         Kanne 4.10.2011 — Melkveebedrijf Overenk ym. v. komissio
   (Asia T-540/11)
   2011/C 347/76
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Melkveebedrijf Overenk B.V. (Sint Anthonis, Alankomaat), Maatschap Veehouderij Kwakernaak (Oosterwolde, Alankomaat), Mulders Agro VOF (Heerle, Alankomaat), Melkbedrijf Engelen V.O.F. (Grashoek, Alankomaat), Melkveebedrijf de Peel B.V. (Asten, Alankomaat) ja M. Moonen (Nederweert, Alankomaat) (edustajat: asianajaja P. Mazel ja asianajaja A. van Beelen)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan kanteen tutkittavaksi

               —

               ensisijaisesti: hyväksymään SEUT 340 artiklan mukaisen vahingonkorvauskanteen ja toteamaan, että kantajilla on oikeus saada rahallinen korvaus liitteissä 13–18 esitettyjen vahinkomäärien osalta, jotka komissio on velvollinen maksamaan lainvastaisesti annetun ja sovelletun maito- ja maitotuotealan maksun vahvistamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1788/2003 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 595/2004 muuttamisesta 4.10.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1468/2006 seurauksena heille aiheutuneista vahingoista

               —

               toissijaisesti: hyväksymään SEUT 340 artiklan mukaisen vahingonkorvauskanteen ja toteamaan, että kantajilla on oikeus saada rahallinen korvaus liitteissä 13–18 esitettyjen vahinkomäärien osalta, jotka komissio on velvollinen maksamaan lainmukaisesti annetun ja sovelletun maito- ja maitotuotealan maksun vahvistamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1788/2003 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 595/2004 muuttamisesta 4.10.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1468/2006 seurauksena heille aiheutuneista vahingoista

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu sopimussuhteen ulkopuoliseen komission vastuuseen yhteisön oikeuden perusperiaatteiden vastaisen sellaisen lainvastaisen menettelyn johdosta, jossa on loukattu suhteellisuusperiaatetta. Asetuksen N:o 1788/2003 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetulla asetuksella (EY) N:o 1468/2006 (1) toteutettu pienemmän rasvapitoisuuden oikaisusystematiikan muutos oli alusta alkaen soveltumaton keino näiden asetusten päämäärän, eli maidon ja maitotuotteiden kysynnän ja tarjonnan välisen epätasapainon ja siitä johtuvan rakenteellisen ylijäämän vähentämisen saavuttamiseen, ja riidanalaisella muutoksella asetetaan kantajille raskas ja suhteeton rasite, jonka johdosta heidän tilanpitonsa vaarantuu. Tämän takia kyseessä on suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu sopimussuhteen ulkopuoliseen komission vastuuseen yhteisön oikeuden perusperiaatteiden vastaisen sellaisen lainvastaisen menettelyn johdosta, jossa on loukattu Euroopan ihmisoikeussopimuksen ensimmäisen lisäpöytäkirjan 1 artiklassa tarkoitettua omaisuuden suojaa ja ammatinharjoittamisen vapautta. Antaessaan asetuksen (EY) N:o 1468/2006 komissio oletti virheellisesti, että kyseinen asetus perustuu legitiimiin, yleisen edun mukaiseen päämäärään ja punnitsi kysymyksessä olevia intressejä puutteellisesti; komission on katsottava menetelleen tältä osin lainvastaisesti. Tästä menettelystä kantajille aiheutunut ja tulevaisuudessa aiheutuva vahinko on tästä syystä korvattava.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu sopimussuhteen ulkopuoliseen komission vastuuseen sellaisen lainmukaisen menettelyn johdosta, jossa on loukattu ”égalité devant les charges publiques”- (yhdenvertainen kohtelu julkisten maksujen osalta) nimistä periaatetta. Kantajille on asetuksella (EY) N:o 1468/2006 mukautetun pienemmän rasvapitoisuuden oikaisun seurauksena aiheutunut ja aiheutuu vielä tulevaisuudessa todellista ja olemassa olevaa vahinkoa, joka koskee kantajia yrittäjien tiettynä ryhmänä suhteettomalla tavalla muihin saman sektorin yrittäjiin verrattuna. Lisäksi tällä vahingolla ylitetään kyseisellä sektorilla harjoitettavaan toimintaan liittyvän taloudellisen riskin rajat ilman, että vahingon perusteena olevaa muutosasetusta voitaisiin perustella yleisellä taloudellisella edulla. Tämän takia Euroopan unionin, joka tapauksessa komission on korvattava vahinko ja kompensoitava se joka tapauksessa asianmukaisesti.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu sopimussuhteen ulkopuoliseen komission vastuuseen sellaisen lainmukaisen menettelyn johdosta, jossa on loukattu Euroopan ihmisoikeussopimuksen ensimmäisen lisäpöytäkirjan 1 artiklassa tarkoitettua omaisuuden suojaa ja ammatinharjoittamisen vapautta. Komissio on vastuussa SEUT 340 artiklan nojalla kantajille aiheutuneista ja myöhemmin vielä aiheutuvista vahingoista siksi, että rasvapitoisuuden oikaisun muutokselta puuttuu legitiimi, yleisen edun mukainen päämäärä, koska asetuksen (EY) N:o 1468/2006 antamisessa ei ole noudatettu vaadittavaa fair balancea ja koska komissio on lyönyt laimin huolehtia tässä yhteydessä asianmukaisen korvauksen maksamisesta sen estämiseksi, että kyseisille varsin rasvapitoista maitoa toimittaville maidontuottajille, joiden omaisuuden suojaa koskevia oikeuksia kyseisellä asetuksella rajoitetaan, syntyy asetuksen johdosta vahinkoa, tai se on laiminlyönyt hyvittää siten syntyneen vahingon.

      (1)  Maito- ja maitotuotealan maksun vahvistamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1788/2003 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 595/2004 muuttamisesta 4.10.2006 annettu komission asetus (EY) N:o 1468/2006 (EUVL L 274, s. 6).


title: Asia C-49/08: Kanne 7.2.2008 — Sandra Raulin v. Ranskan tasavalta

text:
               19.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 183/7

         Kanne 7.2.2008 — Sandra Raulin v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-49/08)
   (2008/C 183/13)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Sandra Raulin (edustaja: asianajaja C. Vaucois)

      Vastaaja: Ranskan tasavalta
   Yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto) on 16.5.2008 antamallaan määräyksellä todennut, että siltä selvästi puuttuu toimivalta ratkaista kanne ja velvoittanut Raulinin vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.


title: Asia C-330/08: Kanne 18.7.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta

text:
               25.10.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 272/9

         Kanne 18.7.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-330/08)
   (2008/C 272/12)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: U. Wölker ja G. Rozet)

      Vastaaja: Ranskan tasavalta
   Vaatimukset

               —

               Ranskan tasavallan on todettava jättäneen noudattamatta ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/35/EY (1) 19 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä

               —

               Ranskan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Määräaika direktiivin 2004/35/EY täytäntöönpanemiseksi päättyi 30.4.2007. Vastaaja ei kuitenkaan ole tämän kanteen nostamispäivään mennessä toteuttanut tarpeellisia täytäntöönpanotoimenpiteitä.

      (1)  EUVL L 143, s. 56.


title: Asia C-41/04: Hoge Raad der Nederlanden 30.1.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Levob Verzekeringen ym. vastaan Staatssecretaris van Financiën

text:
               17.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/19

         Hoge Raad der Nederlanden 30.1.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Levob Verzekeringen ym. vastaan Staatssecretaris van Financiën
   (Asia C-41/04)
   (2004/C 94/38)
   Hoge Raad der Nederlanden, on pyytänyt 30.1.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 2.2.2004, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa asiassa Levob Verzekeringen ym. vastaan Staatssecretaris van Financiën, seuraaviin kysymyksiin:

               1.

                           a.

                           Onko kuudennen direktiivin 2 artiklan 1 kohtaa ja 5 artiklan 1 kohtaa, kun ne luetaan yhdessä 6 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että nyt esillä olevassa asiassa kysymyksessä olevan kaltaisen ohjelmiston luovutusta sitä koskevin ehdoin — jolloin toisaalta luovuttajan kehittämästä ja markkinoille tuomasta ja tietojen tallentamiseen käytettävälle välineelle tallennetusta vakio-ohjelmistosta ja toisaalta sen tämän jälkeen seuraavasta mukauttamisesta ostajan tarpeisiin, on sovittu erilliset vastikkeet — on pidettävä yhden ainoan suorituksen suorittamisena?

                           b.

                           Jos edellä olevaan kysymykseen annetaan myöntävä vastaus: Onko näitä säännöksiä tulkittava siten, että tämä suoritus on katsottava palveluksi (jossa on kyseessä tavaran, tietojen tallentamiseen käytettävän välineen, luovuttaminen)?

                           c.

                           Jos edelliseen olevaan kysymykseen annetaan myöntävä vastaus, onko kuudennen direktiivin (sellaisena kuin se oli 6.5.2002 asti) 9 artiklaa tulkittava sitten siten, että tämä palvelu suoritetaan 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa paikassa?

                           d.

                           Jos edelliseen olevaan kysymykseen annetaan kieltävä vastaus, mitä kuudennen direktiivin 9 artiklan 2 kohdan alakohtaa on tällöin sovellettava?

               2.

                           a.

                           Jos kysymykseen 1a annetaan kieltävä vastaus, onko kysymyksessä nimettyjä säännöksiä tulkittava sitten siten, että välineellä olevan mukauttamattoman ohjelmiston käyttöön antaminen on katsottava aineellisen omaisuuden luovutukseksi, jota varten sovittu erillinen hinta muodostaa kuudennen direktiivin 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdassa tarkoitetun vastikkeen?

                           b.

                           Jos tähän kysymykseen annetaan kieltävä vastaus, onko kuudennen direktiivin 9 artiklaa tulkittava siten, että palvelu suoritetaan kyseisen artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa paikassa vai 2 kohdassa tarkoitetuissa paikoissa?

                           c.

                           Päteekö ohjelmiston mukauttamisesta koostuvan palvelun osalta sama kuin vakio-ohjelmiston käyttöön antamisen osalta?


title: Asia T-471/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.6.2011 — Toland v. parlamentti (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus N:o 1049/2001 — Sisäinen tarkastuskertomus parlamentin jäsenten avustajakorvauksista — Asiakirjaan tutustumista koskevan oikeuden epääminen — Tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien tarkoitusten suojaa koskeva poikkeus — Toimielimen päätöksentekomenettelyn suojaa koskeva poikkeus)

text:
               16.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/23

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.6.2011 — Toland v. parlamentti
   (Asia T-471/08) (1)

   (Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus N:o 1049/2001 - Sisäinen tarkastuskertomus parlamentin jäsenten avustajakorvauksista - Asiakirjaan tutustumista koskevan oikeuden epääminen - Tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien tarkoitusten suojaa koskeva poikkeus - Toimielimen päätöksentekomenettelyn suojaa koskeva poikkeus)
   2011/C 211/49
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Ciarán Toland (Dublin, Irlanti) (edustajat: solicitor A. Burke, E. Regan, SC, ja barrister J. Newman)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: H. Krück, N. Lorenz ja D. Moore)

      Väliintulijat, jotka tukevat kantajan vaatimuksia: Tanskan kuningaskunta (asiamiehet: B. Weis Fogh ja C. Vang), Suomen tasavalta (asiamiehet: J. Heliskoski, A. Guimaraes-Purokoski ja H. Leppo) ja Ruotsin kuningaskunta (asiamiehet: A. Falk, S. Johannesson ja K. Petkovska)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus, joka koskee 11.8.2008 tehdyn Euroopan parlamentin päätöksen A(2008) 10636 osittaista kumoamista, siltä osin kuin siinä evätään oikeus tutustua 9.1.2008 tehtyyn parlamentin sisäisen tarkastuksen yksikön kertomukseen nro 06/02, jonka otsikkona on ”Tarkastuskertomus Euroopan parlamentin jäsenten avustajakorvauksista”.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan parlamentin 11.8.2008 tehty päätös A(2008) 10636 kumotaan siltä osin kuin sillä evätään oikeus tutustua 9.1.2008 tehtyyn parlamentin sisäisen tarkastuksen yksikön kertomukseen N:o 06/02, jonka otsikkona on ”Tarkastuskertomus Euroopan parlamentin jäsenten avustajakorvauksista”.

               2)

               Parlamentti vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Ciarán Tolandin oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Tanskan kuningaskunta, Suomen tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 32, 7.2.2009.


title: Asia T-55/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.2.2011 — UEFA v. komissio (Televisiolähetykset — Direktiivin 89/552/ETY 3 a artikla — Yhdistyneen kuningaskunnan toteuttamat toimenpiteet, jotka koskevat kyseiselle jäsenvaltiolle yhteiskunnallisesti erityisen merkittäviä tapahtumia — Jalkapallon Euroopan mestaruuskilpailut — Päätös, jolla toimenpiteet todetaan yhteisön oikeuden mukaisiksi — Perustelut — EY 49 ja EY 86 artikla — Omaisuudensuoja)

text:
               2.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 103/20

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.2.2011 — UEFA v. komissio
   (Asia T-55/08) (1)

   (Televisiolähetykset - Direktiivin 89/552/ETY 3 a artikla - Yhdistyneen kuningaskunnan toteuttamat toimenpiteet, jotka koskevat kyseiselle jäsenvaltiolle yhteiskunnallisesti erityisen merkittäviä tapahtumia - Jalkapallon Euroopan mestaruuskilpailut - Päätös, jolla toimenpiteet todetaan yhteisön oikeuden mukaisiksi - Perustelut - EY 49 ja EY 86 artikla - Omaisuudensuoja)
   2011/C 103/34
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Union des associations européennes de football (UEFA) (Nyon, Sveitsi) (edustajat: solicitor A. Bell, solicitor K. Learoyd, D. Anderson, QC, ja solicitor B. Keane)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Benyon ja E. Montaguti, avustajinaan J. Flynn, QC, ja barrister M. Lester)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Belgian kuningaskunta (asiamies: C. Pochet, avustajanaan asianajaja de J. Stuyck); sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: aluksi S. Behzadi-Spencer ja V. Jackson, sittemmin S. Behzadi-Spencer ja L. Seeboruth, avustajinaan barrister T. de la Mare ja barrister B. Kennelly)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY 3 a artiklan 1 kohdan nojalla Yhdistyneessä kuningaskunnassa toteutettujen toimenpiteiden yhteensopivuudesta yhteisön lainsäädännön kanssa 16.10.2007 tehdyn komission päätöksen 2007/730/EY (EUVL L 295, s. 12) osittaista kumoamista koskeva vaatimus.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Union des associations européennes de football (UEFA) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Belgian kuningaskunta sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 107, 26.4.2008.


title: Asia T-402/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.11.2014 – Orange v. komissio (Kilpailu – Hallintomenettely – Päätös, jolla määrätään tarkastuksesta – Oikeasuhteisuus – Soveltuvuus – Välttämättömyys – Toimivaltaa ei ole ylitetty – Perustelut)

text:
               19.1.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 16/35

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.11.2014 – Orange v. komissio
      (Asia T-402/13) (1)

      (Kilpailu - Hallintomenettely - Päätös, jolla määrätään tarkastuksesta - Oikeasuhteisuus - Soveltuvuus - Välttämättömyys - Toimivaltaa ei ole ylitetty - Perustelut)
      (2015/C 016/56)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Orange (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat J. P. Gunther ja A. Giraud)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Dawes ja F. Ronkes Agerbeek)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Vaatimus France Télécom SA:lle, Orangelle ja kaikille niiden määräysvallassa suoraan tai välittömästi oleville yhtiöille osoitettujen, asetuksen (EY) N:o 1/2003 20 artiklan 4 kohdan soveltamismenettelyä koskevien 25.6. ja 27.6.2013 tehtyjen komission päätösten C(2013) 4103 final ja C(2013) 4194 final kumoamiseksi

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Orange velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 313, 26.10.2013.


Avis juridique important

|

E1995P0003

Virallinen lehti nro C 149 , 23/05/1996 s. 0011 - 0011

Neuvoa-antavan lausunnon pyytäminen Stavangerin raastuvanoikeuden (Stavanger byrett) 5 päivänä lokakuuta 1995 tehdyllä päätöksellä asiassa Torgeir Langeland vastaan Norske Fabricom A/S (Asia E-3/95) (96/C 149/09)EFTAn tuomioistuimelta on Stavangerin raastuvanoikeuden (Stavanger byrett) 5 päivänä lokakuuta 1995 tehdyllä päätöksellä, joka otettiin vastaan tuomioistuimen kirjaamossa 4 päivänä joulukuuta 1995, pyydetty neuvoa-antavaa lausuntoa asiassa Torgeir Langeland vastaan Norske Fabricom A/S seuraavista kysymyksistä:1. Kuuluuko työntekijän oikeus siihen, että hänen vapaaehtoisen eläkevakuutuksensa vakuutusmaksut maksetaan hänen puolestaan, neuvoston direktiivin 77/187/ETY 3 artiklan 3 kohdassa olevan poikkeuslausekkeen soveltamisalaan, vai koskeeko poikkeus ainoastaan oikeutta vapaaehtoisesta eläkevakuutuksesta maksettaviin eläkesuorituksiin?2. Onko direktiivin 77/187/ETY 3 artiklan 1 kohta siinä merkityksessä pakottava, että työntekijä ei voi pätevästi hyväksyä työsopimustaan heikentävää muutosta, mikäli muutos johtuu liikkeen luovutuksesta?


title: Asia T-343/09: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 27.6.2011 — Amecke Fruchtsaft v. SMHV — Uhse (69 Sex up) (Yhteisön tavaramerkki — Väite — Väitteen peruuttaminen — Lausunnon antaminen raukeaa)

text:
               13.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 238/16

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 27.6.2011 — Amecke Fruchtsaft v. SMHV — Uhse (69 Sex up)
   (Asia T-343/09) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väite - Väitteen peruuttaminen - Lausunnon antaminen raukeaa)
   2011/C 238/25
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Amecke Fruchtsaft GmbH & Co. KG (Menden, Saksa) (edustajat: asianajajat R. Kaase ja J. C. Plate)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: aluksi S. Schäffner, sittemmin S. Schäffner ja B. Schmidt)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Beate Uhse Einzelhandels GmbH (Flensburg, Saksa) (edustaja: asianajaja W. Berlit)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, joka on nostettu SMHV:n ensimmäisen valituslautakunan 11.6.2009 tekemästä päätöksestä (asia R 1728/2008-1), joka koskee Beate Uhse Einzelhandels GmbH:n ja Amecke Fruchtsaft GmbH & Co. KG:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 267, 7.11.2009.