title: Asia T-792/14 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.3.2016 – Valittajana Vanhalewyn ja muuna osapuolena EUH (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Palkkaus — Kolmannessa maassa työskentelevät EUH:n työntekijät — Elinolosuhteista maksettavan korvauksen poistaminen Mauritiuksella työskentelevältä henkilöstöltä — Henkilöstösääntöjen liitteessä X olevan 10 artiklan yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä ei ole annettu)

text:
               2.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/37

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.3.2016 – Valittajana Vanhalewyn ja muuna osapuolena EUH
   (Asia T-792/14 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Henkilöstö - Virkamiehet - Palkkaus - Kolmannessa maassa työskentelevät EUH:n työntekijät - Elinolosuhteista maksettavan korvauksen poistaminen Mauritiuksella työskentelevältä henkilöstöltä - Henkilöstösääntöjen liitteessä X olevan 10 artiklan yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä ei ole annettu))
   (2016/C 156/48)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Eric Vanhalewyn (Grand Baie, Mauritius) (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

      Muu osapuoli: Euroopan ulkosuhdehallinto (SEAE) (asiamiehet: S. Marquardt ja M. Silva)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (kolmas jaosto) 25.9.2014 antamasta tuomiosta Osorio ym. v. EUH (F-101/13, Kok. H., EU:F:2014:223) tehty valitus, jossa vaaditaan tämän tuomion kumoamista.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (kolmas jaosto) 25.9.2014 antama tuomio Osorio ym. v. EUH (F-101/13) kumotaan siltä osin kuin siinä hylätään Eric Vanhalewynin nostama kanne.

               2)

               Euroopan ulkosuhdehallinnon (EUH) hallintopääjohtajan 19.12.2012 tekemä päätös, jossa tarkastetaan kolmansissa maissa työskentelevälle henkilöstölle elinolosuhteista maksettavan korvauksen määrä, kumotaan siltä osin kuin siinä poistetaan Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä X olevassa 10 artiklassa säädetty elinolosuhteista maksettava korvaus virkamiehiltä ja toimihenkilöiltä, joiden asemapaikka on Mauritiuksella.

               3)

               EUH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 46, 9.2.2015.


title: Asia T-371/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.10.2012 — Monier Roofing Components v. SMHV (CLIMA COMFORT) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin CLIMA COMFORT rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erotuskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta — Oikeus tulla kuulluksi — Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan toinen virke — Tosiseikkojen tutkiminen viran puolesta — Asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 1 kohta)

text:
               24.11.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 366/33

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.10.2012 — Monier Roofing Components v. SMHV (CLIMA COMFORT)
   (Asia T-371/11) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin CLIMA COMFORT rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erotuskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta - Oikeus tulla kuulluksi - Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan toinen virke - Tosiseikkojen tutkiminen viran puolesta - Asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 1 kohta)
   2012/C 366/65
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Monier Roofing Components GmbH (Oberursel, Saksa) (edustaja: asianajaja F. Ekey)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: A. Pohlmann)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne sisämarkkinoiden harmonisoitinviraston ensimmäisen valituslautakunnan 28.4.2011 (asia R 2026/2010-1) antamasta päätöksestä, joka koski hakemusta sanamerkin CLIMA COMFORT rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Monier Roofing Components GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 269, 10.9.2011.


title: Asia T-165/00: Consorzio Industrie Fiammiferin (CIF) 19.6.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 247/34                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      26.8.2000
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                       –     velvoittaa vastaajan suorittamaan 25 000 euroa, mitä
                                                                                summaa tullaan oikeudenkäynnin aikana vielä tarkista-
Kantaja vaatii kumottavaksi päätöstä, jolla hänen lähin esimie-                 maan, korvauksena siitä aineellisesta vahingosta, joka
hensä vapautti hänet ryhmän johtajan tehtävästä Italian                         kantajalle on aiheutunut siitä, ettei häntä ole nimitetty
käännösjaostossa.                                                               täytettyyn toimeen ja siitä, että hän näin on menettänyt
                                                                                mahdollisuuden tulla ylennetyksi
Kantaja esittää kanteensa tueksi seuraavat perusteet:                     –     velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäynti-
                                                                                kulut.
–    Kantajan lähimmällä esimiehellä ei ollut toimivaltaa tehdä
     kumottavaksi vaadittua päätöstä, koska nimityksestä
     ryhmän johtajaksi oli päättänyt itse käännösosaston                  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     johtaja.
                                                                          Kantaja riitauttaa päätöksen, jolla hänen toimea KOM/091/99
–    Olennaisia muotomääräyksiä on rikottu, koska hen-                    IV/E/2, yksikön päällikkö, ”perusteollisuus”, koskeva hakemuk-
     kilöstösääntökomiteaa ei ole kuultu.                                 sensa hylättiin.
–    Puolustautumisoikeuksia on loukattu, koska kantajaa ei
     kuultu ennen kumottavaksi vaaditun päätöksen teke-                   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa
     mistä.
                                                                          –     henkilöstösääntöjen 25 artiklan rikkomiseen ja perustelu-
–    Päätösten perusteluvelvollisuutta ei ole noudatettu.                       velvollisuuden loukkaamiseen
                                                                          –     henkilöstösääntöjen 45 artiklan ja ylennysmenettelyn rik-
                                                                                komiseen sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatteen louk-
                                                                                kaamiseen
                                                                          –     henkilöstösääntöjen 7 artiklan rikkomiseen
                                                                          –     ilmeiseen harkintavirheeseen ja harkintavallan väärin-
Carmelo Morellon 16.6.2000 Euroopan yhteisöjen komis-
                                                                                käyttöön.
                  siota vastaan nostama kanne
                          (Asia T-164/00)
                          (2000/C 247/60)
                                                                          Consorzio Industrie Fiammiferin (CIF) 19.6.2000 Euroo-
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                              pan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
Carmelo Morello, kotipaikka Brysseli, on nostanut 16.6.2000                                         (Asia T-165/00)
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-
jan edustajana ovat asianajajat Jacques Sambon ja Pierre Paul                                       (2000/C 247/61)
van Gehuchten, Brysseli.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–    kumoaa komission päätöksen nimittää toinen virkamies                 Consorzio Industrie Fiammiferi on nostanut 19.6.2000 Euroo-
     toimeen KOM/091/99 IV/E/2 ”perusteollisuus”, joka vas-               pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
     taa yksikön päällikön palkkaluokkaan A5/A4 kuuluvaa                  kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan
     tointa                                                               edustajina ovat asianajajat Antonio Tizzano ja Gian Michele
                                                                          Roberti, (Napoli), 36 Place du Grand Sablon.
–    kumoaa päätöksen, jolla kantajan yksikön päällikön
     toimea KOM/091/99 IV/E/2 koskeva hakemus hylättiin                   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–    velvoittaa vastaajan suorittamaan 100 000 euroa, mitä                –     kumoaa Euroopan yhteisöjen komission pääsihteerin
     summaa tullaan oikeudenkäynnin aikana vielä tarkista-                      7.4.2000 päiväämään kirjeeseen sisältyneen päätöksen,
     maan, korvauksena siitä henkisestä kärsimyksestä, joka                     jolla kieltäydyttiin antamasta tietoja tiettyjä komission
     kantajalle on aiheutunut siitä, että vastaajalle on annettu                aloittamia menettelyjä koskevista asiakirjoista, jotka kos-
     lainvastaisia tai epätäydellisiä tietoja kantajan henkilökoh-              kevat tulitikkujen valmistusta ja myyntiä Italiassa
     taisesta asiakirjavihkosta, ja siitä, että kantaja ei ole voinut
     olla varma tulevasta urakehityksestään                               –     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
 ---pagebreak--- 26.8.2000                 FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        C 247/35
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                          säilyessä edelleen hänellä. Tällöin rekrytointimenettelyn valin-
                                                                             taa ei ole tehty yksikön tarpeiden ja edun mukaisesti.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
kuin asiassa T-107/00, Consorzio Industrie Fiammiferi vastaan                Kantaja väittää lisäksi, että koska hänen osaltaan edellytykset
komissio (1).                                                                ylennykseen palkkaluokkaan A4 olivat täyttyneet 1.4.1998
                                                                             lähtien, kumottavaksi vaaditusta 13.12.1999 tehdystä päätök-
                                                                             sestä, jolla hänet nimitettiin sellaiseen virkaan, jossa hän oli
(1) Ei vielä julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.            toiminut yli kaksi vuotta, seurasi väistämättä, että ylennysmah-
                                                                             dollisuudet oli tutkittava.
Peter Hirschfeldtin 19.6.2000 Euroopan ympäristökes-
                   kusta vastaan nostama kanne                               D:n 19.6.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan
                                                                                nostama kanne
                           (Asia T-166/00)
                                                                                (Asia T-167/00)
                           (2000/C 247/62)
                                                                                (2000/C 247/63)
                      (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Peter Hirschfeldt, kotipaikka Kööpenhamina, on nostanut
19.6.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan ympäristökeskusta vas-                     D, kotipaikka Luxemburg, on nostanut 19.6.2000 Euroopan
                                                                             yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kan-
taan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Jean-Noël Louis ja
                                                                             teen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edusta-
Véronique Peere, Bryssel.
                                                                             jina ovat asianajajat Jean-Noël Louis ja Véronique Peere,
                                                                             Bryssel.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                             Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–     kumoaa päätöksen, jolla mitätöitiin sisäinen kilpailu
      EEA/T/99/1 ja joka annettiin kantajalle tiedoksi
      27.9.1999 päivätyllä kirjeellä,                                        –     kumoaa 20.8.1999 tehdyn komission päätöksen olla
                                                                                tunnustamatta kantajan asemaa puolisoksi homoseksuaa-
–     kumoaa 13.12.1999 tehdyn päätöksen, jolla kantaja                            lisessa liitossa (unión estable homosexual) ja olla
                                                                                myöntämättä tälle kumppaneineen tästä asemasta seuraa-
      siirrettiin komissiosta Euroopan ympäristökeskukseen
      siltä osin kuin siinä vahvistetaan kantajan palkkaluokaksi                   via oikeuksia ja erityisesti kuulumista yhteisen sairaus- ja
      1.11.1999 alkaen A5 tasolla 3, ja                                            tapaturmavakuutuksen piiriin, kotitalouslisää sekä etuoi-
                                                                                keuksista ja erivapauksista tehdyn pöytäkirjan mukaisia
                                                                                oikeuksia kuten oikeutta olla kuulumatta maahanmuut-
–     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                                toa rajoittavien ja ulkomaalaisten rekisteröitymismuodol-
                                                                                lisuuksia koskevien säännösten alaisuuteen, ja
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                          –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Kantaja vaatii päätöksiä kumottavaksi seuraavin perustein:
                                                                             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
–     Henkilöstösääntöjen 8, 45 ja 27 artiklaa on rikottu.
                                                                             Kantajana oleva komission virkamies on tehnyt samaa suku-
–     Henkilöstösääntöjen 5 artiklaa on rikottu ja yhdenvertai-
                                                                             puolta olevan kumppaninsa kanssa juhlallisen kumppanuusso-
      sen kohtelun periaatetta loukattu.
                                                                             pimuksen (unión estable homosexual) Kataloniassa 15.7.1998
                                                                             annetun lain mukaisesti. Kantajan mukaan sopimuksesta seu-
–     Tapauksessa on kyse menettelyn väärinkäytöstä.                         raa kumppaneille vastavuoroisia oikeuksia ja velvollisuuksia,
                                                                             muun muassa velvollisuus osallistua kotitalousmenoihin ja
Kantajan mukaan sisäisen kilpailun EEA/T/99/1 mitätöinnistä                  yhteisiin kuluihin. Tämän seurauksena kantaja haki homosek-
päätettiin komission ja vastaajana olevan toimielimen välisen                suaalisessa liitossa olevan puolison asemansa (unión estable
sopimuksen seurauksena, jonka mukaan siirtomenettely asetet-                 homosexual) tunnustamista ja kotitalouslisää. Komissio piti
tiin etusijalle kilpailun asemesta sen välttämiseksi, että kantaja           kumottavaksi vaaditussa päätöksessä kantajaa naimattomana
nimitetään virkaan ympäristökeskuksessa komission viran                      eikä myöntänyt kotitalouslisää.


title: Asia T-367/11: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.10.2013 — Lyder Enterprises v. CPVO — Liner Plants (1993) (SOUTHERN SPLENDOUR) (Kasvilajikkeet — Hakemus yhteisön oikeuden mukaiseksi suojaksi SOUTHERN SPLENDOUR -lajikkeelle — Vastalauseet — CPVO:n valituslautakunnan päätös hylätä hakemus — CPVO:n toimivalta — Todisteiden esittäminen — Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset ositta in selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton)

text:
               7.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 359/11

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.10.2013 — Lyder Enterprises v. CPVO — Liner Plants (1993) (SOUTHERN SPLENDOUR)
   (Asia T-367/11) (1)

   (Kasvilajikkeet - Hakemus yhteisön oikeuden mukaiseksi suojaksi SOUTHERN SPLENDOUR -lajikkeelle - Vastalauseet - CPVO:n valituslautakunnan päätös hylätä hakemus - CPVO:n toimivalta - Todisteiden esittäminen - Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset ositta in selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton)
   2013/C 359/20
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Lyder Enterprises Ltd (Auckland, Uusi-Seelanti) (edustaja: solicitor G. J. Pickering)

      Vastaaja: Yhteisön kasvilajikevirasto (CPVO) (asiamiehet: A. von Mühlendahl ja H. Hartwig)

      Vastapuoli CPVO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Liner Plants (1993) Ltd (Waitakere, Uusi-Seelanti) (edustaja: asianajaja P. Jonker)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne CPVO:n valituslautakunnan 4.5.2011 tekemästä päätöksestä (asia A 7/2010), joka koskee hakemusta yhteisön oikeuden mukaisen suojan myöntämiseksi SOUTHERN SPLENDOUR -lajikkeelle

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Lyder Enterprises Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 282, 24.9.2011.


title: Asia T-27/05: Carmela Lo Giudicen 14.1.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               2.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/40

         Carmela Lo Giudicen 14.1.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-27/05)
   (2005/C 82/71)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Carmela Lo Giudice, kotipaikka Strombeek-Bever (Belgia), on nostanut 14.1.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Frédéric Frabetti ja Gilles Bounéou, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               1)

               kumoaa vuoden 2003 (1.1.2003 ja 31.12.2003 välinen ajanjakso) arviointikierroksen

               2)

               tai kumoaa 4.5.2004 tehdyn päätöksen, jolla saatettiin päätökseen kantajan uraa koskeva arviointikertomus (UKA) 1.1.2003 ja 31.12.2003 väliseltä jaksolta

               3)

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja, joka on komission virkamies, joutui sairauslomalle 1.12.2003 ja 10.5.2004 väliseksi ajaksi. Komissio laati tämän jakson aikana kantajan uraa koskevan arviointikertomuksen ilman hänen osallistumistaan.
   Kanteensa tueksi kantaja väittää aluksi, että se, että uuden uraa koskevan arviointikertomuksen laatimista koskevan järjestelmän yhteyteen luodut tietokonelomakkeet, jotka täytetään suoraan ruudulle ja tallennetaan henkilöstöhallinnon tietojenkäsittelyjärjestelmään, vastaa samanaikaisten asiakirja-aineistojen luomista, jolla rikotaan henkilöstösääntöjen 26 artiklaa.
   Kantaja väittää myös, että sillä, että hän ei lainkaan osallistunut kertomuksen laatimiseen, rikottiin henkilöstösääntöjen 43 artiklaa, tämän artiklan yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä ja hyvän hallinnon, syrjintäkiellon ja omavaltaisten toimenpiteiden kiellon periaatteita. Kantaja vetoaa samassa asiayhteydessä siihen, että harkintavaltaa on käytetty väärin, että perustelut puuttuvat, että luottamuksensuojan periaatetta on loukattu, että ”patere legem quam ipse fecisti” -sääntöä (viranomaisten toimet sitovat niitä niiden myöhemmässä toiminnassa) on rikottu ja että huolenpitovelvollisuutta on laiminlyöty.


title: Asia C-235/00: High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Divisionin (Crown Office) 1.6.2000 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Commissioners of Customs and Excise vastaan CSC Financial Services Ltd (aikaisemmin Continuum (Europe) Ltd)

text:
12.8.2000               FI                             Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 233/21
      mahdollistaa epäämään tiedonsaantipyynnön, jos asiakir-               päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen
      jaan tutustuminen tai tiedon antaminen siitä loukkaisi                kirjaamoon 13.6.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
      yleisesti lailla suojattua tietojen luottamuksellisuutta.             asiassa Commissioners of Customs and Excise vastaan CSC
      Tämä käsite ei esiinny direktiivin 90/313/ETY 3 artiklan              Financial Services Ltd (aikaisemmin Continuum (Europe) Ltd
      2 kohdassa mainitussa rajoitetussa poikkeusten luettelos-             ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:
      sa. Se ei myöskään ole yhdenmukainen tietojen luotta-
      muksellisuutta koskevassa direktiivissä mainitun käsitteen            Kuinka 13 artiklan B kohdan b alakohdan 5 alakohdassa (1)
      kanssa tai sitä aineellisesti suppeampi. Vaikka kansallisten          säädettyä arvopapereita koskeville liiketoimille myönnettyä
      viranomaisten onkin kansallisia oikeussääntöjä tulkites-              poikkeusta on sovellettava? Erityisesti,
      saan varmistettava yhteisön oikeuden noudattaminen,
      vuoden 1978 lain sanamuodon perusteella ei objektiivi-                1)    sisältyykö käsitteeseen ”arvopapereita koskeva liiketoimi”
      sesti katsoen ole mahdollista estää sitä, että tietoja voidaan              ainoastaan liiketoimi, jonka seurauksena asianosaisten
      kieltäytyä luovuttamasta direktiivin kannalta perusteetto-                  arvopaperia koskevat oikeudet tai velvoitteet muuttuvat?
      masti, ja yhteisön säännöksistä johtuvien velvollisuuksien
      vastainen oikeus luo oikeudellisen epävarmuuden, jota ei              2)    sisältyykö käsitteeseen ”arvopapereita koskevat liiketo-
      voida hyväksyä.                                                             imet, mukaan lukien välitys” palvelu, johon kuuluu
                                                                                tietojen antaminen potentiaalisille sijoittajille sekä sijoitta-
–     Direktiivin 3 artiklan 2 kohdan viimeisen alakohdan                         jien hakemusten vastaanottaminen ja käsitteleminen ar-
      täytäntöönpanon laiminlyöminen (osittainen tiedoksian-                      vopaperin liikkeeseen laskemista varten (mutta johon
      taminen): Hallinnollisten asiakirjojen tiedoksiantoa käsit-                 ei kuulu arvopaperin hallintaan oikeuttavan asiakirjan
      televän komitean (Ranska) noudattamalla käytännöllä ei                      valmisteleminen eikä laatiminen), kun henkilö, jolla ei ole
      voida korvata subjektiivisia oikeuksia antavan direktiivin                  mitään arvopaperiin liittyviä oikeuksia tai velvollisuuksia,
      virheetöntä täytäntöönpanoa.                                                tarjoaa tätä palvelua henkilölle, jolla on arvopaperiin
                                                                                liittyviä oikeuksia tai velvollisuuksia?
–     Direktiivin 3 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanon laimin-
      lyöminen (mahdollisuus evätä tiedonsaantipyyntö, joka                 (1) Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistami-
      on kohtuuton tai johon liittyisi keskeneräisten tai sisäisten             sesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen
      asiakirjojen antamista): Vaikka direktiivin 3 artiklan                    määräytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta 1977 annettu
      3 kohdassa mainitaan vain jäsenvaltioille annettu mah-                    kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL L 145,
      dollisuus eikä velvollisuutta, vaikuttaa siltä, että Ranskan              13.06.1977, s. 1).
      viranomaiset soveltavat kyseistä epäämismahdollisuutta
      tiettyihin tiedonsaantipyyntöihin eivätkä yksityishenkilöt
      saa edellytetyllä tavalla selkeästi tietää niillä olevan tiedon-
      saantioikeuden rajoituksia, sillä hallintotuomioistuin ar-
      vioi poikkeuksia vain tapauskohtaisesti.
–     Direktiivin 3 artiklan 4 kohdan virheellinen täytäntöön-              Euroopan yhteisöjen komission 13.6.2000 Luxemburgin
      paneminen (mahdollisuus tehdä implisiittisiä hylkäys-                            suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne
      päätöksiä, joita ei perustella).
                                                                                (Asia C-236/00)
(1) EYVL L 158, 23.6.1990, s. 56.
                                                                                (2000/C 233/40)
                                                                            Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 13.6.2000 Euroo-
                                                                            pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxemburgin su-
                                                                            urherttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamies on oikeudellisen
                                                                            yksikön jäsen Gérard Berscheid, prosessiosoite c/o saman
                                                                            yksikön jäsen Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner,
                                                                            Kirchberg.
High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench
Divisionin (Crown Office) 1.6.2000 tekemällään                              Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomio-
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Com-                     istuin
missioners of Customs and Excise vastaan CSC Financial
    Services Ltd (aikaisemmin Continuum (Europe) Ltd)                       –     vahvistaa, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole
                                                                                noudattanut
                          (Asia C-235/00)                                         –      toimenpiteiden vahvistamisesta tiettyjen rehualan
                                                                                tuotantolaitosten ja välittäjien hyväksymis- ja re-
                          (2000/C 233/39)                                                kisteröintimenettelyssä sovellettavista vaatimuksista
                                                                                ja yksityiskohtaisista säännöistä annetun neuvoston
                                                                                direktiivin 95/69/EY panemiseksi täytäntöön
High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench                                   9 päivänä heinäkuuta 1998 annetun komission di-
Division (Crown Office) on pyytänyt 1.6.2000 tekemällään                                 rektiivin 98/51/EY (1) 10 artiklan ja


title: Asia C-516/06 P: Valitus, jonka Euroopan yhteisöjen komissio on tehnyt 20.12.2006 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-153/04, Euroopan yhteisöjen komissio v. Ferriere Nord SpA, 27.9.2006 antamasta tuomiosta

text:
               24.2.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 42/14

         Valitus, jonka Euroopan yhteisöjen komissio on tehnyt 20.12.2006 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-153/04, Euroopan yhteisöjen komissio v. Ferriere Nord SpA, 27.9.2006 antamasta tuomiosta
   (Asia C-516/06 P)
   (2007/C 42/23)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: V. Di Bucci ja F. Amato)

      Muu osapuoli: Ferriere Nord SpA
   Vaatimukset

               —

               Valituksenalaisen tuomion kumoaminen siltä osin kuin siinä otetaan tutkittavaksi Ferriere Nordin esittämä kumoamiskanne, joka kohdistuu 5.2.2004 päivättyyn komission kirjeeseen ja 13.4.2004 päivättyyn komission faksiin,

               —

               Ferriere Nordin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa riidanalaisia toimenpiteitä vastaan nostaman kumoamiskanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen toteaminen ja siten kanteen hylkääminen,

               —

               Ferriere Nordin velvoittaminen korvaamaan kummassakin tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-153/04, Ferriere Nord S.p.A. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio 27.9.2006 antaman tuomion se osa, jossa todetaan, että kanne voidaan ottaa tutkittavaksi, rikkoo EY 230 artiklan ensimmäistä kohtaa sekä EY 249 artiklaa, koska kannekelpoisen toimen käsitteen tulkinnan osalta siitä puuttuvat perustelut tai ne ovat virheellisiä ja sitä rasittaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen puuttuva toimivalta.
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole osoittanut, että riidanalaisilla toimilla olisi pakottavia oikeusvaikutuksia, jotka voisivat vaikuttaa ensisijaisesti kantajan intresseihin muuttaen ratkaisevassa määrin sen oikeusasemaa. Se on lisäksi tehnyt virheelliset päätelmät asian tutkittavaksi ottamiskelpoisuudesta, jota ei myöskään ole näytetty toteen, katsoessaan, että riidanalaisia toimenpiteitä on lähtökohtaisesti pidettävä laillisina. Lopuksi valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ylittänyt sille perustamissopimuksessa annetun toimivallan.


               17.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 143/1

         Yhteisöjen tuomioistuimen 16.5.2006 pitämässään yleiskokouksessa tekemät päätökset
   (2006/C 143/03)
   Yhteisöjen tuomioistuin on 16.5.2006 pitämässään kokouksessa päättänyt osoittaa tuomari Tizzanon kolmanteen ja kuudenteen jaostoon.
   Kolmannen ja kuudennen jaoston kokoonpanot ovat seuraavat:
   Kolmas jaosto
   jaoston puheenjohtaja Rosas
   tuomarit Malenovský, Puissochet, von Bahr, Tizzano, Borg Barthet, Lõhmus ja Ó Caoimh
   Kuudes jaosto
   jaoston puheenjohtaja Malenovský
   tuomarit Puissochet, von Bahr, Tizzano, Borg Barthet, Lõhmus ja Ó Caoimh


title: Asia C-160/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 2.3.2017 – Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Energiapolitiikka — Rakennusten energiatehokkuus — Direktiivi 2010/31/EU — 5 artiklan 2 kohta — Kustannusoptimaalisia tasoja koskeva ilmoitus)

text:
               18.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 121/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 2.3.2017 – Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-160/16) (1)

   ((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Energiapolitiikka - Rakennusten energiatehokkuus - Direktiivi 2010/31/EU - 5 artiklan 2 kohta - Kustannusoptimaalisia tasoja koskeva ilmoitus))
   (2017/C 121/11)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Zavvos ja K. Talabér-Ritz)

      Vastaaja: Helleenien tasavalta (asiamies: N. Dafniou)

      Tuomiolauselma

               1)

               Helleenien tasavalta ei ole noudattanut rakennusten energiatehokkuudesta 19.5.2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/31/EU, sellaisena kuin se on otettu 16.1.2012 annettuun komission delegoituun asetukseen (EU) N:o 244/2012, joka koskee vertailumenetelmäkehyksen vahvistamista rakennusten ja rakennusosien energiatehokkuutta koskevien vähimmäisvaatimusten kustannusoptimaalisten tasojen laskentaa varten, 5 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisia velvollisuuksiaan, koska se ei ole antanut ilmoitusta kyseisessä säännöksessä tarkoitetuista kustannusoptimaalisista tasoista

               2)

               Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 251, 11.7.2016.


title: Asia C-492/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 19.9.2013 (Conseil d’État:n (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Conseil national de l'ordre des médecins v. Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche ja Ministre des Affaires sociales et de la Santé (Henkilöiden vapaa liikkuvuus — Sijoittautumisvapaus — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Direktiivi 2005/36/EY — Ammattipätevyyden tunnustaminen — Hammaslääkärin ammatti — Se, että se on oma, lääkärin ammatista erillinen ammatti — Yhteinen koulutus)

text:
               23.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 344/36

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 19.9.2013 (Conseil d’État:n (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Conseil national de l'ordre des médecins v. Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche ja Ministre des Affaires sociales et de la Santé
   (Asia C-492/12) (1)

   (Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Sijoittautumisvapaus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Direktiivi 2005/36/EY - Ammattipätevyyden tunnustaminen - Hammaslääkärin ammatti - Se, että se on oma, lääkärin ammatista erillinen ammatti - Yhteinen koulutus)
   2013/C 344/62
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Conseil national de l’ordre des médecins

      Vastaajat: Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche ja Ministre des Affaires sociales et de la Santé

      Muu osapuoli: Conseil national de l’ordre des chirurgiens-dentistes

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Conseil d’État (Ranska) — Ammattipätevyyden tunnustamisesta 7.9.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY (EUVL L 255, s. 22) 36 artiklan tulkinta — Se, että hammaslääkärin ammatti on oma, lääkärin ammatista erillinen ammatti — Sellaisen kansallisen lainsäädännön hyväksyttävyys, jolla otetaan käyttöön lääketieteen ja hammaslääketieteen opiskelijoille tarkoitettu yhteinen yliopistollinen koulutus — Sellaisen lainsäädännön hyväksyttävyys, joka johtaa siihen, että lääkärit ja hammaslääkärit harjoittavat lääkärintointaan samalla erikoisalalla

      Tuomiolauselma

               1)

                           a)

                           Ammattipätevyyden tunnustamisesta 7.9.2005 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2005/36/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.10.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1137/2008, on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että jäsenvaltio ottaa käyttöön sekä lääketieteen alalla että hammaslääketieteen alalla sellaisen erikoistumiskoulutusohjelman, jonka nimike ei vastaa kyseisen direktiivin liitteessä V kyseisen jäsenvaltion osalta lueteltuja nimikkeitä. Tällainen erikoistumiskoulutus voi olla avoin sekä henkilöille, jotka ovat suorittaneet ainoastaan lääkärin peruskoulutuksen, että henkilöille, jotka ovat suorittaneet ainoastaan hammaslääkärin peruskoulutukseen kuuluvat opinnot.

                           b)

                           Kansallisen tuomioistuimen on varmistettava

                                       —

                                       se, että kyseinen erikoistumiskoulutus — siltä osin kuin se ei täytä kyseisen direktiivin 24 ja 34 artiklassa asetettuja lääkärin ja hammaslääkärin peruskoulutusta koskevia vaatimuksia — ei johda lääkärin peruskoulutuksesta annettavan asiakirjan tai hammaslääkärin peruskoulutuksesta annettavan asiakirjan myöntämiseen, ja

                                       —

                                       se, että kyseisen erikoistumiskoulutuksen suorittamisen jälkeen myönnettävä asiakirja ei oikeuta henkilöitä, joilla ei ole hallussaan lääkärin peruskoulutuksesta tai hammaslääkärin peruskoulutuksesta annettavaa asiakirjaa, harjoittamaan lääkärin tai hammaslääkärin perusammattia.

               2)

               Direktiiviä 2005/36, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1137/2008, on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että lääketieteen alaan kuuluvia oppiaineita kuuluu hammaslääketieteen alan erikoistumiskoulutukseen.

      (1)  EUVL C 26, 26.1.2013.


title: Asia T-304/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 9.7.2008 — Reber v. SMHV Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Mozart) (Yhteisön tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Yhteisön sanamerkki Mozart — Oikeudenkäynnin kohde — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Perusteluvelvollisuus — Perusteltu luottamus — Yhdenvertainen kohtelu — Laillisuusperiaate — Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohta, 51 artiklan 1 kohdan a alakohta, 73 artiklan ensimmäinen virke ja 74 artiklan 1 kohta)

text:
               15.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/48

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 9.7.2008 — Reber v. SMHV Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli (Mozart)
   (Asia T-304/06) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - Yhteisön sanamerkki Mozart - Oikeudenkäynnin kohde - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Perusteluvelvollisuus - Perusteltu luottamus - Yhdenvertainen kohtelu - Laillisuusperiaate - Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohta, 51 artiklan 1 kohdan a alakohta, 73 artiklan ensimmäinen virke ja 74 artiklan 1 kohta)
   (2008/C 209/84)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Paul Reber GmbH & Co. KG (Bad Reichenhall, Saksa) (edustaja: asianajaja O. Spuhler)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: G. Schneider)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa: Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG (Kilchberg, Sveitsi) (edustajat: asianajajat R. Lange ja G. Hild)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 8.9.2006 tekemästä päätöksestä (asia R 97/2005–2), joka koskee Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG:n ja Paul Reber GmbH & Co. KG:n välistä mitättömyysmenettelyä.
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Paul Reber GmbH & Co. KG velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) oikeudenkäyntikuluista.

               3)

               Chocoladefabriken Lindt & Sprüngli AG vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 326, 30.12.2006.


title: Asia C-255/02: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto)  21.2.2006  (VAT and Duties Tribunal, Londonin esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Halifax plc, Leeds Permanent Development Services Ltd ja County Wide Property Investments Ltd v. Commissioners of Customs & Excise (Kuudes arvonlisäverodirektiivi — 2 artiklan 1 kohta, 4 artiklan 1 ja 2 kohta, 5 artiklan 1 kohta ja 6 artiklan 1 kohta — Taloudellinen toiminta — Tavaroiden luovutukset — Palvelujen suoritukset — Väärinkäyttö — Toimet, joiden ainoana tarkoituksena on verotuksellisen edun saaminen)

text:
               3.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/1

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 21.2.2006 (VAT and Duties Tribunal, Londonin esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Halifax plc, Leeds Permanent Development Services Ltd ja County Wide Property Investments Ltd v. Commissioners of Customs & Excise
   (Asia C-255/02) (1)

   (Kuudes arvonlisäverodirektiivi - 2 artiklan 1 kohta, 4 artiklan 1 ja 2 kohta, 5 artiklan 1 kohta ja 6 artiklan 1 kohta - Taloudellinen toiminta - Tavaroiden luovutukset - Palvelujen suoritukset - Väärinkäyttö - Toimet, joiden ainoana tarkoituksena on verotuksellisen edun saaminen)
   (2006/C 131/01)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   VAT and Duties Tribunal, London
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Halifax plc, Leeds Permanent Development Services Ltd ja County Wide Property Investments Ltd

      Vastaaja: Commissioners of Customs & Excise
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — VAT and Duties Tribunal, London — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) tulkinta — Toimet, joiden ainoana tarkoituksena on verotuksellisen edun saaminen — Toimet, joilla ei ole itsenäistä liiketoimintaan liittyvää päämäärää
   Tuomiolauselma

               1)

               Pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset liiketoimet ovat jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.4.1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/7/EY, 2 artiklan 1 kohdassa, 4 artiklan 1 ja 2 kohdassa, 5 artiklan 1 kohdassa ja 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tavaroiden luovutuksia tai palvelujen suorituksia ja taloudellista toimintaa, koska ne täyttävät ne objektiiviset arviointiperusteet, joihin kyseiset käsitteet perustuvat, vaikka niiden ainoana tarkoituksena on verotuksellisen edun saaminen eikä niillä ole muuta liiketoimintaan liittyvää päämäärää.

               2)

               Kuudetta direktiiviä on tulkittava siten, että sen mukaan verovelvollisella ei ole oikeutta ostoihin sisältyvän arvonlisäveron vähennykseen, kun tämän oikeuden perustana olevia toimia on pidettävä oikeuksien väärinkäyttönä.
               Väärinkäytön olemassaolon toteaminen edellyttää yhtäältä, että kuudennen direktiivin ja kansallisen lainsäädännön, jolla tämä direktiivi pannaan täytäntöön, asianomaisissa säännöksissä säädettyjen edellytysten muodollisesta noudattamisesta huolimatta kyseessä olevien liiketoimien seurauksena on sellaisen verotuksellisen edun saaminen, jonka myöntäminen olisi näiden säännösten tavoitteen vastaista. Toisaalta edellytyksenä on myös se, että kaikista objektiivisista seikoista ilmenee, että kyseessä olevien toimien keskeinen päämäärä on verotuksellisen edun saaminen.

               3)

               Kun väärinkäyttö on todettu, tähän liittyvät toimet on määriteltävä uudelleen siten, että tilanne palautetaan sellaiseksi, kuin se olisi ollut, jos tämän väärinkäytön muodostavia toimia ei olisi ollut.

      (1)  EUVL C 233, 28.9.2002.


title: Asia T-400/16: Kanne 27.7.2016 – Maximum Play v. EUIPO (MAXPLAY)

text:
               10.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 371/11

         Kanne 27.7.2016 – Maximum Play v. EUIPO (MAXPLAY)
   (Asia T-400/16)
   (2016/C 371/13)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Maximum Play, Inc. (San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja M. Graf)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ‘MAXPLAY’ – Rekisteröintihakemus nro 14 047 963

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 26.5.2016 asiassa R 2273/2015-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu.

               —

               Aikaisempia EU-tavaramerkkiä ja kansallisia tavaramerkkirekisteröintejä ja kansallista rekisteröintihakemusta ei ole otettu asianmukaisesti huomioon.


title: Asia T-177/08: Kanne 13.5.2008 — Schräder v. CPVO — Hansson (Sumost 01)

text:
               5.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/45

         Kanne 13.5.2008 — Schräder v. CPVO — Hansson (Sumost 01)
   (Asia T-177/08)
   (2008/C 171/85)
   Kannekirjelmän kieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Ralf Schräder (Lüdinghausen, Saksa) (edustaja: asianajaja T. Leidereiter ja asianajaja W.-A. Schmidt)

      Vastaaja: yhteisön kasvilajikevirasto

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Jørn Hansson (Søndersø, Tanska)
   Vaatimukset

               —

               CPVO:n valituslautakunnan 4.12.2007 tekemä päätös (N:o A 005/2007) on kumottava

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön kasvilajikesuojan hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön kasvilajikesuoja: Sumost 01 (kasvilajikehakemus N:o 2001/1758)

      Sen yhteisön kasvilajikesuojan haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Jørn Hansson

      Yhteisön kasvilajikesuoja, johon väitemenettelyssä on vedottu: Lemon Symphony

      Valituslautakunnassa riitautettu yhteisön kasvilajikeviraston päätös: Yhteisön kasvilajikesuojaa koskevan hakemuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen
   Kanneperusteet:

               —

               Asetuksen (EY) N:o 1239/95 (1) 59 artiklan 2 kohdan rikkominen, koska kantajaa ei kutsuttu lainmukaisesti suulliseen käsittelyyn

               —

               asetuksen (EY) N:o 2100/94 (2) 75 artiklan rikkominen, koska riitautettu päätös perustuu perusteisiin ja todisteisiin, joista kantaja ei ole voinut lausua

               —

               asetuksen (EY) N:o 2100/94 81 artiklan 2 kohdan ja 48 artiklan rikkominen, koska erään vastaajan palveluksessa olevan työntekijän on väitetty olevan esteellinen ja hän on vaikuttanut päätökseen

               —

               Asetuksen N:o 1239/95 60 artiklan rikkominen, koska ei ole tehty muodollista päätöstä todistelusta, joka liittyy vastaajan työntekijän kuulemiseen

               —

               Asetuksen N:o 2100/94 62 artiklan rikkominen, koska erottamiskykyä koskevia tosiseikkoja on arvioitu riittämättömästi ja virheellisesti

               —

               Asetuksen N:o 2100/94 48 artiklan rikkominen, koska valituslautakunnan yhden jäsenen on väitetty olevan esteellinen.

      (1)  Yksityiskohtaisista säännöistä neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94 soveltamiseksi menettelyssä yhteisön kasvilajikevirastossa 31.5.1995 annettu komission asetus (EY) N:o 1239/95 (EYVL L 121, s. 37).

      (2)  Yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista 27.7.1994 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2100/94 (EYVL L 227, s. 1).


               9.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 73/20

         DB Schenkerin 17 päivänä marraskuuta 2016 EFTAn valvontaviranomaista vastaan nostama kanne
   (Asia E-14/11, COSTS)
   (2017/C 73/10)
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB ja Schenker Privpak AS, yhdessä ’DB Schenker’, asiamiehenään Jon Midthjell, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, NO-0151 Oslo, Norja, on nostanut 17 päivänä marraskuuta 2016 EFTAn tuomioistuimessa kanteen EFTAn valvontaviranomaista vastaan.
   Kantaja vaatii, että tuomioistuin ratkaisee asian seuraavasti:

               1.

               Jäljellä olevien kulujen määrä, jonka EFTAn valvontaviranomaisen on maksettava Schenker North AB:lle, Schenker Privpak AB:lle ja Schenker Privpak AS:lle, on 183 951 euroa.

               2.

               Määrästä on maksettava viivästyskorkoa päivästä, jona tämä määräys annetaan osapuolille tiedoksi, maksun tosiasialliseen suorituspäivään. Viivästyskorkona käytetään Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa soveltaman korkokannan mukaista, erääntymiskuukauden ensimmäisenä päivänä voimassa olevaa korkoa korotettuna kolmella ja puolella prosenttiyksiköllä.

         Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Kantajat, yhdessä ’DB Schenker’, harjoittavat maa-, meri- ja rautatiekuljetustoimintaa Norjassa, Ruotsissa ja Tanskassa. DB Schenker oli EFTAn tuomioistuimessa kantajana asiassa E-14/11 vastaan EFTAn valvontaviranomainen.

               —

               EFTAn tuomioistuimen työjärjestyksen 70 artiklan 1 kohdassa sanotaan näin:

                  ”Jos oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta syntyy riita, tuomioistuin ratkaisee sen antamalla määräyksen asianosaisen pyynnöstä ja vastapuolen huomautukset kuultuaan.”

               —

               Asiassa E-14/11 annetussa tuomiossa EFTAn tuomioistuin määräsi EFTAn valvontaviranomaisen maksamaan kantajalle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-198/06: Kanne 21.7.2006 — Rathscheck Schiefer und Dach-Systeme ym. v. komissio

text:
               30.9.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 237/8

         Kanne 21.7.2006 — Rathscheck Schiefer und Dach-Systeme ym. v. komissio
   (Asia T-198/06)
   (2006/C 237/16)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantajat: Rathscheck Schiefer und Dach-Systeme KG (Mayen, Saksa), Nikolaus Theis Nachf. Böger GmbH (Bundenbach, Saksa) ja I.B. Rathscheck Söhne KG Moselschiefer-Bergwerke (Mayen, Saksa) (edustaja: asianajaja T. Kisse)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Kantajan vaatimukset
   valtiontuesta nro C 31/2004 (ex NN 53/2004), jonka Saksa on myöntänyt Magog Schiefergruben GmbH & Co. KG:lle, 8.3.2006 tehdyn komission päätöksen 1 artikla on kumottava.
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantajat riitauttavat komission 8.3.2006 tekemän päätöksen K(2006) 641 lopullinen 1 artiklan, jossa komissio katsoi, että valtiontuki, jonka Saksa oli myöntänyt Schiefergruben Magog GmbH & Co. KG:lle, joka on kansajien kanssa kilpaileva yhtiö, soveltui EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti osittain yhteismarkkinoille.
   Kantajat osallistuivat komission muodolliseen tutkintamenettelyyn.
   Kanteensa tueksi kantajat väittävät, että asiassa on rikottu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annettua komission asetusta (EY) N:o 70/2001 (EYVL L 10, s. 22), sellaisena kuin se on muutettuna 25.2.2004 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 364/2004 (EYVL L 63, s. 22).
   Kantajat väittävät, että asetuksen N:o 70/2001 5 a ja 5 b artiklan mukainen tukikelpoisuus voi syntyä ainoastaan, jos uusi tuotantoprosessi, jonka käyttöönottoa tuella oli tarkoitus tukea, on kilpailua edeltävää kehittämistoimintaa. Ne väittävät, että nyt esillä olevassa asiassa tilanne ei ole näin, koska tukea saanut prototyyppi ei ollut innovatiivinen.
   Lisäksi kantajat väittävät, että esillä olevassa asiassa ei ole kyse asetuksen N:o 70/2001 4 artiklan mukaisesta tukikelpoisuudesta. Tukikelpoisuudesta on kyse ainoastaan, mikäli tuettu tuotantoprosessi on huomattavasti erilainen kuin aikaisempi tuotantoprosessi. Tämä edellytys ei täyty nyt esillä olevassa asiassa, koska työvaihe tuotantoprosessissa on pysynyt samana.


title: Asia C-31/03: Bundesgerichtshofin 17.12.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö valitusasiassa Pharmacia Upjohn S.p.A

text:
26.4.2003              FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                           C 101/17
Bundesgerichtshofin 17.12.2002 tekemällään päätöksellä                    1 ja 2 kohdan eikä asetuksen (ETY) N:o 2847/93 (4)
esittämä ennakkoratkaisupyyntö valitusasiassa Pharmacia                   2 artiklan, 21 artiklan 1 ja 2 kohdan ja 31 artiklan
                           Upjohn S.p.A                                   mukaisia velvoitteitaan, koska
                          (Asia C-31/03)                                  –     Espanjan kuningaskunta ei ole antanut niiden kalas-
                                                                                tuskiintiöiden, jotka sille on jaettu kalastusvuosille
                                                                                1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996 ja
                        (2003/C 101/28)                                         1997, käyttämistä koskevia asianomaisia yksityis-
                                                                                kohtaisia sääntöjä;
                                                                          –     koska se ei ole huolehtinut siitä, että kalavarojen
Bundesgerichtshof on pyytänyt 17.12.2002 tekemällään pää-                       säilyttämistä koskevan yhteisön lainsäädäntöä nou-
töksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen                           datetaan, valvomalla riittävästi kalastustoimintaa ja
27.1.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-                        tarkastamalla asianmukaisella tavalla kalastusaluk-
ratkaisua valitusasiassa Pharmacia Upjohn S.p.A lääkkeiden                      sia, saalismääriä ja saalisrekisteriä kalastusvuosina
lisäsuojatodistuksen aikaansaamisesta 18 päivänä kesäkuuta                      1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996 ja
1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1768/92 (EYVL                        1997;
L 182, 2.7.1992, s. 1) 19 artiklan 1 kohdan tulkinnasta
seuraavaan kysymykseen:
                                                                          –     se ei ole väliaikaisesti kieltänyt kalastusta sen lipun
                                                                                alla purjehtivilta tai sen alueelle rekisteröidyiltä
Onko niin, että yhteisön jäsenvaltiossa ei saada antaa sillä                    kalastusaluksilta, kun se katsoi niiden käyttäneen
perusteella myönnettävää lisätodistusta, että lääkkeellä on tässä               niille kalastusvuosina 1990, 1991, 1992, 1993,
jäsenvaltiossa markkinoille saattamista koskeva lupa ihmisille                  1994, 1995, 1996 ja 1997 jaetut kiintiöt kokonaan,
tarkoitettuna lääkkeenä, koska yhteisön toisessa jäsenvaltiossa                 ja koska se kielsi kalastuksen lopullisesti vasta silloin,
on annettu ennen asetuksen N:o 1768/92 19 artiklan 1 kohdan                     kuin kiintiöt oli jo ylitetty;
mukaista määräpäivää lupa saattaa sama tuote markkinoille
eläinlääkkeenä, vai onko asian kannalta ratkaisevaa ainoastaan
se, milloin tuotteelle on annettu markkinoille saattamista                –     se ei ole ryhtynyt rikosoikeudellisiin tai hallinnolli-
koskeva lupa yhteisössä ihmisille tarkoitettuna lääkkeenä?                      siin toimiin kapteeneja tai muita kalastusvuosina
                                                                                1990, 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996 ja
                                                                                1997 tapahtuneesta ylikalastuksesta vastuussa olevia
                                                                                kohtaan;
                                                                    –     velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
                                                                          denkäyntikulut.
Euroopan yhteisöjen komission 4.2.2003 Espanjan kunin-
              gaskuntaa vastaan nostama kanne
                                                                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                          (Asia C-42/03)
                                                                    –     Asetuksen (ETY) N:o 170/83 5 artiklan 2 kohdan ja
                                                                          asetuksen (ETY) N:o 3760/92 9 artiklan 2 kohdan
                        (2003/C 101/29)
                                                                          rikkominen: näissä säännöksissä asetetaan jäsenvaltioille
                                                                          yleinen velvollisuus antaa sovellettavien yhteisön oikeu-
                                                                          den säännösten mukaisesti yksityiskohtaiset säännöt,
                                                                          jotka koskevat niille myönnettyjen kalastusoikeuksien
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 4.2.2003 Euroo-                  jakamista ja käyttöä. Espanjalle lähetetyissä perustelluissa
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningas-                lausunnoissa olevat ylikalastusta koskevat tiedot osoitta-
kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellinen neu-              vat yleisesti, että kiintiöt on toistuvasti ylitetty ja että
vonantaja Thomas van Rijn ja kantajan oikeudellisen yksikön               todetut ylitykset ovat suuria ( 5). Ne osoittavat, että Espan-
virkamies Sara Pardo Quintillán, ja prosessiosoite on Luxem-              jan kuningaskunta ei ole noudattanut velvollisuuttaan
burgissa.                                                                 ryhtyä sovellettavan yhteisön oikeuden mukaisesti toi-
                                                                          miin, jotka on sopeutettu riittävällä tavalla tilanteeseen
                                                                          ja tehokkaita ja jotka koskevat sille kalastusvuosille
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                              1990–1997 jaettujen kalastuskiintiöiden käyttämistä.
–     toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut        –     Asetuksen (ETY) N:o 2241/87 1 artiklan 1 kohta ja
      asetuksen (ETY) N:o 170/83 ( 1) 5 artiklan 2 kohdan,                asetuksen (ETY) N:o 2847/93 2 artikla: kalastuskiintiöi-
      asetuksen (ETY) N:o 3760/92 ( 2) 9 artiklan 2 kohdan,               den asianmukainen hallinnointi edellyttää vastaavia val-
      asetuksen (ETY) N:o 2241/87 ( 3) 1 artiklan ja 11 artiklan          vonta- ja tarkastustoimia, joilla varmistetaan kalastus-


title: Asia T-294/06: Kanne 20.10.2006 — Nordmilch v. SMHV (Vitality)

text:
               16.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 310/23

         Kanne 20.10.2006 — Nordmilch v. SMHV (Vitality)
   (Asia T-294/06)
   (2006/C 310/45)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Nordmilch eG (Zeven, Saksa) (edustaja: asianajaja R. Schneider)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)
   Kantajan vaatimukset

               —

               SMHV:n neljännen valituslautakunnan 9.8.2006 asiassa R 746/2004-4 tekemä päätös on kumottava siltä osin kuin sillä hylättiin kantajan valitus

               —

               SMHV on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”Vitality” luokkiin 29, 30, 32, 33 ja 43 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten (hakemus nro 2 835 684).

      Tutkijan päätös: hakemuksen osittainen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Hakemusta ei tule hylätä asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisen hylkäysperusteen nojalla, koska haettu tavaramerkki mahdollistaa ilman muuta sen, että kohdeyleisö tunnistaa tällä tavaramerkillä varustettujen tavaroiden alkuperän ja erottaa ne muiden yritysten tavaroista.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).


title: Asia T-607/11: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.3.2013 — Henkel ja Henkel France v. komissio (Kumoamiskanne — Ranskan kilpailuviranomaisen pyyntö saada eräitä asiakirjoja, jotka kuuluvat kuluttajille tarkoitettujen pesuaineiden tuottajien Euroopan markkinoita koskevaan kilpailuoikeudelliseen menettelyyn liittyvään komission asiakirja-aineistoon — Asiakirjojen käyttäminen Ranskan pesuainealaa koskevassa kansallisessa menettelyssä — Oikeussuojan tarpeen lakkaaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen — Tutkimatta jättäminen)

text:
               4.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/20

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.3.2013 — Henkel ja Henkel France v. komissio
   (Asia T-607/11) (1)

   (Kumoamiskanne - Ranskan kilpailuviranomaisen pyyntö saada eräitä asiakirjoja, jotka kuuluvat kuluttajille tarkoitettujen pesuaineiden tuottajien Euroopan markkinoita koskevaan kilpailuoikeudelliseen menettelyyn liittyvään komission asiakirja-aineistoon - Asiakirjojen käyttäminen Ranskan pesuainealaa koskevassa kansallisessa menettelyssä - Oikeussuojan tarpeen lakkaaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen - Tutkimatta jättäminen)
   2013/C 129/40
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Henkel AG & Co. KGaA (Düsseldorf, Saksa) ja Henkel France (Boulogne Billancourt, Ranska) (edustajat: asianajajat R. Polley, T. Kuhn, F. Brunet ja É. Paroche)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: N. Khan ja P. J. Van Nuffel)

      Väliintulija, joka tukee kantajien vaatimuksia: Tanskan kuningaskunta (asiamies: C. Vang)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Yhtäältä vaatimus kumota päätös, joka väitetysti sisältyy 30.9.2011 päivättyyn komission kirjeeseen (asia COMP/39.579 — kuluttajille tarkoitetut pesuaineet — ja asia 09/0007 F), jolla komissio kieltäytyi kilpailuviranomaisen (Ranska) pyynnöstä toimittaa sille Ranskan pesuainealaa koskevaan asiaan 09/0007 F liittyen useita asiakirjoja, jotka oli laadittu asian COMP/39.579 yhteydessä, ja toisaalta vaatimus siitä, että unionin yleinen tuomioistuin velvoittaa komission sallimaan sen, että kantajat voivat vedota kyseessä oleviin asiakirjoihin kilpailuviranomaisessa käytävässä menettelyssä, ja ryhtyy muihin tarpeellisiin toimiin.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteessa esitettyjen vaatimusten ensimmäisestä osasta, jolla vaaditaan Euroopan komission 30.9.2011 Ranskan kilpailuviranomaiselle osoittamaan kirjeeseen väitetysti sisältyvän päätöksen kumoamista, raukeaa.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Lausunnon antaminen Unilever PLC:n ja Unilever NV:n väliintulohakemuksesta raukeaa.

               4)

               Kantajat Henkel AG & Co. KGaA ja Henkel France velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien asiassa T-607/11 R käydystä välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut. Tanskan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 25, 28.1.2012.


title: Asia T-95/16: Kanne 1.3.2016 – Aydin v. EUIPO – Kaporal France (ROYAL & CAPORAL)

text:
               2.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/52

         Kanne 1.3.2016 – Aydin v. EUIPO – Kaporal France (ROYAL & CAPORAL)
   (Asia T-95/16)
   (2016/C 156/70)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Savas Aydin (Pantin, Ranska) (edustaja: asianajaja F. Watrin)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Kaporal France (Marseille, Ranska)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ”ROYAL & CAPORAL” – Rekisteröintihakemus nro 12 587 663

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 11.12.2015 asiassa R 867/2015-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               määrää EUIPO:n rekisteröimään tavaramerkin ROYAL & CAPORAL (hakemus nro 12587663)

               —

               velvoittaa hävinneet osapuolet korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperuste

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-234/14: Kanne 11.4.2014 – Mammoet Salvage v. komissio

text:
               16.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 184/37

         Kanne 11.4.2014 – Mammoet Salvage v. komissio
   (Asia T-234/14)
   2014/C 184/59
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Mammoet Salvage BV (Rotterdam, Alankomaat) (edustajat: asianajajat P. Kuypers ja A. Schadd)

      Vastaaja: Euroopan unioni Euroopan komission edustamana

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ensisijaisesti toteamaan Euroopan unionin ja/tai Euroopan komission toimimattomuuden

               —

               toissijaisesti velvoittamaan Euroopan unionin ja/tai Euroopan komission maksamaan kantajalle kuuluvat summat

               —

               tai ainakin velvoittamaan Euroopan unionin ja/tai Euroopan komission maksamaan kantajalle vahingonkorvausta

               —

               ensisijaisesti, toissijaisesti tai ainakin lykkäämään asian käsittelyä unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 77 artiklan mukaisesti kolmen kuukauden päähän siitä, kun kantaja on saanut välitystuomion

               —

               velvoittamaan Euroopan unionin ja/tai Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja muut kuin oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja voitti vuonna 2010 tarjouskilpailun 74 laivanhylyn kuljettamiseksi pois Mauritaniassa sijaitsevasta satamasta Euroopan kehitysrahaston yhteydessä. Euroopan unionin suurlähettiläs ja edustuston päällikkö Mauritaniassa otti Mauritanian ja kantajan välisen sopimuksen rahoituksen vastattavakseen Euroopan komission puolesta. Tällä vastaamisella vastaajasta ei tullut kyseisen sopimuksen sopimuspuolta vaan velvollinen maksamaan tehdyistä töistä.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu vastaajan toimimattomuuteen.
               – Kantajan ja Mauritanian välinen sopimus sisältää määräyksen, jonka mukaan unionin maksuvelvoitteet päättyvät viimeistään 18 kuukautta töiden toteuttamisajanjakson päättymisen jälkeen. Kantaja pyysi 4.12.2013 Mauritaniaa ja Euroopan unionin edustustoa pidentämään tätä määräaikaa. Vastaaja jätti reagoimatta tähän toimintapyyntöön.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että Euroopan komissio otti sopimuksen rahoituksen vastattavakseen.
               – Kantaja katsoo töiden päättyneen ja pyytää unionin yleistä tuomioistuinta velvoittamaan vastaajan maksamaan laskut, jotka ovat maksamatta, eli vielä jäljellä olevat summat, jotka kantajalle on maksettava sen tekemistä töistä.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu Euroopan unionilla olevaan sopimussuhteen ulkopuoliseen vastuuseen.
               – Siltä varalta, että unionin yleinen tuomioistuin katsoo Euroopan unionille asetetun maksuajan umpeutuneen, kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta velvoittamaan vastaajan maksamaan vahingonkorvausta maksamatta olevien laskujen määrien verran.
               – Lisäksi kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta toteamaan, että vastaaja on toiminut lainvastaisesti kantajaa kohtaan asiantuntijoiden nimeämisen osalta, mikä on aiheuttanut muuta kuin sopimussuhteeseen perustuvaa vahinkoa.


title: Asia T-379/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2012 — Italia v. komissio (Valtiontuki — Vapauttaminen kasvihuoneiden lämmittämiseen käytettävästä polttoöljystä kannettavasta valmisteverosta — Päätös, jolla tukijärjestelmä julistetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään maksettu tuki perittäväksi takaisin — Perusteluvelvollisuus — Valikoivuus — Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan — Kilpailun vaarantuminen — Direktiivi 92/81/ETY — Direktiivi 2003/96/EY — Ympäristönsuojelun alan valtiontukia koskeva yhteisön järjestely)

text:
               20.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/7

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2012 — Italia v. komissio
   (Asia T-379/09) (1)

   (Valtiontuki - Vapauttaminen kasvihuoneiden lämmittämiseen käytettävästä polttoöljystä kannettavasta valmisteverosta - Päätös, jolla tukijärjestelmä julistetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään maksettu tuki perittäväksi takaisin - Perusteluvelvollisuus - Valikoivuus - Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan - Kilpailun vaarantuminen - Direktiivi 92/81/ETY - Direktiivi 2003/96/EY - Ympäristönsuojelun alan valtiontukia koskeva yhteisön järjestely)
   2012/C 319/10
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamiehet: avvocato dello Stato F. Arena, avvocato dello Stato G. Calmieri ja avvocato dello Stato F. Marrone)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Stromsky ja D. Grespan)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valtiontukijärjestelmistä n. C 6/2004 (ex NN. 70/01) ja C 5/2005 (ex NN 71/04), jotka Italia on toteuttanut kasvihuoneviljelijöiden hyväksi (vapauttaminen kasvihuoneiden lämmittämiseen käytettävästä polttoöljystä kannettavasta valmisteverosta), 13.7.2009 tehdyn komission päätöksen 2009/944/EY (EUVL L 327, s. 6).

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 282, 21.11.2009.


title: Asia C-396/04: Euroopan yhteisöjen komission 20.9.2004 Suomen tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               6.11.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 273/21

         Euroopan yhteisöjen komission 20.9.2004 Suomen tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-396/04)
   (2004/C 273/39)
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 20.9.2004 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Suomen tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat M. Huttunen ja K. Simonsson, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin:

               1)

               toteaa Suomen jättäneen noudattamatta sille direktiivin mukaan kuuluvat velvollisuutensa, koska Suomi ei ole saattanut voimaan irtolastialusten turvallisen lastaamisen ja lastinpurkamisen yhdenmukaistetuista edellytyksistä ja menettelyistä 4 päivänä joulukuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/96/EY (1) noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ei ainakaan ole ilmoittanut niitä komissiolle,

               2)

               velvoittaa Suomen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin täytäntöönpanemiselle varattu määräaika päättyi 5.8.2003.

      (1)  EYVL L 13, 16.1.2002, s. 9.


title: Asia F-43/13: Kanne 8.5.2013 — ZZ v. Euroopan investointipankki

text:
               20.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 207/61

         Kanne 8.5.2013 — ZZ v. Euroopan investointipankki
   (Asia F-43/13)
   2013/C 207/106
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: ZZ ym. (edustaja: asianajaja L. Levi)

      Vastaaja: Euroopan investointipankki

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Vaatimus kumota helmikuun 2013 palkkalaskelmaan sisältyvä päätös, jolla rajoitetaan vuosittainen palkantarkistus 1,8 prosenttiin vuodelta 2013, ja myöhemmät palkkalaskelmat. Toisaalta vaatimus tämän seurauksena velvoittaa toimielin maksamaan vahingonkorvausta väitetyistä aineellisista ja aineettomista vahingoista.

      Vaatimukset

               —

               helmikuun 2013 palkkalaskelmaan sisältyvä päätös rajoittaa kantajien vuosittainen palkantarkistus 1,8 prosenttiin vuodelta 2013 ja sen seurauksena myöhempiin palkkalaskelmiin sisältyvät samankaltaiset päätökset on kumottava, minkä lisäksi vastaajan kantajille 5.2.2013 ja 15.2.2013 osoittamat ilmoitukset on kumottava tarpeellisilta osin

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan jokaiselle kantajista korvauksena aineellisesta vahingosta (i) se palkasta maksamatta oleva osuus, joka vastaa vuoden 2013 palkantarkistusta, eli 1,8 prosentin korotus 1.1.2013 ja 31.12.2013 väliseltä ajalta, (ii) se palkasta maksamatta oleva osuus, joka vastaa seurauksia 1,8 prosentin suuruisen vuosittaisen palkantarkistuksen soveltamisesta tammikuusta 2014 lähtien maksettaviin palkkoihin, (iii) viivästyskorkoa palkasta maksamatta olevalle osuudelle siihen saakka, kunnes se on maksettu täysimääräisesti, siten että viivästyskoron korkokantana käytetään Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa kyseisenä aikana soveltamaa korkokantaa korotettuna kolmella prosenttiyksiköllä, ja (iv) vahingonkorvaus ostovoiman vähenemisestä siten, että vahingon määräksi arvioidaan alustavasti kunkin kantajan osalta 30 000 euroa

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan jokaisella kantajista 1 000 euron korvaus aineettomasta vahingosta

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-367/04 P: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (neljäs jaosto)  21.2.2006  — Deutsche Post AG, DHL Express (Italy) Srl, aiemmin DHL International Srl v. Euroopan yhteisöjen komissio, Italian tasavalta, Poste Italiane SpA (Muutoksenhaku — Italian viranomaisten myöntämät tuet Poste Italianelle)

text:
               1.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 154/2

         Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (neljäs jaosto) 21.2.2006 — Deutsche Post AG, DHL Express (Italy) Srl, aiemmin DHL International Srl v. Euroopan yhteisöjen komissio, Italian tasavalta, Poste Italiane SpA
   (Asia C-367/04 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Italian viranomaisten myöntämät tuet Poste Italianelle)
   (2006/C 154/03)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantajat: Deutsche Post AG, DHL Express (Italy) Srl, aiemmin DHL International Srl (edustajat: asianajajat J. Sedemund ja T. Lübbig)

      Muut osapuolet: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: V. Kreuschitz ja M. Niejahr), Italian tasavalta (asiamiehet: I. Braguglia, ja D. Del Gaizo), Poste Italiane SpA (edustajat: asianajajat A. Sandulli, Fratini ja B. O'Connor)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu toinen jaosto) asiassa T-358/02, Deutsche Post ja DHL International vastaan komissio, 27.5.2004 antamasta tuomiosta, jossa jätettiin tutkimatta kanne valtiontuista, jotka Italia on myöntänyt Poste Italiane SpA:lle (entinen Poste Italiane), 12 päivänä maaliskuuta 2002 tehdyn komission päätöksen 2002/782/EY (EYVL L 282, s. 29) kumoamiseksi
   Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Deutsche Post AG ja DHL Express (Italy) Srl, aiemmin DHL International Srl, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Italian tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 284, 20.11.2004.


title: Asia C-475/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 30.4.2014 (Fővárosi Törvényszékin (Unkari) (aiemmin Fővárosi Bíróság) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – UPC DTH Sàrl v. Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese (Televiestintäala — Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut — Palvelujen tarjoamisen vapaus — SEUT 56 artikla — Direktiivi 2002/21/EY — Radio- ja televisio-ohjelmista koostuvien ohjelmapakettien rajat ylittävä tarjoaminen — Ehdollinen käyttöoikeus — Kansallisten sääntelyviranomaisten toimivalta — Rekisteröinti — Sijoittautumisvelvoite)

text:
               24.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 194/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 30.4.2014 (Fővárosi Törvényszékin (Unkari) (aiemmin Fővárosi Bíróság) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – UPC DTH Sàrl v. Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese
   (Asia C-475/12) (1)

   ((Televiestintäala - Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut - Palvelujen tarjoamisen vapaus - SEUT 56 artikla - Direktiivi 2002/21/EY - Radio- ja televisio-ohjelmista koostuvien ohjelmapakettien rajat ylittävä tarjoaminen - Ehdollinen käyttöoikeus - Kansallisten sääntelyviranomaisten toimivalta - Rekisteröinti - Sijoittautumisvelvoite))
   2014/C 194/04
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Fővárosi Törvényszék (aiemmin Fővárosi Bíróság)

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: UPC DTH Sàrl

      Vastapuoli: Nemzeti Média- és Hírközlési Hatóság Elnökhelyettese

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Fővárosi Törvényszék (entinen Fővárosi Bíróság) – SEUT 56 artiklan ja sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) (EUVL L 108, 24.4.2004., s. 33), sellaisena kuin se on sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä annetun direktiivin 2002/21/EY, sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä annetun direktiivin 2002/19/EY sekä sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista annetun direktiivin 2002/20/EY muuttamisesta 25.11.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/140/EY (EUVL L 337, 18.12.2009, s. 37) muutettuna, 2 artiklan c alakohdan tulkinta – Jäsenvaltioon sijoittautunut yhtiö, joka myy radio- ja televisiolähetyspalveluja sisältäviä satelliitilla välitettyjä lähetyspalvelupaketteja ja joka suorittaa palvelujaan asiakkaille, jotka asuvat muissa unionin jäsenvaltioissa – Palvelujen vastaanottajien jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan palveluja voivat suorittaa ainoastaan sen alueelle sijoittautuneet yritykset – Palvelujen vastaanottajien jäsenvaltion sääntelyviranomaisten toimivalta

      Tuomiolauselma

               1)

               Sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi), sellaisena kuin se on muutettuna 25.11.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/140/EY, 2 artiklan c alakohtaa on tulkittava siten, että palvelu, jossa taataan korvausta vastaan ehdollinen käyttöoikeus radio- ja televisiolähetyspalveluista koostuvaan satelliitilla välitettyyn ohjelmapakettiin, kuuluu mainitussa säännöksessä tarkoitetun sähköisen viestintäpalvelun käsitteen piiriin.
               Sillä, että mainittuun palveluun kuuluu direktiivin 2002/21, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/140, 2 artiklan e a ja f alakohdassa tarkoitettu ehdollisen käyttöoikeuden järjestelmä, ei ole vaikutusta tämän osalta.
               Pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen palvelun tarjoajan on katsottava olevan direktiivin 2002/21, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/140, kannalta sähköisten viestintäpalvelujen tarjoaja.

               2)

               Pääasiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa palvelua, jossa tarjotaan korvausta vastaan ehdollinen käyttöoikeus audiovisuaalisista ja radiolähetyspalveluista koostuvaan satelliitilla välitettyyn ohjelmapakettiin, on pidettävä SEUT 56 artiklassa tarkoitettuna palvelujen tarjoamisena.

               3)

               Pääasiassa kyseessä olevien kaltaisten, sähköisiä viestintäpalveluja koskevien valvontamenettelyjen toimittaminen kuuluu sen jäsenvaltion viranomaisille, jossa kyseisten palvelujen vastaanottajat asuvat.

               4)

               SEUT 56 artiklaa on tulkittava siten, että

                           —

                           se ei ole esteenä sille, että jäsenvaltiot asettavat pääasiassa kyseessä olevien kaltaisille, sähköisiä viestintäpalveluja niiden alueella tarjoaville yrityksille kyseisen palvelun rekisteröintiä koskevan velvoitteen, kunhan ne toimivat sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (valtuutusdirektiivi), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/140, 3 artiklassa määritettyjen vaatimusten mukaisesti, ja

                           —

                           se on sitä vastoin esteenä sille, että yritysten, jotka haluavat tarjota pääasiassa kyseessä olevien kaltaisia sähköisiä viestintäpalveluja muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, johon ne ovat sijoittautuneet, on perustettava sinne joko sivuliike tai lähetysjäsenvaltiossa sijaitsevasta oikeussubjektista erillinen oikeussubjekti.

      (1)  EUVL C 26, 26.1.2013.


title: Asia T-170/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.9.2014 – komissio v. ID FOS Research (Välityslauseke — Teollisuusteknologian ja materiaaliteknologian alalla toteutettaviin hankkeisiin liittyvät taloudellista tukea koskevat sopimukset — Ennakkomaksujen osittainen takaisinmaksaminen — Viivästyskorot)

text:
               27.10.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 380/5

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.9.2014 – komissio v. ID FOS Research
   (Asia T-170/08) (1)

   ((Välityslauseke - Teollisuusteknologian ja materiaaliteknologian alalla toteutettaviin hankkeisiin liittyvät taloudellista tukea koskevat sopimukset - Ennakkomaksujen osittainen takaisinmaksaminen - Viivästyskorot))
   2014/C 380/05
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: R. Lyal ja W. Roels)

      Vastaaja: ID Fiber Optic Sensing Research (ID FOS Research) (Mol, Belgia) (edustajat: aluksi asianajajajat P. Walravens ja J. De Wachter, sitten asianajajat P. Walravens ja C. Lebon)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 272 artiklan perusteella nostettu kanne, jossa vaaditaan maksamaan takaisin osa teollisuusteknologian ja materiaaliteknologian alalla erityisen tutkimus- ja teknologisen kehittämisohjelman, mukaan lukien esittelyohjelma (Brite-Euram III) puitteissa tehdyn sopimuksen nro BRPR-CT-95-0099 perusteella komission suorittamista ennakkomaksuista viivästyskorkoineen

      Tuomiolauselma

               1)

               ID Fiber Optic Sensing Research (ID FOS Research) velvoitetaan maksamaan Euroopan komissiolle takaisin 21  599,26 euroa ja maksamaan sille viivästyskorkoa

                           —

                           4,75 prosentin korkokannan mukaisesti 1.7.2002 lähtien 31.12.2002 saakka;

                           —

                           6,75 prosentin korkokannan mukaisesti 1.1.2003 lähtien tämän tuomion julistamispäivään saakka;

                           —

                           Englannin ja Walesin lainsäädännön, eli tällä hetkellä Judgment Courts Actin, 1838:n, sellaisena kuin se on muutettuna, 17 §:n perusteella määräytyvän, korkeintaan 6,75 prosentin vuosittaisen korkokannan mukaisesti tämän tuomion julistamispäivästä lähtien siihen saakka, kunnes velka on kokonaan maksettu.

               2)

               ID FOS Research velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 171, 5.7.2008.


title: Supremo Tribunal Administrativon (2a Secção - Contencioso Tributário) 28.2.1996 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Codiesel - Sociedade de Apoio Técnico à Indústria, Lda. vastaan Conselho Técnico Aduaneiro (Asia C-105/96)

text:
 1.6.96                ra                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            N:o C 158 /5
 istuimen kirjaamoon 28.3.1996 , Euroopan yhteisöjen                   Industria , Lda . vastaan Conselho Técnico Aduaneiro seu
 tuomioistuimelta asiassa Directeur général des douanes et             raaviin kysymyksiin :
 droits indirects vastaan Eridania Beghin-Say SA ennakko
 ratkaisua seuraaviin kysymyksiin :                                    1 ) Kun otetaan huomioon seikat, joita pidettiin ennakko
                                                                              ratkaisun pyytämistä koskevaa päätöstä tehtäessä
                                                                              toteen näytettyinä ('), sekä sovellettavat yhteisön
 1 ) Onko tiettyjen asetuksen ( ETY ) N:o 1999/85 (') sovel                  oikeussäännöt, kuuluuko tässä asiassa kyseessä oleva
       tamista koskevien sääntöjen vahvistamisesta 24 päivänä                 tavara kahteen tullinimikkeeseen (2 ), kuten Tribunal
       marraskuuta 1986 annetun neuvoston asetuksen ( ETY )                   Técnico de l a Instância on ilmoittanut ja kuten
       N:o 3677/86 ( 2 ) 9 artikla pätevä, kun sen mukaan                     myöhemmin on vahvistettu ?
       tavaroiden määrittäminen vastaaviksi edellyttää, että
       kyseiset tavarat kuuluvat samaan tariffin alanimikkee
       seen kuin tuontitavarat, vaikka 16 päivänä heinäkuuta          2 ) Jos edelliseen kysymykseen vastataan kieltävästi , mihin
                                                                              tullinimikkeeseen tuote siinä tapauksessa kuuluu ?
        1985 annetussa perusasetuksessa ( ETY ) N:o 1999/85 ei
       asetetakaan tällaista edellytystä ?
                                                                      C ) " Maahantuotu tavara on Meriin Gerin - merkkinen sähkölaite,
                                                                            malli Alpes 100 12 KVA, johon kuuluu :
2 ) Onko 24 päivänä marraskuuta 1986 annetun neuvos                        a ) Kaappi , joka sisältää
       ton asetuksen ( ETY ) N:o 3677/86 9 artikla pätevä, kun                   1 ) vaihtosuuntainlaturin, joka antaa sähköverkon kautta
       sen mukaan tavaroiden määrittäminen vastaaviksi edel                         virtaa vaihtovirtalaturille ja lataa paristoa;
       lyttää , että kyseiset tavarat kuuluvat samaan tariffin                  2 ) vaihtovirtalaturin, joka muuntaa tasavirran säännellyksi
       alanimikkeeseen kuin tuontitavarat, vaikka tällaisesta                        vaihtovirraksi ;
       edellytyksestä aiheutuukin taloudellisille toimijoille                   3 ) staattisen vaihtosuuntaimen, jonka avulla on mahdollista
       suhteettomia seurauksia ?                                                     estää ylikuormitus aiheuttamatta liian suurta virransyöt
                                                                                töä .
                                                                            b ) Toinen kaappi, joka sisältää vedenpitävän pariston , jossa on
3 ) Onko 24 päivänä marraskuuta 1986 annetun neuvos                            lyijyakku ja jonka käyttöaika on 30 minuuttia ."
       ton asteuksen ( ETY ) N:o 3677/86 9 artikla pätevä             ( 2 ) Kaappi , joka sisältää vaihtosuuntainlaturin , vaihtovirtalaturin
       ottaen huomioon luottamuksensuojan ja oikeusvar                     ja vaihtosuuntaimen, tullinimike 85.01 B. II . f), ja kaappi, joka
       muuden periaatteet, kun sen mukaan tavaroiden                        sisältää akut, tullinimike 85.04 B. I.
       määrittäminen vastaaviksi edellyttää , että kyseiset tava
       rat kuuluvat samaan tariffin alanimikkeeseen kuin
       tuontitavarat, vaikka tämän artiklan ja tariffi- ja tulli
       nimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun ase
       tuksen ( ETY ) N:o 265 8/87 ( 3 ) säännöksistä yhdessä
       aiheutui yhtäkkiä 1.1.1988 — ja ainoastaan 1.1.1992
       saakka — se, että sisäisessä jalostusmenettelyssä oli         Euroopan yhteisöjen komission 3.4.1996 Espanjan kunin
       mahdotonta juurikassokerin ja ruokosokerin osalta                                 gaskuntaa vastaan nostama kanne
       käyttää korvaamista vastaavilla tavaroilla ?
                                                                                ( Asia C-107/96 )
                                                                                ( 96/C 158/10 )
H EYVL N:o L 188 , s . 1
( 2 ) EYVL N:o L 351 , s . 1
( 3 ) EYVL N:o L 256 , s . 1                                         Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 3.4.1996 Euroo
                                                                     pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kunin
                                                                     gaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehet ovat johtava oikeu
                                                                     dellinen neuvonantaja Richard Wainwright ja oikeudellisen
                                                                     yksikön virkamies Fernando Castillo de la Torre, ja proses
                                                                     siosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies
                                                                     Carlos Gomez de la Cruz, Centre Wagner.
Supremo Tribunal Administrativon (2a Secção — Conten                Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
cioso Tributário ) 28.2.1996 tekemällään päätöksellã esit
tämä ennakkoratkaisupyyntõ asiassa Codiesel — Sociedade               1 , toteaa , että jättäessään antamatta ja panematta täytän
de Apoio Técnico à Indústria, Lda. vastaan Conselho                          töön sekä antamatta määräajassa tiedoksi direktiivin
                        Técnico Aduaneiro
                                                                             91 /156/ETY noudattamiseksi tarvittavat lait, asetukset
                         . Asia C-105 /96                                    ja hallinnolliset määräykset, Espanjan kuningaskunta
                           ( 96/C 158/09 )                                   on jättänyt noudattamatta jätteistä annetun direktiivin
                                                                             75/442/ETY (') muuttamisesta 18 päivänä maaliskuuta
                                                                             1991 annetun neuvoston direktiivin 91 /156/ETY ( 2 ),
Supremo Tribunal Administrative (2a Secção — Conten                         sekä EY:n perustamissopimuksen 5 ja 189 artiklan
cioso Tributário ) pyytää 28.2.1 996 tekemällään, yhteisöjen                 mukaisia jäsenyysvelvoitteitaan .
tuomioistuimen kirjaamoon 1.4.1996 saapuneella päätök
sellään Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkorat             2 , velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntiku
kaisua asiassa Codiesel — Sociedade de Apoio Técnico à                        ut .


title: Asia T-287/99: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 16.10.2006 — Autobedrijf Nelissen St. Geertruid v. komissio

text:
               16.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 310/29

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 16.10.2006 — Autobedrijf Nelissen St. Geertruid v. komissio
   (Asia T-287/99) (1)

   (2006/C 310/60)

      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

   Laajennetun toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EYVL C 63, 4.3.2000.


               29.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 72/49

         EFTAn valvontaviranomaisen 18. joulukuuta 2006 Liechtensteinin ruhtinaskuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia E-6/06)
   (2007/C 72/24)
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, B-1040 Bryssel, asiamiehinään Niels Fenger ja Lorna Young, on nostanut 18. marraskuuta 2006 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Liechtensteinin ruhtinaskuntaa vastaan.
   Kantaja vaatii, että tuomioistuin

               1.

               julistaisi, että jättäessään hyväksymättä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XX olevassa 32g kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/49/EY, annettu 25 päivänä kesäkuuta 2002, ympäristömelun arvioinnista ja hallinnasta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1, täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet tai jättäessään ilmoittamatta kyseisistä toimenpiteistä valvontaviranomaiselle asetetun määräajan kuluessa Liechtensteinin ruhtinaskunta on laiminlyönyt kyseisen säädöksen 14 artiklan ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa; sekä

               2.

               määräisi Liechtensteinin ruhtinaskunnan maksamaan oikeuskäsittelystä aiheutuvat kustannukset.

         Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Asia koskee ympäristömelun arvioinnista ja hallinnasta annetun direktiivin täytäntöönpanon laiminlyöntiä.

               —

               Liechtenstein ei ole oikeudenkäyntiä edeltäneen menettelyn aikana kiistänyt sitä, että se ei määräajan päätyttyä ollut toteuttanut toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen direktiivin täytäntöönpanemiseksi.


title: Asia T-843/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.2.2016 – Gascogne Sack Deutschland ja Gascogne v. Euroopan unioni

text:
               18.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 136/44

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.2.2016 – Gascogne Sack Deutschland ja Gascogne v. Euroopan unioni
   (Asia T-843/14) (1)

   (2016/C 136/62)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 56, 16.2.2015.


title: Asia F-102/06: Virkamiestuomioistuimen määräys 14.2.2007 — Geert Haelterman ym. v. komissio

text:
               14.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/57

         Virkamiestuomioistuimen määräys 14.2.2007 — Geert Haelterman ym. v. komissio
   (Asia F-102/06) (1)

   (2007/C 82/122)

      Oikeudenkäyntikieli: ranska

   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu virkamiestuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 261, 28.10.2006, s. 35.