title: Asia T-441/14: Kanne 16.6.2014 – Brugg Kabel ja Kabelwerke Brugg v. komissio

text:
               8.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/36

         Kanne 16.6.2014 – Brugg Kabel ja Kabelwerke Brugg v. komissio
   (Asia T-441/14)
   2014/C 303/45
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantajat: Brugg Kabel AG (Brugg, Sveitsi) ja Kabelwerke Brugg AG Holding (Brugg) (edustajat: asianajajat A. Rinne, A. Boos ja M. Lichtenegger)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SEUT 264 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla vastaajan 2.4.2014 asiassa AT.39610 – Voimakaapelit tekemän päätöksen 1 artiklan 2 kohdan, 2 artiklan b alakohdan ja – siltä osin kuin se koskee kantajaa – 3 artiklan

               —

               toissijaisesti alentamaan SEUT 261 artiklan ja asetuksen N:o 1/2003 31 artiklan nojalla kantajille vastaajan 2.4.2014 asiassa AT.39610 – Voimakaapelit tekemän päätöksen 2 artiklan b alakohdassa määrättyä sakkoa tuomioistuimen harkinnan mukaisesti

               —

               joka tapauksessa velvoittamaan vastaajan unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan nojalla korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kuuteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste: puolustautumisoikeuksien ja oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin koskevan oikeuden loukkaaminen sen vuoksi, että kantajan ei annettu tutustua asiakirja-aineistoon ja että tietopyynnöt ja väitetiedoksianto tehtiin englanninkielisinä

                           —

                           Kantajat esittävät tässä yhteydessä muun muassa, että vastaajan olisi pitänyt käsitellä väitetiedoksiannon asiakirjoihin tutustumista koskevaan osaan liittyviä muiden adressaattien lausuntoja samalla tavalla kuin muita kantajan puolesta mahdollisesti puhuvia asiakirjoja.

                           —

                           Ne väittävät lisäksi, että yhtenäisen ja toistuvan taikka yhtenä kokonaisuutena pidettävän jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen tapauksessa oikeus tutustua muiden asianosaisten väitetiedoksiannosta esittämiin huomautuksiin on menettelyoikeudellinen vastine sille, että muiden rikkomiset luetaan kyseistä tutustumisoikeutta vaativan asianosaisen syyksi.

                           —

                           Ne väittävät edelleen, että kantajilla olisi yrityksinä, joiden kotipaikka on saksankielisessä Aargaun kantonissa (Sveitsi), kuulunut olla oikeus käydä kirjeenvaihto vastaajan kanssa saksaksi, koska kyse on vastaajan virka- tai jopa työkielestä.

               2)

               Toinen kanneperuste: vastaajalta puuttuva toimivalta kolmansiin valtioihin liittyvien sellaisten rikkomisten tapauksessa, joilla ei ole vaikutusta ETA-alueella

                           —

                           Tässä yhteydessä esitetään, ettei pelkkä yhtenäistä ja toistuvaa taikka yhtenä kokonaisuutena pidettävää jatkuvaa kilpailusääntöjen rikkomista koskeva yleinen väite riitä perusteeksi vastaajan toimivallalle sellaisten kilpailusääntöjen rikkomisten tapauksessa, jotka liittyvät kolmansiin valtioihin. Kantajien mukaan vastaajan olisi myös tällaisessa tapauksessa pitänyt tutkia yksityiskohtaisesti ETA-alueen ulkopuolella toteutettujen hankkeiden ja toimien välittömät, olennaiset ja ennakoitavat vaikutukset ETA-alueella.

               3)

               Kolmas kanneperuste: syyttömyysolettaman noudattamatta jättäminen yhtenäistä ja toistuvaa taikka yhtenä kokonaisuutena pidettävää jatkuvaa kilpailusääntöjen rikkomista koskevan todistustaakan siirtämisen ja laajentamisen vuoksi

                           —

                           Kantajien mukaan kilpailusääntöjen rikkominen ei muodosta yhtä kokonaisuutta, varsinkaan maa- ja merikaapelien osalta. Niiden mukaan tavarat ja palvelut sekä toteutustapa eivät olleet samanlaisia ja mukana olleet yritykset ja luonnolliset henkilöt vain osittain samoja. Kilpailusääntöjen rikkomiset eivät lisäksi olleet toisiaan täydentäviä.

                           —

                           Vastaajan olisi kantajien mukaan pitänyt esittää erityisesti osallistumisen alkua mutta myös sen keskeytymätöntä jatkumista jokaisen yrityksen osalta koskeva yksilöllisesti todistusvoimainen ja yhtäpitävä näyttö.

                           —

                           Vastaajan olisi kantajien mukaan pitänyt osoittaa jo pelkästään osittaisen välittömän yhtenäiseen ja toistuvaan taikka yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkuvaan kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistumisen yhteydessä konkreettisesti, että kyseessä olevat yritykset olivat halunneet myötävaikuttaa kaikkien yhteisten tavoitteiden saavuttamiseen ja kokonaissuunnitelman puitteissa tienneet muiden asianosaisten muusta oikeudenvastaisesta menettelystä tai ainakin voineet ennakoida sen. Koska vastaaja ei ole pystynyt näyttämään tätä täysimääräisesti, sen ei olisi pitänyt saattaa kantajia vastuuseen kilpailusääntöjen vastaisesta menettelystä kokonaisuudessaan.

               4)

               Neljäs kanneperuste: Tutkinta- ja perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättäminen tosiseikkoja koskevien virheellisten toteamusten ja todistusaineiston vääristämisen vuoksi

                           —

                           Kantajien mukaan päätös perustuu useisiin tosiseikastoa koskeviin oletuksiin, joista vastaaja ei ole esittänyt todistusvoimaista ja yhtäpitävää näyttöä. Niiden mukaan vastaaja vääristi erityisesti kantajien väitetyn osallistumisen alkamiseen liittyvää todistusaineistoa, teki kyseenalaisia päätelmiä ja jätti vähintään yhtä uskottavia vaihtoehtoisia selityksiä huomioon ottamatta.

                           —

                           Päätös on virheellinen myös siksi, että sen päätösosassa todetaan yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen mutta perustelut koskevat yhtenäistä ja toistuvaa rikkomista.

               5)

               Viides kanneperuste: Aineellisen oikeuden rikkominen SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan virheellisen soveltamisen vuoksi
               Vastaaja sovelsi kantajien mukaan SEUT 101 artiklaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa virheellisesti, koska se saattoi kantajat vastuuseen yhtenäisestä ja toistuvasta tai yhtenä kokonaisuutena pidettävästä jatketusta kilpailusääntöjen rikkomisesta sellaisten muiden yritysten keskinäisten sopimusten vuoksi, joihin kantajilla ei ollut objektiivisesti mahdollisuutta osallistua.

               6)

               Kuudes kanneperuste: Harkintavallan väärinkäyttö virheellisen sakon määrän vuoksi

                           —

                           Sakon määrän määrittämistä koskevien suuntaviivojen 13 kohdan pääsäännöstä poikkeaminen viitevuoden valitsemisessa on mielivaltaista, ellei sitä perustella riittävästi.

                           —

                           On myös ristiriitaista ja ne bis in idem -kiellon vastaista tukeutua kilpailusääntöjen vastaisen menettelyn vakavuuden tutkintaan liittyvässä sakon perusmäärän määrittämisessä yhtenäiseen ja toistuvaan tai yhtenä kokonaisuutensa pidettävään jatkettuun rikkomiseen, jonka vakavuus on yhdenmukaisesti 15 prosenttia, ja korottaa sakkoa tiettyihin kyseessä olevan kokonaiskartellin osiin osallistumisen vuoksi 2 prosentilla. Kantajien mukaan vastaajan olisi pitänyt jo perusmäärän määrittämisessä ottaa huomioon, etteivät kantajat olleet vastuussa koko kartellista.

                           —

                           Vastaajan olisi pitänyt ottaa kantajien luokittelemisessa kanssa- tai liitännäisosallistujiksi huomioon kantajien todellinen rooli kokonaiskartellissa sattumanvaraisen ja merkityksettömän todisteiden määrän sijasta.

                           —

                           Kantajien mielestä sakon määrään tehty 5 prosentin alentaminen oli liian vähäinen eikä siinä oteta huomioon yhtäältä kartellin järjestäjien ja pääosallistujien sekä toisaalta vähäisessä määrin osallistuneiden kantajien erilaista merkitystä.


title: Asia T-469/13: Kanne 30.8.2013 — Generics (UK) v. komissio

text:
               9.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 325/45

         Kanne 30.8.2013 — Generics (UK) v. komissio
   (Asia T-469/13)
   2013/C 325/73
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Generics (UK) Ltd (Potters Bar, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajajat I. Vandenborre ja T. Goetz)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan kokonaan tai osittain komission asiassa COMP/39.226 19.6.2013 antaman päätöksen C(2013) 3803 final, jossa todettiin kantajan syyllistyneen yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun SEUT 101 artiklan rikkomiseen ajalla 24.1.2002–1.11.2003, kun kantaja teki kaksi patentteja koskevaa sovintosopimusta

               —

               vaihtoehtoisesti kumoamaan asetetun sakon tai alentamaan huomattavasti sen määrää ja

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhdeksään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio arvioi virheellisesti sovintosopimusten sisällön, tarkoituksen ja asiayhteyden:

                           —

                           Päätöksessä tehdyt toteamukset perustuvat sovintosopimusten virheelliseen ja pohdiskelevaan tulkintaan sekä huomattavan valikoiviin poimintoihin arkistosta. Päätöksessä ei oteta huomioon tai siinä tulkitaan virheellisesti näyttöä, joka selvästi osoittaa, että sovintosopimukset pysyivät Lundbeckille asianmukaisesti myönnettyjen patenttien suojan rajoissa ja että niiden tekemisen taustalla oli aito patentteja koskeva riita.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen, kun se ei ottanut huomioon pätevästi myönnettyjen patenttien olemassaoloa ja kun se yhdisti sovintosopimukset markkinoiden jakamista koskeviin sopimuksiin:

                           —

                           Päätöksessä tehdyssä toteamuksessa, jonka mukaan sovintosopimuksia on pidettävä tarkoitukseen perustuvana rajoituksena, ei oteta huomioon pätevästi myönnettyjen patenttien olemassaoloa, joka kantajan oli otettava huomioon. Päätöksessä tehdään virheellinen toteamus siinä, että patenteilla on poissulkeva valta vasta sen jälkeen, kun ne on vahvistettu tuomioistuimessa, että patentteja koskeva oikeudenkäynti on olennaista kilpailumenettelylle ja että kantajalla oli velvollisuus saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi tai käyttää muut vaihtoehdot loppuun ennen sovintosopimusten tekemistä.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio teki sekä oikeudellisen virheen että tosiseikkojen arviointia koskevan virheen, kun se totesi, että sovintosopimuksissa määrätyt maksut olivat ratkaisevia tarkoitukseen perustuvan kilpailusääntöjen rikkomisen toteamiseksi:

                           —

                           Komission toteamukselle, jonka mukaan pelkkä kantajalle suoritettavan maksun sisällyttäminen sovintosopimuksiin oli riittävää tarkoitukseen perustuvan kilpailusääntöjen rikkomisen olemassaolon osoittamiseksi, ei ole oikeudellisia perusteita eikä tosiseikkoja koskevia perusteita. Komissio ei ole täyttänyt todistustaakkaansa.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki oikeudellisen virheen ja tosiseikkojen arviointia koskevan virheen, kun se ei ottanut huomioon tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevaa merkityksellistä tilannetta, jossa sovintosopimukset tehtiin:

                           —

                           Komissio ei ottanut huomioon sovintosopimusten arvioinnille olennaisia tekijöitä, mukaan lukien merkityksellinen lainsäädäntö patentteja koskevissa oikeudenkäynneissä, patentteja koskevia oikeudenkäyntejä käsittelevä arkisto, kantajaan kohdistuvan vahingon vaara sekä komission omat päätelmät patentteja koskevan oikeudenkäynnin keskimääräisestä kestosta. Komissio ei ole täyttänyt todistustaakkaansa.

               5)

               Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio teki virheen todetessaan, ettei sovintosopimuksia voida pitää SEUT 101 artiklan 3 kohdassa säädettynä poikkeuksena:

                           —

                           Komissio ei suorita kantajan esittämien sellaisten merkityksellisten, luotettavien ja uskottavien väitteiden ja todisteiden arviointia, jotka osoittavat, että kantaja pystyi sovintosopimusten nojalla tulemaan markkinoille melkein 18 vuotta ennen Lundbeckin tärkeimmän patentin vanhentumista.

               6)

               Kuudes kanneperuste, jonka mukaan päätöksellä loukataan suhteellisuusperiaatetta:

                           —

                           Päätöksellä loukataan suhteellisuusperiaatetta, kun siinä tuomitaan sovintosopimukset, jotka ovat vähiten rasittavia keinoja hyväksyttävien päämäärien saavuttamiseksi.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan päätöksen perustelut ovat SEUT 296 vastaisesti puutteelliset:

                           —

                           Päätös on SEUT 296 vastaisesti puutteellisesti perusteltu, sillä siinä oletetaan sellaisten seikkojen olemassaolo, jotka komission oli näytettävä toteen.

               8)

               Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan päätöksellä loukataan olennaista menettelymääräystä:

                           —

                           Päätöksellä loukataan kantajan puolustautumisoikeuksia esittämällä uusia väitteitä ja todisteita ilman, että kantajalle annetaan mahdollisuutta tulla kuulluksi.

               9)

               Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan komissio ei ole osoittanut, että kantaja rikkoi väitetysti kilpailusääntöjä tarkoituksella tai huolimattomuudesta:

                           —

                           Esillä olevat tosiseikat nostavat esille uusia ja monitahoisia kysymyksiä, joihin ei ollut olemassa ennakkotapausta sovintosopimusten tekemisen ajankohtana. Päätelmälle siitä, että komission väittämä kilpailusääntöjen rikkominen tehtiin huolimattomuudesta tai lain rikkomisen tarkoituksessa, ei ole perusteita.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 1 päivänä heinäkuuta 2004 asiassa C-331/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2000/53/EY — Säädetyssä määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               28.8.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/9

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO

   (kolmas jaosto)
   1 päivänä heinäkuuta 2004
   asiassa C-331/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2000/53/EY - Säädetyssä määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2004/C 217/16)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa C-331/03, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään M: Konstantinidis ja F Simonetti), vastaan Ranskan tasavalta (asiamiehinään G. de Bergues ja E. Puisants), jossa yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut romuajoneuvoista 18 päivänä syyskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/53/EY (EYVL L 269, s. 34) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole säädetyssä määräajassa antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja koska se ei ainakaan ole ilmoittanut näitä toimenpiteitä säädetyssä määräajassa komissiolle, yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. N. Cunha Rodrigues, tuomarit F. Macken (esittelevä tuomari) ja K. Lenaerts, julkisasiamies: M. Poiares Maduro, kirjaaja: R. Grass, on antanut 1.7.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Ranskan tasavalta ei ole noudattanut romuajoneuvoista 18 päivänä syyskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/53/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole säädetyssä määräajassa antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 213, 6.9.2003.


title: Asia C-597/14 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.7.2016 – Valittajana Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto sekä muina osapuolina Xavier Grau Ferrer, Juan Cándido Rubio Ferrer ja Alberto Rubio Ferrer (Muutoksenhaku — Euroopan unionin tavaramerkki — Asetus (EY) N:o 207/2009 — 76 artiklan 2 kohta — Asetus (EY) N:o 2868/95 — 50 säännön 1 kohdan kolmas alakohta — Kuviomerkki — Aikaisemman tavaramerkin haltijan tekemä väite — Aikaisemman tavaramerkin olemassaoloa, pätevyyttä ja sen suojan laajuutta koskeva näyttö — Myöhässä esitetyn todisteen huomioon ottaminen valituslautakunnassa — Väitteen hylkääminen valituslautakunnassa)

text:
               19.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 343/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.7.2016 – Valittajana Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto sekä muina osapuolina Xavier Grau Ferrer, Juan Cándido Rubio Ferrer ja Alberto Rubio Ferrer
   (Asia C-597/14 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Euroopan unionin tavaramerkki - Asetus (EY) N:o 207/2009 - 76 artiklan 2 kohta - Asetus (EY) N:o 2868/95 - 50 säännön 1 kohdan kolmas alakohta - Kuviomerkki - Aikaisemman tavaramerkin haltijan tekemä väite - Aikaisemman tavaramerkin olemassaoloa, pätevyyttä ja sen suojan laajuutta koskeva näyttö - Myöhässä esitetyn todisteen huomioon ottaminen valituslautakunnassa - Väitteen hylkääminen valituslautakunnassa))
   (2016/C 343/06)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: S. Palmero Cabezas ja A. Folliard-Monguiral)

      Muut osapuolet: Xavier Grau Ferrer, Juan Cándido Rubio Ferrer ja Alberto Rubio Ferrer

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Euroopan teollisoikeuksien virasto (EUIPO) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 89, 16.3.2015.


title: Asia F-52/05 RENV: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 2.10.2012 — Q v. komissio (Henkilöstö — Asian palauttaminen virkamiestuomioistuimeen kumoamisen jälkeen — Avustamisvelvollisuus — Työpaikkakiusaaminen — Väliaikainen etäännyttämistoimenpide — Korvaus henkisestä kärsimyksestä — Urakehitystä koskevat kertomukset — Sairauden vuoksi perustellut poissaolot, joita ei ole otettu huomioon)

text:
               9.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/28

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 2.10.2012 — Q v. komissio
   (Asia F-52/05 RENV)
   (Henkilöstö - Asian palauttaminen virkamiestuomioistuimeen kumoamisen jälkeen - Avustamisvelvollisuus - Työpaikkakiusaaminen - Väliaikainen etäännyttämistoimenpide - Korvaus henkisestä kärsimyksestä - Urakehitystä koskevat kertomukset - Sairauden vuoksi perustellut poissaolot, joita ei ole otettu huomioon)
   2013/C 38/51
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Q (Domsjö, Ruotsi) (edustajat: asianajajat S. Rodrigues ja Y. Minatchy)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi D. Martin, B. Eggers ja V. Joris, sitten V. Joris ja G. Berscheid)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Henkilöstö — Yhtäältä komission sellaisen päätöksen kumoaminen, jolla hylätään kantajan henkilöstösääntöjen 24 artiklan nojalla esittämä avustamispyyntö, joka liittyy hänen kokemakseen väittämäänsä työpaikkakiusaamiseen, ja vahingonkorvausvaatimus, sekä toisaalta kantajasta vuoden 2003 arviointikierrosta varten laaditun urakehitystä koskevan kertomuksen kumoaminen (aikaisemmin T-252/05) — Asia T-80/09 P, joka on palautettu kumoamisen jälkeen

      Tuomiolauselma

               1)

               Urakehitystä koskevat kertomukset, jotka on laadittu ajanjaksoilta 1.1-31.10.2003 ja 1.11-31.12.2003, kumotaan.

               2)

               Euroopan komissio velvoitetaan maksamaan Q:lle 10 000 euroa.

               3)

               Euroopan komissio vastaa oikeudenkäyntikuluistaan, jotka ovat aiheutuneet Euroopan unionin yleisessä tuomioistuimessa käydystä menettelystä ja virkamiestuomioistuimessa käydyistä kahdesta menettelystä, ja se velvoitetaan korvaamaan kolme neljäsosaa Q:n oikeudenkäyntikuluista, jotka ovat aiheutuneet virkamiestuomioistuimessa käydyistä kahdesta menettelystä.

               4)

               Q vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, jotka ovat aiheutuneet Euroopan unionin yleisessä tuomioistuimessa käydystä menettelystä ja yhden neljäsosan omista oikeudenkäyntikuluistaan, jotka ovat aiheutuneet virkamiestuomioistuimessa käydyistä menettelyistä.


title: Asia C-98/99: Bundessozialgerichtin 15.10.1998 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Mohamad Nasser vastaan Landeshauptstadt Stuttgart

text:
C 160/8                  FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                              5.6.1999
Bundessozialgerichtin 15.10.1998 tekemällään päätök-                  2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myönteisesti:
sellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Hassan Os-
             seili vastaan Bundesanstalt für Arbeit                        Sovelletaanko asetusta N:o 1408/71 myös valtiottomiin
                                                                           työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä, jotka ovat
                            (Asia C-97/99)                                 tulleet jäsenvaltioon välittömästi kolmannesta valtiosta ja
                                                                           jotka eivät ole liikkuneet yhteisössä?
                          (1999/C 160/17)
                                                                      (1) EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2.
Bundessozialgericht on pyytänyt 15.10.1998 tekemällään
päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen
kirjaamoon 17.3.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
ennakkoratkaisua asiassa Hassan Osseili vastaan Bundesanstalt
für Arbeit, seuraaviin kysymyksiin:
1) Sovelletaanko sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yh-
     teisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja        Italian tasavallan 17.3.1999 Euroopan unionin neuvostoa
     heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971               ja Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
     annettua asetusta (ETY) N:o 1408/71 (1) valtiottomiin
     henkilöihin ja heidän perheenjäseniinsä, kun näillä ei
     Euroopan yhteisöjen perustamisesta 25.3.1957 tehdyn                                        (Asia C-100/99)
     sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan
     unionista 7.2.1992 tehdyllä sopimuksella, ole oikeutta                                     (1999/C 160/19)
     vapaaseen liikkuvuuteen yhteisössä?
2) Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myönteisesti:               Italian tasavalta on nostanut 17.3.1999 Euroopan yhteisöjen
                                                                      tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin neuvostoa ja
     Sovelletaanko asetusta (ETY) N:o 1408/71 myös valtiotto-         Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustaja
     miin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä, jotka ovat      on professori Umberto Leanza, jota avustaa valtionasiamies
     tulleet jäsenvaltioon välittömästi kolmannesta valtiosta ja      Danilo Del Gaizo ja prosessiosoite Luxemburgissa on Italian
     jotka eivät ole liikkuneet yhteisössä?                           suurlähetystö, rue Marie-Adelaïde 5.
                                                                      Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin:
(1) EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2.
                                                                      –    kumoaa riidanalaiset asetukset (1) ja erityisesti niiden riida-
                                                                           nalaiset säännökset,
                                                                      –    velvoittaa neuvoston ja komission korvaamaan oikeuden-
                                                                           käyntikulut.
Bundessozialgerichtin 15.10.1998 tekemällään päätök-                  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
sellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Mohamad
          Nasser vastaan Landeshauptstadt Stuttgart
                                                                      1)     Asetuksen, (EY) N:o 2800/98 2 artiklassa olevan asetuk-
                            (Asia C-98/99)                            sen (EY) N:o 2799/98 4 artiklan muutoksen nojalla talous- ja
                                                                      rahaliittoon osallistuviin ja sen ulkopuolisiin jäsenvaltioihin
                                                                      sovelletaan samaa kieltoa myöntää muita kuin asetuksen (EY)
                          (1999/C 160/18)                             N:o 2799/98 5 artiklassa määrättyjä hinta ja viennintasaustu-
                                                                      kia, jotka eivät ylitä 2,6 prosenttia merkittävästä revalvaatiosta.
Bundessozialgericht on pyytänyt 15.10.1998 tekemällään
päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen               Koska em. jäsenvaltioita kohdellaan tällä määräyksellä samalla
kirjaamoon 17.3.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta            tavoin, tämä aiheuttaa haitallisen vääristymän talous- ja raha-
ennakkoratkaisua asiassa Mohamad Nasser vastaan Landes-               liittoon osallistuville jäsenvaltioille, erityisesti niille, jotka voi-
hauptstadt Stuttgart, seuraaviin kysymyksiin:                         vat osoittaa, että tästä siirtymisestä aiheutuu niille ”huomatta-
                                                                      vaa” tulojen menetystä, ja tämä on yhteisen maatalouspolitii-
1) Sovelletaanko sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yh-        kan tavoitteiden ja erityisesti perustamissopimuksen 39 ja 40
     teisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja        artiklan sekä suhteellisuusperiaatteen vastaista.
     heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971
     annettua asetusta (ETY) N:o 1408/71 (1) valtiottomiin
     henkilöihin ja heidän perheenjäseniinsä, kun näillä ei           2)     Toinen kumoamisperuste nojautuu siihen tapaan, jolla
     Euroopan yhteisöjen perustamisesta 25.3.1957 tehdyn              asetuksen (EY) N:o 2799/98 4 artiklassa säädettyä tasausjärjes-
     sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan            telmää on sovellettu erityisesti määriteltäessä kiinteämääräistä
     unionista 7.2.1992 tehdyllä sopimuksella, ole oikeutta           tulonmenetystä, joka joidenkin tuotteiden osalta on perustee-
     vapaaseen liikkuvuuteen yhteisössä?                              ton ja epäoikeudenmukainen.


title: Asia T-130/15: Kanne 19.3.2015 – Intesa Sanpaolo v. SMHV (WAVE TO PAY)

text:
               11.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 155/35

         Kanne 19.3.2015 – Intesa Sanpaolo v. SMHV (WAVE TO PAY)
   (Asia T-130/15)
   (2015/C 155/42)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Intesa Sanpaolo SpA (Torino, Italia) (edustaja: asianajajat P. Pozzi ja F. Cecchi)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Menettely SMHV:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön sanamerkki WAVE TO PAY – Rekisteröintihakemus nro 12 258 141

      Riidanalainen päätös: SMHV:n viidennen valituslautakunnan 19.1.2015 asiassa R 1864/2014-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               toteaa, että asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa sekä 2 kohtaa on rikottu ja sovellettu väärin

               —

               toteaa, että riidanalainen päätös on ristiriidassa asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan kanssa ja tämän vuoksi

                           —

                           kumoaa riidanalaisen päätöksen

                           —

                           velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-129/15.


title: Asia T-125/06: Kanne  3.5.2006  — Centro Studi A. Manieri v. Euroopan unionin neuvosto

text:
               3.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/49

         Kanne 3.5.2006 — Centro Studi A. Manieri v. Euroopan unionin neuvosto
   (Asia T-125/06)
   (2006/C 131/90)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Centro Studi A. Manieri (Rooma, Italia) (asiamiehet: asianajajat Carlo Forte, Mario Forte ja Giannicola Forte )

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto
   Vaatimukset

               —

               Euroopan unionin neuvoston pääsihteeristön 16.6.2006 tekemä päätös, jolla peruutettiin rajoitettu tarjouspyyntö UCA-459/03, joka koski lastenseimen täydellistä hallinnointia, ja samanaikaisesti arvioitiin myönteisesti Euroopan komission infrastruktuuri- ja logistiikkatoimiston (OIB) tekemää ehdotusta samojen palvelujen hallinnoinnista, on kumottava

               —

               Kantajalle aiheutuneen vahingon kohtuullinen määrä on määritettävä

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Tämä kanne koskee vastaajan pääsihteeristön tekemää päätöstä, jolla luovuttiin rajoitetussa menettelyssä vuoden 2003 syksyllä numerolla 2003/209-187862 käynnistetystä tarjouskilpailusta, joka koski lastenseimen täydellistä hallinnointia. Mainitun päätöksen taustalla oli kantajan mukaan komission infrastruktuuri- ja logistiikkatoimiston (OIB) tekemä ehdotus kyseessä olevan seimen hallinnoinnista. Kyseinen ehdotus katsottiin paljon edullisemmaksi kuin kantajan hanke etenkin siltä osin kuin on kyse henkilöstölle taatuista sopimusehdoista, mittakaavaeduista ja käytettävissä olevien resurssien optimoinnista.
   Kantaja väittää vaatimustensa tueksi seuraavaa:

               —

               Avoimuusperiaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu siltä osin kuin riidanalainen toimi, jolla päätettiin sisäistää menettelyn kohteena oleva palvelu, on tehty ilman julkaisemista ja kilpailuttamista.

               —

               EY 86 artiklan 1 kohdan rikkominen siltä osin kuin sellainen järjestelmä ei ole ajateltavissa, jossa jäsenvaltiot eivät saa pitää voimassa kansallista järjestelmää, joka tekee mahdolliseksi julkisia palveluita koskevan käyttöoikeussopimuksen tekemisen ilman kilpailuttamista, jotta yhteisön toimielimet voisivat tämän jälkeen toimia tällaisella tavalla.

               —

               Riidanalaisen päätöksen oikeudelliseksi perustaksi esitetyn säännösten virheellinen soveltaminen: tarjouspyyntöasiakirjojen 4 jakso ja varainhoitoasetuksen 101 artikla siltä osin kuin neuvosto ei luopunut hankinnasta aloittaakseen menettelyn uudelleen.

               —

               Perusteluvelvollisuuden laiminlyöminen ja tosiseikkojen virheellinen arvioiminen siltä osin kuin on kyse niiden kriteerien asianmukaisuudesta, joiden perusteella OIB:n ehdotus valittiin.

               —

               EY 43 ja EY 49 artiklan rikkominen. Tältä osin kantaja väittää, että OIB ei ole neuvoston yksikkö, eikä neuvosto valvo sitä millään tavalla. Tästä seuraa, ettei esillä olevassa asiassa ole mahdollista vedota oikeuskäytäntöön, jonka mukaan kyseessä olevan säännöstön soveltaminen sulkeutuu pois ainoastaan, jos käyttöoikeuden luovuttava viranomainen valvoo käyttöoikeuden saavaa yritystä samalla tavoin kuin se valvoo omia toimipaikkojaan ja jos kyseinen yksikkö harjoittaa pääosaa toiminnastaan sen omistavan viranomaisen kanssa.


title: Asia C-459/13: Unionin tuomioistuimen määräys (yhdeksäs jaosto) 17.7.2014 (Najvyšší súdin (Slovakia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Milica Široká v. Úrad verejného zdravotníctva Slovenskej republiky (Ennakkoratkaisupyyntö — Kansanterveyden suojelu — Kansallinen lainsäädäntö, jossa asetetaan alaikäisten lasten rokottamista koskeva velvollisuus — Vanhempien oikeus kieltäytyä kyseisestä rokottamisesta — SEUT 168 artikla — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 33 ja 35 artikla — Unionin oikeuden täytäntöönpanon puuttuminen — Unionin tuomioistuimen toimivallan selvä puuttuminen)

text:
               15.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 315/29

         Unionin tuomioistuimen määräys (yhdeksäs jaosto) 17.7.2014 (Najvyšší súdin (Slovakia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Milica Široká v. Úrad verejného zdravotníctva Slovenskej republiky
   (Asia C-459/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Kansanterveyden suojelu - Kansallinen lainsäädäntö, jossa asetetaan alaikäisten lasten rokottamista koskeva velvollisuus - Vanhempien oikeus kieltäytyä kyseisestä rokottamisesta - SEUT 168 artikla - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 33 ja 35 artikla - Unionin oikeuden täytäntöönpanon puuttuminen - Unionin tuomioistuimen toimivallan selvä puuttuminen))
   2014/C 315/46
   Oikeudenkäyntikieli: slovakki

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Najvyšší súd

      Asianosaiset

      Valittaja: Milica Široká

      Vastapuoli: Úrad verejného zdravotníctva Slovenskej republiky

      Määräysosa

   Unionin tuomioistuin ei selvästikään ole toimivaltainen vastaamaan Najvyšší súd Slovenskej republikyn (Slovakia) 6.8.2013 tekemällään päätöksellä asiassa C-459/13 esittämiin kysymyksiin.

      (1)  EUVL C 344, 23.11.2013.


title: Asia T-281/02: Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG:n 18.9.2002 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama kanne

text:
C 274/36               FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        9.11.2002
–     vaihtoehtoisesti kumoaa päätöksen 3 artiklassa määrätyn        Komissio on niin ikään rikkonut syyttömyysolettamaa vastaan,
      sakon;                                                         koska se jo ennen päätöksen tekemistä oli toimittanut kaut-
                                                                     tansa tietoja odotettavissa olevan sakon suuruudesta talousleh-
                                                                     distölle ja myös julkistanut nämä tiedot. Puolueeton päätös ei
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.           tämän vuoksi ollut enää mahdollinen.
Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
                                                                     Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG:n
Kantaja vaatii kumottavaksi komission päätöstä, jolla kanta-         18.9.2002 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tava-
jalle määrättiin EY 81 artiklan 1 kohdan rikkomisesta                          ramerkit ja mallit) vastaan nostama kanne
118 125 000 euron suuruinen sakko. Komissio syytti kantajaa
ja muita asianomaisia yrityksiä – metioniinin eri valmistajia
– osallistumisesta pitkäkestoiseen sopimukseen ja/tai keske-                                  (Asia T-281/02)
nään yhdenmukaistetusta menettelytavasta. Komission mu-
kaan kantaja osallistui tällaiseen helmikuusta 1986 helmikuu-
hun 1999.                                                                                (2002/C 274/63)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Kantajan mukaan komissio ei sakkoa määrätessään ole ottanut
rikkomuksen kestoa oikealla tavalla huomioon. Komissio
katsoo rikkomuksen kestäneen vuodesta 1986 vuoteen 1999.
Se jättää näin huomiotta, että sopimukset päättyivät vuonna
1988 ja että vasta 1992 päätettiin uudestaan niiden käyttöön         Norma Lebensmittelfilialbetrieb GmbH & Co. KG, Nürnberg
ottamisesta. Komissio ei ole näyttänyt toteen väittämäänsä           (Saksa), on nostanut 18.9.2002 Euroopan yhteisöjen ensim-
yhtenäistä jatkettua rikkomusta. Komissio on myös sakon              mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoi-
perusmäärää vahvistaessaan tehnyt useita virheitä. Luokitelles-      den harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan.
saan menettelyn erityisen vakavaksi EY 81 artiklan 1 kohdan          Kantajan edustajina ovat asianajajat S. Rojahn ja S. Freytag.
vastaiseksi rikkomukseksi se on todennut vaadittavat konkreet-
tiset vaikutukset asianomaisilla markkinoilla virheellisesti. Ky-
seessä on arviointivirhe, ja komissio rikkoo näin omia suunta-       Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
viivojaan sakkojen määrittämisestä.
                                                                     –     kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-
                                                                           merkit ja mallit) kolmannen valituslautakunnan 3.7.2002
                                                                           tekemän päätöksen ( 1), ja
Kantaja väittää edelleen, että komissio on Degussa AG:n
sakon suuruutta määrittäessään käyttänyt pohjana yhtiön tilaa
vuonna 2001 ja siten sivuuttanut sen, että yhtiö on kilpailua        –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
rajoittavien sopimusten päättymisen jälkeen käynyt läpi kaksi
yritysfuusiota. Komissio olisi saanut sakkoa koskevassa päätök-
sessään käyttää perustana yksinomaan nykyisen konsernin sen
osan liikevaihtoa, joka vastaa aiempaa vanhaa Degussa AG
Frankfurt am Mainia. Komissio jätti siten huomiotta syyksiluet-
                                                                     Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
tavuusperiaatteen.
                                                                     Haettu tavaramerkki:           Sanamerkki ”Mehr für Ihr Geld”
                                                                                – Hakemus nro 1669167
Kantaja toteaa lisäksi, että menetelmä, jota komissio käytti
vahvistaessaan sakon määrän, ei ole oikeusvaltiossa sovelletta-      Tavarat tai palvelut:          Luokkiin 3, 29, 30 ja 35 kuuluvat
van oikeusvarmuusperiaatteen mukainen. Kun komissio on                                              tavarat ja palvelut (mm. pesu-
nyt päättänyt soveltaa asetuksen N:o 17/62 15 artiklan                                              ja valkaisuaineet, liha, kahvi ja
2 kohtaa, ilmentää se tämän toimivaltanormin mitättömyyttä,                                         markkinointi)
koska se antaa komissiolle rajoittamattoman sakkokehyksen,
joka ei ole oikeudenvastaisen teon oikeusseuraamuksia koske-         Päätös, josta valituslau-      Asian tutkineen virkamiehen pää-
van oikeusvarmuusperiaatteen mukainen.                               takuntaan valitettiin:         tös hylätä rekisteröintihakemus
 ---pagebreak--- 9.11.2002               FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        C 274/37
Valituslautakunnan pää-         Asian tutkineen virkamiehen pää-          Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
tös:                            töksen kumoaminen siltä osin
                                kuin hakemus oli hylätty luok-
                                kaan 35 kuuluvien palvelujen
                                osalta. Valituksen hylkääminen
                                muilta osin.                              Kantaja riitauttaa 26.6.2002 tehdyn komission päätöksen
                                                                          C(2002) 2315.
Kanneperusteet:                 –    Asetuksen (EY) N:o 40/
                                     94 (2) 7 artiklan 1 kohdan
                                     c alakohdan vastaisuus
                                –    Asetuksen (EY) N:o 40/94             Kantaja toimii rakennusmateriaalialalla. Vuonna 1999 kantaja
                                     7 artiklan 1 kohdan b ala-           ja Franz Haniel & Cie GmbH ostivat Ruhrkohle AG:n osakkuu-
                                     kohdan vastaisuus                    det tietyissä tehtaissa, jotka olivat Coöperatieve verkoop en
                                                                          produktievereniging van kalkzandsteenproducenten (CVK)
                                                                          -nimisen, hollantilaisten kalsiumsilikaatintuottajien kooperatii-
                                                                          vin jäseniä. Kanteen kohteena olevan päätöksen mukaan
( 1) Valitusasia R 239/2002-3.                                            kantaja ja Franz Haniel saavuttivat tällä tavoin määräysvallan
( 2) Yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annettu
                                                                          CVK:ssa. Päätöksessä todetaan lisäksi, että kantajan ja Franz
     neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 11, s. 1).
                                                                          Hanielin tarjoamat toiset sitoumukset riittävät takaamaan, että
                                                                          keskittymä soveltuu yhteismarkkinoille.
                                                                          Kantaja toteaa kanteensa tueksi, että komissio on rikkonut
                                                                          neuvoston asetuksen N:o 4064/89 ( 1) 3 artiklaa. Kantajan
                                                                          mukaan komissio on tehnyt virheen todetessaan, että kantajalla
                                                                          ja Franz Hanielilla on määräysvalta CVK:ssa. Lisäksi kantaja
Cementbouw Handel & Industrie B.V:n 11.9.2002 Euroo-                      väittää, että komissio ei ole toimittanut riittävää näyttöä tämän
      pan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne                     päätelmän tueksi eikä se ole perustellut sitä, mikä on vastoin
                                                                          EY:n perustamissopimuksen 253 artiklaa.
                          (Asia T-282/02)
                                                                          Kantaja väittää lisäksi, että komissio on rikkonut asetuksen
                         (2002/C 274/64)                                  N:o 4064/89 2 artiklaa. Kantajan mukaan komissio on virheel-
                                                                          lisesti katsonut, että toimi, jolla kantaja ja Franz Haniel
                                                                          ostivat Ruhrkohle AG:n osakkuudet, johti CVK:n määräävään
                    (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                       asemaan kantavien seinien rakennusmateriaalimarkkinoilla
                                                                          Alankomaissa. Kantajan mukaan komissio ei myöskään ole
                                                                          toimittanut riittävää näyttöä tämän päätelmän tueksi eikä se ole
                                                                          perustellut sitä, mikä on vastoin EY:n perustamissopimuksen
                                                                          253 artiklaa.
Cementbouw Handel & Industrie B.V. on nostanut 11.9.2002
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-
jan kotipaikka on Amsterdam (Alankomaat) ja edustajina ovat
asianajajat W. Knibbeler ja O. W. Brouwer.                                Lopuksi kantaja väittää, että asetuksen N:o 4064/89 3 artiklaa
                                                                          ja 8 artiklan 2 kohtaa on jätetty soveltamatta, ja että komission
                                                                          laiminlyönti hyväksyä kantajan ja Franz Hanielin ensiksi
                                                                          tarjoamat sitoumukset loukkaa suhteellisuusperiaatetta.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–      kumoaa riidanalaisen päätöksen 1 artiklan;
                                                                          (1 ) Yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989
                                                                               annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 4064/89 (EYVL L 395, s. 1)
–      kumoaa riidanalaisen päätöksen 2 artiklan;                              (julkaistu uudelleen 1990, EYVL L 257, s. 13).
–      kumoaa riidanalaisen päätöksen 3 artiklan;
–      velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 15 päivänä toukokuuta 1996, asiassa T-326/94, Konstantinos Dimitriadis vastaan Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuin (Henkilöstö - Arviointikertomus - Vahingonkorvaus)

text:
 N:o C 180/28           FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     22.6.96
                                            ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                            asianajaja Eric Boigelot, Bryssel, prosessiosoite Luxembur
               TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                                gissa asianajotoimisto Louis Schiltz, 2 rue du Fort Rheins
                   8 päivänä toukokuuta 1996,                        heim vastaan Euroopan parlamentti ( asiamiehinään Grego
                                                                     rio Garzon Clariana ja Manfred Peter ), jossa kantaja vaatii
 asiassa T- 1 9/95 , Adia intérim SA vastaan Euroopan yhtei         kumoamaan päätöksen, jolla hänet irtisanottiin virastaan
                         söjen komissio (')                          Euroopan yhteisöjen virkamiesten henkilöstösääntöjen
  (Palveluja koskevat julkiset hankinnat — Tilapäistyönteki         50 artiklan perusteella, Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
 jät — Laskuvirheen sisältävä tarjous — Hylkäyspäätöksen             oikeusasteen tuomioistuin ( kolmas jaosto ), toimien ko
 perusteleminen — Hankintaviranomaisella ei ollut velvolli          koonpanossa : jaoston puheenjohtaja C. P. Briët sekä
                suutta ottaa yhteyttä tarjoajaan)                    tuomarit B. Vesterdorf ja A. Potocki; kirjaaja : H. Jung, on
                            ( 96/C 180/73 )                          antanut 14 . 5.. 1996 tuomion, jonka tuomiolauselma on
                                                                     seuraava :
                  (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                     1 ) Kanne jätetään tutkimatta siltä osin kuin siinä vaadi
 Asiassa T- 1 9/95 , Adia intérim SA, belgialainen yhtiö,
                                                                         taan määräysten osoittamista Euroopan parlamen
 Bryssel, edustajinaan asianajajat Vincent Thiry, Liège,                 tille.
 Christian Jacobs, Bremen, Hans Joachim Prieß ja Klaus
 Heinemann, Köln, prosessiosoite Luxemburgissa asianajo
 toimisto Tom M. Gilliams, 47 Grand-rue, vastaan Euroo              2 ) Päätös, jolla kantaja irtisanottiin virastaan ja joka
 pan yhteisöjen komissio ( asiamiehet: Xénophon A. Yataga               annettiin kantajalle tiedoksi 30.11.1994 ja 19.12.1994
 nas ja Hendrik van Lier ), jossa kantaja vaatii, että ensim            päivätyillä parlamentin puheenjohtajan kirjeillä, kumo
 mäisen     oikeusasteen       tuomioistuin  kumoaa  ensiksikin          taan .
 komission päätöksen, joka annettiin kantajalle tiedoksi
 5.12.1994 ja joka koski kantajan tilapäistyövoiman tarjo
 amista koskevaan tarjouspyyntöön N:o 94/21/IX.C.1 jättä            3 ) Parlamentti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti
                                                                         kulut.
 män tarjouksen hylkäämistä , ja että se toiseksi kumoaa
 komission päätöksen, joka annettiin kantajalle tiedoksi
 21.12.1994 ja joka koski kyseisen hankintasopimuksen                (M EYVL N:o C 137, 3.6.1995
tekemistä Ecco, Gregg ja Manpower -nimisten yhtiöiden
 kanssa, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ( neljäs
 jaosto ), toimien kokoonpanossa : jaoston puheenjohtaja K.
 Lenaerts sekä tuomarit P. Lindh ja J. D. Cooke; kirjaaja :
johtava hallintovirkamies B. Pastor, on antanut 8.5.1 996
tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :
 1 ) Kanne hylätään.                                                     YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                                                                                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
2 ) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku                                15 päivänä toukokuuta 1996,
      lut.                                                          asiassa T-326/94 , Konstantinos Dimitriadis vastaan Eu
                                                                           roopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuin ( 1 )
(') EYVL N:o C 87, 8.4.1995
                                                                      (Henkilöstö — Arviointikertomus — Vahingonkorvaus)
                                                                                ( 96/C 180/75 )
     YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                            (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)
               TUOMIOISTUIMEN TUOMIO ,
                 14 päivänä toukokuuta 1996,                        Asiassa T-326/94, Konstantinos Dimitriadis, Euroopan
asiassa T-82/95 , Carmen Gómez de Enterría y Sánchez                yhteisöjen tuomioistuimen virkamies, Euroopan yhteisöjen
               vastaan Euroopan parlamentti ( 1 )                   tilintarkastustuomioistuimen entinen virkamies, kotipaikka
                                                                    Luxemburg, edustajanaan asianajaja Markos Papazissis,
 (Henkilöstö — Irtisanominen . virasta — Henkilöstösääntö          Thessaloniki, prosessiosoite Luxemburgissa 4a, boulevard
jen 50 artikla — Asianomaisen virkamiehen etujen puo               G. -D. Charlotte, vastaan Euroopan yhteisöjen tilintarkas
                              lustaminen)                           tustuomioistuin ( asiamiehinä Jean-Marie Steiner, Christos
                           ( 96/C 180/74                            Komninos ja Paolo Giusta ), jossa kantaja vaatii kumo
                                                                    amaan hänestä 13.7.1994 laaditun arviointikertomuksen
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                      sekä korvausta hänelle aiheutuneeksi väitetystä vahingosta,
                                                                    yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ( viides
Asiassa T-82/95 , Carmen Gómez de Enterría y Sánchez,               jaosto ), toimien kokoonpanossa : jaoston puheenjohtaja R.
Euroopan parlamentin entinen virkamies, edustajanaan                Schintgen sekä tuomarit R. García-Valdecasas ja J. Azizi;
 ---pagebreak--- 22.6.96               PÏ                        Euroopan yhteisôjen virallinen lehti                               N:o C 180/29
kirjaaja : H. Jung, on antanut 15.5.1996 tuomion, jonka                 YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
tuomiolauselma on seuraava :                                            TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS,
                                                                                29.3.1996
1 ) Kanne hylätään.                                                 antama määräys asiassa T-24/96 R, U vastaan Euroopan
                                                                            ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskus
2 ) Kumpikin osapuoli vastaa omista oikeudenkäyntiku                                          ( 96/C 180/77 )
     luistaan .
(!) EYVL N:o C 331 , 26.11.1994
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                    Asiassa T-24/96 R, Euroopan ammatillisen koulutuksen
                                                                    kehittämiskeskuksen virkamies U, kotipaikka Berliini, edus
                                                                    tajanaan asianajaja Frank Montag, Bryssel, prosessiosoite
                                                                    Luxemburgissa asianajotoimisto Aloyse May, 31 Grand
                                                                    rue, vastaan Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittä
     YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                            miskeskus ( asiamiehenään Bertrand Wâgenbaur ), jossa
                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO ,
                                                                    kantaja vaatii toisaalta kantajan siirtämisestä Thessaloni
                  21 päivänä toukokuuta 1996,                       kiin tehdyn vastaajan päätöksen täytäntöönpanon lykkää
asiassa T-153/95 , Raymond Kaps vastaan Euroopan yhtei             mistä ja toisaalta sitä , että hänen komennustaan komission
                       söjen tuomioistuin ( ] )                     Berliiniin edustustoon jatkettaisiin toistaiseksi, ensimmäi
(Henkilöstö — Kilpailu — Valintalautakunta — Suullinen              sen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti on antanut
koe — Päätös, jolla valintalautakunta päätti olla ottamatta         29.3.1996 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava :
hakijaa varallaololistalle — Perusteluvelvollisuuden ulottu
 vuus — Tuomioistuinten suorittaman valvonnan ulottu
                                 vuus                               1 ) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin
                           ( 96/C 180/76 )
                                                                         29.2.1996 antamaa määräystä päätöksen täytäntöön
                                                                         panon lykkäämisestä jatketaan 12.4.1996 asti tämä
                                                                         päivä mukaan lukien. Kantajan toimipaikkana on tähän
                  (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                          päivämäärään asti Berliini.
Asiassa T-153/95 , Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen
virkamies Raymond Kaps, kotipaikka Schifflange, edustaji           2 ) Välitoimia koskeva hakemus hylätään muilta osin.
naan asianajajat Jean-Noël Louis, Thierry Demaseure,
Véronique Leclercq ja Ariane Tornel, Bryssel, prosessiosoite
Luxemburgissa fiduciaire Myson SARL, 1 rue Glesener,                3 ) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ( asiamiehenään
Timothy Millett ), jossa kantaja vaatii kumoamaan toimi
elimen sisäisen kilpailun CJ 51 /93 valintalautakunnan
päätökset, joilla kantajaa hänen kirjallisista ja suullisista
kokeista saamiensa arvosanojen vuoksi ei hyväksytty varal
laololuetteloon ja kumoamaan tarpellisilta osiltaan vastaa
jan tekemän päätöksen olla ottamatta kantajaa kilpailun
CJ 51 /93 varallaololuetteloon sekä valituksia käsitelleen
lautakunnan 15.5.1995 tekemän päätöksen, jolla kantajan
valitus hylättiin, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin            Eyckeler & Malt AG:n 22.3.1996 Euroopan yhteisöjen
( viides jaosto ), toimien kokoonpanossa : jaoston puheenjoh                    komissiota vastaan nostama kanne
taja R. Schintgen sekä tuomarit R. Garcia-Valdecasas ja J.                                    ( Asia T-42/96 )
Azizi; kirjaaja : johtava hallintovirkamies B. Pastor, on
antanut 21.5.1996 tuomion, jonka tuomiolauselma on                                              ( 96/C 180/78 )
seuraava :
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
 1 ) Kanne hylätään.
2 ) Kumpikin osapuoli vastaa itse oikeudenkäyntikulu               Eyckeler & Malt AG, Hilden ( SLT) on nostanut 22.3.1996
      istaan .                                                      Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
                                                                    tuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan.
(>) EYVL N:o C 248 , 23.9.1995                                      Kantajan edustajina oikeudenkäynnissä ovat asianajajat
                                                                    Dietrich Ehle ja Volker Schiller, Köln, prosessiosoite asian
                                                                    ajotoimisto Marc Lucius, 6 Rue Michel Welter, Luxem
                                                                    bourg.


title: Asia T-516/14 P: Valitus, jonka Christodoulos Alexandrou on tehnyt 9.7.2014 virkamiestuomioistuimen asiassa F-140/12, Alexandrou v. komissio, 14.5.2014 antamasta tuomiosta

text:
               1.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 292/57

         Valitus, jonka Christodoulos Alexandrou on tehnyt 9.7.2014 virkamiestuomioistuimen asiassa F-140/12, Alexandrou v. komissio, 14.5.2014 antamasta tuomiosta
   (Asia T-516/14 P)
   2014/C 292/70
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Christodoulos Alexandrou (Luxemburg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja R. Duta)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan käsiteltävänä olevan valituksen muotonsa puolesta tutkittavaksi ja toteamaan sen sisältönsä puolesta perustelluksi, jollei myöhemmin esitettävistä kaikista oikeudellisista ja tosiseikkoja koskevista perusteista ja toimitettavasta lisänäytöstä muuta johdu

               —

               muuttamaan valituksenalaista tuomiota tai kumoamaan sen mainituilla perusteilla

               —

               palauttamaan oikeudenkäynnin kohteena olevan asian tarvittavilta osin Euroopan unionin virkamiestuomioistuimeen, jotta tämä antaa annettavan tuomion mukaisen ratkaisun

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan näissä molemmissa oikeusasteissa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa kolmeen valitusperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen valitusperuste perustuu siihen, että virkamiestuomioistuin kieltäytyi arvioimasta valittajan väitteitä, jotka koskivat asetusta N:o 1049/2001 (1) ja muun muassa sen 9 artiklan 4 kohtaa.

               2.

               Toinen valitusperuste perustuu asiassa F-7/07, Angioi vastaan komissio, 29.6.2011 annetun tuomion (EU:F:2011:97) virheelliseen soveltamiseen, koska kyseessä on rajoittava ja vanhentunut oikeuskäytäntö, joka ei sovellu muihin kuin kirjallisessa muodossa järjestettäviin kilpailuihin.
               Mikäli edellä mainittua tuomiota voidaan soveltaa, valittaja katsoo toissijaisesti täyttävänsä kyseisessä oikeuskäytännössä määritellyt edellytykset.

               3.

               Kolmas valitusperuste perustuu siihen, ettei virkamiestuomioistuin soveltanut työjärjestyksensä 44 artiklan 2 kohtaa.

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43).


title: Asia T-172/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 26.6.2008 — Expasa v. SMHV — Gallardo Blanco (H)

text:
               27.9.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/24

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 26.6.2008 — Expasa v. SMHV — Gallardo Blanco (H)
   (Asia T-172/06) (1)

   (2008/C 247/48)

      Oikeudenkäyntikieli: espanja

   Ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 190, 12.8.2006.


title: Asia C-27/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 7.6.2012 (Administrativen sad Sofia-gradin (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Anton Vinkov v. Nachalnik Administrativno-nakazatelna deinost (Ennakkoratkaisumenettely — Kansallinen säännöstö, jossa ei myönnetä oikeutta saattaa tuomioistuimen käsiteltäväksi päätöksiä, joilla tietyistä tieliikennelainsäädännön rikkomisista määrätään maksuseuraamus ja ajokortin pisteiden vähentäminen — Täysin jäsenvaltion sisäinen tilanne — Pyynnön tutkimatta jättäminen)

text:
               21.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 7.6.2012 (Administrativen sad Sofia-gradin (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Anton Vinkov v. Nachalnik Administrativno-nakazatelna deinost
   (Asia C-27/11) (1)

   (Ennakkoratkaisumenettely - Kansallinen säännöstö, jossa ei myönnetä oikeutta saattaa tuomioistuimen käsiteltäväksi päätöksiä, joilla tietyistä tieliikennelainsäädännön rikkomisista määrätään maksuseuraamus ja ajokortin pisteiden vähentäminen - Täysin jäsenvaltion sisäinen tilanne - Pyynnön tutkimatta jättäminen)
   2012/C 217/05
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen sad Sofia-grad

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Anton Vinkov

      Vastaaja: Nachalnik Administrativno-nakazatelna deinost

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Administrativen sad Sofia-grad — SEUT 82 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohdan, SEUT 91 artiklan 1 kohdan c alakohdan sekä tunnustamisen periaatteen soveltamisesta taloudellisiin seuraamuksiin 24.2.2005 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2005/214/YOS (EUVL L 76, s. 16) tulkinta — Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47, 48 ja 52 artiklan tulkinta — Kansallisen säännöstön, jonka mukaan tieliikennelainsäädännön hallinnollisista rikkomuksista määrättävää 50 Bulgarian levin (BGN) suuruista seuraamusmaksua koskeviin päätöksiin ei saa hakea muutosta tuomioistuimessa, yhteensopivuus unionin oikeuden kanssa

      Tuomiolauselma

   Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) on esittänyt päätöksellään 27.12.2010 (asia C-27/11), jätetään tutkimatta.

      (1)  EUVL C 145, 14.5.2011.


title: Asia C-332/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 9.6.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesfinanzhof – Saksa) – Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft GbR v. Finanzamt Krefeld (Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Arvonlisävero — Direktiivi 77/388 — 17 artiklan 5 kohdan kolmas alakohta — Soveltamisala — Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen — Tavarat ja palvelut, joita käytetään osittain verollisiin ja osittain verottomiin liiketoimiin (sekakäyttöön tarkoitetut tavarat ja palvelut) — Osittain vähennykseen oikeuttavien ja osittain vähennykseen oikeuttamattomien liiketoimien toteuttamiseen tarkoitetun rakennuksen rakentamista, käyttöä, ylläpitoa ja huoltoa varten hankittujen tavaroiden ja palvelujen käytön määrittäminen — Kansallisen lainsäädännön, jossa säädetään vähennyksen suhdeluvun laskemisesta, muuttaminen — 20 artikla — Vähennysten oikaiseminen — Oikeusvarmuus — Luottamuksensuoja)

text:
               16.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 296/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 9.6.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesfinanzhof – Saksa) – Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft GbR v. Finanzamt Krefeld
   (Asia C-332/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 77/388 - 17 artiklan 5 kohdan kolmas alakohta - Soveltamisala - Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen - Tavarat ja palvelut, joita käytetään osittain verollisiin ja osittain verottomiin liiketoimiin (sekakäyttöön tarkoitetut tavarat ja palvelut) - Osittain vähennykseen oikeuttavien ja osittain vähennykseen oikeuttamattomien liiketoimien toteuttamiseen tarkoitetun rakennuksen rakentamista, käyttöä, ylläpitoa ja huoltoa varten hankittujen tavaroiden ja palvelujen käytön määrittäminen - Kansallisen lainsäädännön, jossa säädetään vähennyksen suhdeluvun laskemisesta, muuttaminen - 20 artikla - Vähennysten oikaiseminen - Oikeusvarmuus - Luottamuksensuoja))
   (2016/C 296/09)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Wolfgang und Dr. Wilfried Rey Grundstücksgemeinschaft GbR

      Vastaaja: Finanzamt Krefeld

      Tuomiolauselma

               1)

               Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.4.1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/7/EY, 17 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että tapauksessa, jossa rakennusta käytetään myöhemmässä vaihdannan vaiheessa sekä tiettyjen vähennykseen oikeuttavien liiketoimien että vähennykseen oikeuttamattomien liiketoimien suorittamiseen, jäsenvaltioiden ei tarvitse määrätä, että tavarat ja palvelut, joita on käytetty aikaisemmassa vaihdannan vaiheessa kyseisen rakennuksen rakentamiseen, hankkimiseen, käyttöön, ylläpitoon tai huoltoon, on kohdennettava aluksi näihin eri liiketoimiin, jos tällainen kohdentaminen on vaikeasti toteutettavissa, jotta myöhemmin vain vähennysoikeus, joka on myönnettävä niistä tavaroista ja palveluista, joita on käytetty samanaikaisesti sekä tiettyjen vähennykseen oikeuttavien liiketoimien että vähennykseen oikeuttamattomien muiden liiketoimien toteuttamiseen, määritetään käyttämällä liikevaihtoon perustuvaa jakoperustetta tai vaihtoehtoisesti pinta-alaan perustuvaa jakoperustetta sillä edellytyksellä, että tällä jälkimmäisellä menetelmällä taataan vähennyksen suhdeluvun tarkempi määrittäminen.

               2)

               Kuudennen direktiivin 77/388, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/7, 20 artiklaa on tulkittava siten, että siinä edellytetään, että mainitun direktiivin 17 artiklan 5 kohdan soveltamisalaan kuuluvien tavaroiden ja palvelujen osalta tehtyjä arvonlisäveron vähennyksiä oikaistaan sen jälkeen, kun kyseisen oikaisukauden kuluessa on vahvistettu näiden vähennysten laskemisessa käytettävä arvonlisäveron jakoperuste, jolla poiketaan samassa direktiivissä säädetystä vähennysoikeuden määrittämistä koskevasta menetelmästä.

               3)

               Oikeusvarmuutta ja luottamuksensuojaa koskevia Euroopan unionin oikeuden yleisiä periaatteita on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä sovellettavalle kansalliselle lainsäädännölle, jossa ei määrätä nimenomaisesti ostoihin sisältyvän veron osalta kuudennen direktiivin 77/388, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/7, 20 artiklassa tarkoitetusta oikaisemisesta sen jälkeen, kun tiettyjen vähennysten laskemisessa käytettyä arvonlisäveron jakoperustetta on muutettu, eikä säädetä siirtymäjärjestelystä, vaikka ylimmän asteen tuomioistuin oli aiemmin pitänyt yleisesti ottaen asianmukaisena sitä, että verovelvollinen oli jakanut ostoihin sisältyvän veron sellaisen jakoperusteen perusteella, jota sovellettiin ennen tätä muutosta.

      (1)  EUVL C 329, 22.9.2014.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 23 päivänä huhtikuuta 2002 asiassa C-143/00 (High Court of Justicen esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Boehringer Ingelheim KG, Glaxo Group Ltd, The Wellcome Foundation Ltd, SmithKline Beecham plc ja Eli Lilly and Co. ym. vastaan Swingward Ltd ja Dowelhurst Ltd (Tavaramerkit – Direktiivi 89/104/ETY – Direktiivin 89/104/ETY 7 artiklan 2 kohta – Tavaramerkkioikeuden sammuminen – Lääkkeet – Rinnakkaistuonti – Tavaramerkillä varustettujen tuotteiden uudelleen pakkaaminen)

text:
C 144/6                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            15.6.2002
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                      direktiivin 89/104/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna
                                                                               Euroopan talousalueesta 2 päivänä toukokuuta 1992 tehdyllä
                                                                               sopimuksella, 7 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että
                  23 päivänä huhtikuuta 2002                                   tavaramerkin haltija voi vedota tavaramerkkiin perustuviin
                                                                               oikeuksiinsa estääkseen rinnakkaistuojaa pakkaamasta lääkkei-
                                                                               tä uudelleen, jollei tämän oikeuden käyttäminen myötävaikuta
                                                                               markkinoiden keinotekoiseen jakamiseen jäsenvaltioiden välillä.
asiassa C-143/00 (High Court of Justicen esittämä ennak-
koratkaisupyyntö), Boehringer Ingelheim KG, Glaxo
                                                                         2)    Lääkkeiden pakkaaminen uudelleen siten, että pakkaukset
Group Ltd, The Wellcome Foundation Ltd, SmithKline
                                                                               korvataan toisilla, on objektiivisesti arvioiden välttämätöntä
Beecham plc ja Eli Lilly and Co. ym. vastaan Swingward
                                                                               yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitetulla ta-
                     Ltd ja Dowelhurst Ltd (1)
                                                                               valla, jos ilman uudelleen pakkaamista näiden lääkkeiden
                                                                               tosiasiallisen pääsyn kyseisille markkinoille tai niiden huomat-
                                                                               tavalle osalle on katsottavan estyvän sen takia, että merkittävä
(Tavaramerkit – Direktiivi 89/104/ETY – Direktiivin 89/                        osuus kuluttajista tuntee voimakasta vastahakoisuutta uudelleen
104/ETY 7 artiklan 2 kohta – Tavaramerkkioikeuden sam-                         merkittyjä lääkkeitä kohtaan.
muminen – Lääkkeet – Rinnakkaistuonti – Tavaramerkillä
       varustettujen tuotteiden uudelleen pakkaaminen)                   3)    Rinnakkaistuojan on kaikissa tapauksissa täytettävä etukäteen
                                                                               tehtävää ilmoitusta koskeva vaatimus, jotta hänellä on oikeus
                                                                               pakata tavaramerkillä varustettuja lääkkeitä uudelleen. Jos
                          (2002/C 144/08)                                      rinnakkaistuoja ei täytä tätä vaatimusta, tavaramerkin haltija
                                                                               voi kieltää uudelleen pakatun lääkkeen myynnin. Rinnakkais-
                                                                               tuojan itsensä on ilmoitettava tavaramerkin haltijalle suunnitel-
                    (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                            lusta uudelleen pakkaamisesta. Riitatapauksessa kansallisen
                                                                               tuomioistuimen tehtävänä on arvioida kaikki asian kannalta
                                                                               merkitykselliset seikat huomioon ottaen, onko tavaramerkin
                                                                               haltijalla ollut kohtuullisesti aikaa reagoida uudelleen pakkaa-
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen               mista koskevaan suunnitelmaan.
             tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                         (1) EYVL C 233, 12.8.2000.
Asiassa C-143/00, jonka High Court of Justice (England &
Wales), Chancery Division (Yhdistynyt kuningaskunta) on
saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen
käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa
vireillä olevassa asiassa Boehringer Ingelheim KG ja Boehringer                  YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
Ingelheim Pharma KG ja Swingward Ltd ja Boehringer Ingel-
heim KG ja Boehringer Ingelheim Pharma KG vastaan Dowel-
hurst Ltd ja Glaxo Group Ltd vastaan Swingward Ltd ja                                                (viides jaosto)
Boehringer Ingelheim KG ja Boehringer Ingelheim Pharma KG
vastaan Dowelhurst Ltd ja Glaxo Group Ltd ja The Wellcome                                   25 päivänä huhtikuuta 2002
Foundation Ltd vastaan Dowelhurst Ltd ja SmithKline Beecham
plc, Beecham Group plc ja SmithKline & French Laboratories
Ltd vastaan Dowelhurst Ltd ja Eli Lilly and Co. vastaan                  asiassa C-154/00, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
Dowelhurst Ltd ennakkoratkaisun jäsenvaltioiden tavaramerk-                                     Helleenien tasavalta (1)
kilainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988
annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY                     (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
(EYVL 1989, L 40, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna                vi 85/374/ETY – Tuotevastuu – Virheellinen täytäntöönpa-
Euroopan talousalueesta 2 päivänä toukokuuta 1992 tehdyllä                                                  no)
sopimuksella (EYVL 1994, L 1, s. 3), 7 artiklan 2 kohdan sekä
EY 28 ja EY 30 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin,
                                                                                (2002/C 144/09)
toimien kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodrı́guez Iglesias,
jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit C. Gulmann
(esittelevä tuomari), D. A. O. Edward, M. Wathelet, R. Schint-                                (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)
gen, V. Skouris, J. N. Cunha Rodrigues ja C. W. A. Timmer-
mans, julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: osstopäällikkö             (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
D. Louterman-Hubeau, on antanut 23.4.2002 tuomion, jonka                               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
tuomiolauselma on seuraava:
1)    Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä           Asiassa C-154/00, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-
      21 päivänä joulukuuta 1988 annetun ensimmäisen neuvoston           nään M. Patakia) vastaan Helleenien tasavalta (asiamiehinään


title: Asia C-256/06: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 8.6.2006 — Theodor Jäger v. Finanzamt Kusel-Landstuhl

text:
               16.9.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 224/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 8.6.2006 — Theodor Jäger v. Finanzamt Kusel-Landstuhl
   (Asia C-256/06)
   (2006/C 224/35)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Bundesfinanzhof
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Theodor Jäger

      Vastaaja: Finanzamt Kusel-Landstuhl
   Ennakkoratkaisukysymykset
   Soveltuuko Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 73 b artiklan 1 kohdan (nyt EY 56 artiklan 1 kohta) kanssa yhteen se, että perintöveroa varten

               a)

               toisessa jäsenvaltiossa sijaitseva (ulkomainen) maa- ja metsätalousomaisuus on arvostettava yleiseen arvoon (käypään arvoon) kun taas [alkup. s. 2] kotimaiseen maa- ja metsätalousomaisuuteen sovelletaan erityistä arvostusmenettelyä, joka johtaa keskimäärin vain 10 prosenttia yleisestä arvosta oleviin tuloksiin ja

               b)

               kotimaisen maa- ja metsätalousomaisuuden saanto jätetään ottamatta tiettyyn verosta vapaaseen määrään asti huomioon ja tämän jälkeen jäljelle jäävän määrän arvoksi katsotaan ainoastaan 60 prosenttia tästä määrästä,

         jos tämä johtaisi sellaisen perillisen kohdalla, joka on perinyt kotimaisesta omaisuudesta ja ulkomaisesta maa- ja metsätalousomaisuudesta koostuvan jäämistön, siihen, että kotimaisen omaisuuden saannosta kannetaan korkeampi perintövero ulkomailla sijaitsevan maa- ja metsätalousomaisuuden takia kuin siitä kannettaisiin, jos tämä maa- ja metsätalousomaisuus sijaitsisi myös kyseisen jäsenvaltion alueella?


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS, 16 päivänä helmikuuta 1998, asiassa T-182/97, Smanor SA ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Päätös, jolla on kieltäydytty aloittamasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa menettelyä - Kumoamiskanne - Tutkimatta jättäminen)

text:
C 113/16               FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     11.4.98
     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN                          johtaja A. Kalogeropoulos sekä tuomarit C. W. Bellamy ja
             TUOMIOISTUIMEN M¾¾R¾YS,                              J. Pirrung, kirjaaja: H. Jung, on antanut 16.2.1998 mää-
                13 päivänä helmikuuta 1998,                       räyksen, jonka määräysosa on seuraava:
asiassa T-276/97, GueÂrin automobiles EURL vastaan
               Euroopan yhteisöjen komissio (1)
                                                                  1) Kanne jätetään tutkimatta.
(Kilpailu Ð Kumoamiskanne Ð Kanteen nostamisen mää-
räaika Ð Kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten
                      selvä puuttuminen)
                                                                  2) Kantajat velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku-
                         (98/C 113/39)                                  lut.
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                  (1) EYVL C 271, 6.9.1997.
Asiassa T-276/97, GueÂrin automobiles EURL, konkurssiin
asetettu yhtiö, kotipaikka AlencËon (Ranska), jonka puo-
lesta määrättynä pesänhoitajana toimii asianajaja Xavier
LemeÂe, edustajanaan asianajaja Jean-Claude Fourgoux,
Pariisi ja Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa asian-
ajotoimisto Pierrot Schiltz, 4 rue BeÂatrix de Bourbon, vas-
taan Euroopan yhteisöjen komissio, jossa kantaja vaatii,
että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa                        YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
komission 25.4.1997 tekemän päätöksen n:o SG(97) D/                               TUOMIOISTUIMEN M¾¾R¾YS,
823182, jolla hylättiin kantajan tekemä valitus n:o IV/F-
                                                                                18 päivänä helmikuuta 1998,
2/34.423, Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa:              asiassa T-189/97, ComiteÂ d'entreprise de la SocieÂteÂ fran-
jaoston puheenjohtaja V. Tiili sekä tuomarit C. P. BrieÈt ja      cËaise de production ym. vastaan Euroopan yhteisöjen
A. Potocki, kirjaaja: H. Jung, on antanut 13.2.1998 mää-                                     komissio (1)
räyksen, jonka määräysosa on seuraava:
                                                                  (Valtiontuet Ð Päätös, jossa tuki todetaan yhteismarkki-
1) Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottami-         noille soveltamattomaksi Ð Kumoamiskanne Ð Ammatti-
     sen edellytykset selvästi puuttuvat.                              järjestöt ja yritysneuvostot Ð Tutkimatta jättäminen)
2) Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.                                          (98/C 113/41)
(1) EYVL C 7, 10.1.1998.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                  Asiassa T-189/97, ComiteÂ d'entreprise de la socieÂteÂ fran-
     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN                          cËaise de production, kotipaikka Bry-sur-Marne (Ranska),
             TUOMIOISTUIMEN M¾¾R¾YS,                              Syndicat national de radiodiffusion et de teÂleÂvision CGT
                                                                  (SNRT-CGT), kotipaikka Pariisi, Syndicat unifieÂ de radio
                16 päivänä helmikuuta 1998,
                                                                  et de teÂleÂvision CFDT (SURT-CFDT), kotipaikka Pariisi,
asiassa T-182/97, Smanor SA ym. vastaan Euroopan yhtei-           Syndicat national Force ouvrieÁre de radiodiffusion et de
                       söjen komissio (1)                         teÂleÂvision, kotipaikka Pariisi, ja Syndicat national de
(Päätös, jolla on kieltäydytty aloittamasta jäsenyysvelvoit-      l'encadrement audiovisuel CFE-CGC (SNEA-CFE-CGC),
teiden noudattamatta jättämistä koskevaa menettelyä Ð             kotipaikka Pariisi, edustajanaan asianajaja HeÂleÁne Masse-
         Kumoamiskanne Ð Tutkimatta jättäminen)                   Dessen, Conseil d'EÂtat ja Cour de cassation, prosessiosoite
                                                                  Luxemburgissa asianajotoimisto Guy Thomas, 77 boule-
                         (98/C 113/40)                            vard de la Grande-Duchesse Charlotte,vastaan Euroopan
                                                                  yhteisöjen komissio (asiamiehinään GeÂrard Rozet ja
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                  Dimitris Triantafyllou), jossa kantajat vaativat Ranskan
Asiassa T-182/97, Smanor SA, kotipaikka Saint-Martin-             hallituksen audiovisuaalisen alan tuotantoa harjoittavalle
d'EÂcublei (Ranska), Hubert SeÂgaud ja Monique SeÂgaud,           SocieÂteÂ francËaise de production -yhtiölle myöntämästä
Saint-Martin-d'EÂcublei, edustajanaan asianajaja Laurence         tuesta 2 päivänä lokakuuta 1996 tehdyn komission pää-
Roques, Val de Marne, prosessiosoite 7Ð9 rue du GeÂneÂral         töksen 97/238/EY (EYVL L 95, 10.4.1997, s. 19) kumoa-
de Larminat, CreÂteil (Ranska), vastaan Euroopan yhteisö-         mista, Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
jen komissio (asiamiehinään Richard Wainwright ja Oli-            mioistuin (laajennettu toinen jaosto), toimien kokoonpa-
vier Couvert-Castera), jossa kantajat vaativat, että yhteisö-     nossa: jaoston puheenjohtaja A. Kalogeropoulos sekä
jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa komis-           tuomarit C. P. BrieÈt, C. W. Bellamy, A. Potocki ja J. Pir-
sion 21.5.1997 tekemän päätöksen olla aloittamatta                rung, kirjaaja: H. Jung, on antanut 18.2.1998 määräyksen,
jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteamista         jonka määräysosa on seuraava:
koskevaa menettelyä Ranskan tasavaltaa vastaan, Euroo-
pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
(toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheen-           1) Kanne jätetään tutkimatta.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys, 15 päivänä helmikuuta 2005, asiassa T-229/02, Kurdistan Workers' Party (PKK) ja Kurdistan National Congress (KNK) vastaan Euroopan unionin neuvosto (Kumoamiskanne — Tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat erityiset rajoittavat toimenpiteet terrorismin torjumiseksi — Oikeudenkäyntikelpoisuus — Asiavaltuus — Yhdistys — Tutkittavaksi ottaminen)

text:
               11.6.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 143/34

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
   15 päivänä helmikuuta 2005,
   asiassa T-229/02, Kurdistan Workers' Party (PKK) ja Kurdistan National Congress (KNK) vastaan Euroopan unionin neuvosto (1)

   (Kumoamiskanne - Tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat erityiset rajoittavat toimenpiteet terrorismin torjumiseksi - Oikeudenkäyntikelpoisuus - Asiavaltuus - Yhdistys - Tutkittavaksi ottaminen)
   (2005/C 143/65)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asiassa T-229/02, Kurdistan Workers' Party (PKK) ja Kurdistan National Congress (KNK), kotipaikka Bryssel, edustajinaan barrister M. Muller, barrister E. Grieves ja solicitor J. Peirce, vastaan Euroopan unionin neuvosto (asiamiehinään M. Vitsentzatos ja M. Bishop), jota tukevat Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehenään ensin J. Collins, sittemmin R. Caudwell, prosessiosoite Luxemburgissa) ja Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään C. Brown ja P. Kuijper, prosessiosoite Luxemburgissa), jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta vaaditaan kumoamaan tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta ja päätöksen 2001/927/EY kumoamisesta 2 päivänä toukokuuta 2002 tehty neuvoston päätös 2002/334/EY (EYVL L 116, s. 33) ja asetuksen N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta ja päätöksen 2002/334 kumoamisesta 17.6.2002 tehty neuvoston päätös 2002/460/EY (EYVL L 160, s. 26), yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Pirrung sekä tuomarit N.J. Forwood ja S. Papasavvas, kirjaaja: H. Jung, on 15.2.2005 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Kantajat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan ja neuvoston oikeudenkäyntikuluista.

               3)

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ja komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EYVL C 233, 28.9.2002.


title: Asia C-67/09 P: Valitus, jonka Nuova Agricast Srl ja Cofra srl ovat tehneet 17.2.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-362/05 ja T-363/05, Nuova Agricast Srl ja Cofra srl v. komissio, 2.12.2008 antamasta tuomiosta

text:
               18.4.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 90/17

         Valitus, jonka Nuova Agricast Srl ja Cofra srl ovat tehneet 17.2.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-362/05 ja T-363/05, Nuova Agricast Srl ja Cofra srl v. komissio, 2.12.2008 antamasta tuomiosta
   (Asia C-67/09 P)
   2009/C 90/28
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittajat: Nuova Agricast Srl ja Cofra srl (edustaja: M. A. Calabrese)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

   Valittajat vaativat yhteisöjen tuomioistuimelta seuraavaa:

      Ensisijainen vaatimus

               —

               valituksen kohteena oleva tuomio on kumottava, myös siltä osin kuin siinä todetaan, että 29.5.2000 päivättyyn kirjeeseen ei sisälly mitään virhettä, ja näin ollen on hylättävä myös komission pääasiassa esittämä vastavaatimus;

               —

               2.3.2006 toteutettuihin prosessinjohtotoimiin sisältyvät kysymykset on ratkaistava, ja on todettava, että ottaen huomioon ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyissä kanteissa esitetyt toiminnat, komissio on rikkonut vakavalla ja ilmeisellä tavalla yhteisön oikeutta ja on aiheuttanut taloudellista vahinkoa valittajille;

               —

               asia on palautettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen, jotta se ratkaisee kysymykset, jotka eivät sisältyneet 2.3.2006 toteutettuihin prosessinjohtotoimiin;

               —

               oikeudenkäyntikulujen osalta

                           i)

                           komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa,

                           ii)

                           tai oikeudenkäyntikuluista on päätettävä myöhemmin,

         tai mikäli katsotaan, että pääasiaa ei voida ratkaista:

      Toissijainen vaatimus:

               —

               valituksen kohteena oleva tuomio on kumottava, myös siltä osin kuin siinä todetaan, että 29.5.2000 päivättyyn kirjeeseen ei sisälly mitään virhettä, ja näin ollen on hylättävä myös komission pääasiassa esittämä vastavaatimus;

               —

               asia on palautettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle;

               —

               oikeudenkäyntikuluista on päätettävä myöhemmin.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      ENSIMMÄINEN VALITUSPERUSTE: oikeudellinen virhe, koska on katsottu, että komissio saattoi hyväksyä järjestelmän, joka on oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden sekä samaan tukijärjestelmään osallistuvien yritysten syrjintäkiellon periaatteen vastainen; tämän seurauksena EY 87 artiklan ja sen yhteisöjen tuomioistuinten oikeuskäytännön rikkominen, jonka mukaan EY 88 artiklassa määrätyllä menettelyllä ei voida milloinkaan poiketa yhteisön oikeuden säännöistä tai periaatteista ja jonka mukaan komissio ei voi hyväksyä järjestelmiä, joilla rikotaan yhteisön oikeuden muita sääntöjä tai oikeusperiaatteita.
   Valittajat väittävät, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tulkitessaan vuonna 1997 tehtyä päätöstä valituksen kohteena olevan tuomion 81 kohdassa tulkinnut tuossa päätöksessä hyväksyttyä koko tukijärjestelmää siten, että se on yhteensoveltumaton oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden sekä syrjintäkiellon periaatteen kanssa, ja näin on, koska vaikka kyseisessä järjestelmässä tällä tavoin tulkittuna annettiin täsmällisiä vakuutuksia yrityksille, jotka olivat tehneet ensimmäistä kertaa vuonna 1999 järjestetyssä toisessa tarjouskilpailussa hakemuksen siitä, että myös ne olisivat voineet tarvittaessa muotoilla uudelleen hakemukset myöhemmässä tarjouskilpailussa, tällainen hakemusten uudelleen muotoileminen oli loogisesti mahdotonta, koska 31.12.1999 jälkeen tällaista tarjouskilpailua ei voitu enää järjestää, vaikka se olisi varattu pelkästään uudelleen muotoilluille hakemuksille. Tästä valittajat päättelevät, että järjestelmällä on rikottu, mikäli sitä tulkitaan tällä tavoin, sekä oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita että syrjintäkiellon periaatetta, koska vain yrityksille, jotka ovat osallistuneet ensimmäistä kertaa vuonna 1999 järjestettyyn toiseen tarjouskilpailuun, ei ole sallittu sitä, mikä on sallittu kaikille aikaisempiin tarjouskilpailuihin osallistuneille yrityksille.

      TOINEN VALITUSPERUSTE: Oikeudellinen virhe, koska on laiminlyöty selvittää, voitiinko vuonna 1997 tehtyä hyväksymispäätöstä koskeva tulkinta korvata toisella tulkinnalla, jolla kunnioitettaisiin edellä mainittuja oikeusperiaatteita. Tämän seurauksena sen oikeuskäytännön rikkominen, jonka mukaan tuomioistuimella on velvollisuus tehdä tätä koskeva selvitys ja korvaava tulkinta.
   Valittajat väittävät, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tulkitessaan yleisesti ja abstraktisti vuonna 1997 tehdyssä päätöksessä hyväksyttyä järjestelmää, laiminlyönyt selvittää, voitiinko sen vuonna 1997 tehdystä päätöksestä tekemä tulkinta korvata toisella tulkinnalla, jolla kunnioitettaisiin edellä mainittuja oikeusperiaatteita, ja onko se sen vuoksi tehnyt oikeudellisen virheen, koska se on rikkonut oikeuskäytäntöä, jonka mukaan kun yhteisön oikeuden johdetun oikeuden säännöstä voidaan tulkita useammalla tavalla, on suosittava sitä tulkintaa, joka on yhteensopiva EY:n perustamissopimuksen kanssa, eikä tulkintaa, joka on perustamissopimuksen vastainen.

      KOLMAS VALITUSPERUSTE: Valittajat väittävät, että valituksen kohteena olevaan tuomioon, siltä osin kuin (50 ja 51 kohta) siinä on todettu, että 29.5.2000 päivättyyn kirjeeseen ei sisälly mitään virhettä, sisältyy kyseisen kirjeen tulkintaa koskeva virhe ja tosiseikkojen virheellinen arviointi, ja että se on kumottava, ja että on hylättävä myös komission pääasiassa esittämä vastavaatimus, jolla vaaditaan hylkäämään valittajien esittämät väitteet, joiden mukaan komissio on tehnyt virheen 29.5.2000 päivätyssä kirjeessä siten, että annetaan ymmärtää, että Italian viranomaiset eivät olisi edes maininneet 16.5.2000 pidetyssä kokouksessa, että oli olemassa yrityksiä, jotka kuuluivat kolmatta tarjouskilpailua koskevaan ryhmään.