title: Asia C-426/10 P: Valitus, jonka Bell & Ross BV on tehnyt 26.8.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-51/10, Bell & Ross BV v. SMHV, 18.6.2010 antamasta määräyksestä

text:
               18.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 346/28

         Valitus, jonka Bell & Ross BV on tehnyt 26.8.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-51/10, Bell & Ross BV v. SMHV, 18.6.2010 antamasta määräyksestä
   (Asia C-426/10 P)
   ()
   2010/C 346/46
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Bell & Ross BV (edustaja: asianajaja S. Guerlain)

      Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), Klockgrossisten i Norden AB

      Vaatimukset

               —

               riidanalainen määräys on kumottava

               —

               unionin tuomioistuimen on todettava, että sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) päätöstä (asia T-51/10) vastaan nostettu kantajan kumoamiskanne on otettava tutkittavaksi, ja näin ollen unionin tuomioistuimen on palautettava asia unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta kyseinen tuomioistuin voi ratkaista kumoamiskanteen kohteena olevan asian

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan sekä valitusasiasta aiheutuvat että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydystä oikeudenkäynnistä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi kuuteen valitusperusteeseen.
   Ensimmäisessä valitusperusteessaan Bell & Ross väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 111 artiklaa on rikottu, sillä kuulematta ensin julkisasiamiestä mainittu tuomioistuin katsoi, että kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.
   Toisessa valitusperusteessaan valittaja väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 43 artiklan 1 kohtaa on rikottu, sillä unionin yleinen tuomioistuin totesi, että kirjaamoon 1.2.2010 toimitetut asiaa koskevat oikeudenkäyntiasiakirjat eivät ole alkuperäisiä ja että ainoastaan määräajan umpeutumisen jälkeen 5.2.2010 kirjaamoon toimitettu asiakirja voidaan katsoa alkuperäiseksi, mutta mainittu tuomioistuin ei kuitenkaan selventänyt sitä, millä tavoin alkuperäiset asiakirjat voidaan erottaa jäljennöksistä. Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 43 artiklassa ei määritellä sitä, mitä sääntöjä sovelletaan asianajajan allekirjoitukseen, joka on lisättävä jokaisen oikeudenkäyntiasiakirjan alkuperäiskappaleeseen.
   Kolmannessa valitusperusteessaan Bell & Ross katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin ei sallinut sen korjata asiakirjojen muotovirheitä asianosaisille annettujen käytännön ohjeiden 57 artiklan b kohdan ja unionin yleisen tuomioistuimen kirjaajan ohjeiden 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Näiden säännösten mukaan kirjaajan velvollisuutena on asettaa määräaika, jonka kuluessa kantaja voi korjata kirjaamoon jätettyjen asiakirjojen muotovirheet.
   Neljännessä valitusperusteessaan Bell & Ross vetoaa anteeksiannettavaan erehdykseen, sillä oikeudenkäyntiasiakirjan alkuperäiskappaleen tunnistamista koskeva epäselvyys johtui poikkeuksellisista olosuhteista, joihin kantaja ei voinut vaikuttaa. Ne tosiseikat, että lukuisien jäljennösten toimittaminen edellytti ulkoisen palveluntarjoajan käyttämistä, että paperijäljennösten erinomainen laatu teki alkuperäisen asiakirjan tunnistamisen mahdottomaksi ja että kirjaamoon määräajassa toimitettuun jokaiseen oikeudenkäyntiasiakirjaan oli lisätty allekirjoitus, luovat sellaiset olosuhteet, joiden vuoksi voidaan todeta, että tässä asiassa on kyse anteeksiannettavasta erehdyksestä.
   Viidennessä valitusperusteessaan kantaja vetoaa siihen, että kyseessä oli ennalta-arvaamaton tapahtuma tai ylivoimainen este, koska olosuhteet olivat poikkeukselliset ja epätavalliset ja koska elinkeinonharjoittaja ei voinut vaikuttaa niihin.
   Kuudennessa ja viimeisessä valitusperusteessaan Bell & Ross väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on loukannut suhteellisuusperiaatetta ja luottamuksensuojan periaatetta, koska ensinnäkin seitsemän allekirjoitettua asiakirjaa ja yksi faksilla lähetetty jäljennös saapui unionin yleisen tuomioistuimen kirjaamoon ja koska toiseksi edellä mainitut määräykset mahdollistavat kannekirjelmän täydentämisen määräysten mukaiseksi.


title: Asia F-38/07: Kanne 20.4.2007 — Caleprico v. komissio

text:
               23.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 140/45

         Kanne 20.4.2007 — Caleprico v. komissio
   (Asia F-38/07)
   (2007/C 140/73)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Francesco Caleprico (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja V. Guagliulmi)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               on todettava, että henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevaa 12 ja 13 artiklaa ei sovelleta EY 241 artiklassa tarkoitetulla tavalla, koska se on lainvastainen

               —

               nimittävän viranomaisen se päätös on kumottava, jolla implisiittisesti hylättiin kantajan 12.6.2006 tehdystä päätöstä tekemä valitus

               —

               komission 12.6.2006 tekemän päätöksen se osa on kumottava, jossa nimittävä viranomainen vahvisti kantajan palkkaluokaksi AD6/2, eikä AD8/3

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan 12.6.2006 tehdyn päätöksen riidanalainen osa sellaisella osalla, jossa vahvistetaan taannehtivasti (1.7.2006 alkaen) kantajan palkkaluokaksi AD8/3

               —

               komissio on velvoitettava maksamaan kantajalle kaikki sellaiset summat, joita hänelle ei ole maksettu riidanalaisen päätöksen lainvastaisuuden vuoksi, erääntyneine ja tulevaisuudessa erääntyvine korkoineen

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan kaikki mahdolliset muut kantajalle aiheutuneet vahingot, jotka virkamiestuomioistuin yksilöi asian tosiseikastosta

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja, joka merkittiin sellaisen avoimen kilpailun EUR/A/155/2000 (1) varallaololuetteloon, joka järjestettiin varallaololuettelon laatimiseksi henkilöistä, jotka otetaan palvelukseen palkkaluokassa A7/A6, otettiin palvelukseen sen jälkeen, kun Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen muuttamisesta 22.3.2004 annettu asetus (EY, Euratom) N:o 723/2004 (2) oli tullut voimaan, ja hänen palkkaluokakseen määritettiin AD6/2.
   Kantaja esittää kanteensa tueksi kaksi kanneperustetta.
   Kantaja väittää ensimmäisen kanneperusteen yhteydessä, että 12.6.2006 tehty päätös on ristiriitainen, koska yhtäältä sen johdanto-osassa viitataan henkilöstösääntöjen 31 artiklaan, jonka mukaan hakijat nimitetään kilpailuilmoituksessa mainittuun tehtäväryhmään, ja toisaalta sen päätösosassa vahvistetaan kantajan palkkaluokaksi AD6/2.
   Toisen kanneperusteen yhteydessä kantaja väittää, että kyseessä oleva päätös on joka tapauksessa lainvastainen, koska sen perustana oleva ilmplisiittinen oikeusperusta (henkilöstösääntöjen liitteessä XIII oleva 12 ja 13 artikla) on seuraavilta osin lainvastainen:

               —

               se on ristiriidassa oikeusvarmuuden periaatteen ja luottamuksensuojan periaatteen kanssa

               —

               sillä loukataan syrjintäkiellon periaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta

               —

               sillä loukataan kohtuullisuusperiaatetta, koska uuden järjestelmän soveltaminen riippuu täysin satunnaisesta seikasta, siis siitä, tapahtuuko palvelukseen ottaminen ennen tiettyä päivää vai sen jälkeen, ilman, että tätä sääntöä voidaan perustella mistään muusta syystä

               —

               sillä loukataan hyvän hallinnon periaatetta

               —

               toissijaisesti se on ristiriidassa EY 251 artiklassa määrätyn yhteisön toimenpiteiden perustelemista koskevan velvollisuuden kanssa.

      (1)  EYVL C 147 A, 25.5.2000, s. 10.

      (2)  EYVL L 124, 27.4.2004, s. 1.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, (kuudes jaosto), 26 päivänä lokakuuta 1995, asiassa C-151/94, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Luxemburgin suurherttuakunta (EY:n perustamissopimuksen 48 artikla - Yhdenvertainen kohtelu - Maassa tilapäisesti asuvien tuloverotus - Liikaa perityn veron palautus)

text:
30.12.95            LH                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   N:o C 351 / 1
                                                                   I
                                                             (Tiedonantoja)
                                                    TUOMIOISTUIN
                                                            TUOMIOISTUIN
     YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                                 kirjaaja H. von Holstein, on 26 päivänä lokakuuta antanut
                        ( kuudes jaosto ),                             tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :
                 26 päivänä lokakuuta 1995 ,                           1 ) Koska Luxemburgin suurherttuakunta on pysyttänyt
asiassa C-151 /94, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan                     voimassa sellaiset säännökset, joiden mukaan ainoas
              Luxemburgin suurherttuakuntat 1 )                             taan osan verovuodesta valtion alueella asuneen tai
(EY:n perustamissopimuksen 48 artikla — Yhdenvertainen                     siellä palkattuna työntekijänä työskennelleen jäsenval
kohtelu — Maassa tilapäisesti asuvien tuloverotus — Liikaa                  tion kansalaisen saamista palkoista ja palkkioista liikaa
                   perityn veron palautus)                                 perityt verot jäävät valtiolle ja koska liikaa perittyjen
                                                                            verojen perusteella ei voida vaatia veronpalautusta, se
                          ( 95/C 351 /01 )
                                                                            on jättänyt täyttämättä EY:n perustamissopimuksen
                                                                            48 artiklan 2 kohdan ja työntekijöiden vapaasta liikku
                                                                            vuudesta yhteisön alueella 75 päivänä lokakuuta 1968
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                              annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68
                                                                            7 artiklan 2 kohdan mukaan sille kuuluvat velvollisuu
                                                                            det.
( Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoel
                              massa)                                   2 ) Luxemburgin suurherttuakunta velvoitetaan korvaa
                                                                            maan oikeudenkäyntikulut.
Asiassa C-151 /94 , Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamie            (!) EYVL N:o C 202 , 23.7.1994
het: Helene Michard ja Enrico Traversa ) vastaan Luxem
burgin suurherttuakunta ( asiamies : Nicolas Schmit ), jossa
vaaditaan toteamaan, että koska Luxemburgin suurherttua
kunta on pysyttänyt voimassa sellaiset säännökset, joiden
mukaan ainoastaan osan verovuodesta valtion alueella                   Pretura Circondariale di Roman 3.10.1995 tekemällään
asuneen ja/tai siellä palkattuna työntekijänä työskennelleen           päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö vireillä ole
jäsenvaltion kansalaisen saamista palkoista ja palkkioista             vassa asiassa Emanuele Iurlano vastaan Istituto nazionale
liikaa perityt verot jäävät valtiolle, ja koska liikaa perittyjen                     della previdenza sociale ( INPS )
verojen perusteella ei voida vaatia veronpalautusta eikä
                                                                                Asia C-322/95 )
pidätysten oikaisua , se on jättänyt täyttämättä EY:n perus
tamissopimuksen 48 artiklan 2 kohdan sekä työntekijöiden                                       ( 95/C 351 /02 )
vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15 päivänä loka
kuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen ( ETY ) N:o                     Pretura Circondariale di Roma on pyytänyt 3 päivänä
1612/68 ( EYVL N:o L 257, s 2 ) ja erityisesti sen 7 artiklan          lokakuuta 1995 tekemällään päätöksellä , joka on saapunut
2 kohdan mukaan sille kuuluvat velvollisuudet, yhteisöjen              Euroopan yhteisöjen        tuomioistuimen    kirjaamoon     16
tuomioistuin ( kuudes jaosto ), toimien kokoonpanossa :                päivänä lokakuuta 1995 , yhteisöjen tuomioistuimelta
jaoston puheenjohtaja C. N. Kakouris , tuomarit G. Hirsch ,            vireillä olevassa asiassa Emanuele Iurlano vastaan Istituto
G. F. Mancini ( esittelevä tuomari ), F. A. Schockweiler ja H.         nazionale della previdenza sociale ( INPS ) ennakkoratkaisua
Ragnemalm, julkisasiamies : F. G. Jacobs, kirjaaja : apulais           kysymykseen, joka koskee asetuksen ( ETY ) N:o 574/72 ( J )


title: Asia T-434/03: Gibtelecom Limitedin 24.12.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
6.3.2004                 FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                           C 59/29
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                   sesti kieltäytyessään tekemästä kantajan kanssa rajat ylittävää
                                                                      roaming-sopimusta (GSM). Kantaja muutti myöhemmin kysei-
                                                                      sen kantelun EY 86 artiklan, luettuna yhdessä EY 82 artiklan,
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen annettua tuomio
                                                                      EY 49 artiklan ja EY 12 artiklan kanssa, mukaiseksi kanteluksi
asiassa T-17/95 (1), komissio muutti palvelukseenoton yhtey-
                                                                      Espanjaa vastaan, ja kyseisessä kantelussa väitettiin, että Telefo-
dessä sovellettavia palkkaluokkaan nimittämisen ja palkkata-
                                                                      nica toimii niiden ohjeiden mukaisesti, jotka se on saanut
son määrittämisen kriteerejä koskevia sääntöjä, minkä johdosta
                                                                      Espanjan hallitukselta, joka vaatii itselleen ylintä valtaa Gibral-
komission virkamiehille avautui mahdollisuus vaatia heidän
                                                                      tarilla.
palvelukseentulonsa yhteydessä tehdyn palkkaluokkaan luokit-
telun korjaamista. Riidanalaisella päätöksellä komissio vahvisti
kantajan palvelukseenottamisen yhteydessä tehdyn luokittelun
palkkaluokkaan A7 ja hylkäsi näin ollen kantajan esittämän            Kanteensa tueksi kantaja vetoaa useisiin väitettyihin ilmeisiin
vaatimuksen hänen uudelleenluokittelustaan.                           arviointivirheisiin riidanalaisessa päätöksessä. Kantajan mu-
                                                                      kaan komissio erehtyi katsoessaan, että Telefonica ei ole
                                                                      julkinen yritys tai että sillä on EY 86 artiklassa tarkoitettuja
Kanteensa tueksi kantaja vetoaa siihen, että riidanalainen            erityisoikeuksia. Kantaja väittää edelleen, että Telefonica on
päätös jätettiin perustelematta, että on tapahtunut ilmeinen          määräävässä asemassa ja että sillä seikalla, että kantajan kanssa
arviointivirhe ja että kantajan, jonka uudelleenluokittelua           on kieltäydytty tekemästä sopimusta, on tuntuva vaikutus
koskeva vaatimus hylättiin, ja muiden virkamiesten, joiden            kauppaan ja kilpailuun. Tämän saman kanneperusteen osalta
työkokemus on vähäisempi kuin kantajan, mutta jotka kuiten-           kantaja väittää, että komission arvio, jonka mukaan kuluttajat
kin luokiteltiin uudelleen kantajan palkkaluokkaan korkeam-           Gibraltarilla pääsevät käyttämään matkaviestintäpalveluita Es-
paan palkkaluokkaan, välillä on tapahtunut syrjintää.                 panjassa, on ilmeisen virheellinen, ja että ei ole olemassa
                                                                      asianmukaista vaihtoehtoa komission puuttumiselle asiaan.
(1) Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
    tuomio 5.10.1995, EYVL C 315, 25.11.1995, s. 14.
                                                                      Kantaja esittää useita menettelyllisiä ja hallinnollisia perusteita
                                                                      päätöksen kumoamiselle viitaten tältä osin perustelujen riittä-
                                                                      mättömyyteen sekä luottamuksensuojan loukkaamiseen kanta-
                                                                      jan osalta; kyse on luottamuksesta, joka väitetysti syntyi
                                                                      komission kolmen jäsenen Espanjalle ja Yhdistyneelle kunin-
Gibtelecom Limitedin 24.12.2003 Euroopan yhteisöjen                   gaskunnalle 7.6.2000 lähettämän sellaisen kirjeen johdosta,
              komissiota vastaan nostama kanne                        jossa kyseisiä valtioita pyydettiin muun muassa etsimään
                                                                      ratkaisu roaming-sopimusta koskevaan kanteluun. Kantaja
                                                                      väittää edelleen saman kanneperusteen osalta, että komissio ei
                          (Asia T-433/03)                             ole toiminut puolueettomasti ja että se on loukannut periaatet-
                                                                      ta, jonka mukaan sen on ryhdyttävä toimiin kohtuullisen ajan
                           (2004/C 59/46)                             kuluessa.
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Gibtelecom Limited, kotipaikka Gibraltar, on nostanut
24.12.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan. Kantajan edustajina ovat barrister M. Llamas ja
solicitor B. O’Connor.                                                Gibtelecom Limitedin 24.12.2003 Euroopan yhteisöjen
                                                                                komissiota vastaan nostama kanne
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                                (Asia T-434/03)
–     kumoaa 17.10.2003 tehdyn komission päätöksen, jolla
      on hylätty Gibtelecomin EY 86 artiklan, luettuna yhdessä
      EY 82 artiklan kanssa, nojalla tekemä kantelu                                             (2004/C 59/47)
–     velvoittaa komission korvaamaan Gibtelecomin oikeu-
      denkäyntikulut.                                                                    (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                      Gibtelecom Limited, kotipaikka Gibraltar, on nostanut
Riitautetulla päätöksellään komissio hylkäsi kantajan                 24.12.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
14.5.1996 tekemän kantelun, jossa väitettiin, että espanjalai-        tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
nen televiestintäoperaattori Telefonica SA oli usealla tavalla        vastaan. Kantajan edustajina ovat barrister M. Llamas ja
käyttänyt väärin määräävää asemaansa EY 82 artiklan vastai-           solicitor B. O’Connor.
 ---pagebreak--- C 59/30                  FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                           6.3.2004
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin            ta vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja Nicolas Lhoëst,
                                                                      prosessiosoite Luxemburgissa.
–     toteaa, että komissio oli velvollinen määrittämään kan-
      tansa Gibtelecomin kantelun siihen osaan, joka koskee
      EY 86 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä EY 12 artiklan
      ja/tai EY 49 artiklan kanssa, rikkomista                        Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–     toteaa, että komissio laiminlöi toimiin ryhtymisen, kun         –     kumoaa nimittävän viranomaisen 20.12.2002 tekemän
      se ei määrittänyt kantaansa kahden kuukauden kuluessa                 päätöksen siltä osin kuin siinä ei myönnetty kantajalle
      18.8.2003 päivätystä Gibtelecomin virallisesta ilmoituk-              lainkaan virkaiän hyvittämistä palkkatasossa ja luokitel-
      sesta siltä osin kuin Gibtelecomin kantelu koski EY 86                tiin siis kantaja palkkaluokkaan C4 tasolle 1 sen sijaan,
      artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä EY 12 artiklan ja/tai             että hänet olisi luokiteltu palkkaluokkaan C4 tasolle 3,
      EY 49 artiklan kanssa, rikkomista
–     kehottaa komissiota ryhtymään toimiin päätöksen anta-           –     kumoaa, siltä osin kuin se on tarpeellista, nimittävän
      miseksi Gibtelecomin kantelun siitä osasta, joka koskee               viranomaisen 11.9.2003 tekemän nimenomaisen päätök-
      EY 86 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä EY 12 artiklan              sen, joka toimitettiin kantajalle 16.9.2003 ja jolla hylättiin
      ja/tai EY 49 artiklan kanssa, rikkomista                              valitus nro R/222/03,
–     velvoittaa komission korvaamaan Gibtelecomin oikeu-             –     velvoitetaan vastaaja korvaamaan kaikki oikeudenkäynti-
      denkäyntikulut.                                                       kulut.
–     vaihtoehtoisesti kumoaa 17.10.2003 tehdyn komission
      päätöksen (viitenumero D005602), jossa on hylätty se
      osa Gibtelecomin kantelusta, joka koskee EY 86 artiklan
      1 kohdan, luettuna yhdessä EY 12 artiklan ja/tai EY 49
      artiklan kanssa, rikkomista                                     Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
–     velvoittaa komission korvaamaan Gibtelecomin oikeu-
      denkäyntikulut.
                                                                      Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen annettua tuomio
                                                                      asiassa T-17/95 (1), komissio muutti palvelukseenoton yhtey-
                                                                      dessä sovellettavia palkkaluokkaan nimittämisen ja palkkata-
                                                                      son määrittämisen kriteerejä koskevia sääntöjä, minkä johdosta
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                   komission virkamiehille avautui mahdollisuus vaatia heidän
                                                                      palvelukseentulonsa yhteydessä tehdyn palkkaluokkaan luokit-
                                                                      telun korjaamista. Riidanalaisella päätöksellä komissio hyväk-
Perusteet ja perustelut, joihin kantaja vetoaa, ovat samat kuin       syi tällaisen vaatimuksen, jonka kantaja oli esittänyt, ja luokitte-
ne, joihin kyseinen kantaja on vedonnut asiassa T-433/03.             li hänet uudelleen palkkaluokkaan C4 tasolle 1. Kantaja
                                                                      riitauttaa tämän päätöksen siltä osin kuin siinä ei myönnetä
                                                                      hänelle lainkaan virkaiän hyvittämistä palkkatasossa.
                                                                      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa siihen, että palvelukseenoton
                                                                      yhteydessä sovellettavista palkkaluokkaan nimittämisen ja
                                                                      palkkatason määrittämisen kriteereistä 6.6.1973 ja 1.9.1983
Anne-Marie Mathieun 26.12.2003 Euroopan yhteisöjen                    tehtyjä komission päätöksiä on rikottu. Kantaja väittää myös,
              komissiota vastaan nostama kanne                        että komissio on rikkonut henkilöstösääntöjen 5 artiklan
                                                                      3 kohtaa ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta eväämällä
                                                                      häneltä virkaiän hyvittämisen palkkatasossa, vaikka se myönsi
                          (Asia T-437/03)
                                                                      suurimman mahdollisen hyvityksen muille virkamiehille, joi-
                                                                      den työkokemus on paljon lyhyempi kuin kantajan. Kantaja
                           (2004/C 59/48)                             väittää lopuksi, että riidanalainen päätös jätettiin perustele-
                                                                      matta.
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                      (1) Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
                                                                          tuomio 5.10.1995, EYVL C 315, 25.11.1995, s. 14.
Anne-Marie Mathieu, kotipaikka Kraainem (Belgia), on nosta-
nut 26.12.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
teen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissio-


Avis juridique important

|

E1996P0002

Virallinen lehti nro C 169 , 13/06/1996 s. 0015 - 0015

Inderøy herredsrettin 11 päivänä maaliskuuta tekemällään päätöksellä esittämä pyyntö saada neuvoa-antava lausunto asiassa Jørn Ulstein ja Per Otto Røiseng vastaan Asbjørn Møller (Asia E-2/96) (96/C 169/10)Norjalainen Inderøy herredsrett (Inderøyn alioikeus) päätti 11 päivänä maaliskuuta 1996 tekemällään päätöksellä esittää EFTAn tuomioistuimelle pyynnön, joka saapui tuomioistuimen kansliaan 29 päivänä maaliskuuta 1996, saada asiassa Jørn Ulstein ja Per Otto Røiseng vastaan Asbjørn Møller neuvoa-antavan lausunnon seuraavista kysymyksistä:1. Onko neuvoston direktiiviä 77/187/ETY tulkittava siten, että ilmaisu "yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovuttaminen" koskee ainoastaan tilanteita, joissa luovuttajan ja luovutuksensaajan välillä on jonkinlainen sopimus?2. Onko edellä mainittua neuvoston direktiiviä tulkittava siten, että edellä 1 kohdassa lainattu ilmaisu tarkoittaa, että luovutuksensaajan on otettava haltuun luovuttajan kiinteistöjä tai irtaimistoa?3. Vaikuttaako edellä mainitun neuvoston direktiivin tulkintaan se, jos huovutuksensaaja ottaa palvelukseensa osan, mutta ei kaikkia luovuttajan työntekijöistä, ja millainen mahdollinen vaikutus on?4. Vaikuttaako edellä mainitun neuvoston direktiivin tulkintaan se, jos luovutuksessa noudatetaan tarjouskilpailua koskevia sääntöjä ja palveluita tarjotaan rajoitetun ajan, ja millainen mahdollinen vaikutus on?


title: Asia T-474/15 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 10.12.2015 – GGP Italy v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Direktiivi 2006/42/EY — Kuluttajien ja työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelu koneiden käytöstä aiheutuvilta vaaroilta — Latvian viranomaisten toteuttama toimenpide, jolla kielletään eräs ruohonleikkurityyppi — Komission päätös, jolla toimenpide todetaan perustelluksi — Täytäntöönpanon lykkääminen — Kiireellisyysedellytys ei täyty)

text:
               1.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/61

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 10.12.2015 – GGP Italy v. komissio
   (Asia T-474/15 R)
   ((Väliaikainen oikeussuoja - Direktiivi 2006/42/EY - Kuluttajien ja työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelu koneiden käytöstä aiheutuvilta vaaroilta - Latvian viranomaisten toteuttama toimenpide, jolla kielletään eräs ruohonleikkurityyppi - Komission päätös, jolla toimenpide todetaan perustelluksi - Täytäntöönpanon lykkääminen - Kiireellisyysedellytys ei täyty))
   (2016/C 038/83)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Global Garden Products Italy SpA (GGP Italy) (Castelfranco Veneto, Italia) (edustajat: asianajajat A. Villani, L. D’Amario ja M. Caccialanza)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Braga da Cruz ja L. Cappelletti)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Latvian Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/42/EY mukaisesti toteuttamasta toimenpiteestä GGP Italy spa:n valmistaman ruohonleikkurin markkinoille saattamisen kieltämiseksi 10.6.2015 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2015/902 täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva vaatimus (EUVL L 147, s. 22).

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia T-428/09: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 24.3.2010 — Berenschot Groep v. komissio

text:
               22.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/50

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 24.3.2010 — Berenschot Groep v. komissio
   (Asia T-428/09) (1)

   2010/C 134/83

      Oikeudenkäyntikieli: englanti

   Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 11, 16.1.2010.


title: Asia T-361/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.11.2015 – Menelaus v. SMHV – Garcia Mahiques (VIGOR) (Yhteisön tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki VIGOR — Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki ja aikaisempi kansainvälinen kuviomerkki VIGAR — CD-ROM-levyllä toimitetun käyttöä koskevan näytön tutkittavaksi ottaminen — Sellaisen lisänäytön huomioon ottaminen, jota ei ole esitetty asetetussa määräajassa — Aikaisempien tavaramerkkien tosiasiallinen käyttö — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 15 artikla ja 57 artiklan 2 kohta — Muoto, joka poikkeaa ainoastaan sellaisilta osin, ettei poikkeaminen vaikuta erottamiskykyyn)

text:
               11.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 7/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.11.2015 – Menelaus v. SMHV – Garcia Mahiques (VIGOR)
   (Asia T-361/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki VIGOR - Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki ja aikaisempi kansainvälinen kuviomerkki VIGAR - CD-ROM-levyllä toimitetun käyttöä koskevan näytön tutkittavaksi ottaminen - Sellaisen lisänäytön huomioon ottaminen, jota ei ole esitetty asetetussa määräajassa - Aikaisempien tavaramerkkien tosiasiallinen käyttö - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 15 artikla ja 57 artiklan 2 kohta - Muoto, joka poikkeaa ainoastaan sellaisilta osin, ettei poikkeaminen vaikuta erottamiskykyyn))
   (2016/C 007/26)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Menelaus BV (Amsterdam, Alankomaat) (edustajat: asianajajat A. von Mühlendahl ja H. Hartwig)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Vicente Garcia Mahiques ja Felipe Garcia Mahiques (Jesus Pobre, Espanja) (edustaja: asianajaja E. Pérez Crespo

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, joka on nostettu SMHV:n toisen valituslautakunnan 23.4.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 88/2012 2), joka koskee Vicente Garcia Mahiquesin ja Felipe Garcia Mahiquesin sekä Menelaus BV:n välistä mitättömyysmenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Menelaus BV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) sekä Vicente Garcia Mahiquesin ja Felipe Garcia Mahiquesin oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 260, 7.9.2013.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 9 päivänä heinäkuuta 2002 asiassa T-70/01, Pier V. Aimone vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuin (Henkilöstö – Henkilökohtaisista syistä myönnetty virkavapaus – Kieltäytyminen uudelleensĳoittamisesta – Irtisanominen viran puolesta – Henkilöstösäännön 40 artiklan 4 kohdan d alakohta sekä 49 artiklan toinen kohta)

text:
C 233/22                FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        28.9.2002
                                             ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                   YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
               TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                                   TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                9 päivänä heinäkuuta 2002
                  9 päivänä heinäkuuta 2002
                                                                      asiassa T-233/01, Daniel Callebaut vastaan Euroopan yh-
                                                                                teisöjen komissio (1)
asiassa T-70/01, Pier V. Aimone vastaan Euroopan yhteisö-             (Henkilöstö – Ylennys – Lopullisen arviointikertomuksen
                       jen tuomioistuin (1)                                          puuttuminen – Ansioiden vertailu)
                                                                                (2002/C 233/41)
(Henkilöstö – Henkilökohtaisista syistä myönnetty virkava-
paus – Kieltäytyminen uudelleensijoittamisesta – Irtisanomi-                              (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
nen viran puolesta – Henkilöstösäännön 40 artiklan
      4 kohdan d alakohta sekä 49 artiklan toinen kohta)
                                                                      Asiassa T-233/01, Daniel Callebaut, Euroopan yhteisöjen
                                                                      komission virkamies, kotipaikka Mondorf-les-Bains (Luxem-
                                                                      burg), edustajinaan asianajajat J.-N. Louis ja V. Peere, prosessi-
                         (2002/C 233/40)                              osoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
                                                                      (asiamiehenään C. Berardis-Kayser), jossa kantaja vaatii, että
                                                                      yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa
                    (Oikeudenkäyntikieli: italia)                     komission päätöksen jättää kantaja ylentämättä palkkaluok-
                                                                      kaan B2 vuoden 2000 urakierrossa, yhteisöjen ensimmäisen
                                                                      oikeusasteen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpa-
                                                                      nossa: jaoston puheenjohtaja M. Jaeger, sekä tuomarit K. Le-
                                                                      naerts ja J. Azizi, kirjaaja: hallintovirkamies J. Plingers, on
                                                                      9.7.2002 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seu-
Asiassa T-70/01, Pier V. Aimone, Euroopan yhteisöjen tuo-             raava:
mioistuimen entinen virkamies, kotipaikka Fribourg (Sveitsi),
edustajanaan asianajaja R. Ventura, vastaan Euroopan yhteisö-         1)     Komission 14.8.2000 tekemä päätös jättää kantaja ylentä-
jen tuomioistuin (asiamiehinään M. Schauss ja A. Dal Ferro),                 mättä palkkaluokkaan B2 vuoden 2000 urakierrossa kumo-
jossa kantaja vaatii yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-                taan.
mioistuinta kumoamaan 22.5.2000 tehdyn yhteisöjen tuo-
mioistuimen päätöksen, jolla kantaja irtisanottiin viran puoles-      2)     Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
ta 1.6.2000 lähtien ja jossa hän vaatii kyseisellä päätöksellä
aiheutetun henkisen kärsimyksen ja psyykkis-fyysisen vahin-           (1) EYVL C 331, 24.11.2001.
gon korvaamista, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
mioistuin (viiden jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston
puheenjohtaja J.D. Cooke, sekä tuomarit R. García-Valdecasas
ja P. Lindh, kirjaaja: hallintovirkamies J. Palacio González,
on 9.7.2002 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on
seuraava:                                                                    YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                                                                                TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                                                                                14 päivänä kesäkuuta 2002
1)     Kumoamisvaatimus hylätään.
                                                                      asiassa T-173/01, Asahi Vet SA vastaan Euroopan yhteisö-
                                                                                jen komissio (1)
2)     Vahingonkorvausvaatimus hylätään.
                                                                      (Lupa lisäaineeseen eläinten ravinnossa – Lausunnon anta-
3)     Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluis-                              misen raukeaminen)
       taan.
                                                                                (2002/C 233/42)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
( 1) EYVL C 150, 19.5.2001.
                                                                      Asiassa T-173/01, Asahi Vet SA, kotipaikka Barcelona (Espan-
                                                                      ja), edustajinaan asianajaja C. Bittner, prosessiosoite Luxembur-
                                                                      gissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään


title: Yvan Torren ym. 2.10.1998 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-159/98)

text:
5.12.98                 FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   C 378/21
Lisäksi nimittävä viranomainen on tehnyt ilmeisen arvioin-         kysymykset 24Ð28. Kaksi minuuttia ennen kokeen päät-
tivirheen, koska se ei ole Ð kantajan hankala tilanne huo-         tymistä valvojat jakoivat asianomaisille hakijoille valoko-
mioon ottaen Ð katsonut sopivaksi kantajan ylentämistä             pion kysymyslomakkeesta puuttuneesta sivusta ja ilmoitti-
aikaisemmin yksikön edun mukaisesti.                               vat, että näille annetaan lisäaikaa siihen vastaamista var-
                                                                   ten. Vastoin tätä ilmoitusta koetilaisuuden kulusta
                                                                   vastannut henkilö kuitenkin vaati kyseisiä hakijoita lopet-
                                                                   tamaan kokeen hakijoille annettujen ohjeiden mukaisena
                                                                   päättymisaikana, jolloin näiden vastauspaperit kerättiin
                                                                   pois.
Yvan Torren ym. 2.10.1998 Euroopan yhteisöjen komis-
                  siota vastaan nostama kanne                      Kantajien mukaan nämä epäasianmukaisuudet kokeen a
                                                                   järjestämisessä vääristävät kokeen tuloksen ja valintalauta-
                         (Asia T-159/98)                           kunnan päätöksen. Kantajat vetoavat lisäksi hakijoille
                          (98/C 378/38)                            annettujen ohjeiden vastaiseen menettelyyn sekä yhdenver-
                                                                   taisen kohtelun ja hyvän hallinnon periaatteisiin.
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                   Kantajat huomauttavat lopuksi, että perusteluvelvollisuu-
                                                                   den vastaisesti riidanalaisiin päätöksiin ei sisälly mitään
Yvan Torre, Donatella Ineichen ja Alessandro Cavallaro,            muita perusteluja kuin kantajien kokeista aÐd saamat
kotipaikka Bryssel, ovat nostaneet 2.10.1998 Euroopan              arvosanat sekä viittaus kilpailua koskeneen ilmoituksen
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa               VII.A.1 kohtaan, jonka mukaan kokeiden e ja f korjaami-
kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-             sen edellytyksenä oli, että hakijat saavat kokeesta a edelly-
jien edustajana on asianajaja Marc-Albert Lucas, LieÁge,           tetyn vähimmäispistemäärän.
prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire Myson SARL, 30
rue de Cessange.
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuin
                                                                   NV Firma LeÂon Van Parysin ja NV Pacific Fruit Compa-
                                                                   nyn 2.10.1998 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan
Ð kumoaa kilpailun EUR/A/123 valintalautakunnan                                           nostama kanne
     puheenjohtajan Anne D'Haen-Bertierin nimissä laadi-
                                                                                (Asia T-160/98)
     tuilla 2.7.1998 päivätyillä ilmoituksilla heille tiedoksi
     annetut päätökset, joilla heille on annettu hylätty arvo-                            (98/C 378/39)
     sana kyseisen kilpailun kokeesta a ja joiden mukaan
     heillä ei sen vuoksi ole oikeutta osallistua kokeisiin e
     ja f;                                                                        (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
Ð kumoaa ne kilpailun EUR/A/123 valintalautakunnan                 NV Firma LeÂon Van Parys ja NV Pacific Fruit Company,
     päätökset, joihin riidanalaisen päätöksen oikeudenvas-        molempien kotipaikka Antwerpen (Belgia), ovat nostaneet
     taisuus on vaikuttanut;                                       2.10.1998 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                   tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                   vastaan. Kantajien edustajina ovat asianajajat P. Vlaem-
Ð jälkimmäisen vaatimuksen osalta toissijaisesti lykkää            minck, L. Van Den Hende ja J. Holmens, Gent, ja
     kilpailun EUR/A/123 kohteena olevien virkojen täyttä-         prosessiosoite Luxemburgissa on asianajotoimisto Loesch
     mistä siihen asti, kunnes kilpailu a on saatu järjeste-       & Wolter, 11 rue Goethe.
     tyksi uudelleen ja siinä on menetelty asianmukaisesti
     kaikkia siihen osallistumaan oikeutettuja italiankielisiä
     hakijoita kohtaan ja kunnes komissio on ryhtynyt              Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
     tämän kokeen tulosten perusteella asianmukaisiin toi-         tuin
     menpiteisiin.
                                                                   1. kumoaa 12.3.1998 ja 5.8.1998 välisenä aikana tehdyn
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                    komission päätöksen, jolla komissio päätti pienentää
                                                                       kantajien viitevuoden 1996 osalta maahantuoduiksi
                                                                       ilmoittamien banaanien määrää vahvistaessaan sitä
Kantajat, jotka ovat italiankielisiä, ovat tehneet osallistu-          banaanimäärää, jonka kantajat voivat tuoda yhteisön
mishakemuksensa kilpailuun EUR/A/123 ja valinneet                      ulkopuolisista maista Euroopan talousyhteisön vuo-
taloushallinnon aihealueen. Kokeen aikana eräs sen italian             delle 1998 avaaman tariffikiintiön puitteissa ja
kielellä suorittaneista hakijoista huomautti koetta valvo-
neelle rekrytointiyksikön henkilökunnalle, että kokeen a
kysymyslomakkeesta puuttui yksi sivu, johon sisältyivät            2. velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-168/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 15.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Supremo – Espanja) – Grupo Itevelesa SL, Applus Iteuve Technology, Certio ITV SL ja Asistencia Técnica Industrial SAE v. OCA Inspección Técnica de Vehículos SA ja Generalidad de Cataluña (Ennakkoratkaisupyyntö — SEUT 49 ja SEUT 51 artikla — Sijoittautumisvapaus — Direktiivi 2006/123/EY — Soveltamisala — Palvelut sisämarkkinoilla — Direktiivi 2009/40/EY — Ajoneuvojen katsastustoiminnan aloittaminen ja harjoittaminen — Yksityisen elimen harjoittama toiminta — Toiminnat, jotka liittyvät julkisen vallan käyttöön — Ennakkolupajärjestelmä — Yleisen edun mukaiset pakottavat syyt — Liikenneturvallisuus — Alueellinen jako — Ajoneuvojen katsastusasemien välinen vähimmäisetäisyys — Suurin sallittu markkinaosuus — Oikeuttaminen — Soveltuvuus tavoitellun päämäärän saavuttamiseen — Johdonmukaisuus — Oikeasuhteisuus)

text:
               7.12.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 406/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 15.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Supremo – Espanja) – Grupo Itevelesa SL, Applus Iteuve Technology, Certio ITV SL ja Asistencia Técnica Industrial SAE v. OCA Inspección Técnica de Vehículos SA ja Generalidad de Cataluña
   (Asia C-168/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 49 ja SEUT 51 artikla - Sijoittautumisvapaus - Direktiivi 2006/123/EY - Soveltamisala - Palvelut sisämarkkinoilla - Direktiivi 2009/40/EY - Ajoneuvojen katsastustoiminnan aloittaminen ja harjoittaminen - Yksityisen elimen harjoittama toiminta - Toiminnat, jotka liittyvät julkisen vallan käyttöön - Ennakkolupajärjestelmä - Yleisen edun mukaiset pakottavat syyt - Liikenneturvallisuus - Alueellinen jako - Ajoneuvojen katsastusasemien välinen vähimmäisetäisyys - Suurin sallittu markkinaosuus - Oikeuttaminen - Soveltuvuus tavoitellun päämäärän saavuttamiseen - Johdonmukaisuus - Oikeasuhteisuus))
   (2015/C 406/05)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Supremo

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Grupo Itevelesa SL, Applus Iteuve Technology, Certio ITV SL ja Asistencia Técnica Industrial SAE

      Vastapuolet: OCA Inspección Técnica de Vehículos SA ja Generalidad de Cataluña

      Tuomiolauselma

               1)

               Palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123/EY 2 artiklan 2 kohdan d alakohtaa on tulkittava siten, että ajoneuvojen katsastustoiminta ei kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan.

               2)

               SEUT 51 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että ajoneuvojen katsastusasemien toiminnassa, sellaisena kuin sitä tarkoitetaan pääasiassa kyseessä olevassa lainsäädännössä, ei osallistuta tässä määräyksessä tarkoitetulla tavalla julkisen vallan käyttöön huolimatta siitä, että näiden asemien toiminnanharjoittajilla on toimivalta poistaa ajoneuvo liikenteestä, kun siinä havaitaan katsastuksen yhteydessä turvallisuuspuutteita, jotka aiheuttavat välittömän vaaran.

               3)

               SEUT 49 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa asetetaan yritykselle tai yritysryhmälle myönnettävän ajoneuvojen katsastusaseman avaamisluvan myöntämisen edellytykseksi yhtäältä se, että kyseisen aseman ja tämän yrityksen tai yritysryhmän jo luvan saaneiden asemien välillä on vähimmäisetäisyys, ja toisaalta se, että jos tällainen lupa myönnetään, mainitulla yrityksellä tai yritysryhmällä ei ole yli 50 prosentin markkinaosuutta, ellei osoiteta, että nämä ehdot ovat todella soveltuvia kuluttajien suojelemiseen ja liikenneturvallisuuden tavoitteiden saavuttamiseen eivätkä ne ylitä sitä, mikä on tätä varten tarpeen; tämän varmistaminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävä.

      (1)  EUVL C 175, 10.6.2014.


title: Asia T-557/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.1.2017 – Belis v. komissio

text:
               6.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 70/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.1.2017 – Belis v. komissio
   (Asia T-557/16) (1)

   (2017/C 070/41)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 294, 7.9.2015 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-97/15, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Asia C-157/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Liettua) on esittänyt 26.3.2013 — Nickel & Goeldner Spedition GmbH v. Kintra UAB, selvitystilassa

text:
               1.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/23

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Liettua) on esittänyt 26.3.2013 — Nickel & Goeldner Spedition GmbH v. Kintra UAB, selvitystilassa
   (Asia C-157/13)
   2013/C 156/36
   Oikeudenkäyntikieli: liettua

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Nickel & Goeldner Spedition GmbH

      Vastapuoli: Kintra UAB, selvitystilassa

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Kun kanteen on nostanut pesänhoitaja, joka toimii velallisyrityksen kaikkien velkojien edun mukaisesti ja pyrkii palauttamaan yrityksen maksukyvyn sekä lisäämään maksukyvyttömän yrityksen varojen määrää, jotta mahdollisimman monien velkojien saamisia voidaan tyydyttää — samalla kun pitäisi huomata, että samaan pyritään myös esimerkiksi pesänhoitajan takaisinsaantikanteilla (actio Pauliana), joiden on tunnustettu liittyvän läheisesti maksukyvyttömyysmenettelyyn, ja kun erääntyneen summan maksamista vaaditaan CMR-yleissopimuksen ja Liettuan siviililain (siviililain yleiset säännökset) nojalla kansainvälisen tavarankuljetuksen osalta, pitäisikö tällaisen kanteen katsoa liittyvän läheisesti (välittömän yhteyden kautta) kantajan maksukyvyttömyysmenettelyyn, onko asian tutkiva tuomioistuin määritettävä asetuksen N:o 1346/2000 (1) säännösten mukaisesti ja kuuluuko se asetuksen N:o 44/2001 (2) soveltamista koskevan poikkeuksen soveltamisalaan?

               2)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, Lietuvos Aukščiausiasis Teismas pyytää unionin tuomioistuinta täsmentämään, onko silloin, kun riidanalainen velvoite (vastaajan sopimusvelvoitteiden laiminlyöntiin perustuva velvoite maksaa kansainväliseen tavarankuljetukseen perustuva velka viivästyskorkoineen maksukyvyttömälle kantajalle) on syntynyt ennen kantajaa koskevan maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista, nojauduttava asetuksen N:o 1346/2000 44 artiklan 3 kohdan a alakohtaan eikä tätä asetusta voida soveltaa, koska tätä tapausta koskeva toimivalta vahvistetaan CMR-yleissopimuksen 31 artiklassa, joka on erityisen yleissopimuksen määräys.

               3)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi ja nyt käsiteltävä riita kuuluu asetuksen N:o 44/2001 soveltamisalaan, Lietuvos Aukščiausiasis Teismas pyytää unionin tuomioistuinta selvittämään, pitäisikö nyt käsiteltävässä asiassa katsoa, siltä osin kuin CMR-yleissopimuksen 31 artiklan 1 kappale ja asetuksen N:o 44/2001 2 artiklan 1 kohta eivät ole ristiriidassa keskenään, että kun riidan kohde kuuluu CMR-yleissopimuksen (erityisen yleissopimuksen) soveltamisalaan, on sovellettava CMR-yleissopimuksen 31 artiklan määräyksiä, kun määritetään, minkä valtion tuomioistuimet ovat toimivaltaisia ratkaisemaan nyt asian kohteena olevan riidan, sikäli kun tällaiset määräykset eivät ole ristiriidassa asetuksen N:o 44/2001 perustavanlaatuisten tavoitteiden kanssa, eivätkä johda lopputuloksiin, jotka olisivat sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan toteutumisen kannalta vähemmän suotuisia, ja ovat riittävän selviä ja täsmällisiä?

      (1)  Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1346/2000 (EYVL L 160, s. 1)

      (2)  Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 44/2001 (EYVL 2001 L 12, s. 1)


title: Asia T-416/03: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 5.12.2006 — Angelidis v. parlamentti (Henkilöstö — Arviointikertomus — Kumoamiskanne — Välittömän esimiehen kuulematta jättäminen — Perustelut — Vahingonkorvauskanne — Arviointikertomuksen laatiminen myöhässä — Henkinen kärsimys — Tutkittavaksi ottaminen)

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/33

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 5.12.2006 — Angelidis v. parlamentti
   (Asia T-416/03) (1)

   (Henkilöstö - Arviointikertomus - Kumoamiskanne - Välittömän esimiehen kuulematta jättäminen - Perustelut - Vahingonkorvauskanne - Arviointikertomuksen laatiminen myöhässä - Henkinen kärsimys - Tutkittavaksi ottaminen)
   (2006/C 331/72)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Angel Angelidis (Luxemburg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja É. Boigelot)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: J. de Wachter ja M. Mustapha Pacha)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Sen kantajaa, joka on Euroopan parlamentin palkkaluokassa A3 oleva virkamies, koskevan arviointikertomuksen kumoaminen, joka koskee ajanjaksoa 1.1.–31.12.2001, ja vahingonkorvausvaatimus, joka koskee riidanalaisen arviointikertomuksen väitetyistä virheistä ja sen laatimisen väitetystä viivästymisestä kantajalle väitetysti aiheutuneen vahingon korvaamista
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 59, 6.3.2004.


title: Asia C-88/06: Kanne  13.2.2006  — Euroopan yhteisöjen komissio v. Irlanti

text:
               6.5.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 108/4

         Kanne 13.2.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Irlanti
   (Asia C-88/06)
   (2006/C 108/05)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: J. Enegren, I. Kaufmann-Bühler)
   Vastaaja: Irlanti
   Vaatimukset

               —

               on todettava, että Irlannin tasavalta ei ole noudattanut työntekijöiden työssään käyttämille työvälineille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista annetun neuvoston direktiivin 89/655/ETY (toinen direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) muuttamisesta 27 päivänä kesäkuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/45/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle;

               —

               Irlanti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi 19.7.2004.

      (1)  EYVL L 195, 19.7.2001, s. 46.


title: Asia T-135/17: Kanne 28.2.2017 – Scor v. komissio

text:
               8.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 144/50

         Kanne 28.2.2017 – Scor v. komissio
   (Asia T-135/17)
   (2017/C 144/69)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Scor SE (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat N. Baverez, N. Autet, M. Béas ja G. Marson)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa valtiontuesta SA.37649 (2013/CP); SA.45860 (2016/PN); SA.45860 (2016/N) – Ranska 26.9.2016 tehdyn päätöksen C(2016) 5995 final kohdan ”(i) Caisse Centrale de Réassurancelle (CCR) myönnetty rajaton vakuus luonnonkatastrofiriskien jälleenvakuuttamisen Ranskassa”

               —

               velvoittaa komission korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan mukaisesti.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että riidanalaisessa päätöksessä nojaudutaan virheelliseen oikeusperustaan Caisse Centrale de Réassurancelle myönnetyn vakuuden soveltuvuuden arvioimiseksi.

               2.

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että riidanalaisen päätöksen perustelut ovat useilta osin puutteelliset.

               3.

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohtaa on rikottu. Kyseinen kanneperuste jakautuu kahteen osaan:

                           —

                           ensimmäinen osa, joka koskee oikeasuhteisuuden arvioinnissa tehtyjä oikeudellisia virheitä

                           —

                           toinen osa, joka koskee vakuuden suhteettomuutta.

               4.

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että kantajan menettelyllisiä oikeuksia on loukattu.


title: Asia C-148/04: Commissione Tributaria Provinciale di Genovan 11.2.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Unicredito Italiano SpA vastaan Agenzia Entrate Ufficio Genova 1

text:
               30.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/32

         Commissione Tributaria Provinciale di Genovan 11.2.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Unicredito Italiano SpA vastaan Agenzia Entrate Ufficio Genova 1
   (Asia C-148/04)
   (2004/C 118/60)
   Commissione Tributaria Provinciale di Genova on pyytänyt 11.2.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 23.3.2004, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Unicredito Italiano SpA vastaan Agenzia Entrate Ufficio Genova 1 seuraaviin kysymyksiin:

               1)

               Onko 11.12.2001 tehty komission päätös 2002/581/EY (1) pätemätön ja yhteisön oikeuden kanssa yhteensoveltumaton sen vuoksi, että Ciampin lain ja siihen liittyvän pankkeja koskevan asetuksen (decreto legislativo) säännökset soveltuvat yhteismarkkinoille tai ainakin kuuluvat EY 87 artiklan 3 kohdan b ja c alakohdassa mainittujen poikkeusten soveltamisalaan, toisin kuin komissio on katsonut?

               2)

               Onko erityisesti edellä mainitun päätöksen 4 artiklan pätemätön ja yhteisön oikeuden kanssa yhteensoveltumaton sen vuoksi,

                           a)

                           että komissio ei ole täyttänyt asianmukaisten perustelujen esittämistä koskevaa velvollisuuttaan EY 253 artiklan mukaisesti ja/tai

                           b)

                           että komissio on loukannut luottamuksensuojan periaatetta ja/tai

                           c)

                           että komissio on loukannut suhteellisuusperiaatetta?

               3)

               Onko EY 87 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen, asetuksen (EY) N:o 659/1999 (2) 14 artiklan ja yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden, erityisesti perusteluissa esiin tuotujen periaatteiden, oikea tulkinta joka tapauksessa esteenä 24.12.2002 annetun asetuksen (decreto legge) nro 282 (joka on 21.2.2003 hyväksytty yhteisön oikeuden ja vero-oikeuden täytäntöönpanoa, verokantoa ja kirjanpitomenettelyjä koskevista kiireellisistä säännöksistä annettuna lakina nro 27; Gazzetta Ufficiale nro 44, 22.2.2003, Suppl. ord. nro 29) 1 §:n soveltamiselle?

      (1)  EYVL L 184, 13.7.2002, s. 27.

      (2)  EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.


title: Asia T-237/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 9.6.2015 – Steinbeis Papier v. komissio (Valtiontuet — Toimenpiteet, jotka Saksan liittotasavalta on toteuttanut uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön ja paljon energiaa käyttävien yritysten hyväksi — Päätös aloittaa SEUT 108 artiklan 2 kohdassa määrätty menettely — Lopullisen päätöksen antaminen kanteen nostamisen jälkeen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               7.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/60

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 9.6.2015 – Steinbeis Papier v. komissio
   (Asia T-237/14) (1)

   ((Valtiontuet - Toimenpiteet, jotka Saksan liittotasavalta on toteuttanut uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön ja paljon energiaa käyttävien yritysten hyväksi - Päätös aloittaa SEUT 108 artiklan 2 kohdassa määrätty menettely - Lopullisen päätöksen antaminen kanteen nostamisen jälkeen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2015/C 294/72)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Steinbeis Papier GmbH (Glückstadt, Saksa) (edustajat: asianajajat H. Janssen ja G.-R. Engel)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: T. Maxian Rusche ja R. Sauer, avustajinaan asianajajat A. Luke ja C. Maurer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota osittain komission 18.12.2013 tekemä päätös C(2013) 4424 final, jolla aloitettiin SEUT 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely, joka koskee toimenpiteitä, joita Saksan liittotasavalta on toteuttanut uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön ja paljon energiaa käyttävien yritysten hyväksi (Valtiontuki SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen asiassa raukeaa.

               2)

               Lausunnon antaminen EFTA:n valvontaviranomaisen väliintulohakemuksesta raukeaa.

               3)

               Steinbeis Papier GmbH vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

               4)

               EFTA:n valvontaviranomainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 223, 14.7.2014.


title: Asia C-282/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Braunschweig (Saksa) on esittänyt 11.6.2015 – Queisser Pharma GmbH & Co. KG v. Saksan liittotasavalta

text:
               7.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/30

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Braunschweig (Saksa) on esittänyt 11.6.2015 – Queisser Pharma GmbH & Co. KG v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-282/15)
   (2015/C 294/37)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgericht Braunschweig

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Queisser Pharma GmbH & Co. KG

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 34, 35 ja 36 artiklaa, luettuna yhdessä elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28.1.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 (1) 14 artiklan kanssa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa kielletään aminohappoja (tässä: L-histidiiniä) sisältävän ravintolisän valmistaminen tai käsitteleminen ja markkinoille saattaminen, jos sille ei myönnetä tiettyjen muiden tosiasiallisten edellytysten mukaisesti kansallisen viranomaisen harkintavaltaan kuuluvaa, määräaikaista poikkeusta?

               2)

               Seuraako elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28.1.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 178/2002 14, 6, 7, 53 ja 55 artiklan systematiikasta, että yksittäisten elintarvikkeiden tai niiden ainesosien kansallisia kieltoja voidaan asettaa ainoastaan kyseisissä säännöksissä mainituin edellytyksin, ja onko tämä systematiikka esteenä ensimmäisessä kysymyksessä kuvatun kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle?

               3)

               Onko vitamiinien, kivennäisaineiden ja eräiden muiden aineiden lisäämisestä elintarvikkeisiin 20.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1925/2006 (2) 8 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä ensimmäisessä kysymyksessä kuvatun kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle?

      (1)  EYVL L 31, s. 1.

      (2)  EUVL L 404, s. 26.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 22 päivänä lokakuuta 2002 asiassa C-94/00 (Cour de cassationin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Roquette Frères SA vastaan Directeur général de la concurrence, de la consommation et de la répression des fraudes (Kilpailuoikeus – Asetuksen N:o 17 14 artiklan 3 ja 6 kohta – Komission päätös, jossa määrätään tarkastuksesta – Kansallisten viranomaisten antama apu – Asiassa Hoechst vastaan komissio 21.9.1989 annetun tuomion tulkinta – Yleiset oikeusperiaatteet – Suoja julkisen vallan sellaisia toimenpiteitä vastaan, joilla puututaan mielivaltaisesti ja suhteettomalla tavalla oikeushenkilön yksityisen toiminnan piiriin – Sellaiselle kansalliselle tuomioistuimelle kuuluvan valvonnan laajuus, jolla on toimivalta antaa lupa pakkokeinojen käyttöön yrityksiä vastaan – Komission tiedotusvelvollisuus – Lojaali yhteistyö)

text:
7.12.2002               FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                                C 305/3
Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningas-             täväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
kunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista,             olevassa asiassa Roquette Frères SA ja Directeur général de la
joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyllä asiakirjalla (EYVL             concurrence, de la consommation et de la répression des
1994, C 241, s. 21 ja EYVL 1995, L 1, s. 1), 4 artiklan                  fraudes, Euroopan yhteisöjen komission osallistuessa asian
1 kohdan d alakohdan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin                käsittelyyn, ennakkoratkaisun 6 päivänä helmikuuta 1962
(kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohta-             annetun neuvoston asetuksen N:o 17, perustamissopimuksen
ja J.-P. Puissochet sekä tuomarit R. Schintgen (esittelevä               85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus (EYVL
tuomari), C. Gulmann, F. Macken ja J. N. Cunha Rodrigues,                1962, 13, s. 204), 14 artiklan sekä yhdistetyissä asioissa 46/
julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja: R. Grass, on antanut               87 ja 227/88, Hoechst vastaan komissio, 21.9.1989 annetun
17.10.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                    tuomion (Kok. 1989, s. 2859, Kok. Ep. X, s. 145) tulkinnasta,
                                                                         yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpanossa: presidentti
Pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista 17 päivänä       G. C. Rodríguez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat J.-P. Puisso-
heinäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY,                chet, M. Wathelet ja R. Schintgen sekä tuomarit C. Gulmann,
sellaisena kuin se on muutettuna Itävallan tasavallan, Suomen            D. A. O. Edward, A. La Pergola (esittelevä tuomari), P. Jann,
tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden         V. Skouris, F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr ja J. N. Cunha
sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyllä      Rodrigues, julkisasiamies: J. Mischo, kirjaaja: hallintovirkamies
asiakirjalla, 4 artiklan 1 kohdan d alakohtaa on tulkittava niin,        L. Hewlett, on antanut 22.10.2002 tuomion, jonka tuomiolau-
että pääoman hankintavero on kannettava sellaisista täydentävistä        selma on seuraava:
maksuista, jotka emoyhtiö suorittaa pääomayhtiölle, joka lisää
yhtiövarallisuuttaan laskemalla liikkeeseen tuotto-oikeustodistuksia,
mahdollistaakseen sen, että emoyhtiön tytäryhtiö saisi hankittua
nämä todistukset.
                                                                         1)    Yhteisön oikeuden sen yleisen periaatteen nojalla, jolla annetaan
( 1) EYVL C 149, 27.5.2000.                                                    suojaa sellaisia julkisen vallan toimenpiteitä vastaan, joilla
                                                                               puututaan mielivaltaisesti tai suhteettomalla tavalla luonnolli-
                                                                               sen henkilön tai oikeushenkilön yksityisen toiminnan piiriin,
                                                                               kansallisen tuomioistuimen, jolla on kansallisen oikeuden
                                                                               nojalla toimivalta antaa lupa etsintöihin ja takavarikkoihin
                                                                               sellaisten yritysten tiloissa, joita epäillään kilpailusääntöjen
                                                                               rikkomisesta, on tutkittava, että komission 6 päivänä helmikuu-
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                      ta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o 17, perustamissopi-
                                                                               muksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus,
                   22 päivänä lokakuuta 2002                                   14 artiklan 6 kohdan perusteella esittämän virka-apupyynnön
                                                                               seurauksena pyydetty pakkokeinojen käyttö ei ole mielivaltaista
                                                                               tai suhteetonta määrätyn tarkastuksen kohteeseen nähden. On
asiassa C-94/00 (Cour de cassationin esittämä ennakkorat-                      yhteisön oikeuden vastaista, että tämän kansallisen tuomioistui-
kaisupyyntö), Roquette Frères SA vastaan Directeur géné-
                                                                               men harjoittama kyseisten toimenpiteiden sallittavuutta koskeva
ral de la concurrence, de la consommation et de la                             valvonta ulottuu laajemmalle kuin mitä edellä mainitussa
                    répression des fraudes (1)
                                                                               yleisessä periaatteessa edellytetään, sanotun kuitenkaan rajoitta-
                                                                               matta sellaisten kansallisen oikeuden säännösten soveltamista,
(Kilpailuoikeus – Asetuksen N:o 17 14 artiklan 3 ja 6 kohta                    joilla säännellään pakkokeinojen käyttämisestä.
– Komission päätös, jossa määrätään tarkastuksesta –
Kansallisten viranomaisten antama apu – Asiassa Hoechst
vastaan komissio 21.9.1989 annetun tuomion tulkinta –
Yleiset oikeusperiaatteet – Suoja julkisen vallan sellaisia
toimenpiteitä vastaan, joilla puututaan mielivaltaisesti ja              2)    Yhteisön oikeudessa komissio velvoitetaan huolehtimaan siitä,
suhteettomalla tavalla oikeushenkilön yksityisen toiminnan                     että kyseisellä kansallisella tuomioistuimella on käytössään
piiriin – Sellaiselle kansalliselle tuomioistuimelle kuuluvan                  kaikki ne seikat, joita se tarvitsee voidakseen harjoittaa sille
valvonnan laajuus, jolla on toimivalta antaa lupa pakkokei-                    kuuluvaa valvontaa. Komission toimittamista tiedoista on
nojen käyttöön yrityksiä vastaan – Komission tiedotusvelvol-                   tämän osalta periaatteessa käytävä ilmi seuraavat seikat:
                    lisuus – Lojaali yhteistyö)
                         (2002/C 305/04)
                                                                               –      kuvaus epäillyn kilpailusääntöjen rikkomisen keskeisistä
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                                     piirteistä eli vähintään tiedot kyseessä olevista oletetuista
                                                                                markkinoista ja epäiltyjen kilpailunrajoitusten luonteesta
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                               –      selitykset siitä, millä tavoin pakkokeinojen kohteena
Asiassa C-94/00, jonka Cour de cassation (Ranska) on saatta-                          olevan yrityksen oletetaan olevan osallisena edellä maini-
nut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsitel-                        tussa kilpailusääntöjen rikkomisessa
 ---pagebreak--- C 305/4                     FI                             Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                             7.12.2002
       –     selitykset, joista ilmenee yksityiskohtaisesti, että komissiol-            YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
             la on hallussaan painavia tietoja ja selvityksiä, joiden
             perusteella se epäilee kyseisen yrityksen syyllistyneen tällai-                               (kuudes jaosto)
             seen kilpailusääntöjen rikkomiseen
                                                                                17 päivänä lokakuuta 2002
       –     mahdollisimman täsmällinen maininta etsinnän kohtees-             asiassa C-138/00 (Verwaltungsgerichtshofin esittämä en-
             ta ja niistä seikoista, joihin tarkastus kohdistuu, sekä          nakkoratkaisupyyntö), Solida Raiffeisen Immobilien Lea-
             maininta yhteisön tutkijoille myönnetyistä valtuuksista,          sing GmbH ja Tech Gate Vienna Wissenschafts- und
             ja                                                                Technologiepark GmbH vastaan Finanzlandesdirektion
                                                                                für Wien, Niederösterreich und Burgenland (1)
       –     siinä tapauksessa, että komissio pyytää kansallisten viran-       (Direktiivi 69/335/ETY – Pääoman hankinnasta kannetta-
             omaisten apua ennalta ehkäisevänä toimenpiteenä kysei-            vat välilliset verot – Pääoman hankintavero – Millaisen
             sen yrityksen mahdollisen vastustuksen torjumiseksi, seli-        tahansa omaisuuden sijoittaminen – Käsite – Muun kuin
             tykset, joiden perusteella kyseinen kansallinen tuomiois-         osakkaan hankkimat pääomayhtiön tuotto-oikeustodistuk-
             tuin voi varmistua siitä, että jos ennakolliseen pakkokeino-                                         set)
             jen käyttöön ei anneta lupaa, kilpailusääntöjen
             rikkomiseen liittyvien tosiseikkojen selvittäminen on mah-                                   (2002/C 305/05)
             dotonta tai ainakin se vaikeutuu huomattavasti.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
3)     Kansallinen tuomioistuin ei sen sijaan voi vaatia sitä, että sille      (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
       toimitetaan komission asiakirjoissa olevat tiedot ja selvitykset,                      tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
       joihin tämän epäilykset perustuvat.
                                                                               Asiassa C-138/00, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on
4)     Kun kyseinen tuomioistuin katsoo, että komission toimittamat            saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen
       tiedot eivät täytä edellä mainittuja vaatimuksia, se ei voi             käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa
       asetuksen N:o 17 14 artiklan 6 kohtaa ja perustamissopimuk-             vireillä olevissa asioissa Solida Raiffeisen Immobilien Leasing
       sen 5 artiklaa (josta on tullut EY 10 artikla) rikkomatta tyytyä        GmbH ja Tech Gate Vienna Wissenschafts- und Technologie-
       hylkäämään sen käsiteltäväksi saatettua hakemusta. Tällaisessa          park GmbH ja Finanzlandesdirektion für Wien, Niederöster-
       tapauksessa tämän tuomioistuimen on ilmoitettava mahdolli-              reich und Burgenland ennakkoratkaisun pääoman hankinnasta
       simman nopeasti komissiolle tai kansalliselle viranomaiselle,           kannettavista välillisistä veroista 17 päivänä heinäkuuta 1969
       joka on saattanut asian sen käsiteltäväksi komission pyynnöstä,         annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY (EYVL L 249,
       niistä vaikeuksista, joita sillä on ollut, ja sen on tarvittaessa       s. 25), sellaisena kuin se on muutettuna Itävallan tasavallan,
       pyydettävä lisäselityksiä, joiden perusteella se voi harjoittaa sille   Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdois-
       kuuluvaa valvontaa. Vasta kun toimivaltaisella kansallisella            ta ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni
       tuomioistuimella on käytössään tällaiset mahdolliset lisäselityk-       perustuu, tehdyllä asiakirjalla (EYVL 1994, C 241, s. 21 ja
       set tai kun komissio ei ole antanut pyyntöönsä liittyviä                EYVL 1995, L 1, s. 1), 5 artiklan 1 kohdan a alakohdan
       hyödyllisiä lisätietoja, kansallinen tuomioistuin voi perustellusti     tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien
       evätä pyydetyn avun, jos se katsoo sillä olevien tietojen               kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J.-P. Puissochet sekä
       perusteella, että pyydettyä pakkokeinojen käyttöä on pidettävä          tuomarit R. Schintgen (esittelevä tuomari), V. Skouris,
       mielivaltaisena tai suhteettomana toimenpiteenä tarkastuksen            F. Macken ja J. N. Cunha Rodrigues, julkisasiamies: A. Tizzano,
       kohteeseen nähden.                                                      kirjaaja: osastopäällikkö D. Louterman-Hubeau, on antanut
                                                                               17.10.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
5)     Tiedot, jotka komission on toimitettava kyseiselle kansalliselle        Pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista 17 päivänä
       tuomioistuimelle, voivat ilmetä yhtä hyvin päätöksestä, jossa           heinäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY,
       määrätään tarkastuksesta, kuin kansallisille viranomaisille             sellaisena kuin se on muutettuna Itävallan tasavallan, Suomen
       asetuksen N:o 17 14 artiklan 6 kohdan perusteella esitetystä            tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden
       pyynnöstä tai tämän tuomioistuimen esittämään kysymykseen               sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyllä
       jopa suullisesti annetusta vastauksesta.                                asiakirjalla, 5 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava niin, että
                                                                               siinä käytetty käsite ”kaikenlainen omaisuus, jonka osakkaat ovat
                                                                               yhtiöön sijoittaneet tai sijoittavat”, kattaa myös sellaiset täydentävät
                                                                               maksut, jotka muu kuin kyseessä olevan pääomayhtiön osakas on
                                                                               suorittanut tälle yhtiölle tuotto-oikeustodistuksista, jotka tämä yhtiö
( 1) EYVL C 149, 27.5.2000.
                                                                               on laskenut liikkeeseen yhtiövarallisuuttaan lisätäkseen.
                                                                               (1 ) EYVL C 176, 24.6.2000.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kuudes jaosto), 22 päivänä lokakuuta 1998, asiassa C-184/96, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - EY:n perustamissopimuksen 30 artikla)

text:
C 397/2               FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    19.12.98
      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                  YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                       (kuudes jaosto),                                                    (kuudes jaosto),
                 22 päivänä lokakuuta 1998,                                         22 päivänä lokakuuta 1998,
asiassa C-154/96 (Tribunal du travail de Bruxelles'n esit-        asiassa C-184/96, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
tämä ennakkoratkaisupyyntö), Louis Wolfs vastaan Office                                 Ranskan tasavalta (1)
               National des Pensions (ONP) (1)
                                                                  (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen Ð EY:n
(Direktiivi 79/7/ETY Ð Yhdenvertainen kohtelu Ð Van-                            perustamissopimuksen 30 artikla)
       huuseläke Ð Laskentatapa Ð Vanhuuseläkeikä)
                                                                                (98/C 397/03)
                        (98/C 397/02)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                     (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
                                                                      yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
   (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                  Asiassa C-184/96, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamie-
                                                                  hinään Hendrik van Lier ja Jean-Francis Pasquier) vastaan
                                                                  Ranskan tasavalta (asiemiehinään Catherine de Salins ja
Asiassa C-154/96, jonka Tribunal du travail de Bruxelles
                                                                  Gautier Mignot), jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomiois-
(Belgia) on saattanut EY:n perustamissopimuksen
                                                                  tuinta toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudatta-
177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltä-
                                                                  nut EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan mukaisia vel-
väksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa
                                                                  voitteitaan antaessaan 9.8.1993 asetuksen N:o 93/999
vireillä olevassa asiassa Louis Wolfs vastaan Office Natio-
                                                                  hanhenmaksavalmisteista ottamatta huomioon komission
nal des Pensions (ONP) ennakkoratkaisun miesten ja nais-
                                                                  yksityiskohtaisessa lausunnossa ja perustellussa lausun-
ten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteut-
                                                                  nossa vastavuoroisesta tunnustamisesta esitettyjä näkökoh-
tamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä 19 päi-
                                                                  tia, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien
vänä joulukuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 79/7/
                                                                  kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. J. G. Kapteyn
ETY (EYVL L 6, 10.1.1979, s. 24) 4 artiklan 1 kohdan ja
                                                                  sekä tuomarit G. F. Mancini, J. L. Murray (esittelevä tuo-
7 artiklan 1 kohdan 1 alakohdan tulkinnasta, yhteisöjen
                                                                  mari), H. Ragnemalm ja R. Schintgen, julkisasiamies: A.
tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa:
                                                                  La Pergola, kirjaaja: apulaiskirjaaja H. von Holstein, on
jaoston puheenjohtaja P. J. G. Kapteyn sekä tuomarit G. F.
                                                                  antanut 22.10.1998 tuomion, jonka tuomiolauselma on
Mancini, J. L. Murray, H. Ragnemalm (esittelevä tuomari)
                                                                  seuraava:
ja R. Schintgen, julkisasiamies: M. Elmer, kirjaaja: johtava
hallintovirkamies D. Louterman-Hubeau, on antanut
22.10.1998 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                  1) Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamis-
                                                                       sopimuksen 30 artiklan mukaisia velvoitteitaan antaes-
                                                                       saan 9.8.1993 asetuksen N:o 93/999 hanhenmaksaval-
Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen                  misteista sisällyttämättä siihen määräyksiä jostakin toi-
asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa               sesta jäsenvaltiosta peräisin olevien tuotteiden, jotka
kysymyksissä 19 päivänä joulukuuta 1978 annetun neu-                   vastaavat tämän jäsenvaltion lainsäädännössä asetet-
voston direktiivin 79/7/ETY 7 artiklan 1 kohdan                        tuja vaatimuksia, vastavuoroisesta tunnustamisesta.
a alakohtaa on tulkittava niin, että siinä kyseinen jäsenval-
tio oikeutetaan laskemaan eläkkeen määrä eri tavoin työn-
tekijän sukupuolesta riippuen, jos kansallisessa lainsäädän-
nössä on pidetty voimassa eri eläkeikä miespuolisille ja
                                                                  2) Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeuden-
naispuolisille työntekijöille.
                                                                       käyntikulut.
(1) EYVL C 197, 6.7.1996.                                         (1) EYVL C 210, 20.7.1996.


title: Asia T-622/15: Kanne 9.11.2015 – Deere v. SMHV (EXHAUST-GARD)

text:
               11.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 7/33

         Kanne 9.11.2015 – Deere v. SMHV (EXHAUST-GARD)
   (Asia T-622/15)
   (2016/C 007/44)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Deere & Company (Wilmington, Delaware, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat N. Weber ja T. Heitmann)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Menettely SMHV:ssa

      Riidanalainen malli: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki EXHAUST-GARD – Rekisteröintihakemus nro 11 747 409

      Riidanalainen päätös: SMHV:n neljännen valituslautakunnan 8.9.2015 asiassa R 196/2014-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklaa on rikottu.


title: Asia C-66/08: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 17.7.2008 (Oberlandesgericht Stuttgartin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Szymon Kozlowskia koskeva eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanomenettely (Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa — Puitepäätös 2002/584/YOS — Eurooppalainen pidätysmääräys ja jäsenvaltioiden väliset luovuttamismenettelyt — 4 artiklan 6 alakohta — Eurooppalaisen pidätysmääräyksen harkinnanvaraiset kieltäytymisperusteet — Ilmausten asuu vakinaisesti täytäntöönpanosta vastaavassa jäsenvaltiossa ja oleskelee täytäntöönpanosta vastaavassa jäsenvaltiossa tulkinta)

text:
               30.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/18

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 17.7.2008 (Oberlandesgericht Stuttgartin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Szymon Kozlowskia koskeva eurooppalaisen pidätysmääräyksen täytäntöönpanomenettely
   (Asia C-66/08) (1)

   (Poliisiyhteistyö ja oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Puitepäätös 2002/584/YOS - Eurooppalainen pidätysmääräys ja jäsenvaltioiden väliset luovuttamismenettelyt - 4 artiklan 6 alakohta - Eurooppalaisen pidätysmääräyksen harkinnanvaraiset kieltäytymisperusteet - Ilmausten ’asuu vakinaisesti’ täytäntöönpanosta vastaavassa jäsenvaltiossa ja ’oleskelee’ täytäntöönpanosta vastaavassa jäsenvaltiossa tulkinta)
   (2008/C 223/29)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Oberlandesgericht Stuttgart
   Pääasian asianosainen
   Szymon Kozlowski
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Oberlandesgericht Stuttgart — Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS (EYVL L 190, s. 1) 4 artiklan 6 alakohdan tulkinta — Täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen mahdollisuus kieltäytyä panemasta täytäntöön eurooppalaista pidätysmääräystä, joka on annettu sellaisen henkilön vankeusrangaistuksen täytäntöönpanemiseksi, joka oleskelee tai asuu täytäntöönpanojäsenvaltiossa — Käsitteet ”asua” ja ”oleskella” — EU 6 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä EY 12 ja EY 17 artiklan kanssa, tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan täytäntöönpanosta vastaava oikeusviranomainen voi kohdella luovuttamisesta kieltäytyvää etsittyä henkilöä eri tavalla siitä riippuen, onko hän on täytäntöönpanojäsenvaltion vai toisen jäsenvaltion kansalainen
   Tuomiolauselma
   Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä ja jäsenvaltioiden välisistä luovuttamismenettelyistä 13.6.2002 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS 4 artiklan 6 alakohtaa on tulkittava siten, että

               —

               etsitty henkilö ”asuu vakinaisesti” täytäntöönpanosta vastaavassa jäsenvaltiossa, kun hän on asettunut sinne tosiasiallisesti asumaan, ja hän ”oleskelee” siellä, kun hän on jonkin aikaa tässä jäsenvaltiossa pysyvästi oleskeltuaan luonut tähän jäsenvaltioon siteitä, jotka vastaavat vakinaisen asumisen perusteella syntyviä siteitä

               —

               sen ratkaisemiseksi, onko etsityn henkilön ja täytäntöönpanosta vastaavan jäsenvaltion välillä siteitä, joiden perusteella voidaan todeta, että kyseinen henkilö kuuluu mainitun 4 artiklan 6 alakohdassa tarkoitetun ilmauksen ”oleskelee” soveltamisalaan, täytäntöönpanosta vastaavan oikeusviranomaisen asiana on arvioida kokonaisvaltaisesti useita objektiivisia seikkoja, jotka ovat ominaisia tämän henkilön tilanteelle ja joihin kuuluvat erityisesti etsityn henkilön oleskelun kesto, luonne ja edellytykset sekä ne perhesiteet ja taloudelliset siteet, joita kyseisellä henkilöllä on täytäntöönpanosta vastaavaan jäsenvaltioon.

      (1)  EUVL C 107, 26.4.2008.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (kolmas jaosto) 2 päivänä kesäkuuta 2005, asiassa C-378/02 (Hoge Raaden esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Waterschap Zeeuws Vlaanderen vastaan Staatssecretaris van Financiën (Arvonlisävero — Julkisoikeudellisen yhteisön tai laitoksen hankkima investointitavara — Viranomainen — Liiketoimi, joka suoritettiin verovelvollisen ominaisuudessa, ja liiketoimi, jonka suoritti sellainen, joka ei ole verovelvollinen — Vähennysoikeus ja oikaisuoikeus)

text:
               3.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/4

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (kolmas jaosto)
   2 päivänä kesäkuuta 2005,
   asiassa C-378/02 (Hoge Raaden esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Waterschap Zeeuws Vlaanderen vastaan Staatssecretaris van Financiën (1)

   (Arvonlisävero - Julkisoikeudellisen yhteisön tai laitoksen hankkima investointitavara - Viranomainen - Liiketoimi, joka suoritettiin verovelvollisen ominaisuudessa, ja liiketoimi, jonka suoritti sellainen, joka ei ole verovelvollinen - Vähennysoikeus ja oikaisuoikeus)
   (2005/C 217/07)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asiassa C-378/02, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Hoge Raad (Alankomaat) on esittänyt 18.10.2002 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 21.10.2002, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa Waterschap Zeeuws Vlaanderen vastaan Staatssecretaris van Financiën, yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Rosas sekä tuomarit J.-P. Puissochet, S. von Bahr (esittelevä tuomari), J. Malenovský ja U. Lõhmus, julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: hallintovirkamies M. Múgica Arzamendi, on antanut 2.6.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   Julkisoikeudellisella laitoksella tai yhteisöllä, joka jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 4 artiklan 5 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetulla tavalla viranomaisen ominaisuudessa ostaa investointitavaran eikä näin ollen ole verovelvollinen ja joka myöhemmin verovelvollisena myy tämän tavaran, ei tämän myynnin osalta ole oikeutta kyseisen direktiivin 20 artiklaan perustuvaan oikaisuun mainitun tavaran oston yhteydessä maksetun arvonlisäveron vähentämiseksi.

      (1)  EYVL C 7, 11.1.2003.