title: Asia F-135/07: Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 11.9.2008 — Smadja v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Palvelukseen ottaminen — Nimitys — Palkkatason määrittäminen — Kantajan nimittäminen uudelleen samaan virkaan sen jälkeen, kun kantajan alkuperäinen nimitys oli kumottu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antamalla tuomiolla — Suhteellisuusperiaate — Luottamuksensuojan periaate — Huolenpitovelvollisuus)

text:
               6.12.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 313/58

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 11.9.2008 — Smadja v. komissio
   (Asia F-135/07) (1)

   (Henkilöstö - Virkamiehet - Palvelukseen ottaminen - Nimitys - Palkkatason määrittäminen - Kantajan nimittäminen uudelleen samaan virkaan sen jälkeen, kun kantajan alkuperäinen nimitys oli kumottu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antamalla tuomiolla - Suhteellisuusperiaate - Luottamuksensuojan periaate - Huolenpitovelvollisuus)
   (2008/C 313/106)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Daniele Smadja (New Delhi, Intia) (edustaja: asianajaja É. Boigelot)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: D. Martin ja K. Herrmann)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhtäältä sen komission tekemän kantajan, joka oli alun perin palkkaluokan A*15, tason 4, virkamies, nimittämistä koskevan päätöksen kumoaminen siltä osin kuin siinä vahvistetaan kantajan palkkaluokaksi A*15, taso 1, sillä perusteella, että kantaja nimitettiin ulkosuhteiden pääosastoon (RELEX) kuuluvan osaston B johtajaksi sen jälkeen, kun hänen alkuperäinen nimityksensä oli kumottu, ja toisaalta vahingonkorvausvaatimus aineellisesta vahingosta ja henkisestä kärsimyksestä
   Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan yhteisöjen komission 21.12.2006 tekemä päätös, jolla vahvistetaan Smadjan palkkaluokaksi A*15, taso 1, ja hänen ikälisänsä 1.11.2005 saakka, kumotaan.

               2)

               Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 37, 9.2.2008, s. 35.


title: Asia C-263/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 2.6.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Kúria – Unkari) – Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft. ja Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV) (Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 9 artiklan 1 kohta — Arvonlisäverovelvollisen käsite ja liiketoiminnan käsite — 24 artiklan 1 kohta — Palvelujen suorituksen käsite — Maa- ja vesirakentaminen — Vedenpoistojärjestelmä, jonka rakennuttajana ja hyödyntäjänä on voittoa tavoittelematon yhtiö — Sen merkitys, että rakennusinvestoinnit on rahoitettu valtion ja Euroopan unionin tuilla)

text:
               8.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 287/12

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 2.6.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Kúria – Unkari) – Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft. ja Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)
   (Asia C-263/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 9 artiklan 1 kohta - Arvonlisäverovelvollisen käsite ja liiketoiminnan käsite - 24 artiklan 1 kohta - Palvelujen suorituksen käsite - Maa- ja vesirakentaminen - Vedenpoistojärjestelmä, jonka rakennuttajana ja hyödyntäjänä on voittoa tavoittelematon yhtiö - Sen merkitys, että rakennusinvestoinnit on rahoitettu valtion ja Euroopan unionin tuilla))
   (2016/C 287/16)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Kúria

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Lajvér Meliorációs Nonprofit Kft. Ja Lajvér Csapadékvízrendezési Nonprofit Kft.

      Vastaaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-dunántúli Regionális Adó Főigazgatósága (NAV)

      Tuomiolauselma

               1)

               Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 9 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisten maa- ja vesirakenteiden hyödyntämistä sellaisen voittoa tavoittelemattoman yhtiön toimesta, joka harjoittaa tällaista toimintaa ammattimaisesti vain täydentääkseen muuta toimintaansa, on pidettävä tässä säännöksessä tarkoitettuna liiketoimintana siitä huolimatta, että rakenteet on rahoitettu suurelta osin valtiontuilla ja että niiden hyödyntämisestä saadaan vain pieneen käyttömaksuun perustuvia tuloja, kun käyttömaksu on jatkuvaluonteinen sen perimiselle vahvistetun ajanjakson pituuden vuoksi.

               2)

               Direktiivin 2006/112 24 artiklaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisten maa- ja vesirakenteiden hyödyntämistä on pidettävä vastikkeellisena palvelujen suorituksena siitä syystä, että näillä palveluilla on välitön yhteys saatuun tai saatavaan käyttömaksuun, edellyttäen, että tämä pieni käyttömaksu on vastasuoritus suoritetusta palvelusta, ja huolimatta siitä, että suoritukset perustuvat lakisääteisten velvoitteiden noudattamiseen. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä, voidaanko saadun tai saatavan käyttömaksun suuruuden katsoa vastikkeena osoittavan, että suoritettujen tai suoritettavien palvelujen ja mainitun vastikkeen välillä on välitön yhteys, ja näin osoittavan, että palvelujen suoritus on vastikkeellinen. Sen on tutkittava erityisesti, ettei pääasian valittajien suunnittelemalla käyttömaksulla korvata vain osaa suoritetuista tai suoritettavista palveluista ja ettei sen suuruutta ole vahvistettu sellaisten mahdollisten muiden tekijöiden vuoksi, jotka saattavat tietyissä tapauksissa asettaa kyseenalaiseksi palvelujen suorituksen ja niistä saatavan vastikkeen välisen välittömän yhteyden.

      (1)  EUVL C 235, 21.7.2014.


title: Asia C-48/09 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 14.9.2010 — Lego Juris A/S v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), Mega Brands Inc. (Muutoksenhaku — Asetus (EY) N:o 40/94 — Yhteisön tavaramerkki — Tavaran muodon soveltuvuus tavaramerkiksi rekisteröintiin — Lego-palikan yläpinnasta ja kahdesta sivusta muodostuvan merkin rekisteröinti — Kyseisen rekisteröinnin mitättömäksi julistaminen samanmuotoisia ja -mittaisia lelupalikoita myyvän yrityksen hakemuksesta — Kyseisen asetuksen 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohta — Merkki, joka muodostuu yksinomaan teknisen tuloksen saavuttamiseksi välttämättömästä tavaran muodosta)

text:
               6.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 14.9.2010 — Lego Juris A/S v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), Mega Brands Inc.
   (Asia C-48/09 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Asetus (EY) N:o 40/94 - Yhteisön tavaramerkki - Tavaran muodon soveltuvuus tavaramerkiksi rekisteröintiin - Lego-palikan yläpinnasta ja kahdesta sivusta muodostuvan merkin rekisteröinti - Kyseisen rekisteröinnin mitättömäksi julistaminen samanmuotoisia ja -mittaisia lelupalikoita myyvän yrityksen hakemuksesta - Kyseisen asetuksen 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohta - Merkki, joka muodostuu yksinomaan teknisen tuloksen saavuttamiseksi välttämättömästä tavaran muodosta)
   2010/C 301/03
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Lego Juris A/S (edustajat: Rechtsanwalt V. von Bomhard ja Rechtsanwalt T. Dolde)

      Valittajan vastapuoli ja muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: D. Botis) ja Mega Brands Inc. (edustajat: asianajajat P. Cappuyns ja C. De Meyer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-270/06, Lego Juris A/S vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 12.11.2008 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kumoamiskanteen, jonka luokkiin 9 ja 28 kuuluvia tavaroita varten rekisteröidyn, Lego-palikan muodossa esitetyn kolmiulotteisen yhteisön tavaramerkin haltija oli nostanut sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) suuren valituslautakunnan 10.7.2006 tekemästä päätöksestä R 856/2004-G, jolla oli hylätty valitus, joka oli tehty mitättömyysosaston päätöksestä julistaa kyseinen tavaramerkki osittain mitättömäksi Mega Brandsin esittämän mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen yhteydessä — Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohdan tulkinta

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Lego Juris A/S velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 82, 4.4.2009.


title: Asia T-159/09 R: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 25.5.2009 — Biofrescos v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Hakemuksen tekeminen — Tutkimatta jättäminen — Taloudellinen vahinko — Kiireellisyysedellytys ei täyty)

text:
               18.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 167/12

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 25.5.2009 — Biofrescos v. komissio
   (Asia T-159/09 R)
   (Väliaikainen oikeussuoja - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Hakemuksen tekeminen - Tutkimatta jättäminen - Taloudellinen vahinko - Kiireellisyysedellytys ei täyty)
   2009/C 167/25
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Asianosaiset

      Kantaja: Biofrescos — Comércio de Produtos Alimentares, Lda (Linda-a-Velha, Portugali) (edustaja: asianajaja A. Magalhães Menezes)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: R. Lyal, P. Guerra e Andrade ja L. Bouyon)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Sellaisten tuontitullien, joita ei vielä ole vaadittu kantajalta, kantamisen lykkäämistä koskeva hakemus, siltä osin kuin tästä kantamisesta on määrätty 16.1.2009 tehdyllä komission päätöksellä K (2009) 72 lopull., jossa todetaan, että mainitut tullit on kannettava jälkikäteen ja että näiden tullien peruuttaminen ei ole perusteltua kantajan tapauksessa.

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Tribunale di Genovan 15.5.1996 tekemillään päätöksillä esittämät ennakkoratkaisupyynnöt asioissa 1) Carlo Bagnasco ym. vastaan Banca Popolare di Novara Soc. coop. a r. l. ja 2) Carlo Bagnasco ym. vastaan Cassa di Risparmio di Genova e Imperia (CARIGE) SpA (Yhdistetyt asiat C-215/96 ja C-216/96)

text:
24.8.96             | FI 1                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     N:o C 247/9
energiasta sähkön valmisteveroa, jonka määrä riippuu                      taan laiminlyödessään vahvistaa tai antaa tiedoksi
sähkön tuotantotavasta . Ydinvoimalla tuotetusta sähköstä                 direktiivin 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla tarvittavat
kannetaan valmisteverona perusveroa 1,5 p/kWh ja lisäve                  ohjelmat, jotka koskevat luettelon II aineiden aiheutta
roa 0,9 p/kWh . Vesivoimalla tuotetusta sähköstä kannetaan                maa vesien pilaamisen vähentämistä;
valmisteverona ainoastaan lisäveroa 0,4 p/kWh . Muulla
tavalla, esimerkiksi kivihiilellä, tuotetusta sähköstä kanne      2 . velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan
taan valmistevero sähkön tuotantoon käytettävien tuotan                  oikeudenkäyntikulut.
topanosten määrän perusteella . Eräillä tavoilla, esimerkiksi
alle kahden megavolttiampeerin tehoisessa generaattorissa
                                                                   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
tuotetusta sähköenergiasta ei kanneta lainkaan valmisteve
roa . Maahan tuodusta sähköstä kannetaan sähkön tuotta
mistavasta riippumatta valmisteverona perusveroa l,3p/             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat
kWh ja lisäveroa 0,9 p/kWh . Sähkön valmistevero määrä            samat, kuin mitä asiassa C-205/96 ( 2 ) on esitetty.
tään siten tuontisähkön osalta erilaisella perusteella kuin
kotimaaassa tuotetun sähkön osalta . Energian tuotantota          (') EYVL N:o L 129 , 18.5.1976 , s . 23
van perusteella määrättyjen valmisteverojen kantamista on          ( 2 ) Ks . tämän virallisen lehden sivu 7 .
lain esitöissä perusteltu ympäristöperusteisillä syillä . Tuon
tisähköstä kannettavan veron määrä ei kuitenkaan määräy
dy sähkön tuotantotavan perusteella . Tuontisähköstä kan
nettava valmistevero on korkeampi kuin alin kotimaassa
tuotetusta sähköstä kannettava valmistevero, mutta alempi
kuin korkein kotimaassa tuotetusta sähköstä kannettava
valmistevero . Tuontisähkön valmistevero kannetaan maa            Tribunale di Genovan 15.5.1996 tekemillään päätöksillä
hantuojalta, kun taas kotimaassa tuotetun sähkön osalta            esittämät ennakkoratkaisupyynnöt asioissa 1 ) Carlo Bag
valmistevero kannetaan sähkön tuottajalta .                        nasco ym . vastaan Banca Popolare di Novara Soc. coop. a
                                                                   r. 1 . ja 2 ) Carlo Bagnasco ym. vastaan Cassa di Risparmio di
                                                                                Genova e Imperia ( CARIGE ) SpA
1.   Onko edellä kuvatulla tavalla tuontisähkölle määrättä
     vää sähkön valmisteveroa pidettävä Euroopan talousyh                       ( Yhdistetyt asiat C-215/96 ja C-216/96 )
     teisön perustamissopimuksen 9 ja 12 artikloissa tarkoi                                    ( 96/C 247/ 18 )
     tettuna vaikutukseltaan tuontitullia vastaavana mak
     suna ?
                                                                   Tribunale di Genova on pyytänyt 15.5.1996 tekemillään
                                                                   päätöksillä ( jotka ovat saapuneet Euroopan yhteisöjen
2 . Jos kysymyksessä ei ole vaikutukseltaan tuontitullia           tuomioistuimen kirjaamoon 21.6.1996 ) Euroopan yhteisö
     vastaava maksu, onko edellä kuvatulla tavalla tuotisäh       jen tuomioistuimelta asioissa 1 ) Carlo Bagnasco ym.
     kölle määrättävää sähkön valmisteveroa pidettävä              vastaan Banca Popolare di Novara Soc . coop . a r. 1 . ja 2 )
     Euroopan talousyhteisön perustamissopimuksen 95 ar           Carlo Bagnasco ym . vastaan Cassa di Risparmio di Genova
     tiklassa tarkoitettuna, muiden jäsenvaltioiden tuotteita      e Imperia ( CARIGE ) SpA, ennakkoratkaisua seuraaviin
     syrjivänä verona ?                                            kysymyksiin :
                                                                   1 ) Ovatko ABI:n ( 1 ) jäsenilleen asettamat, käyttötililuoton
                                                                          avaamissopimusta koskevat yhtenäiset pankkisäännöt
                                                                          ( Norme Bancarie Uniformi ), joita ABI:n jäseninä olevat
                                                                          pankit soveltavat yhtenäisesti ja sitovasti, yhteensopivia
                                                                          perustamissopimuksen 85 artiklan määräyksen kanssa ,
Euroopan yhteisöjen komission 25.6.1996 Espanjan kunin                   kun niissä asetetaan luoton myöntämiselle edellytyksiä ,
              gaskuntaa vastaan nostama kanne                             jotka liittyvät sellaisen korkokannan määrittelyyn, jota
                        Asia C-214/96 )                                   ei ole ennalta määritelty ja jota ei määritellä asiakas
                                                                          kohtaisesta kun säännöt ovat omiaan vaarantamaan
                         ( 96/C 247/ 17 )                                 jäsenvaltioiden välistä kauppaa ja kun niiden tavoit
                                                                          teena ja seurauksena on kilpailun estäminen, rajoitta
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 25.6.1996                        minen ja vääristäminen yhteismarkkinoilla ?
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan
kuningaskuntaa vastaan . Kantajan asiamiehet ovat Richard          2 ) Jos edellä ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitetut
B. Wainwright ja Fernando Castillo de la Torre ja proses                 säännökset mahdollisesti todetaan yhteensopimatto
siosoite Luxemburgissa c/o Carlos Gomez de la Cruz,                       miksi, mitä vaikutuksia sillä voi olla käyttötililuottojen
Centre Wagner.                                                            avaamissopimusten vastaaviin määräyksiin, joista
                                                                          jäsenpankit ovat " myöhemmin " sopineet yksittäisten
                                                                          asiakkaiden kanssa, kun otetaan huomioon, että ABI:n
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                              jäsenpankkien voidaan yhdessä katsoa olevan perusta
                                                                          missopimuksen 86 artiklassa tarkoitetussa määräävässä
1 . toteaa , että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut               asemassa kansallisilla luottomarkkinoilla, joiden
    tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen                       harjoittamaa ( velan korkoprosentin määrittelemiseen
    vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta                   liittyvää ) kyseisen säännöksen konkreettista soveltami
    annetun direktiivin 76/464/ETY (') mukaisia velvoittei                sta pidetään väärinkäyttönä ?
 ---pagebreak--- N:o C 247/ 10          FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         24.8.96
3 ) Ovatko ABI:n jäsenilleen asettamat, luoton kaiken                            lyijyn osalta saman direktiivin 3 artiklan säännön
    kattavaa vakuussopimusta koskevat yhtenäiset pankki                         mukaisesti;
    säännöt, joita ABI:n jäseninä olevat pankit soveltavat
    yhtenäisesti ja sitovasti ja kun niitä tarkastellaan suh          — velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn
    teessa ennakkoratkaisupyynnön esittämistä koskevan                      tikulut.
    päätöksen perusteluissa esitettyihin yksittäisiin määrä
    yksiin, yhteensopivia perustamissopimuksen 85 artik               Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
    lan määräyksen kanssa, kun ne ovat omiaan vaaranta
    maan jäsenvaltioiden välistä kauppaa ja kun sääntöjen              EY:n perustamissopimuksen 189 artiklassa , jonka mukaan
    tavoitteena ja seurauksena on kilpailun estäminen,                 direktiivi     velvoittaa     saavutettavaan  tulokseen  nähden
    rajoittaminen ja vääristäminen yhteismarkkinoilla ?                jokaista jäsenvaltiota , jolle se on osoitettu , asetetaan
                                                                       jäsenvaltioille velvollisuus noudattaa direktiivien täytän
4 ) Jos edellä kolmannessa kysymyksessä tarkoitetut sään              töönpanolle säädettyjä määräaikoja . Tämä määräaika on
     nökset mahdollisesti todetaan yhteensopimattomiksi ,              päättynyt 5.1 1.1981 , mutta Italian tasavalta ei ole saattanut
    mitä vaikutuksia sillä voi olla " kaiken kattavien "               voimaan komission vaatimuksissa mainitun direktiivin nou
    vakuussopimuksien vastaaviin määräyksiin ja itse sopi             dattamisen edellyttämiä säädöksiä tai määräyksiä .
    muksiin, jotka yksittäiset pankit ovat samansuuntaisesti
    tehneet, kun otetaan huomioon, että ABI:n jäseninä
                                                                       (■) EYVL N:o L 281 , 10.11.1979 , s . 47
    olevien pankkien voidaan yhdessä katsoa olevan perus
    tamissopimuksen 86 artiklassa tarkoitetussa määrää
    vässä asemassa kansallisilla luottomarkkinoilla , joiden
    harjoittamaa ( velan korkoprosentin määrittelemiseen
    liittyvän ) kyseisen säännöksen konkreettista sovelta
    mista pidetään väärinkäyttönä ?
                                                                       Tribunale di Genovan 18.6.1996 tekemällään päätöksellä
(') Associazione Bancaria Italiana .
                                                                       esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa EDIS — Edilizia
                                                                       Industriale Siderurgica Sri -yhtiö ( entinen Edis SpA ) vastaan
                                                                                Ministero delle Finanze
                                                                                ( Asia C-231 /96 )
                                                                                ( 96/C 247/20 )
Euroopan yhteisöjen komission 28.6.1996 Italian tasaval               Tribunale di Genova on pyytänyt 18.6.1996 tekemällään
                   taa vastaan nostama kanne
                                                                       päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomio
                         ( Asia C-225/96 )                             istuimen kirjaamoon 8.7.1996 , yhteisöjen tuomioistuimelta
                           ( 96/C 247/ 19 )                            asiassa EDIS — Edilizia Industriale Siderurgica Srl-yhtiö
                                                                       ( entinen Edis SpA ) vastaan Ministero delle Finanze ennak
                                                                       koratkaisua seuraaviin kysymyksiin :
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 28.6.1996
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasa             1 ) Onko yhteisöjen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa
valtaa vastaan . Kantajan asiamies on komission oikeudelli                  C-71 /91 ja C-178/91 , Ponente Carni SpA vastaan
sen yksikön virkamies Antonio Aresu, ja prosessiosoite                      Amministrazione delle Finanze dello Stato 20.4.1993
Luxemburgissa on c/o komission oikeudellisen yksikön                         antamaa tuomiota (') täsmentäen ja selventäen tulkit
virkamies Carlos Gomez de la Cruz, Centre Wagner,                            tava perustamissopimuksen määräyksiä siten, että sel
Kirchberg.                                                                   lainen menettely on ristiriidassa näiden määräysten
                                                                             kanssa , jonka mukaan jäsenvaltiossa annetaan ja/tai
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                                pidetään voimassa sellaisia kansallisia säännöksiä ,
                                                                             kuten Italiassa 26.10.1972 annetun presidentin asetuk
— toteaa, että Italian tasavalta on laiminlyönyt sille EY:n                  sen N:o 641 13 pykälän 2 momentti , joiden soveltami
    perustamissopimuksen mukaan kuuluvat velvollisuu                        sen seurauksena yhteisöjen tuomioistuimen antaman
    det, ja                                                                 tuomion oikeudellisia vaikutuksia rajoitetaan ajallises
                                                                            ti ?
    — jätettyään direktiivin 79/923/ETY (') 4 artiklan
         mukaisesti nimeämättä ne vedet, joiden suojelemi             2 ) Onko sellainen kansallinen säännös ( presidentin ase
         nen ja laadun parantaminen on tarpeen simpukoiden                  tuksen N:o 641 /72 13 artikla ) yhteensoveltuva EY:n
         elinmahdollisuuksien ja kehittymisen turvaamiseksi                 perustamissopimuksen 5 artiklan kanssa, sellaisena
         ja/tai jätettyään ilmoittamatta näin nimetyistä vesi               kuin tätä artiklaa on tulkittu yhteisöjen tuomioistuimen
         stä   komissiolle     saman   direktiivin   13  artiklan            oikeuskäytännössä , johon sisältyvissä menettelysään
         määräysten mukaisesti ;                                             nöissä    vahvistetaan     neuvoston   direktiivin 69/335/
                                                                             ETY ( 2 ) vastaisesti maksettujen verojen takaisinmaksua
    — jätettyään laatimatta ohjelmia pilaantumisen vähen                    koskeville kanteille kolmen vuoden vanhentumisaika ,
         tämiseksi tämän direktiivin 5 artiklan mukaisesti ;                 joka alkaa kulua maksupäivästä lukien, kun tällaisesta
                                                                             vanhentumisajasta ei ole säädetty kansallisessa oikeus
    — jätettyään vahvistamatta arvot direktiivin liitteen 8                  järjestyksessä yksityishenkilöiden välisten aiheettomasti
         ja 9 kohdassa annetuille parametreille elohopean ja                 maksettujen summien takaisinmaksun osalta ?


title: Asia C-474/09 P: Valitus, jonka Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación foral de Vizcaya on tehnyt 26.11.2009 yhdistetyissä asioissa T-227/01–T-229/01 ja T-266/01, T-265/01 ja T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava ja Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco ym. v. komissio, 9.9.2009 annetusta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu viides jaosto) tuomiosta

text:
               13.2.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 37/15

         Valitus, jonka Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación foral de Vizcaya on tehnyt 26.11.2009 yhdistetyissä asioissa T-227/01–T-229/01 ja T-266/01, T-265/01 ja T-270/01, Territorio Histórico de Álava — Diputación Foral de Álava ja Comunidad Autónoma del País Vasco — Gobierno Vasco ym. v. komissio, 9.9.2009 annetusta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu viides jaosto) tuomiosta
   (Asia C-474/09 P)
   2010/C 37/16
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: Territorio Histórico de Vizcaya — Diputación foral de Vizcaya (edustajat: abogado I. Sáenz-Cortabarría Fernández ja abogado M. Morales Isasi)

      Muut osapuolet: Comunidad Autónoma del País Vasco — Baskimaan hallitus, Territorio Histórico de Álava — Diputación foral de Álava, Territorio Histórico de Guipúzcoa — Diputación foral de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Vizcaya, Cámara Oficial de Comercio y Industria de Álava, Cámara Oficial de Comercio, Industria y Navegación de Guipúzcoa, Euroopan yhteisöjen komissio ja Comunidad Autónoma de la Rioja

      Vaatimukset

               —

               Valitus on otettava tutkittavaksi ja todettava perustelluksi.

               —

               Valituksenalainen tuomio on kumottava.

               —

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetty vaatimus ja näin riidanalaisen päätöksen 3 artiklaan toissijaisesti kohdistettu kumoamisvaatimus on hyväksyttävä.

               —

               Asia on toissijaisesti palautettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi ja se on näin velvoitettava ottamaan vastaan todisteet, joiden vastaanottaminen oli evätty.

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan asian käsittelystä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa aiheutuneet ja valituksen käsittelystä aiheutuvat oikeudenkäyntikulut ja väliintulijana ollut Comunidad Autónoma de la Rioja korvaamaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa aiheutuneet kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on syyllistynyt oikeudelliseen virheeseen katsoessaan kyseessä olevassa konkreettisessa tapauksessa, etteivät siinä vallitse sellaiset poikkeukselliset olosuhteet, jotka oikeuttavat perusteltuun luottamukseen riidanalaisen verotoimenpiteen sääntöjenmukaisuuteen ja jotka estävät tukien määräämisen takaisin perittäviksi asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti luottamuksensuojan periaatteen nojalla. Istunnossa käydyn keskustelun sisällölle on annettu väärä merkitys ja kontradiktorisen menettelyn periaatetta on loukattu. Perusteluja koskevaa oikeuskäytäntöä ei ole noudatettu.
               Riidanalaisen verotoimenpiteen ja päätöksen 93/337 (2) kohteena olevan toimenpiteen välistä muodollista eroa eikä sitä, että komissio olisi voinut perustella valikoivuuden perusteita muilla tekijöillä kuin sillä, joka on nimenomaisesti mainittu päätöksessä 93/337, eikä päätöksessä 93/337 tehtyä soveltumattomuutta koskevaa toteamusta ole pidettävä oikeudellisesti riittävinä syinä sille, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ole ottanut huomioon sellaisen poikkeuksellisen olosuhteen olemassaoloa, joka yksin tai yhdessä muiden tapauksessa kyseeseen tulevien olosuhteiden kanssa estää komissiota määräämästä riidanalaisessa päätöksessä tarkoitetut tuet takaisin perittäviksi.
               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsomalla, etteivät yhdistetyissä asioissa T-30/01–T-32/01 ja T-86/02–T-88/02 riitautetut toimenpiteet olleet verotusteknisesti ja etuuksien ulottuvuuden vuoksi samat kuin riidanalainen verotoimenpide, antanut väärän merkityksen riidan osapuolten asiassa käymälle keskustelulle, sivuuttanut kontradiktorisen menettelyn periaatteen ja rikkonut ilmeisellä tavalla perusteluja koskevaa oikeuskäytäntöä.
               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että komission asenne vuoden 1993 verovapautuksiin ja lain nro 22/1993 mukaiseen verohyvitykseen ei ole sellainen poikkeuksellinen tekijä, joka olisi voinut oikeuttaa minkäänlaiseen perusteltuun luottamukseen riidanalaiseen verotoimenpiteen sääntöjenmukaisuuteen ja jolla olisi voitu estää tukien takaisinperiminen asetuksen N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohdan nojalla luottamuksensuojan periaatteen loukkaamisen vuoksi.

               2.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen jättäessään noudattamatta todisteiden vastaanottamista koskevia prosessuaalisia sääntöjä ja päättäessään olla vastaanottamatta tiettyjen komission asiakirjojen avulla esitettävää todistelua, jota valittaja oli vaatinut ja jota on ensimmäisen oikeusasteen käyttämien niiden toteamusten, joilla valittajan vaatimus hylättiin, perusteella pidettävä olennaisen tärkeänä valittajan etujen puolustuksen kannalta. Oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja prosessuaalisen yhdenvertaisuuden sekä puolustautumisoikeuksien periaatteita on loukattu.
               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on loukannut valittajan perusoikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, koska se ei ole ottanut vastaan valittajan kannalta olennaisen tärkeätä todistetta loukaten näin valittajan puolustautumisoikeutta siksi, että valittajan vaatimus hylättiin perusteella, jonka mukaan se ei ollut osoittanut seikkoja, jotka se oli nimenomaisesti tällä vastaanottamatta jätetyllä todisteella pyrkinyt osoittamaan, eli kieltäytymällä katsomasta näytöksi komission lopullista nimenomaista kantaa vuoden 1993 verosäännöksistä (joihin sisältyi verohyvitys), joita on pidettävä asiallisesti samoina kuin nyt riidanalainen verotoimenpide, vuonna 1994 tehtyyn kanteluun, ainakin siltä osin kuin komission kantaa olisi asiassa voitu pitää poikkeuksellisena olosuhteena, joka oli herättänyt perustellun luottamuksen riidanalaisten verotoimenpiteiden sääntöjenmukaisuuteen, mikä oli johtanut riidanalaisen verotoimenpiteen toteuttamiseen.

      (1)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus, EYVL L 83, s. 1.

      (2)  Baskimaassa investointeihin suunnatusta verotukijärjestelmästä 10.5.1993 tehty komission päätös, EYVL L 134, s. 25


title: Asia T-102/09: Kanne 1.9.2010 — Elosta v. komissio

text:
               15.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 13/26

         Kanne 1.9.2010 — Elosta v. komissio
   (Asia T-102/09)
   ()
   2011/C 13/52
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Abdelrazag Elosta (Pinner, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: Barrister E. Grieves ja Solicitor A. McMurdie)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               asetus (EY) N:o 1330/2008 (1) on kumottava siltä osin kuin se koskee kantajaa

               —

               vastaaja on velvoitettava välittömästi poistamaan kantaja edellä mainitun asetuksen liitteestä

               —

               vastaaja ja/tai Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja tämän lisäksi korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut ja ne määrät, jotka Euroopan unionin tuomioistuimen kassasta on maksettu maksuttoman oikeudenkäynnin puitteissa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii esillä olevalla kanteella SEUT 263 artiklan nojalla kumottavaksi komission asetusta (EY) N:o 1330/2008 siltä osin kuin kantajan nimi on sisällytetty luetteloon henkilöistä ja yhteisöistä, joihin sovelletaan tiettyjä rajoittavia toimenpiteitä.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seuraaviin kanneperusteisiin:

               Ensinnäkin komissio ei ole missään vaiheessa arvioinut puolueettomasti perusteita kantajan sisällyttämiseksi asetuksen (EY) N:o 881/2002 (2) liitteeseen I eikä myöskään edellyttänyt mitään perusteluja tai näyttöä tämän sisällyttämisen tueksi.

               Komissio ei myöskään ole esittänyt kantajalle mitään perusteita, eikä se täten ole esittänyt riittäviä perusteluja, jotka oikeuttaisivat hänen sisällyttämisensä asetuksen (EY) N:o 881/2002 liitteeseen I, millä loukataan kantajalle Euroopan ihmisoikeussopimuksessa taattuja oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan, puolustautumisoikeutta ja omaisuudensuojaa.

               Lopuksi kantaja toteaa, että hänen nimensä säilyttäminen asetuksen (EY) N:o 881/2002 liitteessä I ei ole johdonmukaista, koska (i) hänen nimensä sisällyttämiseksi kyseiseen liitteeseen ei ole olemassa eikä ole koskaan ollutkaan mitään perusteita, (ii) Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen kantana on, ettei kantaja enää täytä asiaan sovellettavia edellytyksiä ja (iii) erityistuomioistuin Yhdistyneessä kuningaskunnassa on antanut tuomioita, joissa todetaan, että Libyan Islamic Fighting Group ei ole liittynyt al-Qaida-verkostoon ja/tai kaikki Libyan Islamic Fighting Groupiin kuuluvat henkilöt ovat ideologialtaan globaalin väkivaltaisia al-Qaida-jihadisteja.

      (1)  Tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 881/2002 muuttamisesta 103. kerran 22.12.2008 annettu komission asetus (EY) N:o 1330/2008 (EUVL L 345, s. 60).

      (2)  Tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä sekä Afganistaniin suuntautuvan tiettyjen tavaroiden ja palvelujen viennin kieltämisestä, Afganistanin Talebania koskevien lentokiellon ja varojen sekä muiden taloudellisten resurssien jäädyttämisen laajentamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 467/2001 kumoamisesta 27.5.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 881/2002 (EYVL L 139, s. 9).


title: Asia C-443/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice, Chancery Division, Patents Court (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 24.7.2017 – Abraxis Bioscience LLC v. The Comptroller General of Patents

text:
               18.9.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 309/30

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice, Chancery Division, Patents Court (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 24.7.2017 – Abraxis Bioscience LLC v. The Comptroller General of Patents
   (Asia C-443/17)
   (2017/C 309/41)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   High Court of Justice, Chancery Division, Patents Court

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Abraxis Bioscience LLC

      Vastapuoli: The Comptroller General of Patents

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko lisäsuojatodistusasetuksen (1) 3 artiklan d alakohtaa tulkittava siten, että siinä sallitaan lisäsuojatodistuksen myöntäminen, jos 3 artiklan b alakohdassa tarkoitettu myyntilupa on ensimmäinen peruspatentin soveltamisalalla myönnetty lupa saattaa tuote lääkkeenä markkinoille ja jos tuote on vanhan vaikuttavan aineen uusi formulaatio?

      (1)  Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 469/2009 (EUVL 2009, L 152, s. 1).


title: Asia C-393/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 18.8.2014 – Dalmine SpA v. Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE ym.

text:
               20.10.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 372/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 18.8.2014 – Dalmine SpA v. Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE ym.
   (Asia C-393/14)
   2014/C 372/13
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Dalmine SpA

      Vastaajat: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE e per il supporto nella gestione delle attività di progetto del Protocollo di Kyoto, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dell'Economia e delle Finanze ja Presidenza del Consiglio dei Ministri

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko 5.9.2013 tehty Euroopan komission päätös 2013/448/EU (1) pätemätön siltä osin kuin siinä ei ole otettu huomioon maksutta myönnettävien päästöoikeuksien laskennassa poistokaasun – tai terästeollisuuden prosessikaasujen – polttamisesta eikä yhteistuotannolla tuotetusta lämmöstä aiheutuvien päästöjen osuutta, millä rikotaan SEUT 290 artiklaa ja direktiivin 2003/87/EY (2) 10 a artiklan 1, 4 ja 5 kohtaa, ylitetään direktiivillä myönnetyt valtuudet ja toimitaan direktiivin tavoitteiden (energiatehokkaampien tekniikoiden edistäminen sekä taloudellisen kehityksen ja työllisyyden turvaaminen) vastaisesti?

               2)

               Onko 5.9.2013 tehty Euroopan komission päätös 2013/448/EU SEU 6 artiklan nojalla pätemätön siltä osin kuin se on ristiriidassa ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen (Euroopan ihmisoikeussopimus) lisäpöytäkirjan 1 artiklan ja saman sopimuksen 17 artiklan kanssa, koska päätöksestä johtuu, että kantajayhtiöiden perusteltua luottamusta siihen, että niille alustavasti myönnetystä ja niille direktiivin säännösten nojalla kuuluvasta päästöoikeuksien määrästä koituva etu säilyy, on aiheettomasti loukattu, kun niiltä tällä tavoin evätään kyseiseen etuun sisältyvä taloudellinen hyöty?

               3)

               Onko 5.9.2013 tehty Euroopan komission päätös 2013/448/EU pätemätön siltä osin kuin siinä määritellään monialainen korjauskerroin, koska päätöstä ei ole asianmukaisesti perusteltu, joten se on SEUT 296 artiklan 2 kohdan ja Nizzan sopimuksen 41 artiklan vastainen?

               4)

               Onko 5.9.2013 tehty Euroopan komission päätös 2013/448/EU pätemätön siltä osin kuin siinä määritellään monialainen korjauskerroin, koska päätös on direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 5 kohdan ja SEU 5 artiklan 4 kohdassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen vastainen, minkä lisäksi sitä rasittaa tutkinnan puutteellisuus ja arvioinnin virheellisyys, koska maksutta myönnettävien päästöoikeuksien enimmäismäärän laskennassa (yhtenäisen monialaisen korjauskertoimen määrittämisen kannalta olennainen tieto) ei ole otettu huomioon polttolaitoksen käsitteeseen liittyvien tulkinnallisten muutosten vaikutuksia direktiivin 2003/87/EY täytäntöönpanon ensimmäisen (2005–2007) ja toisen vaiheen (2008–2012) välillä?

               5)

               Onko 5.9.2013 tehty Euroopan komission päätös 2013/448/EY pätemätön siltä osin kuin siinä määritellään monialainen korjauskerroin direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 5 kohdan ja direktiivin 2003/87/EY 9 a artiklan 2 kohdan vastaisesti sekä tutkinnan puutteellisuuden ja arvioinnin virheellisyyden vuoksi, koska maksutta myönnettävien päästöoikeuksien enimmäismäärän laskenta (yhtenäisen monialaisen korjauskertoimen määrittämisen kannalta olennainen tieto) on suoritettu jäsenvaltioiden toimittamien keskenään ristiriitaisten tietojen perusteella, sillä tiedot perustuvat direktiivin 2003/87/EY 9 a artiklan 2 kohdan erilaiseen tulkintaan?

               6)

               Onko 5.9.2013 tehty Euroopan komission päätös 2013/448/EU pätemätön siltä osin kuin siinä määritellään monialainen korjauskerroin direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 1 kohdassa ja 23 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä koskevien säännösten vastaisesti?

      (1)  Päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevien unionin laajuisten siirtymäsäännösten vahvistamisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan mukaisesti 27.4.2011 annettu komission päätös 2011/278/EU (EUVL L 240, s. 27).

      (2)  Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/87/EY (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (EUVL L 275, s. 32).


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 13 päivänä heinäkuuta 2005, asiassa T-242/02, The Sunrider Corp. vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (Yhteisön tavaramerkki — Sanamerkki TOP — Rekisteröinnin epääminen — Asetuksen (EY) N:o 40/94 115 artiklan 4 kohta — Kirjallisten tiedonantojen käsite — Kohtuullista käsittelyaikaa koskevan periaatteen loukkaaminen — Puolustautumisoikeuksien loukkaaminen — Ehdottomat hylkäysperusteet — Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta)

text:
               17.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 229/13

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   13 päivänä heinäkuuta 2005,
   asiassa T-242/02, The Sunrider Corp. vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Sanamerkki TOP - Rekisteröinnin epääminen - Asetuksen (EY) N:o 40/94 115 artiklan 4 kohta - Kirjallisten tiedonantojen käsite - Kohtuullista käsittelyaikaa koskevan periaatteen loukkaaminen - Puolustautumisoikeuksien loukkaaminen - Ehdottomat hylkäysperusteet - Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta)
   (2005/C 229/26)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asiassa T-242/02, The Sunrider Corp., kotipaikka Torrance, Kalifornia (Yhdysvallat), edustajanaan aluksi asianajaja M. Bra, sittemmin asianajaja N. Dontas, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), asiamiehinään O. Waelbroeck ja P. Geroukalos, jossa kantaja on nostanut kanteen SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 30.5.2002 (asia R 314/1999-1) tekemästä päätöksestä, joka koskee hakemusta sanamerkin TOP rekisteröimisestä yhteisön tavaramerkiksi, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja H. Legal sekä tuomarit P. Mengozzi ja I. Wiszniewska-Białecka, kirjaaja: H. Jung, on 13.7.2005 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 261, 26.10.2002.


title: Asian C-50/02 poistaminen rekisteristä

text:
C 233/20              FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   28.9.2002
          Asian C-289/00 (1) poistaminen rekisteristä                        Asian C-210/01 (1) poistaminen rekisteristä
                       (2002/C 233/32)                                                     (2002/C 233/35)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 3.7.2002             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ensimmäisen jaoston
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-      puheenjohtajan 15.7.2002 antamalla määräyksellä tuomiois-
tu asia C-289/00 (Corte di Appello di Genovan esittämä              tuimen rekisteristä on poistettu asia C-210/01, Euroopan
ennakkoratkaisupyyntö), Cantieri Navali Italiani SpA (Fincan-       yhteisöjen komissio vastaan Italian tasavalta.
tieri), Finmeccanica SpA vastaan Federico Bianchi ym.
                                                                    (1) EYVL C 212, 28.7.2001.
(1) EYVL C 285, 7.10.2000.
.
                                                                             Asian C-458/01 (1) poistaminen rekisteristä
          Asian C-352/00 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2002/C 233/36)
                       (2002/C 233/33)
                                                                    Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 19.6.2002
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 2.7.2002
                                                                    antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                    tu asia C-458/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian
tu asia C-352/00, Italian tasavalta vastaan Euroopan unionin
                                                                    tasavalta.
neuvosto.
(1) EYVL C 355, 9.12.2000.                                          (1) EYVL C 84, 6.4.2002.
.
                                                                              Asian C-50/02 (1) poistaminen rekisteristä
           Asian C-86/01 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2002/C 233/37)
                       (2002/C 233/34)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 2.7.2002             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 11.7.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-      antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-86/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Itäval-       tu asia C-50/02, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian
lan tasavalta.                                                      tasavalta.
(1) EYVL C 118, 21.4.2001.                                          (1) EYVL C 84, 6.4.2002.


title: Asia F-116/13: Kanne 30.11.2013 — ZZ v. komissio

text:
               15.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 45/46

         Kanne 30.11.2013 — ZZ v. komissio
   (Asia F-116/13)
   2014/C 45/87
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja S. Orlandi)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Sen päätöksen kumoaminen, joka koskee kantajan eläkeoikeuksien siirtoa unionin eläkejärjestelmään, jossa sovelletaan henkilöstösääntöjen liitteessä VIII oleviin 11 ja 12 artiklaan liittyviä uusia ohjeita

      Vaatimukset

               —

               Asiassa on todettava, että henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan yleisten täytäntöönpanosäännösten 9 artikla on lainvastainen eikä sitä näin ollen voida soveltaa

               —

               18.6.2013 tehty päätös, jolla kantajan ennen palvelussuhteensa alkamista saamat eläkeoikeudet päätettiin niitä Euroopan unionin toimielinten eläkejärjestelmään siirrettäessä hyvittää 3.3.2011 annettujen henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan yleisten täytäntöönpanosäännösten mukaisesti

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-16/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado Contencioso-Administrativo n ° 4 de Madrid (Espanja) on esittänyt 19.1.2015 – María Elena Pérez López v. Servicio Madrileño de Salud (Madridin kunta)

text:
               23.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 96/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid (Espanja) on esittänyt 19.1.2015 – María Elena Pérez López v. Servicio Madrileño de Salud (Madridin kunta)
   (Asia C-16/15)
   (2015/C 096/10)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: María Elena Pérez López

      Vastaaja: Servicio Madrileño de Salud (Madridin kunta)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko terveydenhuoltopalvelujen henkilöstön puitesäännöistä 16.12.2003 annetun lain 55/2003 9 §:n 3 momentti vastoin EAY:n, UNICE:n ja CEEP:n 18.3.1999 tekemää määräaikaista työtä koskevaa puitesopimusta, joka on 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY (1) liitteenä, ja onko siten niin, ettei sitä voida soveltaa, koska siinä edistetään ylimääräisen henkilöstön perättäisiin nimittämisiin liittyviä väärinkäytöksiä, kun siinä:

                           a)

                           ei vahvisteta enimmäiskestoa ylimääräisen henkilöstön perättäisille nimittämisille eikä enimmäismäärää nimittämisten uudistamiselle?

                           b)

                           annetaan julkishallinnon vapaasti päättää vakituisten virkojen perustamisesta, kun samojen tehtävien suorittamista varten on tehty enemmän kuin kaksi yhteensä vähintään 12 kuukauden pituista nimittämistä kahden vuoden ajanjaksolla?

                           c)

                           sallitaan ylimääräisen henkilöstön nimittäminen edellyttämättä, että nimittämisissä mainitaan objektiivista tai konkreettista syytä, jolla voidaan perustella sen tilapäinen, suhdanteeseen liittyvä tai ylimääräinen luonne?

               2)

               Onko Madridin itsehallintoalueen talous- ja finanssiministeriön (Consejería de Economía y Hacienda de Madrid) 28.1.2013 tekemän päätöksen 11 § 7 momentti vastoin EAY:n, UNICE:n ja CEEP:n 18.3.1999 tekemää määräaikaista työtä koskevaa puitesopimusta, joka on 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteenä, ja onko siten niin, ettei sitä voida soveltaa, koska siinä todetaan, että ”kun nimityskausi päättyy, kyseinen henkilö on joka tapauksessa sanottava irti ja hänelle on maksettava kaikki palvelusajalla syntyneet palkat ja palkkiot, myös silloin kun sama henkilö on tarkoitus nimittää jatkossa uudelleen”, riippumatta siitä, onko nimittämisen perusteena ollut objektiivinen ja konkreettinen syy enää olemassa sellaisena kuin siitä määrätään puitesopimuksen 3.1 lausekkeessa?

               3)

               Onko EAY:n, UNICE:n ja CEEP:n 18.3.1999 tekemän määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen, joka on 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteenä, tarkoituksen kanssa yhdenmukainen sellainen terveydenhuoltopalvelujen henkilöstön puitesäännöistä 16.12.2003 annetun lain 55/2003 9 §:n 3 momentin 3 kohdan tulkinta, jonka mukaan on niin, että kun samojen tehtävien suorittamista varten on tehty enemmän kuin kaksi yhteensä vähintään 12 kuukauden pituista nimittämistä kahden vuoden ajanjaksolla, toimipaikkaan on perustettava vakituinen virka, minkä johdosta tähän virkaan ylimääräisenä nimetty henkilö nimitetään siihen avoimen viran väliaikaisena hoitajana?

               4)

               Onko EAY:n, UNICE:n ja CEEP:n 18.3.1999 tekemässä määräaikaista työtä koskevassa puitesopimuksessa, joka on 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteenä, vahvistetun syrjintäkiellon periaatteen mukaista soveltaa määräaikaisessa julkisessa palvelussuhteessa olevaan ylimääräisenä nimettyyn henkilöstöön samoja korvauksia kuin joista on säädetty sopimussuhteessa olevien ylimääräisten työntekijöiden osalta, kun otetaan huomioon näiden tilanteiden merkittävä samankaltaisuus, sillä ei olisi järkevää, että samanlaisen pätevyyden omaavia työntekijöitä, jotka suorittavat tehtäviä samassa yrityksessä (Madridin terveydenhuoltopalvelussa) ja jotka toimivat samassa tehtävässä saman suhdanteeseen liittyvän tarpeen täyttämiseksi, kohdeltaisiin eri tavalla palvelussuhteen päättyessä, kun olemassa ei ole ilmeistä syytä, joka estäisi määräaikaisten työsopimusten rinnastamisen syrjivän kohtelun välttämiseksi?

      (1)  EYVL L 175, s. 43.


title: Asia T-572/11 RII: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 23.4.2012 — Hassan v. neuvosto (Väliaikainen oikeussuoja — Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Syyriaan kohdistettavat rajoittavat toimenpiteet — Varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttäminen — Välitoimihakemus — Uusi hakemus — Uusien tosiseikkojen puuttuminen — Tutkimatta jättäminen)

text:
               16.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 174/23

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 23.4.2012 — Hassan v. neuvosto
   (Asia T-572/11 RII)
   (Väliaikainen oikeussuoja - Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Syyriaan kohdistettavat rajoittavat toimenpiteet - Varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttäminen - Välitoimihakemus - Uusi hakemus - Uusien tosiseikkojen puuttuminen - Tutkimatta jättäminen)
   2012/C 174/39
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Samir Hassan (Damaskos, Syyria) (edustajat: asianajajat É. Morgan de Rivery ja E. Lagathu)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: S. Kyriakopoulou ja M. Vitsentzatos)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Välitoimihakemus, erityisesti hakemus neuvoston Syyriaan kohdistamien rajoittavien toimenpiteiden täytäntöönpanon lykkäämiseksi siltä osin kuin kyseiset toimenpiteet koskevat kantajaa.

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia C-212/09: Kanne 11.6.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Portugalin tasavalta

text:
               1.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 180/35

         Kanne 11.6.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Portugalin tasavalta
   (Asia C-212/09)
   2009/C 180/61
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: G. Braun, M. Teles Romão ja P. Guerra e Andrade)

      Vastaaja: Portugalin tasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut EY 56 ja EY 43 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa valtion ja muiden julkishallinnon elinten tai Portugalin julkisen sektorin erityiset oikeudet GALP Energia, SGPS S.A:n osalta

               —

               Portugalin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Portugalin lainsäädännön mukaan valtiolla on GALPissa etuoikeutettuja osakkeita. Valtiolla on oikeus nimetä hallintoneuvoston puheenjohtaja. Sen toimivaltaan kuuluvissa asioissa yhtiön päätökset on hyväksytettävä sillä.
   Valtion on hyväksyttävä kaikki yhtiöjärjestyksen muuttamista, yhtiöiden välisten yhteistoimintasopimusten tai valvontasopimusten tekemistä koskevat päätökset ja kaikki päätökset, jotka jollakin tavoin voivat vaarantaa maan öljyn, kaasun tai johdannaisten tuotteiden hankinnan.
   Komissio katsoo, että sekä valtion oikeus nimetä virkamies, jolla on toimivalta hyväksyä päätökset, sekä sen oikeus käyttää veto-oikeutta merkittävissä yhtiön toimissa (significant corporate actions) rajoittaa vakavasti suoria investointeja ja portfolioinvestointeja.
   Edellä mainitut valtion erityisoikeudet ovat valtion toimenpiteitä, koska etuoikeutetut osakkeet eivät johdu yhtiöoikeuden tavanomaisesta soveltamisesta.
   Yhteisön johdetussa lainsäädännössä ei sallita valtion erityisoikeuksia öljyn ja öljytuotteiden vähittäiskauppiaiden suhteen. GALPilla ei ole mitään velvollisuutta taata toimitusten varmuutta. Valtio pyrkii tekemään GALPista yhtiön, jonka päätöksentekokeskus on Portugalissa. Portugalin valtio ei noudata suhteellisuusperiaatetta, koska kyseessä olevat toimenpiteet eivät ole soveltuvia tavoiteltujen päämäärien saavuttamisen varmistamiseksi ja ne ylittävät sen, mikä on tarpeen näiden päämäärien saavuttamiseksi.


title: Asia C-516/03: Euroopan yhteisöjen komission 9.12.2003 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 59/4                   FI                             Euroopan unionin virallinen lehti                                           6.3.2004
Euroopan yhteisöjen komission 9.12.2003 Italian tasaval-                  sen kaatopaikan parantamiseksi. Näin ollen on pääteltävä, että
                    taa vastaan nostama kanne                             Italian tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 4 artiklan
                                                                          mukaisia velvoitteitaan.
                          (Asia C-516/03)
                                                                          Lisäksi Italian tasavalta on laiminlyönyt niiden toimenpiteiden
                                                                          toteuttamisen, jotka olivat tarpeen, jotta Campolungon kaato-
                                                                          paikan jätteiden haltija olisi voinut uskoa ne yksityiselle
                           (2004/C 59/06)                                 tai julkiselle jätteidenkeräilijalle tai yritykselle, joka suorittaa
                                                                          direktiivin liitteissä IIA ja IIB tarkoitettuja toimintoja. Tästä
                                                                          seuraa, että se ei ole noudattanut direktiivin 8 artiklan mukaisia
                                                                          velvollisuuksiaan.
Euroopan yhteisöjen komissio on 9.12.2003 nostanut yhteisö-
jen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa vastaan. Kanta-
jan asiamiehinä ovat oikeudellisen osaston virkamies Minas
Konstantinidis ja tällä osastolla työskentelevä alioikeustuomari
Roberto Amorosi.
                                                                          Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana
                                                                          27.11.2003 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat-
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                              kaisupyyntö asiassa José Vicente Olaso vastaan Fondo de
                                                                                Garantía Salarial
–     toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut jätteistä                                   (Asia C-520/03)
      annetun direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin se on
      muutettuna direktiivillä 91/156/ETY, 4 ja 8 artiklan
      mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvit-                                   (2004/C 59/07)
      tavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että Campolun-
      gon (Ascoli Piceno) kaatopaikalle jätetyistä jätteistä huo-
      lehdittaisiin aiheuttamatta vaaraa ihmisten terveydelle ja
      käyttämättä menettelyjä tai tapoja, joista voi aiheutua             Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana,
      vaaraa ympäristölle, eikä se ole toteuttanut tarvittavia            on pyytänyt 27.11.2003 tekemällään päätöksellä, joka on
      toimenpiteitä, jotta kyseiselle kaatopaikalle jätettyjen jät-       saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 12.12.2003, Euroopan
      teiden haltija voisi antaa nämä jätteet yksityiselle tai            yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa José
      julkiselle jätteidenkerääjälle tai yritykselle, joka suorittaa      Vicente Olaso vastaan Fondo de Garantía Salarial, seuraaviin
      direktiivin liitteessä IIA tai IIB tarkoitettuja toimenpiteitä.     kysymyksiin:
                                                                          A.    Kuuluuko vaatimuksen kohteena oleva laittomasta irtisa-
–     velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudekäynti-                   nomisesta myönnettävä korvaus 20.10.1980 annetun
      kulut.                                                                    direktiivin 80/987/ETY (1), sellaisena kuin se oli ennen
                                                                                kuin sitä muutettiin direktiivillä 2002/74/ETY (2), sovelta-
                                                                                misalaan?
                                                                          B.    Voidaanko Ley del Estatuto de los Trabajadoresin (työs-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                             opimuslaki) 33 §:n 2 momentin säännöstä, siltä osin kuin
                                                                                siinä edellytetään tuomioistuimen päätöstä tai hallinnol-
                                                                                lista päätöstä, jotta FOGASA voisi maksaa niitä vastaavat
                                                                                korvaukset, tulkita yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintä-
Komission mukaan Italian tasavalta ei ole toteuttanut mitään                    kiellon periaatteiden noudattamisen näkökulmasta siten,
toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että Campolungon kaato-                      että se ei ole objektiivisesti kohtuullinen ja että sitä ei
paikalle jätetyistä jätteistä huolehdittaisiin tai ne hyödynnettäi-             tämän vuoksi pidä soveltaa?
siin siten, ettei siitä aiheudu vaaraa ihmisten terveydelle tai
siten, että käytettäisiin menettelytapoja tai tapoja, joilla ei
                                                                          (1) Neuvoston direktiivi 80/987/ETY, annettu 20 päivänä lokakuuta
aiheuteta vaaraa ympäristölle. Italian viranomaiset ovat rajoit-
                                                                              1980, työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilan-
tautuneet väittämään, että jätteiden lisääntyvä mineraalipitoi-               teessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä.
suus asettaa kyseenalaiseksi sen, että päivässä saataisiin suoda-             EYVL, erityispainos 1980, 5/nide 12, s. 121.
tetuksi 35 kuutiometrin suuruinen määrä, esittämättä pääa-                (2) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/74/EY, annet-
siassa muuta ja myöntäen näin nimenomaisesti ”suodatetun                      tu 23 päivänä syyskuuta 2002, työntekijöiden suojaa työnantajan
jätteen mahdollisen tuottamisen ja leviämisen” jatkumisen.                    maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsää-
Komissio muistuttaa lisäksi, että EY:n perustamissopimuksen                   dännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 80/987/
175 artiklan 4 kohdan mukaan jäsenvaltioilla on velvollisuus                  ETY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti). EYVL
huolehtia ympäristöpolitiikan rahoittamisesta ja täytäntöönpa-                L 270, 8.10.2002, s. 10–13.
nosta, joten riittävän rahoituksen puuttumisella ei voida perus-
tella sitä, ettei konkreettisia toimenpiteitä ole toteutettu kysei-


title: Asia T-58/01: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.12.2009 — Solvay v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Kalsinoidun soodan yhteisön markkinat — Päätös, jossa todetaan EY 81 artiklan rikkominen — Sopimus, jolla taataan yritykselle vähimmäismyyntimäärä jäsenvaltiossa ja vähimmäismyyntimäärästä puuttuvien määrien ostaminen tämän vähimmäismäärän saavuttamiseksi — Sakkojen tai seuraamusten määräämistä koskevan komission toimivallan vanhentuminen — Oikeudenkäynnin kohtuullinen kesto — Olennaiset menettelymääräykset — Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan — Oikeus tutustua asiakirjoihin — Sakko — Rikkomisen vakavuus ja kesto — Raskauttavat ja lieventävät olosuhteet)

text:
               13.2.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 37/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.12.2009 — Solvay v. komissio
   (Asia T-58/01) (1)

   (Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Kalsinoidun soodan yhteisön markkinat - Päätös, jossa todetaan EY 81 artiklan rikkominen - Sopimus, jolla taataan yritykselle vähimmäismyyntimäärä jäsenvaltiossa ja vähimmäismyyntimäärästä puuttuvien määrien ostaminen tämän vähimmäismäärän saavuttamiseksi - Sakkojen tai seuraamusten määräämistä koskevan komission toimivallan vanhentuminen - Oikeudenkäynnin kohtuullinen kesto - Olennaiset menettelymääräykset - Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan - Oikeus tutustua asiakirjoihin - Sakko - Rikkomisen vakavuus ja kesto - Raskauttavat ja lieventävät olosuhteet)
   2010/C 37/39
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Solvay SA (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat L. Simont, P.-A. Foriers, G. Block, F. Louis ja A. Vallery)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Oliver ja J. Currall, avustajanaan asianajaja N. Coutrelis)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ensisijaisesti [EY] 81 artiklan mukaisesta menettelystä 13.12.2000 tehdyn komission päätöksen 2003/5/EY (Asia COMP/33.133 — B: Kalsinoitu sooda — Solvay, CFK) (EYVL L 10, s. 1) kumoaminen ja toissijaisesti kantajalle määrätyn sakon kumoaminen tai alentaminen

      Tuomiolauselma

               1.

               [EY] 81 artiklan mukaisesta menettelystä 13.12.2000 tehdyn komission päätöksen 2003/5/EY (Asia COMP/33.133 — B: Kalsinoitu sooda — Solvay, CFK) 1 artikla kumotaan siltä osin kuin siinä katsotaan, että Solvay SA on rikkonut EY 81 artiklaa vuonna 1990.

               2.

               Solvaylle määrätty sakko vahvistetaan 2,25 miljoonaksi euroksi.

               3.

               Kanne hylätään muilta osin.

               4.

               Kantaja vastaa kolmesta neljäsosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan kolme neljäsosaa Euroopan komission oikeudenkäyntikuluista.

               5.

               Komissio vastaa yhdestä neljäsosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan yksi neljäsosaa kantajan oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 161, 2.6.2001.


title: Asia C-290/14: Tribunale di Firenzen (Italia) 12.6.2014 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö – Rikosoikeudenkäynti Skerdjan Celajia vastaan

text:
               1.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 292/18

         Tribunale di Firenzen (Italia) 12.6.2014 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö – Rikosoikeudenkäynti Skerdjan Celajia vastaan
   (Asia C-290/14)
   2014/C 292/22
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Firenze

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Skerdjan Celaj

      Ennakkoratkaisukysymys

   Ovatko direktiivin 2008/115 (1) säännökset esteenä jäsenvaltion kansallisille säännöksille, joiden mukaan voidaan määrätä enintään neljän vuoden pituinen vankeusrangaistus sellaiselle kolmannen maan kansalaiselle, joka sen jälkeen, kun hänet on palautettu ja palauttaminen ei ollut rikosoikeudellinen seuraamus eikä sitä toteutettu rikosoikeudellisen seuraamuksen johdosta, on tullut maahan uudelleen vastoin maahan uudelleen tuloa koskevaa lainmukaista kieltoa, ja kyseiseen kansalaiseen ei ole tätä ennen kohdistettu direktiivin 2008/115 8 artiklassa tarkoitettuja pakkokeinoja hänen nopeaa ja tehokasta maastapoistamistaan varten?

      (1)  Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/115/EY (EUVL L 348, s. 98).


title: Asia C-30/07: Kanne 29.1.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Unkarin tasavalta

text:
               24.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/8

         Kanne 29.1.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Unkarin tasavalta
   (Asia C-30/07)
   (2007/C 69/16)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Condou-Durande ja Simon B. D.)

      Vastaaja: Unkarin tasavalta
   Vaatimukset

               —

               Yhteisöjen tuomioistuimen on todettava, että Unkarin tasavalta ei ole noudattanut pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta 25.11.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/109/EY (1) mukaisia velvollisuuksiaan, koska se ei ole antanut sen noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä eikä ole ilmoittanut niistä komissiolle

               —

               Unkarin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kyseisen direktiivin voimaanpanolle säädetty määräaika päättyi 23.1.2006.

      (1)  EYVL L 16, s. 44.


title: Asia F-124/13: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 26.3.2015 – CW v. parlamentti (Henkilöstö — Virkamiehet — Kumoamiskanne — Työjärjestyksen 12 a artikla — Työpaikkakiusaamista ja työpaikkakiusaamisen ehkäisemistä käsittelevän neuvoa-antavan komitean sisäiset säännöt — Työjärjestyksen 24 artikla — Avunantopyyntö — Ilmeisten arviointivirheiden puuttuminen — Työpaikkakiusaamista ja työpaikkakiusaamisen ehkäisemistä käsittelevän neuvoa-antavan komitean rooli ja oikeudet — Virkamies saattaa omaehtoisesti asian komitean käsiteltäväksi — Vahingonkorvauskanne)

text:
               11.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 155/41

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 26.3.2015 – CW v. parlamentti
   (Asia F-124/13) (1)

   ((Henkilöstö - Virkamiehet - Kumoamiskanne - Työjärjestyksen 12 a artikla - Työpaikkakiusaamista ja työpaikkakiusaamisen ehkäisemistä käsittelevän neuvoa-antavan komitean sisäiset säännöt - Työjärjestyksen 24 artikla - Avunantopyyntö - Ilmeisten arviointivirheiden puuttuminen - Työpaikkakiusaamista ja työpaikkakiusaamisen ehkäisemistä käsittelevän neuvoa-antavan komitean rooli ja oikeudet - Virkamies saattaa omaehtoisesti asian komitean käsiteltäväksi - Vahingonkorvauskanne))
   (2015/C 155/59)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: CW (edustaja: asianajaja C. Bernard-Glanz)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: E. Taneva ja M. Dean)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota nimittävän viranomaisen päätös hylätä kantajan tekemä avunantopyyntö

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Euroopan parlamentti vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan puolet CW:n oikeudenkäyntikuluista.

               3)

               CW vastaa puolesta omia oikeudenkäyntikulujaan.

      (1)  EUVL C 52, 22.2.2014, s. 54.


title: Asia T-364/17: Kanne 5.6.2017 – Bielawski v. EUIPO (HOUSE OF CARS)

text:
               31.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 249/44

         Kanne 5.6.2017 – Bielawski v. EUIPO (HOUSE OF CARS)
   (Asia T-364/17)
   (2017/C 249/59)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Marcin Bielawski (Varsova, Puola) (edustaja: asianajaja M. Kondrat)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: Sanamerkki HOUSE OF CARS, jonka rekisteröintiä EU-tavaramerkiksi on haettu – Rekisteröintihakemus nro 15 172 638

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 27.3.2017 asiassa R 2047/2016-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen tai

               —

               muuttaa riidanalaista päätöstä siten, ettei haetun tavaramerkin osalta ole ehdotonta rekisteröinnin estettä,

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-223/06 P: Valitus, jonka Euroopan parlamentti on tehnyt 23.8.2006 virkamiestuomioistuimen asiassa F-102/05, Ole Eistrup v. Euroopan parlamentti, 13.7.2006 antamasta määräyksestä

text:
               14.10.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 249/15

         Valitus, jonka Euroopan parlamentti on tehnyt 23.8.2006 virkamiestuomioistuimen asiassa F-102/05, Ole Eistrup v. Euroopan parlamentti, 13.7.2006 antamasta määräyksestä
   (Asia T-223/06 P)
   (2006/C 249/35)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska
   Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan parlamentti (Strasbourg, Ranska) (asiamiehet: H. von Hetzen ja L. Knudsen)

      Muu osapuoli: Ole Eistrup
   Vaatimukset

               —

               virkamiestuomioistuimen antama määräys on kumottava

               —

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on ratkaistava itse asia ja hyväksyttävä valittajan oikeudenkäyntiväite

               —

               Ole Eistrupin nostama kanne on hylättävä

               —

               oikeudenkäyntikulut on korvattava asiaa koskevien sääntöjen mukaisesti.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valituksensa tueksi Euroopan parlamentti väittää, että Euroopan unionin virkamiestuomioistuin rikkoi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 43 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa, kun se ei hylännyt kannetta siitä huolimatta, että kannekirjelmässä ei ollut kantajan asianajajan käsinkirjoitettua allekirjoitusta vaan faksileima, jossa oli asianajajan allekirjoitus.
   Euroopan parlamentti väittää myös, että virkamiestuomioistuin ei noudattanut oikeusvarmuuden periaatetta, kun se katsoi, että työjärjestyksen 43 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan soveltaminen riippuu siitä, onko kyseessä asian saattamista tuomioistuinten käsiteltäväksi koskevan oikeuden suhteeton loukkaus. Tämä merkitsee sitä, että on mahdotonta tietää, voidaanko asia ottaa tutkittavaksi.


title: Asia T-439/13: Kanne 20.8.2013 — Fard ja Sarkandi v. neuvosto

text:
               14.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 367/31

         Kanne 20.8.2013 — Fard ja Sarkandi v. neuvosto
   (Asia T-439/13)
   2013/C 367/54
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Mohammad Moghaddami Fard (Teheran, Iran) ja Ahmad Sarkandi (Arabiemiirikunnat) (edustajat: solicitor M. Taher, barrister M. Lester ja S. Kentridge, QC)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 6.6.2013 annetun neuvoston päätöksen 2013/270/YUTP (EUVL L 156, s. 10) sekä Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 267/2012 täytäntöönpanosta 6.6.2013 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 522/2013 (EUVL L 156, s. 3)

               —

               velvoittamaan neuvosto korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan neuvosto teki ilmeisen virheen arviossaan, jonka mukaan luetteloon merkitsemisen perusteet olivat täyttyneet kummankin kantajan osalta, ja jonka mukaan kantajien merkitsemiselle ei ole pätevää oikeudellista perustaa.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan neuvosto pyrki asettamaan kantajat matkustuskieltoon ilman asianmukaista oikeudellista perustaa.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan neuvosto ei perustellut riittävästi kantajien sisällyttämistä riidanalaisiin toimenpiteisiin.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan neuvosto ei turvannut kantajien puolustautumisoikeuksia eikä näiden oikeutta tehokkaaseen tuomioistuinvalvontaan.

               5)

               Viides kanneperuste, jonka mukaan neuvoston päätöksellä merkitä kantajat luetteloon rikottiin perusteettomasti ja suhteettomasti kantajien perusoikeuksia omistusoikeuden, perhe-elämän, elinkeinovapauden ja maineen suoja mukaan lukien.


title: Asia C-357/09 PPU: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 30.11.2009 (Administrativen sad Sofia-gradin (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Said Shamilovich Kadzoev (Huchbarov) (Viisumi-, turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka sekä muu henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvä politiikka — Direktiivi 2008/115/EY — Laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttaminen — 15 artiklan 4–6 kohta — Säilöönoton kesto — Sen ajan huomioon ottaminen, jona maastapoistamispäätöksen täytäntöönpanoa on lykätty — Kohtuullista mahdollisuutta maastapoistamisen toteuttamiseen koskeva käsite)

text:
               30.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/17

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 30.11.2009 (Administrativen sad Sofia-gradin (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Said Shamilovich Kadzoev (Huchbarov)
   (Asia C-357/09 PPU) (1)

   (Viisumi-, turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikka sekä muu henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvä politiikka - Direktiivi 2008/115/EY - Laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttaminen - 15 artiklan 4–6 kohta - Säilöönoton kesto - Sen ajan huomioon ottaminen, jona maastapoistamispäätöksen täytäntöönpanoa on lykätty - ”Kohtuullista mahdollisuutta maastapoistamisen toteuttamiseen” koskeva käsite)
   2010/C 24/28
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen sad Sofia-grad

      Pääasian asianosainen

   Said Shamilovich Kadzoev (Huchbarov)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Administrativen sad Sofia-grad — Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY (EUVL L 348, s. 98) 15 artiklan 4, 5 ja 6 kohdan tulkinta — Tämän direktiivin 15 artiklassa säädetyn enimmäisajan ylittyminen, kun kyseessä on laittomasti maahan tullut kolmannen maan kansalainen — Tämän enimmäisajan ylittyminen direktiivin tullessa voimaan mutta ennen sen saattamista osaksi kansallista oikeutta, jossa ei säädetä mitään ajallisia rajoja säilöönotolle — Direktiivin säännösten soveltaminen sen jälkeen kun ne on saatettu osaksi kansallista oikeutta ja taannehtivan vaikutuksen puuttuminen vireillä olevien asioiden osalta — Laskettaessa säilöönoton enimmäiskestoa huomioon ei oteta aikaa, joka on kulunut kansallisten viranomaisten tekemän karkottamispäätöksen riitauttamista koskevassa menettelyssä — Tämän keston ylittymisen mahdollinen sallittavuus sillä perusteella, että kyseisellä henkilöllä ei ole henkilöllisyystodistusta eikä toimeentuloonsa tarvittavia varoja ja koska hän käyttäytyy aggressiivisesti — ”Kohtuullista mahdollisuutta maastapoistamiseen” koskeva käsite

      Tuomiolauselma

               1)

               Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY 15 artiklan 5 ja 6 kohtaa on tulkittava siten, että niissä säädetyn säilöönoton enimmäiskeston osalta on otettava huomioon ennen tässä direktiivissä säädetyn järjestelmän soveltamista aloitetun maastapoistamismenettelyn yhteydessä toteutettu säilöönotto.

               2)

               Ajan, jona henkilö on sijoitettuna tilapäiseen vastaanottokeskukseen turvapaikanhakijoita koskevien kansallisten ja yhteisön säännösten nojalla tehdyn päätöksen perusteella, ei ole katsottava olevan direktiivin 2008/115 15 artiklassa tarkoitettua säilöönottoa maastapoistamista varten.

               3)

               Direktiivin 2008/115 15 artiklan 5 ja 6 kohtaa on tulkittava siten, että aika, jona maastapoistamista koskevan päätöksen täytäntöönpanoa on lykätty sillä perusteella, että asianomainen on riitauttanut kyseisen päätöksen lainkäyttöelimessä, otetaan huomioon laskettaessa maastapoistamista varten toteutetun säilöönoton kestoa, jos asianomainen on asunut myös tämän menettelyn aikana tilapäisessä vastaanottokeskuksessa.

               4)

               Direktiivin 2008/115 15 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, että sitä ei sovelleta, jos direktiivin 2008/115 15 artiklan 6 kohdassa säädetyt mahdollisuudet jatkaa säilöönottoa ovat päättyneet hetkellä, jolloin lainkäyttöelin harjoittaa asianomaisen henkilön säilöönottoon kohdistuvaa valvontaansa.

               5)

               Direktiivin 2008/115 15 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, että ainoastaan todellinen mahdollisuus maastapoistamisen toteuttamiseen saman artiklan 5 ja 6 kohdassa säädetyissä määräajoissa vastaa kohtuullista mahdollisuutta maastapoistamisen toteuttamiseen, ja viimeksi mainittua ei ole, jos ei ole todennäköistä, että jokin kolmas maa vastaanottaa asianomaisen näissä määräajoissa.

               6)

               Direktiivin 2008/115 15 artiklan 4 ja 6 kohtaa on tulkittava siten, että niissä ei sallita, kun tässä direktiivissä säädetty säilöönoton enimmäisaika on päättynyt, että asianomaista ei vapauteta välittömästi sillä perusteella, että hänellä ei ole pätevää henkilöllisyystodistusta, hän käyttäytyy aggressiivisesti eikä hänellä ole toimeentuloonsa tarvittavia varoja tai jäsenvaltion tätä tarkoitusta varten tarjoamia varoja tai asuntoa.

      (1)  EUVL C 267, 7.11.2009.


title: Asia C-162/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 2.4.2012 — Società Airport Shuttle Express scarl ja Giovanni Panarisi v. Comune di Grottaferrata

text:
               9.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 165/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 2.4.2012 — Società Airport Shuttle Express scarl ja Giovanni Panarisi v. Comune di Grottaferrata
   (Asia C-162/12)
   2012/C 165/23
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Società Airport Shuttle Express scarl ja Giovanni Panarisi

      Vastapuoli: Comune di Grottaferrata

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Ovatko SEUT 49 artikla, SEU 3 artikla, SEUT 3, SEUT 4, SEUT 5 ja SEUT 6 artikla, SEUT 101 ja SEUT 102 artikla sekä asetus (ETY) N:o 2454/1992 (1) ja asetus (EY) N:o 12/1998 (2) esteenä vuonna 1992 annetun lain nro 21 3 §:n 3 momentin ja 11 §:n soveltamiselle, siltä osin kuin niissä säädetään seuraavaa: ”3. Kuljetuksesta vastaavan tahon toimipaikka ja varikon sijaintipaikka voivat olla yksinomaan luvan myöntäneen kunnan alueella” ja ”– — autonvuokrausta kuljettajan kanssa koskevat kuljetusvaraukset tehdään varikoilla. Autonvuokrauspalvelun kuljettajan kanssa on alettava ja päätyttävä aina luvan myöntäneessä kunnassa sijaitsevalla varikolla, jonne ajoneuvon on palattava, mutta käyttäjä voidaan hakea myös muista kunnista ja kuljettaa niihin. — –”?

               2)

               Ovatko SEUT 49 artikla, SEU 3 artikla, SEUT 3, SEUT 4, SEUT 5 ja SEUT 6 artikla, SEUT 101 ja SEUT 102 artikla sekä asetus (ETY) N:o 2454/1992 ja asetus (EY) N:o 12/1998 esteenä 26.10.1993 annetun Lazion aluelain nro 58 5 ja 10 §:n soveltamiselle, siltä osin kuin niissä säädetään seuraavaa: ”– — Käyttäjä on haettava tai palvelu on aloitettava luvan myöntäneen kunnan alueelta” ja ”– –käyttäjä on haettava tai palvelu on aloitettava aina luvan myöntäneen kunnan alueelta mihin tahansa määränpäähän ja kuljettajan suostumuksella kunnan alueen ulkopuolelle”?

      (1)  EYVL L 251, s. 1.

      (2)  EYVL 1998, L 4, s. 10.


title: Asia C-430/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Rovigo (Italia) on esittänyt 18.8.2011 — Rikosoikeudenkäynti Md Sagoria vastaan

text:
               28.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/25

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Rovigo (Italia) on esittänyt 18.8.2011 — Rikosoikeudenkäynti Md Sagoria vastaan
      (Asia C-430/11)
      (2012/C 25/44)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunale di Rovigo

         Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

      Md Sagor

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Kun huomioon otetaan vilpittömän yhteistyön periaate ja direktiivien tehokkaan vaikutuksen periaate, ovatko direktiivin 2008/115/EY (1) 2, 4, 6, 7 ja 8 artikla esteenä sille, että jäsenvaltiossa laittomasti oleskelevalle kolmannen maan kansalaiselle määrätään seuraamukseksi sakko, joka korvataan vaihtoehtoisena rikosoikeudellisena seuraamuksena kotiarestilla pelkän laittoman maahantulon ja oleskelun johdosta, jo ennen kuin henkilö on laiminlyönyt hallintoviranomaisen antaman maastapoistumismääräyksen noudattamisen?

                  2)

                  Kun huomioon otetaan vilpittömän yhteistyön periaate ja direktiivien tehokkaan vaikutuksen periaate, ovatko direktiivin 2008/115/EY 2, 15 ja 16 artikla esteenä sille, että jäsenvaltio voisi direktiivin antamisen jälkeen säätää oikeussäännöstä, jonka mukaan jäsenvaltiossa laittomasti oleskelevalle kolmannen maan kansalaiselle määrätään seuraamukseksi sakko, joka korvataan vaihtoehtoisena rangaistuksena välittömällä karkotuksella noudattamatta direktiivissä säädettyjä menettelyä ja ulkomaalaisen oikeuksia?

                  3)

                  Onko SEU 4 artiklan 3 kohdan mukainen lojaalin yhteistyön periaate esteenä kansalliselle oikeussäännölle, josta on säädetty direktiivin täytäntöönpanolle varatun ajan kuluessa direktiivin soveltamisalan kiertämiseksi tai ainakin sen supistamiseksi, ja mihin toimenpiteisiin tuomioistuimen on ryhdyttävä todetessaan, että tällainen tavoite on olemassa?

         (1)  EUVL L 348, s. 98.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (toinen jaosto) 11 päivänä marraskuuta 2004, asiassa C-467/02 (Verwaltungsgericht Stuttgartin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Inan Cetinkaya vastaan Land Baden-Württemberg (ETY–Turkki-assosiaatiosopimus — Työntekijöiden vapaa liikkuvuus — Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäinen kohta ja 14 artiklan 1 kohta — Turkkilaisen työntekijän lapsen oleskeluoikeus hänen tultuaan täysi-ikäiseksi — Maasta poistamista koskevan päätöksen edellytykset — Rikostuomiot)

text:
               8.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/11

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (toinen jaosto)
   11 päivänä marraskuuta 2004,
   asiassa C-467/02 (Verwaltungsgericht Stuttgartin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Inan Cetinkaya vastaan Land Baden-Württemberg (1)

   (ETY–Turkki-assosiaatiosopimus - Työntekijöiden vapaa liikkuvuus - Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäinen kohta ja 14 artiklan 1 kohta - Turkkilaisen työntekijän lapsen oleskeluoikeus hänen tultuaan täysi-ikäiseksi - Maasta poistamista koskevan päätöksen edellytykset - Rikostuomiot)
   (2005/C 6/18)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa C-467/02, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Verwaltungsgericht Stuttgart (Saksa) on esittänyt 19.12.2002 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 27.12.2002, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa Inan Cetinkaya vastaan Land Baden-Württemberg, yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit J.-P. Puissochet, R. Schintgen, N. Colneric ja J. N. Cunha Rodrigues (esittelevä tuomari), julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M. Múgica Arzamendi, on antanut 11.11.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Assosiaation kehittämisestä 19.9.1980 tehdyn assosiaationeuvoston, joka perustettiin Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisellä assosiaatiosopimuksella, päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava niin, että se koskee sellaisen täysi-ikäisen henkilön tilannetta, joka on laillisille työmarkkinoille vastaanottavassa jäsenvaltiossa kuuluvan tai kuuluneen turkkilaisen työntekijän lapsi, vaikka tämä lapsi on syntynyt ja aina asunut tässä viimeksi mainitussa valtiossa.

               2)

               Päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäinen kohta on esteenä sille, että vankeusrangaistukseen tuomitsemisen, jota on seurannut vieroitushoito, johdosta niitä oikeuksia, jotka Cetinkayan tilanteessa olevalla Turkin kansalaisella on tämän säännöksen nojalla, rajoitetaan sen vuoksi, että hän on pitkän aikaa poissa työmarkkinoilta.

               3)

               Päätöksen N:o 1/80 14 artikla on esteenä sille, että kansalliset tuomioistuimet eivät ota huomioon tutkiessaan Turkin kansalaisen maastapoistamispäätöksen laillisuutta sellaisia tosiseikkoja, jotka ovat tapahtuneet toimivaltaisten viranomaisten tekemän viimeisen päätöksen jälkeen ja joiden nojalla asianomaisen oikeuksien tässä säännöksessä tarkoitettu rajoittaminen ei olisi enää sallittua.

      (1)  EUVL C 70, 22.3.2003.


title: Asia C-138/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 12.2.2009 (Hof van beroep te Antwerpenin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Belgian valtio v. N.V. Cobelfret (Direktiivi 90/435/ETY — 4 artiklan 1 kohta — Välitön oikeusvaikutus — Kansalliset säännökset, joiden tarkoituksena on estää jaettujen voittojen kaksinkertainen verottaminen — Maksettujen osinkojen määrän vähentäminen emoyhtiön veron laskentaperustasta ainoastaan niiltä osin kuin emoyhtiö on tuottanut verotettavissa olevaa voittoa)

text:
               4.4.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/3

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 12.2.2009 (Hof van beroep te Antwerpenin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Belgian valtio v. N.V. Cobelfret
   (Asia C-138/07) (1)

   (Direktiivi 90/435/ETY - 4 artiklan 1 kohta - Välitön oikeusvaikutus - Kansalliset säännökset, joiden tarkoituksena on estää jaettujen voittojen kaksinkertainen verottaminen - Maksettujen osinkojen määrän vähentäminen emoyhtiön veron laskentaperustasta ainoastaan niiltä osin kuin emoyhtiö on tuottanut verotettavissa olevaa voittoa)
   (2009/C 82/05)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Hof van beroep te Antwerpen
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Belgian valtio

      Vastaaja: N.V. Cobelfret
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Hof van beroep te Antwerpen — Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/435/ETY (EYVL L 225, s. 6) 4 artiklan tulkinta — Kansalliset säännökset, joiden tarkoituksena on estää jaettujen voittojen kaksinkertainen verottaminen — Edellytykset
   Tuomiolauselma
   Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/435/ETY 4 artiklan 1 kohdan ensimmäistä luetelmakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan emoyhtiön saamat osingot lisätään emoyhtiön veron laskentaperustaan, josta ne vähennetään sitten 95 prosenttiin saakka niiltä osin kuin tulos jää muiden verosta vapautettujen tulojen vähennyksen jälkeen voitolliseksi kyseessä olevana verokautena.
   Direktiivin 90/435 4 artiklan 1 kohdan ensimmäinen luetelmakohta on sillä tavalla ehdoton ja riittävän täsmällinen, että siihen voidaan vedota kansallisissa tuomioistuimissa.

      (1)  EUVL C 117, 26.5.2007.