title: Asia C-356/04: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 19.9.2006 (Rechtbank van koophandel Brusselin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Lidl Belgium GmbH & Co. KG v. Etablissementen Franz Colruyt NV (Direktiivit 84/450/ETY ja 97/55/EY — Harhaanjohtava mainonta — Vertaileva mainonta — Sallittavuuden edellytykset — Suurmyymäläketjujen yleisen hintatason vertailu — Tuotevalikoiman hintojen vertailu)

text:
               18.11.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/7

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 19.9.2006 (Rechtbank van koophandel Brusselin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Lidl Belgium GmbH & Co. KG v. Etablissementen Franz Colruyt NV
   (Asia C-356/04) (1)

   (Direktiivit 84/450/ETY ja 97/55/EY - Harhaanjohtava mainonta - Vertaileva mainonta - Sallittavuuden edellytykset - Suurmyymäläketjujen yleisen hintatason vertailu - Tuotevalikoiman hintojen vertailu)
   (2006/C 281/12)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Rechtbank van koophandel Brussel
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Lidl Belgium GmbH & Co. KG

      Vastaaja: Etablissementen Franz Colruyt NV
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Rechtbank van koophandel Brussel — Harhaanjohtavaa mainontaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 10 päivänä syyskuuta 1984 annetun neuvoston direktiivin 84/450/ETY (EYVL L 250, s. 17) 3 a artiklan 1 kohdan a alakohdan, sellaisena kuin se on lisättynä 6.10.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/55/EY (EYVL L 290, s. 18), tulkinta — Vertaileva mainonta — Ilmoittajan yleisen hintatason vertaaminen kilpailijoiden hintatasoon ilmoittamatta, mitä tuotteita on hintojensa puolesta vertailtu
   Tuomiolauselma

               1)

               Harhaanjohtavasta ja vertailevasta mainonnasta 10 päivänä syyskuuta 1984 annetun neuvoston direktiivin 84/450/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 6.10.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/55/EY, 3 a artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädettyä vertailevan mainonnan sallittavuuden edellytystä on tulkittava siten, että sillä ei kielletä sitä, että vertaileva mainonta koskee kollektiivisesti kahden kilpailevan suurmyymäläketjun kaupan pitämien päivittäistavaroiden valikoimia, kunhan molemmat mainituista valikoimista koostuvat yksittäisistä tuotteista, jotka, kun niitä arvioidaan tuotepareittain, täyttävät yksittäin mainitussa säännöksessä säädetyn vastaavuusedellytyksen.

               2)

               Direktiivin 84/450, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/55, 3 a artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että mainitussa säännöksessä säädetty edellytys, jonka mukaan mainonnassa on ”vertailtava puolueettomasti” kyseessä olevien tuotteiden ominaispiirteitä, ei merkitse sitä, että tilanteessa, jossa on kyse kilpailevien suurmyymäläketjujen kaupan pitämien vastaavien päivittäistavaroiden valikoiman hintojen vertailusta tai mainittujen ketjujen yleisen hintatason vertailusta niiden kaupan pitämien vastaavien tuotteiden valikoiman osalta, verratut tavarat ja hinnat, eli sekä mainostajan että kaikkien sen vertailussa mukana olevien kilpailijoiden tavarat ja hinnat, on nimenomaisesti ja tyhjentävästi lueteltava mainosilmoituksessa.

               3)

               Direktiivin 84/450, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/55, 3 a artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että kahden kilpailevan suurmyymäläketjun kaupan pitämien tavaroiden mainitussa säännöksessä tarkoitettuja ”todennettavissa olevia” ominaispiirteitä ovat

                           —

                           kyseisten tavaroiden hinnat

                           —

                           näiden suurmyymäläketjujen yleinen hintataso vastaavien tuotteiden valikoiman osalta ja niiden säästöjen määrä, joita voi syntyä kuluttajalle, joka ostaa mainitut tavarat tietystä tällaisesta ketjusta sen sijaan, että hän ostaisi ne toisesta ketjusta, mikäli kyseessä olevat tavarat ovat todella osa sitä vastaavien tavaroiden valikoimaa, jonka perusteella mainittu yleinen hintataso on määritetty.

               4)

               Direktiivin 84/450, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/55, 3 a artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että jokin vertailevassa mainonnassa mainittu ominaispiirre täyttää, silloin kun vertailussa käytettyjä tekijöitä, joihin kyseistä ominaispiirrettä koskeva maininta perustuu, ei ole lueteltu tässä mainonnassa, kyseisessä säännöksessä säädetyn todennettavuutta koskevan edellytyksen ainoastaan, jos mainostaja ilmoittaa muun muassa niitä henkilöitä varten, joille kyseinen mainos on osoitettu, missä ja miten nämä voivat vaivattomasti saada tiedon mainituista tekijöistä varmistuakseen tai, mikäli heillä ei ole tätä varten tarvittavaa pätevyyttä, uskoakseen jonkun muun tehtäväksi varmistua mainoksen ja kyseessä olevan ominaispiirteen paikkansapitävyydestä.

               5)

               Direktiivin 84/450, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/55, 3 a artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että vertaileva mainonta, jossa väitetään mainostajan yleisen hintatason olevan alhaisempi kuin sen pääasiallisten kilpailijoiden, vaikka vertailun kohteena on ollut tuoteotos, voi olla luonteeltaan harhaanjohtavaa, jos

                           —

                           mainosilmoituksesta ei ilmene, että vertailun kohteena on ollut ainoastaan tuoteotos eivätkä kaikki mainostajan tuotteet

                           —

                           mainosilmoituksessa ei yksilöidä käytettyjä vertailutekijöitä tai ei ilmoiteta vastaanottajalle tietolähdettä, josta kyseinen yksilöinti on saatavissa tai

                           —

                           mainosilmoitukseen sisältyy kollektiivinen viittaus niiden säästöjen vaihteluväliin, joita voi syntyä kuluttajalle, joka suorittaa ostoksensa mainostajan myymälöissä sen sijaan, että hän suorittaisi ne kilpailijoiden myymälöissä, eikä siinä yksilöidä kunkin kilpailijan yleistä hintatasoa eikä esitetä niiden säästöjen määrää, joita voi syntyä, jos ostokset tehdään mainostajan myymälöissä sen sijaan, että ne tehtäisiin kilpailijan myymälöissä.

      (1)  EUVL C 273, 6.11.2004.


title: Asia C-365/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) on esittänyt 2.8.2007 — Simesa SpA v. Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) ym.

text:
               20.10.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Italia) on esittänyt 2.8.2007 — Simesa SpA v. Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) ym.
   (Asia C-365/07)
   (2007/C 247/17)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Simesa SpA

      Vastaaja: Ministero della Salute, Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) ym.
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Direktiivin 89/105 (1) 2 ja 3 artiklassa säädetään jäsenvaltion viranomaisten ja lääkeyritysten välisestä suhteesta siten, että niiden mukaan tietyn lääkkeen hinta määritellään tai sen hintaa korotetaan mainittujen antamien tietojen perusteella mutta siinä määrin kuin toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät tämän, eli yritysten ja lääkkeiden valvonnasta vastaavien viranomaisten välisen vuoropuhelun perusteella, minkä jälkeen kyseisen direktiivin 4 artiklan 1 kohdassa säädetään ”kaikkia lääkkeitä tai tiettyjä lääkeryhmiä koskevan hintasulun” määräämisestä, joka on yleisluontoinen keino, jonka yhteydessä on vähintään kerran vuodessa todennettava, onko sulun jatkaminen jäsenvaltion makroekonomisten olosuhteiden vuoksi perusteltua.
               Säännöksessä annetaan toimivaltaisille viranomaisille 90 päivän määräaika toimia, ja siinä säädetään, että niiden on määräajan päättyessä ilmoitettava, mitä mahdollisia korotuksia tai alentamisia hintoihin ollaan tekemässä.
               On selvitettävä, onko tätä säännöstä, siltä osin kuin siinä viitataan ”mahdollisiin hintojen alentamisiin”, tulkittava siten, että kaikkia lääkkeitä tai tiettyjä lääkeryhmiä koskevaan hintasulkuun liittyvän yleisen toimenpiteen lisäksi säädetään myös toisesta yleisestä toimenpiteestä, joka kattaa mahdollisuuden kaikkien lääkkeiden tai tiettyjen lääkeryhmien hintojen alentamiseen, vai onko maininta ”mahdolliset alentamiset” ymmärrettävä siten, että siinä viitataan yksinomaan lääkkeisiin, jotka ovat jo hintasulun kohteena.

               2)

               On selvitettävä, voidaanko direktiivin 89/105 4 artiklan 1 kohtaa, siltä osin kuin siinä velvoitetaan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset vähintään kerran vuodessa todentamaan, onko hintasulun jatkaminen muuttamattomana makroekonomisten olosuhteiden vuoksi perusteltua, tulkita siten, että jos hintojen alentaminen hyväksytään ensimmäiseen kysymykseen annettavassa vastauksessa, on mahdollista turvautua tähän toimenpiteeseen myös useita kertoja yhden vuoden aikana ja toistaa se useiden vuosien ajan (vuodesta 2002 vuoteen 2010).

               3)

               Voidaanko edellä mainitun direktiivin 89/105 4 artiklan nojalla — jota on luettava niiden perustelukappaleiden valossa, jotka koskevat yksittäisten lääkkeiden hintojen valvontakeinojen ensisijaista päämäärää, joka on ”kansanterveyden edistäminen varmistamalla lääkkeiden riittävä saatavuus kohtuullisin kustannuksin ja sellaisten erojen välttäminen tällaisten toimenpiteiden kesken, jotka saattavat estää ja vääristää yhteisön sisäistä lääkekauppaa” — katsoa, että sellaisten toimenpiteiden toteuttaminen on yhteensopivaa yhteisön oikeuden kanssa, joissa viitataan ainoastaan kulujen ”arvioituun” taloudelliseen arvoon eikä ”selvitettyyn” arvoon (kysymys koskee molempia tapauksia)?

               4)

               Onko vaatimusten, jotka liittyvät lääkekulujen enimmäismäärien noudattamiseen ja jotka jokainen jäsenvaltio on toimivaltainen määrittämään, kohdistuttava tarkasti yksinomaan lääkekuluihin vai voidaanko katsoa valtioiden toimivaltaan kuuluvaksi, että ne ottavat harkintavaltansa mukaan huomioon muitakin terveydenhuollon kustannuksiin liittyviä tietoja?

               5)

               Onko direktiivistä johdettavissa olevia avoimuuden periaatetta ja periaatetta, jonka mukaan asianomaiset yritykset osallistuvat päätöksentekoon lääkkeitä koskevista hintasulkutoimenpiteistä tai lääkkeiden hintojen yleisestä alentamisesta, tulkittava siten, että on välttämätöntä säätää aina ja joka tapauksessa mahdollisuudesta poiketa määrätystä hinnasta (direktiivin 89/105 4 artiklan 2 kohta) ja hakijana olevan yrityksen konkreettisesta osallistumisesta, jolloin viranomaisten on perusteltava mahdollinen kielto?

      (1)  Ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden hintojen sääntelytoimenpiteiden avoimuudesta ja niiden soveltamisesta kansallisissa sairausvakuutusjärjestelmissä 12.12.1988 annettu neuvoston direktiivi 89/105/105/ETY (EYVL L 40, s. 8).


title: Asia T-273/13: Kanne 17.5.2013 — Sarafraz v. neuvosto

text:
               20.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 207/48

         Kanne 17.5.2013 — Sarafraz v. neuvosto
   (Asia T-273/13)
   2013/C 207/79
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Mohammad Sarafraz (Teheran, Iran) (edustaja: asianajaja T. Walter)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Iranin tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 359/2011 12 artiklan 1 kohdan täytäntöönpanosta 11.3.2013 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 206/2013 Mohammad Sarafrazia koskevilta osin

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu kantajan puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen

                           —

                           neuvosto on loukannut kantajan oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan ja erityisesti laiminlyönyt perusteluvelvollisuutensa, koska se ei ole esittänyt riittäviä perusteluja kantajan sisällyttämiselle kanteen kohteena olevan täytäntöönpanoasetuksen liitteeseen

                           —

                           neuvosto on loukannut kantajan oikeutta tulla kuulluksi, koska se ei ole tarjonnut tälle asetuksen (EY) N:o 359/2011 (1) 12 artiklan 2 kohdassa säädettyä mahdollisuutta esittää huomautuksia hänen sisällyttämisestään seuraamuksia koskevaan luetteloon, mikä olisi johtanut siihen, että neuvosto olisi tarkastellut päätöstä uudelleen.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei kantajan sisällyttämiselle seuraamuksia koskevaan luetteloon ole oikeudellisia perusteita

                           —

                           niistä perusteista, joita neuvosto on esittänyt kantajan sisällyttämiselle seuraamuksia koskevaan luetteloon, ei ilmene, mihin oikeudelliseen perustaan neuvosto tältä osin tukeutuu

                           —

                           neuvosto on arvioinut tosiseikkoja ilmeisen virheellisesti, koska se on sisällyttänyt kantajan kanteen kohteena olevan täytäntöönpanoasetuksen liitteeseen

                           —

                           neuvosto ei varsinkaan niillä konkreettisilla perusteilla, jotka esitetään seuraamuksia koskevassa luettelossa, voi oikeuttaa kantajan sisällyttämistä mainittuun luetteloon.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu ne bis in idem -periaatteen loukkaamiseen

                           —

                           Ison-Britannian media-alan valvontaelin on jo määrännyt seuraamuksia kantajalle niillä konkreettisilla perusteilla, joilla neuvosto on sisällyttänyt kantajan seuraamuksia koskevaan luetteloon

                           —

                           neuvosto ei väitä, että kyseisestä seuraamuksesta riippumatta tai sen määräämisen jälkeen olisi tapahtunut vielä lainvastaisia tekoja, joilla sisällyttäminen seuraamuksia koskevaan luetteloon voitaisiin oikeuttaa.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu kantajan sellaisten perusoikeuksien loukkaamiseen, jotka liittyvät radiotoiminnan vapauteen ja sananvapauteen, liikkumisvapauteen ja omaisuudensuojaan

                           —

                           kantajan sisällyttäminen seuraamuksia koskevaan luetteloon merkitsee oikeudetonta ja epäsuhteista puuttumista kantajan radiotoiminnan vapauteen ja sananvapauteen liittyviin oikeuksiin, koska sen tarkoituksena on erityisesti, etteivät kantaja ja hänen johtamansa mediayritys voi lähettää uutisia Euroopasta ja Eurooppaan

                           —

                           kantajan sisällyttäminen seuraamuksia koskevaan luetteloon merkitsee oikeudetonta ja epäsuhteista puuttumista kantajan muihin perusoikeuksiin (omaisuudensuoja, ammatin harjoittamisen vapaus, liikkumisvapaus).

      (1)  Iranin tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 12.4.2011 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 359/2011 (EUVL L 100, s. 1).


title: Asia T-199/17: Kanne 29.3.2017 – QD v. EUIPO

text:
               22.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/38

         Kanne 29.3.2017 – QD v. EUIPO
   (Asia T-199/17)
   (2017/C 161/54)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: QD (edustaja: asianajaja H. Tettenborn)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa EUIPO:n 2.6.2016 tekemän päätöksen, joka annettiin kantajalle tiedoksi 3.6.2016, ja jolla kieltäydyttiin kantajan muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan f alakohdan nojalla tehdyn työsopimuksen toisesta uusimisesta; ja

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäisen kanneperuste perustuu asian kannalta merkityksellisten säännösten, nimittäin Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen sekä muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen määräysten eli henkilöstösääntöjen 110 artiklan sekä muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan f alakohdan ja 8 artiklan, rikkomiseen.

               2.

               Toinen kanneperuste perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen.

               3.

               Kolmas kanneperuste perustuu siihen, että EUIPO syyllistyi luottamusaseman väärinkäyttöön ja varmistamisvelvollisuuden rikkomiseen.

               4.

               Neljäs kanneperuste perustuu siihen, että EUIPO loukkasi Euroopan unionin perusoikeuskirjan mukaista hyvän hallinnon periaatetta (41 artiklan 1, 2 ja 3 kohta).

               5.

               Viides kanneperuste perustuu siihen, että EUIPO rikkoi asetuksen 45/2001 (1) vaatimuksia, erityisesti 27 artiklan 1 kohtaa ja 2 kohdan b alakohtaa.

               6.

               Kuudes kanneperuste perustuu siihen, että EUIPO loukkasi kantajan perusteltuja odotuksia.

      (1)  Yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18.12.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 45/2001 (EYVL 2001, L 008, s. 1).


title: Asia T-454/10: Kanne 30.9.2010 — Anicav v. komissio

text:
               4.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/39

         Kanne 30.9.2010 — Anicav v. komissio
   (Asia T-454/10)
   ()
   2010/C 328/66
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) (Napoli, Italia) (edustajat: asianajajat J. da Cruz Vilaça, S. Estima Martins ja S. Carvalho de Sousa)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               komission asetuksen N:o 1580/2007 (1), sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksella N:o 687/2010 (2), 52 artiklan ja liitteen VIII säännökset on kumottava

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii kanteessaan SEUT 263 artiklan nojalla unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan osittain komission asetuksen N:o 1580/2007, sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksella N:o 687/2010.
   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi seuraaviin oikeudellisiin perusteisiin:

               Ensinnäkin kantaja väittää, että riidanalaisella toimella rikotaan maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 22.10.2007 annettua asetusta (EY) N:o 1234/2007 (EUVL L 299, s. 1).

               Koska riidanalaisessa toimessa ei ole i) sisällytetty jalostustoimintoja komission asetuksen N:o 1580/2007 liitteeseen VIII ja ii) jätetty kauppakunnostusta, pakkausta ja jatkojalostusta koskevia toimintoja jalostettaviksi aiottujen tuotteiden kaupan pidetyn tuotannon arvon ulkopuolelle, se on ristiriidassa yhteisiä markkinajärjestelyjä koskevan asetuksen kanssa, koska viimeksi mainitussa säädöksessä säädetään, että tuottajaorganisaatioita koskevia säännöksiä muun muassa tuen myöntämisen osalta sovelletaan ainoastaan sellaisiin tuotteisiin, joita koskee hedelmä- ja vihannesalan yhteinen markkinajärjestely.

               Toiseksi kantaja väittää, että riidanalainen toimi on ristiriidassa syrjimättömyysperiaatteen kanssa. Kantaja toteaa, että koska riidanalaisella toimella myönnetään tuottajaorganisaatioille tukea, joka kattaa sellaisia teollisia prosesseja, joita suorittavat myös yksityiset yritykset, kyseisellä toimella loukataan syrjimättömyysperiaatetta, joka kieltää samanlaisten tilanteiden erilaisen kohtelun, ellei tällaista kohtelua voida perustella objektiivisesti.

               Kantaja väittää lopuksi, että riidanalainen toimi on ristiriidassa suhteellisuusperiaatteen kanssa. Kantaja toteaa, että koska riidanalaisella toimella myönnetään tuottajaorganisaatioille tukea, joka kattaa sellaisia teollisia prosesseja, joita suorittavat myös yksityiset yritykset, kyseisellä toimella loukataan suhteellisuusperiaatetta, koska se menee pidemmälle kuin mikä olisi tarpeen sellaisen yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevan hypoteettisen tavoitteen kuin tuottajaorganisaatioiden vertikaalisen integraation saavuttamiseksi.

      (1)  Neuvoston asetusten (EY) N:o 2200/96, (EY) N:o 2201/96 ja (EY) N:o 1182/2007 soveltamissäännöistä hedelmä- ja vihannesalalla 21.12.2007 annettu komission asetus (EY) N:o 1580/2007 (EUVL L 350, s. 1).

      (2)  Neuvoston asetusten (EY) N:o 2200/96, (EY) N:o 2201/96 ja (EY) N:o 1182/2007 soveltamissäännöistä hedelmä- ja vihannesalalla annetun asetuksen (EY) N:o 1580/2007 muuttamisesta 30.7.2010 annettu komission asetus (EU) N:o 687/2010 (EUVL L 199, s. 12).


title: Asia T-511/08: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.4.2010 — Unity OSG FZE v. neuvosto

text:
               19.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/56

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.4.2010 — Unity OSG FZE v. neuvosto
      (Asia T-511/08) (1)

      (2010/C 161/90)

         Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 32, 7.2.2009.


title: Asia C-520/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 18.11.2014 – Gemeente Borsele ja Staatssecretaris van Financiën

text:
               16.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/5

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 18.11.2014 – Gemeente Borsele ja Staatssecretaris van Financiën
   (Asia C-520/14)
   (2015/C 056/06)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Gemeente Borsele ja Staatssecretaris van Financiën

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 2006/112/EY (1) 2 artiklan 1 kohdan c alakohtaa ja 9 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että tässä välipäätöksessä kuvatun järjestelmän seurauksena kuntaa on pidettävä koulukuljetusten osalta direktiivissä tarkoitettuna verovelvollisena?

               2)

               Onko tähän kysymykseen vastattaessa järjestelmää tarkasteltava kokonaisuutena vai onko jokainen kuljetussuoritus arvioitava erikseen?

               3)

               Jos jokainen kuljetussuoritus on arvioitava erikseen, onko tällöin eroteltava suoritukset, joissa koulukuljetuksen matka on 6–20 kilometriä, ja suoritukset, joissa matka on yli 20 kilometriä?

      (1)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1).


title: Asia C-131/02: Euroopan yhteisöjen komission 9.4.2002 Itävallan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 131/12                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         1.6.2002
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-           Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
tuin
                                                                         1.    toteaa, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut EY:n
–     toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut uimave-                perustamissopimuksen ja (1) mukaisia velvoitteitaan,
      den laadusta 8 päivänä joulukuuta 1975 annetun direktii-                 koska se ei ole säädetyssä määräajassa antanut kaikkia
      vin 76/160/ETY (1) 13 artiklan mukaisia velvoitteitaan,                  direktiivin täytäntöönpanon edellyttämiä lakeja, asetuksia
      koska se ole toimittanut komission virkamiehille min-                    ja hallinnollisia määräyksiä
      käänlaisia tietoja Ranskan uimavesien laadusta uimakau-
      delta 1999                                                         2.    velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
–     velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-
      tikulut.
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      EY 249 artiklan 3 kohdan ja EY 10 artiklan 1 kohdan
                                                                         velvoittava luonne merkitsee sitä, että jäsenvaltiolla on velvolli-
                                                                         suus panna sille osoitettu direktiivi täytäntöön kansallisessa
Komissio katsoo, että työtaistelulla, joka on todetun laiminly-          oikeudessaan siten, että direktiivin kaikki vaikutukset tulevat
önnin taustalla, ei voida perustella kyseistä laiminlyöntiä.             voimaan täytäntöönpanolle säädetyssä määräajassa. Kyseinen
Vaikka jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksille yhteisen yleisen pe-         direktiivin 5 artiklan 2 kohdassa säädetty määräaika on
riaatteen mukaan pakottavan esteen muodostavalla tapahtu-                päättynyt 31.12.2000 ilman, että Itävallan tasavalta olisi
malla on kolme ominaisuutta, jotka ovat ulkopuolisuus (val-              antanut tarvittavia säädöksiä.
tioon nähden), ennakoimattomuus (esteen syntymisen osalta)
ja vastustamattomuus (esteen vaikutusten osalta), kyseessä
oleva työtaistelu ei nimittäin täytä tämän määritelmän edelly-
tyksiä. Se, että direktiivin edellytysten mukaisesti kentällä
jatketaan tarkastusten suorittamista, ei mahdollista sitä, että          (1) EYVL L 107, s. 28.
Ranska vapautettaisiin direktiivin – jolla on oma päämääränsä
– 13 artiklan mukaisista velvoitteista. Komissio toteaa lisäksi,
että perustellussa lausunnossa asetetun määräajan päättyessä
ja käsiteltävänä olevan kanteen nostamisen hetkellä Ranskan
viranomaiset eivät vielä olleet toimittaneet komissiolle min-
käänlaisia tietoja Ranskan uimavesien laadusta uimakau-
delta 1999.
                                                                         Euroopan yhteisöjen komission 9.4.2002 Belgian kunin-
(1) EYVL L 31, 5.2.1976, s. 1.                                                          gaskuntaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-132/02)
                                                                                (2002/C 131/23)
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 9.4.2002 Euroo-
Euroopan yhteisöjen komission 9.4.2002 Itävallan tasaval-                pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian kuningas-
                   taa vastaan nostama kanne                             kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on M. Patakia, prosessio-
                                                                         soite Luxemburgissa.
                          (Asia C-131/02)
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
                          (2002/C 131/22)                                tuin
                                                                         1.    toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut
                                                                               asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottami-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 9.4.2002 Euroo-                       sesta muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Itävallan tasavaltaa                   pätevyys on hankittu 16 päivänä helmikuuta 1998
vastaan. Kantajan asiamiehenä on komission oikeudellisen                       annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin
yksikön virkamies Gerald Braun, prosessiosoite Luxemburgissa                   98/5/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut
c/o saman yksikön virkamies Luis Escobar Guerrero, Centre                      kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja,
Wagner C 254, Luxemburg-Kirchberg.                                             asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä


title: Euroopan yhteisöjen komission 24.4.1996 Belgian kuningaskuntaa vastaan nostama kanne (Asia C-135/96)

text:
22.6.96               H                          Euroopan yhteisôjen virallinen lehti                                  N:o C 180/23
Euroopan yhteisojen komission 24.4.1996 Espanjan kunin              että oikein sovellettu ilmoitusjärjestelmä voi toteuttaa
              gaskuntaa vastaan nostama kanne                        tämän tehtävän täydellisesti .
                       (Asia C-134/96 )
                                                                     0 ) EYVL N:o L 178 , 8.7.1988 , s . 5
                         ( 96/C 180/49 )
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 24.4.1 996
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan
                                                                     Euroopan yhteisojen komission 24.4.1996 Belgian kunin
kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeu
                                                                                gaskuntaa vastaan nostama kanne
delliset neuvonantajat Antonio Caeiro ja Miguel Diaz
Llanos La Roche, ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o                                          (Asia C-135/96 )
Carlos Gomez de la Cruz, Centre Wagner.                                                          ( 96/C 180/50 )
                                                                     Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 24.4.1996
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                         Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian
                                                                     kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehet ovat Hendrik
1 , toteaa, että edellyttäessään hallinnollista lupaa metalli       van Lier ja Jean-Francis Pasquier, ja prosessiosoite Luxem
    rahojen, setelien ja Sekkien haltijalta viennissä; jonka         burgissa c/o Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner,
    arvo ylittää 5 miljoonaa pesetaa pesetoina tai ulkomaan          Kirchberg.
    valuuttana , Espanjan kuningaskunta on jättänyt nou
    dattamatta neuvoston direktiivin 88/361 /ETY (') ja              Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen
     1.1.1994 lähtien EY:n perustamissopimuksen 73 b ja              tuomioistuin
     73 d artiklan mukaiset velvollisuutensa,
                                                                     — toteaa, että koska Belgian kuningaskunta ei ole sääde
                                                                          tyssä määräajassa antanut tiettyjen vaarallisten aineiden
2 , velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan
                                                                          ja valmisteiden ( asbesti ) markkinoille saattamisen ja
    oikeudenkäyntikulut.
                                                                          käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien,
                                                                          asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                       annetun neuvoston direktiivin 76/769/ETY liitteen I
                                                                          mukauttamisesta tekniseen kehitykseen annetun komis
                                                                          sion direktiivin 91/659/ETY i 1 ) noudattamiseksi tarpeel
Koska direktiivissä 88/361/ETY ei säädetä erityisiä rajoi
                                                                          lisia lakeja , asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, se ei
tuksia, vapautta pääomanliikkeiden suorittamiseen on
                                                                          ole noudattanut sille perustamissopimuksen mukaan
tulkittava mahdollisimman laajasti eikä päinvastoin . Tämä                kuuluvia jäsenyysvelvoitteitaan,
tulkinta on lähtöisin direktiivin liitteen I nimikkeistön
johdanto-osasta . Tätä ratkaisua vahvistaa EY :n perustamis         — velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu
sopimuksen uuden 73 b artiklan sanamuoto, jonka mukaan                    denkäyntikulut.
kiellettyjä ovat kaikki rajoitukset, jotka koskevat pääoman
liikkeitä jäsenvaltioiden välillä ja jäsenvaltioiden ja kolman      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
sien maiden välillä . EY:n perustamissopimuksen 73 d
artiklan    1  kohdan b luetelmakohdassa täsmennetään                EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannen koh
kuitenkin, että mitä 73 b artiklassa määrätään, ei rajoita           dan velvoittavan luonteen perusteella jäsenvaltioilla on
jäsenvaltioiden oikeutta toteuttaa kaikki toimenpiteet,              velvollisuus toteuttaa tarpeelliset toimenpiteet niille osoitet
jotka ovat välttämättömiä, jotta estetään erityisesti vero          tujen direktiivien noudattamiseksi ennen tätä varten asete
tusta ja rahoituslaitosten toiminnan vakauden valvontaa              tun määräajan päättymistä . Mainittu määräaika päättyi
koskevien jäsenvaltioiden lakien ja asetusten rikkominen,             1.1.1993 , eikä Belgian kuningaskunta ollut tällöin toteut
taikka säätää pääomanliikkeitä koskevista ilmoitusmenet             tanut tarpeellisia toimenpiteitä .
telyistä hallinnollisten tietojen taikka tilastotietojen saami
seksi , taikka toteuttaa toimenpiteitä , jotka ovat perusteltuja     (') EYVL N:o L 363 , 31.12.1991 , s . 36
yleisen järjestyksen tai turvallisuuden kannalta . Välttämät
tömän toimenpiteen käsite täyttää suhteellisuutta koskevan
edellytyksen, jonka on liityttävä jokaiseen toteutettuun
toimenpiteeseen, joka merkitsee poikkeusta perustamisso
pimuksen mukaiseen vapauteen .                                       Tribunal de grande instance de Parisin 23.2.1996 tekemâl
                                                                     laàn pààtôksellà esittàmà ennakkoratkaisupyyntô riita
                                                                      asiassa La Société The Scotch Whisky Association vastaan
Espanjan viranomaiset viittaavat veropetoksiin, terroris            La Martiniquaise LM, uudelta nimeltààn Compagnie Finan
miin ja rahanpesuun, jotka usein liittyvät huumekauppaan,            cière européenne de prises de participation ( COFEPP), SA
eli toisin sanoen ongelmiin, jotka vaikuttavat kaikkiin              Prisunic ja SARL Centrale d'achat et de services alimentaires
jäsenvaltioihin ja jotka merkitsevät todellista uhkaa näiden                                         ( CASAL )
valtioiden yleiselle järjestykselle. Koska tämä päämäärä on
lainmukainen, lupavaatimuksen suhteellisuuden arvioimi                                        ( Asia C- 1 3 6/96 )
seksi on tutkittava mahdollisuutta turvautua sellaisiin                                           ( 96/C 180/51 )
valvontajärjestelmiin, joiden avulla voidaan saavuttaa sama
kansallisten säädösten rikkomisen estäminen, mutta jotka             Tribunal de grande instance de Paris on pyytänyt 23.2.1996
rajoittavat vähemmän pääomanliikkeitä . Komissio arvioi,             tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhtei


title: Asia T-103/06: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.4.2010 — Esotrade v. SMHV — Segura Sánchez (YoKaNa) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin YoKaNa rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Marques communautaire et nationale figuratives antérieures YOKONO — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               5.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.4.2010 — Esotrade v. SMHV — Segura Sánchez (YoKaNa)
   (Asia T-103/06) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin YoKaNa rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Marques communautaire et nationale figuratives antérieures YOKONO - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Merkkien samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   2010/C 148/45
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Esotrade, SA (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajaja J. de Rivera Lamo de Espinosa ja asianajaja J. E. Astiz Suárez)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: J. García Murillo ja O. Montalto)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä: Antonio Segura Sánchez (Alicante, Espanja)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, joka on nostettu SMHV:n toisen valituslautakunnan 10.1.2006 tekemästä päätöksestä (asia R 217/2004-2), joka koskee Antonio Segura Sánchezin ja Esotrade, SA:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 121, 20.5.2006.


title: AVOINTA KILPAILUA KOSKEVA ILMOITUS

text:
C 303/32         FIÚ                   Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                            2.10.98
                                                        III
                                                    (Tiedotteita)
             EUROOPAN YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIN
                                 AVOINTA KILPAILUA KOSKEVA ILMOITUS
                                                  (98/C 303/08)
         Euroopan yhteisöjen tuomioistuin julkaisee 2. lokakuuta 1998 ilmestyvässä Euroopan yhteisöjen
         virallisessa lehdessä C 303 A seuraavan avointa kilpailua koskevan ilmoituksen:
         Kreikankielinen laitos
         CJ/LA/30 (kreikankieliset juristi-lingvistit)
         Tämän virallisen lehden voi tilata Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen henkilöstöosastolta,
         L-2925 Luxemburg.
         Hakemusasiakirjojen viimeinen jättöpäivä on 13. marraskuuta 1998.


title: Asia C-109/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 10.3.2011 (Bundesarbeitsgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Deutsche Lufthansa AG v. Gertraud Kumpan (Määräaikaiset työsopimukset — Direktiivi 1999/70/EY — Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa — Kansallisen tuomioistuimen tehtävä)

text:
               7.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 139/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 10.3.2011 (Bundesarbeitsgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Deutsche Lufthansa AG v. Gertraud Kumpan
   (Asia C-109/09) (1)

   (Määräaikaiset työsopimukset - Direktiivi 1999/70/EY - Yhdenvertainen kohtelu työssä ja ammatissa - Kansallisen tuomioistuimen tehtävä)
   2011/C 139/02
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesarbeitsgericht

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Deutsche Lufthansa AG

      Vastaaja: Gertraud Kumpan

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesarbeitsgericht — Yhtäältä yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY (EYVL L 303, s. 16) 1 artiklan, 2 artiklan 1 kohdan ja 6 artiklan 1 kohdan ja toisaalta EAY:n, UNICE:n ja CEEP:n tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY (EYVL L 175, s. 43) liitteen 5 lausekkeen 1 kohdan tulkintaa — Ikään perustuvan syrjinnän kielto — Kansallinen lainsäädäntö, jossa sallitaan määräaikaisen työsopimuksen tekeminen yksistään sillä ehdolla, että työntekijä on täyttänyt 58 vuotta — Soveltuuko tämä lainsäädäntö yhteen edellä mainittujen säännösten kanssa — Mahdollisen yhteensoveltumattomuuden juridiset seuraukset

      Tuomiolauselma

   Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteessä olevan 18.3.1999 tehdyn määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohtaa on tulkittava siten, että osa-aikatyöstä ja määräaikaisista työsopimuksista 21.12.2000 annetun lain (Gesetz über Teilzeitarbeit und befristete Arbeitsverträge) 14 §:n 3 momentissa tarkoitettua käsitettä ”läheinen objektiivinen yhteys edeltävään saman työnantajan kanssa tehtyyn toistaiseksi voimassa olleeseen työsopimukseen” on sovellettava sellaisiin tilanteisiin, joissa määräaikaista työsopimusta ei ole välittömästi edeltänyt saman työnantajan kanssa tehty toistaiseksi voimassa ollut työsopimus ja joissa näiden sopimusten välillä on useita vuosia silloin, kun samaa toimintaa koskeva alkuperäinen työsuhde on jatkunut koko tämän ajanjakson ajan saman työnantajan kanssa keskeytyksettä perättäisillä määräaikaisilla sopimuksilla. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on kaikin mahdollisen keinoin tulkita kansallisen oikeuden merkityksellisiä säännöksiä yhdenmukaisesti 5 lausekkeen 1 kohdan kanssa.

      (1)  EUVL C 141, 20.6.2009.


title: Asia T-153/15 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 20.5.2015 – Hamcho ja Hamcho International v. neuvosto (Väliaikainen oikeussuoja — Syyriaan kohdistettavat rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen ja unionin alueelle pääsyä tai kauttakulkua sen kautta koskevat rajoitukset — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Muotovaatimusten noudattamatta jättäminen — Tutkimatta jättäminen)

text:
               6.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/20

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 20.5.2015 – Hamcho ja Hamcho International v. neuvosto
   (Asia T-153/15 R)
   ((Väliaikainen oikeussuoja - Syyriaan kohdistettavat rajoittavat toimenpiteet - Varojen jäädyttäminen ja unionin alueelle pääsyä tai kauttakulkua sen kautta koskevat rajoitukset - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Muotovaatimusten noudattamatta jättäminen - Tutkimatta jättäminen))
   (2015/C 221/28)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: Mohamad Hamcho (Damaskos, Syyria) ja Hamcho International (Damaskos) (edustajat: asianajajat A. Boesch, D. Amaudruz ja M. Ponsard)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Oikeudenkäynnin kohde

   Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus, joka koskee Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 26.1.2015 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 2015/108 (EUVL L 20, s. 2) ja Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2013/255/YUTP täytäntöönpanosta 26.1.2015 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen (YUTP) 2015/117 (EUVL L 20, s. 85) nojalla kantajiin kohdistettuja toimenpiteitä.

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia T-505/09: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 6.9.2010 — Carlyle v. SMHV — MRP Consult (CAFE CARLYLE)

text:
               23.10.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 288/66

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 6.9.2010 — Carlyle v. SMHV — MRP Consult (CAFE CARLYLE)
      (Asia T-505/09) (1)

      ()
      (2010/C 288/121)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Kuudennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 51, 27.2.2010.


title: Asia T-503/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.5.2016 – Aranynektár v. EUIPO – Naturval Apícola (Natür-bal) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin Natür-bal rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki NATURVAL — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               20.6.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 222/18

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.5.2016 – Aranynektár v. EUIPO – Naturval Apícola (Natür-bal)
   (Asia T-503/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin Natür-bal rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi EU-sanamerkki NATURVAL - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2016/C 222/21)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi KFT (Dunavarsány, Unkari) (edustaja: asianajaja I. Molnár)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: S. Palmero Cabezas)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Naturval Apícola SL (Monserrat, Espanja) (edustajat: asianajajat I. Valdelomar Serrano, D. Gabarre Armengol, G. Hinarejos Mulliez, E. Bayo de Gispert ja J. Rodríguez Fuensalida)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 17.6.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 1158/2014-2), joka koskee Naturval Apícolan ja Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmin välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi KFT velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 354, 26.10.2015.


title: Asia C-211/01: Euroopan yhteisöjen komission 23.5.2001 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne

text:
28.7.2001                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 212/15
3.    Jos toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: onko EY:n           tiivien täytäntöönpanolle säädettyjä määräaikoja. Tämä määrä-
      perustamissopimuksen 48 artiklan kanssa ristiriidassa se,          aika on päättynyt 15.6.1999, mutta Italian tasavalta ei ole
      että Luxemburgissa asuvalla EY:n virkamiehellä, jonka              antanut tarvittavia säännöksiä noudattaakseen komission vaa-
      kotipaikan katsotaan olevan Saksassa ja joka maksaa                timuksissa mainittua direktiiviä.
      kotiapulaisesta maksuja Luxemburgin lakisääteiseen elä-
      kevakuutusjärjestelmään, ei ole oikeutta tuloverolain
      10 §:n 1 momentin 8 alakohdan mukaiseen erityiskuluvä-
      hennykseen?                                                        (1) EYVL L 71, 10.3.1998, s. 1.
4.    Jos neljänteen kysymykseen vastataan myöntävästi: voi-
      daanko asiassa C-112/91, Werner, 26.1.1993 annetussa
      tuomiossa (Kok. 1993, s. I-429 ja I-463) vahvistettuja
      periaatteita soveltaa nyt esillä olevassa asiassa?
                                                                         Euroopan yhteisöjen komission 23.5.2001 Euroopan
                                                                                unionin neuvostoa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-211/01)
                                                                                (2001/C 212/26)
Euroopan yhteisöjen komission 22.5.2001 Italian tasaval-
                   taa vastaan nostama kanne
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 23.5.2001 Euroo-
                                                                         pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin
                          (Asia C-210/01)                                neuvostoa vastaan. Kantajan edustaja on M. Wolfcarius ja
                                                                         prosessiosoite Luxemburgissa.
                          (2001/C 212/25)
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
                                                                         tuin
Euroopan yhteisöjen komissio on 22.5.2001 nostanut kanteen
Italian tasavaltaa vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistui-              –     kumoaa neuvoston 19.3.2001 tekemät päätökset kulje-
messa. Kantajan asiamiehinä ovat Hans Støvlbaek ja Roberto                     tusta koskevien sopimusten tekemisestä yhteisön ja Unka-
Amorosi.                                                                       rin ja Bulgarian (1) välillä siltä osin kuin sopimukset
                                                                               perustuvat EY 93 artiklaan, koska oikea ja riittävä oikeu-
                                                                               dellinen perusta on EY 71 artikla,
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
tuin                                                                     –     pysyttää voimassa näiden sopimusten vaikutukset siihen
                                                                               asti kunnes neuvosto tekee uudet toimet,
–     toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut neuvoston
      direktiivin 92/75/ETY täytäntöönpanemiseksi kotitalous-            –     velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
      lamppujen energiankulutusmerkinnän osalta 27 päivänä
      tammikuuta 1998 annetun komission direktiivin
      98/11/ETY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
      antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin nou-           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      dattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia
      määräyksiä tai ei ole ainakaan ilmoittanut näistä toimen-
      piteistä komissiolle                                               Kysymyksessä olevien kuljetusta koskevien sopimusten asian-
                                                                         mukainen oikeudellinen perusta on EY 71 artikla, joka on
                                                                         ainoa näiden sopimusten tarkoituksen edellyttämä perusta.
–     velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
                                                                         Verotekijän on oltava olennainen osa näitä sopimuksia, koska
      kulut.
                                                                         se on osa yhteisen liikennepolitiikan tavoitteen toteuttamista.
                                                                         Sen tehtävänä on varmistaa, että sopimuksilla luotu vastavuo-
                                                                         roinen luvanmyöntämisjärjestelmä ei ole syrjivä.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                         Samanaikaisuus EY 93 artiklan oikeudellisen perustan kanssa
                                                                         on poissuljettu sen vuoksi, että 71 artiklassa edellytetään vain
EY 249 artiklassa, jonka mukaan direktiivi velvoittaa saavutet-          määräenemmistöä neuvostossa kun taas EY 93 artiklassa
tavaan tulokseen nähden jokaista jäsenvaltiota, jolle se on              edellytetään yksimielisyyttä. Parlamentin kuulemista koskeva
osoitettu, asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus noudattaa direk-       ongelma ei ole esiintynyt käytännössä kun otetaan huomioon
 ---pagebreak--- C 212/16                   FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        28.7.2001
EY 300 artiklan 3 kohta, jossa määrätään kansainvälisten                   Euroopan yhteisöjen komission 22.5.2001 Saksan liittota-
sopimusten tekemisestä. Peruste on kuitenkin olemassa, koska                                savaltaa vastaan nostama kanne
edellytys neuvoston yksimielisyydestä muuttaa radikaalisti
tällaisten kuljetusta koskevien sopimusten tekemistä, joka
tavallisesti tapahtuu määräenemmistöllä.
                                                                                (Asia C-214/01)
( 1) Tiettyjä maanteiden tavaraliikenteen ehtoja ja yhdistettyjen kulje-
     tusten edistämistä koskevan Euroopan yhteisön ja Bulgarian
     tasavallan välisen sopimuksen tekemisestä 19 päivänä maaliskuuta
     2001 tehty neuvoston päätös 2001/265/EY (EYVL L 108,                                             (2001/C 212/28)
     18.4.2001, s. 4).
     Tiettyjä maanteiden tavaraliikenteen ehtoja ja yhdistettyjen kulje-
     tusten edistämistä koskevan Euroopan yhteisön ja Unkarin tasaval-
     lan välisen sopimuksen tekemisestä 19 päivänä maaliskuuta 2001
     tehty neuvoston päätös 2001/266/EY (EYVL L 108, 18.4.2001,            Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.5.2001 Euroo-
     s. 27).                                                               pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasaval-
                                                                           taa vastaan. Kantajan asiamiehenä on Euroopan yhteisöjen
                                                                           komission oikeudellinen neuvonantaja Götz zur Hausen ja
                                                                           prosessiosoite Luxemburgissa c/o Euroopan komission oikeu-
                                                                           dellinen neuvonantaja Gérard Berscheid, Centre Wagner
                                                                           C 254, Kirchberg, Luxemburg.
Landesgericht Innsbruckin (Itävalta) 9.5.2001 tekemällään                  Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Mar-
garete Unterpertinger vastaan Pensionsversicherungsan-
                           stalt der Arbeiter                              1.    Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut säteilyvaaratilan-
                                                                                teessa tarvittavia suojelutoimenpiteitä ja noudatettavia
                                                                                ohjeita koskevien tietojen antamisesta väestölle 27 päi-
                            (Asia C-212/01)
                                                                                vänä marraskuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin
                                                                                89/618/Euratom (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei
                            (2001/C 212/27)                                      ole toteuttanut direktiivin 6, 7 ja 9 artiklan noudattamisen
                                                                                edellyttämiä toimenpiteitä,
Landesgericht Innsbruck (Itävalta) on pyytänyt 9.5.2001 teke-
mällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimeen 23.5.2001, Euroopan yhteisöjen tuomiois-                   2.    velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeuden-
tuimelta ennakkoratkaisua asiassa Margarete Unterpertinger                       käyntikulut.
vastaan Pensionsversicherungsanstalt der Arbeiter seuraaviin
kysymyksiin:
1)      Onko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yh-
        denmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä:
        yhdenmukainen määräytymisperuste – 17 päivänä tou-                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
        kokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin
        77/388/ETY (1) 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan c ala-
        kohtaa tulkittava siten, että siinä säädetty vapautus arvon-
        lisäverosta ei koske lääkärin ammatin harjoittamiseen
        liittyviä liiketoimia, joissa on kyse eläkkeenhakijan työky-       –     Direktiivin 6 artiklaa ei ole pantu täytäntöön: 6 artiklassa
        vyttömyyden toteamisesta?                                                säädettyä altistuneelle väestölle tiedottamista ei ole Sak-
                                                                                sassa varmistettu sitovilla säännöksillä. Tällä säännöksellä
2)      Onko yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-384/98                          on kuitenkin keskeinen merkitys 1 artiklassa mainitun
        14.9.2000 antamaa tuomiota tulkittava siten, että lääke-                 tavoitteen saavuttamiseksi eli väestön terveyssuojan pa-
        tieteelliset tutkimustulokset ja niihin perustuvat sen totea-            rantamiseksi; direktiivin tämän säännöksen tehokkuuden
        miseksi annetut asiantuntijalausunnot siitä, onko henkilö                kannalta on sen vuoksi tärkeää, että viranomaisten tiedot-
        työkyvytön, kykenemätön harjoittamaan ammattia tai                       tamisvelvollisuuden sisältö ja laajuus ovat riittävän selkei-
        olemaan ansiotyössä, eivät kuulu ensimmäisessä kysy-                     tä ja että ne eivät ole hallintoviranomaisten päätettävissä,
        myksessä mainitun säännöksen soveltamisalaan siitä riip-                 kuten hallinnolliset ohjeet.
        pumatta, onko tuomioistuin vai eläkelaitos määrännyt
        asiantuntijana toimivan lääkärin tähän tehtävään, vai ei?
                                                                           –     Direktiivin 7 artiklaa ei ole pantu täytäntöön: komission
                                                                                mielestä myös direktiivin 7 artiklan täytäntöönpanoa
(1) EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1.                                                 varten ovat sitovat säännökset välttämättömiä. Kyseisessä
                                                                                säännöksessä säädettyä tietojen antamista pelastustoimiin
                                                                                osallistujille ei kuitenkaan ole Saksassa varmistettu sitovil-
                                                                                la säännöksillä.


title: Asia T-251/11: Kanne 18.5.2011 — Itävalta v. komissio

text:
               6.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/30

         Kanne 18.5.2011 — Itävalta v. komissio
   (Asia T-251/11)
   2011/C 232/55
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Itävallan tasavalta (asiamies: C. Pesendorfer)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan komission 8.3.2011 tekemän päätöksen K(2011) 1363 lopullinen, joka koskee valtiontukea nro C 24/2009, jonka Itävalta on myöntänyt paljon energiaa käyttäville yrityksille vihreää sähköä koskevan lain mukaan

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 107 artiklan 1 kohdan virheelliseen soveltamiseen — toimenpide, joka ei ole valtiontukea
               Kantajan mukaan Itävallan vihreää sähköä koskevan säädöksen (Ökostromgesetz, BGBL. I nro 114/2008, jäljempänä ÖSG) 22 c §:ssä säädetty kustannusten rajaaminen paljon energiaa käyttävien yritysten osalta ei ole valtiontukea, sillä valtion varoja ei ole käytetty toimenpiteeseen.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 107 artiklan 1 kohdan virheelliseen soveltamiseen — puuttuva selektiivisyys
               Kantajan mukaan kyseessä ei ole de iure eikä de facto selektiivisyys. Vaikka katsottaisiin, että ÖSG:n 22 c § johtaa poikkeukseen viitejärjestelmästä, tämä poikkeus on kuitenkin perusteltavissa logiikalla ja vihreän sähkön edistämisjärjestelmän sisäisellä rakenteella.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu SEUT 107 artiklan 1 kohdan virheelliseen soveltamiseen — harkintavallan väärinkäyttö
               Jos käsiteltävänä olevan toimenpiteen katsotaan kuitenkin olevan tukea, sen on kantajan mukaan katsottava kuuluvan ympäristönsuojelulle annettavaa valtiontukea koskevien yhteisön suuntaviivojen soveltamisalaan: Joka tapauksessa on todettava samankaltaisuus ilmoitetun ÖSG:n 22 c §:n mukaisen korvauksen ja suuntaviivojen 4 luvussa säänneltyjen yhdenmukaistettujen energiaverojen alennuksen edellytysten välillä; korvaussäännökset on tämänkaltaisen vastaavuuden perusteella näin ollen hyväksyttävä. Suuntaviivojen analogisen soveltamisen ohella on myös mahdollista soveltaa analogisesti yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 25 artiklaa.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu samanlaisessa kilpailutilanteessa olevien erilaiseen kohteluun Euroopan komission toiminnassa
               Kantaja katsoo, että esille nousee kysymys, miksi kilpailun osalta vertailukelpoisia tilanteita — viitaten tässä ÖSG:iin ja Saksan liittotasavallan uusiutuvista energialähteistä annettuun lakiin, liittyen erityisesti taloudellisiin ja kilpailuun kohdistuviin vaikutuksiin — ilmiselvästi kohdellaan toisistaan poikkeavalla tavalla. Tämä on vastoin yleistä yhdenvertaisuusperiaatetta.


title: Asia T-49/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.7.2006 — Hassan v. neuvosto ja komissio (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Osama bin Ladeniin, al-Qaida-verkostoon ja Talebaniin yhteydessä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistetut rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Perusoikeudet — Jus cogens — Tuomioistuinvalvonta — Kumoamiskanne ja vahingonkorvauskanne)

text:
               16.9.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 224/36

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.7.2006 — Hassan v. neuvosto ja komissio
   (Asia T-49/04) (1)

   (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Osama bin Ladeniin, al-Qaida-verkostoon ja Talebaniin yhteydessä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistetut rajoittavat toimenpiteet - Varojen jäädyttäminen - Perusoikeudet - Jus cogens - Tuomioistuinvalvonta - Kumoamiskanne ja vahingonkorvauskanne)
   (2006/C 224/77)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Faraj Hassan (Brixton, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: barrister E. Grieves ja solicitor H. Miller)

      Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: S. Marquardt ja E. Finnegan) ja Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: J. Enegren ja C. Brown)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhtäältä tiettyihin Osama bin Ladenia, al-Qaida-verkostoa ja Talebania lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä sekä Afganistaniin suuntautuvan tiettyjen tavaroiden ja palvelujen viennin kieltämisestä, Afganistanin Talebania koskevien lentokiellon ja varojen sekä muiden taloudellisten resurssien jäädyttämisen laajentamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 467/2001 kumoamisesta 27 päivänä toukokuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 881/2002 (EYVL, L 139, s. 9), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen N:o 881/2002 muuttamisesta 25. kerran 20.11.2003 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2049/2003, kumoaminen ja toisaalta vaatimus vahingonkorvauksen suorittamisesta.
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 94, 17.4.2004.


title: Asia C-490/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 6.9.2012 — Euroopan parlamentti v. Euroopan unionin neuvosto (Kumoamiskanne — Asetus (EU, Euratom) N:o 617/2010 — Euroopan unionin energiainfrastruktuuriin liittyvien investointihankkeiden ilmoittaminen komissiolle — Oikeudellisen perustan valinta — SEUT 337 ja EA 187 artikla — SEUT 194 artikla)

text:
               27.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/2

      Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 6.9.2012 — Euroopan parlamentti v. Euroopan unionin neuvosto
      (Asia C-490/10) (1)

      (Kumoamiskanne - Asetus (EU, Euratom) N:o 617/2010 - Euroopan unionin energiainfrastruktuuriin liittyvien investointihankkeiden ilmoittaminen komissiolle - Oikeudellisen perustan valinta - SEUT 337 ja EA 187 artikla - SEUT 194 artikla)
      (2012/C 331/03)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: M. Gómez-Leal, J. Rodrigues ja L. Visaggio)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Simm ja A. Lo Monaco)

         Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Ranskan tasavalta (asiamiehet: G. de Bergues ja A. Adam) ja Euroopan komissio (asiamiehet: P. Oliver ja O. Beynet)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kumoamiskanne — Euroopan unionin energiainfrastruktuuriin liittyvien investointihankkeiden ilmoittamisesta komissiolle ja asetuksen (EY) N:o 736/96 kumoamisesta 24.6.2010 annettu neuvoston asetus (EU, Euratom) N:o 617/2010 (EUVL L 180, s. 7) — Kahden oikeusperustan eli SEUT 337 ja EA 187 artiklan valinta — Toimenpiteet, jotka kuuluvat unionin erityiseen toimivaltaan energia-alalla ja jotka edellyttävät oikeusperustaksi vain SEUT 194 artiklaa

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan unionin energiainfrastruktuuriin liittyvien investointihankkeiden ilmoittamisesta komissiolle ja asetuksen (EY) N:o 736/96 kumoamisesta 24.6.2010 annettu neuvoston asetus (EU, Euratom) N:o 617/2010 kumotaan.

                  2)

                  Asetuksen N:o 617/2010 vaikutukset pysytetään, kunnes tämän tuomion julistamispäivästä lukien kohtuullisessa ajassa on tullut voimaan uusi asetus, joka on annettu asianmukaisen oikeusperustan eli SEUT 194 artiklan 2 kohdan nojalla.

                  3)

                  Euroopan unionin neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut paitsi Ranskan tasavallan ja Euroopan komission oikeudenkäyntikuluja.

                  4)

                  Ranskan tasavalta ja Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 13, 15.1.2011.


title: Asian T-237/99 poistaminen rekisteristä

text:
               25.6.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 155/33

         Asian T-237/99 poistaminen rekisteristä (1)

   (2005/C 155/61)

      (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)

   Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun toisen jaoston puheenjohtajan 11.4.2005 antamalla määräyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia T-237/99, BP Nederland V.O.F., BP Direct V.O.F. ja Actomat B.V., joita tukee Alankomaiden kuningaskunta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio.

      (1)  EYVL C 20, 22.1.2000.


title: Asia C-45/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 13.6.2013 (Cour du travail de Bruxellesin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS) v. Radia Hadj Ahmed (Siirtotyöläisten sosiaaliturva — Asetus (ETY) N:o 1408/71 — Henkilöllinen soveltamisala — Perhe-etuuksien myöntäminen kolmannen valtion kansalaiselle, jolla on oleskeluoikeus jäsenvaltiossa — Asetus (EY) N:o 859/2003 — Direktiivi 2004/38/EY — Asetus (ETY) N:o 1612/68 — Edellytys, joka koskee asumisen kestoa)

text:
               3.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 225/25

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 13.6.2013 (Cour du travail de Bruxellesin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS) v. Radia Hadj Ahmed
   (Asia C-45/12) (1)

   (Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - Henkilöllinen soveltamisala - Perhe-etuuksien myöntäminen kolmannen valtion kansalaiselle, jolla on oleskeluoikeus jäsenvaltiossa - Asetus (EY) N:o 859/2003 - Direktiivi 2004/38/EY - Asetus (ETY) N:o 1612/68 - Edellytys, joka koskee asumisen kestoa)
   2013/C 225/40
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour du travail de Bruxelles

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS)

      Vastaaja: Radia Hadj Ahmed

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Cour du travail de Bruxelles — Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun Euroopan yhteisöjen neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2) 1 artiklan f kohdan tulkinta — Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/38/EY (EYVL L 158, s. 77) 13 artiklan 2 kohdan ja 14 artiklan tulkinta — SEUT 18 artiklan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 20 ja 21 artiklan tulkinta — Perhe-etuuksien myöntäminen kolmannen maan kansalaiselle, jolle on myönnetty oleskelulupa jäsenvaltiossa sellaisen toisen jäsenvaltion kansalaisen luokse tuloa varten, jonka kanssa tämä henkilö ei ole avioliitossa tai rekisteröidyssä parisuhteessa — Talouteen kuuluva toinen lapsi, joka on kolmannen valtion kansalainen — Asetuksen N:o 1408/71 henkilöllinen soveltamisala — Käsite ”perheenjäsen” — Kansallinen lainsäädäntö, jossa asetetaan perhe-etuuksien myöntämiselle asumisen kestoa koskeva edellytys — Yhdenvertainen kohtelu

      Tuomiolauselma

               1)

               Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston 18.12.2006 antamalla asetuksella (EY) N:o 1992/2006, on tulkittava siten, että kolmannen valtion kansalainen tai hänen tyttärensä, joka on myös kolmannen valtion kansalainen, kun heidän tilanteensa on seuraavanlainen:

                           —

                           kolmannen valtion kansalaiselle on alle viisi vuotta aikaisemmin myönnetty oleskelulupa jäsenvaltiossa sellaisen toisen jäsenvaltion kansalaisen luokse tuloa varten, jonka kanssa hän ei ole avioliitossa eikä rekisteröidyssä parisuhteessa ja jonka kanssa hänellä on lapsi, jolla on tämän toisen jäsenvaltion kansalaisuus,

                           —

                           vain mainitulla toisen jäsenvaltion kansalaisella on työntekijän asema

                           —

                           mainitut kolmannen valtion kansalainen ja toisen jäsenvaltion kansalainen eivät enää asu yhdessä

                           —

                           molemmat lapset asuvat äidin kanssa samassa taloudessa,

                     ei kuulu asetuksen henkilölliseen soveltamisalaan paitsi, jos heitä voidaan pitää toisen jäsenvaltion kansalaisen perheenjäseninä kansallisessa laissa tarkoitetulla tavalla ja sitä sovellettaessa, tai mikäli vastaus tähän on kieltävä, jos heidän voidaan katsoa olevan pääasiallisesti riippuvaisia tästä henkilöstä.

               2)

               Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38 13 artiklan 2 kohtaa ja 14 artiklaa on tulkittava yhdessä SEUT 18 artiklan kanssa siten, että ne eivät ole esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa kolmannen valtion kansalaisen, joka on tuomiolauselman 1 kohdassa kuvatussa tilanteessa, edellytetään täyttävän viiden vuoden asumista koskeva edellytys taattujen perhe-etuuksien myöntämiseksi, vaikka edellytyksen täyttymistä ei vaadita jäsenvaltion omilta kansalaisilta.

      (1)  EUVL C 109, 14.4.2012.


title: Asia F-73/14: Virkamiestuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 28.9.2015 – Kriscak v. Europol (Henkilöstö — Europolin henkilöstö — Europol-yleissopimus — Europolin henkilöstösäännöt — Europolin henkilöstösääntöjen liite I — Lihavoiduilla kirjaimilla oleva luettelo viroista, joita voivat hoitaa vain henkilöt, jotka on otettu palvelukseen Europol-yleissopimuksen 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuihin toimivaltaisiin yksiköihin — Rajoitetut virat — Europol-päätös — Virat, joita voivat hoitaa vain henkilöt, jotka on otettu palvelukseen Europol-päätöksen 3 artiklassa tarkoitettuihin toimivaltaisiin viranomaisiin — Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen soveltaminen Europolin työntekijöihin — Väliaikaisen toimihenkilön määräaikaisen työsopimuksen uusimatta jättäminen — Väliaikaisen toimihenkilön toistaiseksi voimassa olevan työsopimuksen tekemisestä kieltäytyminen — Kumoamiskanne — Vahingonkorvauskanne)

text:
               9.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 371/46

         Virkamiestuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 28.9.2015 – Kriscak v. Europol
   (Asia F-73/14) (1)

   ((Henkilöstö - Europolin henkilöstö - Europol-yleissopimus - Europolin henkilöstösäännöt - Europolin henkilöstösääntöjen liite I - Lihavoiduilla kirjaimilla oleva luettelo viroista, joita voivat hoitaa vain henkilöt, jotka on otettu palvelukseen Europol-yleissopimuksen 2 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuihin toimivaltaisiin yksiköihin - Rajoitetut virat - Europol-päätös - Virat, joita voivat hoitaa vain henkilöt, jotka on otettu palvelukseen Europol-päätöksen 3 artiklassa tarkoitettuihin toimivaltaisiin viranomaisiin - Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen soveltaminen Europolin työntekijöihin - Väliaikaisen toimihenkilön määräaikaisen työsopimuksen uusimatta jättäminen - Väliaikaisen toimihenkilön toistaiseksi voimassa olevan työsopimuksen tekemisestä kieltäytyminen - Kumoamiskanne - Vahingonkorvauskanne))
   (2015/C 371/48)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Christiana Kriscak (Haag, Alankomaat) (edustaja: asianajaja M. Velardo)

      Vastaaja: Euroopan poliisivirasto (Europol) (asiamiehet: D. Neumann, J. Arnould ja C. Falmagne)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota päätös jättää kantajan työsopimus uusimatta ja korvata väitetysti aiheutunut henkinen kärsimys ja aineellinen vahinko.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään selvästi perusteettomana.

               2)

               Euroopan poliisivirasto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan yhden kolmasosan Christiana Kriscakin oikeudenkäyntikuluista.

               3)

               Kriscak vastaa kahdesta kolmasosasta omia oikeudenkäyntikulujaan.

      (1)  EUVL C 380, 27.10.2014, s. 27.


title: Asia T-97/03: Ferriera Valsabbia S.p.A:n ja Valsabbia Investimenti S.p.A:n 5.3.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
10.5.2003                  FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                             C 112/45
Ferriera Valsabbia S.p.A:n ja Valsabbia Investimenti                     Alfa Acciai S.p.A:n 5.3.2003 Euroopan yhteisöjen komis-
S.p.A:n 5.3.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan                                       siota vastaan nostama kanne
                             nostama kanne
                                                                                (Asia T-98/03)
                              (Asia T-97/03)
                                                                                (2003/C 112/84)
                            (2003/C 112/83)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                        (Oikeudenkäyntikieli: italia)
Ferriera Valsabbia S.p.A. ja Valsabbia Investimenti S.p.A.               Alfa Acciai S.p.A. on nostanut 5.3.2003 Euroopan yhteisöjen
ovat nostaneet 5.3.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen                  ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo-
oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen                pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat
komissiota vastaan. Kantajien edustajina ovat asianajajat Denis          asianajajat Denis Fosselard, Piero Fattori ja Gennaro d’Andria.
Fosselard, Piero Fattori ja Gennaro d’Andria.
                                                                         Kantajaa vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         –      kumoaa päätöksen 1 artiklan siltä osin kuin se koskee
–      kumoaa päätöksen 1 artiklan siltä osin kuin se koskee                    kantajaa
       kantajia
                                                                         –      toissijaisesti kumoaa päätöksen 1 artiklan siltä osin kuin
–      toissijaisesti kumoaa päätöksen 1 artiklan siltä osin kuin               siinä todetaan kantajan osallistuneen rikkomiseen ennen
       siinä todetaan kantajien osallistuneen rikkomiseen ennen                 13.2.1996
       13.2.1996
                                                                         –      kumoaa päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin se koskee
–      kumoaa päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin se koskee                    kantajaa
       kantajia
                                                                         –      toissijaisesti muuttaa päätöksen 2 artiklaa kumoamalla tai
–      toissijaisesti muuttaa päätöksen 2 artiklaa kumoamalla tai               huomattavasti pienentämällä kantajalle määrättyä sakkoa
       huomattavasti pienentämällä kantajille määrättyä sakkoa
                                                                         –      velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
–      velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Tällä kanteella riitautetaan asiassa T-27/03, S.P. vastaan komis-        Tällä kanteella riitautetaan asiassa T-27/03, S.P. vastaan komis-
sio ( 1), jo riitautettu päätös. Oikeudelliset perusteet ja pääasialli-  sio ( 1), jo riitautettu päätös. Oikeudelliset perusteet ja pääasialli-
set perustelut ovat samat kuin tuossa asiassa.                           set perustelut ovat samat kuin tuossa asiassa.
( 1) Ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.                         (1 ) Ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.


title: Asia C-527/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Espanja) on esittänyt 7.10.2013 — Lourdes Cachaldora Fernandez v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) ja Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

text:
               11.1.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 9/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Espanja) on esittänyt 7.10.2013 — Lourdes Cachaldora Fernandez v. Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) ja Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)
   (Asia C-527/13)
   2014/C 9/26
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Lourdes Cachaldora Fernandez

      Vastapuolet: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) ja Tesorería General de la Seguridad Social (TGSS)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko [miesten ja naisten] tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä 19.12.1978 annetun neuvoston direktiivin 79/7/ETY (1) 4 artiklan vastaisena pidettävä Espanjan yleisen sosiaaliturvalain 7. lisäsäännöksen 1 kohdan 3 säännön b alakohdan kaltaista kansallista säännöstä, joka vaikuttaa pääosin naispuolisiin työntekijöihin ja jonka mukaan vakuutusmaksuihin perustuvan pysyvän työkyvyttömyyseläkkeen perusmäärän laskentakaudelle ja osa-aikaisen työsuhteen jälkeen sijoittuvat ajanjaksot, joilta ei ole maksettu vakuutusmaksuja, katetaan kulloinkin voimassa olevilla vähimmäismaksuperusteilla alennettuina tällaista ajanjaksoa edeltäneeseen osa-aikaiseen työsuhteeseen sovelletulla osa-aikakertoimella, kun taas vastaavaa vähennystä ei tehdä, jos työsuhde on kokoaikainen?

               2)

               Onko Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE), julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) ja Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY) tekemästä osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta 15.12.1997 annetun neuvoston direktiivin 97/81/EY (2) 5 a lausekkeen 1 kohdan a alakohdan vastaisena pidettävä Espanjan yleisen sosiaaliturvalain 7. lisäsäännöksen 1 kohdan 3 säännön b alakohdan kaltaista kansallista säännöstä, joka vaikuttaa pääosin naispuolisiin työntekijöihin ja jonka mukaan vakuutusmaksuihin perustuvan pysyvän työkyvyttömyyseläkkeen perusmäärän laskentakaudelle ja osa-aikaisen työsuhteen jälkeen sijoittuvat ajanjaksot, joilta ei ole maksettu vakuutusmaksuja, katetaan kulloinkin voimassa olevilla vähimmäisperusteilla alennettuina tällaista ajanjaksoa edeltäneeseen osa-aikaiseen työsuhteeseen sovelletulla osa-aikakertoimella, kun taas vastaavaa vähennystä ei tehdä, jos työsuhde on kokoaikainen?

      (1)  EYVL L 6, 10.1.1979, s. 24.

      (2)  EYVL L 14, 20.1.1998, s. 9.


title: Asia C-427/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 28.7.2011 (Court of Appealin (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Generics (UK) Ltd v. Synaptech Inc (Patenttioikeus — Lääkkeet — Lääkkeiden lisäsuojatodistus — Asetus (ETY) N:o 1768/92 — 2 artikla — Soveltamisala)

text:
               8.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 298/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 28.7.2011 (Court of Appealin (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Generics (UK) Ltd v. Synaptech Inc
   (Asia C-427/09) (1)

   (Patenttioikeus - Lääkkeet - Lääkkeiden lisäsuojatodistus - Asetus (ETY) N:o 1768/92 - 2 artikla - Soveltamisala)
   2011/C 298/04
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Generics (UK) Ltd

      Vastaaja: Synaptech Inc

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — High Court of Justice (Chancery Division) — Lääkkeiden lisäsuojatodistuksen aikaansaamisesta 18.6.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1768/92 (EYVL L 182, s. 1) 13 artiklan 1 kohdan tulkinta — Ensimmäisen markkinoille saattamista koskevan luvan käsite — Ainoastaan lääkevalmisteita koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 26.1.1965 annetun neuvoston direktiivin 65/65/ETY (EYVL 22, s. 369) mukaisesti myönnettyjen lupien huomioon ottaminen — Itävallassa ennen sen ETA:een liittymistä voimassa olleen lainsäädännön mukaisesti myönnetty lupa

      Tuomiolauselma

   Pääasiassa kyseessä olevan tuotteen kaltainen tuote, joka on saatettu Euroopan yhteisössä markkinoille ihmisille tarkoitettuna lääkkeenä ennen kuin sille on myönnetty lääkevalmisteita koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 26.1.1965 annetun neuvoston direktiivin 65/65/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 3.5.1989 annetulla neuvoston direktiivillä 89/341/ETY, mukainen markkinoille saattamista koskeva lupa ja erityisesti ilman, että se olisi ollut turvallisuuden ja tehon arvioinnin kohteena, ei kuulu lääkkeiden lisäsuojatodistuksen aikaansaamisesta 18.6.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1768/92, sellaisena kuin se on muutettuna Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyllä asiakirjalla, soveltamisalaan, sellaisena kuin se on muutettuna, sellaisena kuin se on määriteltynä kyseisen asetuksen 2 artiklassa, eikä sille näin ollen voida myöntää lisäsuojatodistusta.

      (1)  EUVL C 11, 16.1.2010.


title: Asia C-405/07 P: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 6.11.2008 — Alankomaiden kuningaskunta v. Euroopan yhteisöjen komissio (Muutoksenhaku — EY 95 artiklan 5 kohta — Direktiivi 98/69/EY — Toimenpiteet moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen estämiseksi — Tiettyjen uusien dieselkäyttöisten ajoneuvojen aiheuttamien hiukkaspäästöjen yhteisön raja-arvojen alentamista ennakoiva kansallinen poikkeava säännös, jota komissio ei ole hyväksynyt — Ongelman erityisyys — Huolellisuusvelvoite ja perusteluvelvollisuus)

text:
               20.12.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 327/5

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 6.11.2008 — Alankomaiden kuningaskunta v. Euroopan yhteisöjen komissio
   (Asia C-405/07 P) (1)

   (Muutoksenhaku - EY 95 artiklan 5 kohta - Direktiivi 98/69/EY - Toimenpiteet moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen estämiseksi - Tiettyjen uusien dieselkäyttöisten ajoneuvojen aiheuttamien hiukkaspäästöjen yhteisön raja-arvojen alentamista ennakoiva kansallinen poikkeava säännös, jota komissio ei ole hyväksynyt - Ongelman erityisyys - Huolellisuusvelvoite ja perusteluvelvollisuus)
   (2008/C 327/08)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Valittaja: Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: D.J.M. de Grave ja C.M. Wissels)

      Vastapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Patakia, H. van Vliet ja A. Alcover San Pedro)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-182/06, Alankomaat v. komissio, 27.6.2007 antamasta tuomiosta, jolla hylättiin vaatimus kumota Alankomaiden kuningaskunnan EY 95 artiklan 5 kohdan mukaisesti tiedoksi antamista kansallisista säännösluonnoksista, joissa säädetään dieselkäyttöisten ajoneuvojen hiukkaspäästöjen rajoittamisesta, 3.5.2006 tehty komission päätös 2006/372/EY (EUVL L 142, s. 16)
   Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-182/06, Alankomaiden kuningaskunta vastaan komissio, 27.6.2007 antama tuomio kumotaan.

               2)

               Alankomaiden kuningaskunnan EY 95 artiklan 5 kohdan mukaisesti tiedoksi antamista kansallisista säännösluonnoksista, joissa säädetään dieselkäyttöisten ajoneuvojen hiukkaspäästöjen rajoittamisesta, 3.5.2006 tehty komission päätös 2006/372/EY kumotaan.

               3)

               Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 269, 10.11.2007.


title: Asia C-237/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 4.9.2014 – Euroopan komissio v. Ranskan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 91/676/ETY — 5 artiklan 4 kohta — Liitteessä II olevan A kohdan 1 – 3 ja 5 alakohta — Liitteessä III olevan 1 kohdan 1 – 3 alakohta ja 2 kohta — Vesien suojeleminen maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta — Kaudet, joina lannoitteita voidaan levittää maahan — Lietelantasäiliöiden tilavuus — Lannoitteiden maahan levityksen rajoittaminen — Kielto käyttää lannoitteita maahan jyrkillä rinteillä tai roudassa olevilla tai lumipeitteisillä mailla — Kansallinen lainsäädäntö ei ole unionin oikeuden mukaista)

text:
               10.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 395/3

      Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 4.9.2014 – Euroopan komissio v. Ranskan tasavalta
      (Asia C-237/12) (1)

      ((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 91/676/ETY - 5 artiklan 4 kohta - Liitteessä II olevan A kohdan 1 – 3 ja 5 alakohta - Liitteessä III olevan 1 kohdan 1 – 3 alakohta ja 2 kohta - Vesien suojeleminen maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta - Kaudet, joina lannoitteita voidaan levittää maahan - Lietelantasäiliöiden tilavuus - Lannoitteiden maahan levityksen rajoittaminen - Kielto käyttää lannoitteita maahan jyrkillä rinteillä tai roudassa olevilla tai lumipeitteisillä mailla - Kansallinen lainsäädäntö ei ole unionin oikeuden mukaista))
      (2014/C 395/04)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: E. Manhaeve, B. Simon ja J. Hottiaux)

         Vastaaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: G. de Bergues, S. Menez ja D. Colas)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Ranskan tasavalta ei ole noudattanut vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12.12.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/676/ETY mukaisia velvoitteitaan, kun se ei ole toteuttanut toimenpiteitä, joita kyseisen direktiivin 5 artiklan 4 kohdan, luettuna yhdessä tämän direktiivin liitteessä II olevan A kohdan 1–3 ja 5 alakohdan sekä liitteessä III olevan 1 kohdan 1–3 alakohdan ja 2 kohdan kanssa, perusteella sille kuuluvien kaikkien vaatimusten täysimääräinen ja asianmukainen täytäntöönpano edellyttää, koska direktiivin täytäntöön panemiseksi annetussa kansallisessa lainsäädännössä

                              —

                              ei ole säädetty syksyllä kylvettyjen peltokasvien osalta ja yli kuusi kuukautta aikaisemmin kylvettyjen nurmien osalta sellaisia kausia, joina tyypin I lannoitteiden levitys maahan on kielletty

                              —

                              on rajoitettu keväällä kylvettyjen peltokasvien osalta se kausi, jona tyypin I lannoitteiden levitys maahan on kielletty, koskemaan heinäkuuta ja elokuuta

                              —

                              on rajoitettu syksyllä kylvettyjen peltokasvien osalta se kausi, jona tyypin II lannoitteiden levitys maahan on kielletty, ajalle 1.11.–15.1. eikä ole pidennetty näiden samojen kasvien osalta sitä kautta, jona tyypin III lannoitteiden levitys maahan on kielletty, jatkumaan 15.1. jälkeen

                              —

                              ei ole keväällä kylvettyjen peltokasvien osalta pidennetty sitä kautta, jona tyypin II lannoitteiden levitys maahan on kielletty, jatkumaan 15.1. jälkeen

                              —

                              on säädetty yli kuusi kuukautta aikaisemmin kylvettyjen nurmien osalta kausi, jona tyypin II lannoitteiden levitys maahan on kielletty, alkamaan vasta 15.11. eikä ole pidennetty näiden nurmien ja vuoristoisten alueiden osalta sitä kautta, jona tyypin III lannoitteiden levitys maahan on kielletty, helmikuun loppuun asti

                              —

                              on säädetty, että 1.7.2016 asti varastointikapasiteetin laskemisessa voidaan edelleen ottaa huomioon sellaiset levityskieltokaudet, jotka eivät ole direktiivin vaatimusten mukaisia

                              —

                              on sallittu kuivikelannan varastointi pellolla kymmenen kuukauden ajan

                              —

                              ei huolehdita siitä, että maanviljelijöillä ja valvontaviranomaisilla on mahdollisuus laskea oikein se typen määrä, joka voidaan levittää maahan lannoituksen tasapainon takaamiseksi

                              —

                              on vahvistettu lypsylehmiä koskevat typpipäästöarvot sellaisen eritetyn typen määrän perusteella, jossa ei oteta huomioon maidontuotannon eri tasoja, ja 30 prosentin haihtumiskertoimen perusteella

                              —

                              on vahvistettu muita nautoja koskevat typpipäästöarvot 30 prosentin haihtumiskertoimen perusteella

                              —

                              ei ole vahvistettu sikojen kiinteää lantaa koskevia typpipäästöarvoja

                              —

                              on vahvistettu siipikarjaa koskevat typpipäästöarvot virheellisen 60 prosentin haihtumiskertoimen perusteella

                              —

                              on vahvistettu lampaita koskevat typpipäästöarvot 30 prosentin haihtumiskertoimen perusteella

                              —

                              on vahvistettu vuohia koskevat typpipäästöarvot 30 prosentin haihtumiskertoimen perusteella

                              —

                              on vahvistettu hevosia koskevat typpipäästöarvot 30 prosentin haihtumiskertoimen perusteella

                              —

                              on vahvistettu kaneja koskevat typpipäästöarvot 60 prosentin haihtumiskertoimen perusteella

                              —

                              ei ole annettu oikeusvarmuuden periaatteen edellyttämiä selkeitä, täsmällisiä ja objektiivisia kriteereitä, jotka koskevat lannoitteiden levitystä jyrkillä rinteillä, ja

                              —

                              sallitaan tyyppien I ja III lannoitteiden levitys laajalti roudassa olevaan maahan, tyypin I lannoitteiden levitys lumipeitteiseen maahan, lannoitteiden levitys maahan, joka on roudassa vain pinnalta maan vuorokauden sisällä tapahtuvan jäätymisen ja sulamisen vaihtelun takia, sekä kuivikelannan ja karjanlantakompostin levitys laajalti roudassa olevaan maahan.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 217, 21.7.2012.