title: yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 10 päivänä huhtikuuta 2003 asiassa C-276/01 (Amtsgericht Schleswigin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Joachim Steffensen (Direktiivi 89/397/ETY – Virallinen elintarvikkeiden tarkastus – 7 artiklan 1 kohdan toinen alakohta – Näyteanalyysit – Oikeus hankkia vastanäyttöä – Välitön oikeusvaikutus – Analyysien tulosten hyväksyttävyys todistuskeinona silloin kun oikeutta hankkia vastanäyttöä on loukattu)

text:
C 135/6                   FI                              Euroopan unionin virallinen lehti                                                7.6.2003
       mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tarvittavia lakeja         tosiseikat ja oikeudelliset seikat huomioon ottaen arvioitava,
       ja asetuksia tämän direktiivin sitovien vähimmäisvaatimusten                voidaanko valmistajan tuotteista otettujen näytteiden analyysien
       saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä.                         tulokset hyväksyä todistuskeinona siitä, että kyseinen valmistaja
                                                                                on rikkonut jäsenvaltion kansallista elintarvikelainsäädäntöä,
2)     Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.              kun valmistaja ei ole voinut käyttää direktiivin 7 artiklan
                                                                                1 kohdan toisen alakohdan mukaista oikeuttaan hankkia
( 1) EYVL C 118, 21.4.2001.
                                                                                vastanäyttöä. Kansallisen tuomioistuimen on tältä osin tarkas-
                                                                                tettava, etteivät tällaisen kanteen yhteydessä sovellettavat todis-
                                                                                teiden esittämistä koskevat kansalliset säännöt ole epäedullisem-
                                                                                pia kuin ne, jotka koskevat jäsenvaltion sisäiseen oikeuteen
                                                                                perustuvia vaatimuksia (vastaavuusperiaate), ja etteivät ne ole
                                                                                sellaisia, että yhteisön oikeudessa vahvistettujen oikeuksien
                                                                                käyttäminen on käytännössä mahdotonta tai suhteettoman
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                          vaikeaa (tehokkuusperiaate). Kansallisen tuomioistuimen on
                                                                                lisäksi tutkittava, onko tällainen todistuskeino jätettävä huo-
                             (viides jaosto)                                       mioon ottamatta sellaisten toimenpiteiden välttämiseksi, jotka
                                                                                ovat ristiriidassa perusoikeuksien ja erityisesti sen periaatteen
                    10 päivänä huhtikuuta 2003                                     kanssa, joka koskee oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyn-
                                                                                tiin tuomioistuimessa, sellaisena kuin se on vahvistettu ihmisoi-
asiassa C-276/01 (Amtsgericht Schleswigin esittämä en-                             keuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi annetun yleissopi-
         nakkoratkaisupyyntö), Joachim Steffensen (1)                              muksen 6 artiklan 1 kappaleessa.
(Direktiivi 89/397/ETY – Virallinen elintarvikkeiden tarkas-                (1 ) EYVL C 275, 29.9.2001.
tus – 7 artiklan 1 kohdan toinen alakohta – Näyteanalyysit
– Oikeus hankkia vastanäyttöä – Välitön oikeusvaikutus –
Analyysien tulosten hyväksyttävyys todistuskeinona silloin
         kun oikeutta hankkia vastanäyttöä on loukattu)
                            (2003/C 135/08)
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                       (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen                                     (ensimmäinen jaosto)
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                                10 päivänä huhtikuuta 2003
Asiassa C-276/01, jonka Amtsgericht Schleswig (Saksa) on                    asiassa C-114/02, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen                                           Ranskan tasavalta ( 1)
käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa
vireillä olevassa asiassa, jossa vastaajana on Joachim Steffensen,
ennakkoratkaisun virallisesta elintarvikkeiden tarkastuksesta               (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
14 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin                     vi 98/8/EY – Direktiivin säädetyssä määräajassa tapahtuvan
89/397/ETY (EYVL L 186, s. 23) 7 artiklan 1 kohdan                                              täytäntöönpanon laiminlyönti)
toisen alakohdan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (viides
jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja                                                    (2003/C 135/09)
M. Wathelet sekä tuomarit C. W. A. Timmermans (esittelevä
tuomari), P. Jann, S. von Bahr ja A. Rosas, julkisasiamies:
C. Stix-Hackl, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M.-F. Contet,                                  (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
on antanut 10.4.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on
seuraava:                                                                   (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
1)     Virallisesta elintarvikkeiden tarkastuksesta 14 päivänä kesä-
       kuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 7 artiklan 1 kohdan
       toista alakohtaa on tulkittava siten, että valmistaja voi kyseisen
       säännöksen perusteella vedota jäsenvaltion toimivaltaisia viran-     Asiassa C-114/02, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-
       omaisia vastaan oikeuteen hankkia asiassa vastanäyttöä, kun          nään L. Ström) vastaan Ranskan tasavalta (asiamiehinään
       kyseiset viranomaiset riitauttavat sen tuotteiden yhdenmukai-        G. de Bergues ja E. Puisais), jossa kantaja vaatii yhteisöjen
       suuden kansallisen elintarvikelainsäädännön kanssa kyseisistä        tuomioistuinta toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole nou-
       tuotteista vähittäismyyntipaikoissa otettujen näytteiden analyy-     dattanut biosidituotteiden markkinoille saattamisesta 16 päi-
       sin perusteella.                                                     vänä helmikuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja
                                                                            neuvoston direktiivin 98/8/EY (EYVL L 123, s. 1) mukaisia
2)     Pääasiassa kyseessä olevan kaltaista kannetta käsittelevän           velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia tämän direktiivin
       kansallisen tuomioistuimen on kaikki sen hallussa olevat             noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia


title: Asia T-130/09: Kanne 2.4.2009 — Eliza v. SMHV — Went Computing Consultancy Group (eliza)

text:
               4.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 153/40

         Kanne 2.4.2009 — Eliza v. SMHV — Went Computing Consultancy Group (eliza)
   (Asia T-130/09)
   2009/C 153/78
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Eliza Corporation (Beverly, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja R. Köbbing)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Went Computing Consultancy Group BV (Utrecht, Alankomaat)

      Vaatimukset

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 2.2.2009 tekemä päätös asiassa R 1244/2008-4 on kumottava ja

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki eliza luokkiin 9, 37 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sanamerkin ELISE yhteisön tavaramerkkirekisteröinti luokkiin 9, 16, 35 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 40/94 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan (josta on tullut neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) rikkominen, koska valituslautakunta erehtyi katsoessaan, että asianomaisten tavaramerkkien välillä on sekaannusvaara kohdeyleisön keskuudessa

      (1)  Korvattu yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1)


title: Asia T-262/04: BIC S.A. -nimisen yhtiön 25.6.2004 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa vastaan nostama kanne

text:
               9.10.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 251/22

         BIC S.A. -nimisen yhtiön 25.6.2004 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa vastaan nostama kanne
   (Asia T-262/04)
   (2004/C 251/40)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   BIC S.A. -niminen yhtiö, kotipaikka Clichy (Ranska), on nostanut 25.6.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa vastaan. Kantajan edustajana on avocat Michel-Paul Escande.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 6.4.2004 tekemän päätöksen (asia R 468/2003-4), jossa valituslautakunta on katsonut, että yhteisön tavaramerkin rekisteröintiä koskeva hakemus nro 1 738 392 on hylättävä asetuksen N:o 40/94 7 artiklassa säädetyillä perusteilla, koska BIC on osoittanut, että kyseisen artiklan soveltamisedellytykset täyttyvät käsiteltävänä olevassa tapauksessa;

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               Yhteisön tavaramerkki, jonka rekisteröimistä on haettu:

               Savukkeensytyttimen muotoinen kolmiulotteinen tavaramerkki.

               Tavarat tai palvelut:

               Luokkaan 34 kuuluvat tavarat (tupakointivälineet ja savukkeensytyttimet) — hakemus nro 1 738 392.

               Valituslautakunnan käsiteltäväksi saatettu päätös:

               Tutkija on hylännyt rekisteröinnin.

               Valituslautakunnan päätös:

               Valitus on hylätty.

               Kanneperusteet:

               Kantaja on osoittanut, että kuluttajat laajalti tunnistavat, että savukkeensytyttimen muoto, jonka rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi kantaja hakee, kuuluu kantajalle.
               Kantaja on osoittanut, että BIC-savukkeensytyttimen muoto on tullut asetuksen N:o 40/94 (EY) 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla erottamiskykyiseksi.


title: Asia T-313/17: Kanne 22.5.2017 – Wajos v. EUIPO (pullon muoto)

text:
               17.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 231/50

         Kanne 22.5.2017 – Wajos v. EUIPO (pullon muoto)
   (Asia T-313/17)
   (2017/C 231/64)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Wajos GmbH (Dohr, Saksa) (edustajat: asianajajat J. Schneiders, R. Krillkeja B. Schneiders)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kolmiulotteinen merkki (pullon muoto) – Rekisteröintihakemus nro 14 886 097

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 15.2.2017 asiassa R 1526/2016-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohtaa on rikottu.


title: Asian C-179/96 poistaminen rekisteristä

text:
8.2.97              FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                N:o C 40/ 15
ristä on poistettu asia C- 134/96 , Euroopan yhteisöjen ko        teristä on poistettu asia C-l 79/96 , Euroopan yhteisöjen
missio vastaan Espanjan kuningaskunta .                            komissio vastaan Luxemburgin suurherttuakunta .
(') EYVL N:o C 180,22.6.1996 .                                     (M EYVL N:o C 247, 24.8.1996 .
                                                                             Asian C-243/96 (*) poistaminen rekisteristä
         Asian C-152/96 O poistaminen rekisteristä                                           ( 97/C 40/37)
                        ( 97/C 40/35 )
                                                                   Euroopan        yhteisöjen      tuomioistuimen   presidentin
                                                                   19.11.1996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekis
Euroopan       yhteisöjen       tuomioistuimen     presidentin     teristä on poistettu asia C-243/96, Euroopan yhteisöjen
12.9.1996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste           komissio vastaan Belgian kuningaskunta .
ristä on poistettu asia C-152/96 , Euroopan yhteisöjen ko
missio vastaan Luxemburgin suurherttuakunta .                      (') EYVL N:o C 269 , 14.9.1996 .
(') EYVL N:o C 233 , 10.8.1996 .
                                                                             Asian C-265/96 H poistaminen rekisteristä
                                                                                ( 97/C 40/38 )
         Asian C-l 79/96 ( ] ) poistaminen rekisteristä            Euroopan        yhteisöjen      tuomioistuimen    presidentin
                        ( 97/C 40/36 )                             18.11.1996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekis
                                                                   teristä on poistettu asia C-265/96 , Euroopan yhteisöjen
                                                                   komissio vastaan Belgian kuningaskunta .
Euroopan       yhteisöjen       tuomioistuimen     presidentin
18.11.1996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekis             ( 1 ) EYVL N:o C 269 , 14.9.1996 .
                                          ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
     YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                           Euroopan yhteisö, jota edustavat 1 ) Euroopan unionin
              TUOMIOISTUIMEN TUOMIO ,                              neuvosto ( asiamiehinä Jean-Paul Jacque, Arthur Brautigam
                11 päivänä joulukuuta 1996,                        ja Jürgen Huber sekä Anna Lo Monaco ) ja 2 ) Euroopan
                                                                   yhteisöjen komissio ( asiamiehinä Peter Gilsdorf ja Ulrich
asiassa T-521/93 , Atlanta AG ym. vastaan Euroopan unio           Wölker ), joita tukevat Ranskan tasavalta ( asiamiehinä Ed
      nin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio (')             wige Belliard ja Gautier Mignot ) ja Ison-Britannian ja
(Yhteinen markkinajärjestely — Banaanit — Tuontijärjes            Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ( asiamiehenä
              telmä — Vahingonkorvauskanne)                        aluksi S. Lucinda Hudson ja myöhemmin Lindsey Nicoll ),
                                                                   jossa kantajat vaativat, että Euroopan yhteisö, jota edusta
                         ( 97/C 40/39 )                            vat neuvosto ja komissio, on tuomittava maksamaan va
                                                                   hingonkorvausta hyvitykseksi siitä vahingosta , joka on ai
                 (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                      heutunut banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä 13
                                                                   päivänä helmikuuta 1993 annetusta neuvoston asetuksesta
                                                                    ( ETY ) N:o 404/93 ( EYVL N:o L 47, 25.2.1993 , s . 1 ), Eu
Asiassa T-521 /93 , Atlanta AG, kotipaikka Bremen ( Saksa ),       roopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Atlanta Handelsgesellschaft Harder & Co. GmbH, koti                ( laajennettu neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa : jaos
paikka Bremen, Afrikanische Frucht-Compagnie GmbH,                 ton puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit R. García
kotipaikka Hampuri ( Saksa), Cobana Bananeneinkaufsge             Valdecasas, P. Lindh, J. Azizi ja J. D. Cooke, kirjaaja : H.
sellschaft mbh & Co . KG, kotipaikka Hampuri, Edeka                Jung, on antanut 11.12.1996 tuomion, jonka tuomiolau
 Fruchtkontor GmbH, kotipaikka Hampuri, Internationale              selma on seuraava :
Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co ., kotipaikka
 Hampuri, ja Pacific Fruchtimport GmbH, kotipaikka
 Hampuri, edustajinaan asianajajat Erik A. Undritz ja Gerrit
 Schohe , Hampuri, prosessiosoite Luxemburgissa asian
 ajotoimisto Marc Baden, 24 rue Marie-Adelaide, vastaan              1 ) Kanne hylätään.


title: Asia C-215/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) on esittänyt 25.4.2017 – Nova Kreditna Banka Maribor d.d. v. Slovenian tasavalta

text:
               3.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 213/21

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vrhovno sodišče Republike Slovenije (Slovenia) on esittänyt 25.4.2017 – Nova Kreditna Banka Maribor d.d. v. Slovenian tasavalta
   (Asia C-215/17)
   (2017/C 213/28)
   Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Vrhovno sodišče Republike Slovenije

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Nova Kreditna Banka Maribor d.d.

      Vastapuoli: Slovenian tasavalta

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 2003/98 1 artiklan 2 kohdan c alakohdan kolmatta luetelmakohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2013/37 (konsolidoitu versio), ja kun otetaan huomioon vähimmäistason yhdenmukaistaminen, tulkittava siten, että kansallisessa säännöstössä voidaan sallia rajaton (ehdoton) oikeus tutustua kaikkiin tietoihin, jotka koskevat tekijänoikeuksia koskevia sopimuksia ja konsulttisopimuksia, silloinkin kun ne on määritelty yrityssalaisuuksiksi, ja että siinä voidaan tehdä näin ainoastaan sellaisten henkilöiden osalta, jotka ovat valtion määräävän vaikutusvallan alaisuudessa, mutta ei muiden osalta, ja vaikuttaako tulkintaan myös asetus N:o 575/2013 tietojen julkistamista koskevien sääntöjen osalta ja siten, että direktiivissä 2003/98 tarkoitettu julkista merkitystä omaavien tietojen saatavuus ei voi olla laajempi kuin säädetään kyseisessä asetuksessa vahvistetuissa tietojen julkistamista koskevissa yhtenäisissä säännöissä?

               2)

               2) Onko pankkien liiketoimintaan liittyvien tietojen julkistamista koskevia sääntöjä koskevaa asetusta N:o 575/2013, tarkemmin sanoen kyseisen asetuksen kahdeksannessa osassa olevaa 446 artiklaa ja 432 artiklan 2 kohtaa, tulkittava siten, että kyseiset oikeussäännöt ovat esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jossa velvoitetaan pankki, joka on tai on ollut julkisoikeudellisen yhteisön määräävän vaikutusvallan alaisuudessa, julkistamaan tietoja, jotka liittyvät niiden tekemiin konsulttipalveluja, asianajopalveluja ja suunnittelupalveluja koskeviin sopimuksiin, eli tietoja, jotka koskevat tehdyn oikeustoimen laatua, sopimuskumppania (oikeushenkilön osalta: yhtiön nimi tai toiminimi, kotipaikka, toimipaikan osoite), sopimuksen arvoa, yksittäisten maksusuoritusten määrää, sopimuksen tekopäivää ja liikesuhteen kestoa sekä vastaavia tietoja, jotka on mainittu sopimusten liitteissä – nämä kaikki tiedot perustuvat ajanjaksoon, jona pankki oli määräävän vaikutusvallan alaisuudessa – ilman että olisi säädetty mistään tätä velvoitetta koskevasta poikkeuksesta tai ilman mahdollisuutta punnita keskenään yleistä intressiä tietojen saatavuuteen ja pankin intressiä yrityssalaisuuden säilyttämiseen, mikäli kyseessä ei ole tilanne, johon liittyy rajatylittäviä osatekijöitä?


title: Asia C-277/02: Oberverwaltungsgerichtsin 3.7.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa EU-WOOD-Trading GmbH vastaan Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH

text:
12.10.2002                FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 247/3
       c)     käyttää terveyttä koskevia figuratiivisia tai tyyliteltyjä  3)     Jos kysymykseen 1 ja 2 annetaan myöntävä vastaus:
              kuvauksia ihmiskehon osista, terveydenhoitoalan tai
                                                                                Millä tavalla ja minkä parametrien mukaan on kussakin
              kylpyhoitoloiden ammattilaisten kuvia tai muita
              kuvia, jotka viittaavat terveyteen liittyviin hoitotoi-            tapauksessa laskettava, mikä on sallittu tiemaksu koko
                                                                                tieosuuden pituisen yksittäisen ajomatkan osalta?
              miin?
                                                                          4)     Jos kysymykseen 1 ja 2 annetaan myönteinen vastaus, ja
2.     Onko elintarvikkeiden merkinnöistä annetun direktiivin                    kun otetaan huomioon kysymyksessä 3 esiin tuodun
       28 artiklan tai EY 30 artiklan kanssa ristiriidassa sellainen             laskentamenetelmän osalta lausuttu:
       kansallinen säännös, jonka mukaan kysymyksessä 1
       tarkoitetut terveyttä koskevat väittämät ovat sallittuja vain             Onko yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-21/94 (3),
       sillä edellytyksellä, että asiassa toimivaltainen liittovaltion           parlamentti v. neuvosto, 5.7.1995 antamaa tuomiota,
       ministeriö on ne ensin hyväksynyt, jolloin hyväksymisen                   jossa yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että siinä kumotun
       edellytyksenä on, että terveyttä koskevat väittämät ovat                  25.10.1993 annetun direktiivin 93/89/ETY vaikutukset
       yhteensopivat kuluttajille erehtymiseltä annettavan suo-                  pidetään voimassa siihen asti, kun neuvosto on antanut
       jan kanssa?                                                               uuden direktiivin, tulkittava siten, että vaikutukset pysyvät
                                                                                voimassa niin kauan kun jäsenvaltiot ovat saattaneet
                                                                                uuden direktiivin säännökset osaksi kansallisia oikeusjär-
( 1) EYVL L 33, s. 1.                                                            jestyksiään tai tätä varten asetettu määräaika on päät-
                                                                                tynyt?
                                                                          5)     Jos kysymykseen 4 annetaan kieltävä vastaus:
                                                                                Ovatko jäsenvaltiot 17.6.1999–1.7.2000 välisenä aikana
                                                                                velvollisia ottamaan huomioon uuden direktiivin esimer-
                                                                                kiksi sen pakottavasti huomioon otettavaksi tulevien
                                                                                esivaikutusten vuoksi?
Obersten Gerichtshofin 25.6.2002 tekemällään päätöksel-
lä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Stuij en de                     (1 ) EYVL 1993, L 279, s. 32.
                Man B.V. vastaan Itävallan tasavalta                      (2 ) EYVL 1999, L 187, s. 42.
                                                                          (3 ) Kok. 1995, s. I-1827.
                           (Asia C-257/02)
                           (2002/C 247/05)
                                                                          Oberverwaltungsgerichtsin 3.7.2002 tekemällään päätök-
                                                                          sellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa EU-WOOD-
                                                                          Trading GmbH vastaan Sonderabfall-Management-Gesell-
Obersten Gerichtshof on pyytänyt 25.6.2002 tekemällään                                       schaft Rheinland-Pfalz mbH
päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
15.7.2002, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-                                             (Asia C-277/02)
ratkaisua asiassa Stuij en de Man B.V. vastaan Itävallan tasavalta
seuraaviin kysymyksiin:                                                                              (2002/C 247/06)
1)     Onko direktiivin 93/89/ETY ( 1) 7 artiklan b ja h alakoh-
       dalla sekä direktiivin 1999/62/EY (2) 7 artiklan 4 ja              Oberverwaltungsgerichts on pyytänyt 3.7.2002 tekemällään
       9 kohdalla tarkoitus antaa kaikille liikenteenharjoittajille       päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
       oikeus ajaa tiemaksuvelvollisilla moottoritieosuuksilla            29.7.2002, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
       kaupalliseen tavaraliikenteeseen käytettävillä yli kolmeak-        ratkaisua asiassa EU-WOOD-Trading GmbH vastaan Son-
       selisilla moottoriajoneuvoilla direktiivien mukaista ja            derabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH seu-
       siten asianmukaista käyttömaksua vastaan?                          raaviin kysymyksiin:
2)     Jos kysymykseen 1 annetaan myönteinen vastaus:                     1.     Voidaanko Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön
                                                                                ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen
       Ovatko direktiivin 93/89/ETY 7 artiklan b ja h alakohta ja                valvonnasta ja tarkastamisesta 1 päivänä helmikuuta
       direktiivin 1999/62/EY 7 artiklan 4 ja 9 kohta yhteisöjen                 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 259/93
       tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitettuja välittö-                   (EYVL L 30, s. 1) 7 artiklan 4 kohdan a alakohdan
       mästi sovellettavia säännöksiä siten, että jos näitä direktii-            ensimmäisen luetelmakohdan nojalla esittää hyödynnet-
       vejä ei ole saatettu osaksi Itävallan oikeusjärjestystä tai               täväksi tarkoitettujen jätteiden siirtoa vastaan vastalause
       näin on tehty virheellisesti, niitä voidaan käyttää sen                   sillä perusteella, että suunnitellun jätteiden hyödyntämi-
       selvittämiseen, mikä on kaupalliseen tavaraliikenteeseen                  sen osalla jätetään noudattamatta jätteistä 15 päivänä
       käytettävien yli kolmeakselisten moottoriajoneuvojen                      heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/
       osalta kannettava direktiivin mukainen tiemaksu silloin,                  ETY (EYVL L 194, s. 74) 4 artiklan ensimmäisestä
       kun niitä käytetään itävaltalaisen Brennerin moottoritien                 kohdasta seuraavaa vaatimusta hyödyntää jätteet tervey-
       koko tieosuudella?                                                        densuojelun ja ympäristön kannalta turvallisella tavalla?
 ---pagebreak--- C 247/4                  FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        12.10.2002
2.     Jos näin on, saako vastaanottavan viranomaisen lisäksi             Tribunale di Trevison, Sezione 1, 26.1.2002 tekemällään
       myös lähettävä viranomainen esittää tällaisen vastalau-            päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa So-
       seen?                                                                    cietà Bellio F.lli Srl vastaan Prefettura di Treviso
3.     Jos näin on, saako vastaanottava viranomainen käyttää
       sen arvioinnissa, tapahtuuko suunniteltu jätteiden hyö-
       dyntäminen vastaanottopaikkakunnalla terveydensuoje-
       lun ja ympäristön kannalta turvallisesti, perusteena lähet-                                   (Asia C-286/02)
       täjävaltiossa voimassa olevia standardeja myös silloin, jos
       ne ovat vastaanottovaltiossa voimassa olevia standardeja
       tiukempia?
                                                                                (2002/C 247/08)
4.     Voidaanko asetuksen N:o 259/93 7 artiklan 4 kohdan
       a alakohdan toisen luetelmakohdan nojalla esittää hyö-
       dynnettäväksi tarkoitettujen jätteiden siirtoa vastaan vas-
       talause sillä perusteella, että suunnitellulla jätteiden hyö-
       dyntämisellä rikotaan ympäristönsuojelua, yleistä järjes-
       tystä ja turvallisuutta ja terveydensuojelua koskevia kan-
       sallisia säännöksiä?
5.     Jos näin on, voiko lähettävä viranomainen esittää sellaisen        Tribunale di Treviso, Sezione 1, on pyytänyt 26.1.2002
       vastalauseen sillä perusteella, että jätteiden hyödyntämi-         tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo-
       sellä rikotaan lähetyspaikkakunnalla voimassa olevia kan-          mioistuimeen 5.8.2002, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimel-
       sallisia säännöksiä?                                               ta ennakkoratkaisua asiassa Società Bellio F.lli Srl vastaan
                                                                          Prefettura di Treviso seuraaviin kysymyksiin:
                                                                          1)    Onko neuvoston päätöksen 2000/766/EY ( 1) (EYVL
                                                                                L 306, 7.12.2000, s. 32) 2 artiklan 2 kohdan ensimmäistä
                                                                                luetelmakohtaa ja komission päätöksen 2001/9/EY (2)
Verwaltungsgerichts Mindenin 26.7.2002 tekemällään                              (EYVL L 2, 5.1.2001, s. 32) 1 artiklan 1 kohtaa yhdessä
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Edel-                        niiden perustana olevien muiden yhteisön oikeussääntö-
traud Elsner-Lakeberg vastaan Land Nordrhein-Westfalen                          jen kanssa tulkittava siten, että muille eläimille kuin
                                                                                märehtijöille tarkoitetun rehun valmistukseen tarkoitetun
                                                                                kalajauhon voidaan oikeudellisesti tai aineellisesti sallia
                          (Asia C-285/02)                                       sisältävän siihen tahattomasti joutuneita määräysten vas-
                                                                                taisia tai kiellettyjä aineita ja täten katsoa, että toimijalla
                          (2002/C 247/07)                                       on oikeus vedota kohtuullisen sietämisvelvollisuuden
                                                                                periaatteeseen.
Verwaltungsgerichts Minden on pyytänyt 26.7.2002 tekemäl-
                                                                          2)    Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi,
lään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
                                                                                onko suhteellisuusperiaatteen ja varovaisuusperiaatteen
2.8.2002, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkorat-                      sekä niiden yhteisön säännösten mukaan, joita sovelletaan
kaisua asiassa Edeltraud Elsner-Lakeberg vastaan Land Nord-
                                                                                maatalouselintarviketuotteiden tahatonta kontaminaatio-
rhein-Westfalen seuraavaan kysymykseen:
                                                                                ta koskevilla aloilla, joilla vastaavat sietämisrajat on
                                                                                annettu, katsottava, että muiden eläinten kuin märehtijöi-
                                                                                den rehun valmistukseen tarkoitetussa kalajauhossa tode-
Soveltuuko se, osa-aikatyötä tekeville – samoin kuin kokoaika-
                                                                                tun tahattoman kontaminaation, joka sisältää 0,1 pro-
työtä tekeville – virkasuhteessa oleville naispuolisille ja mies-
                                                                                senttia ja joka tapauksessa enintään 0,5 prosenttia nisäk-
puolisille opettajille ei makseta Nordrhein-Westfalenin osaval-
                                                                                käiden luusiruja, nojalla on perusteltua määrätä niinkin
tiossa korvausta lisätyöstä, jos lisätyö ei ylitä kolmea opetus-
                                                                                ankara seuraamus kuin kaiken kyseisen kalajauhon hävit-
tuntia kalenterikuukaudessa, yhteen EY 141 artiklan ja miesten
                                                                                täminen?
ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen soveltamista koske-
van jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 10 päivänä
helmikuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/117/
ETY (1) kanssa?
                                                                          3)    Jos minkäänlainen sietäminen ei ole mahdollista silloin
                                                                                kun kyse on edellisissä kysymyksissä tarkoitettujen aine-
                                                                                iden esiintymisestä, onko tällöin kyse sellaisesta direktii-
( 1) EYVL L 45, s. 19.
                                                                                vissä 83/189/ETY (3) (sellaisena kuin se on muutettuna)
                                                                                tarkoitetusta teknisestä oikeussäännöstä, josta olisi pitä-
                                                                                nyt ennen sen antamista ilmoittaa Euroopan komissiolle?


title: Asia C-85/06: Euroopan yhteisöjen komission  10.2.2006  Helleenien tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               25.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 74/13

         Euroopan yhteisöjen komission 10.2.2006 Helleenien tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-85/06)
   (2006/C 74/27)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 10.2.2006 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellinen neuvonantaja Ulrich Wölker ja oikeudellisen yksikön virkamies Minas Konstantinidis, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1.

               toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28 päivänä tammikuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/4/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle

               2.

               velvoittaa Helleenien tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Määräaika, jossa direktiivi oli pantava täytäntöön sisäisessä oikeusjärjestyksessä, on päättynyt 14.2.2005.

      (1)  EYVL L 41, 14.2.2003, s. 26.


title: Asia T-116/13 P: Valitus, jonka Giorgio Lebedef on tehnyt 25.2.2013 virkamiestuomioistuimen asiassa F-70/11, Lebedef v. komissio, 12.12.2012 antamasta määräyksestä

text:
               25.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 147/19

         Valitus, jonka Giorgio Lebedef on tehnyt 25.2.2013 virkamiestuomioistuimen asiassa F-70/11, Lebedef v. komissio, 12.12.2012 antamasta määräyksestä
   (Asia T-116/13 P)
   2013/C 147/35
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja F. Frabetti)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan virkamiestuomioistuimen asiassa F-70/11, Lebedef vastaan komissio, 12.12.2012 antaman määräyksen, jossa on kyse valittajasta ajanjakson 1.1.2008–31.12.2008 osalta laaditun arviointikertomuksen ja tarkemmin sanoen Eurostatin tämän saman ajanjakson osalta laatiman kertomuksen osan kumoamista koskevasta vaatimuksesta

               —

               hyväksymään valittajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset

               —

               toissijaisesti palauttamaan asian virkamiestuomioistuimeen

               —

               päättämään oikeudenkäyntikuluista ja velvoittamaan Euroopan unionin komission korvaamaan oikeudenkulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa neljään valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen, koska virkamiestuomioistuin on katsonut, että valittajaa ei ollut nimitetty osallistumaan neuvotteluihin ja että hänen osallistumisensa kyseisiin neuvotteluihin kuului sellaisen hänelle tehtävien hoitamisesta myönnetyn poikkeuksen piiriin, jonka mukaan hän voi käyttää puolet työajastaan ammattiyhdistystoimintaan (riidanalaisen määräyksen 41–45 kohta).

               2)

               Toinen valitusperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen, koska virkamiestuomioistuin on katsonut, että henkilöstön edustajien arvioimista koskeva erityisjärjestelmä kattaa kaiken ammattiyhdistystoiminnan, ja se on tulkinnut virheellisesti niitä syitä, joiden vuoksi valittaja ei työskennellyt siinä yksikössä, johon hänet on nimitetty, päätelläkseen, että valittaja ei voinut riitauttaa arvioijien toimivaltaa (riidanalaisen määräyksen 50 ja 51 kohta).

               3)

               Kolmas valitusperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen, koska virkamiestuomioistuin on nojautunut virheellisiin seikkoihin, jotka koskevat muun muassa arvioijien oikeutta arvioida valittajaa pelkästään sen perusteella, miten hän on työskennellyt siinä yksikössä, johon hänet on nimitetty, ja sitä, että valittaja vetosi sellaiseen hänelle tehtävien hoitamisesta myönnettyyn poikkeukseen, jonka mukaan hän voi käyttää puolet työajastaan ammattiyhdistystoimintaan, perustellakseen sen, ettei hän ole työskennellyt yksikössä, johon hänet on nimitetty (riidanalaisen määräyksen 59 ja 60 kohta).

               4)

               Neljäs valitusperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen, koska virkamiestuomioistuin on päätellyt, että pääasian tosiseikat eroavat virkamiestuomioistuimen asiassa F-36/07, Lebedef vastaan komissio, 7.5.2008 antaman tuomion (Kok. H., s. I-A-1-00143 ja II-A-1-00759) taustalla olevista tosiseikoista ja että valittaja on perustellusti voitu sijoittaa suoritustasolle IV (riidanalaisen määräyksen 69 ja 70 kohta).


title: Asia F-96/12: Kanne 11.9.2012 — ZZ v. komissio

text:
               10.11.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 343/23

         Kanne 11.9.2012 — ZZ v. komissio
   (Asia F-96/12)
   2012/C 343/40
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat L. Levi ja A. Blot)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kilpailun EPSO/AD/207/11 valintalautakunnan sen päätöksen kumoaminen, jolla vahvistettiin päätös olla merkitsemättä kantajaa varallaololuetteloon, koska kantaja ei valintalautakunnan mukaan täytä tiettyjä erityisiä edellytyksiä, jotta hänet voitaisiin hyväksyä tähän kilpailuun, sekä vahingonkorvausvaatimus.

      Vaatimukset

               —

               kilpailun EPSO/AD/206/11 (AD5) ja EPSO/AD/207/11 (AD7) valintalautakunnan päätös, joka on päivätty 1.6.2012 ja jolla vahvistetaan 9.2.2012 tehty päätös, jonka mukaan kantaja jätetään merkitsemättä kilpailun varallaololuetteloon, koska hän ei täytä tiettyjä erityisiä hyväksymisedellytyksiä, on kumottava

               —

               siltä osin kuin on tarpeellista on kumottava 9.2.2012 päivätty kilpailun EPSO/AD/206/11 (AD5) ja EPSO/AD/207/11 (AD7) valintalautakunnan päätös

               —

               kantajalle on myönnettävä korvauksena hänelle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä summa, jonka kohtuulliseksi määräksi on väliaikaisesti vahvistettu 3 000 euroa

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-561/14: Kanne 25.7.2014 – One of Us ym. v. parlamentti ym.

text:
               17.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 409/45

         Kanne 25.7.2014 – One of Us ym. v. parlamentti ym.
   (Asia T-561/14)
   2014/C 409/65
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: European Citizen’s Initiative One of Us ym. (edustaja: asianajaja C. de La Hogue)

      Vastaajat: Euroopan parlamentti, Euroopan komissio ja Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan komission tiedonannon COM(2014) 355 final

               —

               vaihtoehtoisesti kumoamaan asetuksen (EU) N:o 211/2011 10 artiklan 1 kohdan c alakohdan

               —

               velvoittamaan vastaajat korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastauksessa, jonka komissio antoi kantajien lainsäädäntöehdotukseen ja niihin kysymyksiin, jotka kantajat nostivat esille kansalaisaloitteessa ”One of us”, i) ei oteta huomioon sitä tosiseikkaa, että ihmisalkio on ihminen ja ii) ei oteta kantaa ilmeisiin ristiriitaisuuksiin.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu demokraattisen päätöksentekomenettelyn loukkaamiseen sillä perusteella, että komissio

                           —

                           ei esitä oikeudellisia perusteluja sille, että se on kieltäytynyt toimittamasta kantajien ehdotusta parlamentille

                           —

                           ymmärtää virheellisesti asetuksen N:o 211/2011 (1) vaatimukset ja pitää kiinni lainsäädäntömenettelyä koskevasta monopolista, joka on institutionaalista vuoropuhelua koskevien perussopimusten määräysten vastainen

                           —

                           ei esittele oikeudellisia ja poliittisia päätelmiään toisistaan erillisinä asetuksessa N:o 211/2011 edellytetyllä tavalla

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei asetus N:o 211/2011 ole yhteensopiva perussopimusten kanssa. Kantajat väittävät, että

                           —

                           Lissabonin sopimuksen tavoitteita, jotka liittyvät toimielinten demokraattisen legitimiteetin parantamiseen ja siihen, että unionin kansalaisia rohkaistaan osallistumaan demokraattiseen prosessiin, ei voida edistää, jos komissio voi torjua kansalaisaloitteen subjektiivisista ja mielivaltaisista syistä ilman, että parlamentti voi tutkia kyseistä aloitetta

                           —

                           oikeusvaltioperiaatetta loukataan, jos komission päätökseen ei voida hakea muutosta.

      (1)  Kansalaisaloitteesta 16.2.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 211/2011 (EUVL L 65, s. 1).


title: Asia C-230/03: Bundesverwaltungsgerichtin 18.3.2003 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Mehmet Sedef vastaan Freie und Hansestadt Hamburg, muuna asianosaisena: liittovaltion edunvalvoja Bundesverwaltungsgerichtissä

text:
23.8.2003               FI                             Euroopan unionin virallinen lehti                                          C 200/11
Bundesverwaltungsgerichtin 18.3.2003 tekemällään päätök-                 Comunità Montana Valnerinan 27.5.2003 tekemä valitus
sellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Mehmet Sedef                Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
vastaan Freie und Hansestadt Hamburg, muuna asianosai-                   tuimen kolmannen jaoston asiassa T-340/00, Comunità
sena: liittovaltion edunvalvoja Bundesverwaltungsgerich-                 Montana della Valnerina, väliintulijana Italian tasavalta,
                                 tissä                                   vastaan Euroopan yhteisöjen komissio 13.3.2003 anta-
                                                                                masta tuomiosta
                                                                                (Asia C-240/03 P)
                           (Asia C-230/03)
                                                                                (2003/C 200/17)
                           (2003/C 200/16)                               Comunità Montana Valnerina on valittanut 27.5.2003 Euroo-
                                                                         pan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensim-
                                                                         mäisen oikeusasteen tuomioistuimen kolmannen jaoston asiassa
                                                                         T-340/00, Comunità Montana della Valnerina, väliintulijana
                                                                         Italian tasavalta, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio,
                                                                         13.3.2003 antamasta tuomiosta. Valittajan edustajina ovat asia-
                                                                         najajat Paolo De Caterini, Emilio Cappelli ja Andrea Bandini.
Bundesverwaltungsgericht on pyytänyt 18.3.2003 tekemällään
päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
26.5.2003 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkorat-
                                                                         Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
kaisua asiassa Mehmet Sedef vastaan Freie und Hansestadt
Hamburg, muuna asianosaisena: liittovaltion edunvalvoja
Bundesverwaltungsgerichtissä seuraaviin kysymyksiin:
                                                                         –     vahvistaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
                                                                               kannan siltä osin kuin se koskee Route des Senteurs'in
                                                                               väitteiden sivuuttamista ja kumoaa muilta osin ensim-
                                                                               mäisen oikeusasteen tuomioistuimen antaman tuomion
                                                                               antaen lopullisen ratkaisun pääasiassa, jolla se kumoaa
1.    Onko ETY:n ja Turkin välisessä assosiaatiosopimuksessa                   kokonaisuudessaan         14.8.2000         tehdyn komission
      tarkoitetun assosiaationeuvoston 19.9.1980 tekemän                       päätöksen (EY) 2388
      päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan kolmatta luetel-
      makohtaa ja 2 kohtaa tulkittava niin, että turkkilaisella
      työntekijällä, joka on säännöllisesti siten, ettei työlupaa ole    –     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
      edellytetty, työskennellyt jäsenvaltion säännönmukaisiin
      työmarkkinoihin kuuluvalla laivalla eri työnantajilla
      vuodesta 1977 yli 15 vuoden ajan ja tänä aikana täyttänyt
      päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisen
      luetelmakohdan edellytykset, on oikeus oleskelulupaan,
      kun työskentely merenkulun palveluksessa – lukuisten
      sairaudesta ja toimivaltaisten viranomaisten vahvistamasta         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      tahattomasta työttömyydestä johtuvien keskeytymisten
      vuoksi – kahden työsuhteen välisenä aikana keskeytyi 17
      kertaa 1–70 päiväksi kerrallaan (yhteensä noin
      13 kuukautta) ja kun kyseinen turkkilainen työntekijä              Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
      ilmoituksensa mukaan vietti pidemmät tauot perheensä               tuomiota rasittavat seuraavat kumoamisperusteet:
      luona Turkissa ilman, että tahatonta työttömyyttä on tältä
      osin vahvistettu? Riippuuko asia siitä, ovatko tällaiset
      tauot alalle (merenkululle) tyypillisiä?                           –     eräästä kanneperusteesta ei ole lausuttu tuomiossa,
                                                                         –     suhteellisuusperiaatteen rikkominen ja virheellinen sovelta-
                                                                               minen,
2.    Edellyttääkö päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan
      kolmannen luetelmakohdan mukainen oikeus oleskelulu-               –     asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan ja komission
      paan, että kyseinen turkkilainen työntekijä on aiemmin                   päätöksen nro 3128/93 rikkominen ja virheellinen sovel-
      täyttänyt päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan toisessa                taminen,
      luetelmakohdassa tarkoitetut edellytykset? Riippuuko asia
      siitä, onko työnantajan vaihtuminen ennen kolmen
      vuoden kulumista alalle (merenkululle) tyypillistä?                –     puolustuksen oikeuksien loukkaaminen.


title: Asia C-150/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.7.2011 (Tribunal de première instance de Bruxellesin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB) v. Beneo Orafti SA (Maatalous — Yhteiset markkinajärjestelyt — Sokeri — Sokerintuotantoyrityksille myönnettävien siirtymäkauden kiintiöiden luonne ja ulottuvuus — Yrityksen, jolle on myönnetty rakenneuudistustukea markkinointivuodelle 2006/2007, mahdollisuus käyttää sille myönnettyä siirtymäkauden kiintiötä — Takaisin perittävän määrän ja sovellettavan seuraamuksen laskeminen siinä tapauksessa, että rakenneuudistussuunnitelmassa annettuja sitoumuksia ei täytetä — Ne bis in idem -periaate)

text:
               10.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/13

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.7.2011 (Tribunal de première instance de Bruxellesin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB) v. Beneo Orafti SA
   (Asia C-150/10) (1)

   (Maatalous - Yhteiset markkinajärjestelyt - Sokeri - Sokerintuotantoyrityksille myönnettävien siirtymäkauden kiintiöiden luonne ja ulottuvuus - Yrityksen, jolle on myönnetty rakenneuudistustukea markkinointivuodelle 2006/2007, mahdollisuus käyttää sille myönnettyä siirtymäkauden kiintiötä - Takaisin perittävän määrän ja sovellettavan seuraamuksen laskeminen siinä tapauksessa, että rakenneuudistussuunnitelmassa annettuja sitoumuksia ei täytetä - Ne bis in idem -periaate)
   2011/C 269/20
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal de première instance de Bruxelles

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Bureau d'intervention et de restitution belge (BIRB)

      Vastaaja: Beneo Orafti SA

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal de première instance de Bruxelles (Belgia) — Sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn uudistukseen liittyvistä siirtymätoimenpiteistä ja asetusten (EY) N:o 1265/2001 ja (EY) N:o 314/2002 muuttamisesta 27.3.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 493/2006 (EUVL L 89, s. 11) 9 artiklan tulkinta — Yhteisön sokerialan väliaikaisesta rakenneuudistusjärjestelmästä ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen (EY) N:o 1290/2005 muuttamisesta 20.2.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 320/2006 (EUVL L 58, s. 42) 3 artiklan tulkinta — Yhteisön sokerialan väliaikaista rakenneuudistusjärjestelmää koskevan neuvoston asetuksen (EY) N:o 320/2006 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 27.6.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 968/2006 (EUVL L 176, s. 32) 26 ja 27 artiklan tulkinta — Sokerintuotantoyritykselle myönnettyjen väliaikaisten kiintiöiden luonne ja soveltamisala — Väliaikaisen kiintiön myöntämisen yhteensopivuus unionin lainsäädännön kanssa, kun kyseinen kiintiö myönnetään yritykselle joka on saanut markkinointivuodelle 2006/2007 rakenneuudistustukea — Takaisin perittävän summan laskeminen ja seuraamusmaksun laskeminen siinä tapauksessa, että rakenneuudistussuunnitelmaan liittyviä sitoumuksia ei ole noudatettu

      Tuomiolauselma

               1)

               Yhteisön sokerialan väliaikaisesta rakenneuudistusjärjestelmästä ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen (EY) N:o 1290/2005 muuttamisesta 20.2.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 320/2006 3 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että siinä oleva käsite ”kiintiö” kattaa myös sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn uudistukseen liittyvistä siirtymätoimenpiteistä ja asetusten (EY) N:o 1265/2001 ja (EY) N:o 314/2002 muuttamisesta 27.3.2006 annetun komission asetuksen N:o 493/2006 9 artiklassa tarkoitetut siirtymäkauden kiintiöt.

               2)

               Asetuksen N:o 320/2006 3 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevien olosuhteiden kaltaisissa olosuhteissa sitoumus luopua kiintiöstä, jota sovelletaan sokerin, isoglukoosin ja inuliinisiirapin tuotantoon ja joka on myönnetty yritykselle ja jonka tämä on myöntänyt yhdelle tai useammalle tehtaistaan, tulee voimaan sinä päivänä, jona kyseisen sitoumuksen tehnyt yritys voi — ottaen huomioon sellaiset tiedot, jotka sille annetaan tai jotka julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä — tavanomaisen huolellisesti toimivana yrityksenä saada tiedon siitä, että toimivaltaisten viranomaisten silmissä ne edellytykset, jotka saman asetuksen 5 artiklan 2 kohdassa on vahvistettu rakenneuudistustuen saamiselle, täyttyvät.

               3)

               Asetuksen (EY) N:o 320/2006 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 27.6.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 968/2006 26 artiklan 1 kohtaa ja 27 artiklaa ja sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 20.2.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 318/2006 15 artiklaa on tulkittava siten, että sellainen tuotanto, josta on kyse pääasiassa, voi — jos sitä pidetään sellaisesta kiintiöstä luopumista koskevan sitoumuksen vastaisena, jota sovelletaan sokerin, isoglukoosin ja inuliinisiirapin tuotantoon ja joka on myönnetty yritykselle ja jonka tämä on myöntänyt yhdelle tai useammalle tehtaistaan — antaa aihetta tuen takaisinperimiseen, seuraamuksen määräämiseen tai ylijäämämaksun perimiseen sellaisina kuin näistä säädetään mainituissa säännöksissä. Asetuksen N:o 968/2006 27 artiklan 3 kohdassa säädetyn seuraamuksen osalta kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida, onko kaikki tapaukseen liittyvät seikat huomioon katsottava, että sääntöjä on jätetty noudattamatta tahallisesti tai vakavan laiminlyönnin seurauksena. Ne bis in idem -periaatetta, suhteellisuusperiaatetta ja syrjintäkiellon periaatetta on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä kyseisten toimenpiteiden kumulatiiviselle soveltamiselle.

               4)

               Asetuksen N:o 968/2006 26 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että jos oletetaan, että pääasiassa kyseessä olevien olosuhteiden kaltaisissa olosuhteissa yritys on noudattanut sitoumustaan purkaa osittain kyseisten tehtaiden tuotantovälineet, mutta ei sellaisesta kiintiöstä luopumista koskevaa sitoumustaan, jota sovelletaan sokerin, isoglukoosin ja inuliinisiirapin tuotantoon ja joka on myönnetty yritykselle ja jonka tämä on myöntänyt yhdelle tai useammalle tehtaistaan, takaisinperittävän tuen määrä on se osa tuesta, joka vastaa sitä sitoumusta, jota ei ole noudatettu. Tämä tuen osa on määritettävä asetuksen N:o 320/2006 3 artiklan 5 kohdassa vahvistettujen määrien perusteella.

      (1)  EUVL C 161, 19.6.2010.


title: Yhdistettyjen asioiden T-207/93 ja T-224/93 poistaminen rekisteristä

text:
11.4.98               FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   C 113/21
ollut lopullisten polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden         teristä on poistettu asia T-78/94, Hermann Cordes vastaan
vaikutuksesta tuonnin tai vähittäiskaupan harjoittajiin ja       Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komis-
kuluttajiin. Tämä 21 artiklan mukainen menettely edellyt-        sio.
tää yhteisön etuun vaikuttavien tekijöiden aktiivista arvi-
ointia ainakin niiltä osin kuin asianosaiset ovat kiinnittä-     (1) EYVL C 103, 11.4.1994.
neet huomiota niihin. Kun tässä yhteydessä on tuotu esiin
perusteltuja näkökohtia, komission on joko yhdyttävä nii-
hin ja suositettava neuvostolle niiden mukaisten lopullisten
toimenpiteiden omaksumista, tai esitettävä järkevä selitys
vastakkaiselle päätökselleen. Nyt esillä olevassa asiassa ei
menetelty kummallakaan näistä tavoista, vaikka kantajien
                                                                          Asian T-192/95 (1) poistaminen rekisteristä
luottamuksensuoja olisi tätä edellyttänyt.
                                                                                (98/C 113/52)
Kantajat väittävät lopuksi, että neuvoston päätös lopulli-
sen polkumyyntitullin käyttöönotosta kahden puheena ole-                        (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
vista kolmesta tuontimaasta (Intian ja Pakistanin) suhteen
jo olemassa olevien tuonnin määrällisten rajoitusten lisäksi     Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
loukkaa suhteellisuusperiaatetta.                                tuimen kolmannen laajennetun jaoston puheenjohtajan
                                                                 5.2.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
                                                                 ristä on poistettu asia T-192/95, Hitachi Ltd, Matsushita
                                                                 Electronics Corporation, Mitsubishi Electric Corporation,
                                                                 NEC Corporation, Oki Electric Industry Co., Sanyo Elect-
                                                                 ric Co. Ltd, Sharp Corporation ja Toshiba Corporation
        Asian T-191/93 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                 vastaan Euroopan yhteisöjen komissio.
                        (98/C 113/49)
                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                     (1) EYVL C 351, 30.12.1995.
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuimen laajennetun ensimmäisen jaoston puheenjohtajan
30.1.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
ristä on poistettu asia T-191/93, Albrecht Graf Brockdorff-
Ahlefeldt vastaan Euroopan unionin neuvosto.                              Asian T-215/95 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (98/C 113/53)
(1) EYVL C 270, 19.10.1992.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
                                                                 tuimen neljännen laajennetun jaoston puheenjohtajan
      Yhdistettyjen asioiden T-207/93 ja T-224/93 (1)            2.2.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
                   poistaminen rekisteristä                      ristä on poistettu asia T-215/95, Telecom Italia SpA vas-
                        (98/C 113/50)                            taan Euroopan yhteisöjen komissio.
                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                     (1) EYVL C 46, 17.2.1996.
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuimen laajennetun ensimmäisen jaoston puheenjohtajan
30.1.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
ristä on poistettu yhdistetyt asiat T-207/93 ja T-224/93,
Hans-Erdmann von Flotow ja Gunda Bergmann vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio.                                             Asian T-197/96 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (98/C 113/54)
(1) EYVL C 270, 19.10.1992.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
                                                                 tuimen neljännen jaoston puheenjohtajan 30.1.1998 anta-
                                                                 malla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on pois-
         Asian T-78/94 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                 tettu asia T-197/96, Consorzio del Formaggio Parmigiano
                        (98/C 113/51)                            Reggiano ja Latteria sociale Spadarotta soc. coop. a r.l.
                                                                 vastaan Euroopan yhteisöjen komissio.
                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-           (1) EYVL C 54, 22.2.1997.
tuimen laajennetun ensimmäisen jaoston puheenjohtajan
30.1.1998, antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekis-


title: Asia C-438/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Taranto (Italia) on esittänyt 10.8.2015 – Rikosoikeudenkäynti Davide Durantea vastaan

text:
               16.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Taranto (Italia) on esittänyt 10.8.2015 – Rikosoikeudenkäynti Davide Durantea vastaan
   (Asia C-438/15)
   (2015/C 381/16)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Taranto

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Davide Durante

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko [EY] 43, 49 ja 56 artiklaa sekä sitä seuraavia artikloja tulkittava siten, että ne ovat esteenä rahapelejä koskevalle kansalliselle lainsäädännölle, jossa 26.4.2012 annetun lain nro 44 [10 §:n] 9-octies momentissa tarkoitetun uuden konsessioiden myöntämistä koskevan hankintamenettelyn aloittamisen yhteydessä pidetään valintamenettelyn ulkopuolelle sulkemisen perusteena sitä, ettei sopimuskumppani osoita täyttävänsä taloudellista ja rahoituksellista tilannetta koskevaa edellytystä, ilman, että siinä säädettäisiin kyseisen edellytyksen täyttämisen toteennäyttämiseksi asianmukaisia perusteita, jotka olisivat vaihtoehtoisia kahden eri luottolaitoksen antaman kahden eri todistuksen esittämistä koskevalle edellytykselle, kun todistukset ovat peräisin yhdeltä ainoalta yksiköltä?


title: Asia C-10/00: Euroopan yhteisöjen komission 13.1.2000 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 79/16                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         18.3.2000
Bundespatentsgerichin 20.10.1999 tekemällään pää-                             sen N:o 259/93 6 artiklan 5 kohdan viidennen luetelma-
töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Merz &                        kohdan mukaisesti antaman sellaisen ilmoituksen paikkan-
                         Krell GmbH & Co                                      sapitävyyden, jossa tämä on direktiivin 75/442/ETY (2)
                                                                              liitteessä II B tarkoitetuin tavoin määrittänyt jätteitä koske-
                          (Asia C-517/99)                                     vat hyödyntämistoimet, ja kieltämään näiden jätteiden
                                                                              siirtämisen, jos se havaitsee määrittämisen virheelliseksi?
                           (2000/C 79/29)
                                                                         2. Voiko jätteen lähettävä toimivaltainen viranomainen vedo-
                                                                              ta asetuksen N:o 259/93 7 artiklan 4 kohdan a alakohdan
Bundespatentsgerich on pyytänyt 20.10.1999 tekemällään                        viidennessä luetelmakohdassa säädettyihin perusteisiin,
päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen                      kun se esittää perusteltuja vastalauseita jätteiden siirtoa
31.12.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-                     vastaan, ja todeta, toisin kuin ilmoituksen tekijä on kulje-
ratkaisua asiassa Merz & Krell GmbH & Co seuraavaan                           tusasiakirjassa ilmoittanut, että aiottua siirtoa ei suoriteta
kysymykseen:                                                                  hyödyntämis- vaan huolehtimistarkoituksessa?
Onko jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämi-                3. Jos toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi,
sestä 21 päivänä joulukuuta 1988 (1) annetun ensimmäinen
neuvoston direktiivin 89/104/ETY 3 artiklan 1 kohdan d ala-
                                                                              mihin asetuksen N:o 259/93 tai muuhun yhteisön
kohtaa tulkittava sen sanamuodon vastaisesti suppeasti siten,
                                                                              säännökseen lähettävä toimivaltainen viranomainen voi
että rekisteröinnin este koskee ainoastaan sellaisia merkkejä ja
                                                                              perustaa jätteiden siirtoa koskevan kiellon, jos tätä siirtoa,
merkintöjä, jotka välittömästi kuvaavat niitä tavaroita tai
                                                                              toisin kuin ilmoituksen tekijä on ilmoittanut, ei suoriteta
palveluja, tai niiden olennaisia tunnusmerkkejä ja ominaisuuk-
                                                                              hyödyntämis- vaan huolehtimistarkoituksessa?
sia, joita varten rekisteröintiä konkreettisesti haetaan? Vai onko
säännös ymmärrettävä siten, että vapaaksi jäävien merkkien
(Freizeichen) ja yleisnimien ohella myöskään sellaisia merkkejä          4. Onko jätteiden sijoittamista kaivokseen pidettävä asetuk-
ja merkintöjä ei saada rekisteröidä tavaramerkkeinä, jotka ovat               sessa N:o 259/93 ja direktiivin 75/242/EY liitteessä II A
tulleet kyseisellä tai siihen verrattavalla alalla mainoksessa                (toimi D 12) tarkoitettuna jätteiden huolehtimistoimena
käytettävänä iskusanana, laatua koskevana viittauksena, osto-                 riippumatta niistä tosiasiallisista olosuhteista, joissa tämä
kehotuksena jne. yleisessä kielenkäytössä tai hyvän kauppata-                 sijoittaminen on toteutettu?
van mukaan tavanomaisiksi, ilman, että niillä välittömästi
kuvattaisiin tavaroiden ja palvelujen, joita varten rekisteröintiä       5. Jos neljänteen kysymykseen vastataan kieltävästi,
haetaan, konkreettisia ominaisuuksia?
                                                                              millaisilla perusteilla toimen voidaan katsoa olevan direktii-
(1) EYVL L 40, 11.2.1989, s. 1.                                               vin 75/442/EY liitteessä II tarkoitettu toimi?
                                                                         (1) EYVL L 30, 1993, s. 1.
                                                                         (2) EYVL L 194, 1975, s. 39.
Verwaltungsgerichtshofin 16.12.1999 tekemällään pää-
töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa A.S.A.
Abfall Service AG vastaan Bundesminister für Umwelt,
                        Jugend und Familie
                             (Asia C-6/00)
                            (2000/C 79/30)
                                                                         Euroopan yhteisöjen komission 13.1.2000 Italian tasaval-
                                                                                taa vastaan nostama kanne
Verwaltungsgerichtshof on pyytänyt 16.12.1999 tekemällään
päätöksellä joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
11.1.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-                                             (Asia C-10/00)
ratkaisua asiassa A.S.A. Abfall Service AG vastaan Bundesmi-
nister für Umwelt, Jugend und Familie, seuraaviin kysymyksiin:                                      (2000/C 79/31)
1. Onko Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroo-
     pan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta          Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 13.1.2000 Euroo-
     ja tarkastamisesta 1 päivänä helmikuuta 1993 annetussa              pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa
     neuvoston asetuksessa (EY) N:o 259/93 (1) (jäljempänä               vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudelliset neuvonantajat
     asetus N:o 259/93) tarkoitettu jätteen lähettävä toimivaltai-       Enrico Traversa ja Hans Peter Hartvig ja prosessiosoite Luxem-
     nen viranomainen tarkistamaan ilmoituksen tekijän asetuk-           burgissa c/o Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner.
 ---pagebreak--- 18.3.2000                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 79/17
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                             Euroopan yhteisöjen komission 18.1.2000 Italian tasaval-
                                                                                taa vastaan nostama kanne
a) toteaa, että Italian tasavalta on laiminlyönyt yhteisön omia
     varoja koskeviin määräyksiin perustuvat velvoitteensa,
                                                                                (Asia C-14/00)
     koska se ei ole toimittanut komissiolle Italian liiran
     suuruista summaa eikä maksanut tähän liittyviä viivästys-
     korkoja;                                                                                (2000/C 79/32)
b) velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
     kulut.                                                              Euroopan yhteisöjen komissio on 18.1.2000 nostanut kanteen
                                                                         Italian tasavaltaa vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistui-
                                                                         messa. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellisen osaston virka-
                                                                         mies Gregorio Valero Jordana ja oikeudellisella osastolla
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      työskentelevä tuomari Giacinto Bisogni ja prosessiosoite
                                                                         Luxemburgissa on c/o Carlos Gómez de la Cruz, Centre
                                                                         Wagner, Kirchberg.
Komissio ja Italian tasavalta olivat sopineet, että San Marinoon
tarkoitettujen, kolmansista maista peräisin olevien tavaroiden
tuontia koskevaa tullia 1.1.1979-30.11.1992 (eli ennen Euroo-
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
pan yhteisöjen ja San Marinon tasavallan välisen väliaikaisen,
                                                                         tuin
kaupasta ja tulliliitosta 16.12.1991 tehdyn sopimuksen (1)
voimaantuloa) ei pidetä yhteisön omiin varoihin kuuluvana
San Marinon tasavallan suvereniteetin vuoksi ja sen vuoksi,              –    toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut 28 EY
että se ei kuulu Euroopan yhteisöön. Lisäksi oli sovittu, että                artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on määrännyt,
toisistaan pidetään erillään tullit, jotka San Marinon on                     että sellaisia suklaatuotteita, jotka sisältävät muita kasvis-
maksettava, ja tullit, jotka Italia kantaa ja jotka kuuluvat                  rasvoja kuin kaakaovoita ja jotka on valmistettu laillisesti
yhteisön omiin varoihin. Lisäksi yhteisön taloudellisten etujen               jäsenvaltioissa, jotka sallivat tällaisten rasvojen lisäämisen,
turvaamiseksi oli sovittu, että Italia ei voi yksipuolisesti päättää          voidaan saattaa markkinoille Italiassa sillä nimikkeellä,
tästä erottelusta ilman komission suostumusta. Sopimuksessa                   jolla niitä markkinoidaan siinä valtiossa, josta ne ovat
ei kuitenkaan ollut määräyksiä siitä, minkä menetelmän perus-                 peräisin ja määrännyt, että nämä tuotteet voidaan saattaa
teella päätetään San Marinon maksettavaksi kuuluvista tulleis-                markkinoille ainoastaan siinä tapauksessa, että niihin on
ta. Italia on tämän vuoksi perusteetta vähentänyt yhteisölle                  merkitty nimike ”suklaan korvike”;
kuuluvia varoja tekemällä vähennyksiä, joita komissio ei
ole hyväksynyt, soveltamalla laskutapaa, jonka komissio on
riitauttanut.                                                            –    velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
                                                                              kulut.
Komission mukaan Italia on rikkonut perustamissopimuksen
mukaisia velvoitteitaan, koska se on vähentänyt yksipuolisesti
yhteisön omiin varoihin tehtäviä suorituksia ilman komission
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
suostumusta, ja koska se on jättänyt vastaamatta komission
pyyntöön, jossa vaadittiin näiden vähennysten perustelemista,
mikä merkitsee, että yhteisön omat varat saattavat perusteetto-
masti vähentyä.                                                          Hallinnollisessa soveltamisohjeessa, joka on annettu
                                                                         15.3.1996, määrätään, että Yhdistyneestä kuningaskunnasta,
                                                                         Irlannista ja Tanskasta peräisin oleva suklaa, joka sisältää muita
Tämän vuoksi komissio oli vaatinut Italian hallitusta toimitta-          kasvisrasvoja kuin kaakaovoita, voidaan saattaa markkinoille
maan komissiolle Italian liiraa ja suorittamaan komissiolle              Italiassa ainoastaan siinä tapauksessa, että siihen on merkitty
tähän liittyvät viivästyskorot 1.1.1996 alkaen, eli päivästä,            nimike ”suklaan korvike”.
josta summan suorittamisen laiminlyönnin voidaan katsoa
alkaneen, siihen asti kunnes summa toimitetaan komissiolle.
                                                                         Kyseiset suklaatuotteet on valmistettu laillisesti jäsenvaltioissa,
                                                                         jotka sallivat kasvisrasvojen lisäämisen ja joissa noudatetaan
Koska Italian tasavalta ei ollut toimittanut summaa komissiolle          elintarvikkeena käytettäviä kaakao- ja suklaatuotteita koskevan
eikä maksanut sitä koskevia viivästyskorkoja, komissio katsoo,           jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetussa direk-
että Italian tasavalta on laiminlyönyt yhteisön omia varoja              tiivissä 73/241/ETY (1) säädettyjä valmistusta koskevia
koskeviin määräyksiin perustuvat velvoitteensa.                          määräyksiä. Tällaisten tuotteiden on voitava liikkua vapaasti
                                                                         yhteisössä.
(1) EYVL L 359, 9.12.1992, s. 14.
                                                                         Italian viranomaiset väittävät, ettei kyseisillä kansallisilla
                                                                         säännöksillä estetä kyseisten tuotteiden pääsyä Italian markki-
                                                                         noille, vaan niissä edellytetään, että näiden tuotteiden nimikettä
                                                                         muutetaan kuluttajansuojaan liittyvistä syistä.


title: Asia T-255/17: Kanne 28.4.2017 – Les Mousquetaires ja ITM Entreprises v. komissio

text:
               17.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 231/30

         Kanne 28.4.2017 – Les Mousquetaires ja ITM Entreprises v. komissio
   (Asia T-255/17)
   (2017/C 231/38)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: Les Mousquetaires (Pariisi, Ranska) ja ITM Entreprises (Pariisi) (edustajat: asianajajat N. Jalabert-Doury, B. Chemama ja K. Mebarek)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteuttamaan prosessinjohtotoimen kehottaakseen komissiota täsmentämään ne oletukset ja esittämään ne todisteet, joihin se perusti päätösten AT.40466 – Tute ja AT.40467 – Tute 2 kohteen ja tarkoituksen;

               —

               hyväksymään asetuksen N:o 1/2003 20 artiklan 4 kohtaa koskevan lainvastaisuusväitteen, koska kyseisellä säännöksellä ei Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kappaleen ja 8 sekä 13 artiklan ja perusoikeuskirjan 7 ja 47 artiklan mukaisesti mahdollisteta oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin;

               —

               kumoamaan 21.2.2017 annetut päätökset AT.40466 – Tute ja AT.40467 – Tute 2, joilla Les Mousquetaires S.A.S. ja kaikki sen tytäryhtiöt määrättiin 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 20 artiklan 4 kohdan perusteella suostumaan tarkastukseen;

               —

               toissijaisesti kumoamaan päätökset AT.40466 – Tute ja AT.40467 – Tute 2, jotka 9.2.2017 osoitettiin saman sisältöisinä ITM Entreprises S.A.S:lle ja joita ei annettu tiedoksi niiden vastaanottajille;

               —

               kumoamaan komission päätöksen, jolla tämä päätti tutkia ja kopioida sellaisissa tiedonsiirto- ja tallennusvälineissä olleet tiedot, joihin sisältyi näiden käyttäjien yksityiselämää koskevia tietoja, ja jolla tämä hylkäsi asianomaisten tietojen palauttamista koskevan kantajien pyynnön;

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan perusoikeuksia on loukattu, kotirauhaa on rikottu ja oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin on loukattu, koska tarkastuspäätösten täytäntöönpanon edellytyksiin ei tosiasiallisesti ollut mahdollista hakea muutosta.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan asetuksen N:o 1/2003 20 artiklan 4 kohtaa ja perusoikeuksia on loukattu siitä syystä, että tarkastuspäätöksiä ei ollut riittävästi perusteltu ja että niillä oli tästä syystä evätty kantajilta ne perustavanlaatuiset takuut, joita tällaisissa yhteyksissä vaaditaan. Kyseisissä päätöksissä ei varsinkaan riittävästi rajattu tarkastusten kohdetta ja tarkoitusta eikä niissä täsmennetty komission keräämiä oletuksia ja todisteita.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan asetuksen N:o 1/2003 20 artiklan 3 ja 4 kohtaa sekä 21 artiklaa ja perusoikeuksia on loukattu siitä syystä, että kantajilta evättiin muita perustavanlaatuisia takuita. Tarkastuspäätösten ajallista ulottuvuutta ei nimittäin ollut rajattu, ne oli voitu panna täytäntöön, vaikka niitä ei ollut tosiasiallisesti annettu tiedoksi, ja noudattamatta kantajien oikeutta oikeusapuun, vaikenemisoikeutta ja oikeutta yksityiselämän kunnioittamiseen, eivätkä ne olleet mahdollistaneet sitä, että kantajat olisivat tehokkaasti voineet vastustaa niitä, kun huomioon otetaan jatkuva muistuttaminen niiden noudattamatta jättämisestä määrättävistä seuraamuksista.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio teki ilmeisen arviointivirheen ja loukkasi suhteellisuusperiaatetta, kun se päätti kyseisten tarkastusten mahdollisuuksista, kestosta ja laajuudesta.

               5)

               Viides kanneperuste, jonka mukaan perusoikeuksia on loukattu päätöksellä, jolla kieltäydyttiin varmistamasta tiettyjen sellaisten henkilökohtaisia tietoja sisältäneiden asiakirjojen asianmukaista suojelua, joille kantajat olivat pyytäneet unionin oikeuteen perustuvaa suojaa.

               6)

               Kuudes kanneperuste, jossa toissijaisesti vaaditaan 9.2.2017 tehtyjen tarkastuspäätösten kumoamista samoilla perusteilla.


title: Asia C-524/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal administratif de Paris (Ranska) on esittänyt 12.11.2009 — Ville de Lyon v. Caisse des dépôts et consignations

text:
               13.2.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 37/29

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal administratif de Paris (Ranska) on esittänyt 12.11.2009 — Ville de Lyon v. Caisse des dépôts et consignations
   (Asia C-524/09)
   2010/C 37/36
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal administratif de Paris

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Ville de Lyon

      Vastaaja: Caisse des dépôts et consignations

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1.

               Kuuluuko 21.12.2004 annetun asetuksen (EY) N:o 2216/2004 (1) liitteessä XVI olevassa 12 kohdassa mainittujen tietojen antaminen tai siitä kieltäytyminen vain keskusvalvojan toimivaltaan vai kuuluuko se myös kansallisen rekisterin valvojan toimivaltaan?

               2.

               Jos kansallisen rekisterin valvoja on toimivaltainen, onko näiden tietojen katsottava olevan 28.1.2003 annetun direktiivin 2003/4/EY (2) 4 artiklassa tarkoitettuja ”ympäristöön joutuneita päästöjä koskevia tietoja”, joiden osalta ei voida vedota ”kaupallisten tai teollisten tietojen luottamuksellisuuteen”, vai sovelletaanko näiden tietojen antamiseen erityisiä luottamuksellisuutta koskevia sääntöjä?

               3.

               Jos erityisiä luottamuksellisuutta koskevia sääntöjä sovelletaan, voidaanko nämä tiedot antaa vasta viiden vuoden määräajan päätyttyä vai koskeeko tämä määräaika vain päästöoikeuksien jakamiseen sovellettavaa viisivuotiskautta 13.10.2003 annetun direktiivin 2003/87/EY (3) mukaisesti?

               4.

               Jos tätä viiden vuoden määräaikaa sovelletaan, mahdollistetaanko 21.12.2004 annetun asetuksen N:o 2216/2004 10 artiklassa tätä määräaikaa koskeva poikkeus ja voidaanko poikkeus sen perusteella evätä alueelliselta julkisyhteisöltä, joka haluaa saada nämä tiedot kaukolämmön julkisen palvelun hoitamista koskevan sopimuksen neuvotteluita varten?

      (1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen 280/2004/EY mukaisesta standardoidusta ja suojatusta rekisterijärjestelmästä 21.12.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 2216/2004 (EUVL L 386, s. 1).

      (2)  Ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28.1.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/4/EY (EUVL L 41, s. 26).

      (3)  Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/87/EY (EYVL L 275, s. 32).


title: Asia C-287/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 11.9.2007 (Centrale Raad van Beroepin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — D. P. W. Hendrix v. Raad van Bestuur van het Uitvoeringsinstituut Werknemersverzekeringen (Siirtotyöläisten sosiaaliturva — EY 12, EY 17, EY 18 ja EY 39 artikla — Asetus (ETY) N:o 1408/71 — 4 artiklan 2 a kohta ja 10 a artikla sekä liite II a — Asetus (ETY) N:o 1612/68 — 7 artiklan 1 kohta — Maksuihin perustumattomat erityiset sosiaaliturvaetuudet — Alankomaalainen nuorille vammaisille maksettava etuus — Etuuden maastavientikelvottomuus)

text:
               10.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/5

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 11.9.2007 (Centrale Raad van Beroepin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — D. P. W. Hendrix v. Raad van Bestuur van het Uitvoeringsinstituut Werknemersverzekeringen
   (Asia C-287/05) (1)

   (Siirtotyöläisten sosiaaliturva - EY 12, EY 17, EY 18 ja EY 39 artikla - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - 4 artiklan 2 a kohta ja 10 a artikla sekä liite II a - Asetus (ETY) N:o 1612/68 - 7 artiklan 1 kohta - Maksuihin perustumattomat erityiset sosiaaliturvaetuudet - Alankomaalainen nuorille vammaisille maksettava etuus - Etuuden maastavientikelvottomuus)
   (2007/C 269/11)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Centrale Raad van Beroep
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: D. P. W. Hendrix

      Vastaaja: Raad van Bestuur van het Uitvoeringsinstituut Werknemersverzekeringen
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Centrale Raad van Beroep — Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97 (EYVL L 28, s. 1), sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna 4.6.1998 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1223/98 (EYVL L 168, s. 1), 4 artiklan 2 a kohdan tulkinta, sekä EY 12, EY 18 ja EY 39 artiklan ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15.10.1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68 (EYVL L 257, s. 2) 7 artiklan 2 kohdan ulottuvuus
   Tuomiolauselma

               1)

               Työkyvyttömille nuorille vammaisille maksettavasta avustuksesta 24.4.1997 annetun lain (Wet arbeidsongeschiktheidsvoorziening jonggehandicapten) perusteella maksettavaa etuutta on pidettävä sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja saatettuna ajan tasalle 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna 4.6.1998 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1223/98, 4 artiklan 2 a kohdassa tarkoitettuna maksuihin perustumattomana erityisetuutena, mistä seuraa, että pääasian valittajan kaltaiseen henkilöön on sovellettava ainoastaan mainitun asetuksen 10 a artiklassa säädettyä yhteensovittamissääntöä ja että tämän etuuden maksaminen voidaan pätevästi varata henkilöille, jotka asuvat etuuden maksavan jäsenvaltion alueella. Se, että asianomainen henkilö sai alun perin nuorille vammaisille maksettavaa avustusta, joka oli maastavientikelpoinen, on merkityksetöntä mainittujen säännösten soveltamisen kannalta.

               2)

               EY 39 artiklaa ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15.10.1968 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 1612/68 on tulkittava niin, että niillä ei estetä kansallista lainsäädäntöä, jolla sovelletaan asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja saatettuna ajan tasalle asetuksella N:o 118/97, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna asetuksella N:o 1223/98, 4 artiklan 2 a kohtaa ja 10 a artiklaa ja jossa säädetään, että viimeksi mainitun asetuksen liitteessä II a mainittu maksuihin perustumaton erityisetuus voidaan myöntää vain kyseisessä jäsenvaltiossa asuville henkilöille. Tämän lainsäädännön täytäntöönpanolla ei kuitenkaan saada loukata pääasian valittajan kaltaisessa tilanteessa olevan henkilön oikeuksia enempää kuin kansallisella lailla tavoitellun legitiimin tavoitteen toteuttaminen vaatii. Kansallisen tuomioistuimen, jonka on tulkittava kansallista lakia mahdollisimman pitkälle yhteisön oikeuden mukaisesti, on otettava huomioon erityisesti, että kyseessä oleva työntekijä on säilyttänyt kaikki taloudelliset ja sosiaaliset siteensä lähtöjäsenvaltioon.

      (1)  EUVL C 296, 26.11.2005.


title: Asia T-294/11: Kanne 9.6.2011 — Helleenien tasavalta v. komissio

text:
               13.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 238/25

         Kanne 9.6.2011 — Helleenien tasavalta v. komissio
   (Asia T-294/11)
   2011/C 238/44
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: I. Chalkias ja S. Papaiioannou)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan kanteen tutkittavaksi

               —

               kumoamaan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta, Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) tai Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 15.4.2011 tehdyn komission täytäntöönpanopäätöksen Helleenien tasavaltaa koskevien rahoitusoikaisujen osalta tai muuttamaan sitä

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Helleenien tasavalta vaatii kanteessaan kumottavaksi Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta, Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) tai Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 15.4.2011 tehdyn komission täytäntöönpanopäätöksen, joka annettiin tiedoksi numerolla K(2011) 2517 ja joka julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä L102/33/16-4-2011 (EUVL L 102, s. 33) numerolla 2011/244/EU siltä osin kuin päätös koskee Helleenien tasavaltaa ja rahoitusoikaisuja a) oliiviöljyn tuotantotukiin, b) oliivirekisterin perustamisesta johtuviin menoihin (oliivialan GIS-järjestelmä) ja c) muihin suoriin tukiin (peltokasvit).
   Oliiviöljyn tuotantotukiin tehdyistä oikaisuista kantaja katsoo ensinnäkin, että komissio on arvioinut virheellisesti tosiseikkoja yhtäältä siltä osin kuin kysymys on säännöllisesti tehtäviin olennaisiin tarkastuksiin liittyvistä vähäisistä puutteista, eikä siksi ole perusteita 10 ja 15 prosentin oikaisuille erityisesti, koska Kreikan oliivialalla on ollut jo 1.11.2003 alkaen voimassa täydellinen ja luotettava maantieteellinen tietojärjestelmä (oliivialan GIS), joka on koko oliiviöljyn tuotantotukien järjestelmää koskeva keskeinen tarkastusinstrumentti, ja toisaalta siltä osin kuin viljelyä koskevat ilmoitukset on tarkastettu yksityiskohtaisesti oliivipuiden tuoton ja puristamoiden toiminnan tavoin.
   Kantaja väittää toiseksi seuraavaa. a) Komission päätöksessä ei ole pätevää ja todellista oikeudellista perustetta sille, että oikaisuja on nostettu toistuvuuden vuoksi. Komission tälle ilmaisulle antama merkitys on virheellinen, koska on ilmeistä, ettei toistuvia puutteita ole ollut. Toistuvuus, johon komissio vetoaa, perustuu virheelliseen oletukseen, joka johtuu komission tälle ilmaisulle antamasta virheellisestä merkityksestä, ja tämän merkityksen perusteella se tekee täysin virheellisen päätelmän väitettyjen puutteiden toistuvuudesta, koska järjestelmän keskeinen tarkastusinstrumentti — eli oliivialan GIS-järjestelmä — oli jo luotu. b) Komissio on arvioinut tosiseikkoja virheellisesti, koska joka tapauksessa oikaisun nostaminen 10 prosentista 2003 ja 2004 välisenä ajanjaksona 15 prosenttiin 2004 ja 2005 välisenä ajanjaksona on lainvastainen ja perusteeton, kun otetaan huomioon, että sanottuna ajanjaksona on todettu useita parannuksia ja päivityksiä oliivialan GIS-järjestelmässä ja siksi voidaan sanoa, ettei tarkastusjärjestelmä ole huonontunut, vaan merkittävästi parantunut.
   Oliivialan GIS-järjestelmän perustemisesta tehdystä oikaisusta kantaja katsoo ensinnäkin, ettei ole pätevää oikeudellista perustetta rahoitusoikaisulle, joka koskee oliivialan GIS-järjestelmän perustamismenettelystä johtuvia menoja, koska tähän käytetty rahamäärä on peräisin kreikkalaisten tuottajille tarkoitetuista tuista, ja se, että näitä menoja ei hyväksytä merkitsee EMOTR:lle perusteetonta taloudellista etua ja kaksinkertaista taloudellista seuraamusta, kun otetaan huomioon, että toteutuneet menot ovat tukikelpoisia, jos ne eivät ylitä komission hyväksymää talousarviota ja kreikkalaisilta tuottajilta otettua kokonaisrahamäärää, ja että hetki, joka on merkityksellinen sen arvioimiseksi, onko meno tukikelpoinen vai ei, on hetki, jolloin oikeudellinen velvoite syntyy tai jolloin se on pantava täytäntöön, eikä hetki, jolloin menosta on ilmoitettu.
   Kantaja vetoaa toiseksi siihen, että a) suhteellisuusperiaatetta on loukattu lisäsopimuksista johtuvien 2 920 191,03 euron suuruisten menojen osalta ja että b) tosiseikkoja on arvioitu virheellisesti sopimuksesta 5190/ES/2003 johtuvien menojen osalta.
   Suoriin tukiin (peltokasvit) tehdyistä oikaisuista kantaja katsoo ensinnäkin, että a) pätevää oikeudellista perustetta ei ole sille, että uuteen yhteiseen maatalouspolitiikkaan ja uuteen järjestelmään ainutlaatuisten tukien maksamisesta sovelletaan vanhoja suuntaviivoja, joissa määrätään tietyistä kiinteistä oikaisuista ja että b) näiden suuntaviivojen soveltaminen loukkaa vakavasti suhteellisuusperiaatetta.
   Kantaja katsoo toiseksi, että tosiseikkoja on arvioitu virheellisesti siltä osin kuin kysymys on a) LPIS-GIS-järjestelmän väitetyistä puutteista, b) sen seikan toteamisesta, että LPIS-GIS-tiedoista — joita käytettiin vuoden 2009 LPIS-GIS-tietojen kanssa vuoden 2007 vaatimuksiin ja jotka ovat täydellisiä ja luotettavia komission paikalla tehdyssä tarkastuksessa toteamalla tavalla — ilmenee, että erot ja puutteet ovat alle 2 prosenttia, ja siksi oikaisun ei pitäisi ylittää tätä määrää, ja c) siitä, että on väitetysti havaittu puutteita hallinnollisissa tarkastuksissa, ristiintarkastuksissa ja paikalla tehdyissä tarkastuksissa sekä niiden laadussa ja erityisesti siinä, ettei laidunmaata ole mitattu ja että paikalla tehdyt tarkastukset on tehty liian myöhään, vaikka useita parannuksia on tehty vuoden 2007 vaatimusten esittämisen aikaan, ja siksi komission olisi pidättäydyttävä oikaisuista.
   Lopuksi kantaja vetoaa siihen, että asetuksen N:o 1290/05 (1) 33 artiklaa on rikottu niiden menojen osalta, jotka liittyvät maaseudun kehittämistoimiin.

      (1)  Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.6.2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1290/2005 (EUVL L 209, s. 1)