title: Asia T-102/10: Kanne 3.3.2010 — Südzucker ym. v. komissio

text:
               1.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/69

         Kanne 3.3.2010 — Südzucker ym. v. komissio
   (Asia T-102/10)
   2010/C 113/102
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantajat: Südzucker AG Mannheim/Ochsenfurt (Mannheim, Saksa), AGRANA Zucker GmbH (Wien, Itävalta), Südzucker Polska S.A. (Breslau, Puola), Raffinerie Tirlemontoise SA (Brysseli, Belgia), Saint Louis Sucre SA (Pariisi, Ranska) (asiamiehet: asianajajat H.-J- Prieß ja B. Sachs)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               asetusten (EY) N:o 1762/2003, (EY) N:o 1775/2004, (EY) N:o 1686/2005 ja (EY) N:o 164/2007 oikaisemisesta ja sokerialan tuotantomaksujen vahvistamisesta markkinointivuosiksi 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 ja 2005/2006 3.11.2009 annettu komission asetus (EY) N:o 1193/2009 on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja esittävät kumoamisvaatimuksensa tueksi useita eri kanneperusteita.
   Ensimmäisessä kanneperusteessaan kantajat vetoavat EY 233 (SEUT 266 artikla) artiklan analogiseen rikkomiseen, koska komissio ei ollut noudattanut yhteisöjen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-5/06 ja C-23/06–C-36/06, Zuckerfabrik Jülich, 8.5.2008 antamaa tuomiota (Kok., s. I-3231). Yhteisöjen tuomioistuin päätti tuossa tuomiossa ne tavat, joilla käsitteisiin ”vietävä ylijäämä” ja ”vientisitoumusten kokonaismäärä” liittyvät muuttujat oli määritettävä laskettaessa sokerintuotantovuosia 2002/2003–2005/2006 koskevia tuotantomaksuja. Kantajien mukaan komissio on riidanalaisessa asetuksessa muuttanut myös ”maksujen kokonaismäärään” liittyvää kolmatta muuttujaa, vaikkei viimeksi mainitun laskentatapaa tutkittu edellä mainituissa yhdistetyissä asioissa.
   Toisessa kanneperusteessaan kantajat väittävät, että komissio on rikkonut asetuksen (EY) N:o 1260/2001 (1) 15 artiklan 1 kohdan d alakohtaa ja toiminut vastoin sen tarkoitusta ja tavoitetta. Ne toteavat tästä muun muassa, että komissio oli maksujen kokonaismäärää laskiessaan ottanut mukaan maksuja, joita ei ollut haettu eikä maksettu. Lisäksi kuukausikohtaisen viennin kiintiöiminen oli johtanut siihen, ettei laskelma pitänyt paikkaansa. Tämän osalta kantajat korostavat sitä, että unionin tuomioistuin on asiassa Zuckerfabrik Jülich kieltänyt vahvistamasta kokonaistappion määrää maksuihin liittyviä kuluja suuremmaksi.
   Kolmanneksi taannehtivuuskieltoa on rikottu, koska komissio muutti maksujen kokonaismäärää taannehtivin vaikutuksin.
   Neljännen kanneperusteen mukaan EY 253 artiklassa (SEUT 296 artikla) määrättyä perusteluvelvollisuutta ei ole noudatettu, koska komissio perusteli riidanalaista asetusta asiassa Zuckerfabrik Jülich annettuun tuomioon mukautumisella, mutta kantajien mukaan asetuksessa ei noudateta tuota tuomiota.
   Kantaja väittävä otsikon ”muut oikeudelliset virheet” alla, ettei komissiolla enää 3.11.2009 ollut toimivaltaa antaa asetusta sokerialan tuotantomaksujen vahvistamisesta markkinointivuosiksi 2002/2003–2005/2006, koska asetus N:o 1260/2001, jonka komissio mainitsee oikeudellisena perustana, oli asetuksen antamisajankohtana jo kumottu. Vielä ne väittävät, että EY 37 artiklan 2 kohtaa on rikottu, koska tämän määräyksen mukaan asetuksen antamiseksi olisi pitänyt valita jokin muu menettely.

      (1)  Sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 19.6.2001 annettu komission asetus (EY) N:o 1260/2001 (EYVL L 178, s. 1).


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys 21 päivänä syyskuuta 2001 asiassa T-138/01 R, F vastaan Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuin (Välitoimimenettely – Henkilöstö – Siirtopäätös – Kiireellisyys – Intressivertailu)

text:
2.2.2002               FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 31/11
mioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston                     YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
puheenjohtaja M. Vilaras sekä tuomarit V. Tiili ja P. Mengozzi,                        TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
kirjaaja: H. Jung, on 24.10.2001 antanut määräyksen, jonka
määräysosa on seuraava:                                                                  19 päivänä lokakuuta 2001
1)    Kanne hylätään.                                                   asiassa T-121/01, Laurent Piau vastaan Euroopan yhteisö-
                                                                                jen komissio (1)
2)    Kukin osapuoli vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                                                                        (Laiminlyöntikanne – Asetuksen N:o 2842/98 6 artiklan
                                                                        mukainen komission kehotus – Laiminlyönnin korjaavan
                                                                          kannan määrittely – Lausunnon antamisen raukeaminen)
(1) EYVL C 61, 24.2.2001.
                                                                                (2002/C 31/23)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                        Asiassa T-121/01, Laurent Piau, kotipaikka Ranska, edustaja-
                                                                        naan asianajaja M. Fauconnet, vastaan Euroopan yhteisöjen
ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN                                komissio (asiamiehenään E. Gippini Fournier), jossa kantaja
                  PRESIDENTIN MÄÄRÄYS                                vaatii, että komission todetaan jättäneen perustamissopimuk-
                                                                        sen vastaisesti tekemättä päätöstä väitettyjä EY 81 artiklan
                  19 päivänä syyskuuta 2001                             vastaisuuksia koskevan kantelun johdosta, yhteisöjen ensim-
                                                                        mäisen oikeusasteen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toi-
                                                                        mien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja B. Vesterdorf
asiassa T-83/01, Merck KGaA vastaan sisämarkkinoiden                    sekä tuomarit N. J. Forwood ja H. Legal, kirjaaja: H. Jung,
 harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (1)               on 19.10.2001 antanut määräyksen, jonka määräysosa on
                                                                        seuraava:
(Yhteisön tavaramerkki – Kanteen virheellisyys – Tutkimatta
                            jättäminen)                                 1)    Lausunnon antaminen kanteessa raukeaa.
                                                                        2)    Kukin osapuoli vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                          (2002/C 31/22)
                                                                        (1) EYVL C 227, 11.8.2001.
                  (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Asiassa T-83/01, Merck KGaA, kotipaikka Darmstadt (Saksa),
vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit
ja mallit) (SMVH), jossa kantaja vaatii kumottavaksi sisämarkki-              YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
noiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) kolman-                 TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS
nen valituslautakunnan 31.1.2001 tekemän päätöksen
R 299/2000-3, joka koskee sanamerkin ”OSTEOCALCIUM”                                      21 päivänä syyskuuta 2001
rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi, ensimmäisen oikeusas-
teen tuomioistuimen (toinen jaosto), presidentti A. W. H. Meij          asiassa T-138/01 R, F vastaan Euroopan yhteisöjen tilintar-
ja tuomarit A. Potocki ja J. Pirrung, kirjaaja H. Jung, on                                    kastustuomioistuin
19.9.2001 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seu-
raava:
                                                                        (Välitoimimenettely – Henkilöstö – Siirtopäätös – Kiireelli-
                                                                                syys – Intressivertailu)
1)    Kanne jätetään tutkimatta.
                                                                                (2002/C 31/24)
2)    Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
(1) EYVL C 173, 16.6.2001.
                                                                        Asiassa T-138/01 R, F, kotipaikka Luxemburg, edustajanaan
                                                                        asianajaja P. Goergen, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan
                                                                        Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuin (asiamiehinään
 ---pagebreak--- C 31/12                  FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          2.2.2002
J.-M. Stenier, P. Giusta ja B. Schäfer), jossa on pyydetty                  Kantaja ei sinänsä kiistä niitä tosiseikkoja, jotka komissio on
lykkäämään nimittävän viranomaisen 4.12.2000 tekemän sen                    riidanalaisessa päätöksessä maininnut, ja kanteen perusteet
päätöksen täytäntöönpanoa, joka koskee kantajan siirtämistä                 liittyvät määrätyn sakon suuruuteen.
käännöspalveluihin, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
mioistuimen presidentti on antanut 21.9.2001 määräyksen,
jonka määräysosa on seuraava:
                                                                            Kantaja väittää, että sakko on lainvastainen, koska sillä laimin-
                                                                            lyödään suhteellisuusvelvoitetta ja yhdenvertaisen kohtelun
1)    Välitoimihakemus hylätään.                                            velvoitetta. Kantajan mukaan komissio on menetellyt lainvas-
                                                                            taisesti ja EY 3 artiklan g kohdan, EY 5, EY 81 ja EY
2)    Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin                            253 artiklan vastaisella tavalla siksi, koska se on määritellyt
                                                                            sakon perusmäärän vain kantajan maailmanlaajuisen liikevaih-
                                                                            don perusteella ja koska se ei ole ottanut huomioon kantajan
                                                                            toimintaa Euroopan talousaluella. Sillä luokittelulla, jotka
                                                                            komissio on käyttänyt sakon perusmäärän määrittelemisessä
                                                                            ja kyseisen summan vahvistamisessa loukataan suhteellisuus-
                                                                            periaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.
SEC Corporationin 9.10.2001 Euroopan yhteisöjen ko-
               missiota vastaan nostama kanne                               Lisäksi kantaja väittää, että komissio on loukannut kohtuulli-
                                                                            suuden ja kahdenkertaisen seuraamuksen kiellon yleisiä peri-
                                                                            aatteita, koska se ei ole ottanut huomioon Yhdysvaltojen
                          (Asia T-251/01)                                   kilpailuviranomaisten kantajalle jo määräämiä seuraamuksia.
                           (2002/C 31/25)
                                                                            Lopuksi kantaja väittää, että tutkiessaan mahdollisia lieventäviä
                                                                            asianhaaroja komissio on loukannut yhdenvertaisen kohtelun
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                          periaatetta ja suhteelisuusperiaatetta, koska se ei ole tehnyt
                                                                            riittävää eroa japanilaisten tuottajien välillä, jotka kaikki on
                                                                            katsottu kartellin aktiivisiksi jäseniksi. Jättämällä huomioimatta
                                                                            kantajan passiivisen osuuden ja ”seuraan johtaajaani” -asen-
SEC Corporation on nostanut 9.10.2001 Euroopan yhteisöjen                   teen, komissio ei ole ottanut huomioon itse antamiaan suunta-
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo-                    viivoja ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ja yhtei-
pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustaja on                     söjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä.
Koen Platteau, asianajotoimisto Linklaters & Alliance, Bryssel
(Belgia).
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–     kumoaa asiassa COMP/E-1/36.490 – Grafiittielektrodit
      18 päivänä heinäkuuta 2001 tehdyn komission päätök-
      sen siltä osin kuin siinä määrätään kantajalle
      12 000 000 euron suuruinen sakko, tai toissijaisesti                  The Carbide/Graphite Group, Inc:in 4.10.2001 Euroopan
      ainakin alentaa kyseisen sakon määrää,                                        yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                                (Asia T-252/01)
                                                                                (2002/C 31/26)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Kantaja on japanilainen grafiittielektrodien ja muiden grafiitti-
tuotteiden valmistaja. Riidanalaisella päätöksellä kantajalle ja
seitsemälle muulle yhtiölle määrättiin sakkoja siksi, että ne
olivat rikkoneet EY 81 artiklan 1 kohtaa ja ETA-sopimuksen
53 artiklan 1 kohtaa, koska ne olivat osallistuneet sopimuksilla            The Carbide/Graphite Group, Inc. on nostanut 4.10.2001
ja yhdenmukaistetuilla menettelyillä muodostettuun kokonai-                 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
suuteen      grafiittielektrodialalla.      Kantajalle     määrättiin       messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-
12 200 000 euron suuruinen sakko. Rinnakkaisia oikeuden-                    jan edustajat ovat Marc Seimetz ja Jean Brücher, asianajotoi-
käyntejä kyseisistä sopimuksista ja menettelyistä on pantu                  misto Brücher & Seimetz, Luxembourg (Luxemburg), yhteis-
vireille muissa tuomioistuimissa esimerkiksi Yhdysvalloissa.                työssä Dechertin kanssa.


title: Asia C-585/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) on esittänyt 18.11.2016 – Serin Alheto v. Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite

text:
               13.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) on esittänyt 18.11.2016 – Serin Alheto v. Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite
   (Asia C-585/16)
   (2017/C 046/17)
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen sad Sofia-grad

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Serin Alheto

      Vastaaja: Zamestnik-predsedatel na Darzhavna agentsia za bezhantsite

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1.

               Seuraako direktiivin 2011/95 (1) 12 artiklan 1 kohdan a alakohdasta, luettuna yhdessä direktiivin 2013/32 (2) 10 artiklan 2 kohdan ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (jäljempänä SEUT) 78 artiklan 2 kohdan a alakohdan kanssa, että

                           A)

                           siinä sallitaan se, että YK:n Lähi-idässä olevien palestiinalaispakolaisten avustus- ja työelimen (jäljempänä UNRWA) pakolaiseksi rekisteröimän ja ennen hakemuksen tekemistä sen toiminta-alueella (Gazan kaistaleella) asuneen kansalaisuudettoman, Palestiinasta lähtöisin olevan henkilön kansainvälistä suojelua koskeva hakemus arvioidaan vuonna 1951 tehdyn Geneven yleissopimuksen 1 artiklan A kohdan mukaisena hakemuksena eikä saman sopimuksen 1 artiklan D kohdan toisen virkkeen mukaisena kansainvälistä suojelua koskevana hakemuksena, edellyttäen ettei toimivaltaa arvioida hakemus ole käytetty myötätunnosta tai yksilöllisistä inhimillisistä syistä ja hakemuksen käsittelystä säädetään direktiivissä 2011/95

                           B)

                           siinä sallitaan se, ettei tällaista hakemusta arvioida direktiivin 2011/95 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisten edellytysten täyttymisen osalta eikä näin ollen sovelleta Euroopan unionin tuomioistuimen kyseisestä säännöksestä esittämää tulkintaa?

               2.

               Onko direktiivin 2011/95 12 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, luettuna yhdessä 5 artiklan kanssa, tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan turvapaikka- ja pakolaislain (Zakon za ubezhishteto i bezhantsite, jäljempänä ZUB) 12 §:n 1 momentin 4 kohdan, jonka voimassa olevaan versioon ei sisälly nimenomaista perustetta palestiinalaispakolaisille suoraan myönnettävistä eduista ja jossa ei säädetä edellytyksestä, jonka mukaan apu on jostain syystä lakannut, kaltaisille säännöksille, ja siten, että direktiivin 2011/95 12 artiklan 1 kohdan a alakohta on riittävän täsmällinen ja ehdoton ja että sillä on näin ollen välitön oikeusvaikutus, joten sitä voidaan myös soveltaa ilman, että kansainvälistä suojelua hakeva henkilö on nimenomaisesti vedonnut siihen, jos hakemusta itsessään on arvioitava Geneven yleissopimuksen 1 artiklan D kohdan toisen virkkeen nojalla?

               3.

               Seuraako direktiivin 2013/32 46 artiklan 3 kohdasta, luettuna yhdessä direktiivin 2011/95 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan kanssa, että siinä sallitaan tuomioistuimen muutoksenhakumenettelyssä, joka koskee direktiivin 2013/32 10 artiklan 2 kohdan mukaisesti kansainvälisen suojelun epäämisestä tehtyä päätöstä, ja pääasian tosiseikat huomioon ottaen se, että ensimmäisen asteen tuomioistuin käsittelee kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen itsessään Geneven yleissopimuksen 1 artiklan D kohdan toisen virkkeen mukaisesti ja suorittaa arvioinnin direktiivin 2011/95 12 artiklan 1 kohdan a alakohdan perusteella, jos UNRWA:n pakolaiseksi rekisteröimä ja ennen hakemuksen tekemistä sen toiminta-alueella (Gazan kaistaleella) asunut kansalaisuudeton, Palestiinasta lähtöisin oleva henkilö on tehnyt kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen ja kansainvälisen suojelun epäämisestä tehdyssä päätöksessä kyseistä hakemusta ei arvioitu mainittujen säännösten kannalta?

               4.

               Seuraako direktiivin 2013/32 46 artiklan 3 kohdasta, joka koskee oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja jossa edellytetään, että nämä oikeussuojakeinot ”sisältävät sekä tosiseikkojen että oikeudellisten seikkojen ex nunc -tutkimisen kaikilta osin”, tulkittuna yhdessä saman direktiivin 33 ja 34 artiklan ja 35 artiklan toisen kohdan, direktiivin 2011/95 21 artiklan 1 kohdan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 18, 19 ja 47 artiklan kanssa, että siinä sallitaan tuomioistuimen muutoksenhakumenettelyssä, joka koskee direktiivin 2013/32 10 artiklan 2 kohdan mukaisesti kansainvälisen suojelun epäämisestä tehtyä päätöstä, se,

                           A)

                           että ensimmäisen asteen tuomioistuin ratkaisee ensi kerran, voidaanko kansainvälistä suojelua koskeva hakemus ottaa tutkittavaksi ja palautetaanko kansalaisuudeton henkilö maahan, jossa hän asui ennen kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tekemistä, velvoitettuaan turvapaikkaviranomaisen esittämään tarvittavat todisteet ja annettuaan asianomaiselle henkilölle tilaisuuden esittää huomautuksia hakemuksen tutkittavaksi ottamisesta, tai

                           B)

                           että ensimmäisen asteen tuomioistuin kumoaa päätöksen olennaisen menettelymääräyksen rikkomisen vuoksi ja velvoittaa turvapaikkaviranomaisen käsittelemään uudelleen kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen noudattaen lainsäädännön tulkintaa ja soveltamista koskevia ohjeita, kun se suorittaa hakemuksen tutkittavaksi ottamisen edellytysten arvioinnin yhteydessä myös direktiivin 2013/32 34 artiklassa säädetyn puhuttelun ja päättää siitä, onko kansalaisuudeton henkilö mahdollista palauttaa maahan, jossa hän asui ennen kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen tekemistä

                           C)

                           että ensimmäisen asteen tuomioistuin arvioi turvallisuutta maassa, jossa henkilö asui suullisen käsittelyn ajankohtana tai, jos hänen tilanteessaan on tapahtunut olennaisia muutoksia, jotka on katsottava päätöksessä henkilön eduksi, tuomion antamisajankohtana?

               5.

               Onko UNRWA:n antama apu direktiivin 2013/32 35 artiklan ensimmäisen kohdan b alakohdassa tarkoitettua avustusjärjestön toiminta-alueeseen kuuluvassa valtiossa annettavaa muuten riittävää suojelua, jos kyseinen valtio soveltaa avustusjärjestön tukemiin henkilöihin vuonna 1951 tehdyssä Geneven yleissopimuksessa tarkoitettua palauttamiskiellon periaatetta?

               6.

               Seuraako direktiivin 2013/32 46 artiklan 3 kohdasta, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, että oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, joita koskevan säännöksen mukaan tehokkaat oikeussuojakeinot sisältävät ”tarvittaessa kansainvälisen suojelun tarpeen tutkimi[sen] direktiivin 2011/95/EU mukaisesti”, velvoittaa ensimmäisen asteen tuomioistuimen antamaan muutoksenhakumenettelyssä, joka koskee päätöstä, jossa tutkittiin aineellisesti kansainvälistä suojelua koskeva hakemus ja evättiin kansainvälinen suojelu, tuomion

                           A)

                           joka on lainvoimainen paitsi suojelun epäämisen laillisuutta koskevan kysymyksen myös hakijan direktiivin 2011/95 mukaisen kansainvälistä suojelua koskevan tarpeen osalta, nimittäin myös silloin, kun kyseisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaan kansainvälinen suojelu voidaan myöntää ainoastaan hallintoviranomaisen päätöksellä

                           B)

                           kansainvälisen suojelun myöntämisen tarpeellisuudesta arvioimalla asianmukaisesti kansainvälistä suojelua koskeva hakemus riippumatta menettelymääräysten rikkomisesta, johon turvapaikkaviranomainen on syyllistynyt hakemuksen arvioinnissa?

      (1)  Vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle 13.12.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/95/EU (EUVL 2011, L 337, s. 9).

      (2)  Kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/32/EU (EUVL 2013. L 180, s. 60).


title: Valentino Chesin, Margot Jostin ja Ralph Loebischin 19.9.1995 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne (Asia T-172/95)

text:
N:o C 315 / 18         FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         25.11.95
Valentino Chesin, Margot Jostin ja Ralph Loebischin                yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
19.9.1995 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama               kanteen Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuinta
                                 kanne                             vastaan . Kantajien edustajat ovat asianajajat Georges Van
                         ( Asia T-l 72/95 )                        dersanden ja Laure Levi , Bryssel , ja prosessiosoite Luxem
                                                                   burgissa Fiduciaire Myson Sari , 1 rue Glesener, Luxem
                           ( 95/C 315/35 )                         bourg .
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                      Kantajat vaativat, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                   tuomioistuin
Valentino Chesi , Margot Jost ja Ralph Loebisch, kotipaikka
Saksa , ovat nostaneet 19.9.1995 Euroopan yhteisöjen               — kumoaa 19.12.1994 annetun asetuksen ( EHTY , EY ,
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Eu                  Euratom ) N:o 3161 /94 täytäntöönpanoon liittyvät kan
roopan unionin neuvostoa vastaan . Kantajien edustajat                 tajien eläketodistukset joulukuulta 1994 , siltä osin kuin
ovat asianajajat Georges Vandersanden ja Laure Levi ,                  tässä asetuksessa vahvistetaan Saksan korjauskerroin
Bryssel , ja prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire Myson             pääkaupungin Berliinin tasolle vasta 1.7.1994 alkaen
Sari , 1 rue Glesener, Luxembourg .                                    eikä    3.10.1990       alkaen , ja    tarvittaessa   kumoaa
                                                                        1 8.7.1995 tehdyn tilintarkastustuomioistuimen päätök ¬
                                                                       sen , jolla kantajien valitus hylättiin ;
Kantajat vaativat, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuin
                                                                   — palauttaa kantajille näiden eläkesaatavat kokonaisuu
                                                                       dessaan siten , että ne lasketaan 3.10.1990 alkaen
— kumoaa 19.12.1994 annetun asetuksen ( EHTY , EY ,                    Berliinin tasolle vahvistetun korjauskertoimen mukaise ¬
    Euratom ) N:o 3161 /94 täytäntöönpanoon liittyvät kan             sti ;
    tajien eläketodistukset joulukuulta 1994 , siltä osin kuin
    tässä asetuksessa vahvistetaan Saksan korjauskerroin           — velvoittaa       vastaajan      maksamaan        3.10.1990    ja
    pääkaupungin Berliinin tasolle vasta 1.7.1994 alkaen               30.6.1994 välistä aikaa koskeville eläkesaataville 10
    eikä 3.10.1990 alkaen , ja tarvittaessa kumoaa                     prosentin vuosittaista viivästyskorkoa , joka lasketaan
     19.6.1995 tehdyn neuvoston päätöksen , jolla kantajien            tältä samalta ajalta ;
    valitus hylättiin;
                                                                   — velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntiku
— palauttaa kantajille näiden eläkesaatavat kokonaisuu                lut .
    dessaan siten, että ne lasketaan 3.10.1990 alkaen
    Berliinin tasolle vahvistetun korjauskertoimen mukai          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
    sesti ,
                                                                   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
— velvoittaa      vastaajan        maksamaan   3.10.1990     ja    kuin asiassa T-171 /95 .
    30.6.1994 välistä aikaa koskeville eläkesaataville 10
    prosentin vuosittaista viivästyskorkoa , joka lasketaan
    tältä samalta ajalta ;
— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntiku
    lut .
                                                                   BASF Lacke + Farben AG:n 25.9.1995 Euroopan yhteisöjen
                                                                                komissiota vastaan nostama kanne
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                        ( Asia T- 175 /95 )
                                                                                ( 95/C 315 /37 )
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
kuin asiassa T-171 /95 .
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                   BASF Lacke + Farben AG on nostanut 25.9.1995 Euroopan
                                                                   yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
                                                                   kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan . Kantajan
                                                                   edustajana on asianajaja Ferdinand Hermanns , Meerbusch
Erich Biedermannin, Walter W. Hedderichin ja Alfred                ( BRD ), prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto
Wienrichin 19.9.1995 Euroopan yhteisöjen tilintarkastus           Loesch & Wolters , 1 1 rue Goethe , Luxembourg .
            tuomioistuinta vastaan nostama kanne
                        ( Asia T-l 73 /95 )                        Kantaja vaatii , että ensimmäisen oikeusasteen tuomio
                           ( 95 /C 315/36 )                        istuin
                                                                   — kumoaa vastaajan BASF Lacke + Farben AG:tä ja S. A.
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                          Accinautoa koskevan , EY:n perustamissopimuksen
                                                                       85 artiklassa tarkoitetusta menettelystä ( IV/33 . 802 )
Erich Biedermann, Walter W. Hedderich ja Alfred Wien                   12.7.1995 tekemän ja 21.7.1995 tiedoksi annetun
rich , kotipaikka Saksa, ovat nostaneet 19.9.1995 Euroopan             päätöksen kantajaa koskevin osin ,


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 9 päivänä huhtikuuta 2003 asiassa T-217/01, Forum des migrants de l'Union européenne vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Yhteisön taloudellinen tuki – Toimintakustannukset – Päätös taloudellisen tuen lakkauttamisesta – Moitteettoman varainhoidon periaate – Tuen ehtojen tulkinta – Puolustautumisoikeudet – Perusteltu luottamus)

text:
21.6.2003               FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                         C 146/39
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                             Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                 TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                       –     kumoaa EY 230 artiklan perusteella 21.1.2003 tehdyn
                   9 päivänä huhtikuuta 2003                                 neuvoston päätöksen (41/c/01/02): neuvoston 21.1.2003
                                                                             antama vastaus Jan Fermonin 11.12.2002 faksilla lähettä-
asiassa T-217/01, Forum des migrants de l’Union euro-                        mään asetuksen N:o 1049/2001 7 artiklan 2 kohdan
      péenne vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)                        mukaiseen uudistettuun hakemukseen; tämä päätös an-
                                                                             nettiin tiedoksi kantajan asianajajalle 23.1.2003
(Yhteisön taloudellinen tuki – Toimintakustannukset – Pää-
tös taloudellisen tuen lakkauttamisesta – Moitteettoman                –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
varainhoidon periaate – Tuen ehtojen tulkinta – Puolustau-
             tumisoikeudet – Perusteltu luottamus)
                          (2003/C 146/70)
                                                                       Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Asiassa T-217/01, Forum des migrants de l’Union européenne,            Tämän asian kantaja, joka on myös kantaja asiassa T-47/03,
kotipaikka Bryssel (Belgia), edustajanaan aluksi asianajaja            Sison vastaan neuvosto ja komissio (1), vaatii vastaajan sen
E. Degrez ja sittemmin asianajaja N. Crama, vastaan Euroopan           päätöksen kumoamista, jolla kantajalta evättiin tiedonsaanti
yhteisöjen komissio (asiamiehinään A.-M. Rouchaud-Joët ja              asiakirjoista, jotka olivat perusta neuvoston päätökselle 2002/
L. Parpala), jossa kantaja vaatii yhteisöjen ensimmäisen oikeus-       848/EY ( 2), jolla kantaja itse ja New People’s Army (NPA)
asteen tuomioistuinta kumoamaan kantajalle yhteisön talous-            sisällytetään asetukseen 2580/2001 ( 3) 2 artiklan 3 kohdassa
arvion A0-3040 momentin perusteella myönnetyn taloudelli-              tarkoitettuun luetteloon, sekä tiedonsaanti siitä, mitkä jäsenval-
sen tuen lakkauttamisesta 11.7.2001 tehdyn komission pää-              tiot toimittivat riidanalaisessa päätöksessä mainittuja asiakirjo-
töksen, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (neljäs jaosto),         ja. Kantaja pyysi myös tietoja säännöistä ja kriteereistä, joita
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja V. Tiili sekä             neuvosto sovelsi arkaluonteisiin asiakirjoihin ja jotka on
tuomarit P. Mengozzi ja M. Vilaras, kirjaaja: hallintovirkamies        asetuksen 1049/2001 ( 4) 9 artiklan 6 kohdan mukaisesti
D. Christensen, on antanut 9.4.2003 tuomion, jonka tuomio-             julkaistava.
lauselma on seuraava:
1)     Kanne hylätään.                                                 Neuvoston kanta perustui asetuksen 1049/2001 4 artiklan
                                                                       a alakohdan ensimmäiseen ja kolmanteen luetelmakohtaan.
2)     Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoite- Vastaajan mukaan terrorismin torjumista koskevien jäsenval-
       taan korvaamaan vastaajan oikeudenkäyntikulut.                  tioiden viranomaisten hallussa olevien tietojen ilmaiseminen
                                                                       saattaisi antaa niille henkilöille, yhteisöille tai ryhmille, joita
( 1) EYVL C 317, 10.11.2001.
                                                                       tämä tieto koskee, mahdollisuuden vaarantaa kyseisten viran-
                                                                       omaisten ponnistelut ja näin ollen vahingoittaa sellaisen
                                                                       yleisen edun suojaa, joka koskee yleistä turvallisuutta. Niiden
                                                                       jäsenvaltioiden osalta, jotka toimittivat arkaluonteisia asiakirjo-
                                                                       ja, neuvosto totesi, että ”viranomainen, jolta asiakirjat ovat
                                                                       peräisin”, vastustaa pyydettyjen tietojen ilmaisemista. Arka-
                                                                       luonteisia asiakirjoja koskevien sääntöjen osalta neuvosto
                                                                       viittasi neuvoston turvallisuussääntöjen vahvistamisesta teh-
Jose Maria Sisonin 24.3.2003 Euroopan unionin neuvos-                  tyyn neuvoston päätökseen 2001/264/EY.
                   toa vastaan nostama kanne
                          (Asia T-110/03)
                                                                       Kantaja esittää kanteensa tueksi seuraavaa:
                          (2003/C 146/71)
                                                                       –     Perustelujen puuttuminen ja hyvän hallintotavan periaat-
                    (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                          teen loukkaaminen
                                                                       –     Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklassa vahvistet-
Jose Maria Sison, Utrecht, Alankomaat, on nostanut 24.3.2003                 tujen periaatteiden loukkaaminen, joihin kuuluu tässä
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-                    yhteydessä erityisesti oikeus saada viipymättä yksityiskoh-
messa kanteen Euroopan unionin neuvostoa vastaan. Kantajan                   tainen tieto kantajaan kohdistettujen syytteiden sisällöstä
edustajat ovat asianajajat J. Fermon, A. Comte, H. Schultz ja                hänen ymmärtämällään kielellä, sekä suhteellisuusperiaat-
D. Gurses.                                                                   teen loukkaaminen


title: Asia C-58/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 14.2.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2003/110/EY — Avunanto kauttakulkutilanteissa lentoteitse tapahtuvien palauttamistoimenpiteiden yhteydessä — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               29.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 79/7

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 14.2.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-58/07) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2003/110/EY - Avunanto kauttakulkutilanteissa lentoteitse tapahtuvien palauttamistoimenpiteiden yhteydessä - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2008/C 79/11)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Condou-Durande ja A. Alcover San Pedro)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: M. Muñoz Pérez)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Laiminlyönti antaa säädetyssä määräajassa avunannosta kauttakulkutilanteissa lentoteitse tapahtuvien palauttamistoimenpiteiden yhteydessä 25.11.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/110/EY (EYVL L 321, s. 26) noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset
   Tuomiolauselma

               1)

               Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut avunannosta kauttakulkutilanteissa lentoteitse tapahtuvien palauttamistoimenpiteiden yhteydessä 25.11.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/110/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 69, 24.3.2006.


title: Asia C-671/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Liettua) on esittänyt 17.12.2013 — VĮ ”Indėlių ir investicijų draudimas” ja Nemaniūnas

text:
               8.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 71/9

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Liettua) on esittänyt 17.12.2013 — VĮ ”Indėlių ir investicijų draudimas” ja Nemaniūnas
      (Asia C-671/13)
      (2014/C 71/16)
      Oikeudenkäyntikieli: liettua

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

         Pääasian asianosaiset

         Valittajat: VĮ ”Indėlių ir investicijų draudimas” ja Virgilijus Vidutis Nemaniūnas

         Vastapuolet: Vitoldas Guliavičius ja AB bankas ”Snoras”, konkurssissa

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko direktiivin 94/19 (1) 7 artiklan 2 kohdan ja liitteessä I olevan 12 kohdan säännökset yhdessä luettuina ymmärrettävä siten, että jos jäsenvaltio jättää luottolaitoksen tallettajat, joilla on hallussaan tämän liikkeeseen laskemia velkakirjoja (sijoitustodistuksia), vakuuden antaman suojan ulkopuolelle, tätä poikkeusta voidaan soveltaa vain silloin, jos kyseisillä sijoitustodistuksilla on kaikki direktiivissä 2004/39 (2) tarkoitetun rahoitusvälineen ominaisuudet (kun otetaan huomioon myös muut unionin säädökset, esimerkiksi Euroopan keskuspankin asetus N:o 25/2009), muun muassa siirtokelpoisuus jälkimarkkinoilla, ja onko niitä tulkittava näin?

                  2)

                  Jos asianomainen jäsenvaltio päättää panna direktiivit 94/19 ja 97/9 (3) täytäntöön kansallisessa oikeudessa siten, että tallettajansuojajärjestelmä ja sijoittajansuojajärjestelmä otetaan käyttöön samalla säädöksellä (samalla lailla), onko direktiivin 94/19 7 artiklan 2 kohdan ja liitteessä I olevan 12 kohdan säännökset ja direktiivin 97/9 2 artiklan 2 kohta yhdessä luettuina, kun otetaan huomioon direktiivin 97/9 2 artiklan 3 kohta, ymmärrettävä siten, että mikään suojajärjestelmä (vakuusjärjestelmä) ei voi kattaa sijoitustodistusten ja obligaatioiden haltijoita edellä mainituissa direktiiveissä tarkoitetulla tavalla, ja onko niitä tulkittava näin?

                  3)

                  Kun otetaan huomioon, että kansallisen lainsäädännön mukaan mitään direktiiveissä 94/19 ja 97/9 säädetyistä mahdollisista suojajärjestelmistä ei voida soveltaa luottolaitoksen liikkeeseen laskemien sijoitustodistusten ja obligaatioiden haltijoihin:

                              a)

                              ovatko direktiivin 94/19 3 artiklan 1 kohdan, 7 artiklan 1 kohdan (sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/14) ja 10 artiklan 1 kohdan sekä saman direktiivin 1 artiklan 1 kohdan, jossa määritellään talletuksen käsite, säännökset yhdessä luettuina riittävän selviä, täsmällisiä, ehdottomia ja subjektiivisia oikeuksia perustavia, että yksityiset voivat vedota niihin kansallisessa tuomioistuimessa tukeakseen korvausvaatimuksiaan, joita he esittävät sellaista valtion perustamaa vakuuslaitosta kohtaan, jonka tehtävänä olisi maksaa tällainen korvaus?

                              b)

                              ovatko direktiivin 97/9 2 artiklan 2 kohta ja 4 artiklan 1 kohta riittävän selviä, täsmällisiä, ehdottomia ja subjektiivisia oikeuksia perustavia, että yksityiset voivat vedota niihin kansallisessa tuomioistuimessa tukeakseen korvausvaatimuksiaan, joita he esittävät sellaista valtion perustamaa vakuuslaitosta kohtaan, jonka tehtävänä olisi maksaa tällainen korvaus?

                              c)

                              jos edellisiin kysymyksiin (3 a ja 3 b) vastataan myöntävästi, kumpiko mahdollisista suojajärjestelmistä kansallisen tuomioistuimen on valittava sovellettavaksi, kun sen on ratkaistava yksityishenkilön ja luottolaitoksen välinen riita, johon on haastettu vastaajaksi valtion perustama vakuuslaitos, jonka tehtävänä on tallettajansuoja- ja sijoittajansuojajärjestelmien hallinnointi?

                  4)

                  Onko direktiivin 97/9 2 artiklan 2 kohdan ja 4 artiklan 2 kohdan säännökset (luettuna yhdessä kyseisen direktiivin liitteen I kanssa) ymmärrettävä siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan sijoittajien korvausjärjestelmää ei voida soveltaa sijoittajiin, joilla on hallussaan luottolaitoksen liikkeeseen laskemia velkakirjoja, rahoitusvälineiden lajin (velkakirjat) ja sen vuoksi, että vakuudenottaja (luottolaitos) ei ole siirtänyt tai käyttänyt sijoittajien varoja tai arvopapereita ilman heidän suostumustaan, ja onko niitä tulkittava näin? Onko sillä, että luottolaitos, joka on laskenut velkakirjat liikkeeseen — liikkeeseenlaskija —, on samaan aikaan näiden rahoitusvälineiden säilyttäjä (välittäjä) ja että sijoitettuja varoja ei ole erotettu luottolaitoksen hallussa olevista muista varoista, merkitystä tulkittaessa edellä mainittuja direktiivin 97/9 säännöksiä sijoittajansuojan osalta?

         (1)  Talletusten vakuusjärjestelmistä 30.5.1994 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/19/EY (EYVL L 135, s. 5).

         (2)  Rahoitusvälineiden markkinoista sekä neuvoston direktiivien 85/611/ETY ja 93/6/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/12/EY muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 93/22/ETY kumoamisesta 21.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/39/EY (EUVL L 145, s. 1).

         (3)  Sijoittajien korvausjärjestelmistä 3.3.1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/9/EY (EYVL L 84, s. 22).


title: Asia T-292/12 RENV: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 1.6.2016 – Mega Brands v. EUIPO – Diset (MAGNEXT) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin MAGNEXT rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi kansallinen sanamerkki MAGNET 4 — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               11.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 251/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 1.6.2016 – Mega Brands v. EUIPO – Diset (MAGNEXT)
   (Asia T-292/12 RENV) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin MAGNEXT rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi kansallinen sanamerkki MAGNET 4 - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Merkkien samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2016/C 251/21)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zug (Zug, Sveitsi) (edustajat: asianajajat A. Nordemann ja M. Maier)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: aluksi V. Melgar, sitten H. O’Neill)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Diset, SA (Barcelona, Espanja)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 24.4.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 1722/2011-4), joka koskee Disetin ja Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zugin välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 24.4.2012 tekemä päätös (asia R 1722/2011-4) kumotaan.

               2)

               EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Mega Brands International, Luxembourg, Zweigniederlassung Zugin oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 273, 8.9.2012.


title: Asia T-26/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.6.2015 – PT Musim Mas v. neuvosto (Polkumyynti — Intiasta, Indonesiasta ja Malesiasta peräisin olevien rasva-alkoholien ja niiden seosten tuonti — Oikaisu — Asetuksen (EY) N:o 1225/2009 2 artiklan 9 kohta ja 10 kohdan i alakohta — Provisioiden perusteella työskentelevän kauppaedustajan tehtäviin rinnastuvat tehtävät — Yksi taloudellinen kokonaisuus — Ilmeinen arviointivirhe — Hyvän hallinnon periaate — Yhdenvertaisuus ja syrjimättömyys)

text:
               10.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 262/16

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.6.2015 – PT Musim Mas v. neuvosto
   (Asia T-26/12) (1)

   ((Polkumyynti - Intiasta, Indonesiasta ja Malesiasta peräisin olevien rasva-alkoholien ja niiden seosten tuonti - Oikaisu - Asetuksen (EY) N:o 1225/2009 2 artiklan 9 kohta ja 10 kohdan i alakohta - Provisioiden perusteella työskentelevän kauppaedustajan tehtäviin rinnastuvat tehtävät - Yksi taloudellinen kokonaisuus - Ilmeinen arviointivirhe - Hyvän hallinnon periaate - Yhdenvertaisuus ja syrjimättömyys))
   (2015/C 262/20)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) (Medan, Indonesia) (edustaja: asianajaja D. Luff)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamies: J. P. Hix, avustajinaan aluksi asianajaja G. Berrisch ja barrister N. Chesaites, sitten asianajaja D. Geradin, ja lopuksi barrister E. McGovern)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: M. França ja A. Stobiecka-Kuik), Sasol Olefins & Surfactants GmbH (Hampuri, Saksa) ja Sasol Germany GmbH (Hampuri) (edustajat: aluksi asianajaja V. Akritidis ja solicitor J. Beck, sitten V. Akritidis)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta tiettyjen Intiasta, Indonesiasta ja Malesiasta peräisin olevien rasva-alkoholien ja niiden seosten tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta 8.11.2011 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1138/2011 (EUVL L 293, s. 1) ja täytäntöönpanoasetuksen N:o 1138/2011 muuttamisesta 11.12.2012 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1241/2012 (EUVL L 352, s. 1) kumoamisesta

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               PT Perindustrian dan Perdagangan Musim Semi Mas (PT Musim Mas) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

               4)

               Sasol Olefins & Surfactants GmbH ja Sasol Germany GmbH vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 80, 17.3.2012.


title: Asia C-158/13: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 25.6.2013 (Rechtbank Den Haagin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Hamidullah Rajaby v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               3.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 225/59

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 25.6.2013 (Rechtbank Den Haagin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Hamidullah Rajaby v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Asia C-158/13) (1)

   2013/C 225/132
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 164, 8.6.2013.


title: Asia T-407/16: Kanne 26.7.2016 – Banco Popular Español v. EUIPO – Pledgeling (p)

text:
               19.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 343/43

         Kanne 26.7.2016 – Banco Popular Español v. EUIPO – Pledgeling (p)
   (Asia T-407/16)
   (2016/C 343/57)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Banco Popular Español, SA (Madrid, Espanja) (edustaja: asianajaja M. de Justo Bailey)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Pledgeling LLC (Houston, Texas, Yhdysvallat)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: Tavaramerkiksi rekisteröity kirjaimen p sisältävä kuviomerkki – Rekisteröintihakemus nro 12 123 147

      Menettely EUIPO:ssa: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 29.4.2016 asiassa R 1693/2015-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n ja muun osapuolen, jos se esiintyy väliintulijana, korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 8 artiklan 5 kohtaa on rikottu

               —

               Asetuksen 207/2009 73 ja 76 artiklaa on rikottu.


title: Asia T-560/12: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 6.6.2016 – Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej v. ECHA

text:
               25.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 270/67

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 6.6.2016 – Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej v. ECHA
   (Asia T-560/12) (1)

   (2016/C 270/72)
   Oikeudenkäyntikieli: puola
   Kuudennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 79, 16.3.2013.


title: Asia C-379/13 P: Valitus, jonka Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) on tehnyt 3.7.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-51/11, Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) v. komissio, 19.4.2013 antamasta tuomiosta

text:
               7.9.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 260/32

         Valitus, jonka Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) on tehnyt 3.7.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-51/11, Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) v. komissio, 19.4.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia C-379/13 P)
   2013/C 260/59
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Asianosaiset

      Valittaja: Associação de Empresas de Construção e Obras Públicas e Serviços (Aecops) (edustajat: advogado N. Morais Sarmento ja advogado L. Pinto Monteiro)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen tuomion kokonaisuudessaan

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen kokonaisuudessaan

               —

               velvoittaa komission vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan valittajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kohtuullisen päätöksentekoajan ylittäminen

   i.   Seuraamusmenettelyn vanhentuminen
   Valittaja katsoo, että riidanalainen päätös tehtiin sen jälkeen, kun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (1) 3 artiklassa seuraamusmenettelyn vanhentumiselle asetettu neljän vuoden määräaika oli päättynyt. Vaikka seuraamusmenettelyn vanhentuminen olisikin mahdollisesti keskeytynyt, kaksinkertaisen seuraamusmenettelyn vanhentumisajan pituinen aika ylittyi valittajan mukaan ilman, että mainitun asetuksen 3 artiklan 1 kohdan neljännessä alakohdassa tarkoitettua päätöstä olisi tehty. Koska seuraamusten määräämistä koskeva oikeus oli vanhentunut, riidanalainen päätös on valittajan mukaan lainvastainen ja täytäntöönpanokelvoton.
   ii.   Oikeusvarmuuden periaatteen loukkaaminen
   Valittajan mukaan se, että komissio antoi kulua yli 20 vuotta väitettyjen väärinkäytösten ja riidanalaisen päätöksen tekemisen välillä, merkitsee oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamista. Kyseisen Euroopan unionin oikeusjärjestyksen keskeisen periaatteen mukaan kaikilla on oikeus saada asiansa käsitellyiksi unionin toimielimissä kohtuullisessa ajassa.
   iii.   Puolustautumisoikeuksien loukkaaminen
   Valittajan mukaan sen puolustautumisoikeuksia loukattiin, koska kun otetaan huomioon väitettyjen väärinkäytösten ja riidanalaisen päätöksen tekemisen välillä kulunut yli 20 vuoden aika, valittajalta vietiin oikeus esittää huomautuksensa kohtuullisessa ajassa eli silloin, kun sillä vielä oli käytössään asiakirjoja, joilla olisi ollut mahdollista perustella komission tukikelvottomina pitämät kustannukset.

      (1)  Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95 (EYVL L 312, s. 1)


title: Asia T-14/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.10.2012 — Vanhecke v. parlamentti (Erioikeudet ja vapaudet — Parlamentin jäsen — Koskemattomuuden pidättäminen — Kumoamiskanne — Oikeussuojan tarpeen lakkaaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               1.12.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 373/4

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.10.2012 — Vanhecke v. parlamentti
   (Asia T-14/09) (1)

   (Erioikeudet ja vapaudet - Parlamentin jäsen - Koskemattomuuden pidättäminen - Kumoamiskanne - Oikeussuojan tarpeen lakkaaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen)
   2012/C 373/04
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Frank Vanhecke (Brugge, Belgia) (edustajat: asianajajat R. Tournicourt, B. Siffert ja S. Lippens)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: aluksi H. Krück, A. Baas ja E. Waldherr, sitten H. Krück, E. Waldherr ja G. Corstens)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus Euroopan parlamentin 18.11.2008 tekemän sellaisen päätöksen kumoamisesta, joka koskee kantajan parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä

      Tuomiolauselma

               1)

               Lausunnon antaminen tästä kanteesta raukeaa.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 69, 21.3.2009.


title: Asia C-148/08: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 7.1.2009 (Juzgado de lo Mercantil n o 1 de Málagan (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Finn Mejnertsen v. Betina Mandal Barsoe

text:
               21.3.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/32

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 7.1.2009 (Juzgado de lo Mercantil no 1 de Málagan (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Finn Mejnertsen v. Betina Mandal Barsoe
   (Asia C-148/08) (1)

   (2009/C 69/70)

      Oikeudenkäyntikieli: espanja

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 142, 7.6.2008.


title: Asia C-213/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 16.12.2008 (Symvoulio tis Epikrateiasin (Kreikka) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Michaniki AE v. Ethniko Symvoulio Radiotileorasis ja Ypoyrgos Epikrateias (Julkiset rakennusurakat — Direktiivi 93/37/ETY — 24 artikla — Hankintoihin osallistumisen ulkopuolelle jättämisen perusteet — Kansalliset toimenpiteet, joissa säädetään julkisten rakennusurakoiden alan ja joukkoviestintäalan välisestä ristiriidasta)

text:
               21.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/11

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 16.12.2008 (Symvoulio tis Epikrateiasin (Kreikka) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Michaniki AE v. Ethniko Symvoulio Radiotileorasis ja Ypoyrgos Epikrateias
   (Asia C-213/07) (1)

   (Julkiset rakennusurakat - Direktiivi 93/37/ETY - 24 artikla - Hankintoihin osallistumisen ulkopuolelle jättämisen perusteet - Kansalliset toimenpiteet, joissa säädetään julkisten rakennusurakoiden alan ja joukkoviestintäalan välisestä ristiriidasta)
   (2009/C 44/18)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Symvoulio tis Epikrateias
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Michaniki AE

      Vastaaja: Ethniko Symvoulio Radiotileorasis ja Ypoyrgos Epikrateias

      Muut osapuolet: Elliniki Technodomiki Techniki Ependytiki Viomichaniki AE, jolle Pantechniki AE:n oikeudet ovat siirtyneet, ja Syndesmos Epicheiriseon Periodikou Typou
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Symvoulio tis Epikrateias — Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY (EYVL L 199, s. 54) 24 artiklan tulkinta — Se, onko niiden syiden luettelo, joiden vuoksi urakoitsija voidaan sulkea julkisten rakennusurakoiden ulkopuolelle, tyhjentävä vai ei
   Tuomiolauselma

               1)

               Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 13.10.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/52/EY, 24 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että siinä luetellaan tyhjentävästi ammatillista ominaisuutta koskeviin objektiivisiin seikkoihin perustuvat perusteet, joilla voidaan perustella urakoitsijan jättäminen julkisia rakennusurakoita koskeviin hankintoihin osallistumisen ulkopuolelle. Tällä direktiivillä ei kuitenkaan estetä sitä, että jäsenvaltio säätää muista ulkopuolelle jättämistä koskevista toimenpiteistä, joilla pyritään varmistamaan tarjoajien yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja avoimuusperiaatteen noudattaminen, kunhan tällaisilla toimenpiteillä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.

               2)

               Yhteisön oikeutta on tulkittava siten, että sen kanssa on ristiriidassa kansallinen säännös, jossa samalla kun sillä tavoitellaan julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyissä tarjoajien yhdenvertaisen kohtelun ja avoimuuden hyväksyttäviä tavoitteita, otetaan käyttöön olettama, joka ei ole kumottavissa ja jonka mukaan joukkoviestintäalalla toimintaa harjoittavan yrityksen omistajan, yhtiömiehen, tärkeimmän osakkeenomistajan tai johtajan aseman ja sellaisen yrityksen, jolle valtio tai laajasti ymmärrettyyn julkiseen sektoriin kuuluva oikeushenkilö antaa tehtäväksi rakennusurakoiden suorittamisen, tavaroiden luovutuksen tai palvelujen suorituksen, omistajan, yhtiömiehen, tärkeimmän osakkeenomistajan tai johtajan aseman välillä on ristiriita.

      (1)  EUVL C 140, 23.6.2007.


title: Asia C-438/08: Kanne 3.10.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Portugalin tasavalta

text:
               6.12.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 313/18

         Kanne 3.10.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Portugalin tasavalta
   (Asia C-438/08)
   (2008/C 313/27)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: E. Traversa ja M. Teles Romão)

      Vastaaja: Portugalin tasavalta
   Vaatimukset

               —

               on todettava, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut EY 43 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on 15.12.1999 annetun asetuksen N:o 550/99 3 §:n 2 momentissa, 6 §:n 1 momentissa ja 7 §:ssä ja 9.12.2000 tehdyn päätöksen N:o 1165/2000 1 kohdan alakohdassa asettanut sellaisille muiden jäsenvaltioiden yrityksille, jotka haluavat harjoittaa Portugalissa ajoneuvojen katsastukseen liittyvää toimintaa, sijoittautumisvapautta koskevia rajoituksia, jotka perustuvat erityisesti siihen, että toimilupien myöntäminen tehdään riippuvaiseksi yleisestä edusta, vähintään 100 000 euron suuruista yhtiöpääomaa koskevaan vaatimukseen, yhtiöiden tarkoituksen rajaamiseen ja sellaisten sääntöjen soveltamiseen yhtiömiehiin, yhtiöiden johtajiin ja toimihenkilöihin, joilla kielletään muun toiminnan harjoittaminen.

               —

               Portugalin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   uusien toimilupien myöntämisen tekeminen riippuvaiseksi yleisestä edusta merkitsee sijoittautumisvapauteen kohdistuvaa rajoitusta, koska se merkitsee sitä, että sellaisten muiden jäsenvaltioiden oikeushenkilöiden kohtalo, jotka haluavat harjoittaa ajoneuvojen katsastukseen liittyvää toimintaa Portugalissa, jää riippumaan toimivaltaisten kansallisten viranomaisten harkinnasta, mikä merkitsee vakavaa oikeudellista epävarmuutta kyseisten yritysten oikeuksien kannalta
   vähintään 100 000 euron suuruista yhtiöpääomaa koskevaa vaatimusta on pidettävä sijoittautumisvapauteen kohdistuvana rajoituksena, koska se estää sellaisia yhteisön toimijoita, joiden yhtiöpääoma on pienempi kuin Portugalin lainsäädännössä vaadittu vähimmäispääoma, perustamasta tytäryhtiöitä tai sivuliikkeitä Portugaliin
   yhtiön tarkoituksen rajaaminen ajoneuvojen katsastukseen liittyvään toimintaan merkitsee sijoittautumisvapauteen kohdistuvaa rajoitusta, koska sellaiset yhteisön toimijat, jotka laillisesti tarjoavat muita, samanaikaisesti suoritettavia palveluja (ajoneuvojen katsastus, korjaus ja tarkastus) siinä jäsenvaltioissa, johon ne ovat sijoittautuneet, ovat pakotettuja muuttamaan yrityksen tarkoitusta ja mahdollisesti jopa sisäistä rakennetta voidakseen laajentaa ajoneuvojen katsastukseen liittyvän toimintansa Portugaliin. Kyseistä vaatimusta ei myöskään voida pitää tarpeellisena kyseistä palvelua tarjoavien yritysten itsenäisyyden ja riippumattomuuden takaamiseksi.
   kyseisten yritysten yhtiömiehiin, johtajiin ja toimihenkilöihin kohdistuvat sellaiset säännöt, joiden mukaan nämä eivät saa harjoittaa ajoneuvojen tai niiden varaosien tai tarvikkeiden valmistukseen, korjaukseen, vuokraamiseen, maahantuontiin tai myyntiin liittyvää toimintaa tai kuljetustoimintaa, voivat merkitä samanlaisia rajoituksia kuin yhtiön tarkoitukseen kohdistuvat rajoitukset ja rajoittaa merkittävästi muiden jäsenvaltioiden sellaisten yritysten sijoittautumisvapautta, jotka haluavat harjoittaa ajoneuvojen katsastukseen liittyvää toimintaa Portugalissa. Muuhun jäsenvaltioon laillisesti sijoittautuneiden yritysten, jotka tarjoavat ajoneuvojen katsastukseen liittyviä palveluja ja joiden yhtiömiehet, johto tai toimihenkilöt harjoittavat kyseisessä jäsenvaltiossa muuta toimintaa, on muutettava sisäistä rakennettaan, hankkiuduttava eroon kyseisistä yhtiömiehistään tai huolehdittava siitä, että nämä luopuvat muusta toiminnasta.


title: Yhdistetyt asiat C-533/12 P ja C-536/12 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 4.9.2014 – Valittajana Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) SA sekä muina osapuolina Corsica Ferries France SAS, Euroopan komissio ja Ranskan tasavalta (asia C-533/12 P) – Valittajana Ranskan tasavalta sekä muina osapuolina Corsica Ferries France SAS, Euroopan komissio ja Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) SA (asia C-536/12 P) (Muutoksenhaku — Rakenneuudistustuki — Euroopan komission harkintavalta — Unionin yleisen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan laajuus — Markkinatalouden ehdoin toimivaa yksityistä sijoittajaa koskeva arviointiperuste — Alakohtaista ja maantieteellistä arviointia koskeva edellytys — Riittävän vakiintunut käytäntö — Taloudellinen järkevyys pitkällä aikavälillä — Täydentävien irtisanomiskorvausten maksaminen)

text:
               10.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 395/6

      Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 4.9.2014 – Valittajana Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) SA sekä muina osapuolina Corsica Ferries France SAS, Euroopan komissio ja Ranskan tasavalta (asia C-533/12 P) – Valittajana Ranskan tasavalta sekä muina osapuolina Corsica Ferries France SAS, Euroopan komissio ja Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) SA (asia C-536/12 P)
      (Yhdistetyt asiat C-533/12 P ja C-536/12 P) (1)

      ((Muutoksenhaku - Rakenneuudistustuki - Euroopan komission harkintavalta - Unionin yleisen tuomioistuimen harjoittaman valvonnan laajuus - Markkinatalouden ehdoin toimivaa yksityistä sijoittajaa koskeva arviointiperuste - Alakohtaista ja maantieteellistä arviointia koskeva edellytys - Riittävän vakiintunut käytäntö - Taloudellinen järkevyys pitkällä aikavälillä - Täydentävien irtisanomiskorvausten maksaminen))
      (2014/C 395/07)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

      (asia C-533/12 P)

         Valittaja: Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) SA (edustajat: avocat A. Winckler ja avocat F.-C. Laprévote)

         Muut osapuolet: Corsica Ferries France SAS (edustajat: avocat S. Rodrigues ja avocat C. Bernard-Glanz), Euroopan komissio ja Ranskan tasavalta (asiamiehet: G. de Bergues, N. Rouam ja J. Rossi)
      (asia C-536/12 P)

         Valittaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: G. de Bergues, N. Rouam, D. Colas ja J. Rossi),

         Muut osapuolet: Corsica Ferries France SAS (edustajat: avocat S. Rodrigues ja avocat C. Bernard-Glanz), Euroopan komissio ja Société nationale maritime Corse-Méditerranée (SNCM) SA (edustajat: avocat A. Winckler ja avocat F.-C. Laprévote)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Valitukset hylätään.

                  2)

                  Société nationale maritime Corse-Méditérrannée (SNCM) SA ja Ranskan tasavalta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan samansuuruisin osuuksin Corsica Ferries France SAS:n oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C #, #.


title: Asia T-432/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.4.2015 – VTZ ym. v. neuvosto (Polkumyynti — Venäjältä ja Ukrainasta peräisin olevien tiettyjen raudasta tai teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuonti — Lopullinen polkumyyntitulli — Voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu — Vahingon toistumisen todennäköisyys — Unionin etu — Ilmeinen arviointivirhe — Perusteluvelvollisuus)

text:
               15.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 198/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.4.2015 – VTZ ym. v. neuvosto
   (Asia T-432/12) (1)

   ((Polkumyynti - Venäjältä ja Ukrainasta peräisin olevien tiettyjen raudasta tai teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuonti - Lopullinen polkumyyntitulli - Voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu - Vahingon toistumisen todennäköisyys - Unionin etu - Ilmeinen arviointivirhe - Perusteluvelvollisuus))
   (2015/C 198/39)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Volžskij trubnyi zavod OAO (VTZ OAO) (Volžski, Venäjä), Taganrogskij metallurgičeskij zavod OAO (Tagmet OAO) (Taganrog, Venäjä), Sinarskij trubnyj zavod OAO (SinTZ OAO) (Kamensk-Uralski, Venäjä) ja Severskij trubnyj zavod OAO (STZ OAO) (Polevskoi, Venäjä) (edustajat: asianajajat J.-F. Bellis, F. Di Gianni, G. Coppo ja C. Van Hemelrijck)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamies: S. Boelaert, avustajinaan aluksi asianajajat G. Berrisch ja A. Polcyn, sitten asianajajat A. Polcyn ja D. Geradin)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: M. França ja A. Stobiecka-Kuik)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Venäjältä ja Ukrainasta peräisin olevien tiettyjen raudasta tai teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuonnissa asetuksen (EY) N:o 1225/2009 11 artiklan 2 kohdan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen sekä toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelumenettelyn päättämisestä Kroatiasta peräisin olevien tiettyjen raudasta tai teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuonnin osalta 26.6.2012 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 585/2012 (EUVL L 174, s. 5) kantajia koskevilta osiltaan

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Volžskij trubnyi zavod OAO (VTZ OAO), Taganrogskij metallurgičeskij zavod OAO (Tagmet OAO), Sinarskij trubnyj zavod OAO (SinTZ OAO) ja Severskij trubnyj zavod OAO (STZ OAO) vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 366, 24.11.2012.


title: Asia T-337/07: Kanne 6.9.2007 — Brilliant Hotelsoftware v. SMHV (BRILLIANT)

text:
               10.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/56

         Kanne 6.9.2007 — Brilliant Hotelsoftware v. SMHV (BRILLIANT)
   (Asia T-337/07)
   (2007/C 269/101)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Brilliant Hotelsoftware Limited (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajajat J. Croll ja C. Pappas)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
   Kantajan vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 14.6.2007 tekemä päätös on kumottava ja tavaramerkki BRILLIANT on rekisteröitävä tavaramerkkirekisteriin

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki BRILLIANT luokkiin 9 ja 42 kuuluville tavaroille ja palveluille (hakemus nro 4 345 849).

      Tutkijan päätös: Hakemuksen hylkääminen.

      Valitusosaston ratkaisu: Valituksen hylkääminen.

      Valitusperusteet: Asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan rikkominen, koska haettu tavaramerkki ei ole kuvaileva eikä siltä puutu vaadittavaa erottamiskykyä.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).


title: Asia T-31/07: Kanne 12.2.2007 — Du Pont de Nemours (France) ym. v. komissio

text:
               24.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/28

         Kanne 12.2.2007 — Du Pont de Nemours (France) ym. v. komissio
   (Asia T-31/07)
   (2007/C 69/57)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantajat: Du Pont de Nemours (France) SAS (kotipaikka Puteaux, Ranska), Du Pont Portugal Serviços (kotipaikka Lissabon, Portugali), Du Pont Ibérica SL (kotipaikka Barcelona, Espanja), Du Pont de Nemours (Belgium) BVBA (kotipaikka Mechelen, Belgia), Du Pont de Nemours Italiana Srl (kotipaikka Milano, Italia), Du Pont de Nemours (Nederland) BV (kotipaikka Dordrecht, Alankomaat), Du Pont de Nemours (Deutschland) GmbH (kotipaikka Bad Homburg, Saksa), DuPont CZ s.r.o. (kotipaikka Praha, Tsekin tasavalta), DuPont Hungary Trading Ltd (kotipaikka Budaors, Unkari), DuPont Poland Sp.z. o.o. (kotipaikka Varsova, Puola), DuPont Romania Srl (kotipaikka Bukarest, Romania), Du Pont (UK) Ltd (kotipaikka Herts, Yhdistynyt kuningaskunta), Du PontAgro Hellas SA (kotipaikka Ateena, Kreikka), DuPont International Operations Sarl (kotipaikka Sveitsi) ja DuPont Solutions (France) SAS (kotipaikka Puteaux, Ranska) (asiamiehet: asianajajat D. Waelbroeck ja N. Rampal)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               neuvoston direktiivin 91/414/ETY muuttamisesta flusilatsolin sisällyttämiseksi siihen tehoaineena annetun komission direktiivin 2006/113/EY liite on kumottava niiltä osin kuin siinä vahvistetaan flusilatsolin sisällyttämisen päättymispäiväksi 30.6.2008

               —

               neuvoston direktiivin 91/414/ETY muuttamisesta flusilatsolin sisällyttämiseksi siihen tehoaineena annetun komission direktiivin 2006/113/EY 3 artiklan 2 kohta on kumottava niiltä osin kuin siinä vahvistetaan päivämääräksi, johon mennessä jäsenvaltioiden on uudelleenarvioinnin perusteella muutettava tai peruutettava flusilatsolia sisältäviä tuotteita koskevat luvat, 30.6.2008

               —

               direktiivin 91/414/ETY muuttamisesta annetun direktiivin 2006/133/EY liitteeseen sisältyvien erityisten säännösten A osa on kumottava niiltä osin kuin siinä rajoitetaan niitä viljelykasvityyppejä, joiden osalta jäsenvaltiot voivat sallia flusilatsolin käytön sen jälkeen, kun se on sisällytetty direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I, mikä rajoitus on pantava täytäntöön 30.6.2007 mennessä (jäljempänä riidanalaiset rajoitukset)

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan vahinko, joka kantajille aiheutuu riidanalaisista rajoituksista, ja on määritettävä tämän kantajien kärsimän vahingon suuruus, joksi tällä hetkellä arvioidaan noin 109 miljoonaa Yhdysvaltojen dollaria (noin 84 miljoonaa euroa); samoin on määritettävä mahdollinen muu määrä, joka heijastaa kantajien tähän mennessä kärsimän tai niille tulevaisuudessa aiheutuvan vahingon suuruutta sen mukaan, mitä kantajat tässä oikeudenkäynnissä tulevat osoittamaan erityisesti tulevaisuudessa aiheutuvan vahingon näyttämiseksi toteen

               —

               asianosaiset on vaihtoehtoisesti velvoitettava esittämään kohtuullisen ajan kuluessa tuomion antamisesta, minkälaiseen korvausmäärään ne ovat sovintoratkaisussa päätyneet, tai ellei tällaiseen sovintoratkaisuun ole päästy, ne on velvoitettava saman ajan kuluessa esittämään vaatimuksensa yksityiskohtaisine määrineen

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan korvausmäärälle tuomion antamisesta tosiasialliseen maksusuoritukseen asti kertyvää korkoa, jonka määrä on Euroopan keskuspankin pääasiallisiin jälleenrahoitustoimiin soveltama korko lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä tai muu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asianmukaiseksi määrittämä koron määrä

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantajat vaativat kanteessaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan osittain 11.12.2006 annetun komission direktiivin 2006/133/EY (1) liitteen, jolla muutetaan kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun direktiivin 91/414/ETY (2) liitettä I, niiltä osin kuin siinä asetetaan rajoituksia, jotka koskevat flusilatsolin sisällyttämistä koskevaa aikaa ja niitä viljelykasvityyppejä, joiden osalta jäsenvaltiot voivat sallia flusilatsolin käytön.
   Kantajat väittävät, että riidanalaiset säännökset ovat lainvastaisia niiltä osin kuin ne perustuvat puhtaasti ”sattumaan perustuvaan ”arviointiin eivätkä direktiivissä 91/414/ETY edellytetyllä tavalla ”vaaraan perustuvaan ”arviointiin. Kantajat väittävät erityisesti, että koska sisällyttämistä koskevan ajanjakson kesto on lyhennetty tavanomaisesta 10 vuodesta 18 kuukauteen ja koska flusilatsolin sallittu käyttö on rajattu ainoastaan tiettyihin viljelykasveihin, komissio on jättänyt noudattamatta EY:n perustamissopimuksesta sekä mainitusta direktiivistä ja sen soveltamisasetuksista johtuvia velvoitteitaan sekä loukannut useita yhteisön oikeuden perusperiaatteita ja toiminut useiden yhteisön oikeuden päämäärien vastaisesti. Kantajat toteavat tältä osin, että vastaaja on loukannut suhteellisuusperiaatetta, hyvän hallinnon periaatetta, oikeutta tulla kuulluksi, oikeusvarmuuden periaatetta, luottamuksensuojan periaatetta ja syrjintäkiellon periaatetta sekä laiminlyönyt velvollisuuden esittää asianmukaiset perustelut. Kantajat väittävät lopuksi, että vastaaja on käyttänyt harkintavaltaansa väärin, koska kyseisistä rajoituksista on päätetty mielivaltaisesti ja riippumatta direktiivissä säädetyistä kriteereistä.
   Kumoamiskanteen lisäksi kantajat ovat myös nostaneet vahingonkorvauskanteen EY 235 artiklan ja EY 288 artiklan 2 kohdan nojalla saadakseen korvausta niistä vahingoista, joita ne väittävät riidanalaisista rajoituksista itselleen aiheutuneen.

      (1)  Neuvoston direktiivin 91/414/ETY muuttamisesta flusilatsolin sisällyttämiseksi siihen tehoaineena annettu komission direktiivi 2006/133/EY (EUVL 2006, L 349, s. 27).

      (2)  Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15.7.1991 annettu neuvoston direktiivi 91/414/ETY (EYVL 1991, L 230, s. 1).


title: Asia T-345/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.4.2011 — Bodegas y Viñedos Puerta de Labastida v. SMHV — Unión de Cosecheros de Labastida (PUERTA DE LABASTIDA) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin PUERTA DE LABASTIDA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen sanamerkki CASTILLO DE LABASTIDA — Aikaisemmat yhteisön sanamerkit CASTILLO LABASTIDA — Suhteellinen hylkäysperuste — Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttö — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta — Sekaannusvaara — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               28.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 160/20

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.4.2011 — Bodegas y Viñedos Puerta de Labastida v. SMHV — Unión de Cosecheros de Labastida (PUERTA DE LABASTIDA)
   (Asia T-345/09) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin PUERTA DE LABASTIDA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen sanamerkki CASTILLO DE LABASTIDA - Aikaisemmat yhteisön sanamerkit CASTILLO LABASTIDA - Suhteellinen hylkäysperuste - Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttö - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta - Sekaannusvaara - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2011/C 160/29
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Bodegas y Viñedos Puerta de Labastida, SL (Autol, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Grimau Muñoz ja J. Villamor Muguerza)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Unión de Cosecheros de Labastida, S. Coop. Ltda (Labastida, Espanja) (edustajat: aluksi asianajajat P. López Ronda ja G. Macias Bonilla, sittemmin asianajaja F. Brandolini Kujman)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kumoamiskanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 1021/2008-1 28.5.2009 tekemästä päätöksestä, joka koskee Unión de Cosecheros de Labastida, S. Coop. Ltda:n ja Bodegas y Viñedos Puerta de Labastida, SL:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Bodegas y Viñedos Puerta de Labastida, SL velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 256, 24.10.2009.


title: Yhdistetyt asiat T-396/05 ja T-397/05: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 10.6.2009 — ArchiMEDES v. komissio (Välityslauseke — Sopimus, joka koskee kaupunkikiinteistön korjaussuunnitelmaa — Maksettujen ennakkojen osittainen palautus — Komission velvoittaminen suorittamaan loppusumma — Komission vastakanne — Kumoamiskanne — Saatavien perintää koskeva päätös — Veloituslasku — Sopimukseen perustuvat toimet — Tutkimatta jättäminen — Saatavien kuittaaminen)

text:
               1.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 180/43

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 10.6.2009 — ArchiMEDES v. komissio
   (Yhdistetyt asiat T-396/05 ja T-397/05) (1)

   (Välityslauseke - Sopimus, joka koskee kaupunkikiinteistön korjaussuunnitelmaa - Maksettujen ennakkojen osittainen palautus - Komission velvoittaminen suorittamaan loppusumma - Komission vastakanne - Kumoamiskanne - Saatavien perintää koskeva päätös - Veloituslasku - Sopimukseen perustuvat toimet - Tutkimatta jättäminen - Saatavien kuittaaminen)
   2009/C 180/79
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Architecture, microclimat, énergies douces — Europe et Sud SARL (ArchiMEDES) (Ganges, Ranska) (edustajat: asianajajat P.-P. Van Gehuchten, J. Sambon ja P. Reyniers)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: aluksi K. Kańska ja E. Manhaeve, sittemmin E. Manhaeve)

      Oikeudenkäynnin kohde

               —

               komission päätös, jolla perittiin takaisin komission ja kantajan välisen sopimuksen perusteella maksettuja ennakkoja, ja komission päätös, jolla kuitattiin kantajan ja komission keskinäiset saatavat, on kumottava EY 230 artiklan nojalla asiassa T-396/05

               —

               komissio on sopimukseen perustuvan vastuunsa perusteella velvoitettava suorittamaan samaan sopimukseen perustuvan tuen loppuosa EY 238 artiklan nojalla asiassa T-397/05

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta asiassa T-396/05 siltä osin kuin se kohdistuu veloituslaskuun nro 3240705638 ja Euroopan yhteisöjen komission 30.8.2005 päivättyyn kirjeeseen sisältyneeseen takaisinperintää koskevaan päätökseen.

               2)

               Komission 5.10.2005 päivättyyn kirjeeseen sisältyneen sellaisen päätöksen kumoamista koskevaa vaatimusta ei ole enää tarpeen ratkaista asiassa T-396/05, jolla Architecture, microclimat, énergies douces — Europe et Sud SARLilta (ArchiMEDES) vaadittiin vastakkaisten saatavien kuittausta.

               3)

               Kanne hylätään asiassa T-397/05.

               4)

               ArchiMEDES velvoitetaan maksamaan asiassa T-397/05 komissiolle 148 256,86 euroa sekä tälle summalle laskettavat viivästyskorot Ranskan oikeudessa vahvistetun lakisääteisen koron mukaan velan täysimääräiseen maksamiseen saakka, eikä tämä korko saa ylittää 5,5 prosenttia vuodessa.

               5)

               ArchiMEDES vastaa asiassa T-396/05 omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan puolet komission oikeudenkäyntikuluista välitoimimenettelystä asiassa T-396/05 R aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.

               6)

               ArchiMEDES velvoitetaan asiassa T-397/05 korvaamaan oikeudenkäyntikulut välitoimimenettelystä asiassa T-397/05 R aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.

      (1)  EUVL C 74, 25.3.2006.


title: Asia T-253/01: UPS Europe NV/SA:n 11.10.2001 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
2.2.2002                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        C 31/13
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin               jälkeen ja että kantajan käyttäytymisellä ei ollut vaikutusta
                                                                         kilpailuun. Komission lähestymistapa oli kantajalle epäoikeu-
                                                                         denmukainen monin tavoin ja, kun otetaan huomioon kanta-
–     kumoaa EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan                jan rikkomuksen luonne ja sen vähäinen vaikutus markkinoi-
      soveltamisesta asiassa COMP/E-1/36.490 – Grafiittielek-            hin, sille olisi pitänyt määrätä huomattavasti alhaisempi lähtö-
      trodit Euroopan yhteisöjen komission 18 päivänä heinä-             summa kuin joillekin muille yrityksille.
      kuuta 2001 tekemän päätöksen siltä osin kuin siinä
      määrätään kantajalle sakko
                                                                         Lisäksi kantaja esittää, että komissio on tehnyt virheen todetes-
                                                                         saan, että kantajalle on myönnettävä ainoastaan 40 prosentin
–     toissijaisesti alentaa EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen            alennus lieventävien asianhaarojen vuoksi. Komissio jätti huo-
      53 artiklan soveltamisesta asiassa COMP/E-1/36.490 –               mioimatta ne tavat, joilla kantaja toimi suoraan kartellin
      Grafiittielektrodit Euroopan yhteisöjen komission 18 päi-          perusperiaatteiden ja -tarkoitusten vastaisesti, ja komission
      vänä heinäkuuta 2001 tekemässä päätöksessä määrätyn                olisi pitänyt myöntää kantajalle lisävähennys sen vuoksi,
      sakon määrää                                                       että kantaja lopetti sääntöjenvastaisen toimintansa aikaisin.
                                                                         Komission olisi myös pitänyt huomioida kantajan epäedullinen
                                                                         asema kilpailijoihinsa nähden ja kantajan heikko taloudellinen
–     velvoittaa kantajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                tilanne. Lopuksi kantajalle olisi pitänyt myöntää huomattavasti
                                                                         merkittävämpi vähennys, kuin mikä sille komission sakkojen
                                                                         määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koske-
                                                                         vissa asioissa antaman tiedonannon (1) mukaisesti kuuluu.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                         (1) EYVL 1996 C 201, s. 4.
Kantaja on yhdysvaltalainen yritys, jonka osuus elektrodikau-
passa on perinteisesti ollut pieni. Päätöksessä, jota kantajan
kanne koskee, todettiin, että kantaja on yhdessä seitsemän
muun yrityksen kanssa on rikkonut EY 81 artiklan 1 kohtaa,
koska se on osallistunut sopimuksilla ja yhdenmukaistetuilla
menettelytavoilla muodostettuun kokonaisuuteen. Päätöksessä
määrättiin kantajalle 10 300 000 euron suuruinen sakko.                  UPS Europe NV/SA:n 11.10.2001 Euroopan yhteisöjen
Kyseisistä sopimuksista ja menettelytavoista on nostettu kan-                           komissiota vastaan nostama kanne
teita myös muissa tuomioistuimissa, esimerkiksi Yhdysval-
loissa, missä kantajaa ei syytetty rikoksesta. Riidanalaisen                                        (Asia T-253/01)
päätöksen vastaanotettuaan kantaja teki konkurssihake-
muksen.
                                                                                (2002/C 31/27)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Kanteella ei pyritä kiistämään kartellin olemassaoloa tai kanta-
jan osuutta siihen, vaan pikemminkin alentamaan komission
kantajalle määräämän sakon määrää.
                                                                         UPS Europe NV/SA on nostanut 11.10.2001 Euroopan yhtei-
                                                                         söjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana
Kantaja esittää, että vahvistaessaan kantajalle määrätyn sakon           on T. R. Ottervanger, asianajotoimisto Allen & Overy, Bryssel
määrän komissio on rikkonut perustamissopimuksen yleisiä
                                                                         (Belgia).
periaatteita ja arvioinut väärin niitä seikkoja, joiden perusteella
kyseisen sakon määrä olisi määriteltävä. 10 300 000 euron
suuruinen sakko on joka tapauksessa täysin perusteeton ja
kohtuuton.                                                               Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
                                                                         mioistuin:
                                                                         –     toteaa EY 232 artiklan mukaisesti, että komissio on
Kantaja väittää, että komissio on tehnyt virheen todetessaan,                  laiminlyönyt ratkaisun tekemisen, koska se ei ole tehnyt
että kantajalle määrätyn sakon asianmukainen lähtösumma                        lopullista päätöstä kohtuullisessa ajassa kantajan
olisi 16 000 000 euroa ja että komissio ei ole erottanut                       7.7.1994 ja 8.6.1998 komissiolle tekemistä kanteluista ja
kantajan rikkomisen vakavuutta muiden tuottajien rikkomisen                    EY 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittami-
vakavuudesta. Komissio ei ollut tietoinen siitä, että kantaja                  sesta 17.8.1999 (julkaistu virallisessa lehdessä
noudatti markkinahintoja ennen kartellia, sen aikana ja sen                    23.10.1999, C 306/25)
 ---pagebreak--- C 31/14                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      2.2.2002
–     velvoittaa komission korvaamaan kantajalle käsiteltävänä           Kantaja väittää, että se, että komissio laiminlöi ratkaisun
      olevasta asiasta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut ja                tekemisen kohtuullisessa ajassa, ei ole lainkaan oikeutettua.
                                                                         Komission alustava tutkimus kesti 63 kuukautta ensimmäisen
                                                                         kantelun osalta ja 16 kuukautta toisen kantelun osalta. Viralli-
–     määrää sellaisista toimenpiteistä, jotka se katsoo tarpeelli-      nen tutkimusmenettely on lisäksi kestänyt jo kaksi vuotta.
      siksi.                                                             Deutsche Post on tämän takia voinut hyötyä lainvastaisesta
                                                                         valtiontuesta erittäin pitkään ilman mitään komission väliintu-
                                                                         loa. Kantajan kilpailuasema Deutsche Postin kilpailijana on
                                                                         kärsinyt vakavasti tämän takia.
                                                                         (1) EYVL C 20, 23.1.1999, s. 30.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      (2) EYVL C 174, 19.6.1999, s. 14.
                                                                         (3) Julkaistu EYVL C 306, 23.10.1999, s. 25.
Kantaja, joka kuuluu pakettien lähetysalalla maailmanlaajui-
sesti toimivaan United Parcel Service (UPS)-nimiseen yritysryh-
mään, teki komissiolle 7.7.1994 kantelun, joka koski väitettyjä
voimassa olevia valtiontukia, jotka johtuivat muun muassa
pakettien lähetyspalveluita koskevien tappioiden kattamisesta
ja ristiintukemisesta Deutsche Postin kirjeiden lähettämistoi-           Johannes Priesemannin 22.11.2001 Euroopan keskus-
mista saaduilla monopolituloilla; kantaja teki samalla kirjeellä                         pankkia vastaan nostama kanne
myös kantelun EY 82 artiklan nojalla. Komissio ilmoitti
kantajalle 2.10.1998, että se tutkii, ovatko Deutsche Post AG:n                                    (Asia T-286/01)
asema ja toiminta yhteensopivia EY 82 artiklan kannalta, ja
että se ei aloita ainakaan vielä EY 88 artiklan mukaista
menettelyä. Kantaja nosti ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-                                        (2002/C 31/28)
tuimessa kanteen tämän ”päätöksen” kumoamiseksi (asia
T-182/98) (1).
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Kantaja teki 8.6.1998 toisen kantelun, jossa se väitti, että             Johannes Priesemann on nostanut 22.11.2001 Euroopan
DHL Internationalin osakekannan hankinnan rahoittamiseen                 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kan-
monopolituloilla liittyi valtiontukia. Kantaja lähetti komissiolle       teen Euroopan keskuspankkia vastaan. Kantajan edustaja on
kirjeen 21.12.1998 vaatien tätä ottamaan kantaa sen kante-               Rechtsanwalt Norbert Pflüger.
luun kahden kuukauden kuluessa. Koska komissio ei tehnyt
päätöstä eikä määrittänyt kantaansa kahden kuukauden ku-
luessa, kantaja aloitti EY 232 artiklan mukaisen menettelyn              Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
(asia T-98/99) (2).
                                                                         –     kumoaa Euroopan keskuspankin päätöksen, jolla se ei
                                                                               myöntänyt kantajalle koulutuslisää (education allowance)
                                                                               hänen kolmea lastaan varten, sekä – jos tarpeen –
Komissio ilmoitti 17.8.1999 päivätyllä kirjeellä Saksan liittota-              vastaajan oikeudenkäyntiä edeltäneessä menettelyssä te-
savallalle päätöksestään aloittaa EY 88 artiklan 2 kohdan                      kemät päätökset,
mukainen menettely (3). Kanne asiassa T-182/98 jätettiin tutki-
matta (neljännen jaoston määräys, 30.9.1999) ja asia T- 98/99            –     määrää Euroopan keskuspankin korvaamaan oikeuden-
poistettiin rekisteristä (neljännen jaoston puheenjohtajan mää-                käyntikulut.
räys, 29.10.1999).
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Koska komissio ei ollut määrittänyt kantaansa sen osalta,
olivatko näiden kahden kantelun kohteena olevat toimet
yhteensopivia sisämarkkinoiden kanssa, kantaja vaati 5.6.2001            Kantaja, joka on Euroopan keskuspankin virkamies, haki
komissiota määrittämään kantansa ja/tai ryhtymään kummas-                koulutuslisää, jotta hänen kolme lastaan voisivat käydä kan-
sakin kantelussa vaadittuihin toimiin. EY 232 artiklassa tarkoi-         sainvälistä koulua. Vastaaja hylkäsi tämän hakemuksen sillä
tettu kahden kuukauden määräaika päättyi 5.8.2001 ilman,                 perusteella, että kantaja ei täyttänyt tämän lisän saamisen
että komissio määritti kantansa kantajan kanteluihin nähden.             edellytyksiä, koska hänellä ei ollut oikeutta ulkomaankorvauk-
Kantaja nosti tämän takia käsiteltävänä olevan kanteen.                  seen (expatriation allowance).


title: Asia C-199/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 29.4.2015 – Ciclat Soc. Coop. v. Consip SpA ja Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

text:
               10.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 262/2

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 29.4.2015 – Ciclat Soc. Coop. v. Consip SpA ja Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture
   (Asia C-199/15)
   (2015/C 262/02)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Ciclat Soc. Coop.

      Vastapuolet: Consip SpA ja Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture

      Ennakkoratkaisukysymys

   Ovatko direktiivin 18/2004 (1) 45 artikla, kun sitä tarkastellaan myös kohtuullisuusperiaatteen valossa, ja SEUT 49 ja SEUT 56 artikla esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan tietyn kynnyksen ylittävissä hankintamenettelyissä voidaan viran puolesta hankkia sosiaaliturvalaitosten antama todistus (DURC) ja jossa velvoitetaan hankintaviranomainen katsomaan hankintamenettelyyn osallistumisen esteeksi sellainen todistus, josta ilmenee aiempi sosiaaliturvamaksujen maksuvelvollisuutta koskeva rikkominen, erityisesti sellainen, joka vallitsi osallistumisen ajankohtana mutta josta taloudellinen toimija, joka osallistui hankintamenettelyyn voimassa olevan myönteisen DURCin perusteella, ei ollut tietoinen ja joka ei enää vallinnut hankintapäätöksen tekemisen tai viran puolesta tehtävän tarkistuksen ajankohtana?

      (1)  Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (EUVL L 134, s. 114).