title: Asia C-246/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 14.6.2007 (Oberster Patent- und Markensenatin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Armin Häupl v. Lidl Stiftung & Co. KG. (Tavaramerkkioikeus — Direktiivin 89/104/ETY 10 artiklan 1 kohta — Tavaramerkin tosiasiallisen käytön laiminlyönti — Käsite rekisteröintimenettelyn päättymisen ajankohta )

text:
               4.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 183/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 14.6.2007 (Oberster Patent- und Markensenatin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Armin Häupl v. Lidl Stiftung & Co. KG.
   (Asia C-246/05) (1)

   (Tavaramerkkioikeus - Direktiivin 89/104/ETY 10 artiklan 1 kohta - Tavaramerkin tosiasiallisen käytön laiminlyönti - Käsite ’rekisteröintimenettelyn päättymisen ajankohta’)
   (2007/C 183/06)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Oberster Patent- und Markensenat
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Armin Häupl

      Vastaaja: Lidl Stiftung & Co. KG.
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Oberster Patent- und Markensenat — Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun neuvoston direktiivin 89/104/ETY (EYVL L 40, s. 1) 10 artiklan 1 kohdan ja 12 artiklan 1 kohdan tulkinta — Tavaramerkin tosiasiallisen käytön laiminlyönti — Yrityksestä riippumattomat syyt, jotka estävät yritystä avaamasta kyseisessä jäsenvaltiossa supermarketteja silloin kun sen tavanomaisena strategiana on myydä tällä tavaramerkillä varustettuja tuotteita vain omissa supermarketeissaan — Käsite ”rekisteröintimenettelyn päättymisen ajankohta”
   Tuomiolauselma

               1)

               Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ”rekisteröintimenettelyn päättymisen ajankohta” on määritettävä kussakin jäsenvaltiossa kyseisessä valtiossa voimassa olevien rekisteröintiä koskevien menettelysäännösten perusteella.

               2)

               Direktiivin 89/104 12 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että ”hyväksyttävän syyn tavaramerkin käyttämättä jättämiseen” muodostavat esteet, joilla on välitön yhteys tavaramerkkiin ja jotka tekevät kyseisen tavaramerkin käytön mahdottomaksi tai kohtuuttomaksi sekä jotka ovat riippumattomia tavaramerkin haltijan tahdosta. Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on näiden ohjeiden valossa arvioida pääasiassa kyseessä olevia tosiseikkoja.

      (1)  EUVL C 193, 6.8.2006.


title: Asia C-242/05: Gerechtshof te 's-Hertongenboschin (Alankomaat) 31.5.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa G. M. van de Coevering vastaan Hoofd van het District Douane Roermond van de rijksbelastingdienst

text:
               20.8.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/8

         Gerechtshof te 's-Hertongenboschin (Alankomaat) 31.5.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa G. M. van de Coevering vastaan Hoofd van het District Douane Roermond van de rijksbelastingdienst
   (Asia C-242/05)
   (2005/C 205/15)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Gerechtshof te 's-Hertongenboschin (Alankomaat) on pyytänyt 31.5.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 3.6.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa G. M. van de Coevering vastaan Hoofd van het District Douane Roermond van de rijksbelastingdienst, seuraaviin kysymyksiin:
   Estääkö yhteisön lainsäädäntö ja erityisesti EY:n perustamissopimuksen 49–55 artiklassa kuvailtu palvelujen vapaa liikkuvuus sen, että Alankomaat kantaa Alankomaissa asuvalta luonnolliselta henkilöltä — joka vuokraa vuokraamon kanssa tehdyn sopimuksen perusteella toisesta jäsenvaltiosta henkilöauton, jota ei ole rekisteröity vuoden 1994 tieliikennelain nojalla pidettävään rekisteriin ja josta ei ole maksettu BPM:n (1) 1 §:n 2 momentissa tarkoitettua henkilöauto- ja moottoripyöräveroa — BPM:n 1 §:n 5 momentin nojalla henkilöauto- ja moottoripyöräveron silloin, kun henkilöauto otetaan käyttöön Alankomaiden tieliikenteessä ja vuoden 1994 tieliikennelaissa tarkoitetulla tavalla ja kun vero kannetaan kokonaisuudessaan riippumatta vuokrauksen ja Alankomaiden tieliikenteessä käytön kestosta, kun edellä tarkoitetulla luonnollisella henkilöllä ei ole mitään oikeutta vapautukseen eikä veron palautukseen?

      (1)  Vuoden 1992 laki henkilöautojen ja moottoripyörien verotuksesta.


title: Asia T-91/05: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 5.2.2007 — Sinara Handel v. neuvosto ja komissio (Oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvät seikat — Oikeudenkäyntiväite — Vahingonkorvauskanne — Tulonmenetys — Polkumyyntitullien palauttamista koskeva vaatimus — Toimivallan puuttuminen)

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/41

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 5.2.2007 — Sinara Handel v. neuvosto ja komissio
   (Asia T-91/05) (1)

   (Oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvät seikat - Oikeudenkäyntiväite - Vahingonkorvauskanne - Tulonmenetys - Polkumyyntitullien palauttamista koskeva vaatimus - Toimivallan puuttuminen)
   (2007/C 95/83)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Sinara Handel GmbH (Köln, Saksa) (edustajat: asianajajat K. Adamantopoulos ja E. Petritsi)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamies: J.-P. Hix, avustajanaan asianajaja G. Berrisch) ja Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: N. Khan ja T. Scharf)
   Oikeudenkäynnin kohde
   EY 288 artiklan perusteella nostettu vahingonkorvauskanne, jossa vaaditaan korvausta vahingosta, jonka kantaja väittää kärsineensä lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottamisesta tiettyjen Unkarista, Puolasta, Venäjältä, Tšekin tasavallasta, Romaniasta ja Slovakian tasavallasta peräisin olevien raudasta tai seostamattomasta teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuonnissa, asetuksen (ETY) N:o 1189/93 kumoamisesta ja kyseistä Kroatian tasavallasta peräisin olevaa tuontia koskevan menettelyn päättämisestä 17.11.1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2320/97 (EYVL L 322, s. 1) antamisen seurauksena.
   Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Kantaja, Sinara Handel GmbH, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 115, 14.5.2005.


title: Asia T-189/06: Kanne 18.7.2006 — Arkema France v. Komissio

text:
               2.9.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 212/39

         Kanne 18.7.2006 — Arkema France v. Komissio
   (Asia T-189/06)
   (2006/C 212/69)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Arkema France (Puteaux, Ranska) (edustajat: asianajaja A. Winckler, asianajaja S. Sorinas ja asianajaja P. Geffriaud)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Kantajan vaatimukset

               —

               komission asiassa COMP/F/38.620 31 päivänä toukokuuta 2006 tekemä päätös on kumottava EY 230 artiklan nojalla siltä osin kuin se koskee kantajaa;

               —

               toissijaisesti kantajalle mainitulla päätöksellä määrättyjen sakkojen määrä on kumottava tai sitä on alennettava EY 229 artiklan nojalla;

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Nyt esillä olevalla kanteella kantaja vaatii osittain kumottavaksi komission asiassa COMP/F/38.620 — vetyperoksidi- ja perboraatti, 31 päivänä toukokuuta 2006 tekemää päätöstä K(2006) 1766 lopullinen, jossa komissio totesi, että päätöksen adressaatteina olleet yritykset, kantaja mukaan luettuna, olivat rikkoneet EY 81 artiklan 1 kohtaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa osallistumalla sopimusten kokonaisuuteen ja yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin, jotka koostuivat kilpailijoiden välisestä tietojenvaihdosta ja hinnoista ja tuotantokapasiteeteista sopimisista sekä kyseisten sopimusten täytäntöönpanon valvomisesta vetyperoksidin ja natriumperboraatin markkinoilla. Toissijaisesti kantaja vaatii sille kyseisellä päätöksellä määrättyjen sakkojen kumoamista tai niiden määrän alentamista.
   Kantaja esittää vaatimustensa tueksi neljä kanneperustetta.
   Ensimmäisessä kanneperusteessaan kantaja väittää, että lukemalla Arkeman rikkomisen Elf Aquitanen ja Totalin syyksi pelkästään sen olettaman perusteella, että mainitut yritykset hallitsivat lähes koko sen osakepääomaa tosiseikkojen tapahtuma-aikana, komissio teki oikeudellisia ja tosiseikkoja koskevia virheitä soveltaessaan sääntöjä, jotka koskevat tytäryhtiön toteuttamien toimenpiteiden lukemista emoyhtiön syyksi, ja loukkasi syrjintäkiellon periaatetta. Kantaja väittää osoittaneensa mainitun olettaman virheelliseksi tutkimuksen kuluessa. Se väittää lisäksi, että komissio rikkoi sillä EY 253 artiklan nojalla olevaa perusteluvelvollisuutta ja loukkasi hyvän hallinnon periaatetta jättämällä vastaamatta kaikkiin argumentteihin, joita kantaja esitti väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa.
   Toisessa kanneperusteessaan kantaja väittää, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen, koska se korotti 200 prosentilla Arkeman sakkojen ”perusmäärää” varoittavan vaikutuksen perusteella siten, että se käytti perusteena tapahtuma-aikaisten emoyhtiöiden Totalin ja Elf Aquitanen liikevaihtoja, sillä kantajan mukaan sanktioitua rikkomusta ei voida lukea toisen tai molempien näiden yhtiöiden syyksi. Tämän kanneperusteen yhteydessä kantaja väittää toissijaisesti, että jos oletetaan, että rikkomus voidaan lukea emoyhtiöiden syyksi, komissio on loukannut suhteellisuusperiaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta soveltaessaan Arkemalle määrättyjen sakkojen ”perusmäärään” korotuskerrointa 3 (eli 200 prosentin korotusta) varoittavan vaikutuksen perusteella.
   Kolmanneksi kantaja väittää, että päätöksessä on korotettu oikeudellisesti virheellisesti 50 prosentilla Arkemalle määrättyjen sakkojen ”perusmäärää” rikkomisen uusimisen johdosta. Kantaja väittää, että uuteen rikkomiseen syyllistymisen käsitteen soveltaminen on nyt esillä olevassa asiassa ilmeisen kohtuutonta ja oikeusvarmuuden periaatteen vastaista, koska kyse on rikkomuksista, joista komissio on määrännyt rangaistuksia nyt kyseessä olevasta tilanteesta etäisten tosiseikkojen perusteella. Lisäksi kantaja moittii komissiota ”non bis in idem” -periaatteen ja suhteellisuusperiaatteen loukkaamisesta, koska komissio oli jo useaan otteeseen ottanut huomioon aiempien rikkomusten olemassaolon muissa viimeaikaisissa päätöksissään, joissa se oli jo määrännyt Arkeman sakkoihin 50 prosentin korotuksen rikkomisen uusimisen johdosta. Kantaja väittää, että se on tuomittu uudestaan samojen tosiseikkojen johdosta.
   Lopuksi kantaja väittää, että päätös on sekä oikeudellisesti että tosiseikkojen osalta perusteeton, koska siinä ei myönnetty kantajalle alennusta, jonka määrä on yli 30 prosenttia sakkojen määrästä, sen menettelyn aikana tekemän yhteystyön johdosta. Kantaja väittää, että komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen ja oikeudellisen virheen, koska se ei ole soveltanut sakoista vapauttamista ja sakkojen lieventämistä koskevan tiedonannon (1) B jaksoa myöntääkseen kantajalle 50 prosentin alennuksen sakkojen määrästä.

      (1)  Komission tiedonanto sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa, EYVL 2002, C 45, s. 3.


title: Asia C-618/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour administrative d'appel de Paris (Ranska) on esittänyt 10.12.2012 — Société Reggiani SpA Illuminazione v. Ministre de l'Économie et des Finances

text:
               6.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 101/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour administrative d'appel de Paris (Ranska) on esittänyt 10.12.2012 — Société Reggiani SpA Illuminazione v. Ministre de l'Économie et des Finances
   (Asia C-618/12)
   2013/C 101/19
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour administrative d'appel de Paris

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Reggiani SpA Illuminazione

      Vastapuoli: Ministre de l’Économie et des Finances

      Ennakkoratkaisukysymys

   Rajoitetaanko kyseisen direktiivin [79/1072/ETY] (1) 2 artiklalla sijoittautumisvapautta siltä osin kuin sillä rajataan palautusoikeus pelkkään irtaimeen omaisuuteen?

      (1)  Huitième directive 79/1072/CEE du Conseil, du 6 décembre 1979, en matière d'harmonisation des législations des États membres relatives aux taxes sur le chiffre d'affaires — Modalités de remboursement de la taxe sur la valeur ajoutée aux assujettis non établis à l'intérieur du pays (JO L 331, p. 11).


title: Asia C-674/15 P: Valitus, jonka The Tea Board on tehnyt 15.12.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-625/13, The Tea Board v. SMHV, 2.10.2015 antamasta tuomiosta

text:
               21.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/13

         Valitus, jonka The Tea Board on tehnyt 15.12.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-625/13, The Tea Board v. SMHV, 2.10.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-674/15 P)
   (2016/C 106/16)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: The Tea Board (edustajat: Rechtsanwalt M. C. Maier ja Rechtsanwalt A. Nordemann)

      Muu osapuoli: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), Delta Lingerie

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin tuomioistuinta

               —

               kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-625/13 2.10.2015 antaman valituksenalaisen tuomion siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kanteen seuraavien hakemuksen kohteena olevan tavaramerkin kattamien ja luokkiin 35 ja 38 kuuluvien palvelujen osalta:
               Vähittäismyyntipisteiden ja vähittäismyyntiin keskittyvien ostoskeskusten perustamiseen ja hoitamiseen sekä mainontaan liittyvät yritysneuvontapalvelut; Myynninedistämispalvelut (muiden lukuun), mainonta, liikkeenjohto, yrityshallinto, online-mainonta tietoverkossa, mainosmateriaalin (esitteiden, lehtisten, ilmaislehtien, näytteiden) jakelu, sanomalehtien tilauspalvelut muiden lukuun; Liiketaloudellinen tiedotus tai neuvonta; tapahtumien ja näyttelyiden järjestäminen kaupallisessa tai mainostarkoituksessa, mainontaan liittyvä tekninen johto, mainostilan vuokraus, radio-, televisiomainonta, sponsorointi (luokka 35)
               Tietoliikenne, sanomien ja kuvien tietokoneavusteinen siirto, interaktiiviset telelähetyslaitteet tuotteiden esittelyyn, viestintä tietokonepäätteiden avulla, viestintä (siirto) avoimessa tai suljetussa maailmanlaajuisessa tietoverkossa (luokka 38)

               —

               palauttamaan asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, mikäli tämä on tarpeen

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Valituksessa vaaditaan unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-625/13 2.10.2015 antaman tuomion osittaista kumoamista siltä osin kuin unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kanteen hakemuksen kohteena olevan tavaramerkin kattamien ja luokkiin 35 ja 38 kuuluvien palvelujen osalta.

               2.

               Valitus perustuu kahteen valitusperusteeseen: yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaan ja 8 artiklan 5 kohtaan.

               3.

               Valittaja katsoo, että yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 66 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun yhteisön yhteismerkin, joka muodostuu merkinnästä, jolla ilmoitetaan sillä varustettujen tavaroiden maantieteellinen alkuperä, keskeinen tehtävä ei ole ilmoittaa kaupallista alkuperää, vaan ainoastaan taata, että kaikki tavarat tai palvelut, joita tarjotaan ja myydään sillä varustettuina, ovat peräisin tietyltä alueelta eli että tavarat tulevat yritykseltä, joka sijaitsee sillä maantieteellisellä alkuperäalueella, jonka yhteisön yhteismerkki osoittaa, ja jolla on oikeus käyttää yhteisön yhteismerkkiä.

               4.

               Valittajan mukaan on tämän vuoksi todettava, että yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan puitteissa maantieteellinen alkuperä on otettava huomioon merkityksellisenä tekijänä arvioitaessa kyseessä olevien tavaroiden ja/tai palvelujen samankaltaisuutta ja/tai arvioitaessa sekaannusvaaran olemassaoloa kokonaisuudessaan.

               5.

               Kun aikaisemman yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 66 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun yhteisön yhteismerkin, joka muodostuu maantieteellisestä merkinnästä, kattamia tavaroita ja/tai palveluita verrataan yhteisön yksittäisellä tavaramerkillä varustettuihin tavaroihin ja/tai palveluihin, valittajan mukaan ratkaisevaa ei näin ollen ole se, ovatko kyseessä olevat tavarat tai palvelut samankaltaisia niiden luonteen, tarkoituksen, loppukäyttäjien ja/tai jakelukanavien suhteen. Sen sijaan on tarkasteltava sitä, voiko kyseessä olevilla tavaroilla ja/tai palveluilla on sama maantieteellinen alkuperä.

               6.

               Valittajan esittämä yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 66 artiklan 2 kohdan tulkinta johtuu

                           1.

                           asetuksen N:o 207/2009 sisäisestä logiikasta, ja erityisesti siitä, että

                                       i.

                                       yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 66 artiklan 2 kohta on poikkeus asetuksen N:o 207/2009 puitteissa, sillä kyseisen asetuksen 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan tavaramerkkejä, jotka muodostuvat yksinomaan merkeistä tai merkinnöistä, joita voidaan kaupassa käyttää tarkoittamaan tavaroiden tai palvelujen maantieteellistä alkuperää, ei rekisteröidä

                                       ii.

                                       yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 67 artiklan 2 kohdan mukaan yhteisön yhteismerkin käyttömääräyksissä on hyväksyttävä merkin haltijana olevan yhteenliittymän jäseneksi jokainen henkilö, jonka tavaroiden tai palvelujen maantieteellinen alkuperä on kyseisellä alueella, minkä vuoksi maantieteellisestä merkinnästä muodostuvalla yhteisön yhteismerkillä ei milloinkaan voida erottaa merkin haltijana olevan yhteenliittymän jäsenten tavaroita tai palveluja muiden yritysten tavaroista tai palveluista.

                           2.

                           tämän säännöksen tulkitsemisesta asetuksen N:o 1151/2012 (2) valossa ja TRIPS-sopimuksen valossa, jonka mukaan maantieteellisten merkintöjen olisi nautittava korkeatasoista suojaa ja jonka mukaan olisi kiellettävä tavaran pakkaukset, joissa ilmoitetaan tai annetaan ymmärtää, että kyseessä oleva tavara on peräisin muulta maantieteelliseltä alueelta kuin aidolta alkuperäalueelta, siten, että kuluttajia johdetaan harhaan tavaran maantieteellisen alkuperän osalta.

               7.

               Valittaja katsoo, että unionin yleisen tuomioistuimen tavaramerkin DARJEELING osalta vahvistamat luonnehdinnat voidaan siirtää myös koskemaan yritysneuvontapalvelujen ja tietoliikenteen kaltaisia palveluja ja ne voivat vahvistaa riidanalaisen tavaramerkin kiinnostavuutta tältä osin. Valittaja toteaa myös, ettei unionin yleinen tuomioistuin esittänyt tuomiossaan mitään toteen näytettyjä perusteluja sen suhteen, miksei tavaramerkkiin DARJEELING liitettyjä luonnehdintoja voitu siirtää luokkiin 35 ja 38 kuuluviin palveluihin, mikä jo sellaisenaan muodostaa oikeudellisen virheen.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).

      (2)  Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21.11.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1151/2012 (EUVL L 343, s. 1).


title: Asia T-257/12: Kanne 11.6.2012 — Siegenia-Aubi ja Noraa v. komissio

text:
               28.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 227/32

         Kanne 11.6.2012 — Siegenia-Aubi ja Noraa v. komissio
   (Asia T-257/12)
   2012/C 227/54
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantajat: Siegenia-Aubi KG (Wilnsdorf, Saksa) (edustajat: asianajajat T. Caspary ja J. van Kann)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 28.3.2012 tehdyn Euroopan unionin komission päätöksen K(2012) 2069 lopullinen asiassa COMP/39.452 — Ikkunoiden ja lasiovien avausmekanismit, siltä osin kuin se koskee kantajia ja

               —

               toissijaisesti alentamaan kantajille mainitussa päätöksessä määrättyä sakkoa SEUT 261 artiklan nojalla sopivaksi katsomallaan määrällä sekä

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kahdeksaan kanneperusteeseen.

               1)

               Ensinnäkin vastaaja on toteamuksillaan loukannut todistustaakan (asetuksen N:o 1/2003 2 artikla), näyttökynnyksen ja perusteluvelvollisuuden periaatteita. Vastaaja ei erityisesti ole riittävästi osoittanut, että ala- ja sivusaranoitujen ikkunoiden Saksan hinnoilla olisi oletettuja signaalivaikutuksia kaikkeen ikkunoiden avausmekanismeja koskevaan teknologiaan ja materiaaleihin koko ETA:n alueella ja näin ollen se on lainvastaisesti alentanut sillä olevaa todistustaakkaa.

               2)

               Toiseksi vastaaja on oikeudelliselta kannalta virheellisesti olettanut, että oletetut menettelyt koskivat koko ETA:a, eikä se ole esittänyt siitä riittäviä todisteita.

               3)

               Kolmanneksi vastaaja on oikeudelliselta kannalta virheellisesti olettanut, että oletettu kilpailusääntöjen rikkominen koski koko ikkunoiden avausmekanismiteknologiaa ja -materiaaleja, eikä se ole esittänyt siitä riittäviä todisteita.

               4)

               Neljänneksi vastaaja on virheellisesti olettanut, että vuonna 2002 on tehty hintoja koskevia sopimuksia, eikä se ole esittänyt siitä riittäviä todisteita. Näin ollen myös sakkojen määrän laskennasta annettuja suuntaviivoja on sovellettu virheellisesti, koska paikkansapitämättömästi on oletettu, että kilpailusääntöjen rikkominen on kestänyt vuodesta 1999 vuoteen 2007. Vastaaja on lisäksi näin ollen rikkonut asetuksen N:o 1/2003 25 artiklaa, koska vuotta 2002 edeltävät menettelyt ovat jo vanhentuneet.

               5)

               Viidenneksi vastaaja on oikeudelliselta kannalta virheellisesti lukenut kantajien syyksi myös sellaisen yhtiön menettelyn, jossa niillä on vain vähemmistöosuus, ja näin ollen se on rikkonut tytäryhtiöiden menettelyjen lukemista emoyhtiön syyksi koskevia sääntöjä, eikä se ole myöskään noudattanut perusteluvelvollisuuttaan.

               6)

               Kuudenneksi vastaaja on sakkojen määrän sopeuttamisessa loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, suhteellisuusperiaatetta, hyvän hallinnon periaatetta sekä perusteluvelvollisuutta koskevaa periaatetta. Vastaaja ei ole myöskään ottanut oikein huomioon sakkojen määrän laskennasta annettujen suuntaviivojen sanamuotoa, systematiikkaa ja tarkoitusta.

               7)

               Seitsemänneksi vastaaja on kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuuden arvioinnissa loukannut suhteellisuusperiaatetta, hyvän hallinnon periaatetta sekä sakkojen määrän laskennasta annettujen suuntaviivojen 20, 23 ja 25 kohtaa eikä se ole myöskään noudattanut perusteluvelvollisuuttaan.

               8)

               Kahdeksanneksi vastaaja on lieventävien asianhaarojen arvioinnissa loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja sakkojen määrän laskennasta annettujen suuntaviivojen 29 kohtaa eikä se ole myöskään noudattanut perusteluvelvollisuuttaan. Vastaaja ei erityisesti ole ottanut huomioon sitä, ettei kyseessä ollut tahallinen menettely eikä sitä, että kantajat ovat tehneet aktiivisesti yhteistyötä.


title: Asia C-238/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Luxemburg) on esittänyt 12.5.2010 — Volker Schneider v. Landsbanki Luxembourg SA, selvitystilassa

text:
               31.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/23

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Luxemburg) on esittänyt 12.5.2010 — Volker Schneider v. Landsbanki Luxembourg SA, selvitystilassa
   (Asia C-238/10)
   ()
   2010/C 209/31
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour de cassation

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Volker Schneider

      Vastapuoli: Landsbanki Luxembourg SA, selvitystilassa

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.7.1998 annetun neuvoston direktiivin 98/59/EY (1) 1, 2 ja 3 artiklaa tulkittava siten, että niitä sovelletaan liiketoiminnan lakkaamiseen, joka on seurausta työnantajan konkurssiin asettamisesta tai tuomioistuimen päätöksestä, jossa määrätään työnantajana olevan luottolaitoksen purkamisesta ja selvitystilaan asettamisesta maksukyvyttömyyden perusteella rahoitusalasta 5.4.1993 annetun lain, sellaisena kuin se on muutettuna, 61 §:n 1 momentin a ja b kohdan nojalla, kun kansallisessa laissa säädetään työsopimuksen välittömästä päättymisestä tällaisen liiketoiminnan lakkaamisen johdosta?

               2)

               Jos tähän kysymykseen vastataan myöntävästi, onko direktiivin 98/59/EY 1, 2 ja 3 artiklaa tulkittava siten, että pesänhoitaja tai selvitysmies on rinnastettava työnantajaan, joka on harkinnut työntekijöiden joukkovähentämistä ja joka voi toteuttaa direktiivin 2 ja 3 artiklassa tarkoitetut toimet ja toimeenpanna irtisanomiset (asia C-323/08 (2), 39, 40 ja 41 kohta)?

      (1)  EYVL L 225, s. 16.

      (2)  Tuomio 10.12.2009, Rodríguez Mayor ym., ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 24 päivänä syyskuuta 1996, asiassa T-185/95,Giovanni Sergio vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (enkilöstö - Eläkeoikeuksien siirtäminen - Henkilöstösääntöjen yleiset täytäntöönpanosäännökset - Määräaika hakemuksen esittämiselle)

text:
26.10.96           FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                 N:o C 318/9
3 ) Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.                  YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                                                                               TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
(M EYVL N:o C 161 , 11.6.1994                                                      24 päivänä syyskuuta 1996,
                                                                 asiassa T-185/95 ,Giovanni Sergio vastaan Euroopan yhtei
                                                                                söjen komissio ^)
                                                                 (enkilöstö — Eläkeoikeuksien siirtäminen — Henkilöstö
                                                                 sääntöjen yleiset täytäntöönpanosäännökset — Määräaika
                                                                                hakemuksen esittämiselle)
    YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
              TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                                                      ( 96/C 318/ 19 )
                 24 päivänä syyskuuta 1996,
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
asiassa T-57/91 , National Association of Licensed Open
 cast Operators vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (')
(EHTY:n perustamissopimus — Kilpailu — Kansallinen               Asiassa T-185/95 , Euroopan yhteisöjen komission virka
yritys, joka on hiilivarojen omistaja ja jolla on laillinen      mies Giovanni Sergio, edustajanaan asianajaja Marc-Albert
yksinoikeus myöntää louhintalupia — Toimiluvan haltijan          Lucas, Liege, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimis
vastasuoritus, johon sisältyy lupamaksun suorittaminen tai       to Evelyne Korn, 21 rue Nassau, vastaan Euroopan yhtei
hiilen toimittaminen toimiluvan antajalle — Perittyjen           söjen komissio ( asiamiehet: Gianluigi Valsesia ja Ana Maria
                                                                 Alves Vieira ), jossa vaaditaan kumottavaksi komission
lupamaksujen suuruus — Toimitetun hiilen hinta —
                                                                 päätös, jolla hylättiin kantajan hakemus eläkeoikeuksien
 Yhteensopivuus EHTY:n perustamissopimuksen määräys
                                                                 siirtämisestä, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ( kol
                           ten kanssa)
                                                                 mas jaosto ), toimien kokoonpanossa : jaoston puheenjoh
                        ( 96/C 318/ 18 )                         taja C. P. Briet sekä tuomarit B. Vesterdorf ja A. Potocki,
                                                                 kirjaaja : H. Jung, on antanut 24.9.1 996 tuomion, jonka
               (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                   tuomiolauselma on seuraava :
Asiassa T-57/91 , National Association of Licensed Open         1 ) Siltä osin kuin kanteessa vaaditaan määräysten antamis
cast Operators ( toimiluvan saaneiden avolouhoksia                    ta komissiolle, se jätetään tutkimatta.
hyödyntävien yritysten kansallinen yhteenliittymä ), koti
paikka Newcastle upon Tyne ( Yhdistynyt kuningaskunta ),         2 ) Muilta osin kanne hylätään perusteettomana.
edustajinaan barrister Nicholas Green ja solicitor David
James Malcolm Wilson, prosessiosoite Luxemburgissa
asianajotoimisto Victor Gillen, 13 rue Aldringen , vastaan       3 ) Asianosaiset vastaavat itse omista oikeudenkäynti
                                                                      kuluistaan .
Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamiehet: Julian Currall,
Stephen Kon ja Leonard Hawkes ), jota tukee British Coal
Corporation, kotipaikka Lontoo, edustajinaan David               (M EYVL N:o C 333 , 9.12.1995
Vaughan, QC ja barrister David Lloyd Jones sekä solicitor
Peter J. Sigler ja solicitor Rebekah M. Gershuny, proses
siosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Loesch , 8 rue Zi
the, jossa kantaja vaatii yhteisöjen ensimmäisen oikeusas
teen tuomioistuinta kumoamaan osittain 23.5.1991 teh
dyn komission päätöksen SG(91)D/9467, jolla hylättiin
                                                                      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
sähköntuotantoon tarkoitettuun hiileen liittyvää sopimus                      TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
takoskeva kantajan valitus, ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuin ( laajennettu kolmas jaosto ), toimien ko                            26 päivänä syyskuuta 1996,
koonpanossa : jaoston puheenjohtaja C. P. Briet sekä tuo        asiassa T-192/94, Henry Maurissen vastaan Euroopan
marit K. Lenaerts, B. Vesterdorf, P. Lindh ja A. Potocki,                   yhteisöjen tilintarkastustuomioistuin (*)
kirjaaja : johtava hallintovirkamies B. Pastor, on antanut       (Kumoamiskanne — Arviointikertomus — Tutkittavaksi
24.9.1996 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :            ottaminen — Perustelut — Tuomioistuinten harjoittama
                                                                                valvonta — Rajat)
1 ) Toinen, seitsemäs ja yhdeksäs kanneperuste jätetään                                     96/C 318/20 )
     tutkimatta.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
2 ) Kantajan muut vaatimukset hylätään.
3 ) Kantaja velvoitetaan korvaamaan kaikki oikeuden             Asiassa T-192/94, Henry Maurissen, Euroopan yhteisöjen
     käyntikulut, mukaan lukien väliintulija British Coalin      tilintarkastustuomioistuimen entinen virkamies, kotipaikka
                                                                 Schuttrange ( Luxemburg ), edustajanaan asianajaja Jean
     oikeudenkäyntikulut.
                                                                 Noel Louis, Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa fiduci
                                                                 aire Myson SARL, 1 rue Glesener, vastaan Euroopan
(') EYVL N:o C 243 , 18.9.1991                                   yhteisöjen tilintarkastustuomioistuin ( asiamiehinä Jean
                                                                 Marie Stenier ja Jan Inghelram ), jossa kantaja vaatii häntä
                                                                 koskevan arviointikertomuksen laatimisesta 1.1.1990 ja


title: Asia C-265/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 11.9.2008 (Tribunale ordinario di Roman (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Caffaro Srl v. Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C (Kaupalliset toimet — Direktiivi 2000/35/EY — Maksuviivästysten torjuminen — Riidattomien saatavien perintämenettelyt)

text:
               8.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 285/9

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 11.9.2008 (Tribunale ordinario di Roman (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Caffaro Srl v. Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C
   (Asia C-265/07) (1)

   (Kaupalliset toimet - Direktiivi 2000/35/EY - Maksuviivästysten torjuminen - Riidattomien saatavien perintämenettelyt)
   (2008/C 285/14)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tribunale ordinario di Roma
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Caffaro Srl

      Vastaaja: Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C

      Muu osapuoli: Banca di Roma SpA
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta 29.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/35/EY (EYVL L 200, s. 35) 5 artiklan tulkinta — Riidattomien saatavien perintämenettelyt — Kansallinen lainsäädäntö, jossa saatavan perinnän edellytykseksi on asetettu se, että täytäntöönpanoasiakirjan tiedoksiantamisesta on kulunut 120 päivän pituinen määräaika
   Tuomiolauselma
   Kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta 29.6.2000 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2000/35/EY on tulkittava siten, ettei se ole esteenä 31.12.1996 annetun asetuksen N:o 669/1996, joka on muutettuna muutettu laiksi 28.2.1997 annetulla lailla N:o 30, sellaisena kuin se on muutettuna 23.12.2000 annetun lain N:o 388 147 §:llä, 14 §:n kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jonka mukaan velkoja, jolla on täytäntöönpanoasiakirja, joka koskee kaupalliseen toimeen perustuvaa riitauttamatonta saatavaa viranomaiselta, ei voi vaatia pakkotäytäntöönpanon kohdistamista tähän viranomaiseen ennen kuin on kulunut 120 päivää siitä, kun täytäntöönpanoasiakirja annettiin tiedoksi mainitulle viranomaiselle.

      (1)  EUVL C 199, 25.8.2007.


title: Yhdistetyt asiat C-356/11 ja C-357/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 6.12.2012 (korkeimman hallinto-oikeuden (Suomi) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — O ja S v. Maahanmuuttovirasto (C-356/11) ja Maahanmuuttovirasto v. L (C-357/11) (Unionin kansalaisuus — SEUT 20 artikla — Direktiivi 2003/86/EY — Oikeus perheenyhdistämiseen — Unionin kansalaiset, jotka ovat pieniä lapsia ja jotka asuvat äitiensä, jotka ovat kolmansien maiden kansalaisia, kanssa sen jäsenvaltion alueella, jonka kansalaisia lapset ovat — Äitien, joille on myönnetty unionin kansalaisten yksinhuoltajuus, pysyvä oleskeluoikeus kyseisessä jäsenvaltiossa — Perheiden uudelleen muotoutuminen sen jälkeen, kun äidit ovat avioituneet uudelleen kolmansien maiden kansalaisten kanssa ja kun näistä avioliitoista on syntynyt lapsia, jotka myös ovat kolmansien maiden kansalaisia — Unionin kansalaisten kotijäsenvaltiossa tehdyt perheenyhdistämistä koskevat hakemukset — Oleskeluoikeuden epääminen uusilta aviopuolisoilta riittävien tulojen ja varojen puuttumisen perusteella — Oikeus perhe-elämän kunnioittamiseen — Lasten edun huomioon ottaminen)

text:
               26.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 6.12.2012 (korkeimman hallinto-oikeuden (Suomi) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — O ja S v. Maahanmuuttovirasto (C-356/11) ja Maahanmuuttovirasto v. L (C-357/11)
   (Yhdistetyt asiat C-356/11 ja C-357/11) (1)

   (Unionin kansalaisuus - SEUT 20 artikla - Direktiivi 2003/86/EY - Oikeus perheenyhdistämiseen - Unionin kansalaiset, jotka ovat pieniä lapsia ja jotka asuvat äitiensä, jotka ovat kolmansien maiden kansalaisia, kanssa sen jäsenvaltion alueella, jonka kansalaisia lapset ovat - Äitien, joille on myönnetty unionin kansalaisten yksinhuoltajuus, pysyvä oleskeluoikeus kyseisessä jäsenvaltiossa - Perheiden uudelleen muotoutuminen sen jälkeen, kun äidit ovat avioituneet uudelleen kolmansien maiden kansalaisten kanssa ja kun näistä avioliitoista on syntynyt lapsia, jotka myös ovat kolmansien maiden kansalaisia - Unionin kansalaisten kotijäsenvaltiossa tehdyt perheenyhdistämistä koskevat hakemukset - Oleskeluoikeuden epääminen uusilta aviopuolisoilta riittävien tulojen ja varojen puuttumisen perusteella - Oikeus perhe-elämän kunnioittamiseen - Lasten edun huomioon ottaminen)
   2013/C 26/19
   Oikeudenkäyntikieli: suomi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Korkein hallinto-oikeus

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: O ja S (C-356/11) ja Maahanmuuttovirasto (C-357/11)

      Vastapuolet: Maahanmuuttovirasto (C-356/11) ja L (C-357/11)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyynnöt — Korkein hallinto-oikeus — SEUT 20 artikla — Oikeus liikkua vapaasti ja oleskella jäsenvaltioiden alueella — Oikeus perheenyhdistämiseen — Kolmannen maan kansalaisen oleskelulupa sellaisessa valtiossa, jossa hän ei enää asu, tilanteessa, jossa hänen puolisonsa, joka on kolmannen maan kansalainen, oleskelee laillisesti jäsenvaltiossa ja hänellä on lapsi, jolla on kyseisen valtion kansalaisuus sekä jossa asianomainen ei ole lapsen vanhempi eikä huoltaja eikä asu tämän kanssa — Tilanne, jossa puolisoilla on myös yhteinen lapsi, joka on kolmannen maan kansalainen ja joka asuu äitinsä kanssa kyseisessä jäsenvaltiossa

      Tuomiolauselma

   SEUT 20 artiklaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että jäsenvaltio epää kolmannen maan kansalaiselta perheenyhdistämiseen perustuvan oleskeluluvan, vaikka kyseisen kolmannen maan kansalaisen tarkoituksena on asua sellaisen aviopuolisonsa kanssa, joka myös on kolmannen maan kansalainen ja joka oleskelee laillisesti kyseisessä jäsenvaltiossa ja joka on sellaisen lapsen äiti, joka on syntynyt aikaisemmasta avioliitosta ja joka on unionin kansalainen, ja sellaisen lapsensa kanssa, joka on syntynyt nimenomaan heidän omasta avioliitostaan ja joka myös on kolmannen maan kansalainen, kunhan tällainen epääminen ei asianomaisen unionin kansalaisen kannalta merkitse sitä, ettei hän tosiasiassa voi käyttää pääosaa unionin kansalaisen asemaan perustuvista oikeuksista, mikä kansallisen tuomioistuimen on tarkistettava.
   Pääasioissa kyseessä olevien kaltaiset perheenyhdistämisen perusteella tehdyt oleskelulupahakemukset kuuluvat oikeudesta perheenyhdistämiseen 22.9.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/86/EY soveltamisalaan. Direktiivin 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että vaikka jäsenvaltioilla on mahdollisuus vaatia todisteita siitä, että perheenkokoajalla on vakaat ja säännölliset tulot ja varat, jotka riittävät perheenkokoajan ja hänen perheenjäsentensä ylläpitoon, tätä mahdollisuutta on käytettävä siten, että otetaan huomioon Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 artikla ja 24 artiklan 2 ja 3 kohta, joissa jäsenvaltiot velvoitetaan perheenyhdistämistä koskevia hakemuksia tutkiessaan ottamaan huomioon asianomaisten lasten edun ja suosimaan perhe-elämää, ja että vältetään sekä kyseisen direktiivin tavoitteen että sen tehokkaan vaikutuksen loukkaaminen. Kansallisen tuomioistuimen asiana on tarkistaa, onko pääasioissa kyseessä olevat oleskelulupien epäämistä koskevat päätökset tehty kyseisten vaatimusten mukaisesti.

      (1)  EUVL C 269, 10.9.2011.


title: Asia T-382/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 9.9.2011 — Ergo Versicherungsgruppe v. SMHV — DeguDent (ERGO) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin ERGO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi ja kansalliseksi tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki CERGO — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Velvollisuus lausua koko valituksesta — Valituslautakunnan suorittaman tutkinnan laajuus — Asetuksen N:o 207/2009 64 artiklan 1 kohta)

text:
               22.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/42

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 9.9.2011 — Ergo Versicherungsgruppe v. SMHV — DeguDent (ERGO)
   (Asia T-382/09) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin ERGO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi ja kansalliseksi tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki CERGO - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Velvollisuus lausua koko valituksesta - Valituslautakunnan suorittaman tutkinnan laajuus - Asetuksen N:o 207/2009 64 artiklan 1 kohta)
   2011/C 311/76
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Ergo Versicherungsgruppe AG (Düsseldorf, Saksa) (edustajat: asianajajat V. von Bomhard, A.W. Renck, T. Dolde ja J. Pause)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: B. Schmidt)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: DeguDent GmbH (Hanau, Saksa) (edustajat: aluksi asianajaja W. Blau, sittemmin asianajajat W. Blau D. Kaya ja C. Kusulis)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, joka on nostettu SMHV:n neljännen valituslautakunnan 23.7.2009 tekemästä päätöksestä (asia R 44/2008-4), joka koskee DeguDent GmbH:n ja Ergo Versicherungsgruppe AG:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) neljännen valituslautakunnan 23.7.2009 tekemä päätös (asia R 44/2008-4) kumotaan siltä osin kuin valituslautakunta on jättänyt ratkaisematta sille tehdyn valituksen luokkaan 5 kuuluvien tavaroiden osalta.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Ergo Versicherungsgruppe AG, DeguDent GmbH ja SMHV vastaavat kukin omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 297, 5.12.2009.


title: Asia T-135/05: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 29.11.2006 — Campoli v. komissio (Henkilöstö — Eläkkeet — Korjauskerroin, joka lasketaan asuinmaassa vallitsevien keskimääräisten elinkustannusten mukaan — Siirtymäkauden järjestelmä, joka säädetään virkamiehiin sovellettavissa uusissa henkilöstösäännöissä alkavaksi 1.5.2004 — Henkilölle vastainen toimi — Lainvastaisuusväite — Perusteltu luottamus — Oikeusvarmuus — Yhdenvertainen kohtelu)

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/40

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 29.11.2006 — Campoli v. komissio
   (Asia T-135/05) (1)

   (Henkilöstö - Eläkkeet - Korjauskerroin, joka lasketaan asuinmaassa vallitsevien keskimääräisten elinkustannusten mukaan - Siirtymäkauden järjestelmä, joka säädetään virkamiehiin sovellettavissa uusissa henkilöstösäännöissä alkavaksi 1.5.2004 - Henkilölle vastainen toimi - Lainvastaisuusväite - Perusteltu luottamus - Oikeusvarmuus - Yhdenvertainen kohtelu)
   (2006/C 331/87)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Franco Campoli (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajajat S. Rodrigues ja A. Jaume)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: V. Joris ja H. Tserepa-Lacombe)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Arpio Santacruz ja I. Sulce)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Vuoden 2004 touko-, kesä- ja heinäkuulta laadittujen kantajan eläkelaskelmien kumoaminen sikäli kuin niissä kantajan mukaan sovelletaan ensimmäistä kertaa korjauskerrointa, joka on lainvastaisesti laskettu kantajan asuinmaassa vallitsevien keskimääräisten elinkustannusten mukaan eikä enää kyseisen maan pääkaupungissa vallitsevien elinkustannusten mukaan
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 132, 28.5.2005.


title: Asia T-105/17: Kanne 17.2.2017 – HSBC Holdings ym. v. komissio

text:
               10.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/46

         Kanne 17.2.2017 – HSBC Holdings ym. v. komissio
   (Asia T-105/17)
   (2017/C 112/65)
   Oikeudenkäyntikieli:

      Asianosaiset

      Kantaja: HSBC Holdings plc (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta), HSBC Bank plc (Lontoo) ja HSBC France (Pariisi, Ranska) (edustajat: K. Bacon, QC, D. Bailey, barrister M. Simpson, solicitor, sekä asianajajat Y. Anselin ja C. Angeli)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 7.12.2016 tehdyn ja 9.12.2016 tiedoksiannetun komission päätöksen asiassa AT.39914 – Euromääräiset korkojohdannaiset – C(2016) 8530 final (jäljempänä riidanalainen päätös)

               —

               toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 1 artiklan b kohdan

               —

               vielä toissijaisemmin kumoamaan osittain riidanalaisen päätöksen 1 artiklan b kohdan sikäli kuin siinä katsotaan, että kantajat osallistuivat yhteen jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen 2 artiklan b kohdan

               —

               toissijaisesti alentamaan kantajille riidanalaisen päätöksen 2 artiklan b kohdassa määrättyjä sakkoja huomattavasti unionin yleisen tuomioistuimen asianmukaiseksi katsomaan määrään

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut tai toissijaisesti asianmukaisen osuuden kantajien oikeudenkäyntikuluista.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kuuteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäisen kanneperusteen mukaan vastaaja katsoi virheellisesti, että kantajien toiminnan tavoitteena oli rajoittaa ja/tai vääristää kilpailua SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.

               2)

               Toisen kanneperusteen mukaan vastaaja teki oikeudellisen virheen ja tosiseikkoja koskevan virheen ja/tai perusteli puutteellisesti johtopäätöstään siitä, että riidanalaisen päätöksen kohteena olevan toiminnan ainoana taloudellisena tavoitteena oli kilpailun vääristäminen. Täten vastaajan näkemys siitä, että kyseessä on yksi jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen on, on perustavalla tavalla virheellinen.

               3)

               Kolmannen kanneperusteen mukaan vastaajan näkemys siitä, että kantajat osallistuivat tietoisesti riidanalaisessa päätöksessä kuvattuun yhteen jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen, perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen ja/tai sen perustelut ovat puutteelliset.

               4)

               Neljännen kanneperusteen mukaan vastaajan näkemys siitä, että kantajat olivat tai että niiden olisi pitänyt olla tietoisia muiden kilpailusääntöjen rikkomiseen osallistuneiden toimijoiden toiminnasta, perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen ja/tai sen perustelut ovat puutteelliset.

               5)

               Viidennen kanneperusteen mukaan vastaaja rikkoi olennaisia menettelymääräyksiä riidanalaisen päätöksen tekemiseen johtaneessa menettelyssä. Vastaaja loukkasi erityisesti kantajien puolustautumisoikeuksia, syyttömyysolettamaa ja hyvän hallinnon periaatetta, koska käyty menettely oli epävarma.

               6)

               Kuudennen, toissijaisesti esitetyn kanneperusteen mukaan vastaaja laski virheellisesti kantajille määrättyjen sakkojen määrän ja täten sakot ovat perusteettomia ja epäsuhtaisia.


title: Euroopan yhteisöjen komission 18.6.1997 Portugalin tasavaltaa vastaan nostama kanne (Asia C-227/97)

text:
26.7.97                   FI |                    Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  N:o C 228/ 13
       sopimukset on tehtävä direktiivissä säädetyn menette          Arrondissementsrechtbank te Maastrichtin 13.6.1997 teke
       lyn mukaisesti vai täyttävätkö liitteessä I A mainittuja       mällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
       palveluja koskevat direktiivin säännökset edellä maini        Johannes Martinus Lemmensia vastaan vireillä olevassa
       tussa asiassa vahvistetut edellytykset ?                                                      rikosasiassa
                                                                                ( Asia C-226/97)
                                                                                ( 97/C 228/27 )
6 . Seuraako EY:n perustamissopimuksen 5 artiklasta tai
       sen muista määräyksistä taikka direktiivistä 92/50/
       ETY valtiolle velvollisuus puuttua olemassaoleviin,            Arrondissementsrechtbank te Maastricht on pyytänyt
       määräämättömäksi ajaksi taikka useammaksi vuodeksi             13.6.1997 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut
       vahvistettuihin oikeussuhteisiin, joita ei ole toteutettu      Euroopan          yhteisöjen       tuomioistuimen   kirjaamoon
       mainitun direktiivin säännösten mukaisesti ?
                                                                      18.6.1997, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta Johan
                                                                      nes Martinus Lemmensia vastaan vireillä olevassa rikos
(') EYVL N:o L 209, 24.7.1992, s . 1 .                                asiassa ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:
( 2 ) EYVL N:o L 395 , 30.12.1989, s . 33 .
(') Kok . 1974 , s . 1337.
                                                                      1 . Voiko syytetty, jota syytetään vuoden 1994 Wegenver
                                                                           keerswetin ( tieliikennelaki ) 8 §:n 2 momentin a kohdan
                                                                           rikkomisesta, tai joku hänen puolestaan vedota menes
                                                                           tyksekkäästi siihen, että Regeling ademanalysea (Ulos
                                                                           hengitysilman mittaamista koskeva päätös, Neder
                                                                           landse Staatscourant 1987, s . 187), sellaisena kuin se
                                                                           on muutettuna, jossa annetaan tarkemmat määräykset
Vervvaltungsgerichtshofin (Itävalta) 26.5.1997 tekemällään                 alkometreiltä edellytetyistä vaatimuksista ja laitteita
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Erich                   koskevista tarkastuksista, ei sovelleta
                   Ciola vastaan Land Vorarlberg
                           ( Asia C-224/97 )                               — kun tämä päätös on annettu vuoden 1994 Wegen
                                                                                verkeerswetin 8 §:n 2 momentin a kohdassa
                             ( 97/C 228/26 )                                    tarkoitetun tutkimuksen osalta ottaen huomioon
                                                                                vuoden 1994 Invoeringswet Wegenverkeerswetin
                                                                                (tieliikennelain täytäntöönpanolaki ) 65 §:n,
                                                                                Wegenverkeerswetin 163 §:n perusteella, luettuna
Verwaltungsgerichtshof on pyytänyt 26.5.1997 tekemäl                           yhdessä Besdluit alcoholonderzoekenin ( Alkoholi
lään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistui                      tutkimuksista annettu asetus, Staatsblad 1987,
men kirjaamoon 16.6.1997, Euroopan yhteisöjen tuo                              s. 432 ) 5 §:n kanssa, sellaisena kuin se on muutet
mioistuimelta asiassa Erich Ciola vastaan Land Vorarlberg                       tuna ,
ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:
                                                                            — koska tästä päätöksestä ei ole ilmoitettu Euroopan
                                                                                komissiolle direktiivin 83/189/ETY (') 8 artiklassa
 1 . Onko palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia                              säädetyllä tavalla ?
        oikeussääntöjä tulkittava siten, että niiden vastaisena
        on pidettävä sitä, että jäsenvaltio kieltää venesataman        2 . Onko rikosasiaa käsittelevän tuomioistuimen jätettävä
        pitäjää rangaistuksen uhalla antamasta tiettyä määrää               viran puolesta soveltamatta päätöstä siksi, että siitä ei
        enempää venepaikkoja sellaisille veneiden omistajille,              ole ilmoitettu ?
        joiden kotipaikka on jossakin toisessa jäsenvaltiossa ?
                                                                       (') EYVL N:o L 109, 26.4.1983 , s . 8 .
 2 . Annetaanko yhteisön oikeudessa ja erityisesti palvelu
        jen vapaata liikkuvuutta koskevissa oikeussäännöissä,
        tulkittuna yhdessä EY:n perustamissopimuksen 5 artik
        lan ja Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruot
        sin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopi
                                                                       Euroopan yhteisöjen komission 18.6.1997 Portugalin tasa
        musten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perus                              valtaa vastaan nostama kanne
        tuu, tehdyn asiakirjan ( EYVL N:o C 241 , 29.8.1994,
        s. 21 , EYVL N:o L 1 , 1.1.1995 , s . 1 ) 2 artiklan                                      Asia C-227/97 )
        kanssa, kysymyksessä 1 mainitun palvelun tarjoajalle,                                      ( 97/C 228/28
        jonka kotipaikka on Itävallassa, oikeus vedota siihen,
        että kysymyksessä 1 mainittua kieltoa, josta on mää
        rätty vuonna 1990 tehdyssä yksittäistapausta koske            Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 18.6.1997
        vassa hallintopäätöksessä ( Bescheid ), ei voida soveltaa      Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Portugalin
         1.1.1995 jälkeen Itävallan tuomioistuimissa ja viran         tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on komission
        omaisissa ?                                                    oikeudellisen yksikön virkamies Francisco de Sousa Fialho,
                                                                       ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o oikeudellisen yksi
                                                                       kön virkamies Carlos Gomez de la Cruz, Centre Wagner,
                                                                       Kirchberg.
 ---pagebreak--- N:o C 228/14        L _FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       26.7.97
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                            velvoitteitaan, koska se ei ole ilmoittanut viipymättä
                                                                        komissiolle näistä toimenpiteistä,
— toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut
     EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannen              — velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeuden
     kohdan ja vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin             käyntikulut.
     olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta
     12 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direk
    tiivin 91 /676/ETY (') 3 artiklan 2 kohdan sekä 4 ja           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     12 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
     antanut säädetyssä määräajassa tämän direktiivin nou         Perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannen kohdan
     dattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnolli     pakottavan luonteen vuoksi jäsenvaltioiden, joille direk
     sia määräyksiä ja erityisesti koska se ei ole määritellyt     tiivi on osoitettu, on toteutettava direktiivin noudattami
    pilaantumisalttiita vyöhykkeitä 3 artiklan 2 kohdassa          sen edellyttämät toimenpiteet ennen tätä varten säädetyn
    tarkoitetulla tavalla eikä laatinut hyvän maatalouskäy        määräajan päättymistä . Mainittu määräaika päättyi jo
    tännön ohjeita 4 artiklassa tarkoitetulla tavalla,              19.12.1993 , eikä Portugali ollut toteuttanut tarvittavia toi
                                                                   menpiteitä .
— toteaa toissijaisesti, että Portugalin tasavalta ei ole
    toteuttanut näiden määräysten ja säännösten mukaisia           (M EYVL N:o L 375 , 31.12.1991 , s . 1 .
                                        ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
     YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                 YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
             TUOMIOISTUIMEN TUOMIO ,                                             TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
                 12 päivänä kesäkuuta 1997,                                          12 päivänä kesäkuuta 1997,
asiassa T-237/95 , Fernando Carbajo Ferrero vastaan                asiassa T-104/96, Ludwig Krämer vastaan Euroopan
                  Euroopan parlamentti (')                                              yhteisöjen komissio H
(Henkilöstö — Sisäinen kilpailu — Nimitys jaostopäälli            (Henkilöstö — Virkatason vahvistaminen — Ilmeinen arvi
                          kön virkaan)                             ointivirhe — Oikeudellinen virhe — Harkintavallan vää
                         ( 97/C 228/29                                      rinkäyttö — Henkilöstösääntöjen 7 artikla)
                                                                                ( 97/C 228/30 )
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Asiassa T-237/97, Euroopan parlamentin virkamies Fer
nando Carbajo Ferrero, kotipaikka Madrid, edustajanaan
asianajajat Georges Vandersanden ja Laure Levi, Bryssel,           Asiassa T-104/96, Euroopan yhteisöjen komission virka
prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire Myson SARL,                mies Ludwig Krämer, kotipaikka Tervuren ( Belgia ), edus
30 rue Cessande, vastaan Euroopan parlamentti ( asiamie           tajanaan asianajaja Georges Vandersanden, Bryssel, pro
het: Norbert Lorenz ja Alex Bonn ), jossa kantaja vaatii           sessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Myson SARL,
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan yh              30 rue de Cessange, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
täältä Euroopan parlamentin päätöksen, jolla X nimitettiin         ( asiamiehinään Julian Currall ja Denis Waelbroeck ), jossa
Euroopan parlamentin Madridin toimiston jaostopäälli              kantaja vaatii yksikön XI B.3 päällikön, joka on sijoitettu
köksi sisäisen kilpailun nro A/88 seurauksena, ja toisaalta        palkkaluokkaan A5/A4, avointa virkaa koskevan ilmoituk
Euroopan parlamentin päätöksen olla nimittämättä kanta            sen ( COM/1 11 /95 ) kumoamista, ensimmäisen oikeusas
jaa tähän virkaan, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen             teen tuomioistuin ( neljäs jaosto ), toimien kokoonpanossa :
tuomioistuin ( ensimmäinen jaosto ), toimien kokoonpa             jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit P. Lindh
nossa jaoston puheenjohtaja A. Saggio ja tuomarit V. Tiili         ja J. D. Cooke, kirjaaja : hallintovirkamies A. Mair, on
ja R. M. Moura Ramos; kirjaaja : hallintovirkamies J.              antanut 12.6.1997 tuomion, jonka tuomiolauselma on
Palacio Gonzalez, on 12.6.1997 antanut tuomion, jonka              seuraava :
tuomiolauselma on seuraava :
                                                                   1 ) Kanne hylätään.
1 ) Kanne hylätään.
2 ) Kukin asianosainen velvoitetaan vastaamaan omista
                                                                   2 ) Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäynti
                                                                        kuluistaan.
    oikeudenkäyntikuluistaan.
(M EYVL N:o C 46, 17.2.1996 .                                      (M EYVL N:o C 247, 24.8.1996 .


title: Yhdistetyt asiat C-364/09 P ja C-365/09 P: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 10.2.2010 — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Schwarzbräu GmbH

text:
               22.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/28

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 10.2.2010 — Mineralbrunnen Rhön-Sprudel Egon Schindel GmbH v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Schwarzbräu GmbH
   (Yhdistetyt asiat C-364/09 P ja C-365/09 P) (1)

   2010/C 134/46

      Oikeudenkäyntikieli: saksa

   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asiat on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 267, 7.11.2009.


title: Asia C-545/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 14.3.2013 Verwaltungsgericht Frankfurtin (Oder) (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Agrargenossenschaft Neuzelle eG v. Landrat des Landkreises Oder-Spree (Yhteinen maatalouspolitiikka — Asetus (ETY) N:o 73/2009 — 7 artiklan 1 ja 2 kohta — Viljelijöille myönnettävien suorien tukien mukauttaminen — Suorien tukien aikaisempaa suurempi vähentäminen — Pätevyys — Luottamuksensuojan periaate — Syrjintäkiellon periaate)

text:
               18.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 141/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 14.3.2013 Verwaltungsgericht Frankfurtin (Oder) (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Agrargenossenschaft Neuzelle eG v. Landrat des Landkreises Oder-Spree
   (Asia C-545/11) (1)

   (Yhteinen maatalouspolitiikka - Asetus (ETY) N:o 73/2009 - 7 artiklan 1 ja 2 kohta - Viljelijöille myönnettävien suorien tukien mukauttaminen - Suorien tukien aikaisempaa suurempi vähentäminen - Pätevyys - Luottamuksensuojan periaate - Syrjintäkiellon periaate)
   2013/C 141/11
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgericht Frankfurt (Oder)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Agrargenossenschaft Neuzelle eG

      Vastaaja: Landrat des Landkreises Oder-Spree

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Verwaltungsgericht Frankfurt (Oder) — Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 (EUVL L 30, s. 16) 7 artiklan 1 ja 2 kohdan pätevyys — Asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädettyä suurempi suorien tukien vähentäminen vuosina 2009–2012 — Luottamuksensuojan periaate

      Tuomiolauselma

               1)

               Ensimmäisen kysymyksen tutkimisessa ei ole tullut esiin mitään seikkoja, joilla olisi vaikutusta yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 7 artiklan 1 kohdan pätevyyteen, kun otetaan huomioon luottamuksensuojan periaate.

               2)

               Toisen kysymyksen tutkimisessa ei ole tullut esiin mitään seikkoja, joilla olisi vaikutusta asetuksen N:o 73/2009 7 artiklan 2 kohdan pätevyyteen, kun otetaan huomioon syrjintäkiellon periaate.

      (1)  EUVL C 25, 28.1.2012.


title: Asia F-54/12: Virkamiestuomioistuimen määräys 14.6.2013 — Carosi v. komissio

text:
               3.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 225/86

         Virkamiestuomioistuimen määräys 14.6.2013 — Carosi v. komissio
   (Asia F-54/12) (1)

   2013/C 225/200
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu virkamiestuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 194, 30.6.2012, s. 28.


title: Euroopan yhteisöjen komission 26.7.1996 Belgian kuningaskuntaa vastaan nostama kanne (Asia C-263/96)

text:
N:o C 269/20          FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          14.9.96
    tussa muodossaan ( BGBl . I, s . 168 ), mukaisia ulkomaa       Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
    laisia koskevia lisäedellytyksiä ?
                                                                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut vastaavat
                                                                    asiassa C- . . . /96 esitettyjä; täytäntöönpanolle varattu
    Sama kysymys yleisemmin muotoiltuna :
                                                                    määräaika päättyi 27.6.1991 .
    Voiko jäsenvaltio evätä Turkin kansalaiselta , joka             (!) EYVL N:o L 40 , 11.2.1989 , s . 12
    kuuluu assosiointineuvoston päätöksen 3/80 2 artiklan
    henkilölliseen soveltamisalaan, lainsäädäntönsä mukai
    sen perhe-etuuden sillä perusteella, että kyseisellä hen
    kilöllä ei ole varsinaista oleskelulupaa ( Aufenthaltsbe
    rechtigung tai Aufenthaltserlaubnis )?                          House of Lordsin 24.7.1996 tekemällään päätöksellä esit
                                                                    tämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Imperial Chemical
2 . Onko Turkin kansalainen, joka asuu jäsenvaltion alu            Industries plc vastaan Colmer ( Her Majesty's Inspector of
    eella , assosiointineuvoston päätöksen 3/80 2 artiklassa                                          Taxes )
    ja 1 artiklan b alakohdassa tarkoitettu työntekijä sen                                      ( Asia C-264/96 )
    ajan, jolloin hän on hoitanut lasta, kun kyseisen
    jäsenvaltion lainsäädännön mukaan hänen katsotaan                                             ( 96/C 269/42 )
    maksaneen lakisääteisen eläkevakuutuksen vakuutus
    maksuja tältä ajalta ?                                          House of Lords on pyytänyt 24.7. 1 996 tekemällään päätök
                                                                    sellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaa
                                                                    moon 29.7.1996 , yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Impe
3 . Onko Turkin kansalainen, joka asuu jäsenvaltion alu            rial Chemical Industries plc vastaan Colmer ( Her Majesty's
    eella ja opiskelun lisäksi työskentelee siellä asianmukai      Inspector of Taxes ) ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyk
    sen työluvan saatuaan toisen palveluksessa enintään 16          siin :
    tuntia viikossa työsuhteessa olevana tilapäisenä työnte
    kijänä , pelkästään tämän vuoksi assosiointineuvoston           1.    Tilanne on seuraavanlainen :
    päätöksen 3/80 2 artiklassa ja 1 artiklan b alakohdassa
    tarkoitettu työntekijä tai tällainen työntekijä joka                     i ) yhtiön (yhtiö A ) kotipaikka on Euroopan unionin
    tapauksessa sen vuoksi, että hänet on vakuutettu                             jäsenvaltiossa ;
    lakisääteisellä tapaturmavakuutuksella työtapaturmien
    varalta ?                                                               ii ) yhtiö A muodostaa toisen yhtiön ( yhtiö B ), jolla
                                                                                myös on kotipaikka Euroopan unionin jäsenval
                                                                                tiossa , kanssa konsortion;
                                                                          iii ) yhtiöt A ja B omistavat yhdessä holding-yhtiön
                                                                                ( yhtiö C ), jolla myös on kotipaikka Euroopan
                                                                                unionin jäsenvaltiossa ;
Euroopan yhteisöjen komission 26.7.1996 Belgian kunin                    iv ) yhtiöllä C on lukuisia kauppaa käyviä tytäryhtiöitä ,
              gaskuntaa vastaan nostama kanne                                    joiden kotipaikka on joko samassa jäsenvaltiossa ,
                        ( Asia C-263/96 )                                        toisessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa tai
                                                                                muualla maailmassa ; ja
                          ( 96/C 269/41 )
                                                                            v ) yhtiöllä A ei ole oikeutta yhtiöveron vähennyksiin
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 26.7.1996                               yhtiön C kauppaa käyvän tytäryhtiön ( kotipaikka
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian                             samassa jäsenvaltiossa ) kaupallisten tappioiden
kuningaskuntaa vastaan . Kantajan asiamiehenä on komis                          osalta , koska kansallisen oikeuden perusteella tul
sion oikeudellinen neuvonantaja Hendrik van Lier ja                              kitun kansallisen lainsäädännön mukaan yhtiön C
prosessiosoite Luxemburgissa c/o C. Gomez de la Cruz,                            liiketoimintana täytyisi olla yksinomaan tai pääasi
Euroopan yhteisöjen komission oikeudellinen yksikkö,                             allisesti sellaisten tytäryritysten, joilla on koti
Centre Wagner, Kirchberg.                                                        paikka kyseisessä jäsenvaltiossa , osakkeiden omis
                                                                                taminen .
Kantaja vaatii , että yhteisöjen tuomioistuin                              Onko kohdassa v ) kuvailtu vaatimus EY:n perustamis
                                                                           sopimuksen 52 artiklassa määrätyn sijoittautumisva
                                                                           pauden rajoitus ? Jos näin on, onko tällainen vaatimus
1 . toteaa, että jättäessään antamatta rakennusalan tuot                  kuitenkin yhteisön oikeuden mukaan perusteltavissa ?
    teita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentä
    misestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston            2 . Jos kohdassa V ) kuvailtu vaatimus on yhteisön oikeu
    direktiivin 89/ 106/ETY ( 1 ) täytäntöönpanemiseksi tar               den vastainen rajoitus, täytyykö kansallisen tuomio
    peelliset lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset                 istuimen EY:n perustamissopimuksen 5 artiklan mu
    Belgian kuningaskunta on jättänyt noudattamatta sille                  kaan tulkita kyseistä kansallista lainsäädäntöä niin
    tämän direktiivin perusteella kuuluvia velvoitteita;                   pitkälle kuin mahdollista siten, että se on yhteensopiva
                                                                           yhteisön oikeuden kanssa, vaikka mikään yhtiöistä A, B
2 . velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu                    tai G ei itse vaadi yhteisön oikeuden mukaisia oikeuksia
    denkäyntikulut .                                                       ja vaikka yhteisön oikeuden mukaisesta kansallisen


title: Asia C-195/04: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 26.4.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Suomen tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Suurkeittiölaitteita koskeva julkinen hankinta — EY 28 artikla — Tuonnin määrälliset rajoitukset — Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet — Syrjintäkiellon periaate — Avoimuusvelvollisuus)

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 96/3

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 26.4.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Suomen tasavalta
   (Asia C-195/04) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Suurkeittiölaitteita koskeva julkinen hankinta - EY 28 artikla - Tuonnin määrälliset rajoitukset - Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet - Syrjintäkiellon periaate - Avoimuusvelvollisuus)
   (2007/C 96/05)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Huttunen ja K. Wiedner)

      Vastaaja: Suomen tasavalta (asiamiehet: T. Pynnä ja E. Bygglin)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Tanskan kuningaskunta (asiamies: J. Molde), Saksan liittotasavalta (asiamiehet: A. Tiemann ja M. Lumma) ja Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: H. G. Sevenster, C. M. Wissels ja P. van Ginneken)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 28 artiklan rikkominen — Julkisen yrityksen toimesta tapahtunut suurkeittiölaitteiden ostaminen — Avoimuusvelvollisuus
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 179, 10.7.2004.


title: Asia T-30/16: Kanne 26.1.2016 – M.I. Industries v. SMHV – Natural Instinct (Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended)

text:
               21.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/40

         Kanne 26.1.2016 – M.I. Industries v. SMHV – Natural Instinct (Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended)
   (Asia T-30/16)
   (2016/C 106/47)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: M.I. Industries, Inc. (Lincoln, Nebraska, Yhdysvallat) (edustajat: barrister T. Elias ja solicitor B. Cookson)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Natural Instinct Ltd (Camberley, Yhdistynyt kuningaskunta)

      Menettely SMHV:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”Natural Instinct Dog and Cat food as nature intended” – Rekisteröintihakemus nro 11 438 074

      SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n viidennen valituslautakunnan 26.1.2015 asiassa R 2944/2014-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               hyväksyy kantajan väitteen nro B 002 181 272 ja hylkää Natural Instinct Ltd:n hakemuksen nro 11 438 074 tai vaihtoehtoisesti toteaa, että kantaja on osoittanut yhteisön tavaramerkeiksi rekisteröityjen tavaramerkkiensä nro 5 208 418 ja nro 5 208 201 olevan väitteen nro B 002 181 272 kannalta merkityksellisessä käytössä, ja palauttaa asian viidennelle valituslautakunnalle, jotta tämä tarkastelisi jokaista kyseessä olevaa tavaramerkkiä yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan kannalta, tai edelleen vaihtoehtoisesti palauttaa asian kokonaisuudessaan viidennelle valituslautakunnalle

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 kohtaa on rikottu

               —

               Asetuksen N:o 2868/95 22 artiklan 3 ja 4 kohtaa on rikottu

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklaa on rikottu.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (kuudes jaosto) 7 päivänä lokakuuta 2004, asiassa C-550/03, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Helleenien tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivit 2001/12/EY, 2001/13/EY ja 2001/14/EY — Yhteisön rautatiet — Kehitys — Rautatieyritysten toimiluvat — Infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntäminen, infrastruktuurin käyttömaksujen periminen ja turvallisuustodistusten antaminen — Säädetyssä määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               4.12.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 300/24

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (kuudes jaosto)
   7 päivänä lokakuuta 2004,
   asiassa C-550/03, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Helleenien tasavalta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivit 2001/12/EY, 2001/13/EY ja 2001/14/EY - Yhteisön rautatiet - Kehitys - Rautatieyritysten toimiluvat - Infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntäminen, infrastruktuurin käyttömaksujen periminen ja turvallisuustodistusten antaminen - Säädetyssä määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2004/C 300/50)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asiassa C-550/03, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 23.12.2003, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään W. Wils ja G. Zavvos), vastaan Helleenien tasavalta (asiamiehenään N. Dafniou), yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: J.-P. Puissochet, joka hoitaa kuudennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit S. von Bahr ja U. Lõhmus (esittelevä tuomari), julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: R. Grass, on antanut 7.10.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Helleenien tasavalta ei ole noudattanut yhteisön rautateiden kehittämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/440/ETY muuttamisesta 26 päivänä helmikuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/12/EY, rautatieyritysten toimiluvista annetun neuvoston direktiivin 95/18/EY muuttamisesta 26 päivänä helmikuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/13/EY sekä rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta 26 päivänä helmikuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/14/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut näiden direktiivien noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 59, 6.3.2004.


title: Asia T-653/15: Kanne 13.11.2015 – Mulvad v. parlamentti

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/66

         Kanne 13.11.2015 – Mulvad v. parlamentti
   (Asia T-653/15)
   (2016/C 048/74)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Nils Mulvad (Risskov, Tanska) (edustaja: asianajaja N. Pirc Musar)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan parlamentin 14.9.2015 antaman päätöksen A(2015)8732 C, jolla hylättiin kantajan uudistettu hakemus saada tutustua tiettyihin asiakirjoihin, jotka koskivat tietoja Euroopan parlamentin jäsenten matkakuluista, päivärahoista, muista kulukorvauksista ja henkilöstöjärjestelykuluista

               —

               velvoittamaan parlamentin korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 ja 140 artiklan mukaisesti, mukaan lukien mahdollisten väliintulijoiden oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu asetuksen 1049/2001 (1) 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja asetuksen 45/2001 (2) 8 artiklan b alakohdan rikkomiseen, sillä pyydettyjä henkilötietoja ei ole suojattu unionin lainsäädännössä.

               2.

               Toinen kanneperuste perustuu asetuksen 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja asetuksen 45/2001 8 artiklan b alakohdan rikkomiseen, sillä pyydettyihin tietoihin ei annettu tutustua, vaikka edellytykset tietojen ilmaisemiselle täyttyivät.

               3.

               Kolmas kanneperuste perustuu asetuksen 1049/2001 2 ja 4 artiklan sekä 6 artiklan 3 kohdan mukaisen yleisen velvollisuuden, jonka mukaan kunkin yksittäisen asiakirjan osalta on suoritettava tutkimus, rikkomiseen.

               4.

               Neljäs kanneperuste perustuu asetuksen 1049/2001 4 artiklan 6 kohdan rikkomiseen, koska pyydettyjen asiakirjojen osittaisen tutustumisen epääminen ei ollut perusteltu.

               5.

               Viides kanneperuste perustuu asetuksen 1049/2001 7 artiklan 1 kohdassa ja 8 artiklan 1 kohdassa edellytetyn perusteluvelvollisuuden rikkomiseen, sillä parlamentti ei vastannut kaikkiin kantajan väitteisiin.

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43).

      (2)  Yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18.12.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 45/2001 (EYVL 2001, L 8, s. 1).


title: Asia T-472/14: Kanne 25.6.2014 – Joyería Tous v. komissio

text:
               11.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/47

         Kanne 25.6.2014 – Joyería Tous v. komissio
   (Asia T-472/14)
   2014/C 261/74
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Joyería Tous, SA (Lleida, Espanja) (edustajat: asianajajat J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero ja A. Lamadrid de Pablo)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin komissio katsoi, että toimia, jotka sen mukaan muodostavat Espanjan tax lease -järjestelmän, on pidettävä uutena valtiontukena ja sisämarkkinoille soveltumattomina

               —

               toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 1 ja 4 artiklat, joissa eurooppalaisten taloudellisten etuyhtymien (ETEY) sijoittajat todetaan väitetyn tuen saajiksi ja jolla osoitetaan perintämääräys ainoastaan kyseisille sijoittajille

               —

               toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 4 artiklan siltä osin kuin siinä määrätään väitetyt tuet takaisin perittäviksi

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen 4 artiklan siltä osin kuin siinä lausutaan sijoittajien ja muiden yksiköiden välillä tehtyjen yksityisoikeudellisten sopimusten laillisuudesta

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-700/13, Bankia vastaan komissio.


title: Asia T-58/03: Konkurssissa olevan Acciaierie e Ferriere Leali Luigi S.p.A:n 20.2.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 101/48                 FI                             Euroopan unionin virallinen lehti                                           26.4.2003
pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perusteet ovat samat
asianajaja Ombretta Fabe Dal Negro.                                       kuin mainitussa asiassa T-287/01.
                                                                          (1 ) EYVL L 31, 2.2.2002, s. 15.
Kantajaa vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin               (2 ) Ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä.
–     toteaa, että komissio on laiminlyönyt kantajan kanssa
      12.12.1994 tekemänsä Thermie-sopimuksen BM/1007/
      94 mukaiset velvoitteensa
–     toteaa, että sopimus on purkautunut komission syyksi
      luettavan sopimusrikkomuksen vuoksi
                                                                          Konkurssissa olevan Acciaierie e Ferriere Leali Luigi
–     velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission suorittamaan               S.p.A:n 20.2.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vas-
      kantajalle erikseen vahvistettavan summan korvauksena                                          taan nostama kanne
      kantajalle hankkeen epäonnistumisesta aiheutuneesta va-
      hingosta
                                                                                (Asia T-58/03)
–     toteaa toissijaisesti, että Bioelettrica ei ole velvollinen
      palauttamaan yhteisölle hankkeelle tähän asti saamaansa
                                                                                (2003/C 101/84)
      rahoitusta tai suorittamaan tähän perustuvia korkoja
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                                        (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                          Konkurssissa oleva Acciaierie e Ferriere Leali Luigi S.p.A.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                       on nostanut 20.2.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
                                                                          oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
                                                                          komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Gio-
                                                                          vanni Vezzoli, Gianluca Belotti ja Elisabetta Stefania Piromalli.
Kanne koskee samaa hanketta, jonka komissio oli päättänyt
lopettaa, ja jonka lopettamista koskevat päätökset on riitautet-
tu asiassa T-287/01, Bioelettrica vastaan komissio (1) ja asiassa
T-42/03, Lurgi AG ja Lurgi S.p.a. vastaan komissio (2). Kantaja           Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:
esittää tältä osin yhteenvedon komission hanketta koskevista
toteamuksista:                                                            –      kumoaa kanteen kohteena olevan päätöksen;
–     Sopimus irtisanottiin 6.9.2001                                      –      toissijaisesti vähentää sakon määrää ottaen huomioon,
                                                                                että konkurssissa olevan Acciaierie e Ferriere Leali Luigi
                                                                                S.p.A:n syyksi ei voida lukea sen konkurssiin asettamisen
–     Sopimus katsottiin voimassa olevaksi 20.11.2001.                           jälkeen tapahtunutta toimintaa (25.11/4.12.1998), ja
                                                                                ottaen huomioon korotuksen virheellisen soveltamisen
–     Sopimuksen       katsottiin     olevan     edelleen   voimassa             ajallisesti koko perussakolle sekä konkurssissa olevan
      1.3.2002.                                                                  Acciaierie e Ferriere Leali Luigi S.p.A:n erityisen taloudelli-
                                                                                sen tilanteen
–     Sopimus irtisanottiin 26.11.2002, ei kuitenkaan tästä
                                                                          –      velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
      päivästä, vaan 6.9.2001 alkaen.
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole vielä käsitellyt
komission uutta irtisanomispäätöstä, koska se on edellä maini-            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
tun asian T-287/01 kohteena, eikä sitä, onko 6.9.2001 tehtyä
päätöstä pidettävä lainmukaisena vai ei. Tämä päätös perustui
sopimuksen liitteessä olevien yleisten ehtojen 8 artiklan                 Esillä oleva kanne koskee samaa päätöstä, joka on jo riitautettu
2 kohdan f alakohtaan, kun taas 26.11.2002 tehdyn päätöksen               asiassa T-27/03, S.P. vastaan komissio. Oikeudelliset perusteet
perusteena on ollut näiden yleisten etojen 8 artiklan 2 kohdan            ja pääasialliset perustelut vastaavat edellä mainitussa asiassa
d alakohta.                                                               esitettyjä. Erityisesti vedotaan puolustautumisoikeuksien rikko-
 ---pagebreak--- 26.4.2003                FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                           C 101/49
miseen vastaajan aloittamassa menettelyssä, sekä eriarvoiseen         Opodon perustamisesta väittäen, että EY 81 ja EY 82 artiklaa
kohteluun, ottaen huomioon, että erääseen toiseen menette-            oli rikottu. Komissio hylkää kantajan kantelun riidanalaisessa
lyssä mukana olevaan yritykseen on sovellettu lieventäviä             päätöksessä.
asianhaaroja, joita ei ole sovellettu kantajaan.
                                                                      Kantajat vetoavat kanteensa tueksi ilmeiseen arviointivirhee-
                                                                      seen sekä asiaankuuluvan huolellisuuden noudattamista kante-
                                                                      lujen tutkimisessa koskevan komission velvollisuuden laimin-
                                                                      lyöntiin EY 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhdenmukaista-
                                                                      misen riskin osalta.
TQ3 Travel Solutions GmbH:n ja TQ3 Travel Solutions
EMEA GmbH:n 19.2.2003 Euroopan yhteisöjen komissio-
                   ta vastaan nostama kanne
                                                                      Opodo on yhteinen myyntitoimisto, jonka suurinta osaa
                                                                      ilmailualasta edustavat kilpailijat ovat perustaneet, ja se antaa
                            (Asia T-59/03)                            kantajien mukaan kyseisille lentoyhtiöille merkittävän tilaisuu-
                                                                      den hintojensa yhtenäistämiseen. Kantajat väittävät, että ko-
                                                                      missio teki ilmeisen arviointivirheen päätellessään, että yrityk-
                          (2003/C 101/85)                             set varmistavat, että Opodoa ei käytetä kaupallisesti arkaluon-
                                                                      teisten tietojen vaihtamiseen ja että osakkeenomistajat eivät
                                                                      käytä Opodoa välineenä kilpailukäyttäytymisensä yhdenmu-
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                    kaistamiseen. Kantajat vetoavat lisäksi asiaankuuluvan huolelli-
                                                                      suuden noudattamista kantelujen tutkimisessa koskevan ko-
                                                                      mission velvollisuuden laiminlyöntiin, kantajan vastauksen
                                                                      saamista kanteluunsa koskevan oikeuden loukkaamiseen sekä
                                                                      EY 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua kilpailun vääristymistä
TQ3 Travel Solutions GmbH, Bremen, Saksa ja TQ3 Travel                lentolippujen jakelussa koskevaan ilmeiseen arviointivirhee-
Solutions EMEA GmbH, Bremen, Saksa ovat nostaneet                     seen.
19.2.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan. Kantajien edustajat ovat asianajajat Thomas Jestaedt,
Christopher Thomas ja Thomas Loest.
                                                                      Kantajien mukaan komissio ei tarkastellut kantelussa mainittua
                                                                      erityistä huolta siitä, että Opodo rikkoi EY 81 artiklan 1 kohtaa,
                                                                      koska sen tarkoituksena oli ja sen vaikutuksena olisi mahdollis-
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                      taa se, että lentoyhtiöt voivat varmistaa, että ne valvovat
                                                                      yhdessä lentolippujen jakelua, mikä pakottaa itsenäiset matka-
–     kumoaa komission 9.12.2002 tekemän päätöksen, jolla             toimistot markkinoilta.
      hylättiin kantajan asiassa COMP/A.38321/D2-TQ3 Tra-
      vel Solutions GmbH/ Opodo Limited tekemä kantelu
–     velvoittaa komission korvaamaan kantajien oikeuden-             Kantajat vetoavat lopuksi asiaankuuluvan huolellisuuden nou-
      käyntikulut.                                                    dattamista kantelujen tutkimisessa koskevan komission velvol-
                                                                      lisuuden laiminlyöntiin, oikeudelliseen virheeseen ja ilmeiseen
                                                                      arviointivirheeseen EY 82 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun
                                                                      syrjinnän osalta.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantajat toimivat matkatoimistoalalla erityisesti liikematkusta-      Kantajien mukaan komissio ei tutkinut asiaankuuluvaa huolel-
jien lentoliikennepalveluihin ja tähän liittyviin palveluihin         lisuutta noudattaen kantelussa esitettyjä hintavertailuja, jotka
keskittyen.                                                           osoittivat ilmeisen syrjinnän. Kantajat väittävät, että komissio
                                                                      teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että alempihintaisten
                                                                      lippujen epääminen saattaa olla perusteltavissa sillä, että
                                                                      kantajat keskittyvät liikematkustajiin, ja että se teki arviointivir-
Komissiolle ilmoitettiin 3.11.2000 yhteisyrityssopimus Opodo          heen katsoessaan, että hintavertailuilla ei ole merkitystä.
Limitedin, joka on Euroopan yhdeksän suurimman lentoyhtiön
perustama online-matkaportaali, perustamisesta. Kun komissio
oli julkaissut tiedonannon, jossa mainittiin ilmoituksen tehnei-
den osapuolten ehdottama toiminta ja komission aikomus
hyväksyä yhteisyritys, yksi kantajista teki virallisen kantelun


title: Asia C-40/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 26.1.2017 – Fashion ID GmbH & Co.KG v. Verbraucherzentrale NRW eV

text:
               10.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 26.1.2017 – Fashion ID GmbH & Co.KG v. Verbraucherzentrale NRW eV
   (Asia C-40/17)
   (2017/C 112/32)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Fashion ID GmbH & Co.KG

      Vastapuoli: Verbraucherzentrale NRW eV

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annetun direktiivin 95/46/EY (1) 22, 23 ja 24 artiklan säännösten kanssa ristiriidassa kansallinen säännöstö, jolla tietosuojaviranomaisten toimintavaltuuksien ja rekisteröidyn käytettävissä olevien oikeussuojakeinojen ohella myönnetään kuluttajien etujen turvaamiseen pyrkiville yleishyödyllisille yhdistyksille valtuus oikeuksien loukkaamisen tapauksessa ryhtyä toimiin oikeuksien loukkaajaa vastaan?
               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:

               2)

               Onko esillä olevan kaltaisessa tapauksessa, jossa joku liittää verkkosivustolleen ohjelmakoodin, joka saa käyttäjän selaimen pyytämään sisältöjä sivulliselta ja tässä yhteydessä välittää henkilötietoja sivulliselle, kyseinen koodin liittävä taho yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annetun direktiivin 95/46/EY (EYVL 1995, L 281, 23.11.1995, s. 31) 2 artiklan d kohdassa tarkoitettu rekisterinpitäjä, jos se ei itse voi vaikuttaa tähän tietojenkäsittelytoimeen?

               3)

               Mikäli toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: Onko yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta annetun direktiivin 95/46/EY 2 artiklan d kohtaa tulkittava siten, että sillä säännellään vastuuta sikäli tyhjentävästi, että se on esteenä siviilioikeudellisten vaatimusten kohdistamiselle sellaiseen sivulliseen, joka ei ole rekisterinpitäjä mutta joka aiheuttaa käsittelytoimen vaikuttamatta toimeen?

               4)

               Kenen ”oikeutettua intressiä” on esillä olevan kaltaisessa tilanteessa pidettävä ratkaisevana suoritettaessa direktiivin 95/46/EY 7 artiklan f kohdassa tarkoitettu punnitseminen? Ulkopuolisten sisältöjen liittämistä koskevaa intressiä vai sivullisen intressiä?

               5)

               Kenelle direktiivin 95/46/EY 7 artiklan a kohdassa ja 2 artiklan h kohdassa tarkoitettu suostumus on annettava esillä olevan kaltaisessa tilanteessa?

               6)

               Koskeeko direktiivin 95/46/EY 10 artiklassa säädetty tiedonantovelvollisuus esillä olevan kaltaisessa tilanteessa myös verkkosivuston ylläpitäjää, joka on liittänyt ulkopuolisen sisällön ja siten aiheuttaa sivullisen suorittaman henkilötietojen käsittelyn?

      (1)  EYVL 1995, L 281, s. 31.