title: Asia C-407/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 26.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Augstākā tiesa – Latvia) – ”Aqua Pro” SIA v. Valsts ieņēmumu dienests (Ennakkoratkaisupyyntö — Tulliliitto — Yhteisön tullikoodeksi — 220 artiklan 1 kohta ja 2 kohdan b alakohta — Tuonti- tai vientitullien kantaminen jälkitullauksin — Käsite ”tuontitullien tileihin kirjaaminen” — Toimivaltaisen tulliviranomaisen päätös — Määräaika palauttamis- tai peruuttamishakemuksen esittämiselle — Velvollisuus siirtää asian käsittely Euroopan komissiolle — Tuojajäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen päätöstä koskevaan muutoksenhakuun liittyvät todisteet)

text:
               18.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 437/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 26.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Augstākā tiesa – Latvia) – ”Aqua Pro” SIA v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Asia C-407/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Tulliliitto - Yhteisön tullikoodeksi - 220 artiklan 1 kohta ja 2 kohdan b alakohta - Tuonti- tai vientitullien kantaminen jälkitullauksin - Käsite ”tuontitullien tileihin kirjaaminen” - Toimivaltaisen tulliviranomaisen päätös - Määräaika palauttamis- tai peruuttamishakemuksen esittämiselle - Velvollisuus siirtää asian käsittely Euroopan komissiolle - Tuojajäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen päätöstä koskevaan muutoksenhakuun liittyvät todisteet))
   (2017/C 437/14)
   Oikeudenkäyntikieli: latvia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Augstākā tiesa

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja:”Aqua Pro” SIA

      Vastaaja: Valsts ieņēmumu dienests

      Tuomiolauselma

               1)

               Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 16.11.2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 2700/2000, 217 artiklan 1 kohtaa ja 220 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että viranomaisten toteamat kannettavien tullien määrät katsotaan jälkitullauksin kantamisen yhteydessä tulleen kirjatuiksi tileihin silloin, kun tulliviranomaiset kirjaavat tämän määrän tilikirjoihin tai muulle vastaavalle tietovälineelle, riippumatta siitä, että tullien tileihin kirjaamista tai tulleja koskevan maksuvelvollisuuden määrittämistä koskevaan viranomaisen päätökseen haetaan muutosta hallinnollisesti tai tuomioistuinteitse.

               2)

               Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2700/2000, 220 artiklan 2 kohdan b alakohtaa sekä 236, 239 ja 243 artiklaa on tulkittava siten, että kun toimivaltaisen verohallinnon päätökseen kirjata tuontitullien määrä tileihin jälkikäteen ja velvoittaa tuoja maksamaan se haetaan hallinnollisesti tai tuomioistuinteitse muutosta tämän asetuksen, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2700/2000, 243 artiklassa tarkoitetulla tavalla, tuoja voi vedota perusteltuun luottamukseen mainitun asetuksen, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2700/2000, 220 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla vastustaakseen tileihin kirjaamista riippumatta siitä, onko tuoja esittänyt näitä tulleja koskevan peruuttamis- tai palauttamishakemuksen saman asetuksen, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2700/2000, 236 ja 239 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti.

               3)

               Tietyistä asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna 25.7.2003 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1335/2003, 869 artiklan b alakohtaa on tulkittava siten, että jos mainitun asetuksen, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1335/2003, 871 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua komission päätöstä ei ole tehty tai menettelyä ei ole aloitettu, tulliviranomaiset eivät pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa voi päättää itse olla kirjaamatta tileihin jälkikäteen tulleja, joita ei ole kannettu, ja arvioida, että edellytykset, jotka koskevat perusteltuun luottamukseen vetoamista asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2700/2000, 220 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla, ovat täyttyneet, vaan tulliviranomaisilla on velvollisuus siirtää asia komission käsiteltäväksi silloin, jos nämä viranomaiset katsovat komission tehneen asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se muutettuna asetuksella N:o 2700/2000, mainitussa säännöksessä tarkoitetun virheen, tai jos pääasian olosuhteilla on yhteys unionin tutkimuksen tuloksiin asetuksen N:o 2454/93, sellaisena kun se on muutettuna asetuksella N:o 1335/2003, 871 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetulla tavalla tai jos pääasiassa kyseessä olevien tullien määrä on vähintään 500 000 euroa.

               4)

               Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2700/2000, 220 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) kertomukseen sisältyvät viejämaan tulliviranomaisten ja viejän toimintaa koskevat tiedot kuuluvat todisteisiin, jotka on otettava huomioon sen selvittämiseksi, täyttyvätkö ne edellytykset, joiden perusteella tuoja voi vedota perusteltuun luottamukseen tämän säännöksen nojalla. Jos tällainen kertomus kuitenkin osoittautuu sisältämiensä tietojen vuoksi riittämättömäksi osoittamaan oikeudellisesti riittävällä tavalla, ovatko nämä edellytykset tosiasiassa kaikilta osin täyttyneet – minkä arvioiminen on kansallisen tuomioistuimen asia –, tulliviranomaiset saattavat olla velvolliset esittämään tässä tarkoituksessa lisätodisteita, muun muassa tekemällä tätä varten jälkitarkastuksia.

               5)

               Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2700/2000, 220 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida kaikkien pääasian konkreettisten seikkojen ja erityisesti pääasian asianosaisten tässä tarkoituksessa esittämien todisteiden perusteella, täyttyvätkö ne edellytykset, joiden perusteella tuoja voi vedota perusteltuun luottamukseen tämä säännöksen nojalla. Jälkitarkastuksessa saadut tiedot eivät ole etusijalla Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) kertomukseen sisältyviin tietoihin nähden tätä arvioitaessa.

               6)

               Asetuksen N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1335/2003, 875 artiklaa on tulkittava siten, että Euroopan komission tämän asetuksen, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella n:o 1335/2003, 873 artiklan nojalla toisen jäsenvaltion osalta tekemään päätökseen sisältyvät arvioinnit velvoittavat komission tämän 875 artiklan mukaisesti täsmentämin edellytyksin jäsenvaltiota tapauksissa, joihin liittyy yhdenveroisia tosiasioita ja oikeudellisia seikkoja, ja että näiden viranomaisten ja tuomioistuinten tehtävänä on arvioida tätä ottamalla huomioon muun muassa viejän ja viejämaan viranomaisten toimintaa koskeva tiedot, sellaisina kuin ne ilmenevät Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) kertomuksesta, johon mainittu päätös perustuu.

               7)

               Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2700/2000, 220 artiklan 2 kohdan b alakohtaa ja asetuksen N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1335/2003, 875 artiklaa on tulkittava siten, että tulliviranomaiset voivat tehdä kaikki tarpeellisiksi arvioimansa jälkitarkastukset ja käyttää näissä tarkastuksissa saamiaan tietoja sekä tarkistaakseen, täyttyvätkö ne edellytykset, joiden perusteella tuoja voi vedota perusteltuun luottamukseen asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2700/2000, 220 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla, että ratkaistakseen sen, liittyykö johonkin niiden käsiteltävänä olevaan tapaukseen tosiasioita ja oikeudellisia seikkoja, jotka ovat asetuksen N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1335/2003, 875 artiklassa tarkoitetulla tavalla ”yhdenveroiset” sellaisen tapauksen kanssa, jonka osalta Euroopan komissio on tehnyt tämän asetuksen N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1335/2003, 873 artiklan mukaisesti päätöksen jättää tullit kirjaamatta tileihin.

               8)

               Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2700/2000, 220 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että sillä, että tuoja on tuonut tavaroita jälleenmyyntisopimuksen perusteella, ei ole vaikutusta tuojan mahdollisuuteen vedota perusteltuun luottamukseensa samoin edellytyksin kuin tuoja, joka on tuonut tavaroita ostettuaan ne suoraan viejältä, eli silloin kun kolme kumulatiivista edellytystä täyttyy. Ensinnäkin tullien kantamatta jättämisen on pitänyt johtua toimivaltaisten viranomaisten omasta virheestä, lisäksi tämän virheen on oltava luonteeltaan sellainen, ettei vilpittömässä mielessä toiminut velan maksamisesta vastuussa ollut ole voinut kohtuudella havaita sitä, ja velan maksamisesta vastuussa olleen on pitänyt noudattaa kaikkia voimassa olevia tulli-ilmoitustaan koskevia säännöksiä. Tätä varten tällaisen tuojan on varauduttava riskiin tullien kantamisesta jälkitullauksin muun muassa hankkimalla jälleenmyyntisopimuksen sopimuspuolelta sopimusta tehtäessä tai sen jälkeen kaikki todisteet, jotka vahvistavat, että A-alkuperätodistus on annettu näistä tavaroista perustellusti. Tässä artiklassa tarkoitettu perusteltu luottamus puuttuu erityisesti silloin, kun tuoja on siitä huolimatta, että hänellä oli ilmeisiä syitä epäillä A-alkuperätodistuksen oikeellisuutta, jättänyt ottamatta selvää sopimuspuolelta todistuksen antamisen olosuhteista tarkistaakseen, ovatko nämä epäilyt perusteltuja.

      (1)  EUVL C 343, 19.9.2016.


title: Asia T-627/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.11.2017 – Frame v. EUIPO – Bianca-Moden (BIANCALUNA) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin BIANCALUNA rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi kansallinen kuviomerkki bianca — Menettelyn tehokkuus — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Tuotteiden samanlaisuus — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               18.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 437/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.11.2017 – Frame v. EUIPO – Bianca-Moden (BIANCALUNA)
   (Asia T-627/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin BIANCALUNA rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi kansallinen kuviomerkki bianca - Menettelyn tehokkuus - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Tuotteiden samanlaisuus - Merkkien samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2017/C 437/30)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Frame Srl (San Giuseppe Vesuviano, Italia) (edustajat: asianajajat E. Montelione, M. Borghese ja R. Giordano)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: S. Bonne)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Bianca-Moden GmbH & Co. KG (Ochtrup, Saksa) (edustaja: asianajaja P. Lange)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 7.8.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 2952/2014-5), joka koskee osapuolten Bianca-Moden ja Frame välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Frame Srl velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 68, 22.2.2016.


title: Asia T-776/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.11.2017 – Isocell v. EUIPO – iCell (iCell.) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin iCell. rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki isocell, aiempi kansainvälinen sanamerkki Isocell ja aiemmat kansainväliset ja kansalliset sanamerkit ISOCELL — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               18.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 437/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.11.2017 – Isocell v. EUIPO – iCell (iCell.)
   (Asia T-776/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin iCell. rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi EU-sanamerkki isocell, aiempi kansainvälinen sanamerkki Isocell ja aiemmat kansainväliset ja kansalliset sanamerkit ISOCELL - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2017/C 437/36)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Isocell GmbH (Neumarkt am Wallersee, Itävalta) (edustaja: asianajaja C. Thiele)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Schifko)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: iCell AB (Älvdalen, Ruotsi) (edustaja: asianajaja J. Kroher)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 15.9.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2496/2015-1), joka koskee osapuolten Isocell ja iCell välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Isocell GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 14, 16.1.2017.


title: Asia T-713/17: Kanne 14.10.2017 – Motex v. komissio

text:
               18.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 437/40

         Kanne 14.10.2017 – Motex v. komissio
   (Asia T-713/17)
   (2017/C 437/48)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Asianosaiset

      Kantaja: MOTEX Ipari és Szolgáltató Rehabilitációs Kft. (Esztergom-Kertváros, Unkari (edustaja: asianajaja L. Szabó)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ensisijaisesti toteamaan, että 20.7.2011 annetulla komission päätöksellä SA. 29432 – CP 290/2009 – Unkari – ”Vammaisten työntekijöiden työllistämiseen myönnetty tuki, jonka väitetään olevan kyseisten säännösten syrjivyyden vuoksi lainvastainen”, ja 25.1.2017 annetulla komission päätöksellä SA. 45498 (FC/2016) – ”OPS Újpest-lift Kft:n tekemä valitus valtiontuesta, jota myönnettiin vuosina 2006–2012 vammaisia työntekijöitä työllistäville yrityksille” (jäljempänä riidanalaiset päätökset) ei perusteta valtiontuen yhteensoveltuvuutta SEUT 107 artiklan 1 kohtaan;

               —

               toissijaisesti toteamaan, että riidanalaiset päätökset eivät ole toimia, jotka sitoisivat kantajaa oikeudellisesti vahingonkorvausoikeudenkäynnissä, jonka tämä on pannut vireille Emberi Erőforrások Minisztériumaa (henkilöstövoimavarojen ministeriö, Unkari) vastaan Fővárosi Törvényszékissä (pääkaupungin tuomioistuin, Unkari) (diaarinumero 66. P. 22.195/2017), ja ettei kantaja ole sellainen asianomainen, jota asia koskisi suoraan tai erikseen, koska sen esittämä vahingonkorvausvaade perustuu SEUT 107 artiklan 1 kohtaan eikä SEUT 107 artiklan 3 kohtaan;

               —

               siinä tapauksessa, että riidanalaiset päätökset katsottaisiin toimiksi, jotka sitovat kantajaa oikeudellisesti tämän SEUT 107 artiklan 1 kohdan perusteella vireille panemassa vahingonkorvausoikeudenkäynnissä, toteamaan, että riidanalaiset päätökset ovat mitättömiä sen vuoksi, että Unkarin viranomaisten myöntämällä valtiontuella rikotaan SEUT 107 artiklan 1 kohtaa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja perustelee edellä esitettyjä vaatimuksiaan seuraavasti:

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste

                           —

                           Riidanalaisilla päätöksillä ei perusteta valtiontuen yhteensoveltuvuutta SEUT 107 artiklan 1 kohtaan; tästä syystä kyseiset päätökset eivät ole sellaisia toimia, jotka oikeudellisesti sitoisivat kantajaa vahingonkorvausoikeudenkäynnissä, jonka tämä on pannut vireille Emberi Erőforrások Minisztériumaa vastaan Fővárosi Törvényszékissä.

               2.

               Toinen kanneperuste

                           —

                           Komissio ei ole riidanalaisissa päätöksissä perustanut valtiontuen yhteensoveltuvuutta SEUT 107 artiklan 1 kohtaan vaan se on perustanut sen SEUT 107 artiklan 3 kohtaan. Näin ollen kyseisillä päätöksillä ei ole merkitystä niiden kanneperusteiden perustelujen kannalta katsoen, jotka on esitetty Fővárosi Törvényszékissä vireillä olevassa vahingonkorvausoikeudenkäynnissä, eivätkä ne ole kantajaa oikeudellisesti sitovia toimia.

               3.

               Kolmas kanneperuste

                           —

                           Kantajan mukaan riidanalaiset päätökset ovat mitättömiä, koska Unkarin viranomaiset ovat myöntäneet lainvastaisen valtiontuen SEUT 107 artiklan 1 kohtaa rikkoen ja koska komissiolle olisi pitänyt SEUT 108 artiklan 3 kohdan mukaan tästä ilmoittaa. Kantaja perustelee tuen lainvastaisuutta vetoamalla [SEUT] 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta valtiontuen käsitteestä annettuun komission tiedonantoon (1) ja tiettyjen tukimuotojen toteamisesta yhteismarkkinoille soveltuviksi [SEUT 107] ja [SEUT 108] artiklan mukaisesti (yleinen ryhmäpoikkeusasetus) 6.8.2008 annettuun komission asetukseen (EY) N:o 800/2008 (2).

      (1)  EUVL 2016, C 262, s. 1.

      (2)  EUVL 2008, L 214, s. 3.


title: Yhdistetyt asiat C-454/16 P–C-456/16 P ja C-458/16 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 26.10.2017 – Valittajina Global Steel Wire, SA (C-454/16 P), Moreda-Riviere Trefilerías SA (C-455/16 P), Trefilerías Quijano SA (C-456/16 P) ja Trenzas y Cables de Acero PSC SL (C-458/16 P) sekä muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Asetus (EY) N:o 1/2003 — Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Euroopan jänneteräsmarkkinat — SEUT 101 artiklan rikkominen — Sakot — Sakkojen määrän laskennasta annetut vuoden 2006 suuntaviivat — 35 kohta — Maksukyky — Uusi hakemus sakon määrän alentamiseksi maksukyvyn puuttumisen vuoksi — Hylkäyskirje — Tästä kirjeestä tehty valitus — Tutkittavaksi ottaminen)

text:
               18.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 437/13

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 26.10.2017 – Valittajina Global Steel Wire, SA (C-454/16 P), Moreda-Riviere Trefilerías SA (C-455/16 P), Trefilerías Quijano SA (C-456/16 P) ja Trenzas y Cables de Acero PSC SL (C-458/16 P) sekä muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Yhdistetyt asiat C-454/16 P–C-456/16 P ja C-458/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Asetus (EY) N:o 1/2003 - Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Euroopan jänneteräsmarkkinat - SEUT 101 artiklan rikkominen - Sakot - Sakkojen määrän laskennasta annetut vuoden 2006 suuntaviivat - 35 kohta - Maksukyky - Uusi hakemus sakon määrän alentamiseksi maksukyvyn puuttumisen vuoksi - Hylkäyskirje - Tästä kirjeestä tehty valitus - Tutkittavaksi ottaminen))
   (2017/C 437/15)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittajat: Global Steel Wire, SA (C-454/16 P), Moreda-Riviere Trefilerías SA (C-455/16 P), Trefilerías Quijano SA (C-456/16 P) ja Trenzas y Cables de Acero PSC SL (C-458/16 P) (edustajat: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco ja V. Romero Algarra, abogados)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre ja C. Urraca Caviedes)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitukset hylätään.

               2)

               Global Steel Wire SA, Moreda-Riviere Trefilerías SA, Trefilerías Quijano SA ja Trenzas y Cables de Acero PSC SL velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 392, 24.10.2016.


title: Asia C-687/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 25.10.2017 – Euroopan komissio v. Euroopan unionin neuvosto (Kumoamiskanne — Euroopan unionin neuvoston päätelmät kansainvälisen televiestintäliiton maailman radioviestintäkonferenssista 2015 — SEUT 218 artiklan 9 kohta — Poikkeaminen määrätystä oikeudellisesta muodosta — Oikeudellisen perustan ilmoittamatta jättäminen)

text:
               18.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 437/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 25.10.2017 – Euroopan komissio v. Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-687/15) (1)

   ((Kumoamiskanne - Euroopan unionin neuvoston päätelmät kansainvälisen televiestintäliiton maailman radioviestintäkonferenssista 2015 - SEUT 218 artiklan 9 kohta - Poikkeaminen määrätystä oikeudellisesta muodosta - Oikeudellisen perustan ilmoittamatta jättäminen))
   (2017/C 437/07)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Nicolae ja F. Erlbacher)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: I. Šulce, J.-P. Hix ja O. Segnana)
   Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Tšekin tasavalta (asiamiehet: M. Smolek, J. Vláčil ja M. Hedvábná), Saksan liittotasavalta (asiamiehet: T. Henze ja K. Stranz), Ranskan tasavalta (asiamiehet: F. Fize, G. de Bergues, B. Fodda ja D. Colas) sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: C. Brodie, M. Holt ja D. Robertson, avustajanaan J. Holmes, barrister)

      Tuomiolauselma

               1)

               Luxemburgissa 26.10.2015 pidetyssä 3419:ssä Euroopan unionin neuvoston kokouksessa kansainvälisen televiestintäliiton (ITU) maailman radioviestintäkonferenssista 2015 (WRC-15) hyväksytyt Euroopan unionin neuvoston päätelmät kumotaan.

               2)

               Euroopan unionin neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Tšekin tasavalta, Saksan liittotasavalta, Ranskan tasavalta ja Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 68, 22.2.2016.


title: Asia T-714/17: Kanne 10.10.2017 – Aeris Invest v. SRB

text:
               18.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 437/42

         Kanne 10.10.2017 – Aeris Invest v. SRB
   (Asia T-714/17)
   (2017/C 437/49)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Aeris Invest Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (edustajat: asianajajat M. Roca Junyent, J. Calvo Costa, R. Vallina Hoset ja A. Sellés Marco)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että yhteinen kriisinratkaisuneuvosto on sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa, ja velvoittamaan tämän korvaamaan vahingon, joka kantajalle aiheutui yhteisen kriisinratkaisuneuvoston niistä toimista ja laiminlyönneistä, joiden johdosta kantaja menetti Banco Popular Español, S.A:ssa omistamansa joukkovelkakirjalainat;

               —

               velvoittamaan SRB:n maksamaan kantajalle korvauksena aiheutetusta vahingosta (jäljempänä vaadittava määrä):

                           —

                           ensisijaisesti 113 022 558,44 euroa Banco Popularin osakkeisiin tehdyistä sijoituksista;

                           —

                           toissijaisesti 93,74 miljoonaa euroa, tai vaihtoehtoisesti

                           —

                           vielä toissijaisemmin 54,29 miljoonaa euroa.

               —

               määräämään, että vaadittavalle määrälle on maksettava korkoa 7.6.2017 lähtien tässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivään saakka;

               —

               määräämään, että vaadittavalle määrälle on tässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivästä siihen saakka, kunnes vaadittava määrä on kokonaisuudessaan maksettu, maksettava viivästyskorkoa, joka määräytyy EKP:n pääasiallisissa jälleenrahoitustoimissaan soveltaman korkotason mukaan, korotettuna kahdella prosentilla:

               —

               velvoittamaan SRB:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-659/17, Vallina Fonseca v. SRB.


title: Asia T-777/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.11.2017 – Isocell v. EUIPO – iCell (iCell. Insulation Technology Made in Sweden) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin iCell. Insulation Technology Made in Sweden rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki isocell, aiempi kansainvälinen sanamerkki Isocell ja aiemmat kansainväliset ja kansalliset sanamerkit ISOCELL — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               18.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 437/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.11.2017 – Isocell v. EUIPO – iCell (iCell. Insulation Technology Made in Sweden)
   (Asia T-777/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin iCell. Insulation Technology Made in Sweden rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi EU-sanamerkki isocell, aiempi kansainvälinen sanamerkki Isocell ja aiemmat kansainväliset ja kansalliset sanamerkit ISOCELL - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2017/C 437/37)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Isocell GmbH (Neumarkt am Wallersee, Itävalta) (edustaja: asianajaja C. Thiele)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Schifko)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: iCell AB (Älvdalen, Ruotsi) (edustaja: asianajaja J. Kroher)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 28.7.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 181/2016-1), joka koskee osapuolten Isocell ja iCell välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Isocell GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 14, 16.1.2017.


title: Yhdistetyt asiat C-457/16 P ja C-459/16 P–C461/16 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 26.10.2017 – Valittajina Global Steel Wire, SA (C-457/16 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL (C-459/16 P), Trefilerías Quijano SA (C-460/16 P) ja Moreda-Riviere Trefilerías SA (C-461/16 P) sekä muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Asetus (EY) N:o 1/2003 — Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Euroopan jänneteräsmarkkinat — SEUT 101 artiklan rikkominen — Emoyhtiön vastuu tytäryhtiöidensä kilpailusääntöjen vastaisesta menettelystä — Yrityksen käsite — Viitteet taloudellisen kokonaisuuden olemassaolosta — Tosiasiallisesti ratkaisevan vaikutusvallan käytön olettama — Yritysseuraanto — Sakon määrä — Maksukyky — Edellytykset — Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen)

text:
               18.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 437/13

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 26.10.2017 – Valittajina Global Steel Wire, SA (C-457/16 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL (C-459/16 P), Trefilerías Quijano SA (C-460/16 P) ja Moreda-Riviere Trefilerías SA (C-461/16 P) sekä muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Yhdistetyt asiat C-457/16 P ja C-459/16 P–C461/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Asetus (EY) N:o 1/2003 - Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Euroopan jänneteräsmarkkinat - SEUT 101 artiklan rikkominen - Emoyhtiön vastuu tytäryhtiöidensä kilpailusääntöjen vastaisesta menettelystä - Yrityksen käsite - Viitteet taloudellisen kokonaisuuden olemassaolosta - Tosiasiallisesti ratkaisevan vaikutusvallan käytön olettama - Yritysseuraanto - Sakon määrä - Maksukyky - Edellytykset - Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen))
   (2017/C 437/16)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittajat: Global Steel Wire, SA (C-457/16 P), Trenzas y Cables de Acero PSC SL (C-459/16 P), Trefilerías Quijano SA (C-460/16 P) ja Moreda-Riviere Trefilerías SA (C-461/16 P) (edustajat: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco ja V. Romero Algarra, abogados)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre ja C. Urraca Caviedes, avustajinaan L. Ortiz Blanco ja A. Lamadrid de Pablo, abogados)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitukset hylätään.

               2)

               Global Steel Wire SA, Trenzas y Cables de Acero PSC SL, Trefilerías Quijano SA ja Moreda-Riviere Trefilerías SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 392, 24.10.2016.


title: Asia C-39/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 26.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgia) – Argenta Spaarbank NV v. Belgian valtio (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteisövero — Direktiivi 90/435/ETY — 1 artiklan 2 kohta ja 4 artiklan 2 kohta — Eri jäsenvaltioissa asuvat emo- ja tytäryhtiöt — Yhteinen verojärjestelmä — Mahdollisuus tehdä vähennys emoyhtiön veronalaisesta voitosta — Kansalliset säännökset, joilla pyritään poistamaan tytäryhtiöiden jakamien voittojen kaksinkertainen verotus — Huomioon ei oteta lainakorkojen ja osinkojen maksamisen perusteena olevan omistusosuuden rahoituksen välillä vallitsevaa yhteyttä)

text:
               18.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 437/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 26.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgia) – Argenta Spaarbank NV v. Belgian valtio
   (Asia C-39/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteisövero - Direktiivi 90/435/ETY - 1 artiklan 2 kohta ja 4 artiklan 2 kohta - Eri jäsenvaltioissa asuvat emo- ja tytäryhtiöt - Yhteinen verojärjestelmä - Mahdollisuus tehdä vähennys emoyhtiön veronalaisesta voitosta - Kansalliset säännökset, joilla pyritään poistamaan tytäryhtiöiden jakamien voittojen kaksinkertainen verotus - Huomioon ei oteta lainakorkojen ja osinkojen maksamisen perusteena olevan omistusosuuden rahoituksen välillä vallitsevaa yhteyttä))
   (2017/C 437/08)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Argenta Spaarbank NV

      Vastaaja: Belgian valtio

      Tuomiolauselma

               1)

               Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/435/ETY 4 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä vuoden 1992 tuloverolain, sellaisena kuin tämä on yhteensovitettuna 10.4.1992 annetulla kuninkaan asetuksella ja vahvistettuna 12.6.1992 annetulla lailla, 198 §:n 10 kohdan kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jonka perusteella emoyhtiön lainakorot eivät ole vähennettävissä kyseisen emoyhtiön veronalaisesta voitosta siihen määrään asti, joka on yhtä suuri kuin kyseisen emoyhtiön tytäryhtiönsä pääomasta alle vuoden ajan omistaman osuuden tuottamat, verotuksessa jo vähennyskelpoiset osingot, vaikkei kyseisten korkojen maksamisella olisi yhteyttä näiden osuuksien rahoittamiseen.

               2)

               Direktiivin 90/435 1 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, ettei sillä sallita jäsenvaltioiden soveltavan vuoden 1992 tuloverolain, sellaisena kuin tämä on yhteensovitettuna 10.4.1992 annetulla kuninkaan asetuksella ja vahvistettuna 12.6.1992 annetulla lailla, 198 §:n 10 kohdan kaltaista kansallista säännöstä, koska tällä mennään pidemmälle kuin veropetosten ja väärinkäytösten estämiseksi on tarpeen.

      (1)  EUVL C 136, 18.4.2016.


title: Asia T-97/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 25.10.2017 – Franmax v. EUIPO – R. Seelig & Hille (her-bea)

text:
               18.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 437/42

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 25.10.2017 – Franmax v. EUIPO – R. Seelig & Hille (her-bea)
   (Asia T-97/17) (1)

   (2017/C 437/50)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 112, 10.4.2017.


title: Asia T-80/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.11.2017 – Steiniger v. EUIPO – ista Deutschland (IST) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin IST rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-kuviomerkki ISTA — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Merkityksellinen yleisö — Tuotteiden ja palvelujen samankaltaisuus — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               18.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 437/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.11.2017 – Steiniger v. EUIPO – ista Deutschland (IST)
   (Asia T-80/17) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin IST rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi EU-kuviomerkki ISTA - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Merkityksellinen yleisö - Tuotteiden ja palvelujen samankaltaisuus - Merkkien samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2017/C 437/38)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Ingo Steiniger (Nümbrecht, Saksa) (edustaja: asianajaja K. Schulze Horn)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: V. Mensing ja A. Schifko)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: ista Deutschland GmbH (Essen, Saksa) (edustaja: asianajaja F. Lindenberg)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 1.12.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2242/2015-5), joka koskee osapuolten ista Deutschland ja Ingo Steiniger välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Ingo Steiniger velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 112, 10.4.2017.


title: Asia C-90/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 26.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – English Bridge Union Limited v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs (Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — Läheisesti urheiluun liittyvien palvelujen suoritusten vapauttaminen verosta — Urheilun käsite — Toiminta, jolle on ominaista fyysinen elementti — Kilpailubridge)

text:
               18.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 437/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 26.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – English Bridge Union Limited v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs
   (Asia C-90/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - Läheisesti urheiluun liittyvien palvelujen suoritusten vapauttaminen verosta - Urheilun käsite - Toiminta, jolle on ominaista fyysinen elementti - Kilpailubridge))
   (2017/C 437/09)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: English Bridge Union Limited

      Vastapuoli: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

      Tuomiolauselma

   Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 132 artiklan 1 kohdan m alakohtaa on tulkittava siten, että kilpailubridgen (duplicate bridge) kaltainen toiminta, jolle on ominaista vähäiseltä vaikuttava fyysinen elementti, ei kuulu kyseisessä säännöksessä tarkoitetun urheilun käsitteen alaan.

      (1)  EUVL C 145, 25.4.2016.


title: Asia C-534/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 26.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovakia) – Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky v. BB construct s. r. o. (Ennakkoratkaisupyyntö — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — Arvonlisäverovelvollisten kirjaaminen rekisteriin — Kansallinen lainsäädäntö, jossa edellytetään vakuuden asettamista — Petostentorjunta — Euroopan unionin perusoikeuskirja — Elinkeinovapaus — Syrjintäkiellon periaate — Ne bis in idem -periaate — Taannehtivuuskiellon periaate)

text:
               18.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 437/14

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 26.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Najvyšší súd Slovenskej republiky – Slovakia) – Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky v. BB construct s. r. o.
   (Asia C-534/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - Arvonlisäverovelvollisten kirjaaminen rekisteriin - Kansallinen lainsäädäntö, jossa edellytetään vakuuden asettamista - Petostentorjunta - Euroopan unionin perusoikeuskirja - Elinkeinovapaus - Syrjintäkiellon periaate - Ne bis in idem -periaate - Taannehtivuuskiellon periaate))
   (2017/C 437/17)
   Oikeudenkäyntikieli: slovakki

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky

      Vastapuoli: BB construct s. r. o.

      Tuomiolauselma

               1)

               Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 273 artiklaa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä sille, että kun arvonlisäverovelvolliseksi rekisteröidään verovelvollinen, jonka hallituksen jäsen on ollut aiemmin sellaisen toisen oikeushenkilön hallituksen jäsen tai osakas, joka ei ole täyttänyt verovelvoitteitaan, veroviranomainen määrää tämän verovelvollisen asettamaan enintään 500 000 euron suuruisen vakuuden, mikäli vaadittu vakuus ei mene pidemmälle kuin on välttämätöntä kyseisessä 273 artiklassa tarkoitettujen päämäärien saavuttamiseksi, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava.

               2)

               Yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että veroviranomainen määrää, että uuden verovelvollisen on arvonlisäverovelvolliseksi rekisteröityessään asetettava tällainen vakuus sillä perusteella, että sillä on yhteyksiä toiseen oikeushenkilöön, joka on jättänyt veroja maksamatta.

      (1)  EUVL C 22, 23.1.2017.


title: Asia C-106/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 25.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Najwyższy – Puola) – Ennakkoratkaisupyyntö, jonka on pannut vireille Polbud – Wykonawstwo sp. z o.o. (selvitystilassa) (Ennakkoratkaisupyyntö — Sijoittautumisvapaus — Rajat ylittävä yritysjärjestely — Yhtiön sääntömääräisen kotipaikan siirtäminen tosiasiallista kotipaikkaa muuttamatta — Kieltäytyminen poistamasta yhtiötä kaupparekisteristä — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan kaupparekisteristä poistaminen edellyttää yhtiön purkamista selvitysmenettelyn päätteeksi — Sijoittautumisvapauden soveltamisala — Sijoittautumisvapauden rajoitus — Velkojien, vähemmistöosakkaiden ja työntekijöiden suojelu — Väärinkäytösten estäminen)

text:
               18.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 437/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 25.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Najwyższy – Puola) – Ennakkoratkaisupyyntö, jonka on pannut vireille Polbud – Wykonawstwo sp. z o.o. (selvitystilassa)
   (Asia C-106/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sijoittautumisvapaus - Rajat ylittävä yritysjärjestely - Yhtiön sääntömääräisen kotipaikan siirtäminen tosiasiallista kotipaikkaa muuttamatta - Kieltäytyminen poistamasta yhtiötä kaupparekisteristä - Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan kaupparekisteristä poistaminen edellyttää yhtiön purkamista selvitysmenettelyn päätteeksi - Sijoittautumisvapauden soveltamisala - Sijoittautumisvapauden rajoitus - Velkojien, vähemmistöosakkaiden ja työntekijöiden suojelu - Väärinkäytösten estäminen))
   (2017/C 437/10)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sąd Najwyższy

      Pääasian asianosainen

   Polbud – Wykonawstwo sp. z o.o. (selvitystilassa)

      Tuomiolauselma

               1)

               SEUT 49 ja SEUT 54 artiklaa on tulkittava siten, että sijoittautumisvapautta sovelletaan siihen, että jäsenvaltion oikeuden mukaan perustetun yhtiön sääntömääräinen kotipaikka siirretään toisen jäsenvaltion alueelle, jotta yhtiö muutetaan tämän toisen jäsenvaltion oikeuden soveltamisalaan kuuluvaksi yhtiöksi tämän toisen jäsenvaltion lainsäädännössä asetettujen edellytysten mukaisesti, ilman että kyseisen yhtiön tosiasiallista kotipaikkaa siirretään.

               2)

               SEUT 49 ja SEUT 54 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka mukaan sen, että jäsenvaltion oikeuden mukaan perustetun yhtiön sääntömääräinen kotipaikka siirretään toisen jäsenvaltion alueelle, jotta yhtiö muutetaan tämän toisen jäsenvaltion oikeuden soveltamisalaan kuuluvaksi yhtiöksi tämän toisen jäsenvaltion lainsäädännössä asetettujen edellytysten mukaisesti, edellytyksenä on selvitysmenettelyn toteuttaminen ensimmäisessä yhtiössä.

      (1)  EUVL C 211, 13.6.2016.


title: Asia C-505/17 P: Valitus, jonka Groupe Léa Nature on tehnyt 18.8.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-341/13, Groupe Léa Nature v. EUIPO, 8.6.2017 antamasta tuomiosta

text:
               18.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 437/15

         Valitus, jonka Groupe Léa Nature on tehnyt 18.8.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-341/13, Groupe Léa Nature v. EUIPO, 8.6.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-505/17 P)
   (2017/C 437/18)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Groupe Léa Nature (edustaja: E. Baud, avocat)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Debonair Trading Internacional Lda

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin:

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen 8.6.2017 antaman tuomion

               —

               palauttaa asian unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi ja

               —

               velvoittaa Debonairin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi kahteen perusteeseen.
   Ensimmäinen valitusperuste, jonka mukaan asiassa on rikottu tavaramerkkiasetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa sillä perusteella, että siinä on jätetty noudattamatta tavaramerkkien välisen sekaannusvaaran arviointia koskevaa vakiintunutta oikeuskäytäntöä.
   Valittaja esittää tämän valitusperusteen tueksi, että unionin yleinen tuomioistuin ei ole

               —

               soveltanut kohdeyleisön määrittämistä varten vaadittuja relevantteja kriteereitä

               —

               arvioinut oikein samankaltaisuuksia merkkien välillä

               —

               soveltanut oikein relevantteja vaatimuksia, joiden perusteella voidaan arvioida, onko merkki tullut käyttönsä perusteella erottamiskykyiseksi,

               —

               suorittanut pätevästi sekaannusvaaran kokonaisarvioinnin analyysiä.

         Toinen valitusperuste, jonka mukaan asiassa on rikottu tavaramerkkiasetuksen 8 artiklan 5 kohtaa sillä perusteella, että siinä on jätetty noudattamatta vakiintunutta oikeuskäytäntöä, joka koskee aikaisemman tavaramerkin maineelle haittaa aiheuttavaa käyttöä.
   Valittaja esittää tämän valitusperusteen tueksi, että unionin yleinen tuomioistuin ei ole

               —

               soveltanut kaikkia aikaisemman tavaramerkin maineen määrittämistä varten vaadittavia kriteereitä

               —

               arvioinut oikein samankaltaisuuksia merkkien välillä

               —

               suorittanut pätevää analyysiä sellaisen yhteyden olemassaolosta, jonka kohdeyleisö voi muodostaa tavaramerkkien välille

               —

               arvioinut asianmukaisesti sitä haitallista vaikutusta, joka tavaramerkkihakemuksen käyttämisestä saattaa aiheutua aikaisemman tavaramerkin maineelle.


title: Asia T-623/17: Kanne 11.9.2017 – Previsión Sanitaria Nacional, PSN, Mutua de Seguros y Reaseguros a Prima Fija v. SRB

text:
               18.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 437/32

         Kanne 11.9.2017 – Previsión Sanitaria Nacional, PSN, Mutua de Seguros y Reaseguros a Prima Fija v. SRB
   (Asia T-623/17)
   (2017/C 437/39)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Previsión Sanitaria Nacional, PSN, Mutua de Seguros y Reaseguros a Prima Fija (Madrid, Espanja) (edustaja: asianajaja R. Ariño Sánchez)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa kanteen kohteena olevan toimen;

               —

               joka tapauksessa velvoittaa kilpailuttamaan palveluhankinnan sekä lopullisen että asetuksen 806/14 20 artiklan 16–1[8] kohdassa tarkoitetun arvostuksen suorittamiseksi sellaisen kilpailumenettelyn avulla, johon [Banco de Santanderin] tilapäisen arvostuksen suorittanut asiantuntija ei voi osallistua, ja tunnustaa alkuperäisestä toimesta vahinkoa kärsineille oikeuden tulla kuulluksi jälkikäteen suoritettavassa arvostusmenettelyssä antaen heille oikeuden osallistua hallinnolliseen menettelyyn kokonaisuudessaan, ja vahvistaa parhaimman vasta-arvon, joka jälkikäteisen arvostuksen perusteella on saatavissa ja joka Banco [de Santanderin] ostajaksi valitun tai toissijaisesti yhteisen kriisinratkaisuneuvoston on maksettava;

               —

               siitä riippumatta, miten toissijainen vaatimus ratkaistaan, ensimmäiseen vaatimukseen liitännäisenä, velvoittaa yhteisen kriisinratkaisuneuvoston korvaamaan Previsión Sanitaria Nacionalille 276 201,42 euroa lakisääteisine korkoineen tämän vaatimuksen esittämispäivästä.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asiassa T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno ja SFL v. SRB, asiassa T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asiassa T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asiassa T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asiassa T-497/17, Sánchez del Valle ja Calatrava Real Estate 2015 v. komissio ja SRB sekä asiassa T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB


title: Asia C-548/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 21.9.2017 – Finanzamt Goslar v. baumgarten sports & more GmbH

text:
               18.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 437/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 21.9.2017 – Finanzamt Goslar v. baumgarten sports & more GmbH
   (Asia C-548/17)
   (2017/C 437/19)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Finanzamt Goslar

      Vastapuoli: baumgarten sports & more GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Kun otetaan huomioon verovelvollisen toimiminen veron kerääjänä veroviranomaisten puolesta, onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 63 artiklaa tulkittava rajoittavasti siten, että palvelusta vastaanotettava määrä

                           a)

                           on erääntynyt tai

                           b)

                           on ainakin ehdottomasti maksettava?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen annetaan kieltävä vastaus: onko verovelvollisella velvollisuus rahoittaa palvelusta maksettava vero ennakolta kahden vuoden ajaksi, jos se voi saada korvauksen palvelustaan (osittain) vasta kahden vuoden kuluttua verotettavan tapahtuman toteutumisesta?

               3)

               Jos toiseen kysymykseen annetaan myöntävä vastaus: kun otetaan huomioon jäsenvaltioille yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 90 artiklan 2 kohdan mukaan kuuluva valinnanmahdollisuus, onko niillä jo verosaatavan syntymisen verokaudella oikeus ottaa lähtökohdaksi yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu oikaisu, jos verovelvollinen voi erääntymättä jäämisen takia vastaanottaa maksettavan määrän vasta kahden vuoden kuluttua verotettavan tapahtuman toteutumisesta?

      (1)  EUVL 2006, L 347, s. 1.


title: Asia T-657/17: Kanne 27.9.2017 – Anabi Blanga v. EUIPO – Polo/Lauren (HPC POLO)

text:
               18.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 437/33

         Kanne 27.9.2017 – Anabi Blanga v. EUIPO – Polo/Lauren (HPC POLO)
   (Asia T-657/17)
   (2017/C 437/40)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Gidon Anabi Blanga (México, Meksiko) (edustaja: asianajaja M. Sanmartín Sanmartín)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: The Polo/Lauren Company LP (New York, New York, Yhdysvallat)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki HPC POLO – Rekisteröintihakemus nro 13 531 462

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 14.6.2017 asiassa R 2368/2016-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu


title: Asia C-552/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 21.9.2017 – Alpenchalets Resorts GmbH v. Finanzamt München Abteilung Körperschaften

text:
               18.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 437/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 21.9.2017 – Alpenchalets Resorts GmbH v. Finanzamt München Abteilung Körperschaften
   (Asia C-552/17)
   (2017/C 437/20)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Alpenchalets Resorts GmbH

      Vastapuoli: Finanzamt München Abteilung Körperschaften

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Sovelletaanko palveluun, joka muodostuu lähinnä loma-asunnon käyttöön antamisesta ja jonka yhteydessä palvelun muita osatekijöitä on pidettävä vain pääasiallisen palvelun liitännäisinä palveluina, 12.11.1992 annetun tuomion Van Ginkel (C-163/91, EU:C:1992:435) mukaisesti yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 306 artiklassa tarkoitettua matkatoimistoja koskevaa erityisjärjestelmää?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voidaanko tällaiseen palveluun soveltaa yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 306 artiklassa tarkoitetun matkatoimistoja koskevan erityisjärjestelmän ohella myös mainitun direktiivin 98 artiklan 2 kohdassa, luettuna yhdessä liitteessä III olevan 12 kohdan kanssa, tarkoitettua lomamajoitukseen sovellettavaa alennettua verokantaa?

      (1)  EUVL 2006, L 347, s. 1.


title: Asia T-194/13 OST: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 18.10.2017 – United Parcel Service v. komissio (Työjärjestyksen 165 artikla — Ratkaisun täydentäminen — Väliintulo, joka on tehty sellaisen asianosaisen tueksi, joka häviää asiansa — Väliintuloon liittyvät oikeudenkäyntikulut — Vaatimusten muuttaminen asian käsittelyn aikana)

text:
               8.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 5/41

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 18.10.2017 – United Parcel Service v. komissio
   (Asia T-194/13 OST) (1)

   ((Työjärjestyksen 165 artikla - Ratkaisun täydentäminen - Väliintulo, joka on tehty sellaisen asianosaisen tueksi, joka häviää asiansa - Väliintuloon liittyvät oikeudenkäyntikulut - Vaatimusten muuttaminen asian käsittelyn aikana))
   (2018/C 005/55)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: United Parcel Service, Inc. (Atlanta, Georgia, Yhdysvallat) (edustajat: aluksi A. Ryan, solicitor, ja B. Graham, solicitor, sekä asianajajat W. Knibbeler ja P. Stamou, sitten A. Ryan, W. Knibbeler ja P. Stamou sekä asianajajat A. Pliego Selie, F. Hoseinian ja P. van den Berg)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi T. Christoforou, N. Khan, A. Biolan, N. von Lingen ja H. Leupold, sitten T. Christoforou, N. Khan, A. Biolan ja H. Leupold)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: FedEx Corp. (Memphis, Tennessee, Yhdysvallat) (edustajat: aluksi F. Carlin, barrister, G. Bushell, solicitor, ja asianajaja Q. Azau, sitten F. Carlin, G. Bushell ja asianajaja N. Niejahr)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 165 artiklan nojalla tehty hakemus.

      Määräysosa

               1)

               Muutetaan 7.3.2017 annetun tuomion United Parcel Service v. komissio, T 194/13, EU:T:2017:144, 223 kohta kuulumaan seuraavasti: ”Työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdassa määrätään, että asianosainen, joka häviää asian, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jos vastapuoli on sitä vaatinut. Lisäksi työjärjestyksen 134 artiklan 2 kohdassa määrätään, että jos hävinneitä asianosaisia on useita, unionin yleinen tuomioistuin ratkaisee, miten kulut on jaettava. Koska komissio ja väliintulija ovat hävinneet asian, komission on vastattava omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se on velvoitettava korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut väliintulosta aiheutuneita kuluja lukuun ottamatta. Väliintulijan on vastattava omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se on velvoitettava korvaamaan sen väliintulosta kantajalle aiheutuneet kulut.”

               2)

               Muutetaan 7.3.2017 annetun tuomion United Parcel Service v. komissio, T 194/13, EU:T:2017:144, tuomiolauselman 2 kohta kuulumaan seuraavasti: ”Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan United Parcel Service, Inc:n oikeudenkäyntikulut väliintulosta aiheutuneita kuluja lukuun ottamatta.”

               3)

               Muutetaan 7.3.2017 annetun tuomion United Parcel Service v. komissio, T 194/13, EU:T:2017:144, tuomiolauselman 3 kohta kuulumaan seuraavasti: ”FedEx Corp. vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan sen väliintulosta United Parcel Service, Inc:lle aiheutuneet kulut.”

               4)

               United Parcel Service, Inc., komissio ja FedEx vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan tässä asiassa.

      (1)  EUVL C 147, 25.5.2013.


title: Asia C-600/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 5.12.2017 – Saksan liittotasavalta v. Euroopan unionin neuvosto (Kumoamiskanne — Euroopan unionin ulkoinen toiminta — SEUT 216 artiklan 1 kohta — SEUT 218 artiklan 9 kohta — Unionin puolesta kansainvälisellä sopimuksella perustetussa elimessä esitettävän kannan vahvistaminen — Valtioiden välisen kansainvälisten rautatiekuljetusten järjestön (OTIF) uudelleentarkastelukomitea — Kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevan yleissopimuksen (COTIF) ja sen lisäysten muutokset — Unionin ja sen jäsenvaltioiden jaettu toimivalta — Unionin ulkoinen toimivalta alalla, jolla unioni ei vielä ole antanut yhteisiä sääntöjä — Päätöksen 2014/699/EU pätevyys — Perusteluvelvollisuus — Vilpittömän yhteistyön periaate)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 5.12.2017 – Saksan liittotasavalta v. Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-600/14) (1)

   ((Kumoamiskanne - Euroopan unionin ulkoinen toiminta - SEUT 216 artiklan 1 kohta - SEUT 218 artiklan 9 kohta - Unionin puolesta kansainvälisellä sopimuksella perustetussa elimessä esitettävän kannan vahvistaminen - Valtioiden välisen kansainvälisten rautatiekuljetusten järjestön (OTIF) uudelleentarkastelukomitea - Kansainvälisiä rautatiekuljetuksia koskevan yleissopimuksen (COTIF) ja sen lisäysten muutokset - Unionin ja sen jäsenvaltioiden jaettu toimivalta - Unionin ulkoinen toimivalta alalla, jolla unioni ei vielä ole antanut yhteisiä sääntöjä - Päätöksen 2014/699/EU pätevyys - Perusteluvelvollisuus - Vilpittömän yhteistyön periaate))
   (2018/C 052/02)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: T. Henze ja J. Möller)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: E. Finnegan, Z. Kupčová ja J.-P. Hix)

      Väliintulijat, jotka tukevat kantajan vaatimuksia: Ranskan tasavalta (asiamiehet: aluksi D. Colas, G. de Bergues ja M. Hours, sitten D. Colas ja M.-L. Kitamura) sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: C. Brodie, M. Holt ja D. Robertson, avustajanaan J. Holmes, QC,)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Erlbacher, W. Mölls ja J. Hottiaux)

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Ranskan tasavalta, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ja Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 73, 2.3.2015.


title: Asia C-598/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 7.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de Primera Instancia de Jerez de la Frontera – Espanja) – Banco Santander SA v. Cristobalina Sánchez López (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 93/13/ETY — Kuluttajasopimukset — Kohtuuttomat sopimusehdot — Kansallisen tuomioistuimen toimivalta — Kuluttajille myönnetyn suojan tehokkuus — Kiinnelainasopimus — Tuomioistuimen ulkopuolisessa menettelyssä toteutettu kiinnitetyn kiinteistön ulosmittaus — Yksinkertaistettu tuomioistuinmenettely huutokauppaostajan esineoikeuksien tunnustamiseksi)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 7.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de Primera Instancia de Jerez de la Frontera – Espanja) – Banco Santander SA v. Cristobalina Sánchez López
   (Asia C-598/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 93/13/ETY - Kuluttajasopimukset - Kohtuuttomat sopimusehdot - Kansallisen tuomioistuimen toimivalta - Kuluttajille myönnetyn suojan tehokkuus - Kiinnelainasopimus - Tuomioistuimen ulkopuolisessa menettelyssä toteutettu kiinnitetyn kiinteistön ulosmittaus - Yksinkertaistettu tuomioistuinmenettely huutokauppaostajan esineoikeuksien tunnustamiseksi))
   (2018/C 052/03)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de Primera Instancia de Jerez de la Frontera

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Banco Santander SA

      Vastaaja: Cristobalina Sánchez López

      Tuomiolauselma

   Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 6 artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta pääasiassa kyseessä olevan kaltaiseen menettelyyn, jonka huutokauppaostaja on pannut vireille kuluttajan elinkeinonharjoittajana olevalle velkojalle antamaan kiinnitykseen perustuvan kiinnitetyn kiinteistön tuomioistuimen ulkopuolisen ulosmittausmenettelyn jälkeen, kun menettelyllä pyritään suojaamaan mainitun huutokauppaostajan laillisesti hankkimia esineoikeuksia, sikäli kuin yhtäältä tämä menettely on riippumaton elinkeinonharjoittajana olevan velkojan ja kuluttajan välisestä oikeudellisesta suhteesta ja toisaalta kiinnitetty kiinteistö on ulosmitattu, kiinteistö on myyty ja siihen kohdistuvat esineoikeudet on siirretty ilman, että kuluttaja on käyttänyt tältä osin säädettyjä oikeussuojakeinoja.

      (1)  EUVL C 38, 1.2.2016.


title: Asia C-61/16 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 14.12.2017 – Valittajana European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) sekä muina osapuolina Giant (China) Co. Ltd, Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Polkumyynti — Asetus (EU) N:o 502/2013 — Kiinasta peräisin olevien polkupyörien tuonti — Asetus (EY) N:o 1225/2009 — 18 artiklan 1 kohta — Yhteistyö — Käsite ”tarvittavat tiedot” — 9 artiklan 5 kohta — Yksilöllistä kohtelua koskeva pyyntö — Toimenpiteiden kiertämisen riski)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 14.12.2017 – Valittajana European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) sekä muina osapuolina Giant (China) Co. Ltd, Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio
   (Asia C-61/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Polkumyynti - Asetus (EU) N:o 502/2013 - Kiinasta peräisin olevien polkupyörien tuonti - Asetus (EY) N:o 1225/2009 - 18 artiklan 1 kohta - Yhteistyö - Käsite ”tarvittavat tiedot” - 9 artiklan 5 kohta - Yksilöllistä kohtelua koskeva pyyntö - Toimenpiteiden kiertämisen riski))
   (2018/C 052/04)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) (edustajat: L. Ruessmann, avocat, ja J. Beck, solicitor)

      Muut osapuolet: Giant (China) Co. Ltd (edustaja: P. De Baere, avocat), Euroopan unionin neuvosto (asiamies: H. Marcos Fraile, avustajinaan B. O’Connor, solicitor, ja S. Gubel, avocat) ja Euroopan komissio (asiamiehet: J.-F. Brakeland, M. França ja A. Demeneix)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               European Bicycle Manufacturers Association (EBMA) velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan Giant (China) Co. Ltd:n oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 106, 21.3.2016.


title: Asia C-189/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 7.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Högsta förvaltningsdomstolen – Ruotsi) – Boguslawa Zaniewicz-Dybeck v. Pensionsmyndigheten (Ennakkoratkaisupyyntö — Siirtotyöläisten sosiaaliturva — Asetus (ETY) N:o 1408/71 — 46 artiklan 2 kohta — 47 artiklan 1 kohdan d alakohta — 50 artikla — Takuueläke — Vähimmäisetuus — Eläkeoikeuksien laskeminen)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 7.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Högsta förvaltningsdomstolen – Ruotsi) – Boguslawa Zaniewicz-Dybeck v. Pensionsmyndigheten
   (Asia C-189/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Siirtotyöläisten sosiaaliturva - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - 46 artiklan 2 kohta - 47 artiklan 1 kohdan d alakohta - 50 artikla - Takuueläke - Vähimmäisetuus - Eläkeoikeuksien laskeminen))
   (2018/C 052/05)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Boguslawa Zaniewicz-Dybeck

      Vastapuoli: Pensionsmyndigheten

      Tuomiolauselma

               1)

               Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 29.6.1998 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1606/98, on tulkittava siten, että kun jäsenvaltion toimivaltainen laitos laskee pääasiassa kyseessä olevan takuueläkkeen kaltaista vähimmäisetuutta, sen ei ole sovellettava kyseisen asetuksen 46 artiklan 2 kohtaa eikä 47 artiklan 1 kohdan d alakohtaa. Tällainen etuus on laskettava sekä saman asetuksen 50 artiklan että kansallisen lainsäädännön säännösten mukaisesti soveltamatta kuitenkaan niitä pääasiassa kyseessä olevien kaltaisia kansallisia säännöksiä, jotka koskevat pro rata -laskentaa.

               2)

               Asetusta N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1606/98, ja erityisesti sen 50 artiklaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa säädetään, että pääasiassa kyseessä olevan takuueläkkeen kaltaista vähimmäisetuutta laskiessaan toimivaltaisen laitoksen on otettava huomioon kaikki eläketulot, jotka asianomainen tosiasiallisesti saa yhdestä tai useammasta muusta jäsenvaltiosta.

      (1)  EUVL C 211, 13.6.2016.


title: Asia C-230/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 6.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberlandesgericht Frankfurt am Main – Saksa) – Coty Germany GmbH v. Parfümerie Akzente GmbH (Ennakkoratkaisupyyntö — Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — SEUT 101 artiklan 1 kohta — Ylellisyyskosmetiikan valikoiva jakelu — Sopimusmääräys, jolla kielletään jakelijoita ottamasta internetmyynnissä mukaan valtuuttamattomia kolmansia yrityksiä — Asetus (EU) N:o 330/2010 — 4 artiklan b ja c alakohta)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 6.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberlandesgericht Frankfurt am Main – Saksa) – Coty Germany GmbH v. Parfümerie Akzente GmbH
   (Asia C-230/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - SEUT 101 artiklan 1 kohta - Ylellisyyskosmetiikan valikoiva jakelu - Sopimusmääräys, jolla kielletään jakelijoita ottamasta internetmyynnissä mukaan valtuuttamattomia kolmansia yrityksiä - Asetus (EU) N:o 330/2010 - 4 artiklan b ja c alakohta))
   (2018/C 052/06)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberlandesgericht Frankfurt am Main

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Coty Germany GmbH

      Vastapuoli: Parfümerie Akzente GmbH

      Tuomiolauselma

               1)

               SEUT 101 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että luksustuotteiden valikoiva jakelujärjestelmä, jolla pyritään ensisijaisesti varmistamaan kyseisten tuotteiden ylellinen tuotekuva, on kyseisen määräyksen mukainen, jos jälleenmyyjät valitaan objektiivisin laadullisin perustein, jotka on vahvistettu siten, että ne koskevat samalla tavalla kaikkia potentiaalisia jälleenmyyjiä ja niitä sovelletaan syrjimättä, ja jos asetetuilla kriteereillä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen.

               2)

               SEUT 101 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle sopimusmääräykselle, jossa luksustuotteiden valikoivan jakelujärjestelmän, jolla pyritään ensisijaisesti varmistamaan kyseisten tuotteiden ylellinen tuotekuva, valtuutettuja jakelijoita kielletään käyttämästä internetmyynnissä kolmansien kauppa-alustoja ulospäin tunnistettavalla tavalla, kun kyseisellä sopimusmääräyksellä pyritään varmistamaan mainittujen tuotteiden ylellinen tuotekuva, kun se on vahvistettu siten, että se koskee samalla tavoin kaikkia, ja sitä sovelletaan syrjimättä ja kun se on oikeassa suhteessa tavoiteltuun päämäärään nähden, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä.

               3)

               Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyihin vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin 20.4.2010 annetun komission asetuksen (EU) N:o 330/2010 4 artiklaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa sillä, että markkinoilla jakelijoina toimivia luksustuotteiden valikoivan jakelujärjestelmän jäseniä kielletään ottamasta internetmyynnissä mukaan kolmansia yrityksiä ulospäin tunnistettavalla tavalla, ei rajoiteta asiakaskuntaa kyseisen asetuksen 4 artiklan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla eikä passiivista myyntiä loppukäyttäjille saman artiklan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla.

      (1)  EUVL C 260, 18.7.2016.


title: Asia C-243/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 14.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Social n. 30 de Barcelona – Espanja) – Antonio Miravitlles Ciurana ym. v. Contimark SA ja Jordi Socías Gispert (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhtiöoikeus — Direktiivi 2009/101/EY — 2, 6, 7 ja 8 artikla — Direktiivi 2012/30/EU — 19 ja 36 artikla — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 20, 21 ja 51 artikla — Työsopimukseen perustuvien saatavien perintä — Oikeus nostaa samassa tuomioistuimessa kanne yhtiötä ja sen hallituksen jäsentä vastaan, joka vastaa yhteisvastuullisesti yhtiön veloista)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 14.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Social n. 30 de Barcelona – Espanja) – Antonio Miravitlles Ciurana ym. v. Contimark SA ja Jordi Socías Gispert
   (Asia C-243/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhtiöoikeus - Direktiivi 2009/101/EY - 2, 6, 7 ja 8 artikla - Direktiivi 2012/30/EU - 19 ja 36 artikla - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 20, 21 ja 51 artikla - Työsopimukseen perustuvien saatavien perintä - Oikeus nostaa samassa tuomioistuimessa kanne yhtiötä ja sen hallituksen jäsentä vastaan, joka vastaa yhteisvastuullisesti yhtiön veloista))
   (2018/C 052/07)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de lo Social n. 30 de Barcelona

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Antonio Miravitlles Ciurana, Alberto Marina Lorente, Jorge Benito García ja Juan Gregorio Benito García

      Vastaajat: Contimark SA ja Jordi Socías Gispert

      Tuomiolauselma

   Niiden takeiden yhteensovittamisesta samanveroisiksi, joita jäsenvaltioissa vaaditaan [EY] 48 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetuilta yhtiöiltä niiden jäsenten sekä ulkopuolisten etujen suojaamiseksi, 16.9.2009 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2009/101/EY ja erityisesti sen 2, 6, 7 ja 8 artiklaa sekä niiden takeiden yhteensovittamisesta samanveroisiksi, joita jäsenvaltioissa vaaditaan [SEUT] 54 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetuilta yhtiöiltä niiden jäsenten sekä ulkopuolisten etujen suojaamiseksi osakeyhtiöitä perustettaessa sekä niiden pääomaa säilytettäessä ja muutettaessa, 25.10.2012 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2012/30/EU ja erityisesti sen 19 ja 36 artiklaa on tulkittava siten, että niissä ei myönnetä työntekijöille, joilla on saatavia osakeyhtiöltä heidän työsopimuksensa tultua puretuksi, oikeutta nostaa samassa työ- ja sosiaalioikeudellisia asioita käsittelevässä tuomioistuimessa, jolla on toimivalta käsitellä heidän palkkasaatavansa tunnustamista koskeva kanteensa, myös vahingonkorvauskanne mainitun yhtiön hallituksen jäsentä vastaan sillä perusteella, että tämä on laiminlyönyt kutsua mainitun yhtiön yhtiökokouksen koolle yhtiön kärsimistä huomattavista tappioista huolimatta, jotta mainitun hallituksen jäsenen todetaan vastaavan yhteisvastuullisesti kyseisistä palkkasaatavista.

      (1)  EUVL C 279, 1.8.2016.


title: Asia C-305/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 14.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Avon Cosmetics Ltd v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs (Ennakkoratkaisupyyntö — Arvonlisävero — Kuudes direktiivi 77/388/ETY — 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohta — Veron peruste — 17 artikla — Vähennysoikeus — 27 artikla — Poikkeavat erityistoimenpiteet — Päätös 89/534/ETY — Myyntijärjestelmä, joka perustuu arvonlisäverovelvolliseksi rekisteröitymättömien henkilöiden välityksellä toteutettavaan tavaroiden luovutukseen — Verotus viimeisessä myyntiportaassa määritetyn tavaran käyvän markkina-arvon mukaan — Kyseisille henkilöille aiheutuneiden kulujen huomioon ottaminen)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 14.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt First-tier Tribunal (Tax Chamber) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Avon Cosmetics Ltd v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
   (Asia C-305/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Arvonlisävero - Kuudes direktiivi 77/388/ETY - 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohta - Veron peruste - 17 artikla - Vähennysoikeus - 27 artikla - Poikkeavat erityistoimenpiteet - Päätös 89/534/ETY - Myyntijärjestelmä, joka perustuu arvonlisäverovelvolliseksi rekisteröitymättömien henkilöiden välityksellä toteutettavaan tavaroiden luovutukseen - Verotus viimeisessä myyntiportaassa määritetyn tavaran käyvän markkina-arvon mukaan - Kyseisille henkilöille aiheutuneiden kulujen huomioon ottaminen))
   (2018/C 052/08)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Avon Cosmetics Ltd

      Vastapuoli: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

      Tuomiolauselma

               1)

               Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.1.2004 annetulla neuvoston direktiivillä 2004/7/EY, 17 ja 27 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle, tämän direktiivin 27 artiklan nojalla sallitulle direktiivin 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdasta poikkeavalle toimenpiteelle, joka on hyväksytty luvan antamisesta Yhdistyneelle kuningaskunnalle soveltaa tiettyihin luovutuksiin rekisteröitymättömille jälleenmyyjille jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen direktiivin 77/388/ETY 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdasta poikkeavaa toimenpidettä 24.5.1989 tehdyllä neuvoston päätöksellä 89/534/ETY ja jonka nojalla suoramyyntiä harjoittavan yrityksen arvonlisäveron peruste on myytävien tuotteiden käypä markkina-arvo lopullisessa kulutusvaiheessa, kun nämä tuotteet myydään arvonlisäverovelvolliseksi rekisteröitymättömien jälleenmyyjien välityksellä, vaikka tässä poikkeavassa toimenpiteessä ei oteta millään tavalla huomioon ostoihin sisältyvää arvonlisäveroa, joka koskee näiden jälleenmyyjien kyseiseltä yritykseltä ostamia esittelytuotteita.

               2)

               Ensimmäisen ennakkoratkaisukysymyksen tutkinnassa ei ole tullut esiin mitään sellaista seikkaa, joka vaikuttaisi päätöksen 89/534 pätevyyteen.

               3)

               Kuudennen direktiivin 77/388, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2004/7, 27 artiklaa on tulkittava siten, että siinä ei edellytetä, että jäsenvaltio, joka pyytää oikeutta poiketa tämän direktiivin 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdasta, ilmoittaa Euroopan komissiolle siitä, että arvonlisäverovelvolliseksi rekisteröitymättömät jälleenmyyjät vastaavat arvonlisäverosta, jonka ne maksavat suoramyyntiä harjoittavalta yritykseltä ostamistaan esittelytuotteista, joita ne käyttävät taloudelliseen toimintaansa, jotta tämä ostoihin sisältyvä arvonlisävero voidaan ottaa jollain tavalla huomioon poikkeavaa toimenpidettä koskevissa ehdoissa.

      (1)  EUVL C 270, 25.7.2016.


title: Asia C-329/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 7.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Syndicat national de l’industrie des technologies médicales (Snitem) ja Philips France v. Premier ministre ja Ministre des Affaires sociales et de la Santé (Ennakkoratkaisupyyntö — Lääkinnälliset laitteet — Direktiivi 93/42/ETY — Soveltamisala — Lääkinnällisen laitteen käsite — CE-merkintä — Kansallinen säännöstö, jossa asetetaan lääkemääräysten laadinnassa käytettävät ohjelmistot kansallisen viranomaisen vahvistaman sertifiointimenettelyn alaisiksi)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 7.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Syndicat national de l’industrie des technologies médicales (Snitem) ja Philips France v. Premier ministre ja Ministre des Affaires sociales et de la Santé
   (Asia C-329/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Lääkinnälliset laitteet - Direktiivi 93/42/ETY - Soveltamisala - Lääkinnällisen laitteen käsite - CE-merkintä - Kansallinen säännöstö, jossa asetetaan lääkemääräysten laadinnassa käytettävät ohjelmistot kansallisen viranomaisen vahvistaman sertifiointimenettelyn alaisiksi))
   (2018/C 052/09)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Syndicat national de l’industrie des technologies médicales (Snitem) ja Philips France

      Vastapuolet: Premier ministre ja Ministre des Affaires sociales et de la Santé

      Tuomiolauselma

   Lääkinnällisistä laitteista 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/42/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2007/47/EY, 1 artiklan 1 kohtaa ja 1 artiklan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että ohjelmisto, jonka toiminnoista jokin mahdollistaa potilastietojen käyttämisen muun muassa vasta-aiheiden, lääkkeiden yhteisvaikutuksen ja ylisuurten annostusten jäljittämiseksi, on tämän toiminnon osalta näissä säännöksissä tarkoitettu lääkinnällinen laite silloinkin, kun tällainen ohjelmisto ei vaikuta suoraan ihmiskehoon tai -kehossa.

      (1)  EUVL C 296, 16.8.2016.


title: Asia C-403/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 13.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Naczelny Sąd Administracyjny – Puola) – Soufiane El Hassani v. Minister Spraw Zagranicznych (Ennakkoratkaisupyyntö — Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue — Asetus (EY) N:o 810/2009 — 32 artiklan 3 kohta — Yhteisön viisumisäännöstö — Viisumin epäävä päätös — Hakijan oikeus hakea muutosta kyseiseen päätökseen — Jäsenvaltion velvollisuus taata oikeus oikeussuojakeinoihin tuomioistuimessa)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 13.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Naczelny Sąd Administracyjny – Puola) – Soufiane El Hassani v. Minister Spraw Zagranicznych
   (Asia C-403/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue - Asetus (EY) N:o 810/2009 - 32 artiklan 3 kohta - Yhteisön viisumisäännöstö - Viisumin epäävä päätös - Hakijan oikeus hakea muutosta kyseiseen päätökseen - Jäsenvaltion velvollisuus taata oikeus oikeussuojakeinoihin tuomioistuimessa))
   (2018/C 052/10)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Soufiane El Hassani

      Vastapuoli: Minister Spraw Zagranicznych

      Tuomiolauselma

   Yhteisön viisumisäännöstön laatimisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 810/2009, sellaisena kuin se on muutettuna 26.6.2013 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 610/2013, 32 artiklan 3 kohtaa, kun sitä tarkastellaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, on tulkittava siten, että sillä asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus säätää viisumin epääviä päätöksiä koskevasta muutoksenhakumenettelystä ja että tätä koskevat yksityiskohtaiset säännöt on annettava kunkin jäsenvaltion omassa oikeusjärjestyksessä vastaavuus- ja tehokkuusperiaatetta noudattaen. Kyseisen menettelyn jossain vaiheessa on taattava oikeus muutoksenhakuun tuomioistuimessa.

      (1)  EUVL C 383, 17.10.2016.


title: Asia C-408/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 6.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel București – Romania) – Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA, aiemmin Compania Națională de Autostrăzi și Drumuri Naționale din România SA v. Ministerul Fondurilor Europene – Direcția Generală Managementul Fondurilor Externe (Ennakkoratkaisupyyntö — Julkiset hankinnat — Direktiivi 2004/18/EY — Soveltamisala — Asetus (EY) N:o 1083/2006 — Euroopan aluekehitysrahasto, Euroopan sosiaalirahasto ja koheesiorahasto — Euroopan investointipankin kanssa ennen jäsenvaltion liittymistä Euroopan unioniin tehty moottoritien rakentamista koskeva rahoitussopimus — Asetuksessa N:o 1083/2006 tarkoitettu sääntöjenvastaisuuden käsite)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 6.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel București – Romania) – Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA, aiemmin Compania Națională de Autostrăzi și Drumuri Naționale din România SA v. Ministerul Fondurilor Europene – Direcția Generală Managementul Fondurilor Externe
   (Asia C-408/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Julkiset hankinnat - Direktiivi 2004/18/EY - Soveltamisala - Asetus (EY) N:o 1083/2006 - Euroopan aluekehitysrahasto, Euroopan sosiaalirahasto ja koheesiorahasto - Euroopan investointipankin kanssa ennen jäsenvaltion liittymistä Euroopan unioniin tehty moottoritien rakentamista koskeva rahoitussopimus - Asetuksessa N:o 1083/2006 tarkoitettu sääntöjenvastaisuuden käsite))
   (2018/C 052/11)
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel București

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Compania Națională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA, aiemmin Compania Națională de Autostrăzi și Drumuri Naționale din România SA

      Vastapuoli: Ministerul Fondurilor Europene – Direcția Generală Managementul Fondurilor Externe

      Tuomiolauselma

               1)

               Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2004/18/EY, ja erityisesti sen 15 artiklan c alakohtaa, on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltion säännöstössä säädetään sellaisen julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelyn osalta, joka on käynnistetty sen Euroopan unioniin liittymisen jälkeen Euroopan investointipankin kanssa ennen kyseistä liittymistä tehdyn rahoitussopimuksen perusteella aloitetun hankkeen toteuttamiseksi, Euroopan investointipankin julkisia hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyistä antamien ohjeiden määräyksissä määrättyjen sellaisten erityisten perusteiden soveltamisesta, jotka eivät ole kyseisen direktiivin mukaisia.

               2)

               Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11.7.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 9 artiklan 5 kohtaa ja 60 artiklan a alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaista julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekomenettelyä, jossa on sovellettu direktiivissä 2004/18 säädettyjä perusteita rajoittavampia perusteita, ei voida katsoa toteutetun täysin unionin oikeuden mukaisesti eikä se voi saada taannehtivasti myönnettyä unionin rahoitusta, jota ei tarvitse maksaa takaisin.
               Asetuksen N:o 1083/2006 2 artiklan 7 alakohtaa on tulkittava siten, että direktiivissä 2004/18 säädettyjä tarjoajien esivalintaperusteita rajoittavampien perusteiden käyttäminen on kyseisessä säännöksessä tarkoitettu sääntöjenvastaisuus, jonka perusteella voidaan tehdä rahoitusoikaisu kyseisen asetuksen 98 artiklan nojalla, siltä osin kuin ei voida sulkea pois sitä, että tällaisella käyttämisellä on ollut vaikutusta kyseessä olevan rahaston talousarvioon, mikä ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen on tarkastettava.

      (1)  EUVL C 383, 17.10.2016.


title: Asia C-487/16 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 13.12.2017 – Valittajana Telefónica SA ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Portugalin ja Espanjan televiestintämarkkinat — Kahden yhtiön välillä tehtyyn sopimukseen sisältyvä kilpailukieltolauseke — Kilpailunrajoitus — Puolustautumisoikeudet — Kieltäytyminen todistajien kuulemisesta — Sakot — Rikkomisen vakavuus — Lieventävät asianhaarat)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 13.12.2017 – Valittajana Telefónica SA ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-487/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Portugalin ja Espanjan televiestintämarkkinat - Kahden yhtiön välillä tehtyyn sopimukseen sisältyvä kilpailukieltolauseke - Kilpailunrajoitus - Puolustautumisoikeudet - Kieltäytyminen todistajien kuulemisesta - Sakot - Rikkomisen vakavuus - Lieventävät asianhaarat))
   (2018/C 052/12)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: Telefónica SA (edustajat: J. Folguera Crespo ja P. Vidal Martínez, abogados)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Giolito ja C. Urraca Caviedes)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Telefónica SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 427, 21.11.2016.


title: Asia T-812/17: Kanne 15.12.2017 – Seco Belgium ja Vinçotte v. parlamentti

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/39

         Kanne 15.12.2017 – Seco Belgium ja Vinçotte v. parlamentti
   (Asia T-812/17)
   (2018/C 052/51)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Seco Belgium (Bryssel, Belgia) ja Vinçotte (Vilvoorde, Belgia) (edustajat: asianajajat A. Delvaux ja R. Simar)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan tämän kumoamiskanteen tutkittavaksi;

               —

               kumoamaan päätöksen, jonka tekoajankohtaa ei tunneta ja jolla Euroopan parlamentti ratkaisi hankintamenettelyn [06D20/2017/M005 – Euroopan parlamentin (Bryssel) kiinteistöhankintoihin, -hankkeisiin ja -töihin liittyvät tarkastustehtävät ja tekniset lausunnot (EUVL 2017/S 118-236114)] [toisen tarjoajan hyväksi];

               —

               velvoittamaan parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi yhteen ainoaan kanneperusteeseen, jonka mukaan hankintailmoitukseen 06D20/2017/M005 – Euroopan parlamentin (Bryssel) kiinteistöhankintoihin, -hankkeisiin ja -töihin liittyvät tarkastustehtävät ja tekniset lausunnot (EUVL 2017/S 118-236114)] liittyvien tarjouspyyntöasiakirjojen liitteessä ”Tekniset eritelmät” olevia 1.1, 1.2 ja 1.3 artikloita on rikottu, asiassa on tehty ilmeinen harkintavirhe, Euroopan unionin oikeuden yleisiä periaatteita ja huolellisuus- sekä tarkkuusperiaatteita ja yhdenvertaista kohtelua sekä avoimuusperiaatetta on loukattu ja muun muassa unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25.10.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 (EUVL 2012, L 298, s. 1) 113 artiklaan, unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 soveltamissäännöistä 29.10.2012 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 1268/2012 (EUVL 2012, L 362, s. 1) 161 artiklaan perustuvaa perusteluvelvollisuutta sekä oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja kyseisen hankintamenettelyn ratkaisemista säänteleviä eräitä muita säännöksiä on rikottu.


title: Asia C-567/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 7.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, Patents Court – Yhdistynyt kuningaskunta) – Merck Sharp & Dohme Corporation v. Comptroller General of Patents, Designs and Trade Marks (Ennakkoratkaisupyyntö — Teollisoikeudet ja kaupalliset oikeudet — Patenttioikeus — Ihmisille tarkoitetut lääkkeet — Asetus (EY) N:o 469/2009 — 3 artiklan b alakohta — Lisäsuojatodistus — Edellytykset todistuksen saamiselle — 10 artiklan 3 kohta — Todistuksen antaminen tai todistushakemuksen hylkääminen — Direktiivi 2001/83/EY — 28 artiklan 4 kohta — Hajautettu menettely)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 7.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, Patents Court – Yhdistynyt kuningaskunta) – Merck Sharp & Dohme Corporation v. Comptroller General of Patents, Designs and Trade Marks
   (Asia C-567/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Teollisoikeudet ja kaupalliset oikeudet - Patenttioikeus - Ihmisille tarkoitetut lääkkeet - Asetus (EY) N:o 469/2009 - 3 artiklan b alakohta - Lisäsuojatodistus - Edellytykset todistuksen saamiselle - 10 artiklan 3 kohta - Todistuksen antaminen tai todistushakemuksen hylkääminen - Direktiivi 2001/83/EY - 28 artiklan 4 kohta - Hajautettu menettely))
   (2018/C 052/13)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, Patents Court

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Merck Sharp & Dohme Corporation

      Vastapuoli: Comptroller General of Patents, Designs and Trade Marks

      Tuomiolauselma

               1)

               Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 469/2009 3 artiklan b alakohtaa on tulkittava siten, että viitejäsenvaltion ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY, sellaisena kuin se on muutettuna lääketurvatoiminnan osalta 15.12.2010 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2010/84/EU, 28 artiklan 4 kohdan nojalla ennen asetuksen N:o 469/2009 1 artiklan c alakohdassa tarkoitetun peruspatentin voimassaolon päättymistä antamaa, menettelyn päättymistä koskevaa ilmoitusta ei voida rinnastaa ensin mainitussa säännöksessä tarkoitettuun myyntilupaan, joten lisäsuojatodistusta ei ole mahdollista saada tällaisen ilmoituksen perusteella.

               2)

               Asetuksen N:o 469/2009 10 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että se, että asianomaisessa jäsenvaltiossa ei ole vielä myönnetty myyntilupaa sinä ajankohtana, kun lisäsuojatodistushakemus jätetään tässä samassa jäsenvaltiossa, ei ole sellainen puutteellisuus, joka voidaan korjata mainitun säännöksen nojalla.

      (1)  EUVL C 22, 23.1.2017.


title: Asia T-813/17: Kanne 14.12.2017 – Nerantzaki v. komissio

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/39

         Kanne 14.12.2017 – Nerantzaki v. komissio
   (Asia T-813/17)
   (2018/C 052/52)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Eleni Nerantzaki (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja N. Korogiannakis)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan EPSO:n valintalautakunnan 7.3.2017 tekemän päätöksen, jolla kantajaa ei hyväksytty avoimen kilpailun EPSO/AD/331/16 seuraavaan vaiheeseen,

               —

               kumoamaan nimittävän viranomaisen 14.9.2017 tekemän päätöksen Ares(2017)s. 4916702, jolla hylättiin kantajan valitus päätöksestä, jolla häntä ei hyväksytty avoimeen kilpailuun EPSO/AD/331/16, ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut ja muut tästä kanteesta aiheutuvat kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja teki ilmeisen arviointivirheen arvioidessaan kantajan ammattipätevyyttä.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan kilpailuilmoitusta EPSO/AD/331/16 on rikottu.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan henkilöstösääntöjen 25 artiklaa ja 90 artiklan 2 kohtaa on rikottu, koska perustelut ovat puutteelliset ja ristiriitaiset.


title: Asia C-630/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 14.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Helsingin hallinto-oikeus – Suomi) – Asia, jonka on pannut vireille Anstar Oy (Ennakkoratkaisupyyntö — Rakennustuotteiden kaupan pitämistä koskevat yhdenmukaistetut ehdot — Yhdenmukaistettu standardi EN 1090-1:2009+A1:2011 — Euroopan standardointikomitean (CEN) hyväksymän sellaisen standardin soveltamisalan määrittämisperusteet, joka on vahvistettu Euroopan komission toimeksiannon nojalla — Betoniin ennen sen kovettumista kiinnitettävät ripustusosat, joita käytetään rakennusten kuorielementtien ja muurauskannakkeiden kiinnittämiseen rakennuksen runkoon)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 14.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Helsingin hallinto-oikeus – Suomi) – Asia, jonka on pannut vireille Anstar Oy
   (Asia C-630/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Rakennustuotteiden kaupan pitämistä koskevat yhdenmukaistetut ehdot - Yhdenmukaistettu standardi EN 1090-1:2009+A1:2011 - Euroopan standardointikomitean (CEN) hyväksymän sellaisen standardin soveltamisalan määrittämisperusteet, joka on vahvistettu Euroopan komission toimeksiannon nojalla - Betoniin ennen sen kovettumista kiinnitettävät ripustusosat, joita käytetään rakennusten kuorielementtien ja muurauskannakkeiden kiinnittämiseen rakennuksen runkoon))
   (2018/C 052/14)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Helsingin hallinto-oikeus

      Pääasian asianosaiset

   Anstar Oy

      Muu osapuoli: Turvallisuus- ja kemikaaliviraston (Tukes)

      Tuomiolauselma

   Standardia EN 1090-1:2009+A1:2011 ”Teräs- ja alumiinirakenteiden toteutus. Osa 1: Vaatimukset rakenteellisten kokoonpanojen vaatimustenmukaisuuden arviointiin” on tulkittava siten, että pääasian oikeudenkäynnissä kyseessä olevan kaltaiset, betoniin ennen sen kovettumista kiinnitettävät tuotteet kuuluvat sen soveltamisalaan, mikäli niillä on sillä tavoin rakenteellinen tehtävä, että niiden poistaminen rakennuskohteesta heikentäisi välittömästi tämän lujuutta.

      (1)  EUVL C 63, 27.2.2017.