201806220281970482018/C 240/045312016CJC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL201805173422Asia C-531/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 17.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Liettua) – Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras ja ”Ecoservice projektai” UAB, aiemmin ”Specializuotas transportas” UAB, (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 2004/18/EY — Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyt — Samaa hankintaa varten erillisiä tarjouksia jättäneiden tarjoajien keskinäiset sidokset — Tarjoajien, hankintaviranomaisen ja kansallisen tuomioistuimen velvollisuudet)
 ---documentbreak--- C2402018FI320120180517FI00043242Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 17.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Liettua) – Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras ja ”Ecoservice projektai” UAB, aiemmin ”Specializuotas transportas” UAB,
   (Asia C-531/16) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 2004/18/EY — Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyt — Samaa hankintaa varten erillisiä tarjouksia jättäneiden tarjoajien keskinäiset sidokset — Tarjoajien, hankintaviranomaisen ja kansallisen tuomioistuimen velvollisuudet)”2018/C 240/04Oikeudenkäyntikieli: liettua
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Šiaulių regiono atliekų tvarkymo centras ja ”Ecoservice projektai” UAB, aiemmin ”Specializuotas transportas” UAB,

      Muut osapuolet:”VSA Vilnius” UAB, ”Švarinta” UAB, ”Specialus autotransportas” UAB ja ”Ecoservice” UAB

      Tuomiolauselma

   Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY 2 artiklaa on tulkittava siten, että

            —

            keskenään sidoksissa olevilla tarjoajilla, jotka jättävät samassa menettelyssä erillisiä tarjouksia, ei ole ilman nimenomaista normatiivista säännöstä tai tarjouspyynnössä tai julkista hankintaa koskevan sopimuksen tekemisen ehtoja koskevissa tarjouspyyntöasiakirjoissa olevaa erityistä ehtoa velvollisuutta ilmoittaa omasta aloitteestaan keskinäisistä sidoksistaan hankintaviranomaiselle

            —

            hankintaviranomainen on silloin, kun sillä on todisteita, joilla kyseenalaistetaan tiettyjen tarjoajien jättämien tarjousten itsenäinen ja riippumaton luonne, velvollinen tarkistamaan – tarvittaessa näiltä tarjoajilta lisäselvitystä vaatimalla –, ovatko niiden tarjoukset todella itsenäisiä ja riippumattomia. Jos osoittautuu, että tarjoukset eivät ole itsenäisiä ja riippumattomia, direktiivin 2004/18 2 artikla on esteenä sille, että hankintasopimuksen sopimuspuoliksi valitaan tällaisen tarjouksen jättäneitä tarjoajia.

      (
         1
      )	EUVL C 6, 9.1.2017.


201806220101970522018/C 240/181992018CJC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180319161721Asia C-199/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 19.3.2018 – Pollo del Campo S.c.a. ja Avi Coop Società Cooperativa Agricola v. Regione Emilia-Romagna ym.
 ---documentbreak--- C2402018FI1610120180319FI0018161172Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 19.3.2018 – Pollo del Campo S.c.a. ja Avi Coop Società Cooperativa Agricola v. Regione Emilia-Romagna ym.
   (Asia C-199/18)2018/C 240/18Oikeudenkäyntikieli:italia
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Pollo del Campo S.c.a. ja Avi Coop Società Cooperativa Agricola

      Vastaajat: Regione Emilia-Romagna, Azienda Unità Sanitaria Locale 104 di Modena ja A.U.S.L. Romagna

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko asetuksen (EY) [N:o 882/2004] 27 artiklaa, jossa säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistettava maksujen periminen liitteessä IV olevassa A jaksossa ja liitteessä V olevassa A jaksossa tarkoitettujen toimien osalta, tulkittava siten, että maksujen suorittamisvelvoite on asetettava koskemaan kaikkia maatalousyrittäjiä myös silloin, kun ne ”harjoittavat teurastusta ja lihan leikkuuta karjataloutta täydentävänä ja siihen liittyvänä toimintana”?

            2)

            Voiko jäsenvaltio vapauttaa terveystarkastusmaksuista tietyt yrittäjäryhmät, vaikka se on säätänyt maksujen perintäjärjestelmästä, jolla kokonaisuudessaan voidaan taata virallisesta valvonnasta aiheutuneiden kustannusten kattaminen, tai soveltaa asetuksessa (EY) N:o 8[8]2/2004 (
                  1
               ) säädettyjä maksuja alhaisempia maksuja?

      (
         1
      )	Rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 882/2004 (EUVL L 165, s. 1).


201806220321970492018/C 240/055662016CJC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL201805174411Asia C-566/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 17.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Unkari) – Dávid Vámos v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Direktiivi 2006/112/EY — 282 – 292 artikla — Pienten yritysten erityisjärjestelmä — Verovapautusjärjestelmä — Velvollisuus valita erityisjärjestelmän soveltaminen viitevuoden kuluessa)
 ---documentbreak--- C2402018FI410120180517FI00054141Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 17.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Unkari) – Dávid Vámos v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Asia C-566/16) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Direktiivi 2006/112/EY — 282 – 292 artikla — Pienten yritysten erityisjärjestelmä — Verovapautusjärjestelmä — Velvollisuus valita erityisjärjestelmän soveltaminen viitevuoden kuluessa)”2018/C 240/05Oikeudenkäyntikieli: unkari
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Nyíregyházi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Dávid Vámos

      Vastaaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Tuomiolauselma

   Unionin oikeutta on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan erityisjärjestelmää, jossa pienille yrityksille myönnetään arvonlisäverovapautus ja joka on otettu käyttöön yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY XII osaston 1 luvun 2 jakson säännösten mukaisesti, ei voida soveltaa verovelvolliseen, joka täyttää kaikki järjestelmän soveltamisen aineelliset edellytykset mutta joka ei ole käyttänyt mahdollisuuttaan valita tämän järjestelmän soveltaminen siinä yhteydessä, kun se on ilmoittanut liiketoimintansa aloittamisesta veroviranomaisille.
   (
         1
      )	EUVL C 104, 3.4.2017.


201806220491970222018/C 240/489012016TC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180515434311Asia T-901/16 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 15.5.2018 – Elche Club de Fútbol v. komissio (Välitoimet — Valtion tuki — Espanjan tiettyjen ammattilaisjalkapalloseurojen hyväksi myöntämät valtiontuet — Julkisen yksikön antama julkinen takaus — Päätös, jolla tuet todetaan sisämarkkinoille soveltumattomiksi — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Fumus boni juris — Kiireellisyys — Intressivertailu)
 ---documentbreak--- C2402018FI4310120180515FI0048431431Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 15.5.2018 – Elche Club de Fútbol v. komissio
   (Asia T-901/16 R)
   ”(Välitoimet — Valtion tuki — Espanjan tiettyjen ammattilaisjalkapalloseurojen hyväksi myöntämät valtiontuet — Julkisen yksikön antama julkinen takaus — Päätös, jolla tuet todetaan sisämarkkinoille soveltumattomiksi — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Fumus boni juris — Kiireellisyys — Intressivertailu)”2018/C 240/48Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset

      Kantaja: Elche Club de Fútbol, SAD (Elche, Espanja) (edustajat: asianajajat M. Segura Catalán ja M. Clayton)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Stromsky, G. Luengo ja P. Němečková)

      Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Espanjan kuningaskunta (asiamies: A. Gavela Llopis)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva vaatimus valtiontuesta SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP), jonka Espanja on toteuttanut Valencia Club de Fútbol SADin, Hércules Club de Fútbol SADin ja Elche Club de Fútbol SADin hyväksi, 4.7.2016 tehdyn komission päätöksen (EU) 2017/365 (EUVL 2017, L 55, s. 12) täytäntöönpanon lykkäämiseksi

      Määräysosa

            1)

            Valtiontuesta SA.36387 (2013/C) (ex 2013/NN) (ex 2013/CP), jonka Espanja on toteuttanut Valencia Club de Fútbol SADin, Hércules Club de Fútbol SADin ja Elche Club de Fútbol SADin hyväksi, 4.7.2016 tehdyn komission päätöksen (EU) 2017/365 (EUVL 2017, L 55, s. 12) täytäntöönpanoa lykätään siltä osin kuin se koskee tuen, joka on yksilöity päätöksessä 1 artiklan toimenpiteeksi 3, takaisin perimistä Elche Club de Fútbolilta.

            2)

            Välitoimihakemus hylätään muilta osin.

            3)

            6.3.2017 annettu määräys Elche Club de Fútbol v. komissio (T-901/16 R) peruutetaan.

            4)

            Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


201806220261970472018/C 240/192002018CJC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180319171711Asia C-200/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 19.3.2018 – C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa, Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo e Nicolini Fausta v. Regione Emilia-Romagna ym.
 ---documentbreak--- C2402018FI1710120180319FI0019171171Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 19.3.2018 – C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa, Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo e Nicolini Fausta v. Regione Emilia-Romagna ym.
   (Asia C-200/18)2018/C 240/19Oikeudenkäyntikieli: italia
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: C.A.F.A.R. – Società Agricola Cooperativa, Società Agricola Guidi di Roncofreddo di Guidi Giancarlo e Nicolini Fausta

      Vastaajat: Regione Emilia-Romagna, Azienda Unità Sanitaria Locale 104 di Modena ja A.U.S.L. Romagna

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko asetuksen (EY) [N:o 882/2004] 27 artiklaa, jossa säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistettava maksujen periminen liitteessä IV olevassa A jaksossa ja liitteessä V olevassa A jaksossa tarkoitettujen toimien osalta, tulkittava siten, että maksujen suorittamisvelvoite on asetettava koskemaan kaikkia maatalousyrittäjiä myös silloin, kun ne ”harjoittavat teurastusta ja lihan leikkuuta karjataloutta täydentävänä ja siihen liittyvänä toimintana”?

            2)

            Voiko jäsenvaltio vapauttaa terveystarkastusmaksuista tietyt yrittäjäryhmät, vaikka se on säätänyt maksujen perintäjärjestelmästä, jolla kokonaisuudessaan voidaan taata virallisesta valvonnasta aiheutuneiden kustannusten kattaminen, tai soveltaa asetuksessa (EY) N:o 8[8]2/2004 (
                  1
               ) säädettyjä maksuja alhaisempia maksuja?

      (
         1
      )	Rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 882/2004 (EUVL L 165, s. 1).


201806220091970342018/C 240/323062018CJC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180507292911Asia C-306/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Krajský soud v Ostravě – pobočka v Olomouci (Tšekki) on esittänyt 7.5.2018 – KORADO, a.s. v. Generální ředitelství cel
 ---documentbreak--- C2402018FI2910120180507FI0032291291Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Krajský soud v Ostravě – pobočka v Olomouci (Tšekki) on esittänyt 7.5.2018 – KORADO, a.s. v. Generální ředitelství cel
   (Asia C-306/18)2018/C 240/32Oikeudenkäyntikieli: tšekki
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Krajský soud v Ostravě – pobočka v Olomouci

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: KORADO, a.s.

      Vastaaja: Generální ředitelství cel

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko 5.1.2015 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/23, (
                  1
               ) jossa liitteen taulukossa olevassa sarakkeessa 1 esitetty tavara on luokiteltu yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 7307 93 19 pätevä?

            2)

            Jos kyseinen asetus on pätemätön, voidaanko kyseiset tavarat luokitella yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 7322 19 00?

            3)

            Jos kyseinen asetus on pätevä, onko kyseiset tavarat luokiteltava yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 7307 93 19?

      (
         1
      )	Tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 5.1.2015 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/23 (EUVL 2015, L 4, s. 15).


201806220641970442018/C 240/643072018TC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180516555511Asia T-307/18: Kanne 16.5.2018 – Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals v. komissio
 ---documentbreak--- C2402018FI5510120180516FI0064551551Kanne 16.5.2018 – Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals v. komissio
   (Asia T-307/18)2018/C 240/64Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Zhejiang Jiuli Hi-Tech Metals Co. Ltd (Huzhou, Kiina) (edustajat: asianajajat K. Adamantopoulos ja P. Billiet)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tiettyjen ruostumattomasta teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuonnissa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/1036 11 artiklan 2 kohdan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen 5.3.2008 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 2018/330 siltä osin kuin se koskee kantajaa ja

            —

            velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi viiteen kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että komissio antoi asetuksen 2018/330 siten, että sillä loukataan aineellisesti kantajan puolustautumisoikeuksia polkumyynnillä muista kuin Euroopan unionin jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 8.6.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/1036 3 artiklan 2 kohdan, 16 artiklan 1 kohdan, 19 artiklan 2 kohdan, 19 artiklan 4 kohdan, 20 artiklan 2 ja 4 kohdan ja 21 artiklan 5 ja 7 kohdan sekä WTO:n polkumyyntisopimuksen 3.1 artiklan, 5.3 artiklan, 6.1 artiklan, 6.1.2 artiklan, 6.2 artiklan, 6.4 artiklan, 6.5.1 artiklan, 6.6 artiklan ja 6.9 artiklan vastaisesti.

            2)

            Toinen kanneperuste perustuu siihen, että komissio teki asetuksen 2018/330 antamisen yhteydessä oikeudellisia seikkoja ja tosiseikkoja koskevia ilmeisiä arviointivirheitä, koska se sovelsi vertailumaamenetelmää kantajaa koskevan normaaliarvon laskemisessa asetuksen 2016/1036 1 artiklan 2 ja 3 kohdan, 2 artiklan a alakohdan 1 ja 7 alakohdan ja 11 artiklan 9 kohdan sekä WTO:n polkumyyntisopimuksen 2.2 artiklan ja 6.10.1 artiklan vastaisesti. Komissio ei kantaja mukaan esittänyt mitään syitä sille, että kantajan tapauksessa sovellettiin asetuksen 2016/1036 2 artiklan 7 kohtaa.

            3)

            Kolmas kanneperuste perustuu siihen, että komissio teki asetuksen 2018/330 antamisen yhteydessä oikeudellisia seikkoja ja tosiseikkoja koskevia ilmeisiä arviointivirheitä, koska se antoi kyseessä olevalle tuotteelle virheellisen tuotevalvontakoodin asetuksen 2016/1036 2 artiklan a alakohdan 2, 5 ja 6 alakohdan, 6 artiklan 7 ja 8 kohdan ja 16 artiklan 1 kohdan sekä WTO:n polkumyyntisopimuksen 2.2.1.1 artiklan, 2.2.2 artiklan, 2.4 artiklan ja 2.6 artiklan vastaisesti.

            4)

            Neljäs kanneperuste perustuu siihen, että komissio teki asetuksen 2018/330 antamisen yhteydessä oikeudellisia seikkoja ja tosiseikkoja koskevia ilmeisiä arviointivirheitä, koska sovellettu menetelmä vääristi aineellisesti kantajan polkumyyntimarginaalia asetuksen 2016/1036 1 artiklan 4 kohdan, 2 artiklan a alakohdan 6 alakohdan, c alakohdan 10 alakohdan, d alakohdan 11 alakohdan, 17 artiklan 1 ja 2 kohdan ja 18 artiklan 3 kohdan sekä WTO:n polkumyyntisopimuksen 2.2. artiklan. 2.2.2 artiklan, 2.4 artiklan, 2.4.2 artiklan, 2.6 artiklan, 3.6 artiklan ja 9.2 artiklan vastaisesti.

            5)

            Viides kanneperuste perustuu siihen, että komissio teki asetuksen 2018/330 antamisen yhteydessä oikeudellisia seikkoja ja tosiseikkoja koskevia ilmeisiä arviointivirheitä, koska se totesi vahingon ja sen uusiutumisvaaran ja koska se ei tutkinut syy-yhteyttä asetuksen 2016/1036 1 artiklan 1, 2 ja 3 kohdan, 2 artiklan d alakohdan 12 alakohdan ja alakohdan 9 alakohdan, 3 artiklan 2, 6, 7 ja 9 kohdan ja 11 artiklan 1 kohdan sekä WTO:n polkumyyntisopimuksen 1 artiklan, 2.1 artiklan ja 2.4.2 artiklan, 3.1 artiklan, 3.5 artiklan ja 3.7 artiklan sekä 9.3 artiklan vastaisesti.


201806290481986562018/C 249/373032017TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180529303011Asia T-303/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.5.2018 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (4000) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki 4000 — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta) — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) — Yhdenvertainen kohtelu — Hyvän hallinnon periaate — Perusteluvelvollisuus)
 ---documentbreak--- C2492018FI3010120180529FI0037301301Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.5.2018 – Sata v. EUIPO – Zhejiang Rongpeng Air Tools (4000)
   (Asia T-303/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki 4000 — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta) — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) — Yhdenvertainen kohtelu — Hyvän hallinnon periaate — Perusteluvelvollisuus)”2018/C 249/37Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: Sata GmbH & Co. KG (Kornwestheim, Saksa) (edustaja: asianajaja M.-C. Simon)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (asiamies: D. Hanf)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa (Pengjie Town, Kiina) (edustajat: asianajajat S. Fröhlich ja M. Hartmann)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 8.3.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 654/2016-4), joka koskee osapuolten Zhejiang Rongpeng Air Tools ja Sata välistä mitättömyysmenettelyä.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Sata GmbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 231, 17.7.2017.


201806290651986812018/C 249/251112016TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180605212111Asia T-111/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.6.2018 – Prada v. EUIPO – The Rich Prada International (THE RICH PRADA) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin THE RICH PRADA rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisemmat kansalliset ja kansainväliset sana- ja kuviomerkit PRADA — Suhteelliset hylkäysperusteet — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta [josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 5 kohta] — Aikaisemman tavaramerkin erottamiskyvyn tai maineen epäoikeutettu hyväksikäyttö — Erottamiskyvylle tai maineelle aiheutuva haitta — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta [josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta] — Sekaannusvaara)
 ---documentbreak--- C2492018FI2110120180605FI0025211211Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.6.2018 – Prada v. EUIPO – The Rich Prada International (THE RICH PRADA)
   (Asia T-111/16) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin THE RICH PRADA rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisemmat kansalliset ja kansainväliset sana- ja kuviomerkit PRADA — Suhteelliset hylkäysperusteet — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta [josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 5 kohta] — Aikaisemman tavaramerkin erottamiskyvyn tai maineen epäoikeutettu hyväksikäyttö — Erottamiskyvylle tai maineelle aiheutuva haitta — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta [josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta] — Sekaannusvaara)”2018/C 249/25Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Prada SA (Luxemburg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja F. Jacobacci)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa, väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: The Rich Prada International PT (Surabaya, Indonesia) (edustaja: Y. Zhou, solicitor)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 13.1.2016 antamasta päätöksestä (yhdistetyt asiat R 3076/2014-2 ja R 3186/2014-2), sellaisena kuin se on oikaistuna 14.3.2017, joka koskee Pradan ja The Rich Prada Internationalin välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Prada SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 175, 17.5.2016.


201806290701986592018/C 249/492922018TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180507393911Asia T-292/18: Kanne 7.5.2018 – Portugali v. komissio
 ---documentbreak--- C2492018FI3910120180507FI0049391391Kanne 7.5.2018 – Portugali v. komissio
   (Asia T-292/18)2018/C 249/49Oikeudenkäyntikieli: portugali
      Asianosaiset

      Kantaja: Portugalin tasavalta (asiamiehet: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estevão ja J. Saraiva de Almeida)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 27.2.2018 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen C(2018) 955 siltä osin kuin siinä jätetään unionin rahoituksen ulkopuolelle Portugalin ilmoittamat 1052101,05 euron suuruiset menot perustelulla ”Velat ilmoitettiin väärin liitteen III taulukoissa, sillä 50/50-sääntöä ei ollut sovellettu”

            —

            velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (
         1
      ) 32 ja 33 artiklan sekä asetuksen (EY) N:o 1306/2013 (
         2
      ) 54 artiklan rikkomiseen.
   (
         1
      )	Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.6.2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1290/2005 (EUVL L 209, s. 1).
   (
         2
      )	Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013 (EUVL L 347, s. 549).


201806290121986462018/C 249/026552017CJC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL201711242211Asia C-655/17 P: Valitus, jonka Berliner Stadtwerke GmbH on tehnyt 20.9.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-719/16, Berliner Stadtwerke v. EUIPO, 24.11.2017 antamasta määräyksestä
 ---documentbreak--- C2492018FI210120171124FI00022121Valitus, jonka Berliner Stadtwerke GmbH on tehnyt 20.9.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-719/16, Berliner Stadtwerke v. EUIPO, 24.11.2017 antamasta määräyksestä
   (Asia C-655/17 P)2018/C 249/02Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Valittaja: Berliner Stadtwerke GmbH (edustajat: O. Spieker ja A. Schönfleisch, Rechtsanwälte)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
   Euroopan unionin tuomioistuin (kymmenes jaosto) on 31.5.2018 antamallaan määräyksellä osittain jättänyt valituksen tutkimatta, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat, ja osittain hylännyt sen, koska se on ilmeisen perusteeton, sekä määrännyt, että valittaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.


201806290771986732018/C 249/261602016TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180531212222Asia T-160/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 31.5.2018 – Groningen Seaports ym. v. komissio (Valtiontuki — Alankomaiden kuudelle julkiselle merisatamalla myöntämä vapautus yhtiöverosta — Päätös, jolla tukijärjestelmä todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi — Perusteluvelvollisuus — Yhdenvertainen kohtelu)
 ---documentbreak--- C2492018FI2120120180531FI0026212222Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 31.5.2018 – Groningen Seaports ym. v. komissio
   (Asia T-160/16) (
         1
      )
   ”(Valtiontuki — Alankomaiden kuudelle julkiselle merisatamalla myöntämä vapautus yhtiöverosta — Päätös, jolla tukijärjestelmä todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi — Perusteluvelvollisuus — Yhdenvertainen kohtelu)”2018/C 249/26Oikeudenkäyntikieli: hollanti
      Asianosaiset

      Kantajat: Groningen Seaports NV (Delfzijl, Alankomaat) ja 5 muuta kantajaa, joiden nimet on mainittu tuomion liitteessä (edustajat: aluksi asianajat E. Pijnacker Hordijk ja I. Kieft, sitten A. Kleinhout ja C. Zois)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi S. Noë, B. Stromsky ja J.-F. Brakeland, sitten S. Noë ja B. Stromsky)

      Väliintulija, joka tukee kantajien vaatimuksia: Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: J. Langer ja M. Bulterman)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, jossa vaaditaan valtiontuesta SA.25338 (2014/C) (ex E 3/2008 ja ex CP 115/2004), jonka Alankomaat on toteuttanut – Julkisten yritysten vapauttaminen yhtiöverosta 21.1.2016 tehdyn komission päätöksen (EU) 2016/634 kumoamista (EUVL 2016, L 113, s. 148).

      Tuomiolauselma

            1)

            Havenbedrijf Moerdijk NV hyväksytään Havenschap Moerdijkin tilalle kantajaksi.

            2)

            Kanne hylätään.

            3)

            Groningen Seaports NV ja muut kantajat, joiden nimet mainitaan liitteessä, vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

            4)

            Alankomaiden kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (
         1
      )	EUVL C 200, 6.6.2016.


201806290431986802018/C 249/393142017TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180531313222Asia T-314/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 31.5.2018 – Nosio v. EUIPO (MEZZA) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin MEZZA rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Kuvailevaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) — Tavaroiden rajoittaminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 43 artiklan 1 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 49 artiklan 1 kohta) — Perusteluvelvollisuus — Oikeus tulla kuulluksi — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artikla (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 94 artiklan 1 kohta))
 ---documentbreak--- C2492018FI3120120180531FI0039312322Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 31.5.2018 – Nosio v. EUIPO (MEZZA)
   (Asia T-314/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin MEZZA rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Kuvailevaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) — Tavaroiden rajoittaminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 43 artiklan 1 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 49 artiklan 1 kohta) — Perusteluvelvollisuus — Oikeus tulla kuulluksi — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artikla (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 94 artiklan 1 kohta))”2018/C 249/39Oikeudenkäyntikieli: italia
      Asianosaiset

      Kantaja: Nosio SpA (Mezzocorona, Italia) (edustajat: asianajajat A. Perani ja J. Graffer)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (asiamiehet: M. Capostagno ja A. Folliard-Monguiral)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 1.3.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1518/2016-5), joka koskee sanamerkin MEZZA rekisteröintiä EU-tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Nosio SpA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 231, 17.7.2017.


201806290631986682018/C 249/502952018TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180607404121Asia T-295/18: Kanne 7.6.2018 – Kreikka v. komissio
 ---documentbreak--- C2492018FI4010120180607FI0050401412Kanne 7.6.2018 – Kreikka v. komissio
   (Asia T-295/18)2018/C 249/50Oikeudenkäyntikieli: kreikka
      Asianosaiset

      Kantaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: G. Kanellopoulos, I. Pachi, A-E. Vasilopoulou ja E. Chroni)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin unionin rahoituksen ulkopuolelle jätettiin varainhoitovuosia 2011–2014 koskeneen tarkastuksen seurauksena Helleenien tasavallalle aiheutuneet menot, joiden (bruttomääräinen) yhteismäärä oli maaseuturahaston osalta 17869131,75 euroa (vaikutus talousarvioon 14857076,98 euroa), jotka suoritettiin ja ilmoitettiin toimenpiteiden 125A, 321 ja 322 (bruttomäärä 15631043,52 euroa ja vaikutus talousarvioon 12618988,75 euroa) ja toimenpiteen 123A (määrä 2238088,23 euroa) yhteydessä, ja maataloustukirahaston osalta 588103,59 euroa

            —

            velvoittamaan vastaajan korvaamaan Helleenien tasavallan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kahdeksaan kanneperusteeseen. Ensimmäiset kuusi kanneperustetta koskevat maaseuturahastosta maksettavaan tukeen toimenpiteiden 125Α, 321, 322 ja 123Α osalta tehtyä rahoitusoikaisua, kun taas kaksi viimeistä kanneperustetta liittyvät asetuksen (EU) N:o 1306/2013 (
         1
      ) V osaston III luvun mukaisissa tarkastuksissa ilmenneiden väitettyjen puutteiden vuoksi tehtyihin oikaisuihin.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste perustuu asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklan 4 kohdan c alakohdan virheelliseen tulkintaan ja soveltamiseen, siihen, että komissio ylitti ajallisen toimivaltansa määräämällä riidanalaisista rahoitusoikaisuista, ja komission riidanalaisen oikaisun laskentaperusteen määrittämisessä tekemään tosiseikkoja koskevaan arviointivirheeseen.

            2)

            Toisella kanneperusteella vedotaan toissijaisesti ne bis in idem -periaatteen, oikeusvarmuuden periaatteen, hyvän hallinnon periaatteen, jäsenvaltion luottamuksensuojaa koskevan periaatteen ja suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen.

            3)

            Kolmas kanneperuste perustuu asetuksen (EY) N:o 1698/2005 (
                  2
               ) 71 artiklan 2 kohdan ja 75 artiklan 1 kohdan, asetuksen (EY) N:o 1974/2006 (
                  3
               ) 43 artiklan, komission hyväksymän maaseudun kehittämisohjelman (2007–2013) sekä asetuksen (EU) N:o 65/2011 (
                  4
               ) 24 artiklan 2 kohdan b alakohdan säännösten rikkomiseen, oikeusperusteen puuttumiseen ja perustelujen puutteellisuuteen sekä tosiseikkoja koskevaan arviointivirheeseen suoritetun 10 prosentin suuruisen kiinteämääräisen rahoitusoikaisun osalta, kun otetaan huomioon se, että hallintoviranomainen käytti kantajan mukaan toimivaltaansa täysin lainmukaisesti.

            4)

            Neljännellä kanneperusteella väitetään kolmanteen kanneperusteeseen nähden toissijaisesti, että suhteellisuusperiaatetta ja jäsenvaltion luottamuksensuojaa koskevaa periaatetta loukattiin, että 8.6.2015 päivätyistä asiakirjoista VI/5339/1997 ja C(2015) 3675 ilmeneviä suuntaviivoja ei noudatettu ja että sovellettua 10 prosentin kiinteämääräistä korjausta ei perusteltu riittävästi.

            5)

            Viides kanneperuste koskee asetuksen (EY) N:o 65/2001 24 artiklan 2 kohdan rikkomista, tosiseikkoja koskevaa arviointivirhettä, sitä, miten hallintoviranomainen arvioi tukihakemuksia, koskeviin väitettyihin virheisiin liittyvien perustelujen puutteellisuutta ja arvioinnin valvonnassa havaittuja puutteita sekä suhteellisuusperiaatteen loukkaamista.

            6)

            Kuudes kanneperuste koskee asetuksen (EY) N:o 65/2001 24 artiklan 1 ja 2 kohdan rikkomista, suhteellisuusperiaatteen loukkaamista, tosiseikkoja koskevaa arviointivirhettä ja perustelujen riittämättömyyttä menojen asiamukaisuutta koskevan arvioinnin väitetyn puuttumisen osalta.

            7)

            Seitsemännelle kanneperusteella vaaditaan varainhoitovuosia 2011–2013 koskevan rahoitusoikaisun kumoamista sillä perusteella, että oikaisulla ei ollut oikeusperustetta ja se oli perusteeton. Lisäksi oikaisu oli kantajan mukaan erityisesti vuoden 2013 osalta hyvän hallinnon periaatteen vastainen.

            8)

            Kahdeksannella kanneperusteella, joka jakautuu viiteen erilliseen osaan, väitetään, että riidanalainen oikaisu määrättiin komission tekemän virheellisen tosiseikkojen arvioinnin seurauksena, että sitä ei ole perusteltu lainkaan ja että sillä loukattiin Helleenien tasavallan puolustautumisoikeuksia.

      (
         1
      )	Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013 (EUVL 2013, L 347, s. 549).
   (
         2
      )	Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen 20.9.2005 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 1698/2005 (EUVL 2005, L 277, s. 1).
   (
         3
      )	Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 15.12.2006 annettu komission asetus (EY) N:o 1974/2006 (EUVL 2006, L 368, s. 15).
   (
         4
      )	Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteitä koskevien tarkastusmenettelyjen ja täydentävien ehtojen täytäntöönpanon osalta 27.1.2011 annettu komission asetus (EU) N:o 65/2011 (EUVL 2011, L 25, s. 8).


201806290061986612018/C 249/132552018CJC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL201804119911Asia C-255/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 11.4.2018 – State Street Bank International GmbH v. Banca d’Italia
 ---documentbreak--- C2492018FI910120180411FI00139191Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 11.4.2018 – State Street Bank International GmbH v. Banca d’Italia
   (Asia C-255/18)2018/C 249/13Oikeudenkäyntikieli: italia
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: State Street Bank International GmbH

      Vastaaja: Banca d’Italia

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko aseman muuttumiseksi, joka asetuksen (EU) 63/2015 (
                  1
               ) 12 artiklan mukaan ei vaikuta rahoitusosuuden maksamisvelvoitteeseen, katsottava myös tilanne, jossa aiemmin kansallisen kriisinratkaisuviranomaisen valvonnassa ollut laitos on rahoitusosuuskauden kuluessa absorptiosulautumisen kautta sulautunut toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneeseen emoyhtiöön, ja päteekö tämä sääntö myös tapauksessa, jossa laitoksen sulautuminen ja siitä seurannut laitoksen olemassaolon lakkaaminen ovat tapahtuneet vuonna 2015, jolloin jäsenvaltio ei ollut vielä muodollisesti perustanut kansallista kriisinratkaisuviranomaista eikä kansallista rahastoa eikä myöskään rahoitusosuuksia ollut vielä laskettu?

            2)

            Onko edellä mainittua asetuksen (EU) 63/2015 12 artiklaa, luettuna yhdessä saman asetuksen 14 artiklan ja direktiivin 2014/59/EU (
                  2
               ) 103 ja 104 artiklan kanssa, tulkittava siten, että siinäkin tapauksessa, että laitos on rahoitusosuusvuoden kuluessa absorptiosulautumisen kautta sulautunut toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneeseen emoyhtiöön, se on velvollinen maksamaan kyseistä vuotta koskevan rahoitusosuuden täysimääräisenä eikä suhteessa kuukausiin, joina kyseinen laitos oli ensimmäisen jäsenvaltion kriisinratkaisuviranomaisen valvonnassa, vastaavasti kuin asetuksen (EU) 2015/63 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun uuden laitoksen tapauksessa?

            3)

            Sovelletaanko direktiivin 2014/59/EU ja asetuksen (EU) 2015/63 sekä pankkikriisien kriisinratkaisuvälineiden järjestelmän periaatteiden nojalla tavanomaista maksuosuutta koskevia sääntöjä, erityisesti asetuksen (EU) 2015/63 12 artiklan 2 kohtaa, maksuvelvollisten määrittämisajankohdan ja rahoitusosuuden määrän osalta myös ylimääräiseen maksuosuuteen, kun otetaan huomioon sen luonne ja sen määräämiselle säädetyt edellytykset?

      (
         1
      )	Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/59/EU täydentämisestä kriisinratkaisun rahoitusjärjestelyihin etukäteen suoritettavien rahoitusosuuksien osalta 21.10.2014 annettu komission delegoitu asetus (EU) 2015/63 (EUVL L 11, s. 44).
   (
         2
      )	Luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja kriisinratkaisukehyksestä sekä neuvoston direktiivin 82/891/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 2001/24/EY, 2002/47/EY, 2004/25/EY, 2005/56/EY, 2007/36/EY, 2011/35/EU, 2012/30/EU ja 2013/36/EU ja asetusten (EU) N:o 1093/2010 ja (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 15.5.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/59/EU (EUVL L 173, s. 103).


201806290541986662018/C 249/403522017TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180531323321Asia T-352/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 31.5.2018 – Korwin-Mikke v. parlamentti (Toimielimiä koskeva oikeus — Euroopan parlamentti — Euroopan parlamentin työjärjestys — Puheet, jotka loukkaavat Euroopan parlamentin arvoa ja häiritsevät parlamentin toiminnan sujuvuutta — Päivärahan pidättäminen ja määräaikainen kielto osallistua mihinkään parlamentin toimintaan kurinpitoseuraamuksina — Sananvapaus — Perusteluvelvollisuus — Oikeudellinen virhe)
 ---documentbreak--- C2492018FI3210120180531FI0040321332Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 31.5.2018 – Korwin-Mikke v. parlamentti
   (Asia T-352/17) (
         1
      )
   ”(Toimielimiä koskeva oikeus — Euroopan parlamentti — Euroopan parlamentin työjärjestys — Puheet, jotka loukkaavat Euroopan parlamentin arvoa ja häiritsevät parlamentin toiminnan sujuvuutta — Päivärahan pidättäminen ja määräaikainen kielto osallistua mihinkään parlamentin toimintaan kurinpitoseuraamuksina — Sananvapaus — Perusteluvelvollisuus — Oikeudellinen virhe)”2018/C 249/40Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantaja: Janusz Korwin-Mikke (Józefów, Puola) (edustajat: asianajajat M. Cherchi, A. Daoût ja M. Dekleermaker)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: N. Görlitz, S. Seyr ja S. Alonso de León)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Yhtäältä SEUT 263 artiklan mukainen kumoamisvaatimus, joka koskee parlamentin puheenjohtajan 14.3.2017 tekemää päätöstä ja parlamentin puhemiehistön 3.4.2017 tekemää päätöstä, joilla kantajalle määrättiin kurinpitoseuraamuksena päivärahan pidättäminen 30 päiväksi, kymmenen peräkkäisen päivän pituinen määräaikainen kielto osallistua mihinkään parlamentin toimintaan ja kielto edustaa parlamenttia vuoden ajan, ja toisaalta SEUT 268 artiklan mukainen vaatimus saada korvausta kantajalle näistä päätöksistä väitetysti aiheutuneesta vahingosta.

      Tuomiolauselma

            1)

            Euroopan parlamentin puhemiehistön 3.4.2017 tekemä päätös kumotaan.

            2)

            Vanhingonkorvausvaatimus hylätään.

            3)

            Janusz Korwin-Mikke ja Euroopan parlamentti vastaavat kumpikin omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (
         1
      )	EUVL C 239, 24.7.2017.


201806290441986552018/C 249/512982018TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180507414221Asia T-298/18: Kanne 7.5.2018 – Banco Comercial Português ym. v. komissio
 ---documentbreak--- C2492018FI4110120180507FI0051411422Kanne 7.5.2018 – Banco Comercial Português ym. v. komissio
   (Asia T-298/18)2018/C 249/51Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantajat: Banco Comercial Português (Porto, Portugali), Banco ActivoBank S.A. (Lissabon) ja Banco de Investimento Imobiliário S.A. (Lissabon) (edustajat: asianajajat C. Botelho Moniz, L. do Nascimento Ferreira, F.-C. Laprévote, A. Champsaur ja D. Oda)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan komission 11.10.2017 antaman päätöksen C(2017/N) (valtiontuki SA.49275) siltä osin, kuin siinä katsotaan, että ehdollinen pääomajärjestelysopimus, josta Portuguese Resolution Fund (jäljempänä Resolution Fund) ja Lone Star group (jäljempänä Lone Star) sopivat ja joka tuli niiden välillä voimaan siinä yhteydessä, jossa ensin mainittu myi Novo Banco, S.A:n (jäljempänä Novo Banco) viimeksi mainitulle, oli yhteismarkkinoille soveltuvaa valtiontukea

            —

            velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi kuuteen kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäisen kanneperusteen mukaan komission teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että vuonna 2014 tehty Banco Espírito Santo, S.A:n (jäljempänä BES) purkaminen toteutettiin yksinomaan Portugalin lain mukaisesti ja ennen luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja kriisinratkaisukehyksestä sekä neuvoston direktiivin 82/891/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 2001/24/EY, 2002/47/EY, 2004/25/EY, 2005/56/EY, 2007/36/EY, 2011/35/EU, 2012/30/EU ja 2013/36/EU ja asetusten (EU) N:o 1093/2010 ja (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 15.5.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/59/EU (EUVL 2014, L 173, s. 173) voimaantuloa.

            2)

            Toisen kanneperusteen mukaan komissio teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että direktiiviä 2014/59 sovellettiin vasta 1.1.2015 alkaen.

            3)

            Kolmannen kanneperusteen mukaan komissio teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että BES:n alkuperäisen purkamismenettelyn yhtenäisyyden ja täytäntöönpanon säilyttämiseksi Novo Bancon myyntiin on sovellettava kansallista lakia, joka oli voimassa ennen direktiivin 2014/59 täytäntöönpanoa.

            4)

            Neljännen kanneperusteen mukaan komissio teki oikeudellisen virheen katsoessaan virheellisesti, että direktiivissä 2014/59 ei ole mitään sellaisia säännöksiä, jotka ovat erottamattomasti yhteydessä ehdollisen pääomajärjestelysopimuksen arvioimiseen.

            5)

            Viidennen kanneperusteen mukaan komissio rikkoi direktiivin 2014/59 101 ja 44 artiklaa.

            6)

            Kuudennen kanneperusteen mukaan komissio rikkoi SEUT 108 artiklan 2 kohtaa ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annetun neuvoston asetuksen (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9) 4 artiklan 4 kohtaa, koska se ei aloittanut muodollista tutkintamenettelyä, vaikka ehdollisen pääomajärjestelysopimuksen yhteensoveltuvuudesta EU-oikeuden kanssa oli merkittäviä epäilyjä, ja täten komissio esti kantajia käyttämästä puolustautumisoikeuksiaan.


201806290161986622018/C 249/036562017CJC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL201711242212Asia C-656/17 P: Valitus, jonka Berliner Stadtwerke GmbH on tehnyt 24.11.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-402/16, Berliner Stadtwerke v. EUIPO, 20.9.2017 antamasta määräyksestä
 ---documentbreak--- C2492018FI220120171124FI00032221Valitus, jonka Berliner Stadtwerke GmbH on tehnyt 24.11.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-402/16, Berliner Stadtwerke v. EUIPO, 20.9.2017 antamasta määräyksestä
   (Asia C-656/17 P)2018/C 249/03Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Valittaja: Berliner Stadtwerke GmbH (edustajat: O. Spieker ja A. Schönfleisch, Rechtsanwälte)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
   Euroopan unionin tuomioistuin (kymmenes jaosto) hylkäsi valituksen 31.5.2018 tekemällään päätöksellä, koska valituksen tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja koska se on osittain selvästi perusteeton, ja määräsi, että valittaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.


201806290721986832018/C 249/523262018TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180528424321Asia T-326/18: Kanne 28.5.2018 – Herrero Torres v. EUIPO – DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES)
 ---documentbreak--- C2492018FI4210120180528FI0052421432Kanne 28.5.2018 – Herrero Torres v. EUIPO – DZ Licores (CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES)
   (Asia T-326/18)2018/C 249/52Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: José-Ramón Herrero Torres (Castellón de la Plana, Espanja) (edustaja: asianajaja J. V. Gil Martí)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: DZ Licores, SLU. (Cartagena, Espanja)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosat CARAJILLO LICOR 43 CUARENTA Y TRES – Rekisteröintihakemus nro 14 444 855

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 13.3.2018 asiassa R 2104/2017-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen, koska se on oikeudenvastainen, ja määrää kantajan oikeudenkäyntikulut korvattaviksi.

      Kanneperusteet

   Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 5 kohdan sekä 59 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


201806290571986502018/C 249/533342018TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180531434421Asia T-334/18: Kanne 31.5.2018 – Bodegas Altun v. EUIPO – Codorníu (ANA DE ALTUN)
 ---documentbreak--- C2492018FI4310120180531FI0053431442Kanne 31.5.2018 – Bodegas Altun v. EUIPO – Codorníu (ANA DE ALTUN)
   (Asia T-334/18)2018/C 249/53Kannekirjelmän kieli: espanja
      Asianosaiset ja muu osapuoli

      Kantaja: Bodegas Altun, SL (Baños de Ebro, Espanja) (edustaja: asianajaja J. Oria Sousa-Montes)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Codorníu, SA (Esplugues de Llobregat, Espanja)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin ANA DE ALTUN rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 11 860 913

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 14.3.2018 asiassa R 173/2018-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

   Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 5 kohdan rikkominen.


201806290661986582018/C 249/42652017TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180417333422Asia T-65/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 17.4.2018 – Westbrae Natural v. EUIPO – Kaufland Warenhandel (COCONUT DREAM) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin COCONUT DREAM rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Väitteen peruuttaminen — Oikeusriita on menettänyt kohteensa — Lausunnon antamisen raukeaminen)
 ---documentbreak--- C2492018FI3320120180417FI0042332342Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 17.4.2018 – Westbrae Natural v. EUIPO – Kaufland Warenhandel (COCONUT DREAM)
   (Asia T-65/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin COCONUT DREAM rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Väitteen peruuttaminen — Oikeusriita on menettänyt kohteensa — Lausunnon antamisen raukeaminen)”2018/C 249/42Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Westbrae Natural, Inc. (New York, New York, Yhdysvallat) (edustaja: D. McFarland, barrister)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: S. Hanne)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Kaufland Warenhandel GmbH & Co. KG (Neckarsulm, Saksa)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 2.11.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 182/2016-2), joka koskee osapuolten Kaufland Warenhandel ja Westbrae Natural välistä väitemenettelyä.

      Määräysosa

            1)

            Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

            2)

            Westbrae Natural, Inc. vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 86, 20.3.2017.


201806290171986382018/C 249/046712017CJC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL201711273311Asia C-671/17 P: Valitus, jonka Anastasia-Soultana Gaki on tehnyt 27.11.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-366/16, Gaki v. Europol, 27.9.2017 antamasta määräyksestä
 ---documentbreak--- C2492018FI310120171127FI00043131Valitus, jonka Anastasia-Soultana Gaki on tehnyt 27.11.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-366/16, Gaki v. Europol, 27.9.2017 antamasta määräyksestä
   (Asia C-671/17 P)2018/C 249/04Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Valittaja: Anastasia-Soultana Gaki (edustaja: G. Keisers, Rechtsanwalt)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin lainvalvontayhteistyövirasto (Europol)
   Euroopan unionin tuomioistuin (kymmenes jaosto) katsoi 7.6.2018 antamallaan määräyksellä, että osaksi valituksen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuivat ja että osaksi se oli selvästi perusteeton, ja määräsi, että valittaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.


201806290561986672018/C 249/272102016TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180606222321Asia T-210/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.6.2018 – Lukash v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Luettelo henkilöistä, yhteisöistä ja elimistä, joihin varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttämistä sovelletaan — Kantajan nimen säilyttäminen luettelossa — Perusteluvelvollisuus — Luetteloon merkitsemisen perusteita ei ole noudatettu — Asiavirhe — Arviointivirhe — Puolustautumisoikeudet — Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin — Omistusoikeus)
 ---documentbreak--- C2492018FI2210120180606FI0027221232Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.6.2018 – Lukash v. neuvosto
   (Asia T-210/16) (
         1
      )
   ”(Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Luettelo henkilöistä, yhteisöistä ja elimistä, joihin varojen ja taloudellisten resurssien jäädyttämistä sovelletaan — Kantajan nimen säilyttäminen luettelossa — Perusteluvelvollisuus — Luetteloon merkitsemisen perusteita ei ole noudatettu — Asiavirhe — Arviointivirhe — Puolustautumisoikeudet — Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin — Omistusoikeus)”2018/C 249/27Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantaja: Olena Lukash (Kiova, Ukraina) (edustaja: asianajaja M. Cessieux)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: F. Naert ja J.-P. Hix)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota ensinnäkin Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 5.3.2014 annettu neuvoston päätös 2014/119/YUTP (EUVL 2014, L 66, s. 26) ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 5.3.2014 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 208/2014 (EUVL 2014, L 66, s. 1), toiseksi Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 5.3.2015 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2015/364, (EUVL 2015, L 62, s. 25) ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 5.3.2015 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/357 (EUVL 2015, L 62, s. 1), kolmanneksi Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 5.6.2015 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2015/876 (EUVL 2015, L 142, s. 30) ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 5.6.2015 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/869 (EUVL 2015, L 142, s. 1), neljänneksi Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 4.3.2016 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2016/318 (EUVL 2016, L 60, s. 76) ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 4.3.2016 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2016/311 (JO 2016, L 60, s. 1) sekä viidenneksi Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 3.3.2017 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2017/381 (EUVL 2017, L 58, s. 34) ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 3.3.2017 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/374 (JO 2017, L 58, p. 1) siltä osin kuin kantajan nimi on merkitty niiden henkilöiden, yhteisöjen ja elinten luetteloon, joihin kohdistetaan rajoittavia toimenpiteitä.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Olena Lukash velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 243, 4.7.2016.


201806290271986372018/C 249/142662018CJC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180417101011Asia C-266/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Okręgowy w Poznaniu (Puola) on esittänyt 17.4.2018 – Aqua med sp. z o.o. z siedzibą w Opalenicy v. Irenie Skórze
 ---documentbreak--- C2492018FI1010120180417FI0014101101Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Okręgowy w Poznaniu (Puola) on esittänyt 17.4.2018 – Aqua med sp. z o.o. z siedzibą w Opalenicy v. Irenie Skórze
   (Asia C-266/18)2018/C 249/14Oikeudenkäyntikieli: puola
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sąd Okręgowy w Poznaniu

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Aqua med sp. z o.o. z siedzibą w Opalenicy

      Vastaaja: Irenie Skórze

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko kansallisen tuomioistuimen, joka tutkii viran puolesta kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (
                  1
               ) (EYVL L 95, s. 29; jäljempänä direktiivi 93/13/ETY) 6 artiklan 1 kohdan nojalla ja Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön (tuomio Pannon GSM, C-243/08) perusteella kuluttajasopimuksessa olevan oikeuspaikkalausekkeen, tutkittava myös sellaiset sopimusehdot, joissa määrätään osapuolten välisten riita-asioiden oikeuspaikasta pelkästään viittaamalla kansalliseen lainsäädäntöön?

            2)

            Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Onko tuomioistuimen tutkinnan johdettava siihen, että toimivaltasäännöksiä sovelletaan siten, että kuluttajaa suojataan direktiivin mukaisesti eli että asia voidaan ratkaista siinä tuomioistuimessa, joka sijaitsee lähimpänä kuluttajan vakinaista oleskelu- tai asuinpaikkaa?

      (
         1
      )	EUVL L 95, s. 29.


201806290141986762018/C 249/05152018CJC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL201801093312Asia C-15/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof on esittänyt 9.1.2018 – Finnair PLC v. Igor Turtschin ym.
 ---documentbreak--- C2492018FI320120180109FI00053231Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof on esittänyt 9.1.2018 – Finnair PLC v. Igor Turtschin ym.
   (Asia C-15/18)2018/C 249/05Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Vastaaja ja Revision-menettelyn valittaja: Finnair PLC

      Vastapuolet ja Revision-menettelyn valittajat: Igor Turtschin, Evgeniya Turtschina ja Leon Turtschin
   Unionin tuomioistuimen 6.6.2018 antamalla määräyksellä asia poistettu tuomioistuimen rekisteristä.


201806290621986522018/C 249/543402018TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180531444411Asia T-340/18: Kanne 31.5.2018 – Gibson Brands v. EUIPO – Wilfer (Kitaran muoto)
 ---documentbreak--- C2492018FI4410120180531FI0054441441Kanne 31.5.2018 – Gibson Brands v. EUIPO – Wilfer (Kitaran muoto)
   (Asia T-340/18)2018/C 249/54Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Gibson Brands, Inc. (Nashville, Tennessee, Yhdysvallat) (edustajat: solicitor K. Hughes ja asianajajat A. Renck ja C. Stöber)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Hans-Peter Wilfer (Markeneukirchen, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja unionin yleisessä tuomioistuimessa

      Riidanalainen malli: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kolmiulotteinen merkki (kitaran muoto) – EU-tavaramerkki nro 9 179 953

      EUIPO:ssa käyty menettely: Menettämismenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 8.3.2018 asiassa R 415/2017-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittaa vastaajan ja siinä tapauksessa, että muu osapuoli valituslautakunnassa osallistuu oikeudenkäyntiin, mainitun muun osapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

            —

            Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

            —

            Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 2 kohdan ja 7 artiklan 3 kohdan rikkominen.


201806290191986782018/C 249/152672018CJC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180417101122Asia C-267/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Bucureşti (Romania) on esittänyt 17.4.2018 – Delta Antrepriză de Construcţii şi Montaj 93 SA v. Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA
 ---documentbreak--- C2492018FI1020120180417FI0015102112Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Bucureşti (Romania) on esittänyt 17.4.2018 – Delta Antrepriză de Construcţii şi Montaj 93 SA v. Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA
   (Asia C-267/18)2018/C 249/15Oikeudenkäyntikieli: romania
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel Bucureşti

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Delta Antrepriză de Construcţii şi Montaj 93 SA

      Vastapuoli: Compania Naţională de Administrare a Infrastructurii Rutiere SA

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26.2.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/24/EU (
         1
      ) 57 artiklan 4 kohdan g alakohtaa tulkittava siten, että hankintasopimuksen purkaminen sen vuoksi, että osa työstä on teetetty alihankintana ilman hankintaviranomaisen lupaa, on sellainen merkittävä tai toistuva puute aiemman hankintasopimuksen keskeisen vaatimuksen toteuttamisessa, joka johtaa talouden toimijan poissulkemiseen hankintamenettelystä?
   (
         1
      )	EUVL 2014, L 94, s. 65.


201808030712050852018/C 294/653442018TC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180604515111Asia T-344/18: Kanne 4.6.2018 – Rubycon ja Rubycon Holdings v. komissio
 ---documentbreak--- C2942018FI5110120180604FI0065511511Kanne 4.6.2018 – Rubycon ja Rubycon Holdings v. komissio
   (Asia T-344/18)2018/C 294/65Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantajat: Rubycon Corp. (Ina, Japani) ja Rubycon Holdings Co. Ltd (Ina) (edustajat: asianajajat J. Rivas Andrés, A. Federle ja M. Relange)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä asiassa AT.40136 – kondensaattorit – 21.3.2018 tehdyn komission päätöksen C(2018) 1768 final siltä osin kuin päätös koskee Rubyconia, erityisesti 1 artiklan h alakohdan, 2 artiklan k ja l alakohdan sekä 4 artiklan,

            —

            lieventämään huomattavasti Rubyconille riidanalaisen päätöksen 2 artiklan nojalla määrättyä sakkoa siten, ettei se ole syrjivä, ja että Rubyconin yhteistyön poikkeuksellinen taso palkitaan, ja

            —

            velvoittamaan komission korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi kahteen kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu riidanalaisessa päätöksessä olevaan oikeudelliseen virheeseen, koska komissio kieltäytyi myöntämästä osittaista vapautusta Rubyconille sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun komission tiedonannon (
                  1
               ) 26 kohdan nojalla rikkomisen vakavuuden kasvun vuoksi.

            2)

            Toinen kanneperuste, joka perustuu riidanalaisen päätöksen riittämättömiin perusteluihin ja päätöksessä olevaan oikeudelliseen virheeseen, koska komissio päätti olla poikkeamatta asetuksen n:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta annetuista suuntaviivoista (
                  2
               ) eikä alentanut Rubyconin sakkoja lisää, mikä on vastoin unionin oikeuden suhteellisuusperiaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta sekä rangaistusten ja seuraamusten yksilökohtaisen määräämisen periaatetta.

      (
         1
      )	Komission tiedonanto sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa (EUVL 2006, C 298, s. 17).
   (
         2
      )	Suuntaviivat asetuksen n:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta (EUVL 2006, C 210, s. 2).


201808030512050312018/C 294/333652018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180604252511Asia C-365/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) on esittänyt 4.6.2018 – Shell Italia E & P SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico ym.
 ---documentbreak--- C2942018FI2510120180604FI0033251251Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) on esittänyt 4.6.2018 – Shell Italia E & P SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico ym.
   (Asia C-365/18)2018/C 294/33Oikeudenkäyntikieli: italia
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Shell Italia E & P SpA

      Vastaajat: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Autorità per l’energia elettrica, il Gas e il Sistema idrico, nykyisin Autorità di Regolazione per l’Energia, Reti e Ambiente

      Ennakkoratkaisukysymys

   Ovatko direktiivin 94/22/EY (
         1
      ) 6 artiklan 1 kohta ja johdanto-osan kuudes perustelukappale esteenä kansalliselle lainsäädännölle, erityisesti vuoden 1996 asetuksen (decreto legislativo) nro 625 19 §:n 5-bis momentille, joissa Consiglio di Staton tuomiolla nro 290/2018 antaman tulkinnan perusteella sallitaan rojaltien suorittamisen yhteydessä öljyn ja muiden polttoaineiden hintoihin perustuvan QE indeksin käyttö kaasun lyhyen kaupan markkinahintaan kiinnitetyn Pfor-indeksin sijasta.
   (
         1
      )	Hiilivetyjen etsintään, hyödyntämiseen ja tuotantoon tarkoitettujen lupien antamisen ja käytön edellytyksistä 30.5.1994 annettu Europan parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/22/EY (EYVL 1994, L 164, s. 3).


201808030172050452018/C 294/494012018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180618353622Asia C-401/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Krajský soud v Praze (Tšekki) on esittänyt 18.6.2018 – Herst, s.r.o. v. Odvolací finanční ředitelství
 ---documentbreak--- C2942018FI3520120180618FI0049352362Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Krajský soud v Praze (Tšekki) on esittänyt 18.6.2018 – Herst, s.r.o. v. Odvolací finanční ředitelství
   (Asia C-401/18)2018/C 294/49Oikeudenkäyntikieli: tšekki
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Krajský soud v Praze

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Herst, s.r.o.

      Vastaaja: Odvolací finanční ředitelství

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko mitä tahansa verovelvollista pidettävä yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (
                  1
               ) (jäljempänä arvonlisäverodirektiivi) 138 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuna verovelvollisena? Jos ei, mihin verovelvollisiin kyseistä säännöstä sovelletaan?

            2)

            Jos unionin tuomioistuin vastaa, että arvonlisäverodirektiivin 138 artiklan 2 kohdan b alakohtaa sovelletaan pääasian kohteena olevan kaltaiseen tilanteeseen (jossa tuotteiden hankkija on rekisteröity verovelvolliseksi), onko tätä säännöstä tulkittava siten, että jos nämä tuotteet lähetetään tai kuljetetaan valmisteveroja koskevasta yleisestä järjestelmästä ja direktiivin 92/12/ETY kumoamisesta annetun neuvoston direktiivin 2008/118/EY (
                  2
               ) (jäljempänä valmisteverodirektiivi) asianomaisten säännösten mukaisesti, luovutusta, joka liittyy valmisteverodirektiivin mukaiseen menettelyyn, on pidettävä luovutuksena, joka oikeuttaa tämän säännöksen mukaiseen vapautukseen, vaikka arvonlisäverodirektiivin 138 artiklan 1 kohdan mukaisen vapautuksen edellytykset eivät muilta osin täyty, kun otetaan huomioon tavaroiden kuljetuksen kohdistaminen toiseen liiketoimeen?

            3)

            Jos unionin tuomioistuin vastaa, että arvonlisäverodirektiivin 138 artiklan 2 kohdan b alakohtaa ei sovelleta pääasian kohteena olevan kaltaiseen tilanteeseen, onko se, että tavarat kuljetetaan väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmässä, ratkaisevaa tehtäessä päätös siitä, mihin useista peräkkäisistä luovutuksista kuljetus on kohdistettava, kun kyseessä on arvonlisäverodirektiivin 138 artiklan 1 kohdan mukainen oikeus arvonlisäveron vapautukseen?

            4)

            Muodostuuko verovelvolliselle omistajalle kuuluva määräämisvalta arvonlisäverodirektiivissä tarkoitetulla tavalla, jos verovelvollinen ostaa tavaroita toiselta verovelvolliselta suoraan tietylle asiakkaalle olemassa olevan tilauksen (jossa määritetään tavaroiden tyyppi, määrä, alkuperä ja toimitusaika) perusteella, jos verovelvollinen ei itse fyysisesti käsittele tavaroita, koska ostaja suostuu ostosopimuksen tehdessään siihen, että ostaja järjestää tavaroiden kuljetuksen alkuperäisestä paikasta itselleen, jolloin verovelvollinen järjestää ainoastaan halutut tavarat saataville toimittajiensa kautta ja välittää tavaroiden luovutuksen kannalta välttämättömät tiedot (omasta puolestaan tai liiketoimintaketjuun kuuluvien alihankkijoiden puolesta), kun verovelvollisen kate muodostuu kyseisten tavaroiden osto- ja myyntihinnan välisestä erosta ilman, että liiketoimintaketjun yhteydessä laskutettaisiin tavaroiden kuljetuksen hinta?

            5)

            Säädetäänkö valmisteverodirektiivissä (esim. 4 artiklan 1 kohdassa, 17 artiklassa tai 19 artiklassa) joko suoraan tai välillisesti eli tosiasiallisen käsittelyn rajoituksen muodossa riittävistä edellytyksistä (valmisteveron alaisten) tavaroiden ”omistajalle kuuluvan määräämisvallan” siirtämiselle arvonlisäverodirektiivissä tarkoitetulla tavalla siten, että tavaroiden asettamista väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmään valtuutetun varastonpitäjän tai rekisteröidyn vastaanottajan toimesta valmisteverodirektiivin edellytysten mukaisesti on pidettävä tavaroiden luovutuksena arvonlisäverotuksen kannalta?

            6)

            Tässä yhteydessä, kun määritetään luovutusta, johon liittyy kuljetus, tilanteessa, jossa tavarat luovutetaan ketjussa väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmässä ja toimitetaan yhtenä kuljetuksena, onko arvonlisäverodirektiivissä tarkoitettu kuljetus ymmärrettävä niin, että se alkaa ja päättyy valmisteverodirektiivin 20 artiklan mukaisesti?

            7)

            Estääkö arvonlisäverotuksen neutraalisuuden periaate tai jokin muu unionin lainsäädännön periaate soveltamasta kansallisen lainsäädännön perustuslaillista in dubio mitius -periaatetta, joka velvoittaa viranomaiset moniselitteisessä lainsäädännöllisessä tilanteessa, jossa tulkintoja voi objektiivisesti tarkasteltuna olla monia, valitsemaan lainsäädännön soveltamisen kohteena olevan henkilön (tässä tapauksessa arvonlisäverovelvollinen) kannalta edullisen tulkinnan? Olisiko tämän periaatteen soveltaminen unionin lainsäädännön mukaista ainakin siinä tapauksessa, että se rajattaisiin tilanteisiin, joissa riidanalaisessa tapauksessa merkitykselliset tosiseikat ovat tapahtuneet ennen kuin Euroopan unionin tuomioistuin on antanut sitovan tulkinnan, jossa unionin tuomioistuin on määrittänyt oikeaksi muun, verovelvollisen kannalta vähemmän edullisen tulkintavaihtoehdon?
            In dubio mitius -periaatteen soveltamismahdollisuuden osalta:

            8)

            Oliko unionin lainsäädännössä asetettujen rajojen näkökulmasta ajankohtana, jolloin verotettavat tapahtumat toteutuivat käsiteltävässä asiassa (marraskuu 2010–toukokuu 2013), mahdollista pitää objektiivisesti epäselvänä ja monitulkintaisena kysymystä siitä, ovatko oikeudelliset käsitteet ”tavaroiden luovutus” tai ”tavaroiden kuljetus” samansisältöiset valmisteverodirektiivissä ja arvonlisäverodirektiivissä?

      (
         1
      )	Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).
   (
         2
      )	Valmisteveroja koskevasta yleisestä järjestelmästä ja direktiivin 92/12/ETY kumoamisesta 16.12.2008 annettu neuvoston direktiivi 2008/118/EY (EUVL 2009, L 9, s. 12).


201808030232050132018/C 294/233482018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180529171711Asia C-348/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 29.5.2018 – Azienda Agricola Barausse Antonio e Gabriele – Società semplice v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)
 ---documentbreak--- C2942018FI1710120180529FI0023171171Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 29.5.2018 – Azienda Agricola Barausse Antonio e Gabriele – Società semplice v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)
   (Asia C-348/18)2018/C 294/23Oikeudenkäyntikieli: italia
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Azienda Agricola Barausse Antonio e Gabriele – Società semplice

      Vastapuoli: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko yhteisön asetuksen N:o 3950/92 (
         1
      ) 2 artiklan 1 kohtaa tulkittava – myös sen perusteella, mitä unionin tuomioistuin on jo todennut yhdistetyissä asioissa C-230/09 ja C-231/09 5.5.2011 annetussa tuomiossa asetuksen (EY) N:o 17[8]8/2003 (
         2
      ) 10 artiklan 3 kohdasta – siten, että kansallisen toimituksiin tarkoitetun viitemäärän käyttämätön osa voidaan jakaa uudelleen jäsenvaltioiden vahvistamien objektiivisten etuoikeusperusteiden mukaisesti, vai onko sitä tulkittava siten, että tällaiseen tasaamisvaiheeseen on sovellettava yksinomaan suhteellisuusperustetta?
   (
         1
      )	Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28.12.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3950/92 (EYVL 1992, L 405, s. 1).
   (
         2
      )	Maito- ja maitotuotealan maksun vahvistamisesta 29.9.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1788/2003 (EUVL 2003, L 270, s. 123).


201808030482050202018/C 294/052192016CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL201806285511Asia C-219/16 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 28.6.2018 – Valittajana Lowell Financial Services GmbH, aiemmin GFKL Financial Services AG, sekä muina osapuolina Euroopan komissio ja Saksan liittotasavalta (Muutoksenhaku — Valtiontuet — Saksan verolainsäädäntö, joka koskee tiettyjen tappioiden siirtämistä seuraaville verovuosille (saneerauslauseke) — Päätös, jolla tukijärjestelmä todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi — Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottaminen — SEUT 263 artiklan neljäs kohta — Yksityistä erikseen koskeva toimi — SEUT 107 artiklan 1 kohta — Valtiontuen käsite — Valikoivuusedellytys — Viitejärjestelmän määrittely — Tosiseikkojen oikeudellinen luonnehdinta)
 ---documentbreak--- C2942018FI510120180628FI00055151Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 28.6.2018 – Valittajana Lowell Financial Services GmbH, aiemmin GFKL Financial Services AG, sekä muina osapuolina Euroopan komissio ja Saksan liittotasavalta
   (Asia C-219/16 P) (
         1
      )
   ”(Muutoksenhaku — Valtiontuet — Saksan verolainsäädäntö, joka koskee tiettyjen tappioiden siirtämistä seuraaville verovuosille (saneerauslauseke) — Päätös, jolla tukijärjestelmä todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi — Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottaminen — SEUT 263 artiklan neljäs kohta — Yksityistä erikseen koskeva toimi — SEUT 107 artiklan 1 kohta — Valtiontuen käsite — Valikoivuusedellytys — Viitejärjestelmän määrittely — Tosiseikkojen oikeudellinen luonnehdinta)”2018/C 294/05Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Valittaja: Lowell Financial Services GmbH, aiemmin GFKL Financial Services AG (edustajat: M Schweda, J. Eggers, M. Knebelsberger ja F. Loose, Rechtsanwälte)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio (asiamiehet: R. Lyal, T. Maxian Rusche ja K. Blanck-Putz) ja Saksan liittotasavalta

      Tuomiolauselma

            1)

            Liitännäisvalitus hylätään.

            2)

            Unionin yleisen tuomioistuimen 4.2.2016 antaman tuomion GFKL Financial Services vastaan komissio (T-620/11, EU:T:2016:59) tuomiolauselman 2 ja 3 kohta kumotaan.

            3)

            Saksan myöntämästä valtiontuesta C 7/10 (ex CP 250/09 ja NN 5/10) (”KStG-lain saneerauslauseke”) 26.1.2011 annettu komission päätös 2011/527/EU kumotaan.

            4)

            Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Lowell Financial Services GmbH:lle sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että valitusmenettelyssä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 222, 20.6.2016.


201808030042049972018/C 294/243492018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180530181811Asia C-349/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vredegerecht te Antwerpen (Belgia) on esittänyt 30.5.2018 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) v. Mbutuku Kanyeba
 ---documentbreak--- C2942018FI1810120180530FI0024181181Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vredegerecht te Antwerpen (Belgia) on esittänyt 30.5.2018 – Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS) v. Mbutuku Kanyeba
   (Asia C-349/18)2018/C 294/24Oikeudenkäyntikieli: hollanti
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Vredegerecht te Antwerpen

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen (NMBS)

      Vastaaja: Mbutuku Kanyeba

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko rautatieliikenteen matkustajien oikeuksista ja velvollisuuksista 23.10.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1371/2007 (
                  1
               ) 9 artiklan 4 kohtaa, luettuna yhdessä direktiivin 93/13 (
                  2
               ) 2 artiklan a alakohdan ja 3 artiklan kanssa, tulkittava siten, että kuljetusyhtiön ja matkustajan välille syntyy aina sopimukseen perustuva oikeussuhde, jopa silloin, kun matkustaja käyttää kuljettajan palveluja ilman, että on ostanut matkalippua?

            2)

            Mikäli edellä esitettyyn kysymykseen on vastattava kieltävästi, koskeeko kohtuuttomien ehtojen doktriinin mukainen suoja myös matkustajaa, joka käyttää julkista liikennettä ilman, että on ostanut matkalippua, ja joka on tämän toimintansa vuoksi kuljettajan yleisten ehtojen, jotka katsotaan yleisesti sitoviksi niiden normatiivisen luonteen tai valtion virallisessa julkaisussa kuulutuksen perusteella, nojalla velvollinen maksamaan matkalipun hinnan lisäksi tulevan lisämaksun?

            3)

            Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomia ehtoja koskevan direktiivin 93/13 6 artikla, jossa säädetään, että ”jäsenvaltioiden on säädettävä, että elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välisen sopimuksen kohtuuttomat ehdot eivät sido kuluttajia niiden kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja että sopimus jää muilta osin osapuolia sitovaksi, jos sopimus voi olla olemassa ilman kohtuuttomia ehtoja”, kaikissa tapauksissa esteenä sille, että tuomioistuin kohtuullistaa kohtuuttomaksi todettua ehtoa tai soveltaa sen sijaan yleistä lainsäädäntöä?

            4)

            Mikäli edelliseen kysymykseen on vastattava kieltävästi, mitkä ovat ne olosuhteet, joissa kansallinen tuomioistuin voi kohtuullistaa kohtuuttomaksi todettua ehtoa tai korvata sen soveltamalla yleistä lainsäädäntöä?

            5)

            Mikäli edellä esitettyihin kysymyksiin ei voida vastata in abstracto, esiin tulee kysymys siitä, onko tapauksessa, jossa kansallinen rautatieyhtiö sanktioi siviilioikeudellisesti ilman matkaan oikeuttavaa lippua matkustavaa henkilöä tämän jäätyä kiinni matkalipun hinnan lisäksi tulevalla lisämaksulla ja jossa tuomioistuin katsoo, että veloitettu lisämaksu on direktiivin 93/13 2 artiklan a alakohdan, luettuna yhdessä 3 artiklan kanssa, mukaisesti kohtuuton, direktiivin 93/13 6 artikla esteenä sille, että tuomioistuin toteaa ehdon pätemättömäksi ja soveltaa yleistä vahingonkorvauslainsäädäntöä kansalliselle rautatieyhtiölle aiheutuneen vahingon korvaamiseksi.

      (
         1
      )	EUVL 2007, L 315, s. 14.
   (
         2
      )	Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettu neuvoston direktiivi 93/13/ETY (EYVL 1993, L 95, s. 29).


201808030552050322018/C 294/122302017CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL2018062791022Asia C-230/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 27.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Østre Landsret – Tanska) – Erdem Deha Altiner ja Isabel Hanna Ravn v. Udlændingestyrelsen (Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin kansalaisuus — SEUT 21 artiklan 1 kohta — Direktiivi 2004/38/EY — Oikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella — Kolmannen valtion kansalaisen, joka on unionin kansalaisen perheenjäsen, oleskeluoikeus jäsenvaltiossa, jonka kansalainen unionin kansalainen on — Kyseisen perheenjäsenen tulo tämän jäsenvaltion alueelle unionin kansalaisen jäsenvaltioon paluuta myöhemmin)
 ---documentbreak--- C2942018FI920120180627FI001292102Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 27.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Østre Landsret – Tanska) – Erdem Deha Altiner ja Isabel Hanna Ravn v. Udlændingestyrelsen
   (Asia C-230/17) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Unionin kansalaisuus — SEUT 21 artiklan 1 kohta — Direktiivi 2004/38/EY — Oikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella — Kolmannen valtion kansalaisen, joka on unionin kansalaisen perheenjäsen, oleskeluoikeus jäsenvaltiossa, jonka kansalainen unionin kansalainen on — Kyseisen perheenjäsenen tulo tämän jäsenvaltion alueelle unionin kansalaisen jäsenvaltioon paluuta myöhemmin)”2018/C 294/12Oikeudenkäyntikieli: tanska
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Østre Landsret

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Erdem Deha Altiner ja Isabel Hanna Ravn

      Vastaaja: Udlændingestyrelsen

      Tuomiolauselma

   SEUT 21 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jossa ei säädetä unionin oikeuteen perustuvan johdetun oleskeluoikeuden myöntämisestä kolmannen valtion kansalaiselle, joka on sellaisen unionin kansalaisen perheenjäsen, joka on kyseisen jäsenvaltion kansalainen ja joka palaa kyseiseen jäsenvaltioon oleskeltuaan sitä ennen unionin oikeuden nojalla ja sitä noudattaen toisessa jäsenvaltiossa, kun unionin kansalaisen perheenjäsen ei ole tullut unionin kansalaisen kotijäsenvaltion alueelle tai jättänyt siellä oleskelulupahakemusta ”luonnollisena jatkeena” kyseessä olevan unionin kansalaisen paluulle tähän jäsenvaltioon, kunhan tällaisessa säännöstössä edellytetään, että kokonaisarvioinnissa otetaan huomioon myös muut merkitykselliset seikat ja erityisesti ne seikat, joilla voidaan osoittaa, että unionin kansalaisen kyseiseen jäsenvaltioon palaamisen ja hänen perheenjäsenensä, joka on kolmannen valtion kansalainen, samaan jäsenvaltioon tulemisen välillä olleesta aikavälistä huolimatta vastaanottavassa jäsenvaltiossa kehittynyt ja lujittunut perhe-elämä ei ole päättynyt, jotta johdetun oleskeluoikeuden myöntäminen kyseiselle perheenjäsenelle voidaan perustella, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.
   (
         1
      )	EUVL C 213, 3.7.2017.


201808030462050182018/C 294/132462017CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180627101121Asia C-246/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 27.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Belgia) – Ibrahima Diallo v. Belgian valtio (Ennakkoratkaisupyyntö — Euroopan unionin kansalaisuus — Direktiivi 2004/38/EY — 10 artiklan 1 kohta — Unionin kansalaisen perheenjäsenen oleskelukorttia koskeva hakemus — Myöntäminen — Määräaika — Päätöksen tekeminen ja tiedoksi antaminen — Kuuden kuukauden määräajan noudattamatta jättämisen seuraukset — Jäsenvaltioiden menettelyllinen itsemääräämisoikeus — Tehokkuusperiaate)
 ---documentbreak--- C2942018FI1010120180627FI0013101112Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 27.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Belgia) – Ibrahima Diallo v. Belgian valtio
   (Asia C-246/17) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Euroopan unionin kansalaisuus — Direktiivi 2004/38/EY — 10 artiklan 1 kohta — Unionin kansalaisen perheenjäsenen oleskelukorttia koskeva hakemus — Myöntäminen — Määräaika — Päätöksen tekeminen ja tiedoksi antaminen — Kuuden kuukauden määräajan noudattamatta jättämisen seuraukset — Jäsenvaltioiden menettelyllinen itsemääräämisoikeus — Tehokkuusperiaate)”2018/C 294/13Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Ibrahima Diallo

      Vastapuoli: Belgian valtio

      Tuomiolauselma

            1)

            Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 10 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että päätös Euroopan unionin kansalaisen perheenjäsenen oleskelukorttia koskevasta hakemuksesta on tehtävä ja annettava tiedoksi mainitun säännöksen mukaisessa kuuden kuukauden määräajassa.

            2)

            Direktiiviä 2004/38 on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan kansallisten toimivaltaisten viranomaisten on myönnettävä asianomaiselle Euroopan unionin kansalaisen perheenjäsenen oleskelukortti viran puolesta silloin, kun direktiivin 2004/38 10 artiklan 1 kohdassa mainittu kuuden kuukauden määräaika on ylittynyt, toteamatta etukäteen, että asianomainen todella täyttää edellytykset voidakseen oleskella vastaanottavassa jäsenvaltiossa unionin oikeuden mukaisesti.

            3)

            Unionin oikeutta on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle oikeuskäytännölle, jonka mukaan kansallinen toimivaltainen viranomainen saa sen jälkeen, kun Euroopan unionin kansalaisen perheenjäsenen oleskelukortin epäävä päätös on kumottu tuomioistuimessa, direktiivin 2004/38 10 artiklan 1 kohdassa mainitun kuuden kuukauden määräajan automaattisesti kokonaisuudessaan takaisin käyttöönsä.

      (
         1
      )	EUVL C 231, 17.7.2017.


title: Asia C-422/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Milano (Italia) on esittänyt 28.6.2018 – FR v. Ministero dell’interno – Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale presso la Prefettura U.T.G. di Milano

text:
               3.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/10

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Milano (Italia) on esittänyt 28.6.2018 – FR v. Ministero dell’interno – Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale presso la Prefettura U.T.G. di Milano
      (Asia C-422/18)
      (2018/C 311/10)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunale di Milano

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: FR

         Vastapuoli: Ministero dell’interno – Commissione Territoriale per il riconoscimento della Protezione Internazionale presso la Prefettura U.T.G. di Milano

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko SEU 4 artiklan 3 kohdassa ja SEU 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja vilpittömän yhteistyön periaatetta ja oikeussuojan vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteita, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan ensimmäistä ja toista kohtaa sekä direktiiviä 2013/32/EU (1) (erityisesti 22 ja 46 artiklaa) tulkittava siten, että a) Euroopan unionin oikeudessa määrätään, että jos kansallisessa lainsäädännössä säädetään kansainvälisen suojelun myöntämistä koskevan hakemuksen hylkäämiseen liittyvän oikeudenkäynnin osalta muutoksenhakukeinoista, niillä on oltava automaattisesti täytäntöönpanoa lykkäävä vaikutus; b) nämä ovat esteenä Italian menettelyn kaltaiselle menettelylle (asetuksen (decreto legislativo) 25/2008 35 bis §:n 13 momentti, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (decreto legislativo) 13/17, siinä muodossa kuin se on muutettu laiksi nro 46/17), jonka mukaan tuomioistuin, jossa turvapaikanhakija – jonka hakemuksen turvapaikkahakemusten tutkimisesta vastaava hallintoviranomainen ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ovat hylänneet – on saattanut asian vireille, saa hylätä kielteisen päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä koskevan vaatimuksen tarkastelemalla yksinomaan saman tuomioistuimen, jonka on annettava ratkaisu täytäntöönpanon lykkäämisestä, tekemästä päätöksestä tehdyn valituksen perusteiden perusteltavuutta eikä vakavan ja korjaamattoman vahingon vaaraa?

         (1)  Kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/32/EU, (EUVL 2013, L 180, s. 60).


title: Asia C-424/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto (Italia) on esittänyt 27.6.2018 – Italy Emergenza Cooperativa Sociale ja Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza ”Croce Verde” v. Ulss 5 Polesana Rovigo ja Regione del Veneto

text:
               3.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/10

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto (Italia) on esittänyt 27.6.2018 – Italy Emergenza Cooperativa Sociale ja Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza ”Croce Verde” v. Ulss 5 Polesana Rovigo ja Regione del Veneto
      (Asia C-424/18)
      (2018/C 311/11)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Veneto

         Pääasian asianosaiset

         Kantajat: Italy Emergenza Cooperativa Sociale ja Associazione Volontaria di Pubblica Assistenza ”Croce Verde”

         Vastaajat: Ulss 5 Polesana Rovigo ja Regione del Veneto

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko direktiivin 2014/24/EU (1) 10 artiklan h alakohtaa ja johdanto-osan 28 perustelukappaletta tulkittava siten, että

                              a)

                              sairaankuljetuspalvelut, joiden osalta on vahvistettu, että kuljetuksen aikana kuljettajan on oltava ensihoitaja ja mukana on oltava vähintään yksi ensihoitaja, jolla on tätä erityistoimintaa varten säädetyt taidot ja pätevyys, jotka perustuvat ensihoitoa koskevan koulutuksen ja tutkinnon suorittamiseen, ja

                              b)

                              kuljetuspalvelut, jotka kuuluvat perusterveydenhuoltoon (livelli essenziali di assistenza, LEA) ja joita suoritetaan pelastustoimen kalustolla, kuuluvat edellä mainitun direktiivin 10 artiklan h alakohdan mukaisen poikkeuksen soveltamisalaan, vai kuuluvatko ne sen sijaan kyseisen direktiivin 74–77 artiklassa säädettyihin palveluihin?

                  2)

                  Onko direktiiviä 2014/24/EU tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan silloinkin, kun kyseessä ei ole hätätilanne,

                              a)

                              sairaankuljetuspalvelut, joiden osalta on säädetty, että kuljetuksen aikana kuljettajan on oltava ensihoitaja ja mukana on oltava vähintään yksi ensihoitaja, jolla on tätä erityistoimintaa varten säädetyt taidot ja pätevyys, jotka perustuvat ensihoitoa koskevan koulutuksen ja tutkinnon suorittamiseen, ja

                              b)

                              kuljetuspalvelut, jotka kuuluvat perusterveydenhuoltoon (livelli essenziali di assistenza, LEA) ja joita suoritetaan pelastustoimen kalustolla, annetaan ensisijaisesti vapaaehtoisjärjestöjen tehtäväksi suorahankintana?

         (1)  Julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26.2.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/24/EU (EUVL 2014, L 94, s. 65).


title: Asia T-77/18: Kanne 20.6.2018 –Intercept Pharma ja Intercept Pharmaceuticals v. EMA

text:
               3.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/13

      Kanne 20.6.2018 –Intercept Pharma ja Intercept Pharmaceuticals v. EMA
      (Asia T-77/18)
      (2018/C 311/14)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Intercept Pharma Ltd (Bristol, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Intercept Pharmaceuticals, Inc. (New York, New York, Yhdysvallat) (edustajat solicitor L. Tsang, solicitor J. Mulryne, solicitor E. Amos ja solicitor H. Kerr-Peterson ja barrister F. Campbell)

         Vastaaja: Euroopan lääkevirasto

         Vaatimukset

      Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa päätöksen ASK-40399, jonka vastaaja antoi tiedoksi kantajille 15.5.2018 ja joka koski erään asiakirja-aineiston luovuttamista asetuksen N:o 1049/2001/EY nojalla ja

                  —

                  velvoittaa vastaajan korvaamaan kantajille tässä asiassa aiheutuvat oikeudenkäynti- ja muut kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kantajat vetoavat kanteensa tueksi kahteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäisen kanneperusteen mukaan vastaaja teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että käsiteltävässä asiassa ei ollut kyseessä asetuksen N:o 1049/2001/EY 4 artiklan 2 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettu ”tuomioistuinkäsittely” sillä perusteella, että asiakirja-aineisto ei ollut ”tuomioistuinkäsittelyä varten laadittu” asiakirja. Vastaajan olisi pitänyt oikeudellisesti päätellä, että kyseessä oli poikkeus.

                  2)

                  Toisessa kanneperusteessa väitetään lisäksi tai vaihtoehtoisesti, että ainoa lain mukainen lopputulos asetuksen N:o 1049/001/EY 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettujen taloudellisten etujen perusteella suoritetun punninnan nojalla olisi ollut päätös siitä, että asiakirja-aineistoa ei luovuteta, kun otetaan huomioon i) sen ilmaisemisen välttämistä koskevan yksityisen intressin merkittävä painoarvo, joka kantajilla oli, ja ii) ilmaisemista koskeva pelkästään epämääräinen ja yleinen intressi.


title: Asia T-444/18: Kanne 16.7.2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)

text:
               3.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/17

      Kanne 16.7.2018 – Peek & Cloppenburg v. EUIPO – Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
      (Asia T-444/18)
      (2018/C 311/18)
      Kannekirjelmän kieli: saksa

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Peek & Cloppenburg KG, Düsseldorf (Düsseldorf, Saksa) (edustaja: asianajaja P. Lange)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Peek & Cloppenburg KG, Hampurg (Hampuri, Saksa)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki Peek & Cloppenburg – EU-tavaramerkki nro 270 439

         EUIPO:ssa käyty menettely: Kumoamismenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 20.4.2018 asiassa R 522/2006-1 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 4 kohdan, luettuna yhdessä tavaramerkkilain (MarkenG) 15 §:n 2 momentin kanssa, rikkominen

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohdan b alakohdan, luettuna yhdessä tavaramerkkilain 15 §:n 3 momentin kanssa, rikkominen

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohdan rikkominen

                  —

                  neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 63 artiklan, luettuna yhdessä komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 20 säännön 7 kohdan c alakohdan kanssa, rikkominen.