title: Asia T-420/12: Kanne 25.9.2012 — VHV v. komissio

text:
               1.12.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 373/8

         Kanne 25.9.2012 — VHV v. komissio
   (Asia T-420/12)
   2012/C 373/13
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: VHV (Hannover, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Birnstiel, H. Heinrich ja J.-O. Schrotz)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen 17.7.2012 tehdyn Euroopan komission päätöksen, jolla evätään asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (1) mukainen kantajan hakemus saada tutustua tiettyihin kartellimenettelyä (COMP/39.125 — Carglass) koskeviin asiakirjoihin

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaaman kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste: hakemuksessa mainittuja yksittäisiä asiakirjoja ei ole tutkittu.
               Kantaja väittää ensimmäisellä kanneperusteellaan, ettei päätös perustu jokaisen yksittäisen asiakirjan konkreettiseen ja yksilölliseen tutkimiseen. Kantajan mielestä riidanalainen päätös perustuu siihen oikeudellisesti virheelliseen oletukseen, että nyt esillä olevassa asiassa on sovellettava poikkeusta.

               2)

               Toinen kanneperuste: perusteluvelvollisuuden laiminlyönti
               Kantaja väittää tästä, että komissio on perustellut kantajan hakemuksen epäämistä kokonaisuudessaan päätöksessään vain yleisesti ja näin ollen riittämättömästi. Kantajan mielestä kyseessä on perusteluvelvollisuuden laiminlyönti ja siten olennaisten menettelymääräysten rikkominen.

               3)

               Kolmas kanneperuste: Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen ja kolmannen luetelmakohdan oikeudellisesti virheellinen tulkinta ja soveltaminen
               Kolmannella kanneperusteellaan kantaja väittää, että komissio on tulkinnut ja soveltanut oikeudellisesti virheellisesti asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä ja kolmannessa luetelmakohdassa säädettyä poikkeusta. Kantajan mielestä komissio sivuuttaa sääntö-poikkeus -suhteen, ja sen lähtökohtana on aivan liian laaja ”tutkintatoimien suojan” ja ”taloudellisten etujen” käsite.

               4)

               Neljäs kanneperuste: yksityisoikeudellisten kartellisäännösten soveltamisen ättäminen ottamatta huomioon asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna yleisenä etuna
               Neljännellä kanneperusteellaan kantaja väittää, että komissio on perusteettomasti kiistänyt pyydettyjen asiakirjojen luovuttamiseen liittyvän ylivoimaisen yleisen edun. Kantajan mukaan komission olisi pitänyt erityisesti intressivertailussa ottaa huomioon, että myös yksityisoikeudellisten kartellisäännösten soveltaminen on asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu yleinen etu.

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43).


title: Asia C-218/08: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 18.11.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta

text:
               21.3.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/33

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 18.11.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-218/08) (1)

   (2009/C 69/76)

      Oikeudenkäyntikieli: italia

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 197, 2.8.2008.


title: Asia T-437/14: Kanne 16.6.2014 – Yhdistynyt kuningaskunta v. komissio

text:
               25.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/43

         Kanne 16.6.2014 – Yhdistynyt kuningaskunta v. komissio
   (Asia T-437/14)
   2014/C 282/57
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: barrister V. Wakefield ja M. Holt)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta, Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 4.4.2014 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (tiedoksiannettu numerolla C(2014) 2008) (EUVL L 104, s. 43) liitteessä olevat yhdeksän merkintää (eli kahdeksannen, yhdeksännen ja kymmenennen merkinnän sivulla 51 ja ensimmäisen, toisen, kolmannen, neljännen, viidennen ja kuudennen merkinnän sivulla 52)

               —

               velvoittaa komission korvaamaan Yhdistyneen kuningaskunnan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen, jotka kaikki liittyvät komission tekemään tulkintaan neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 (1), neuvoston asetuksessa (EY) N:o 73/2009 (2) ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 21/2004 (3) mainitusta lakisääteisestä hoitovaatimuksesta nro 8.

               1.

               Ensimmäisessä kanneperusteessa väitetään, että komissio teki virheen tulkitessaan lakisääteistä hoitovaatimusta nro 8. Kyseisen kanneperusteen tueksi esitetyt kolme pääasiallista perustetta ovat seuraavat:

                           —

                           Lainsäätäjän päätöstä jättää 6, 7 ja 8 artikla lakisääteisen hoitovaatimuksen nro 8 ulkopuolelle on noudatettava.

                           —

                           4 ja 5 artiklan sisällyttäminen lakisääteiseen hoitovaatimukseen nro 8 tarkoittaa, ettei 3 artiklan perusteella voida riittävästi katsoa yhtäkään sen ”osista” täydentäviksi ehdoiksi.

                           —

                           Unionin lainsäätäjän päätös kohdella 4 ja 5 artiklaa eri tavalla kuin 6, 7 ja 8 artiklaa on tarkoituksenmukainen.

               2.

               Toisessa kanneperusteessa väitetään, että tulkitessaan lakisääteistä hoitovaatimusta nro 8 komissio loukkasi oikeusvarmuuden periaatetta, jota sovelletaan etenkin silloin, kun toimenpiteestä aiheutuu taloudellisia seuraamuksia ja/tai sen perusteella asetetaan seuraamus, ja joka edellyttää, että kaikki epävarmat seikat on ratkaistava viljelijän hyväksi.

               3.

               Kolmannessa kanneperusteessa väitetään, että tulkitessaan lakisääteistä hoitovaatimusta nro 8 komissio loukkasi syrjintäkiellon sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatteita, jotka edellyttävät, ettei viljelijää, joka ei ole noudattanut jotakin asetuksen N:o 21/2004 artiklaa, jota ei ole mainittu lakisääteisessä hoitovaatimuksessa nro 8, tulisi kohdella samalla tavoin kuin viljelijää, joka ei ole noudattanut jotakin asetuksen N:o 21/2004 artiklaa, joka on mainittu lakisääteisessä hoitovaatimuksessa nro 8.

      (1)  Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta 29.9.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1782/2003 (EUVL L 270, s. 1).

      (2)  Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 73/2009 (EUVL L 30, s. 16).

      (3)  Lammas- ja vuohieläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmän käyttöönottamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 ja direktiivien 92/102/ETY ja 64/432/ETY muuttamisesta 17.12.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 21/2004 (EUVL L 5, s. 8).


title: Asia C-49/06: Euroopan yhteisöjen komission  30.1.2006  Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne

text:
               11.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 60/32

         Euroopan yhteisöjen komission 30.1.2006 Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-49/06)
   (2006/C 60/62)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 30.1.2006 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on N. Yerrell, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut ajoneuvojen rekisteröintiasiakirjoista 29 päivänä huhtikuuta 1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/37/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ainakaan ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

               2)

               velvoittaa Luxemburgin suurherttuakuntaa korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Määräaika, jossa direktiivi 1999/37/EY oli saatettava osaksi kansallista oikeusjärjestystä, päättyi 1.6.2004.

      (1)  EYVL L 138, 1.6.1999, s. 57.


title: Yhdistetyt asiat C-145/08 ja C-149/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 6.5.2010 (Symvoulio tis Epikrateiasin (Kreikka) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Club Hotel Loutraki AE, Athinaïki Techniki AE ja Evangelos Marinakis (C-145/08) v. Ethniko Symvoulio Radiotileorasis ja Ypourgos Epikrateías (C-149/08) (Direktiivi 92/50/ETY — Julkiset palveluhankinnat — Palvelukonsessiot — Sekamuotoinen sopimus — Sopimus, joka sisältää osuutta julkisen kasinoyrityksen osakkeista koskevan luovutuksen — Sopimus, jolla hankintaviranomainen antaa tarjouskilpailun voittajan tehtäväksi kasinoyrityksen toiminnan harjoittamisen ja sen tiloja sekä ympäröivää aluetta koskevan nykyaikaistamis- ja kehittämissuunnitelman toteuttamisen — Direktiivi 89/665/ETY — Hankintaviranomaisen päätös — Tehokkaat ja nopeat muutoksenhakukeinot — Kansalliset menettelysäännökset — Vahingonkorvauksen myöntämisen edellytys — Toimivaltaisen tuomioistuimen ensin suorittama lainvastaisen toimen tai laiminlyönnin kumoaminen tai julistaminen pätemättömäksi — Tarjoajana julkista hankintaa koskevassa sopimuksentekomenettelyssä olevan yhteenliittymän jäsenet — Muun viranomaisen kuin hankintaviranomaisen tässä menettelyssä tekemä päätös — Yhteenliittymän tiettyjen jäsenten itsenäisesti nostama kanne — Tutkittavaksi ottaminen)

text:
               3.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 179/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 6.5.2010 (Symvoulio tis Epikrateiasin (Kreikka) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Club Hotel Loutraki AE, Athinaïki Techniki AE ja Evangelos Marinakis (C-145/08) v. Ethniko Symvoulio Radiotileorasis ja Ypourgos Epikrateías (C-149/08)
   (Yhdistetyt asiat C-145/08 ja C-149/08) (1)

   (Direktiivi 92/50/ETY - Julkiset palveluhankinnat - Palvelukonsessiot - Sekamuotoinen sopimus - Sopimus, joka sisältää osuutta julkisen kasinoyrityksen osakkeista koskevan luovutuksen - Sopimus, jolla hankintaviranomainen antaa tarjouskilpailun voittajan tehtäväksi kasinoyrityksen toiminnan harjoittamisen ja sen tiloja sekä ympäröivää aluetta koskevan nykyaikaistamis- ja kehittämissuunnitelman toteuttamisen - Direktiivi 89/665/ETY - Hankintaviranomaisen päätös - Tehokkaat ja nopeat muutoksenhakukeinot - Kansalliset menettelysäännökset - Vahingonkorvauksen myöntämisen edellytys - Toimivaltaisen tuomioistuimen ensin suorittama lainvastaisen toimen tai laiminlyönnin kumoaminen tai julistaminen pätemättömäksi - Tarjoajana julkista hankintaa koskevassa sopimuksentekomenettelyssä olevan yhteenliittymän jäsenet - Muun viranomaisen kuin hankintaviranomaisen tässä menettelyssä tekemä päätös - Yhteenliittymän tiettyjen jäsenten itsenäisesti nostama kanne - Tutkittavaksi ottaminen)
   2010/C 179/02
   Oikeudenkäyntikieli: Kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Symvoulio tis Epikrateias

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Club Hotel Loutraki AE, Athinaïki Techniki AE ja Evangelos Marinakis

      Vastaajat: Ethniko Symvoulio Radiotileorasis ja Ypourgos Epikrateías

      Muut osapuolet: Athens Resort Casino AE Symmetochon, Ellaktor AE, aiemmin Elliniki Technodomiki TEB AE, Regency Entertainment Psychagogiki kai Touristiki AE, aiemmin Hyatt Regency Xenodocheiaki kai Touristiki (Ellas) AE, ja Leonidas Bombolas (C-145/08)
   sekä

      Kantaja: Aktor Anonymi Techniki Etaireia (Aktor ATE)

      Vastaaja: Ethnico Symvoulio Radiotileorasis,

      Muu osapuoli: Michaniki AE (C-149/08),

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Symvoulio tis Epikrateias — Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18.6.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/50/ETY (EYVL L 209, s. 1) 3 artiklan 2 kohdan sekä 9, 14 ja 16 artiklan tulkinta — Soveltamisala — Sekasopimus, joka sisältää osakkeiden myyntisopimuksen ja palveluja koskevan konsessiosopimuksen — Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/665/ETY (EYVL L 665, s. 33) 1 artiklan 3 kohdan ja 2 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jolla evättään tilapäisen yhteenliittymän, joka ei ole oikeushenkilö, jäseniltä oikeus käyttää itsenäisesti oikeussuojakeinoja julkisia hankintamenettelyjä koskevien toimien suhteen

      Tuomiolauselma

               1)

               Sekamuotoinen sopimus, jonka pääasiallinen kohde on se, että yritys hankkii 49 prosentin osuuden julkisen yrityksen pääomasta, ja jonka pääasialliseen kohteeseen liittyy erottamattomasti palvelujen ja rakennusurakoiden suorittaminen liitännäisenä sopimuksen kohteena, ei kokonaisuutena tarkasteltuna kuulu julkisia hankintoja koskevien direktiivien soveltamisalaan.

               2)

               Unionin oikeus, erityisesti oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan, on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, tulkittuna siten, että tilapäisen yhteenliittymän, joka on osallistunut tarjoajana julkista hankintaa koskevaan sopimuksentekomenettelyyn, jäsenillä ei ole mahdollisuutta vaatia itsenäisesti korvausta vahingosta, jonka ne ovat yksin kärsineet sellaisen päätöksen seurauksena, jonka on tehnyt asiaan sovellettavien kansallisten säännösten perusteella tähän menettelyyn osallistuva hankintaviranomaisesta erillinen viranomainen ja joka voi vaikuttaa menettelyn kulkuun.

      (1)  EUVL C 142, 7.6.2008.


title: Asia C-329/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour d'appel de Paris (Ranska) on esittänyt 29.6.2011 — Alexandre Achughbabian v. Préfet du Val-de-Marne

text:
               8.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 298/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour d'appel de Paris (Ranska) on esittänyt 29.6.2011 — Alexandre Achughbabian v. Préfet du Val-de-Marne
   (Asia C-329/11)
   2011/C 298/19
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour d'appel de Paris

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Alexandre Achughbabian

      Vastapuoli: Préfet du Val-de-Marne

      Ennakkoratkaisukysymys

   Kun otetaan huomioon 16.12.2008 annetun direktiivin 2008/115/EY (1) soveltamisala, onko katsottava, että kyseinen direktiivi on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle kuin ulkomaalaisten maahantulosta ja oleskelusta sekä turvapaikkaoikeudesta annetun lain L. 621-1 §, jossa säädetään vankeusrangaistuksen määräämisestä kolmannen maan kansalaiselle pelkästään sillä perusteella, että hän on saapunut valtion alueelle ja oleskellut siellä lainvastaisesti?

      (1)  Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/115/EY (EUVL L 348, s. 98).


title: Asia T-292/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 10.11.2014 – Evangelou v. komissio ja EKP (Kumoamis- ja vahingonkorvauskanteet — Kyproksen vakaustukiohjelma — Kyproksen tasavallan ja EVM:n välillä tehty yhteisymmärryspöytäkirja erityisistä talouspoliittisista ehdoista — Unionin yleisen tuomioistuimen toimivalta — Syy-yhteys — Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat osittain ja joka on osittain selvästi täysin perusteeton oikeudellisesti)

text:
               26.1.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 10.11.2014 – Evangelou v. komissio ja EKP
   (Asia T-292/13) (1)

   ((Kumoamis- ja vahingonkorvauskanteet - Kyproksen vakaustukiohjelma - Kyproksen tasavallan ja EVM:n välillä tehty yhteisymmärryspöytäkirja erityisistä talouspoliittisista ehdoista - Unionin yleisen tuomioistuimen toimivalta - Syy-yhteys - Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat osittain ja joka on osittain selvästi täysin perusteeton oikeudellisesti))
   (2015/C 026/37)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Christos Evangelou (Derynia, Kypros) ja Yvonne Evangelou (Derynia) (edustajat: solicitor C. Paschalides ja asianajaja A. Paschalides)

      Vastaajat: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Smulders ja J.-P. Keppenne) ja Euroopan keskuspankki (EKP) (asiamiehet: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan ja F. Athanasiou, avustajinaan asianajajat W. Bussian, W. Devroe ja D. Arts)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa vaaditaan ensinnäkin Kyproksen tasavallan ja Euroopan vakausmekanismin (EVM) välillä erityisistä talouspoliittisista ehdoista 26.4.2013 tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan 1.23–1.27 kohdan kumoamista ja jossa vaaditaan toiseksi korvausta vahingosta, jota kantajat väittävät kärsineen 1.23–1.27 kohdan sisällyttämisestä yhteisymmärryspöytäkirjaan ja siitä, ettei komissio ole noudattanut valvontavelvollisuuttaan.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Christos Evangelou ja Yvonne Evangelou vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission ja Euroopan keskuspankin (EKP) oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 226, 3.8.2013.


title: Asia C-206/02 P: LR af 1998 A/S:n, aiemmin Løgstør Rør A/S, 3.6.2002 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen neljännen jaoston asiassa T-23/99, LR af 1998 A/S, aiemmin Løgstør Rør A/S, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 20.3.2002 antamasta tuomiosta

text:
C 202/4                   FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       24.8.2002
–     Perusteluvelvollisuuden laiminlyönti                              yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen neljän-
                                                                        nen jaoston asiassa T-23/99, LR af 1998 A/S, aiemmin Løgstør
                                                                        Rør A/S, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 20.3.2002
                                                                        antamasta tuomiosta. Valittajan edustajina ovat asianajajat
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                     Waelbroeck ja H. Peytz.
–     Yhteisön aineellisen oikeuden rikkominen
      –      Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen           Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
             (yhdenvertainen kohtelu ja luottamus aiempaan rat-
             kaisukäytäntöön): Komissiolla ei ollut oikeutta poi-
             keta aiemmasta ratkaisukäytännöstään ja alkaa so-          –     kumoaa valituksen kohteena olevan ensimmäisen oikeus-
             veltaa suuntaviivoja, kun se oli suunnitellut lieventä-          asteen tuomioistuimen asiassa T-23/99 20.3.2002 anta-
             vänsä ratkaisuaan valittajan osalta tämän yhteistyön             man tuomion;
             vuoksi (yhteistyötiedonanto). Yhteistyön huomioon
             ottaminen oli osa aiempaa käytäntöä sakkoja mää-
             rättäessä.
                                                                        –     kumoaa 21 päivänä lokakuuta 1998 tehdyn komission
                                                                              päätöksen, sellaisena kuin se on muutettuna 6.11.1998
      –      Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja syrjinnän-                päätöksellä IV/35.691 (kaukolämmitysputket), jossa valit-
             kiellon loukkaaminen (rikkomisen kestoon liittyen):              tajalle määrätään sakkoja, tai ainakin pienentää huomatta-
             Kun suuntaviivojen tavoitteiden ja sanamuodon                    vasti sakon määrää, taikka vaihtoehtoisesti palauttaa asian
             perusteella sakon määrää kasvatetaan rikkomisen                  ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi:
             keston perusteella, valituksenalaisessa tuomiossa va-
             littajan sakkoa on korotettu vuoden määräajan ylit-
             tämisestä kolmella kuukaudella huomattavasti               –     toteaa sakon määräämistä asetuksen N:o 17/62 (2) 15 ar-
             enemmän kuin lineaarisesti olisi voitu kuvitella.                tiklan 2 kohdan ja EHTY:n perustamissopimuksen 65 ar-
                                                                              tiklan 5 kohdan mukaisesti koskevat suuntaviivat laitto-
      –      Takautumiskiellon loukkaaminen suuntaviivojen so-                miksi EY:n perustamissopimuksen 241 artiklan nojalla,
             veltamisen yhteydessä, siltä osin kuin suuntavii-                ja
             voissa otetaan sakon määrää arvioitaessa huomioon
             kokonaisliikevaihto eikä yksittäisen tuotteen liike-
             vaihto.                                                    –     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
–     Olennaisten muotomääräysten rikkominen
      –      Kontradiktorisen menettelyn laiminlyönti
      –      Perusteluvelvollisuuden laiminlyönti
                                                                        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
(1) Ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.
                                                                        Sakon määrittämiseen sovellettavien perusteiden virheellinen
                                                                        arviointi (asetuksen N:o 17/62 15 artiklan 2 kohdan rikkomi-
                                                                        nen sekä suhteellisuus- ja yhdenvertaisuusperiaatteen loukkaa-
                                                                        minen; vuoden 1998 suuntaviivojen virheellinen soveltaminen
                                                                        tai laittomuus): ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei voi
                                                                        väittää ottaneensa riittävästi huomioon kaikki sakkoa koskevat
LR af 1998 A/S:n, aiemmin Løgstør Rør A/S, 3.6.2002                     tekijät, kun se on hyväksynyt komission tavan laskea sakon
tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus-                  määrä siten, että se on lähtenyt perusmäärästä, joka valittajan
asteen tuomioistuimen neljännen jaoston asiassa T-23/                   tapauksessa oli asetettu niin korkeaksi, että rikkomisen keston
99 (1), LR af 1998 A/S, aiemmin Løgstør Rør A/S, vastaan                ja vakavuuden sekä muiden lieventävien asianhaarojen tehtävät
Euroopan yhteisöjen komissio, 20.3.2002 antamasta tuo-                  mukautukset tehtiin tai olisi tehty tilanteessa, jossa sakon
                                miosta                                  määrä oli huomattavasti suurempi kuin sen enimmäismäärä
                                                                        (10 prosenttia kokonaisliikevaihdosta), joka on asetettu asetuk-
                                                                        sessa N:o 17/62. Koko laskumenetelmä on virheellinen ja
                          (Asia C-206/02 P)                             on osoitus asetuksen N:o 17/62 virheellisestä tulkinnasta.
                                                                        Menetelmä johtaa siihen, että sakkojen lopullinen määrä
                           (2002/C 202/05)                              ei kuvasta huomion otettavia yksittäisiä tekijöitä eikä edes
                                                                        komission soveltaman perussumman suhteellista määrää siten
                                                                        kuin se on mukautettu huomioon otettaviin tekijöihin. Luok-
                                                                        kiin 2 ja 3 kuuluvien yritysten osalta määrä heijastaa pelkästään
LR af 1998 A/S, aiemmin Løgstør Rør A/S, on valittanut                  kyseisten yritysten kokonaisliikevaihtoa ja näin ollen antaa
3.6.2002 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan                   kohtuutonta painoarvoa tälle tekijälle.
 ---pagebreak--- 24.8.2002               FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 202/5
Luottamuksensuojan ja takautumiskiellon periaatteiden louk-            Valittajat vaativat, että yhteisöjen tuomioistuin
kaaminen: Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt
oikeudellisen virheen, kun se on todennut, että komission
harkintavalta sakkojen määräämisen yhteydessä ja sen oikeus            1.    kumoaa Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
nostaa sakkojen yleistä tasoa perustuu perusoikeuksista ja                   tuomioistuimen tuomion ja EY:n perustamissopimuksen
-vapautuksista tehdyn Euroopan yleissopimuksen 7 artiklaan,                  85 artiklan soveltamismenettelyssä (asia N:o IV/35.691/
sellaisena kuin se on otettu Euroopan unionin perusoikeuksia                 E-4: esieristettyjen kaukolämmitysputkien alan kartelli)
koskevan pöytäkirjan 49 artiklaan. Valittajalla oli ollut komissi-           21 päivänä lokauuta 1998 tehdyn komission päätöksen
oon yhteyttä ottaessaan oikeus luottaa siihen, että komissio                 1999/60/EY (K(1998) 3117 lopull.) ja 6 päivänä 11 1998
toimisi silloin noudattamallaan tavalla sakkojen määräämisen                 tehdyn päätöksen (K(1098) 3415 lopull. ja K(1998)3117
yhteydessä. Lisäksi oikeutta nostaa sakkojen yleistä tasoa                   lopull. oikaistu) (2) 1 artiklan, siltä osin kuin valittajan
säännösten mukaisen enimmäismäärän rajoissa ei voida verra-                  katsotaan siinä osallistuneen sopimukseen Powerpipe
ta yksittäistapaukselliseen kvasi-lainsäädännön hyväksymiseen                AB:n vastaisista toimista sekä näiden toteuttamiseen,
sellaisten suuntaviivojen ja ilmoitusten muodossa, jotka ovat                (kyseisten päätösten 3 artikla on kumottava), ja toissijai-
täysin erilaisia kuin sakon määräämisessä käytetty menettely.                sesti pienentää 3 artiklassa valittajalle asetetun sakon
                                                                             määrää;
Lieventävien seikkojen riittämätön huomioon ottaminen.
                                                                       2.    velvoittaa Euroopan yhteisön komission korvaamaan
                                                                             oikeudenkäyntikulut ensimmäisessä oikeusasteessa ja yh-
                                                                             teisöjen tuomioistuimessa.
Lieventäviä seikkoja koskevan ilmoituksen virheellinen sovelta-
minen.
(1) EYVL C 86, 27.3.1999, s. 31.
(2) Perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöön-     Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
    panoasetus (EYVL P 13, 21.2.1962, s. 204).
                                                                       –     Takautumiskiellon rikkominen, luottamuksensuojan pe-
                                                                             riaatteen loukkaaminen ja hyvän hallintotavan periaat-
                                                                             teen loukkaaminen sakon määrän arvioinnissa: suuntavii-
                                                                             vojen takautuva soveltaminen johtaa valittajan osalta
                                                                             kohtuuttomaan sakkoon eikä kyse ole tässä yhteydessä
                                                                             yksittäisarvioinnista vaan itse asiassa suuntaviivojen seu-
                                                                             raamusta ankaroittavasta vaikutuksesta.
                                                                       –     Luottamuksensuojan periaatteen loukkaaminen sakon-
Brugg Rohrsysteme GmbH:n 4.6.2002 tekemä valitus                             määräämismenetelmää muuttamalla valittajan harjoitta-
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-                       man yhteistyön jälkeen: yhteistyötä tekevälle yritykselle
tuimen neljännen jaoston asiassa T-15/99, Brugg Rohrsys-                     on erityisten tärkeää, ettei komissio muuta takautuvasti
teme GmbH vastaan Euroopan yhteisöjen komissio,                              sakon määräämisessä noudattamiaan periaatteita siten,
                20.3.2002 antamasta tuomiosta                                ettei yhteistyö enää vaikuta lopputulokseen.
                        (Asia C-207/02 P)                              –     Puolustautumisoikeuksien loukkaaminen, koska uusia
                                                                             sakon määräämistä koskevia suuntaviivoja sovellettu va-
                                                                             littajaa kuulematta.
                         (2002/C 202/06)
                                                                       –     Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen siitä
                                                                             syystä, ettei sakon määrää arvioitaessa käytettyä lähtö-
                                                                             summaa ole pienennetty: ensimmäisen oikeusasteen tuo-
Brugg Rohrsysteme GmbH on valittanut 4.6.2002 Euroopan                       mioistuin ja komissio ovat jättäneet ottamatta huomioon
yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen                   asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun
oikeusasteen tuomioistuimen neljännen jaoston asiassa T-15/                  10 prosentin rajan merkityksen. Sitä ei oteta huomioon
99, Brugg Rohrsysteme GmbH vastaan Euroopan yhteisöjen                       pelkästään loppusumman yhteydessä; tärkeämpää on,
komissio, 20.3.2002 antamasta tuomiosta (1). Valittajan edus-                ettei mikään summa laskuprosessin aikana ylitä 10 pro-
tajina ovat Rechtsanwalt Thomas Jestaedt, Rechtsanwalt                       sentin rajaa. Koska kolmannen ja neljännen luokan
Hanns-Joachim Salger ja Rechtsanwalt Martin Sura, asianajo-                  välillä oli käytetty – epäasianmukaista – suhdelukua
toimisto Lovells, Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa asian-               1:5, valittajaankin sovellettua lähtösummaa olisi pitänyt
ajotoimisto Arendt & Medernach.                                              pienentää.


title: Asia T-456/11: Kanne 12.8.2011 — ICdA ym. v. komissio

text:
               8.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 298/27

         Kanne 12.8.2011 — ICdA ym. v. komissio
   (Asia T-456/11)
   2011/C 298/50
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: International Cadmium Association (ICdA) (Bryssel, Belgia), Rockwood Pigments (UK) Ltd (Stoke-on-Trent, Yhdistynyt kuningaskunta) ja James M. Brown Ltd (Stoke-on-Trent, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajajat R. Cana ja K. Van Maldegem)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan kanteen kohteena olevan säädöksen siltä osin kuin sillä rajoitetaan kadmiumpigmenttien käyttöä muissa kuin sellaisissa muovimateriaaleissa, joissa niiden käyttö oli rajoitettua ennen kanteen kohteena olevan säädöksen antamista ja

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kahdeksaan kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että

                           —

                           kanteen kohteena olevalla asetuksella rikotaan REACH-asetuksen (1) 137 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 68-71 artikloja.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että

                           —

                           kanteen kohteena oleva asetus perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että

                           —

                           kanteen kohteena olevalla asetuksella loukataan oikeusvarmuuden periaatetta ja perusteltua luottamusta.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että

                           —

                           kanteen kohteena olevalla asetuksella rikotaan REACH-asetusta siltä osin kuin sillä asetetaan rajoituksia, jotka koskevat sellaisista aineista koostuvaa ryhmää, joita ei ole kutakin arvioitu erikseen.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu siihen, että

                           —

                           kanteen kohteena olevalla asetuksella rikotaan kaupan teknisistä esteistä tehtyä sopimusta (TBT-sopimus).

               6)

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu siihen, että

                           —

                           kanteen kohteena olevalla asetuksella loukataan kantajien menettelyllisiä oikeuksia.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että

                           —

                           kanteen kohteena oleva asetus on riittämättömästi perusteltu, mikä on vastoin SEUT 296 artiklaa.

               8)

               Kahdeksas kanneperuste, joka perustuu siihen, että

                           —

                           kanteen kohteena olevalla asetuksella loukataan suhteellisuusperiaatetta.

      (1)  Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1907/2006 (EUVL L 396, s. 1).


title: Asia C-75/07: Kanne 12.2.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/20

         Kanne 12.2.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-75/07)
   (2007/C 95/35)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: B. Stromsky)

      Vastaaja: Ranskan tasavalta
   Vaatimukset

               —

               Yhteisöjen tuomioistuimen on todettava, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut eläinlääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetun direktiivin 2001/82/EY muuttamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/28/EY (1) 3 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä
               Toissijaisesti:
               Yhteisöjen tuomioistuimen on todettava, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut eläinlääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetun direktiivin 2001/82/EY muuttamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/28/EY 3 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole ilmoittanut komissiolle tämän direktiivin noudattamisen edellyttämistä laeista, asetuksista ja hallinnollisista määräyksistä

               —

               Ranskan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin 2004/28/EY täytäntöönpanoa varten säädetty määräaika päättyi 30.10.2005.

      (1)  EUVL L 136, s. 58.


title: Asia C-284/04: Landesgericht für ZRS Wienin 7.6.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa T-Mobile Austria GmbH vastaan Itävallan tasavalta

text:
               23.10.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 262/12

         Landesgericht für ZRS Wienin 7.6.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa T-Mobile Austria GmbH vastaan Itävallan tasavalta
   (Asia C-284/04)
   (2004/C 262/24)
   Landesgericht für ZRS Wien on pyytänyt 7.6.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 1.7.2004, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa T-Mobile Austria GmbH vastaan Itävallan tasavalta seuraaviin kysymyksiin:

               1.

               Onko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (1) (jäljempänä kuudes direktiivi) 4 artiklan 5 kohdan kolmatta alakohtaa yhdessä liitteessä D olevan 1 kohdan kanssa tulkittava niin, että jäsenvaltion myöntäessä taajuuskäyttövastiketta vastaan UMA/IMT-2000, GSM-DCS-1800 ja TETRA -standardien mukaisia matkaviestintäjärjestelmien taajuuskäyttöoikeuksia (jäljempänä matkaviestintäjärjestelmien taajuuskäyttöoikeudet) kyseessä on teleliikennealueella suoritettava liiketoimi?

               2.

               Onko kuudennen direktiivin 4 artiklan 5 kohdan kolmatta alakohtaa tulkittava niin, että jos jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä verovelvollisuuden edellytykseksi ei aseteta direktiivin 4 artiklan 5 kohdan kolmannessa alakohdassa mainittua kriteeriä, jonka mukaan liiketoimet ”eivät ole merkitykseltään vähäisiä” (de minimis -sääntö), kyseistä jäsenvaltiota on tämän vuoksi kaikissa tapauksissa pidettävä verovelvollisena teleliikennealueella kaikkien liiketoimien osalta riippumatta siitä, ovatko nämä toimet merkitykseltään vähäisiä?

               3.

               Onko kuudennen direktiivin 4 artiklan 5 kohdan kolmatta alakohtaa tulkittava niin, että kun jäsenvaltio myöntää matkaviestintäjärjestelmien taajuuskäyttöoikeuksia vastiketta vastaan, joka on suuruudeltaan yhteensä 831 595 241,10 euroa (UMTS/IMT 2000) tai 98 108 326 euroa (DCS-1800-kanvat) tai 4 832 743,47 euroa (TETRA), sitä ei ole pidettävä merkitykseltään vähäisenä liiketoimena ja jäsenvaltiota on tämän vuoksi pidettävä verovelvollisena?

               4.

               Onko kuudennen direktiivin 4 artiklan 5 kohdan toista alakohtaa tulkittava niin, että suurempaan kilpailun rajoittamiseen johtaisi se, että jäsenvaltio ei jakaessaan matkaviestintäjärjestelmien taajuuskäyttöoikeuksia vastiketta vastaan, jonka suuruus on yhteensä 831 595 241,10 euroa (UMTS/IMT 2000) tai 98 108 326 euroa (DCS-1800-kanvat) tai 4 832 743,47 euroa (TETRA), soveltaisi näihin vastikkeisiin arvonlisäveroa, ja tällaisten taajuuksien yksityisten tarjoajien olisi suoritettava näistä liiketoimista arvonlisäveroa?

               5.

               Onko kuudennen direktiivin 4 artiklan 5 kohdan ensimmäistä alakohtaa tulkittava niin, että jäsenvaltio, joka jakaa matkaviestintäjärjestelmien taajuuskäyttöoikeuksia matkaviestintäalan yrittäjille siten, että se tutkii aluksi huutokauppamenettelyssä enimmäistarjouksen taajuuskäyttövastikkeelle ja tämän jälkeen se jakaa taajuudet eniten tarjonneelle, ei toimi julkisen vallan puitteissa, ja tämän vuoksi näin toimivaa jäsenvaltiota on pidettävä verovelvollisena riippumatta siitä, mikä on näiden oikeuksien myöntämiseen johtavan toimenpiteen oikeudellinen luonne jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaan?

               6.

               Onko kuudennen direktiivin 4 artiklan 2 kohtaa tulkittava niin, että viidennessä kysymyksessä kuvailtua jäsenvaltion taajuuskäyttöoikeuksien myöntämistä matkaviestintäjärjestelmille on pidettävä taloudellisena toimintana ja tällaista toimintaa harjoittavaa jäsenvaltiota on siten pidettävä verovelvollisena?

               7.

               Onko kuudetta direktiiviä tulkittava niin, että matkaviestintäjärjestelmien taajuuskäyttöoikeuksien jakamiseksi vahvistettujen taajuuskäyttövastikkeiden osalta kyseessä ovat bruttovastikkeet (jotka jo sisältävät arvonlisäveron) tai nettovastikkeet (joihin arvonlisävero vielä voidaan lisätä)?

      (1)  EYVL L 145, s. 1.


title: Sadam Zuccherifici divisione della secin, Sadam castiglionese Spa:n, Sadam Abruzzo Spa:n, Zuccherificio del molise Spa:n, Societá fondiaria industriale romagnola sfir Spa:n 5.3.1998 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne (Asia T-39/98)

text:
2.5.98                  FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    C 137/19
Sadam Zuccherifici divisione della secin, Sadam castiglio-         Ð kumoaa nimittävän viranomaisen 8.12.1997 tekemän
nese Spa:n, Sadam Abruzzo Spa:n, Zuccherificio del molise              päätöksen, jolla on hylätty kantajan henkilöstösääntö-
Spa:n, SocietaÂ fondiaria industriale romagnola sfir Spa:n             jen 90 artiklan 2 kohdan nojalla tekemä hallintovali-
5.3.1998 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama                    tus, siltä osin kuin siinä ei oteta huomioon pätevää
                               kanne                                   ammattikokemusta,
                          (Asia T-39/98)
                           (98/C 137/41)                           Ð velvoittaa vastaajan maksamaan 2 130 849 Belgian
                                                                       frangia,
                 (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                   Ð velvoittaa vastaajan maksamaan viivästyskorkoa,
Sadam Zuccherifici divisione della seci, Sadam castiglio-              johon kantaja vaatii sovellettavan 8 prosentin vuo-
nese Spa, Sadam Abruzzo Spa, Zuccherificio del molise                  tuista korkokantaa 13.5.1993 alkaen tuomion antami-
Spa, SocietaÂ fondiaria industriale romagnola sfir Spa,                seen saakka,
edustajinaan asianajajat Vincenzo Cerulli Irelli, Gualtiero
Pittalis ja Giancarlo Fanzini, prosessiosoite Luxemburgissa        Ð velvoittaa vastaajan korvaamaan joka tapauksessa
asianajotoimisto ArseÁne Kronshagen, 22 Rue Marie-AdeÂ-                oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.
laïde, on nostanut 5.3.1998 Euroopan yhteisöjen ensim-
mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan
unionin neuvostoa vastaan.                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-            Kantaja, joka otettiin 13.5.1993 palvelukseen väliaikai-
tuin                                                               sena toimihenkilönä, riitauttaa päätöksen hänen luokitte-
                                                                   lustaan vetoamalla henkilöstösääntöjen 31 ja 32 artiklan
Ð kumoaa 15.12.1997 annetun neuvoston asetuksen                    virheelliseen soveltamiseen. Hänen mukaansa nimittävä
     (EY) N:o 2613/97 2 artiklan,                                  viranomainen ei ole ottanut huomioon kaikkea hänen 24
                                                                   vuoden ja yhden kuukauden pituista ammattikokemustaan
                                                                   palvelukseen otettaessa eikä myöskään päätöksessään
Ð velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                   hylätä hänen valituksensa. Lisäksi nimittävä viranomainen
                                                                   ei ole ottanut huomioon kantajan yliopistokoulutusta ja
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                erityistä ammattikokemusta merenkulkualalla, jota hän on
                                                                   voinut tarjota PO XIV:n palveluksessa.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat
samat kuin asiassa T-38/98 ANB ym. vastaan neuvosto (1).           Toiseksi kantaja vetoaa henkilöstösääntöjen 7 artiklan rik-
                                                                   komiseen sekä virkamiesten yhdenvertaisuuden loukkaa-
(1) Ks. tämän virallisen lehden sivu 18.                           miseen, koska kantaja toimi palkkaluokkaansa korkeam-
                                                                   missa tehtävissä ja työskenteli palkkaluokkaan B 1
                                                                   tasolle 1 luokiteltujen kollegojen kanssa.
                                                                   Lopuksi nimittävä viranomainen on laiminlyönyt huolen-
                                                                   pitovelvollisuuttaan ja loukannut kantajan luottamuksen-
Giuliano Pagliaranin 5.3.1998 Euroopan yhteisöjen komis-           suojaa ajaessaan ainoastaan työnantajan etuja ottamatta
                 siota vastaan nostama kanne                       kantajan etuja huomioon.
                          (Asia T-40/98)
                           (98/C 137/42)
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Giuliano Pagliarani, kotipaikka Bryssel, on nostanut               Alankomaiden Antillien 9.3.1998 Euroopan yhteisöjen
5.3.1998 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                           komissiota vastaan nostama kanne
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota                                    (Asia T-41/98)
vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Mario
Spandre, Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa asian-                                      (98/C 137/43)
ajotoimisto Pierre Thielen, 21 rue de Nassau.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuin                                                               Alankomaiden Antillit on nostanut 9.3.1998 Euroopan
                                                                   yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
Ð kumoaa nimittävän viranomaisen päätöksen siltä osin              kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan
     kuin kantaja on luokiteltu palkkaluokkaan B 3                 asiamiehinä ovat asianajajat P. V. F. Bos ja M. M. Slot-
     tasolle 3, kun hänet on otettu palvelukseen väliaikai-        boom, Rotterdam, ja prosessiosoite Luxemburgissa on
     seksi toimihenkilöksi,                                        asianajotoimisto Loesch & Wolter, 11 rue Goethe.


title: Asia T-241/07: Kanne 10.7.2007 — Buzzi Unicem v. komissio

text:
               8.9.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/44

         Kanne 10.7.2007 — Buzzi Unicem v. komissio
   (Asia T-241/07)
   (2007/C 211/82)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Buzzi Unicem SpA (edustajat: asianajajat C. Vivani ja M. Vellano)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kansallisesta jakosuunnitelmasta, jonka Italia on antanut tiedoksi Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY mukaisesti, 15.5.2007 tehty komission päätös on kumottava EY:n perustamissopimuksen ja sen soveltamiseksi vahvistettujen oikeusperiaatteiden ja -sääntöjen rikkomisen vuoksi, siltä osin kuin siinä velvoitetaan muuttamaan kansallista jakosuunnitelmaa niin, että järkiperäistämistoimenpiteet, joiden tavoitteena on, että toiminnanharjoittaja voi ”tuotannon järkiperäistämisen vuoksi suoritettujen sulkemisten” yhteydessä pitää osan jaetuista päästöoikeuksista, eivät ole sallittuja (päätöksen 1 artiklan 4 kohta ja 2 artiklan 4 kohta)

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan vastaajan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Nyt esillä olevalla kanteella riitautetussa päätöksessä todetaan, että Italian 15.12.2006 päivätyllä kirjeellä toimittama kansallinen jakosuunnitelma ei ole yhteensoveltuva kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY kanssa.
   Erityisesti riitautettu kohta koskee toiminnanharjoittajan mahdollisuutta pitää osanpäästöoikeuksista silloin kun tuotantolaitoksia tai näiden laitosten osia suljetaan järkiperäistämisen vuoksi.
   Kantaja väittää vaatimustensa tueksi seuraavaa:

               —

               Vastaaja ottaa virheellisesti lähtökohdaksi oman kriittisen arviointinsa ”jakamisen mukauttamisesta” ja sulkee pois niin sanottujen ”jälkikäteisten mukautusten” mahdollisuuden. Tältä osin on myönnettävä, että tällaiset mukauttamiset vääristävät markkinoita, ne aiheuttavat epävarmuutta yrityksille ja ne ovat ristiriidassa edellä mainitun direktiivin liitteessä III olevan 10 kohdan kanssa. Kantajan mukaan kyse on kuitenkin ennemminkin siitä, että estetään jaettujen päästöoikeuksien omistajuuksien menetykset ja samalla estetään se, että menetetään oikeudelliset mahdollisuudet käyttää niitä muissa laitoksissa. Lähtökohtaisesti olisi vältettävä yrityksen subjektiivisten oikeuksien vapaan organisoinnin ja kehittämisen estämistä, joka loukkaa myös EY 5, EY 174 ja EY 157 artiklan mukaisia kohtuullisuuden, asianmukaisuuden, ympäristönsuojelun ja kilpailun periaatteita.

               —

               Riidanalainen päätös on lisäksi ristiriidassa niiden loogisten premissien kanssa, joihin se perustuu. Komissio itse toteaa päätöksen neljännessä perustelukappaleessa, että direktiivissä säädetään jäsenvaltioiden mahdollisuudesta suorittaa mukautuksia siltä osin kuin mukautukset eivät ole taannehtivia eivätkä ne aiheuta haittoja yhteisön järjestelmän toiminnalle. Nyt esillä olevassa asiassa suljettavan laitoksen toiminnanharjoittaja on edelleen läsnä markkinoilla ja jatkaa toimintaansa toisissa hyväksytyissä laitoksissa. Komission oman käsityksen mukaan ”päästöluvan mukauttamisen” olisi tämän vuoksi oltava mahdollista.

               —

               Vastaaja ei ole perustellut toteamustaan siitä, että kritisoitu järjestelmä olisi yhteensoveltumaton ”jälkikäteisenä mukauttamisena”.

               —

               Yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu, kun otetaan huomioon komission päätös Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisen jakosuunnitelman hyväksymisestä.


title: Asia C-289/11 P: Valitus, jonka Legris Industries SA on tehnyt 9.6.2011 unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-376/06, Legris Industries v. komissio, 24.3.2011 antamasta tuomiosta

text:
               27.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 252/17

         Valitus, jonka Legris Industries SA on tehnyt 9.6.2011 unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-376/06, Legris Industries v. komissio, 24.3.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia C-289/11 P)
   2011/C 252/31
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Legris Industries SA (edustajat: asianajajat A. Wachsmann ja S. Thibault-Leger)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

                     Ensisijaisesti

                           —

                           on kumottava SEUT 256 artiklan ja Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön pöytäkirjassa 3 olevan 56 artiklan nojalla unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-376/06, Legris Industries v. komissio, 24.3.2011 antama tuomio;

                           —

                           on hyväksyttävä Legris Industries SA:n asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsitelleessä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämät vaatimukset;

                           —

                           tämän seurauksena on

                                       —

                                       kumottava EY 81 artiklan mukaisesta menettelystä 20.9.2006 tehty Euroopan komission päätös K(2006) 4180 lopullinen (asia COMP/F-1/38.121 — Liittimet) siltä osin kuin kyseisessä päätöksessä määrätään Legris Industries SA:lle sakko sillä perusteella, että Legris Industries SA katsotaan vastuulliseksi Comapin syyksi luettavien menettelytapojen perusteella ja

                                       —

                                       on hyväksyttävä, että Legris Industries SA ottaa omiin nimiinsä Comapin kyseistä Euroopan komission päätöstä vastaan esittämät kirjelmät, päätelmät ja vaatimukset.

               —

                     Toissijaisesti
                   on kumottava SEUT 261 artiklan nojalla Legris Industries SA:lle määrätty 46,8 miljoonan euron suuruinen sakko, josta 18,56 miljoonan euron suuruinen osuus on määrätty sille yhteisvastuullisesti Comapin kanssa, Euroopan komission edellä mainitun päätöksen 2 artiklan g kohdan perusteella, tai alennettava SEUT 261 artiklan nojalla tämän 46,8 miljoonan euron suuruisen sakon määrä asianmukaiseen määrään.

               —

               joka tapauksessa Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan, mukaan lukien Legris Industries SA:lle ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa aiheutuneet kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi neljään perusteeseen.
   Ensimmäisessä valitusperusteessaan Legris Industries väittää, että sen oikeutta riippumattomaan ja puolueettomaan tuomioistuimeen on loukattu, koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen harjoittama valvonta, joka koskee komission — joka on sekä tutkinnasta että seuraamusten määräämisestä vastaava toimielin — päätökseen, rajoittuu ilmeisiin oikeudellisiin ja tosiseikkoja koskeviin virheisiin eikä kyseinen tuomioistuin käytä valvonnassaan täyttä tuomiovaltaa siten, että se tutkisi uudelleen kokonaisuudessaan asian tosiseikat ja erityisesti asiassa esitetyt todisteet.
   Toisessa, kolmesta osasta koostuvassa valitusperusteessaan valittaja vetoaa niiden periaatteiden loukkaamiseen, jotka koskevat emoyhtiön joutumista vastuuseen SEUT sen tytäryhtiön syyksi luettavasta 101 artiklan rikkomisesta. Ensimmäisessä osassa valittaja väittää ensiksi, että unionin oikeuden mukaan siihen ei voida soveltaa olettamaa — joka ei käytännössä ole kumottavissa — jonka mukaan se olisi vastuussa tytäryhtiönsä Comapin menettelyistä, kun otetaan huomioon valittajalle määrätyn seuraamuksen taannehtivuus. Toisen valitusperusteen toisessa osassa valittaja väittää, että kyseisen, käytännössä kumoamattoman, olettaman soveltaminen valittajaan johtui siitä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi valittajan vaatimukset perustelujen riittämättömyyden ja ristiriitaisuuden perusteella. Valitusperusteen kolmannessa osassa valittaja vetoaa lopuksi sen oikeuskäytännön huomioon ottamatta jättämiseen, jonka mukaan mainittua vastuuseen joutumista koskevaa olettamaa ei sovelleta sellaisiin rahoitusyhtiöihin, jotka ovat operatiivista toimintaa harjoittamattomia holdingyhtiöitä, sekä yhdenvertaisen kohtelun ja luottamuksensuojan periaatteiden loukkaamiseen.
   Kolmannessa valitusperusteessaan kyseinen emoyhtiö vetoaa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen, yksilöllisen vastuun periaatteen sekä periaatteen, jonka mukaan rangaistukset ja seuraamukset on määrättävä yksilökohtaisesti, loukkaamiseen sillä perusteella, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin eväsi valittajalta oikeuden tukeutua sen tytäryhtiön Comapin esittämien riidanlaista päätöstä koskeviin kumoamisperusteisiin mutta katsoi valittajan olevan vastuussa Comapin syyksi luettavista menettelyistä.
   Neljännessä valitusperusteessaan valittaja vaatii unionin tuomioistuinta tekemään omalta osaltaan johtopäätöksensä asiassa Comap annetun tuomion mahdollisesta kumoamisesta Comapin muutoksenhaun yhteydessä esittämien perusteiden perusteella.


title: Asia T-513/08 P: Valitus, jonka Euroopan yhteisöjen komissio on tehnyt 25.11.2008 virkamiestuomioistuimen asiassa F-135/07, Smadja v. komissio, 11.9.2008 antamasta tuomiosta

text:
               21.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/50

         Valitus, jonka Euroopan yhteisöjen komissio on tehnyt 25.11.2008 virkamiestuomioistuimen asiassa F-135/07, Smadja v. komissio, 11.9.2008 antamasta tuomiosta
   (Asia T-513/08 P)
   (2009/C 44/88)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: K. Herrmann ja D. Martin)

      Muu osapuoli: Daniele Smadja (New Delhi, Intia)
   Vaatimukset

               —

               Virkamiestuomioistuimen asiassa F-135/07 11.9.2008 antama tuomio on kumottava

               —

               Smadjan nostama kanne on hylättävä, ja

               —

               kukin osapuoli on velvoitettava vastaamaan kyseisessä oikeusasteessa ja virkamiestuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneista oikeudenkäyntikuluistaan.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komissio vaatii nyt käsiteltävänä olevalla kanteellaan, että se virkamiestuomioistuimen asiassa F-135/07, Smadja vastaan komissio, 11.9.2008 antama tuomio, jolla virkamiestuomioistuin kumosi 21.12.2006 tehdyn komission päätöksen, jolla kantajan palkkaluokaksi vahvistettiin ensimmäisessä oikeusasteessa A*15, taso 1, ensimmäisen oikeusasteen asiassa T-218/02, Napoli Buzzanca vastaan komissio, 29.9.2005 antaman tuomion seurauksena, on kumottava.
   Komissio vetoaa valituksensa tueksi yhteen valitusperusteeseen, joka koskee oikeudellista virhettä suhteellisuusperiaatteen tulkinnassa.
   Komissio väittää valitusperusteensa kolmessa osassa, että

               —

               suhteellisuusperiaatteeseen ei voida vedota silloin, kun palvelussuhteen ehdoissa, jollaisia ovat Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 3 ja 4 artikla, kielletään komissiota antamasta nimittämiskirjaa, jolla on taannehtiva vaikutus

               —

               suhteellisuusperiaate ei voi johtaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antaman tuomion oikeusvoiman kieltämiseen, ja

               —

               suhteellisuusperiaatteeseen ei voida vedota, kun palvelussuhteen sellaisten ehtojen mukaan, jollainen on Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 5 artiklan 5 kohta luettuna yhdessä 46 artiklan 1 kohdan a alakohdan kanssa, nyt kyseessä olevassa tapauksessa palkkaluokan taso ei voi olla tasoa 1 korkeampi.


title: Asia C-333/02: Italian tasavallan 20.9.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 274/22                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        9.11.2002
Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi                                –      velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission ja Euroopan
                                                                                unionin neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Yhdistyneen kuningaskunnan velvollisuutta ryhtyä toimenpi-
teisiin direktiivin noudattamiseksi koko sen alueella ei ole
kiistetty.                                                               Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
Koska Yhdistynyt kuningaskunta ei ole ilmoittanut komissiolle            Jo viitenä peräkkäisenä vuotena on komissio jättänyt Italian
toimenpiteistä, jotka on annettu ja saatettu voimaan kyseisen            sisällyttämättä antamaansa asetukseen, jolla yksilöidään ne
direktiivin noudattamiseksi Gibraltarilla, ja koska komissiolla          alijäämäalueet, joilla tuotetulle sokerille ja sokerijuurikkaalle
ei ole hallussaan muuta tietoa, jonka perusteella se voisi               vahvistetaan ”johdetut” hinnat, joten Italiaan sovelletaan jatku-
päätellä, että Yhdistynyt kuningaskunta on antanut ja saattanut          vasti asetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyä
voimaan tarvittavat toimenpiteet, voidaan päätellä, että Yhdis-          ”tavanomaista” interventiohintaa.
tynyt kuningaskunta ei ole vielä antanut kyseisiä toimenpiteitä
ja on näin ollen laiminlyönyt direktiivin mukaisia velvoittei-
taan.
                                                                         Arvioitaessa tietyn alueen alijäämäisyyttä perusteena on käytet-
                                                                         ty jäsenvaltioiden ilmoittamia taseesta ilmeneviä tuotanto- ja
                                                                         kulutustietoja.
( 1) EYVL L 85, 29.3.1999, s. 1.
                                                                         Italian osalta on ennakoitu sokerintuotannon ylittävän sokerin-
                                                                         kulutuksen 111 400 tonnilla.
                                                                         Komissio on päätynyt tällaisen lopputulokseen käyttämällä
                                                                         kulutuksen määrittämisessä sellaisia arviointiperusteita, joita
                                                                         Italian hallitus pitää lainvastaisina ja virheellisinä.
Italian tasavallan 20.9.2002 Euroopan yhteisöjen komis-
                   siota vastaan nostama kanne                           Ennakoitavissa olevaa kulutusta laskettaessa ei muun muassa
                                                                         ole otettu huomioon vientiin tarkoitettuihin tuotteisiin käytet-
                                                                         tyä sokeria.
                          (Asia C-333/02)
                                                                         Komissio on katsonut, että ”kulutuksella” tarkoitetaan ainoas-
                          (2002/C 274/38)                                taan välittömästi Italiassa käytettyä valkoista sokeria eikä siihen
                                                                         sisällytetä sokeria, joka on käytetty (edelleenkin Italiassa)
                                                                         vientiin tarkoitettujen sokeripohjaisten tuotteiden valmistuk-
                                                                         seen.
Italian tasavalta on 20.9.2002 nostanut kanteen Euroopan
yhteisöjen komissiota vastaan Euroopan yhteisöjen tuomiois-              Se mistä on päätetty, ei siis ole sokerin ”tarve”, jos sillä
tuimessa. Kantajan asiamiehenä on professori Umberto Leanza,             tarkoitetaan markkinoilla ”kulutettua” sokeria, vaan kansallisel-
avustajanaan valtionasiamies Giacomo Aiello.                             la alueella tapahtuva sokerin ”kulutus” sanan ahtaassa mielessä.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                             Tällainen menettelytapa ei vaikuta asianmukaiselta, koska siinä
                                                                         on käytetty sellaista kulutuksen käsitettä, joka on perusteetto-
                                                                         man rajoittava.
–      kumoaa 27 päivänä kesäkuuta 2002 annetun komission
       asetuksen (EY) N:o 1129/2002 (1), jossa vahvistetaan
       markkinointivuotta 2002-2003 koskevat valkoisen soke-
       rin interventiohinnat (EYVL 28.6.2002), koska siinä ei ole        (1 ) EYVL L 169, 28.6.2002, s. 22.
       vahvistettu valkoisen sokerin johdettua interventiohintaa         (2 ) EYVL L 178, 30.6.2001, s. 1.
       Italian kaikkien alueiden osalta, ja lisäksi kumoaa 19 päi-
       vänä kesäkuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY)
       N:o 1260/2001 ( 2) 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 8 päivänä maaliskuuta 1995, asiassa T-493/93, Hansa-Fisch GmbH vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Kalastus - ETY:n ja Marokon välinen sopimus - Lisenssien saaminen - Espanjan ja Portugalin liittymissopimus - Suhteellinen vakaus - Luottamuksen suoja)

text:
N:o C 87/10         f FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        8.4.95
julistamaan tämä päätös mitättömäksi 10 päivästä heinä                YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
kuuta 1991 alkaen ja velvoittamaan komissio suorittamaan                        TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
kantajien mukaan hankkeelle N:o 860012/P1 kuuluva                                   8 päivänä maaliskuuta 1995 ,
yhteisön tuen loppuosa, yhteisöjen ensimmäisen oikeus
asteen tuomioistuin ( ensimmäinen jaosto ), kokoonpanossa        asiassa T-493/93 , Hansa-Fisch GmbH vastaan Euroopan
presidentti J. L. Cruz Vilaça, tuomarit H. Kirschner ja                                  yhteisöjen komissio ( ! )
A. Kalogeropoulos sekä kirjaaja J. Palacio Gonzales, on          (Kalastus — ETY:n ja Marokon välinen sopimus —
antanut 7 päivänä maaliskuuta 1995 tuomion, jonka                Lisenssien saaminen — Espanjan ja Portugalin liittymisso
tuomiolauselma on seuraava :                                         pimus — Suhteellinen vakaus —■ Luottamuksen suoja)
                                                                                ( 95/C 87/22 )
1 ) Komission päätös, jolla ammatillista koulutusta Portu
     galissa koskevalle hankkeelle N:o 860012/P1 myönnet                           (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
     tyä Euroopan sosiaalirahaston tukea pienennetään,
     julistetaan mitättömäksi.
                                                                 Asiassa T-493/93 , Hansa-Fisch GmbH, saksalainen yhtiö,
                                                                 kotipaikka Schenefeld ( Saksa ), edustajanaan alun perin
2 ) Kanne hylätään muilta osin.                                  asianajaja Heinrich-Werner Goltz, Hampuri, sitten asian
                                                                 ajaja Rafael Barber-Llorente, Hampuri, vastaan Euroopan
3 ) Komissio velvoitetaan korvaamaan kaikki oikeuden            yhteisöjen komissio ( asiamiehet: T. van Rijn ja U. Wölker ),
     käyntikulut.                                                jossa vaaditaan, että tuomioistuin kumoaa komission
                                                                 päätöksen, jolla se on kieltäytynyt toimittamasta Marokon
(!) EYVL N:o C 291 , 8.11.1991                                   viranomaisille kantajan kalastuslisenssihakemusta Euroo
                                                                 pan talousyhteisön ja Marokon kuningaskunnan merikalas
                                                                 tussuhteita koskevan neuvoston 23 päivänä kesäkuuta
                                                                 1988 antamalla asetuksella (ETY) N:o 2054/88 ja neuvos
                                                                 ton 19 päivänä joulukuuta 1992 antamalla asetuksella
                                                                 ( ETY ) N:o 3954/92 (2 ) hyväksymän sopimuksen I liitteen
    YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                          mukaisesti, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ( neljäs
              TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                             jaosto ), toimien kokoonpanossa jaoston puheenjohtaja
                                                                 K. Lenaerts, tuomarit R. Schintgen ja R. Garcia -Valdecasas,
                 8 päivänä maaliskuuta 1995 ,                    kirjaaja H. Jung, on antanut 8 . päivänä maaliskuuta 1993
asiassa T-34/93 : Societe generale vastaan Euroopan yhtei       tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                       söjen komissio ( x )
(Kilpailu — Asetuksen N:o 17 11 artiklan 5 kohdassa              1 ) Kanne hylätään.
tarkoitetulla päätöksellä tehty tietojensaantipyyntö —
      Perusteluvelvollisuus — Puolustautumisoikeudet)
                                                                 2 ) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku
                          ( 95/C 87/21 )                                lut.
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                    (M EYVL N:o C 231 , 27.8.1993
                                                                 ( 2 ) EYVL N:o L 181 , 12 . 7. 1988 , s . 1 ja EYVL N:o L 407,
Asiassa T-34/93 Societe generale, kotipaikka Pariisi, edus            31.12.1992 , s. 1
tajanaan asianajaja Robert Saint-Esteben, prosessiosoite
Luxemburgissa asianajaja Aloyse Mayn toimisto, 31 ,
Grand-rue, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamie
hinä E. Traversa ja H. Lehman ), jossa vaadittiin yhtäältä
komission 1 päivänä huhtikuuta 1993 tekemän, asetuksen
N:o 17 11 artiklan 5 kohdan nojalla tekemän päätöksen                  YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
julistamista mitättömäksi ja, toisaalta, tästä päätöksestä                     TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
kantajalle aiheutuneeksi väitetyn vahingon korvaamista,                            13 päivänä tammikuuta 1995 ,
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ( neljäs jaosto ),
toimien kokoonpanossa jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts,         asiassa T-524/93 , Humphrey Hennessy ja muut vastaan
ja tuomarit R. Schintgen ja R. García-Valdecasas; kirjaaja             Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen
H. Jung, on 8 päivänä maaliskuuta 1995 antanut tuomion,                                        komissio ( ! )
jonka tuomiolauselma kuuluu seuraavasti:                                       (Osittainen kanteen peruuttaminen)
                                                                                ( 95/C 87/23 )
1 ) Kanne hylätään.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
2 ) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku
     lut.
                                                                 Asiassa T-524/93 , Humphrey Hennessy, asuinpaikka Timo
                                                                 league ( Irlanti ), ja muut maidontuottajat, joiden nimet ovat
(•) EYVL N:o C 188 , 10.7.1993                                   määräyksen liitteenä, edustajinaan solicitor Oliver Ryan-
                                                                 Purcellin valuuttamina solicitor James 0'Reilly, Irlanti, ja
                                                                 barrister Philippa Watson, prosessiosoite Luxemburgissa


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 11 päivänä joulukuuta 2001 asiassa T-138/00, Erpo Möbelwerk GmbH vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (Yhteisön tavaramerkki – Sanamerkki DAS PRINZIP DER BEQUEMLICHKEIT – Ehdottomat hylkäysperusteet – Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta)

text:
6.4.2002                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 84/57
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Azizi sekä                2)    Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja velvoite-
tuomarit K. Lenaerts ja M. Jaeger, kirjaaja: hallintovirkamies                  taan korvaamaan puolet kantajan oikeudenkäyntikuluista.
J. Palacio González, on 6.12.2001 antanut tuomion, jonka
tuomiolauselma on seuraava:
                                                                          (1) EYVL C 211, 22.7.2000.
1)    Kanne hylätään.
2)    Kantajat velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) EYVL C 333, 20.11.1999.
                                                                                YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                                                                                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                11 päivänä joulukuuta 2001
                                                                          asiassa T-138/00, Erpo Möbelwerk GmbH vastaan sisä-
                                                                          markkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                                      mallit) (SMHV) (1)
                  TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                          (Yhteisön tavaramerkki – Sanamerkki DAS PRINZIP DER
                     4 päivänä joulukuuta 2001                            BEQUEMLICHKEIT – Ehdottomat hylkäysperusteet – Ase-
                                                                              tuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta)
asiassa T-125/00, Joaquı́n López Madruga vastaan Euroo-
                    pan yhteisöjen komissio (1)                                                   (2002/C 84/106)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
(Henkilöstö – Palkan osan siirtäminen jäsenvaltion valuutta-
na, joka on eri kuin sen maan valuutta, jonka alueella
toimielimen kotipaikka on – Henkilöstösääntöjen liitteessä
VII olevan 17 artiklan 2 kohdan a ja b alakohta – Yhdistetty
                             soveltaminen)                                Asiassa T-138/00, Erpo Möbelwerk GmbH, kotipaikka Ertin-
                                                                          gen (Saksa), edustajanaan asianajaja S. von Petersdorff-Cam-
                                                                          pen, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan sisämarkkinoiden
                           (2002/C 84/105)                                harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamie-
                                                                          hinään F. López de Rego ja G. Schneider), jossa kantaja
                                                                          vaatii yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta
                     (Oikeudenkäyntikieli: espanja)                       kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-
                                                                          merkit ja mallit) kolmannen valituslautakunnan 23.3.2000
                                                                          asiassa R 392/1999-3 tekemän päätöksen, joka koskee sana-
                                                                          merkin DAS PRINZIP DER BEQUEMLICHKEIT rekisteröintiä
                                                                          yhteisön tavaramerkiksi, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
Asiassa T-125/00, Joaquı́n López Madruga, Euroopan yhteisö-              tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston
jen komission virkamies, kotipaikka Bryssel, edustajanaan                 puheenjohtaja P. Mengozzi sekä tuomarit V. Tiili ja
asianajaja J. R. Iturriagagoitia, Bryssel, vastaan Euroopan               R. M. Moura Ramos, kirjaaja: hallintovirkamies J. Palacio
yhteisöjen komissio (asiamiehinään J. Currall, J. Rivas Andres            González, on 11.12.2001 antanut tuomion, jonka tuomiolau-
ja J. J. Guttierrez Gisbert), jossa kantaja vaatii ensimmäisen            selma on seuraava:
oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan osittain implisiittisen
päätöksen, jolla on hylätty kantajan 12.10.1999 henkilöstö-
sääntöjen liitteen VII 17 artiklan nojalla tekemä hakemus                 1)    Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mal-
palkan osan siirtämisestä, yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-                     lit) kolmannen valituslautakunnan asiassa R 392/1999-3
teen tuomioistuin (yhden tuomarin kokoonpanossa:                                23.3.2000 tekemä päätös kumotaan.
A. W. H. Meij), kirjaaja: H. Jung, on 4.12.2001 antanut
tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                                2)    Virasto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoite-
                                                                                taan korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.
1)    Komission 23.3.2000 tekemä implisiittinen päätös kumotaan
      siltä osin kuin siinä rajoitetaan kantajan henkilöstösääntöjen      (1) EYVL C 233, 12.8.2000.
      liitteen VII 17 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla
      siirrettävissä oleva määrä 19 prosenttiin hänen nettokuukausi-
      palkastaan.


title: Asia C-299/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 25.2.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen – Saksa) – Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen v. Jovanna García-Nieto, Joel Peña Cuevas, Jovanlis Peña García ja Joel Luis Peña Cruz (Ennakkoratkaisupyyntö — Henkilöiden vapaa liikkuvuus — Unionin kansalaisuus — Yhdenvertainen kohtelu — Direktiivi 2004/38/EY — 24 artiklan 2 kohta — Sosiaaliavustukset — Asetus (EY) N:o 883/2004 — 4 ja 70 artikla — Erityiset maksuihin perustumattomat rahaetuudet — Epääminen jäsenvaltion kansalaiselta vastaanottavassa jäsenvaltiossa oleskelun kolmen ensimmäisen kuukauden aikana)

text:
               25.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 145/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 25.2.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen – Saksa) – Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen v. Jovanna García-Nieto, Joel Peña Cuevas, Jovanlis Peña García ja Joel Luis Peña Cruz
   (Asia C-299/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Unionin kansalaisuus - Yhdenvertainen kohtelu - Direktiivi 2004/38/EY - 24 artiklan 2 kohta - Sosiaaliavustukset - Asetus (EY) N:o 883/2004 - 4 ja 70 artikla - Erityiset maksuihin perustumattomat rahaetuudet - Epääminen jäsenvaltion kansalaiselta vastaanottavassa jäsenvaltiossa oleskelun kolmen ensimmäisen kuukauden aikana))
   (2016/C 145/07)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landessozialgericht Nordrhein-Westfalen

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Vestische Arbeit Jobcenter Kreis Recklinghausen

      Vastaajat: Jovanna García-Nieto, Joel Peña Cuevas, Jovanlis Peña García ja Joel Luis Peña Cruz

      Tuomiolauselma

   Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 24 artiklaa sekä sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen, sellaisena kuin se on muutettuna 9.12.2010 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 1244/2010, 4 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka nojalla evätään tietyt asetuksen N:o 883/2004 70 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut ”erityisiin maksuihin perustumattomat rahaetuudet”, jotka ovat samalla direktiivin 2004/83 24 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja ”sosiaaliavustuksia”, muiden jäsenvaltioiden kansalaisilta, jotka ovat kyseisen direktiivin 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kaltaisessa tilanteessa.

      (1)  EUVL C 315, 19.9.2014.


title: Asia T-639/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 2.3.2015 – Watch TV v. neuvosto

text:
               27.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 138/67

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 2.3.2015 – Watch TV v. neuvosto
   (Asia T-639/13) (1)

   (2015/C 138/86)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Kuudennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 45, 15.2.2014.


title: Asia C-260/15 P: Valitus, jonka Euroopan unionin neuvosto on tehnyt 1.6.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-413/13, City Cycle Industries v. Euroopan unionin neuvosto, 19.3.2015 antamasta tuomiosta

text:
               3.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 254/13

         Valitus, jonka Euroopan unionin neuvosto on tehnyt 1.6.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-413/13, City Cycle Industries v. Euroopan unionin neuvosto, 19.3.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-260/15 P)
   (2015/C 254/17)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan unionin neuvosto (edustajat: asiamies S. Boelaert, Rechtsanwalt R. Bierwagen ja Rechtsanwalt C. Hipp)

      Muut osapuolet: City Cycle Industries, Euroopan komissio ja Maxcom Ltd

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii kunnioittavasti, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-413/13, City Cycle Industries v. Euroopan unionin neuvosto, 19.3.2015 antaman, neuvostolle 23.3.2015 tiedoksi annetun tuomion;

               —

               hylkää City Cycle Industriesin kyseisessä tuomioistuimessa nostaman kanteen, jossa se vaati riidanalaisen asetuksen (1) kumoamista, ja

               —

               velvoittaa City Cycle Industriesin korvaamaan neuvostolle molemmissa oikeusasteissa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Vaihtoehtoisesti

               —

               palauttaa asian unionin yleisen tuomioistuimen uudelleen ratkaistavaksi;

               —

               määrää, että molemmissa oikeusasteissa aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi väärin perusasetuksen (2) 13 artiklan 1 kohtaa päätellessään, ettei neuvostolla ollut riittäviä todisteita siitä, että kantaja oli osallistunut jälleenlaivaukseen. Yleisen tuomioistuimen esittämä tulkinta niistä edellytyksistä, jotka yksittäisten yhtiöiden on täytettävä, jotta ne voitaisiin vapauttaa laajennetuista toimenpiteistä on ristiriidassa perusasetuksen 13 artiklan rakenteen kanssa (ensimmäinen valitusperuste).
   Yleisen tuomioistuimen toteamusta, jonka mukaan sille esitetyn asiakirja-aineiston perusteella neuvostolla ei ollut todisteita, joiden nojalla riidanalaisessa asetuksessa olisi voitu nimenomaisesti päätellä, että kantaja oli osallistunut jälleenlaivaustoimenpiteisiin, ei ole asianmukaisesti perusteltu. Lisäksi koska jälleenlaivaus oli näytetty asianmukaisesti toteen maan tasolla ja koska kantajan vapautuspyyntö ei ollut ollut perusteltu, ainoa päätelmä, jonka neuvosto, ja myös yleinen tuomioistuin, saattoi tehdä tosiasioista, oli se, että kantaja oli osallistunut jälleenlaivaukseen – mitä valituksenalaisessa tuomiossa ei kuitenkaan todeta. Yleinen tuomioistuin vääristeli tosiasioita toisenlaiseen lopputulokseen päätyessään (toinen valitusperuste).

      (1)  Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien polkupyörien tuonnissa täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 990/2011 käyttöön otetun lopullisen polkumyyntitullin laajentamisesta koskemaan Indonesiasta, Malesiasta, Sri Lankasta ja Tunisiasta lähtöisin olevien polkupyörien tuontia riippumatta siitä, onko alkuperämaaksi ilmoitettu Indonesia, Malesia, Sri Lanka tai Tunisia 29.5.2013 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 501/2013 (EUVL L 153, s. 1).

      (2)  Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30.11.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1225/2009 (EUVL L 343, s. 51).


title: Asia T-425/08 R: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys 5.12.2008 — KODA v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Komission päätös, jossa määrätään lopetettavaksi tekijänoikeuksien kollektiiviseen hallinnointiin liittyvä yhdenmukaistettu menettelytapa — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Kiireellisyyden puuttuminen)

text:
               7.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/36

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys 5.12.2008 — KODA v. komissio
   (Asia T-425/08 R)
   (Väliaikainen oikeussuoja - Komission päätös, jossa määrätään lopetettavaksi tekijänoikeuksien kollektiiviseen hallinnointiin liittyvä yhdenmukaistettu menettelytapa - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Kiireellisyyden puuttuminen)
   (2009/C 32/70)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska
   Asianosaiset

      Kantaja: KODA (Kööpenhamina, Tanska) (edustajat: asianajajat K. Dyekjær ja J. Borum)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre ja N. Rasmussen)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Hakemus, joka koskee komission 16.7.2008 tekemän päätöksen K(2008) 3435 lopullinen, joka koskee EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamista koskevaa menettelyä (asia COMP/C2/38.698 — CISAC), 4 artiklan 2 ja 3 kohdan täytäntöönpanon lykkäämistä
   Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia C-140/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 19.9.2013 (Oberster Gerichtshofin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Pensionsversicherungsanstalt v. Peter Brey (Henkilöiden vapaa liikkuvuus — Unionin kansalaisuus — Direktiivi 2004/38/EY — Oikeus oleskella yli kolme kuukautta — 7 artiklan 1 kohdan b alakohta — Henkilö, jolla ei ole enää työntekijän asemaa — Eläkkeensaaja — Edellytys riittävistä varoista niin, ettei asianomainen muodostu rasitteeksi vastaanottavan jäsenvaltion ”sosiaalihuoltojärjestelmälle” — Hakemus erityisestä maksuihin perustumattomasta rahaetuudesta — Vanhuuseläkkeen täydennykseksi tarkoitettu korvauslisä — Asetus (EY) N:o 883/2004 — 3 artiklan 3 kohta ja 70 artikla — Asuinjäsenvaltion toimivalta — Myöntämisedellytykset — Oikeus oleskella laillisesti jäsenvaltion alueella — Yhdenmukaisuus unionin oikeuden kanssa)

text:
               23.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 344/26

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 19.9.2013 (Oberster Gerichtshofin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Pensionsversicherungsanstalt v. Peter Brey
   (Asia C-140/12) (1)

   (Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Unionin kansalaisuus - Direktiivi 2004/38/EY - Oikeus oleskella yli kolme kuukautta - 7 artiklan 1 kohdan b alakohta - Henkilö, jolla ei ole enää työntekijän asemaa - Eläkkeensaaja - Edellytys riittävistä varoista niin, ettei asianomainen muodostu rasitteeksi vastaanottavan jäsenvaltion ”sosiaalihuoltojärjestelmälle” - Hakemus erityisestä maksuihin perustumattomasta rahaetuudesta - Vanhuuseläkkeen täydennykseksi tarkoitettu korvauslisä - Asetus (EY) N:o 883/2004 - 3 artiklan 3 kohta ja 70 artikla - Asuinjäsenvaltion toimivalta - Myöntämisedellytykset - Oikeus oleskella laillisesti jäsenvaltion alueella - Yhdenmukaisuus unionin oikeuden kanssa)
   2013/C 344/43
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberster Gerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Pensionsversicherungsanstalt

      Vastapuoli: Peter Brey

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Oberster Gerichtshof — Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY (EUVL L 158, s. 77), sellaisena kuin se on oikaistuna, 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan tulkinta — Ammattitoimintansa lopettaneen unionin kansalaisen oikeus oleskella yli kolmen kuukauden ajan toisen jäsenvaltion alueella — Tilanne, jossa kyseinen kansalainen saa vastaanottavan jäsenvaltion vähimmäistoimeentuloa alhaisempaa eläkettä ja on tästä syystä hakenut korvauslisää (Ausgleichszulage), joka on erityinen maksuihin perustumaton rahaetuus

      Tuomiolauselma

   Unionin oikeutta, sellaisena kuin se ilmenee erityisesti Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 7 artiklan 1 kohdan b alakohdasta, 8 artiklan 4 kohdasta ja 24 artiklan 1 ja 2 kohdasta, on tulkittava siten, että se on esteenä pääasian oikeudenkäynnissä kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion säännöstölle, jossa evätään jopa kolmen ensimmäisen oleskelukuukauden jälkeiseltä ajanjaksolta kaikissa olosuhteissa ja automaattisesti yleisen sosiaalivakuutuslain (Allgemeines Sozialversicherungsgesetz), sellaisena kuin se on ollut 1.1.2011 alkaen muutettuna vuoden 2011 talousarviolailla (Budgetbegleitgesetz 2011), 292 §:n 1 momentissa säädetyn korvauslisän kaltainen etuus toisen jäsenvaltion kansalaiselta, joka ei ole taloudellisesti aktiivinen, sillä perusteella, että tämä ei hänelle myönnetystä rekisteröintitodistuksesta huolimatta täytä edellytyksiä yli kolmen kuukauden pituista laillista oleskelua koskevan oikeuden saamiseksi ensin mainitun valtion alueella, koska tällaiselle oleskeluoikeudelle on asetettu edellytykseksi, että kyseisellä kansalaisella on riittävät varat niin, ettei hän joudu hakemaan mainittua etuutta.

      (1)  EUVL C 165, 9.6.2012.


title: Asia C-240/08: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 4.12.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta

text:
               7.3.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 55/21

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 4.12.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-240/08) (1)

   (2009/C 55/37)

      Oikeudenkäyntikieli: ranska

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 183, 19.7.2008.


title: Asia F-79/13: Kanne 12.11.2013 — ZZ v. EMCDDA

text:
               1.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 31/22

         Kanne 12.11.2013 — ZZ v. EMCDDA
   (Asia F-79/13)
   2014/C 31/38
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat L. Levi ja M. Vandenbussche)

      Vastaaja: Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus (EMCDDA)

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Vaatimus kumota päätös, jolla hylättiin kantajan vaatimus esimiehen harjoittaman henkisen ahdistelun toteamisesta, ja päätös kantajan sopimuksen jatkamatta jättämisestä sekä aloittaa uusi ja puolueeton tutkinta ja korvata aineelliset ja aineettomat vahingot.

      Vaatimukset

               —

               johtajan 11.9.2012 tekemä päätös kantajan vaatimuksen hylkäämisestä on kumottava

               —

               14.9.2012 päivätty päätös kantajan sopimuksen uusimatta jättämisestä on kumottava

               —

               hallintoneuvoston puheenjohtajan 13.5.2013 tekemä päätös ja johtajan 25.6.2013 tekemä päätös kantajan oikaisuvaatimuksen hylkäämisestä on kumottava

               —

               tämän seurauksena on aloitettava uusi asianmukainen ja puolueeton tutkinta

               —

               430 202 euron suuruisiksi arvioidut kantajan aineelliset vahingot on korvattava

               —

               120 000 euron suuruisiksi arvioidut kantajan aineettomat vahingot on korvattava

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.