title: Asia F-33/10: Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 22.6.2011 Lebedef v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Vuoden 2005 arviointikierros — Urakehitystä koskeva kertomus — Henkilöstösääntöjen 43 artiklan yleiset soveltamisohjeet — Asiassa F-36/07 annetun tuomion jälkeen laadittu kertomus — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               6.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/42

         Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 22.6.2011
   Lebedef v. komissio
   (Asia F-33/10) (1)

   (Henkilöstö - Virkamiehet - Vuoden 2005 arviointikierros - Urakehitystä koskeva kertomus - Henkilöstösääntöjen 43 artiklan yleiset soveltamisohjeet - Asiassa F-36/07 annetun tuomion jälkeen laadittu kertomus - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)
   2011/C 232/75
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja F. Frabetti)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja G. Berscheid)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota kantajan urakehitystä koskeva kertomus ajalta 1.1.2005–31.12.2005, sellaisena kuin se laadittiin virkamiestuomioistuimen kumottua kyseisen kertomuksen asiassa F-36/07 antamallaan tuomiolla

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

               2)

               Giorgio Lebedef vastaa kaikista oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 209, 31.7.2010, s. 53.


title: Asia C-352/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat)on esittänyt 31.7.2008 — Modehuis A. Zwijnenburg BV, muu osapuoli: Staatssecretaris van Financiën

text:
               8.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 285/18

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat)on esittänyt 31.7.2008 — Modehuis A. Zwijnenburg BV, muu osapuoli: Staatssecretaris van Financiën
   (Asia C-352/08)
   (2008/C 285/30)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Hoge Raad der Nederlanden
   Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Modehuis A. Zwijnenburg BV

      Muu osapuoli: Staatssecretaris van Financiën
   Ennakkoratkaisukysymys
   Onko 23.7.1990 annetun [neuvoston] direktiivin 90/434/ETY (1) 11 artiklan 1 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että direktiivissä tarkoitetut edut voidaan evätä verovelvolliselta, jos oikeustoimikokonaisuuden tavoitteena on välttyminen muun kuin sellaisen veron kantamiselta, jota direktiivissä säädetyt edut koskevat?

      (1)  Eri jäsenvaltioissa olevia yhtiöitä koskeviin sulautumisiin, diffuusioihin, varojensiirtoihin ja osakkeidenvaihtoihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä annettu neuvoston direktiivi 90/434/ETY (EYVL L 225, s. 1).


title: Asia T-446/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 10.9.2015 – Dow AgroSciences ja Dintec Agroquímica – Produtos Químicos v. komissio (Kasvinsuojeluaineet — Tehoaine trifluraliini — Direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I sisällyttämättä jättäminen — Asetus (EY) N:o 33/2008 — Nopeutettu arviointimenettely — Ilmeinen arviointivirhe — Syrjintäkiellon periaate — Oikeasuhteisuus)

text:
               19.10.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 346/13

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 10.9.2015 – Dow AgroSciences ja Dintec Agroquímica – Produtos Químicos v. komissio
   (Asia T-446/10) (1)

   ((Kasvinsuojeluaineet - Tehoaine trifluraliini - Direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I sisällyttämättä jättäminen - Asetus (EY) N:o 33/2008 - Nopeutettu arviointimenettely - Ilmeinen arviointivirhe - Syrjintäkiellon periaate - Oikeasuhteisuus))
   (2015/C 346/14)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Dow AgroSciences Ltd (Hitchin, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Dintec Agroquímica – Produtos Químicos, Lda (Funchal, Portugali) (edustajat: asianajajat K. Van Maldegem ja C. Mereu)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi P. Ondrůšek ja F. Wilman, sitten P. Ondrůšek ja G. von Rintelen, avustajanaan asianajaja J. Stuyck)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota trifluraliinin sisällyttämättä jättämisestä neuvoston direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I 25.6.2010 annettu komission päätös (EUVL L 160, s. 30).

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Dow AgroSciences Ltd ja Dintec Agroquímica – Produtos Químicos Lda vastaavat omista ja Euroopan komission oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 346, 18.12.2010.


title: Asia T-247/07: Kanne 11.7.2007 — Slovakian tasavalta v. komissio

text:
               8.9.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/47

         Kanne 11.7.2007 — Slovakian tasavalta v. komissio
   (Asia T-247/07)
   (2007/C 211/88)
   Oikeudenkäyntikieli: slovakki
   Asianosaiset

      Kantaja: Slovakian tasavalta (asiamies: J. Čorba)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Riidanalainen päätös on kumottava siltä osin kuin se koskee kantajaa, tai jos ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo sen tarpeelliseksi ja asianmukaiseksi, kyseinen päätös on kumottava kokonaisuudessaan.

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja riitauttaa muiden maataloustuotteiden kuin sokerin ylijäämävarastojen määrittämisestä ja niiden poistamisesta aiheutuvista taloudellisista seurauksista Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian liittymisen vuoksi 4.5.2007 tehdyn komission päätöksen C(2007) 1979 (lopullinen) (1), sellaisena kuin se on 25.5.2007 muutetussa versiossa. Komissio vahvistaa riitautetussa päätöksessä Slovakian tasavallassa vapaassa vaihdannassa olevien tiettyjen hedelmä- ja riisilajien määrät liittymisajankohtana suuremmiksi kuin tavanomaisina tasausvarastoina 1.5.2004 pidettävät määrät. Lisäksi komissio on perinyt kantajalta kyseisten määrien poistamisesta 3 634 000 euroa.
   Kantaja katsoo, että vastaajalla ei ollut toimivaltaa tehdä riidanalaista päätöstä.
   Kantaja katsoo lisäksi, että siinäkin tapauksessa, että vastaajalla olisi ollut toimivalta määrittää ylijäämävarastot Slovakian tasavallan alueella ja määrätä kantajalle taloudellisia seuraamuksia tällaisista väitetyistä ylijäämävarastoista, komissio on rikkonut liittymissopimusta (2), koska se ei ole käyttänyt oikeaa oikeudellista perustaa eli liittymisehdoista tehdyn asiakirjan (3) 41 artiklaa.
   Kantaja väittää lisäksi, että koska vastaaja ei ole osoittanut, että yhteisölle olisi aiheutunut kuluja tai muuta tappiota siitä, että kantaja ei poistanut ylijäämävarastoja, ja koska se ei ole ajoissa antanut asianmukaista lainsäädäntöä ylijäämävarastojen poistamisesta kantajan markkinoilla, ylijäämävarastojen määrittämistä koskevasta menettelystä eikä kantajalle määrättävän taloudellisen seuraamuksen laskentatavasta, vastaaja on päätöksellään rikkonut liittymissopimusta ja loukannut suhteellisuuden ja oikeusvarmuuden yleisiä periaatteita.
   Kantaja väittää lopuksi, että on loukattu perustavanlaatuista prosessuaalista vaatimusta siitä, että on esitettävä riittävät perustelut.

      (1)  EUVL 2007 L 138, s. 14.

      (2)  Sopimus Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan liittymisestä Euroopan unioniin (EUVL 2003, L 236, s. 17).

      (3)  Asiakirja Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu (EUVL 2003, L 236, s. 33).


title: Asia T-152/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 9.6.2009 — NDSHT v. komissio (Kumoamiskanne — Valtiontuet — Asetus (EY) N:o 659/1999 — Kilpailijan tekemä kantelu — Komission kirjeet kantelijalle — Olemassa oleva tuki — Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena — Tutkimatta jättäminen)

text:
               18.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 167/9

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 9.6.2009 — NDSHT v. komissio
   (Asia T-152/06) (1)

   (Kumoamiskanne - Valtiontuet - Asetus (EY) N:o 659/1999 - Kilpailijan tekemä kantelu - Komission kirjeet kantelijalle - Olemassa oleva tuki - Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena - Tutkimatta jättäminen)
   2009/C 167/18
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB (Tukholma, Ruotsi) (edustajat: asianajajat M. Merola ja L. Armati)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: T. Scharf)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Sellaisen komission päätöksen kumoaminen, joka sisältyi 24.3. ja 28.4.2006 päivättyihin, NDSHT:lle osoitettuihin komission kirjeisiin, jotka koskivat kantelua, jonka mukaan Tukholman kaupunki oli myöntänyt Stockholm Visitors Board AB:lle väitetysti sääntöjenvastaisia valtiontukia (asia CP 178/04 — Tukholman kaupungin SVB AB:lle myöntämä väitetty valtiontuki)

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               NDSHT Nya Destination Stockholm Hotell & Teaterpaket AB velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 178, 29.7.2006.


title: Yhdistetyt asiat C-186/14 P ja C-193/14 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 7.4.2016 – Valittajina (asiassa C-186/14 P) ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. ym. ja muina osapuolina Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd, Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio, sekä valittajana (asiassa C-193/14 P) Euroopan unionin neuvosto ja muina osapuolina Italia tasavalta ym. (Muutoksenhaku — Polkumyynti — Asetus (EY) N:o 384/96 — 3 artiklan 5, 7 ja 9 kohta — 6 artiklan 1 kohta — Asetus (EY) N:o 926/2009 — Tiettyjen Kiinasta peräisin olevien raudasta tai teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuonti — Lopullinen polkumyyntitulli — Vahingon uhan olemassaolon määrittäminen — Tutkimusajanjakson jälkeistä aikaa koskevien tietojen huomioon ottaminen)

text:
               13.6.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/6

      Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 7.4.2016 – Valittajina (asiassa C-186/14 P) ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s. ym. ja muina osapuolina Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd, Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio, sekä valittajana (asiassa C-193/14 P) Euroopan unionin neuvosto ja muina osapuolina Italia tasavalta ym.
      (Yhdistetyt asiat C-186/14 P ja C-193/14 P) (1)

      ((Muutoksenhaku - Polkumyynti - Asetus (EY) N:o 384/96 - 3 artiklan 5, 7 ja 9 kohta - 6 artiklan 1 kohta - Asetus (EY) N:o 926/2009 - Tiettyjen Kiinasta peräisin olevien raudasta tai teräksestä valmistettujen saumattomien putkien tuonti - Lopullinen polkumyyntitulli - Vahingon uhan olemassaolon määrittäminen - Tutkimusajanjakson jälkeistä aikaa koskevien tietojen huomioon ottaminen))
      (2016/C 211/06)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

      Asia C-186/14 P

         Valittajat: ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Benteler Deutschland GmbH, aiemmin Benteler Stahl//Rohr GmbH, Ovako Tube & Ring AB, Rohrwerk Maxhütte GmbH, Dalmine SpA, Silcotub SA, TMK-Artrom SA, Tubos Reunidos SA, Vallourec Oil and Gas France, aiemmin Vallourec Mannesmann Oil & Gas France, Vallourec Tubes France, aiemmin V & M France, Vallourec Deutschland GmbH, aiemmin V & M Deutschland GmbH, Voestalpine Tubulars GmbH ja Železiarne Podbrezová a.s. (edustajat: Rechtsanwalt G. Berrisch ja solicitor B. Byrne)

         Muut osapuolet: Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd (edustajat: Rechtsanwältin N. Niejahr, avocat Q. Azau ja avocat H. Wiame sekä barrister F. Carlin), Euroopan unionin neuvosto (asiamies: J.-P. Hix, avustajinaan solicitor B. O’Connor ja avocat S. Gubel) ja Euroopan komissio (asiamiehet J.-F. Brakeland ja M. França.)
      Asia C-193/14

         Valittaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamies: J.-P. Hix, avustajinaan solicitor B. O’Connor ja avocat S. Gubel), jota tukee väliintulijana Italian tasavalta (asiamies: G. Palmieri, avustajanaan avvocato dello Stato A. Collabolletta)

         Muut osapuolet: Hubei Xinyegang Steel Co. Ltd (edustajat: barrister F. Carlin, solicitor M. Healy, Rechtsanwältin N. Niejahr, avocat Q. Azau ja avocat H. Wiame), Euroopan komissio, asiamiehinään J.-F. Brakeland ja M. França), ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Benteler Deutschland GmbH, aiemmin Benteler Stahl//Rohr GmbH, Ovako Tube & Ring AB, Rohrwerk Maxhütte GmbH, Dalmine SpA, Silcotub SA, TMK-Artrom SA, Tubos Reunidos SA, Vallourec Oil and Gas France, aiemmin Vallourec Mannesmann Oil & Gas France, Vallourec Tubes France, aiemmin V & M France, Vallourec Deutschland GmbH, aiemmin V & M Deutschland GmbH, Voestalpine Tubulars GmbH ja Železiarne Podbrezová a.s. (edustajat: Rechtsanwalt G. Berrisch ja solicitor B. Byrne)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Valitukset asioissa C 186/14 P ja C 193/14 P hylätään.

                  2)

                  ArcelorMittal Tubular Products Ostrava a.s., ArcelorMittal Tubular Products Roman SA, Benteler Deutschland GmbH, Ovako Tube & Ring AB, Rohrwerk Maxhütte GmbH, Dalmine SpA, Silcotub SA, TMK-Artrom SA, Tubos Reunidos SA, Vallourec Oil and Gas France SAS, Vallourec Tubes France SAS, Vallourec Deutschland GmbH, Voestalpine Tubulars GmbH & Co. KG, Železiarne Podbrezová a.s. ja Euroopan unionin neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Euroopan komissio ja Italian tasavalta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 212, 7.7.2014.


title: Asia C-243/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.2.2013 (Rechtbank van eerste aanleg te Brusselin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — RVS Levensverzekeringen NV v. Belgian valtio (Henkivakuutuksen ensivakuutus — Vakuutustoimia koskeva vuotuinen vero — Direktiivi 2002/83/EY — 1 artiklan 1 kohdan g alakohta ja 50 artikla — Sitoumusjäsenvaltion käsite — Alankomaihin sijoittautunut vakuutusyritys — Vakuutuksenottaja, joka on tehnyt vakuutussopimuksen Alankomaissa ja muuttanut vakinaisen asuinpaikkansa Belgiaan sopimuksen tekemisen jälkeen — Palvelujen tarjoamisen vapaus)

text:
               20.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 114/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.2.2013 (Rechtbank van eerste aanleg te Brusselin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — RVS Levensverzekeringen NV v. Belgian valtio
   (Asia C-243/11) (1)

   (Henkivakuutuksen ensivakuutus - Vakuutustoimia koskeva vuotuinen vero - Direktiivi 2002/83/EY - 1 artiklan 1 kohdan g alakohta ja 50 artikla - Sitoumusjäsenvaltion käsite - Alankomaihin sijoittautunut vakuutusyritys - Vakuutuksenottaja, joka on tehnyt vakuutussopimuksen Alankomaissa ja muuttanut vakinaisen asuinpaikkansa Belgiaan sopimuksen tekemisen jälkeen - Palvelujen tarjoamisen vapaus)
   2013/C 114/12
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: RVS Levensverzekeringen NV

      Vastaaja: Belgian valtio

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Rechtbank van eerste aanleg te Brussel — Henkivakuutuksesta 5.11.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/83/EY (EYVL L 345, s. 1) 50 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan vakuutustoimista peritään vuotuista veroa, jos riski sijaitsee Belgiassa siitä syystä, että vakuutuksenottajan, joka on luonnollinen henkilö, vakinainen asuinpaikka tai vakuutuksenottajan, joka on oikeushenkilö, toimipaikka sijaitsee Belgiassa — Alankomaihin sijoittautunut vakuutusyritys, joka ei ole läsnä Belgiassa yhtä sen Belgiaan sopimuksen tekemisen jälkeen muuttanutta vakuutuksenottajaa lukuun ottamatta — Verotuspaikka — SEUT 49 ja SEUT 56 artikla — Rajoitukset

      Tuomiolauselma

   Henkivakuutuksesta 5.11.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/83/EY 50 artiklaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että jäsenvaltio perii välillistä veroa vakuutuksenottajien, jotka ovat luonnollisia henkilöitä ja joiden vakinainen asuinpaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa, maksamista henkivakuutusmaksuista tilanteessa, jossa kyseiset vakuutussopimukset on tehty toisessa jäsenvaltiossa, jossa vakuutuksenottajien vakinainen asuinpaikka oli sopimusten tekopäivänä.

      (1)  EUVL C 252, 27.8.2011.


title: Asia T-7/14 P: Valitus, jonka BQ on tehnyt 2.1.2014 virkamiestuomioistuimen asiassa F-39/12, BQ v. tilintarkastustuomioistuin, 23.10.2013 antamasta tuomiosta

text:
               14.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/40

         Valitus, jonka BQ on tehnyt 2.1.2014 virkamiestuomioistuimen asiassa F-39/12, BQ v. tilintarkastustuomioistuin, 23.10.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia T-7/14 P)
   2014/C 112/53
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: BQ (Bereldange, Luxemburg) (edustajat: asianajajat D. de Abreu Caldas ja J.-N. Louis)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin tilintarkastustuomioistuin

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan unionin virkamiestuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa F-39/12, BQ vastaan tilintarkastustuomioistuin, 23.10.2013 antaman tuomion

               —

               velvoittamaan tilintarkastustuomioistuimen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa neljään valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen, joka koskee Euroopan unionin vastuun syntymisen edellytyksiä unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 24 artiklan täytäntöönpanon yhteydessä siltä osin kuin unionin virkamiestuomioistuin on edellyttänyt, että yksikön järjestyksen ja työrauhan kanssa yhteensoveltumattomalla selkkauksella on oltava vaikutusta yksikön toimintaan ja selkkauksen keskipisteessä olevien henkilöiden terveyteen, vaikka tästä viimeksi mainitusta edellytyksestä ei säädetä henkilöstösäännöissä eikä sitä vahvisteta oikeuskäytännössä. Valittaja väittää lisäksi, että unionin virkamiestuomioistuin on ottanut tosiseikat huomion vääristyneellä tavalla katsoessaan yhtäältä, että tilintarkastustuomioistuin on toteuttanut kaikki tarvittavat toimenpiteet yksikön hyvän toiminnan palauttamiseksi ja toisaalta, että yksikön ongelmilla ei ole ollut vaikutusta tapahtumien keskipisteessä olevien henkilöiden terveydelle, vaikka tilintarkastustuomioistuin ei ole toiminut riittävän nopeasti ja energisesti lopettaakseen konfliktitilanteen, joka on aiheuttanut valittajan pysyvän ja täydellisen työkyvyttömyyden (valituksenalaisen tuomion 67 ja 68 kohta).

               2)

               Toinen valitusperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen virkamiestuomioistuimen suorittamassa laillisuusvalvonnassa, kun tämä on todennut, että lääketieteellisten arviointien perusteella, joissa todetaan kantajalle työpaikkakiusaamisesta aiheutuneiden psyykkisten ongelmien olemassaolo, ei voida katsoa, että tämä on todella ollut kiusaamisen uhri. Valittaja väittää, ettei virkamiestuomioistuin ole pätevä horjuttamaan lääketieteellisiä arviointeja ja tekemään niistä poikkeavia päätelmiä (valituksenalaisen tuomion 69 ja 70 kohta).

               3)

               Kolmas valitusperuste, joka perustuu suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen, kun unionin virkamiestuomioistuin on arvioinut sen vahingon määräksi, joka on aiheutunut valittajalle siitä, että tutkimusraportti annettiin tälle yli kaksi vuotta myöhässä, 2 000 euroa esittämättä perusteluja, jonka avulla valittaja voisi ymmärtää syyt tähän määrään päätymiselle. Valittaja väittää, ettei virkamiestuomioistuin ole ottanut huomioon sitä asiayhteyttä, johon vahinko liittyy.

               4)

               Neljäs valitusperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen oikeudenkäyntikulujen jakamisessa.


title: Asia C-564/16 P: Valitus, jonka Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto on tehnyt 7.11.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-159/15, Puma v. EUIPO, 9.9.2016 antamasta tuomiosta

text:
               20.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/5

         Valitus, jonka Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto on tehnyt 7.11.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-159/15, Puma v. EUIPO, 9.9.2016 antamasta tuomiosta
   (Asia C-564/16 P)
   (2017/C 086/07)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: D. Hanf ja D. Botis)

      Muu osapuoli: Puma SE

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin tuomioistuinta

               —

               kumoamaan valituksen kohteena olevan tuomion kokonaisuudessaan

               —

               velvoittamaan Puma SE:n korvaamaan viraston oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Ensinnäkin, unionin yleinen tuomioistuin on todetessaan, että Puma oli ”vedonnut asianmukaisesti” kolmeen aikaisempaan viraston päätökseen täyttääkseen velvollisuutensa näyttää Puma-tavaramerkkien laaja tunnettuisuus (asetuksen N:o 2868/95 (1) 19 säännön 2 kohdan c alakohta), jättänyt huomiotta viraston aseman ja menettelylliset velvoitteet virastossa käytävissä inter partes -menettelyissä, mikä on vastoin asetuksen N:o 207/2009 (2) 76 artiklan 1 kohtaa ja hyvän hallinnon periaatetta. Näin todetessaan unionin yleinen tuomioistuin on katsonut, että tämä velvollisuus voitiin täyttää viittaamalla yleisesti ja epätäsmällisesti aikaisempien väitemenettelyjen – joissa oli eri osapuolet ja joiden osapuolena nyt kyseessä olevan menettelyn muu osapuoli ei ollut – yhteydessä toimitettuihin asiakirjoihin.
   Koska virasto ei voi jättää huomiotta vastapuolen oikeutta tulla kuulluksi (asetuksen N:o 207/2009 75 artikla), vaan sen on otettava se huomioon, unionin yleisen tuomioistuimen tämä toteamus estää väistämättä virastoa toimimasta aktiivisesti inter partes -menettelyissä. Tämä loukkaa näiden menettelyjen kontradiktorista luonnetta, viraston velvollisuutta toimia puolueettomasti sekä näiden menettelyjen hyvää hallinnointia.
   Toiseksi, luokitellessaan Puman viittaamat viraston aikaisemmat päätökset viraston ”päätöskäytännöksi”, unionin yleinen tuomioistuin on jättänyt huomiotta inter partes -menettelyjen kontradiktorisen luonteen ja asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun ”laajan tunnettuisuuden” käsitteen. Tämä kaksinkertainen huomiotta jättäminen on johtanut vastaavaan hyvän hallinnon periaatteen kaksinkertaiseen loukkaamiseen.
   Yhtäältä tuomiossa Technopol vahvistetun oikeuskäytännön soveltamisen ennakkoedellytys ei täyty nyt käsiteltävässä asiassa – joka on inter partes -menettely – koska mainittu oikeuskäytäntö, jossa on kyseessä viraston velvollisuus hakea viran puolesta asian kannalta merkitykselliset tosiseikat voidakseen ratkaista asian, koskee vain ex parte menettelyjä. Joka tapauksessa kun otetaan huomioon se, että ei ole viraston erityistä ”päätöskäytäntöä” Puma-tavaramerkkien laajan tunnettuisuuden osalta, ei voi olla myöskään velvollisuutta perustella sitä, että nyt käsiteltävässä asiassa ei ole sovellettu aikaisemmissa päätöksissä tehtyjä Puma-tavaramerkkien laajaa tunnettuisuutta koskevia toteamuksia.
   Toisaalta unionin yleinen tuomioistuin ei voinut – loukkaamatta inter partes –menettelyihin sovellettavaa kontradiktorista menettelyä koskevaa periaatetta, josta säädetään asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 1 kohdassa – johtaa hyvän hallinnon periaatteesta, että valituslautakunnalla oli ylimääräinen velvollisuus kehottaa viran puolesta Pumaa toimittamaan lisää todisteita laajasta tunnettuisuudesta, johon se oli vedonnut Puma-tavaramerkkiensä osalta.
   Kolmanneksi, unionin yleisen tuomioistuimen toteamus virastolle kuuluvasta velvollisuudesta kehottaa viran puolesta Pumaa toimittamaan lisätodisteita on lisäksi vastoin asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohtaa (jota sovelletaan asetuksen N:o 2868/2009 50 säännön 1 kohdan nojalla), jota sovelletaan yksinomaan osapuolten omasta aloitteestaan esittämiin tosiseikkoihin ja todisteisiin.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13.12.1995 annettu komission asetus (EY) N:o 2868/95 (EYVL 1995, L 303, s. 1)

      (2)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL 2009, L 78, s. 1)


title: Asia T-250/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 24.11.2016 – Speciality Drinks v. EUIPO – William Grant (CLAN) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin CLAN rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki CLAN MACGREGOR — Suhteellinen hylkäysperuste — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Sekaannusvaara — Kyseisten merkkien kattamien tuotteiden samankaltaisuus — Kohdeyleisö — Arviointiperusteiden keskinäinen riippuvuus — Päätösten muuttamista koskeva toimivalta — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 65 artiklan 3 kohta)

text:
               27.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 24.11.2016 – Speciality Drinks v. EUIPO – William Grant (CLAN)
   (Asia T-250/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin CLAN rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi EU-sanamerkki CLAN MACGREGOR - Suhteellinen hylkäysperuste - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Sekaannusvaara - Kyseisten merkkien kattamien tuotteiden samankaltaisuus - Kohdeyleisö - Arviointiperusteiden keskinäinen riippuvuus - Päätösten muuttamista koskeva toimivalta - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 65 artiklan 3 kohta))
   (2017/C 063/33)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Speciality Drinks Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: G. Pritchard, barrister)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: M. Vuijst, A. Folliard-Monguiral ja M. Rajh)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: William Grant & Sons Ltd (Dufftown, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: J. Cormack ja G. Anderson, solicitors)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 5.3.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 220/2014-1), joka koskee William Grant & Sons Ltd:n ja Speciality Drinks Ltd:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Speciality Drinks Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 245, 27.7.2015.


title: Asia T-39/12 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.3.2013 — Di Tullio v. komissio (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Virkavapaus kansallista palvelua varten — Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 18 artiklan 1 kohta — Tuomion ajalliset vaikutukset)

text:
               20.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 114/34

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.3.2013 — Di Tullio v. komissio
   (Asia T-39/12 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Henkilöstö - Väliaikaiset toimihenkilöt - Virkavapaus kansallista palvelua varten - Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 18 artiklan 1 kohta - Tuomion ajalliset vaikutukset)
   2013/C 114/55
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Roberto Di Tullio (Rovigo, Italia) (edustajat: aluksi asianajajat S. Woog ja T. Bontinck, sitten T. Bontinck)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja V. Joris)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa F-119/10, Di Tullio v. komissio, 29.11.2011 antamasta tuomiosta (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) ja vaatimus kumota kyseinen tuomio.

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Roberto Di Tullio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komissiolle tässä asiassa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 109, 14.4.2012.


title: Asia T-218/07: Kanne 26.6.2007 — Agroquivir v. neuvosto ja komissio

text:
               8.9.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/35

         Kanne 26.6.2007 — Agroquivir v. neuvosto ja komissio
   (Asia T-218/07)
   (2007/C 211/68)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Agroquivir, S. Coop. And. de Segundo Grado (Sevilla, Espanja) (edustaja: asianajaja Luis Ortiz Blanco)

      Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Nyt esillä oleva vahingonkorvauskanne on hyväksyttävä EY 288 artiklan nojalla ja neuvosto ja komissio on velvoitettava yhteisvastuullisesti maksamaan kantajalle yhteensä 288 238 euron suuruinen korvaus

               —

               vastaajina olevat toimielimet on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-217/07, Las Palmeras v. neuvosto ja komissio.


title: Asia C-511/06 P: Valitus, jonka Archer Daniels Midland Co. on tehnyt 15.12.2006 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-59/02, Archer Daniels Midland Company v. komissio, 27.9.2006 antamasta tuomiosta

text:
               10.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/16

         Valitus, jonka Archer Daniels Midland Co. on tehnyt 15.12.2006 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-59/02, Archer Daniels Midland Company v. komissio, 27.9.2006 antamasta tuomiosta
   (Asia C-511/06 P)
   (2007/C 56/29)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Valittaja: Archer Daniels Midland Co. (edustajat: Prof. Dr. C. Lenz, solicitor L. Martin Alegi, solicitor E. Batchelor ja solicitor M. Garcia )

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               (i) kumoaa kyseisen tuomion siltä osin kuin siinä hylätään ADM:n nostama päätöstä koskeva kanne

               —

               (ii) kumoaa päätöksen 3 artiklan siltä osin kuin se koskee ADM:ää

               —

               (iii) vaihtoehtoisesti kohdan (ii) sijasta muuttaa päätöksen 3 artiklaa alentamalla edelleen ADM:lle määrätyn sakon määrää tai kumoamalla kyseisen sakon

               —

               (iv) vaihtoehtoisesti kohdan (ii) ja (iii) sijasta palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen ratkaistavaksi oikeuskysymysten osalta yhteisöjen tuomioistuimen antaman ratkaisun mukaisesti

               —

               (v) kaikissa tapauksissa määrää komission vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan ADM:lle kulut, jotka liittyvät oikeudenkäynteihin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ja yhteisöjen tuomioistuimessa

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja väittää, että

               1.

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin sovelsi virheellisesti puolustautumisoikeuksia koskevaa oikeussääntöä katsoessaan, että Archer Daniels Midland Companylle (ADM) oli annettu kohtuullinen varoitus tosiseikoista, joiden perusteella komissio totesi ADM:n kartellin johtajaksi;

               2.

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jätti noudattamatta keskeisiä menettelyllisiä takeita hyväksyessään sen, että osoittaakseen ADM:n kartellijohtajuuden komissio tukeutui FBI:n laatimaan yhteenvetoon ADM:n työntekijän tapaamisesta;

               3.

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vääristeli todistusaineistoa todetessaan, että ADM:n johtajuutta koskeva Cerestarin lausunto oli uskottava;

               4.

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei perustellut sen ADM:n kanneperusteen hylkäämistä, jonka mukaan se seikka, että Cerestar ei yksilöinyt varmasti Sherpa-kokouksia eikä antanut tietoja kokousten yksityiskohdista, horjuttaa ratkaisevasti Cerestarin väitettä, jonka mukaan ADM johti kyseisiä kokouksia;

               5.

               ensimmäisen asteen tuomioistuin totesi virheellisesti, että ADM ei voi riitauttaa Cerestarin lausunnon paikkansapitävyyttä sen vuoksi, että se ei ollut tehnyt niin hallinnollisen menettelyn kuluessa;

               6.

               ensimmäisen asteen tuomioistuin loukkasi periaatetta, jonka mukaan komission on noudatettava itselleen asettamiaan sääntöjä, kun se

                           (a)

                           hyväksyi sen, että komissio ei ottanut rikkomisen päättymistä huomioon asiassa merkityksellisenä lieventävänä olosuhteena;

                           (b)

                           totesi, että komissio on osoittanut kartellin vaikutuksen markkinoilla, vaikka se ei ollut määritellyt merkityksellisiä markkinoita;

               7.

               ensimmäisen asteen tuomioistuin loukkasi luottamuksensuojan periaatetta yhteistyötiedonantoa soveltaessaan, kun se totesi, että ADM oli kartellin johtaja eikä sen vuoksi voinut hyötyä yhteistyötiedonannon B kohdan mukaisesta sakkojen määrän alentamisesta;

               8.

               ensimmäisen asteen tuomioistuin sovelsi virheellisesti luottamuksensuojaa koskevia oikeussääntöjä todetessaan, että ADM:lle ei komission hallinnollisen menettelyn kuluessa antamien lausuntojen perusteella ollut voinut syntyä luottamusta siihen, että sen sakkojen määrää alennettaisiin yhteistyötiedonannon B kohdan mukaisesti.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS 25 päivänä toukokuuta 1998, asiassa C-82/97, Bergpracht Milchwerk GmbH & Co. KG ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Asia, joka on pantu vireille sekä yhteisöjen tuomioistuimessa että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ja jonka kohteena on saman toimen kumoaminen - Asian käsittelemisestä luopuminen yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa - Oikeudenkäyntiväite - Asian palauttaminen yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen)

text:
5.9.98               FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    C 278/9
2) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.                   310 route d'Esch, L-1471 Luxemburg, jossa kantajat vaa-
                                                                 tivat yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta
                                                                 kumoamaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92
(1) EYVL C 108, 5.4.1997.
                                                                 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesta maantieteel-
                                                                 listen merkintöjen ja alkuperäisnimitysten rekisteröinnistä
                                                                 12 päivänä kesäkuuta 1996 annetun komission asetuksen
                                                                 (EY) N:o 1107/96 (EYVL L 148, 21.6.1996, s. 1) siltä
                                                                 osin, kuin se koskee ºFetanº rekisteröintiä suojatuksi
                                                                 alkuperänimitykseksi, yhteisöjen tuomioistuin, toimien
                                                                 kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodríguez Iglesias, jaos-
      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN M¾¾R¾YS                          tojen puheenjohtajat C. Gulmann, H. Ragnemalm, M.
               25 päivänä toukokuuta 1998,                       Wathelet ja R. Schintgen (esittelevä tuomari) sekä tuomarit
                                                                 G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida, P. J. G. Kap-
asiassa C-81/97, MD Foods Amba ja Danske Mejeriers               teyn, J. L. Murray, D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet, G.
Fñllesorganisation vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)      Hirsch, P. Jann, L. Sevón ja K. M. Ioannou, julkisasiamies:
                                                                 A. La Pergola, kirjaaja: R. Grass, on antanut 25.5.1998
(Asia, joka on pantu vireille sekä yhteisöjen tuomioistui-
                                                                 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
messa että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuimessa ja jonka kohteena on saman toimen kumoaminen
Ð Asian käsittelemisestä luopuminen yhteisöjen ensimmäi-
                                                                 1) Asia C-81/97 palautetaan yhteisöjen ensimmäisen
sen oikeusasteen tuomioistuimessa Ð Oikeudenkäyntiväite
                                                                      oikeusasteen tuomioistuimeen.
Ð Asian palauttaminen yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
                   teen tuomioistuimeen)
                       (98/C 278/15)                             2) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
                                                                 (1) EYVL C 131, 26.4.1997.
               (Oikeudenkäyntikieli: tanska)
Asiassa C-81/97, MD Foods Amba, kotipaikka Viby
(Tanska), ja Danske Mejeriers Fñllesorganisation, koti-
paikka rhus (Tanska), toimien seuraavien puolesta
                                                                       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN M¾¾R¾YS
1. KlùverMñlk Amba, kotipaikka Fredericia (Tanska)                                25 päivänä toukokuuta 1998,
                                                                 asiassa C-82/97, Bergpracht Milchwerk GmbH & Co. KG
                                                                         ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)
2. Lùgismose Produktion A/S, kotipaikka Hårby (Tanska)
                                                                 (Asia, joka on pantu vireille sekä yhteisöjen tuomioistui-
                                                                 messa että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
3. Mejeriselskabet Vesthimmerland, kotipaikka Farsù              tuimessa ja jonka kohteena on saman toimen kumoaminen
     (Tanska)                                                    Ð Asian käsittelemisestä luopuminen yhteisöjen ensimmäi-
                                                                 sen oikeusasteen tuomioistuimessa Ð Oikeudenkäyntiväite
                                                                 Ð Asian palauttaminen yhteisöjen ensimmäisen oikeus-
4. Nordex Food A/S, kotipaikka Dronninglund (Tanska)                                asteen tuomioistuimeen)
                                                                                (98/C 278/16)
5. Sinai Landmejerin puolesta Gunnar Larsen, kotipaikka
     Broby (Tanska)                                                               (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
6. Sñdager Andelsmejeri, kotipaikka Hobro (Tanska),              Asiassa C-82/97, Bergpracht Milchwerk GmbH & Co.
                                                                 KG, kotipaikka Tettnang (Saksa), Hochland Reich, Sum-
                                                                 mer & Co. KG, kotipaikka Heimenkirch (Saksa), Milch-
edustajinaan asianajaja G. Lett, Kööpenhamina, ja asian-         werk Crailsheim eG, kotipaika Crailsheim (Saksa), Milch-
ajaja N. Scandamis, Ateena, prosessiosoite Luxemburgissa         werk Geislingen eG, kotipaikka Geislingen/Steige (Saksa),
asianajotoimisto R. Assa, 1 rue Jean-Pierre Brasseur, vas-       Wendelstein Käsewerk Molkerei Ziegenhain GmbH & Co.
taan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään J. L.           KG, kotipaikka Bad Aibling (Saksa), Zentral-Molkerei
Iglesias Buhigues ja H. Stùvlbñk), jota tukevat Helleenien       Aurich GmbH, kotipaikka Aurich (Saksa), edustajinaan
tasavalta (asiamiehinään I. Chalkias ja I. Galani-Marag-         asianajajat J. Salzwedel ja M. Loschelder, Köln, prosessi-
koudaki), Euroopan unionin neuvosto (asiamiehinään O.            osoite Luxemburgissa asianajotoimisto M. Loesch, 11 rue
Petersen ja J.-P. Hix) ja Koinopraktiki Tyrokomikon              Goethe, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-
Monadon Ioanninon Pindos AEBE, kotipaikka Ioannina               nään J. L. Iglesias Buhigues ja U. Wölker), jota tukevat
(Kreikka), edustajanaan asianajaja N. Korojiannakis,             Helleenien tasavalta (asiamiehinään I. Chalkias ja I.
Ateena, prosessiosoite Luxemburgissa Brown Holding SA,           Galani-Maragkoudaki) ja Koinopraktiki Tyrokomikon
 ---pagebreak--- C 278/10               FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     5.9.98
Monadon Ioanninon Pindos AEBE, kotipaikka Ioannina                Yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto) on 25.5.1998 anta-
(Kreikka), edustajanaan asianajaja N. Korojiannakis,              millaan määräyksillä määrännyt seuraavaa:
Ateena, prosessiosoite Luxemburgissa Brown Holding SA,
310 route d'Esch, L-1471 Luxemburg, jossa kantajat vaa-
tivat yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta          Yhteisöjen tuomioistuin ei ole toimivaltainen vastaamaan
kumoamaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92                   ASVG-Landesberufungskommission für das Burgenlandin
17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesta maantieteel-         esittämiin kysymyksiin.
listen merkintöjen ja alkuperäisnimitysten rekisteröinnistä
12 päivänä kesäkuuta 1996 annetun komission asetuksen
(EY) N:o 1107/96 (EYVL L 148, 21.6.1996, s. 1) siltä
osin, kuin se koskee ºFetanº rekisteröintiä suojatuksi
alkuperänimitykseksi, yhteisöjen tuomioistuin, toimien
kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodríguez Iglesias, jaos-
tojen puheenjohtajat C. Gulmann, H. Ragnemalm, M.
Wathelet ja R. Schintgen (esittelevä tuomari) sekä tuomarit             YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN M¾¾R¾YS
G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida, P. J. G. Kap-                                  (kolmas jaosto),
teyn, J. L. Murray, D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet, G.
Hirsch, P. Jann, L. Sevón ja K. M. Ioannou, julkisasiamies:                        25 päivänä kesäkuuta 1998,
A. La Pergola, kirjaaja: R. Grass, on antanut 25.5.1998
määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:                         asiassa C-312/97 P, Augusto Fichtner vastaan Euroopan
                                                                                yhteisöjen komissio (1)
                                                                  (Henkilöstö Ð Kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyk-
1) Asia C-82/97 palautetaan yhteisöjen ensimmäisen                set puuttuvat selvästi ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
     oikeusasteen tuomioistuimeen.                                tuimessa Ð Valitus on selvästi perusteeton tai sen tutkitta-
                                                                             vaksi ottamisen edellytykset puuttuvat)
                                                                                (98/C 278/18)
2) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
(1) EYVL C 108, 5.4.1997.
                                                                     (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
                                                                      yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                  Asiassa C-312/97 P, Augusto Fichtner, Euroopan yhteisö-
ASVG-Landesberufungskommission für das Burgenlandin               jen komission virkamies, edustajanaan asianajaja Vincenzo
esittämät ennakkoratkaisupyynnöt asioissa Rouhollah               Salvatore, Pavia, prosessiosoite 6 via Orrigoni, Varese,
Nour, Margarita Karner ja Arthur Lindau vastaan Burgen-           jossa valittaja vaatii muutoksenhaussaan Euroopan yhtei-
               ländische Gebietskrankenkasse                      söjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs
                                                                  jaosto), asiassa T-63/96, Fichtner vastaan komissio,
     (Yhdistetyt asiat C-361/97, C-362/97 ja C-363/97)            9.7.1997 antaman määräyksen (Kok. H. 1997, s. II-563)
                                                                  kumoamista, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asia-
                         (98/C 278/17)
                                                                  miehenään Gianluigi Valsesia, avustajanaan asianajaja
                                                                  Alberto Dal Ferro), yhteisöjen tuomioistuin (kolmas
                                                                  jaosto), toimien kokoonpanossa: puheenjohtaja C. Gul-
                 (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                     mann sekä tuomarit J. C. Moitinho de Almeida ja J.-P.
                                                                  Puissochet (esittelevä tuomari), julkisasiamies: G. Cosmas,
                                                                  kirjaaja: R. Grass, on antanut 25.6.1998 määräyksen,
                                                                  jonka määräysosa on seuraava:
ASVG-Landesberufungskommission für das Burgenland on
21.10.1997 esittänyt yhteisöjen tuomioistuimelle EY:n
perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla kolme pyyntöä           1) Valitus hylätään.
saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevissa asioissa Rouhollah Nour (asia C-361/97), Marga-
rita Karner (asia C-362/97) ja Arthur Lindau (asia C-362/         2) Valittaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku-
97) vastaan Burgenländische Gebietskrankenkasse ennak-                 lut.
koratkaisut, jotka koskevat pääasiallisesti yhtäältä kysei-
sen toimielimen puheenjohtajan palkkion laskemistapaa ja
toisaalta Paritätische Schiedskommissionin, joka on ensim-        (1) EYVL C 331, 1.11.1997.
mäisen asteen muutoksenhakuelin ja Landesberufungs-
kommissionin, joka on toisen asteen muutoksenhakuelin,
välisiä suhteita.


title: Asian C-63/03 poistaminen rekisteristä

text:
               30.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/35

         Asian C-63/03 poistaminen rekisteristä (1)

   (2004/C 118/68)
   Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 24.3.2004 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia C-63/03, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Alankomaiden kuningaskunta.

      (1)  EUVL C 83, 5.4.2003.


title: Asia C-73/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovakia) on esittänyt 10.2.2016 – Peter Puškár v. Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky ja Kriminálny úrad finančnej správy

text:
               10.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 165/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Najvyšší súd Slovenskej republiky (Slovakia) on esittänyt 10.2.2016 – Peter Puškár v. Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky ja Kriminálny úrad finančnej správy
   (Asia C-73/16)
   (2016/C 165/07)
   Oikeudenkäyntikieli: slovakki

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Najvyšší súd Slovenskej republiky

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Peter Puškár

      Vastaajat: Finančné riaditeľstvo Slovenskej republiky ja Kriminálny úrad finančnej správy

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan 1 kohta, jonka perusteella jokaisella, jonka oikeuksia – siis myös yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (1) 1 artiklan 1 kohdassa ja sitä seuraavissa säännöksissä vahvistettua oikeutta yksityisyyteen henkilötietojen käsittelyssä – on loukattu, on oltava edellä mainitussa perusoikeuskirjan artiklassa määrättyjen edellytysten mukaisesti käytettävissään tehokkaat oikeussuojakeinot tuomioistuimessa, esteenä kansalliselle säännökselle, jossa henkilön mahdollisuudelle käyttää tehokkaita oikeussuojakeinoja tuomioistuimessa – kuten mahdollisuudelle nostaa kanne hallinnollisessa tuomioistuimessa – asetetaan edellytys, että kantajan on oikeuksiensa ja vapauksiensa suojaamiseksi ennen kanteen nostamista käytettävä kaikki oikeussuojakeinot, joista säädetään hallinnollisista oikaisuvaatimuksista annetun Slovakian lain kaltaisen erityislain säännöksissä?

               2)

               Jos väitetään, että on loukattu oikeutta henkilötietojen suojaan, joka on Euroopan unionissa toteutettu pääasiallisesti edellä mainitulla direktiivillä 95/46/EY ja erityisesti

                           —

                           jäsenvaltioiden velvollisuudella turvata oikeus yksityisyyteen henkilötietojen käsittelyssä ([1] artiklan 1 kohta) sekä

                           —

                           jäsenvaltioiden toimivallalla säätää henkilötietojen käsittelystä, jos käsittely on tarpeen yleistä etua koskevan tehtävän suorittamiseksi (7 artiklan e alakohta) tai jos käsittely on tarpeen rekisterinpitäjän tai tiedot saavan sivullisen oikeutetun intressin toteuttamiseksi,

                           —

                           ja kun otetaan lisäksi huomioon jäsenvaltioiden poikkeukselliset valtuudet [rajoittaa oikeuksien ja velvoitteiden alaa] (13 artiklan 1 kohdan e ja f alakohta), jos tällaiset rajoitukset ovat välttämättömiä, jotta varmistettaisiin jäsenvaltiolle tai Euroopan unionille tärkeä taloudellinen tai rahoituksellinen etu, myös rahaa, talousarviota ja verotusta koskevissa asioissa,

                     voidaanko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 artiklassa vahvistettua oikeutta yksityis- ja perhe-elämän, kodin sekä viestien kunnioittamiseen ja 8 artiklassa vahvistettua oikeutta henkilötietojen suojaan tulkita siten, ettei jäsenvaltio voi ilman rekisteröidyn suostumusta koota verohallinnon tarpeisiin luetteloja henkilötiedoista, toisin sanoen siten, että henkilötietojen hankkimiseen viranomaisen käyttöön veropetosten torjumiseksi liittyy itsessään riskejä?

               3)

               Voidaanko jäsenvaltion veroviranomaisen laatimaa luetteloa, joka sisältää [kantajan] henkilötiedot ja jonka luottamuksellisuus taataan edellä mainitun direktiivin 95/46/EY 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilla asianmukaisilla teknisillä ja organisatorisilla toimenpiteillä henkilötietojen suojaamiseksi luvattomalta luovuttamiselta tai tietojen antamiselta ja jonka [kantaja] on hankkinut itselleen ilman jäsenvaltion kyseisen veroviranomaisen lainmukaista suostumusta, pitää lainvastaisena todisteena, jonka esittäminen kansallisen tuomioistuimen on kiellettävä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan toisessa kohdassa ilmaistun oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan unionin oikeuden periaatteen nojalla?

               4)

               Onko kansallisen tuomioistuimen menettelytapa, jonka mukaan silloin kun tietyssä tapauksessa on olemassa Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntöä, joka poikkeaa Euroopan unionin tuomioistuimen antamasta vastauksesta, etusija annetaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan 3 kohdassa ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 267 artiklassa vahvistetun lojaalin yhteistyön periaatteen perusteella Euroopan unionin tuomioistuimen oikeudelliselle näkemykselle, edellä mainitun (erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjan edellä mainitussa 47 artiklassa vahvistetun) tehokkaita oikeussuojakeinoja ja oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan oikeuden mukainen?

      (1)  EYVL L 281, s. 31.


title: Asia C-312/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Anotato Dikastirio Kyprou (Kypros) on esittänyt 5.8.2009 — Giorgos Michalias v. Christina A. Ioannou-Michalia

text:
               10.10.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 244/3

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Anotato Dikastirio Kyprou (Kypros) on esittänyt 5.8.2009 — Giorgos Michalias v. Christina A. Ioannou-Michalia
   (Asia C-312/09)
   2009/C 244/04
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Anotato Dikastirio Kyprou

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Giorgos Michalias

      Vastapuoli: Christina A. Ioannou-Michalia

      Ennakkoratkaisukysymykset

   ”Kun asetuksen (EY) N:o 1347/2000 2 artiklan 1 kohtaa sekä 42 ja 46 artiklaa tulkitaan oikein ja sovelletaan, onko Euroopan unionin jonkin jäsenvaltion (Kyproksen) tuomioistuimilla toimivalta:

               a)

               avioero-oikeudenkäynneissä, jotka aviomies pani vireille valtion X (Kyproksen) tuomioistuimissa huhtikuussa 2003, sen jälkeen, kun kyseinen asetus tuli voimaan 1.5.2001 mutta ennen kuin valtiosta X (Kyproksesta) tuli jäsenvaltio 1.5.2004, ja

               b)

               avioero-oikeudenkäynneissä, jotka vaimo pani vireille 1.5.2004 jälkeen jonkin toisen jäsenvaltion (Englannin), joka koko aineellisen ajanjakson ajan oli jäsenvaltio, tuomioistuimissa?
               Molemmat puolisot olivat koko aineellisen ajanjakson ajan pysyviä asukkaita valtiossa Y (Englannissa).
               Molemmat puolisot olivat koko aineellisen ajanjakson ajan valtion X (Kyproksen) kansalaisia.”


title: Asia C-160/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Saksa) on esittänyt 2.4.2010 — Peter Köhler v. Land Hessen

text:
               19.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/26

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Frankfurt am Main (Saksa) on esittänyt 2.4.2010 — Peter Köhler v. Land Hessen
      (Asia C-160/10)
      (2010/C 161/35)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Verwaltungsgericht Frankfurt am Main

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Peter Köhler

         Vastaaja: Land Hessen

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Perustuvatko Hessenin virkamieslain (Beamtengesetz) säännökset, joissa säädetään virkamiehiä koskevasta lähtökohtaisesti pakottavasta ikärajasta, jonka saavuttamisesta seuraa virkamiehen siirtyminen eläkkeelle, unionin oikeuden perusteiden mukaan johonkin yleisen edun (Allgemeinwohl) mukaiseen tavoitteeseen?
                  Tältä osin esitetään erityisesti seuraavat yksittäiset kysymykset:

                              Mikä yksityiskohtaisia vaatimuksia on asetettava tällaiselle yleisen edun mukaiselle tavoitteelle unionin oikeuden näkökulmasta? Mitä täydentäviä kysymyksiä kansallisen tuomioistuimen pitäisi lisäksi esittää tosiseikkojen selvittämiseksi?

                              Onko intressi budjettivarojen ja henkilöstömenojen säästämiseen, tässä tapauksessa siten, että vältetään uusia palvelukseenottoja ja vähennetään siten henkilöstömenoja, direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu oikeutettu tavoite?

                              Voidaanko julkisen työnantajan tavoite kyetä suunnittelemaan tietyllä varmuudella virkamiesten lopullinen poistuminen palveluksesta tunnustaa yleisen edun mukaiseksi tavoitteeksi silloinkin, jos jokainen julkinen työnantaja voi kehittää Hessenin virkamieslain tai virkamiesten asemaa koskevan lain soveltamisalalla omia henkilöstösuunnitelmia koskevia näkemyksiään ja panna ne täytäntöön?

                              Voidaanko intressi ”edulliseen ikäjakaumaan” tai ”edulliseen ikärakenteeseen” tunnustaa yleisen edun mukaiseksi tavoitteeksi, vaikka tältä osin puuttuvat yleiset standardit tai säännökset, jotka koskisivat ikäjakauman tai ikärakenteen oikeellisuutta?

                              Voidaanko intressiä hankkia ylenemismahdollisuuksia virassa oleville, jo palvelukseen otetuille virkamiehille pitää direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna yleisen edun mukaisena oikeutettuna tavoitteena?

                              Onko ikärajaa koskevalla sääntelyllä, jolla pyritään välttämään yksittäiset riidat iäkkäämpien työntekijöiden kanssa heidän työkykynsä säilymisestä, olla yleisen edun mukainen oikeutettu tavoite?

                              Edellyttääkö direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu yleinen etu yksittäiset julkiset ja/tai yksityiset työnantajat (Dienstherren und/oder Arbeitgeber) kattavaa työmarkkinapoliittista lähestymistapaa palkkatyön alalla, milloin se sitä edellyttää ja miten yhtenäinen ja sitova tämän lähestymistavan tulee olla?

                              Voivatko yksittäiset julkiset tai yksityiset työnantajat, joiden palveluksessa on työntekijäryhmiä, tässä tapauksessa vain Hessenin virkamieslain soveltamisalaan kuuluvia virkamiehiä, ylipäänsä noudattaa yleisen edun mukaisia tavoitteita, kun ikärajoja koskevat säännökset ovat voimassa näin rajoitetusti?

                              Millä edellytyksillä yksittäisten julkisten työnantajien noudatettavissa olevia tavoitteita, joista ei ole kuitenkaan säädetty sitovasti, on pidettävä direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla yleisen edun mukaisina, koska eläkeiän ylittymisen vuoksi on vapautunut virkoja, jotka voidaan täyttää uusilla palvelukseenotoilla, mahdollisesti sen jälkeen kun on ensin ylennetty jo virassa olevia virkamiehiä? Edellyttääkö yleinen etu sellaisten yleisluontoisten väitteiden lisäksi, joiden mukaan säännös palvelee tätä tavoitetta, myös tilastotietoja tai muita tietoja, joista voidaan päätellä, että tällainen tavoite on riittävän vakava ja että se todellisuudessa voi toteutua?

                  2)

                  Mitä vaatimuksia on konkreettisesti asetettava sille, että ikärajoja koskeva sääntely, sellaisena kuin se sisältyy Hessenin virkamieslain säännöksiin, on sopiva ja asianmukainen?
                  Tarvitaanko tarkempia selvityksiä, jotta voitaisiin määritellä niiden virkamiesten — todennäköinen — lukumäärä, jotka pysyvät vapaaehtoisesti virassaan ikärajan ylityttyä, verrattuna niiden virkamiesten lukumäärään, jotka saavat joka tapauksessa ikärajan saavuttamisen jälkeen eläkkeen lyhentämättömänä ja haluavat siksi joka tapauksessa erota palveluksesta? Eikö olisi asianmukaista asettaa siltä osin vapaaehtoisuus etusijalle pakolliseen palveluksesta eroamiseen nähden niin kauan kuin eläkkeen alentamista koskevilla säännöksillä, joita sovelletaan silloin, kun eläkkeelle siirrytään ennen sääntöjenmukaista ikärajaa, huolehditaan siitä, että vältetään epäasianmukaiset eläkebudjettiin kohdistuvat kulut ja siihen liittyvät henkilöstökulut (vapaaehtoisuus ennen pakkoa asianmukaisempana ja kaiken kaikkiaan vähintään yhtä sopivana sääntelynä)?
                  Voidaanko pitää asianmukaisena ja tarpeellisena, että kun virkamiehet saavuttavat tietyn korkean iän, kuten tässä tapauksessa 65 vuoden iän, oletetaan yleisesti, että he ovat työkyvyttömiä, ilman että tätä olettamusta voitaisiin osoittaa vääräksi, ja virkasuhde lakkaa siten automaattisesti?
                  Onko asianmukaista asettaa edellytykseksi sille, että työskentelyä virkasuhteessa jatketaan siihen saakka, kun asianomainen täyttää 68 vuotta, mikä on sinänsä mahdollista, joka tapauksessa yksinomaan työnantajan erityinen intressi, ilman että tällaiset intressit kuitenkaan pakottaisivat virkasuhteen päättämiseen ilman mitään oikeudellista mahdollisuutta vedota virkasuhteeseen uudelleen?
                  Johtaako ikärajaa koskeva sääntely, josta välttämättä seuraa virasta eroaminen sen sijaan, että tyydyttäisiin vahvistamaan direktiivin 2000/78/EY 6 artiklan 2 kohdassa sallitulla tavalla edellytykset oikeudelle lyhentämättömään eläkkeeseen, siihen, että aliarvioidaan sopimattomalla tavalla vanhempien ihmisten vaatimukset verrattuna nuorten ihmisten vaatimuksiin, joita ei lähtökohtaisesti voida pitää tärkeämpinä?
                  Siltä osin kuin uusien palvelukseenottojen ja/tai ylennysten helpottamisen tavoite tunnustetaan sallituksi, on pohdittava sitä, mitä täsmällisimpiä vaatimuksia on asetettava tosiseikkojen osalta sen osoittamiseksi, missä määrin kukin ikärajaa koskevaan sääntelyyn vetoava yksittäinen julkinen työnantaja tai kaikki sääntelyn soveltamisalaan kuuluvat julkiset työnantajat käyttävät tosiasiallisesti näitä mahdollisuuksia, mukaan lukien tai poissulkien yleiset työmarkkinat?
                  Kun otetaan huomioon nykyään jo havaittavissa oleva väestörakenteesta johtuva puute työmarkkinoilla, samaan aikaan ilmennyt kaikenlaisen ammattityövoiman tarve eli myös liittovaltion ja osavaltioiden julkishallinnon tarpeet, onko asianmukaista ja tarpeellista, että työkykyiset virkamiehet, jotka haluavat edelleen jatkaa virassaan, pakotetaan kuitenkin eroamaan virkasuhteestaan, vaikka samaan aikaan vallitsee huomattava ja työmarkkinoiden välityksellä vaikeasti täytettävissä oleva henkilöstötarve? Tarvitaanko siltä osin alakohtaisia työmarkkinatietoja, jotka olisi mahdollisesti myöhemmin vielä kerättävä?

                  3)

                  Mitä vaatimuksia on asetettava ikärajoja koskevien Hessenin ja mahdollisesti myös liittovaltion säännösten johdonmukaisuuden osalta?
                  Voidaanko Hessenin virkamieslain 50 §:n 1 momentin ja Hessenin virkamieslain 50 §:n 3 momentin välistä suhdetta pitää ristiriidattomana, jos lähtökohtaisesti mahdollinen työskentelyn jatkaminen ikärajan saavuttamisen jälkeen riippuu yksinomaan työnantajan intresseistä?
                  Onko Hessenin virkamieslain 50 §:n 3 momenttia tulkittava direktiivin perusteella mahdollisesti siten, että sopimattoman ikään perustuvan syrjinnän estämiseksi virkasuhteen on jatkuttava aina silloin, jos virkatehtäviin liittyvät perusteet eivät ole sen esteenä? Mitä vaatimuksia tällaisten perusteiden olemassaololle on mahdollisesti asetettava? Onko tältä osin oletettava, että virkatehtäviin liittyvät intressit edellyttävät virkasuhteen jatkumista jo sillä perusteella, että kyseessä olisi muutoin ikään perustuva syrjintä, joka ei ole oikeutettavissa?
                  Miten voitaisiin soveltaa tältä osin edellytettyä Hessenin virkamieslain 50 §:n 3 momentin tulkintaa, jotta kantajan virkasuhdetta jatkettaisiin tai se aloitettaisiin uudelleen, vaikka virkasuhde on sittemmin päättynyt? Pitäisikö tässä tapauksessa jättää soveltamatta Hessenin virkamieslain 50 §:n 1 momenttia ainakin siihen saakka, kun asianomainen täyttää 68 vuotta?
                  Onko asianmukaista ja välttämätöntä yhtäältä vaikeuttaa vapaaehtoista eläkkeelle jäämistä 60 tai 63 vuoden iästä lähtien siten, että eläkkeen määrää leikataan pysyvästi, mutta toisaalta tehdä vapaaehtoinen työskenteleminen yli 65-vuotiaana mahdottomaksi, jos työnantajalla ei ole poikkeuksellisesti erityistä intressiä työskentelyn jatkamiseen?
                  Lakkaako Hessenin virkamieslain 50 §:n 1 momentin mukainen ikärajaa koskeva sääntely olemasta asianmukainen ja välttämätön sen vuoksi, että yhtäältä osa-aikaeläkkeellä olevia ja toisaalta määräaikaisia virkamiehiä koskevat edullisemmat säännökset?
                  Mikä merkitys on johdonmukaisuuden kannalta toisistaan poikkeavilla virka-, työ- ja sosiaalivakuutuslainsäädännön säännöksillä, joilla yhtäältä pyritään nostamaan pysyvästi ikää, josta lähtien eläkesuorituksia voidaan saada leikkaamattomina, toisaalta kielletään irtisanominen lakisääteisen vanhuuseläkkeen osalta säädetyn iän saavuttamisen vuoksi, mutta toisaalta työsuhde päättyy pakottavasti täsmälleen tämän iän saavuttamisen myötä?
                  Onko sillä johdonmukaisuuden kannalta merkitystä, että ikärajojen asteittainen korottaminen palvelee sosiaalivakuutuksessa sekä liittovaltion ja joidenkin osavaltioiden virkamiesoikeudessa ensisijaisesti virkamiesten intressiä siihen, että heihin sovelletaan leikkaamattoman vanhuuseläkkeen tai leikkaamattoman eläkkeen tiukennettuja edellytyksiä mahdollisimman myöhään? Ovatko nämä kysymykset merkityksettömiä sen vuoksi, että ikärajoja ei ole vielä korotettu Hessenin virkamieslain soveltamisalaan kuuluvien virkamiesten osalta, vaikka korotus tulee lähitulevaisuudessa voimaan työsuhteessa olevien työntekijöiden osalta?


title: Asia C-305/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Satu Mare (Romania) on esittänyt 25.6.2014 – Sergiu Lucian Băbăşan v. Inspectoratul Judeţean de Poliţie Satu Mare

text:
               22.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 329/2

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Satu Mare (Romania) on esittänyt 25.6.2014 – Sergiu Lucian Băbăşan v. Inspectoratul Judeţean de Poliţie Satu Mare
   (Asia C-305/14)
   2014/C 329/02
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunalul Satu Mare

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Sergiu Lucian Băbăşan

      Vastaaja: Inspectoratul Judeţean de Poliţie Satu Mare

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Sovelletaanko Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 1 kohtaa yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 11 artiklan 1 kohdan ja 12 artiklan 1 kohdan kanssa myös Romanian alueella suoraan unionin kansalaisiin vai ei?

               2)

               Onko Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 1 kohtaa yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 11 artiklan 1 kohdan ja 12 artiklan 1 kohdan kanssa tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä sille, että unionin kansalaisten on noudatettava sen kaltaisia jäsenvaltioiden kansallisia oikeussääntöjä kuten julkisten kokoontumisten järjestämistä ja pitämistä koskevan Romanian lain nro 60/1991 pakottavia säännöksiä eli tämän lain 12 §:n 1 momenttia yhdessä lain 26 §:n 1 momentin a kohdassa vahvistettujen seuraamusten kanssa?


1.11.97                rl                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    C 331 /23
selvästi pitänyt ylentää, ja kantaja väittää urakehityksensä        tetty. Tämän vuoksi ja kun kaiken lisäksi tutkimusten jäl
hidastuvan huomattavasti ilman, että nimittävällä viran            keenkin asia on ollut epäselvä, tehty päätös ei ole oikeassa
omaisella olisi siihen perusteltu syy.                              suhteessa kantajan käyttäytymisen moitittavuuteen, kun
                                                                    otetaan huomioon muun ohessa kurinpitolautakunnan
                                                                    esiintuomat lieventävät asianhaarat.
Benedetto D'Agostinon 22.8.1997 Euroopan parlamenttia
                    vastaan nostama kanne
                        (Asia T-242/97)                             Catherine Metdepenningenin ym. 26.8.1997 Euroopan
                                                                             yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                          ( 97/C 331/46 )                                                  (Asia T-243/97)
                                                                                97/C 331 /47)
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Benedetto D'Agostino, kotipaikka Bryssel ( Belgia ), on nos
tanut 22.8.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus
asteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan parlamenttia               Catherine Metdepenningen, kotipaikka Bryssel, Jeröme
vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Jean-Noel             Poussielgue, kotipaikka Bryssel, ja Jürgen Wettig, koti
Louis, Thierry Demaseure ja Ariane Tornel, Bryssel, ja              paikka Bryssel, ovat nostaneet 26.8.1997 Euroopan yhtei
prosessiosoite Luxemburgissa on Fiduciaire Myson SARL,              söjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen
30 rue de Cessange .                                                Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajien edusta
                                                                    jana on asianajaja Nicolas Lhoëst, Bryssel, ja prosessi
                                                                    osoite Luxemburgissa on Fiduciarie Myson SARL, 30 rue
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois             Cessange.
tuin
                                                                    Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
— kumoaa komission 28.10.1996 tekemän päätöksen,                    tuin
     jolla hänen palkkaluokkaansa alennettiin palkkaluo
     kan C 1 neljänneltä tasolta palkkaluokan C 5 ensim
     mäiselle tasolle,                                              — kumoaa komission päätökset, joilla hylättiin kantajien
                                                                         hakemukset saada mahdollisesti pidennettyä heidän
                                                                         tilapäisen toimenhaltijan sopimuksensa kaikkiaan vii
— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                   den vuoden pituisiksi,
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                 — toteaa komission 13.11.1996 tekemän päätöksen lain
                                                                         vastaiseksi siltä osin, kuin siinä rajoitetaan kaikkien
                                                                         Euroopan yhteisöjen muihin toimenhaltijoihin sovellet
Kantaja esittää ensiksikin, että vastaaja on rikkonut henki             tavien palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan a kohdan
löstösääntöjen liitteessä IX olevan 7 artiklan ensimmäistä               soveltamisalaan kuuluvien tilapäisten toimenhaltijoi
kohtaa, kun se ei ole noudattanut kurinpitoasian käsittelyn              den sopimusten pituus kolmeen vuoteen niin, että sitä
vaiheille asetettuja kohtuullisia määräaikoja ilman, että                voidaan pidentää enintään yhdellä vuodella,
menettelyn kestolle olisi esitetty perusteita . Kantaja vetoaa
lisäksi puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen siltä osin
kuin kanteen kohteena oleva päätös on perustunut sellai            — velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
siin asiakirjoihin, joita ei ole annettu hänelle tiedoksi .
                                                                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantaja väittää myös, että kyseessä olevaa päätöstä teh
täessä on tapahtunut ilmeinen arviointivirhe eikä päätöstä
ole perusteltu asianmukaisesti, minkä lisäksi päätöksen             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat
tekeminen loukkaa suhteellisuusperiaatetta . Hän nimittäin          samat kuin asiassa T-l 85/97, Godts vastaan komissio (1).
korostaa, että riidanalainen seuraamus on perustunut pelk
kiin todistamatta jääneisiin ja kantajan joiltakin osin
nimenomaisesti kiistämiinkin ilmoituksiin, ja että asia            (') EYVL C 252, 16.8.1997, s . 37.
kirja-aineistossa kokonaisuudessaan esiintyvät lukuisat ris
tiriitaisuudet estävät hahmottamasta todellista tilannetta
niiden seikkojen perusteella, joita häntä vastaan on esi


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 10 päivänä toukokuuta 2005, asiassa T-193/03, Giuseppe Piro vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö — Kumoamiskanne — Arviointikertomus — Perustelut — Vahingonkorvauskanne — Henkinen kärsimys)

text:
               9.7.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/17

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   10 päivänä toukokuuta 2005,
   asiassa T-193/03, Giuseppe Piro vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Henkilöstö - Kumoamiskanne - Arviointikertomus - Perustelut - Vahingonkorvauskanne - Henkinen kärsimys)
   (2005/C 171/29)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa T-193/03, Giuseppe Piro, Euroopan yhteisöjen komission virkamies, kotipaikka Wezembeek Oppem (Belgia), edustajinaan asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal ja X. Martin Membiela, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään C. Berardis-Kayser ja H. Tserepa-Lacombe, prosessiosoite Luxemburgissa), jossa kantaja vaatii yhtäältä komission päätöksen, jolla on vahvistettu kantajaa koskeva lopullinen arviointikertomus ajanjaksolta 1997–1999, kumoamista ja toisaalta vahingonkorvausta, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Vilaras sekä tuomarit M. E. Martins Ribeiro ja K. Jürimäe, kirjaaja: hallintovirkamies I. Natsinas, on antanut 10.5.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1

               Komissio velvoitetaan maksamaan kantajalle yksi euro korvauksena aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä.

               2

               Kanne hylätään muilta osin.

               3

               Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan puolet kantajan oikeudenkäyntikuluista. Kantaja vastaa puolesta omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 184, 2.8.2003.


title: Asia T-440/17: Kanne 4.7.2017 – Arca Capital Bohemia v. komissio

text:
               16.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 347/25

         Kanne 4.7.2017 – Arca Capital Bohemia v. komissio
   (Asia T-440/17)
   (2017/C 347/34)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Arca Capital Bohemia a.s. (Praha, Tšekki) (edustaja: asianajaja M. Nedelka)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 15.3.2017 tehdyn komission päätöksen COMP/D3/PB/2017/026659, jolla evättiin asetuksen (EY) N:o 1049/2001 mukainen oikeus tutustua asiakirjoihin, jotka liittyvät asiaan COMP/SA.17006 – C 27/04 (ex CZ 49/03) – Agrobanka Praha a.s. ja GE Capital Bank a.s

               —

               kumoamaan 4.5.2017 tehdyn komission päätöksen C(2017) 3130 final, jolla pysytettiin 15.3.2017 tehty päätös COMP/D3/PB/2017/026659

               —

               velvoittamaan komissio vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä ja kolmannessa luetelmakohdassa säädettyjä poikkeuksia sovellettiin virheellisesti.
               Kantaja väittää tältä osin, että vastaaja sovelsi virheellisesti merkityksellistä oikeuskäytäntöä, joka sen mukaan ei sovellu tapauksiin, joissa hallinnollisen asiakirja-aineiston käsittely on lopetettu. Valtiontukiasioissa on lisäsi hyvin suuri yleinen intressi saada mahdollisimman paljon tietoa valtion elinten valvomiseksi, ja kaupallisiin etuihin perustuviin argumentteihin olisi myös sovellettava erilaista harkintaa kuin sulautumisia tai kartelleja koskevissa asioissa.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan ylivoimainen yleinen etu edellyttää asiakirjojen ilmaisemista.
               Kantaja esittää tältä osin väitteitä, jotka liittyvät kyseessä olevan pankin yksityistämisen taustalla oleviin syihin ja Tšekin pankkisektorin vakauteen.


title: Asia T-118/08: Kanne 13.3.2008 — Actega Terra v. SMHV (TERRAEFFEKT matt & gloss)

text:
               26.4.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 107/42

         Kanne 13.3.2008 — Actega Terra v. SMHV (TERRAEFFEKT matt & gloss)
   (Asia T-118/08)
   (2008/C 107/71)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Actega Terra GmbH (Lehrte, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Andorfer-Erhard)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)
   Vaatimukset

               —

               SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 7.1.2008 asiassa R 1467/2007-1 tekemä päätös on kumottava

               —

               on todettava, että asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdat eivät ole esteenä haetun yhteisön tavaramerkin N:o 5 454 517 TERRAEFFEKT matt & gloss rekisteröimiselle luokkaan 2 ”lakat, erityisesti graafiseen teollisuuteen; mitään edellä mainituista tavaroista ei ole tarkoitettu rakennusalalle” kuuluvia tavaroita varten

               —

               toissijaisesti on rajoitettava yhteisön tavaramerkkihakemuksessa N:o 5 454 517 tarkoitettujen tavaroiden kuvaus seuraavasti:

         ”Luokka 2: Lakka, joka pohjalle siveltynä saa pohjan laadusta riippuen aikaan matan tai kiiltävän pinnan, erityisesti graafiseen teollisuuteen; mitään edellä mainituista tavaroista ei ole tarkoitettu rakennusalalle”
   ja todettava, että asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdat eivät ole esteenä haetun tavaramerkin rekisteröimistä

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”TERRAEFFEKT matt & gloss” luokkaan 2 kuuluvia tavaroita varten (hakemus N:o 5 454 517).

      Tutkijan päätös: Hakemuksen hylkääminen.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen.

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska haetulla tavaramerkillä on vaadittu erottamiskyky ja se ei ole yksinomaan kuvaileva.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).


title: Asia F-103/12: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 5.11.2013 — Doyle v. Europol (Henkilöstö — Europolin henkilöstö — Sopimuksen uudistamatta jättäminen — Kieltäytyminen myöntämästä toistaiseksi voimassa olevaa sopimusta — Virkamiestuomioistuimen suorittama kumoaminen — Virkamiestuomioistuimen tuomion täytäntöönpano)

text:
               21.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 377/21

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 5.11.2013 — Doyle v. Europol
   (Asia F-103/12) (1)

   (Henkilöstö - Europolin henkilöstö - Sopimuksen uudistamatta jättäminen - Kieltäytyminen myöntämästä toistaiseksi voimassa olevaa sopimusta - Virkamiestuomioistuimen suorittama kumoaminen - Virkamiestuomioistuimen tuomion täytäntöönpano)
   2013/C 377/48
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Margaret Doyle (Noordwijkerhout, Alankomaat) (edustajat: asianajajat W. J. Dammingh ja N. D. Dane)

      Vastaaja: Euroopan poliisivirasto (asiamiehet: D. Neumann ja D. El Khoury, avustajanaan asianajaja B. Wägenbaur)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Europolin sen päätöksen kumoamista koskeva vaatimus, jolla pantiin täytäntöön virkamiestuomioistuimen asiassa F-37/09, Doyle vastaan Europol, 29.6.2010 antama tuomio ja jolla Europol myönsi kantajalle kiinteämääräisen korvauksen kantajalle päätöksestä, joka kyseisellä tuomiolla kumottiin, aiheutuneen vahingon korvaamiseksi

      Tuomiolauselma

               1)

               28.11.2011 tehty päätös, jolla Euroopan poliisivirasto myönsi Margaret Doylelle 3 000 euroa virkamiestuomioistuimen asiassa F-37/09, Doyle vastaan Europol, 29.6.2010 antaman tuomion täytäntöön panemiseksi, kumotaan.

               2)

               Euroopan poliisivirasto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Doylen oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 26, 26.1.2013, s. 70.


title: Asia C-18/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 21.2.2013 (Nejvyšší správní soudin (Tšekin tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Město Žamberk v. Finanční ředitelství v Hradci Králové, josta on tullut Odvolací finanční ředitelství (Verotus — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 132 artiklan 1 kohdan m alakohta — Vapautus arvonlisäverosta — Läheisesti urheiluun ja liikuntakasvatukseen liittyvät palvelujen suoritukset — Järjestäytymätön ja epäsäännöllinen urheilu — Kunnallinen uimala)

text:
               20.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 114/18

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 21.2.2013 (Nejvyšší správní soudin (Tšekin tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Město Žamberk v. Finanční ředitelství v Hradci Králové, josta on tullut Odvolací finanční ředitelství
   (Asia C-18/12) (1)

   (Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 132 artiklan 1 kohdan m alakohta - Vapautus arvonlisäverosta - Läheisesti urheiluun ja liikuntakasvatukseen liittyvät palvelujen suoritukset - Järjestäytymätön ja epäsäännöllinen urheilu - Kunnallinen uimala)
   2013/C 114/25
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Nejvyšší správní soud

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Město Žamberk

      Vastaaja: Finanční ředitelství v Hradci Králové, josta on tullut Odvolací finanční ředitelství

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Nejvyšší správní soud — Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) 132 artiklan 1 kohdan m alakohdan tulkinta — Vapautukset — Urheiluun ja liikuntakasvatukseen läheisesti liittyvät palvelujen suoritukset — Urheilutoiminnan mahdollinen harrastaminen satunnaisesti virkistystarkoituksessa kaupungin ylläpitämässä uimalassa (vesipuisto), jossa on välineet kyseiseen toimintaan

      Tuomiolauselma

               1)

               Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 132 artiklan 1 kohdan m alakohtaa on tulkittava siten, että omaehtoista, satunnaista ja muuten kuin urheilukilpailuihin osallistumiseksi harrastettavaa urheilua voidaan pitää kyseisessä säännöksessä tarkoitettuna urheiluna.

               2)

               Direktiivin 2006/112 132 artiklan 1 kohdan m alakohtaa on tulkittava siten, että pääsyn tarjoamista sellaiseen uimalaan, joka tarjoaa kävijöilleen paitsi tilat urheilun harrastamiseen myös huvittelu- ja virkistystoimintoja, voidaan pitää läheisesti urheiluun liittyvänä palvelujen suorituksena. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on Euroopan unionin tuomioistuimen tässä tuomiossa esittämien tulkinnallisten seikkojen valossa ja pääasian erityiset olosuhteet huomioon ottaen ratkaistava, onko pääasian tilanne tällainen.

      (1)  EUVL C 98, 31.3.2012.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (kolmas jaosto) 11 päivänä marraskuuta 2004, asiassa C-73/03, Espanjan kuningaskunta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Valtiontuet — Maatilojen omistajanvaihdoille myönnetyt veroedut — Maanviljelijöille myönnetty lainojen korkohyvitys ja takaus)

text:
               8.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/11

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (kolmas jaosto)
   11 päivänä marraskuuta 2004,
   asiassa C-73/03, Espanjan kuningaskunta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Valtiontuet - Maatilojen omistajanvaihdoille myönnetyt veroedut - Maanviljelijöille myönnetty lainojen korkohyvitys ja takaus)
   (2005/C 6/19)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asiassa C-73/03, jossa on kyse EY 230 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesta kumoamiskanteesta, Espanjan kuningaskunta (asiamiehenään S. Ortiz Vaamonde), vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään J. L. Buendía Sierra), yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Rosas, sekä tuomarit J.-P. Puissochet, S. von Bahr (esittelevä tuomari), J. Malenovský ja U. Lõhmus, julkisasiamies: M. Poiares Maduro, kirjaaja: R. Grass, on antanut 11.11.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 101, 26.4.2003.


title: Yhdistetyt asiat C-53/13 ja C-80/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.6.2014 (Krajský soud v Ostravěn ja Nejvyšší správní soudin (Tšekin tasavalta) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) – Strojírny Prostějov a.s. (C-53/13) ja ACO Industries Tábor s.r.o. (C-80/13) v. Odvolací finanční ředitelství (Palvelujen tarjoamisen vapaus — Työvoimanvuokraustoimisto — Toiseen jäsenvaltioon sijoittautunut toimisto, joka lähettää työntekijöitä työhön — Rajoitus — Työvoimaa käyttävä yritys — Ennakonpidätys kyseisten työntekijöiden tuloverotusta varten — Velvollisuus — Tilittäminen valtiolle — Velvollisuus — Tilanne, jossa kotimainen toimisto lähettää työntekijöitä työhön — Tällaisten velvollisuuksien puuttuminen)

text:
               25.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.6.2014 (Krajský soud v Ostravěn ja Nejvyšší správní soudin (Tšekin tasavalta) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) – Strojírny Prostějov a.s. (C-53/13) ja ACO Industries Tábor s.r.o. (C-80/13) v. Odvolací finanční ředitelství
   (Yhdistetyt asiat C-53/13 ja C-80/13) (1)

   ((Palvelujen tarjoamisen vapaus - Työvoimanvuokraustoimisto - Toiseen jäsenvaltioon sijoittautunut toimisto, joka lähettää työntekijöitä työhön - Rajoitus - Työvoimaa käyttävä yritys - Ennakonpidätys kyseisten työntekijöiden tuloverotusta varten - Velvollisuus - Tilittäminen valtiolle - Velvollisuus - Tilanne, jossa kotimainen toimisto lähettää työntekijöitä työhön - Tällaisten velvollisuuksien puuttuminen))
   2014/C 282/13
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki

      Ennakkoratkaisua pyytäneet tuomioistuimet

   Krajský soud v Ostravě ja Nejvyšší správní soud

      Pääasioiden asianosaiset

      Kantajat: Strojírny Prostějov a.s. (C-53/13) ja ACO Industries Tábor s.r.o. (C-80/13)

      Vastaaja: Odvolací finanční ředitelství

      Tuomiolauselma

   SEUT 56 artikla on esteenä pääasioissa kyseessä olevan kaltaiselle lainsäädännölle, jonka mukaan ensimmäiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden yritysten, jotka käyttävät toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden mutta ensimmäisessä valtiossa sivuliikkeen välityksellä toimintaa harjoittavien työvoimanvuokraustoimistojen palveluksessa olevia ja työhön lähettämiä työntekijöitä, on tehtävä ennakonpidätys ja tilitettävä se ensimmäiselle valtiolle mainittujen työntekijöiden tuloverotusta varten, kun ensimmäiseen valtioon sijoittautuneille yhtiöille, jotka käyttävät kyseiseen samaan valtioon sijoittautuneiden työvoimanvuokraustoimistojen palveluja, ei ole asetettu samaa velvollisuutta.

      (1)  EUVL C 141, 18.5.2013.

      EUVL C 147, 25.5.2013.


title: Asia T-208/08: Kanne 4.6.2008 — Gosselin World Wide Moving v. komissio

text:
               30.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/45

         Kanne 4.6.2008 — Gosselin World Wide Moving v. komissio
   (Asia T-208/08)
   (2008/C 223/78)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Gosselin World Wide Moving (Deurne, Belgia) (edustajat: advocaat F. Wijcmans ja avocate S. De Keer)

      Vastaaja: komissio
   Vaatimukset

               —

               EY 81 artiklan soveltamista koskevasta menettelystä (asia COMP/38.543- Kansainväliset muuttopalvelut) 11.3.2008 tehdyn komission päätöksen K(2008) 926 lop., joka annettiin kantajalle tiedoksi 25.3.2008, kumoaminen siltä osin kuin se on osoitettu kantajalle

               —

               toissijaisesti päätöksen 1 artiklan, siltä osin kuin se on osoitettu kantajalle ja siltä osin kun kantajan katsotaan syyllistyneen jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen 31.1.1992–18.9.2002, kumoaminen, ja 2 artiklassa määrätyn sakon, siltä osin kuin se on osoitettu kantajalle, alentaminen rikkomisen mukautetun keston mukaisesti

               —

               toissijaisesti päätöksen 2 artiklan e kohdan, siltä osin kuin se on osoitettu kantajalle, kumoaminen toisessa ja/tai kolmannessa kanneperusteessa esitettyjen perusteiden takia ja 2 artiklassa asetun sakon, siltä osin kuin se on osoitettu kantajalle, määrän vastaava alentaminen

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja toteaa ensimmäisessä kanneperusteessa, että päätöksellä rikotaan EY 81 artiklaa. Se esittää kanneperusteen ensimmäisessä osassa, että komissio ei ole osoittanut lain vaatimalla tavalla, että menettelyt, jotka voidaan lukea kantajan syyksi, voidaan katsoa EY 81 artiklassa tarkoitetuksi merkittäväksi kilpailunrajoitukseksi. Se lausuu kanneperusteen toisessa osassa, että komissio ei ole osoittanut lain vaatimalla tavalla, että sopimus, johon kantaja oli osallistunut, oli omiaan vaikuttamaan merkittävällä tavalla jäsenvaltioiden väliseen kauppaan
   Kantaja esittää toissijaisesti toisena kanneperusteena, että päätöksellä rikotaan asetuksen N:o 1/2003 (1) 23 artiklaa, asetuksen 17/62 (2) 15 artiklan 2 kohtaa ja määrättävien sakkojen laskennasta annettuja suuntaviivoja (3). Näitä säännöksiä on rikottu komission vahvistaessa rikkomisen vakavuuden, kilpailusääntöjen rikkomisen keston, sen määrittäessä myyntiarvon määrätyn sakon perusmäärän laskemista varten ja lopuksi sen kieltäytyessä katsomasta kantajaa koskevan sakon määrän laskemisen yhteydessä, että kysymyksessä olisivat lieventävät asianhaarat.
   Se esittää toissijaisesti kolmantena valitusperusteena, että asiassa on loukattu yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, erityisesti rikkomuksen vakavuuden ja sakon laskemisen osalta huomioon otettavan myyntiarvon määrittämisen yhteydessä.

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (EYVL L 1, s. 1).

      (2)  ETY:n neuvoston asetus N:o 17 (perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus) (EYVL 1962, 13, s. 204).

      (3)  Suuntaviivat asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (EYVL C 210, 2006, s. 2).


title: Alberny Frères'n ym:n 31.12.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota ja Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne (Yhdistetyt asiat T-615/97 - T-618/97)

text:
28.3.98                FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 94/29
Lainvastaisuusväitteensä lisäksi kantajat esittävät vaati-         jaksoa ja koska asetus ei millään tavoin velvoittanut jäsen-
mustensa tueksi, että suhteellisuusperiaatetta, luottamuk-         valtioita. Lisäksi yhteisön säätämät toimenpiteet koskivat
sensuojan periaatetta, yhdenvertaisen kohtelun periaatetta,        vain tiettyjä etuoikeutettuja alueita. Kantajat korostavat
suhteellisuusperiaatetta ja omistusoikeuden suojaa koske-          tältä osin, että koska vahinko oli jo syntynyt 1.1.1993,
vaa periaatetta sekä vapaata ammatinharjoittamisoikeutta           asetuksen (ETY) N:o 3904/92 julkaisemispäivä aiheutti
on loukattu.                                                       sen, että joillakin siinä säädetyillä toimenpiteillä ei enää
                                                                   ollut merkitystä siitä syystä, että yrityksillä oli velvollisuus
                                                                   toteuttaa tarvittavat taloudelliset toimenpiteet samana päi-
                                                                   vänä ilman tukitoimenpiteitä rajoittaakseen tappioitaan.
                                                                   Kaikki ehdotetut toimenpiteet voitiin toteuttaa vasta tar-
                                                                   vittavien rakenneuudistustoimenpiteiden jälkeen.
Alberny FreÁres'n ym:n 31.12.1997 Euroopan yhteisöjen
komissiota ja Euroopan unionin neuvostoa vastaan                   Kantajat väittävät, että heidän saavutettuja oikeuksiaan ja
                         nostama kanne                             lisäksi oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatetta
            (Yhdistetyt asiat T-615/97ÐT-618/97)                   sekä syrjintäkiellon periaatetta on loukattu.
                          (98/C 94/73)
                                                                   Kantajat huomauttavat tältä osin erityisesti, ettei millään
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                     toimenpiteillä, joihin yritykset ryhtyivät ennen 31.12.1992
                                                                   varautuakseen 1.1.1993 toteutuneeseen yhteisön sisäisen
                                                                   tulliliikenteen lakkaamiseen ja joihin kuuluivat muun
Alberny FreÁres ym., kotipaikka Ranska, on nostanut                muassa tietyissä yritysorganisaatioissa toimitetut irtisano-
31.12.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-               miset, voitu toteuttaa sellaisessa asetuksessa säädettyjä toi-
teen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen                  menpiteitä, joka julkaistiin vasta 31.12.1992 eli samaan
komissiota ja Euroopan unionin neuvostoa vastaan. Kan-             aikaan kun vahinko syntyi. Lisäksi edellä mainitussa ase-
tajan edustajina ovat asianajaja Jean-FrancËois Bournilhas,        tuksessa (ETY) N:o 3904/92 käsitellään kaikkia tilanteita
Pariisi, ja solicitor Mark Clough, Law Society of England          samalla tavalla huolimatta siitä, että jäsenvaltioiden välillä
& Wales, ja prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto          on suuria eroavuuksia. Lopuksi kyseisen asetuksen sään-
Aloyse May, 31 Grand-rue.                                          nökset ovat syrjiviä, koska niitä, jotka ryhtyivät toimenpi-
                                                                   teisiin ennen tammikuuta 1993, kohdellaan eri tavoin kuin
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-         niitä, jotka ryhtyivät toimenpiteisiin vasta asetuksen jul-
tuin                                                               kaisemisen jälkeen.
Ð toteaa, että vastaajat ovat perustamissopimuksen                 Toissijaisesti kantajat väittävät, että yhteisö on tuottamuk-
    215 artiklassa tarkoitetuin tavoin vastuussa niistä            sesta riippumattomassa vastuussa, ja perustavat väitteensä
    vahingoista, joita kantajien harjoittamalle valtuutetun        periaatteeseen, jonka mukaan yksityisiä on kohdeltava
    tulliasioitsijan toiminnalle aiheutui toimenpiteistä, joi-     yhdenvertaisesti niiden oikeuksien ja velvollisuuksien
    hin neuvosto ryhtyi pyrkiessään toteuttamaan tavaroi-          osalta, joita niillä on julkiseen valtaan nähden (le principe
    den vapaan liikkuvuuden sisämarkkinoilla 1.1.1993              de rupture de l'eÂgaliteÂ devant les charges publiques). Kan-
    lähtien, ja siitä, ettei neuvosto toteuttanut kantajien        tajien mukaan yhteisön toimielinten toiminta voidaan rin-
    intressien turvaamisen kannalta tarpeellisia toimenpi-         nastaa pakkolunastukseen, koska tilanne, johon kantajat
    teitä eikä komissio ehdottanut tai neuvosto toteuttanut        ovat joutuneet, on vaikeampi kuin tilanne, johon ne olisi-
    toimenpiteitä, jotka olivat tarpeen kantajien lakiin           vat voineet joutua kyseiselle taloudelliselle alalle ominais-
    perustuvien oikeuksien turvaamiseksi                           ten riskien toteuduttua.
Ð velvoittaa vastaajat yhteisvastuullisesti korvaamaan             (1) Tulliasiamiesten ja tulliasioitsijoiden ammatin sopeuttamisesta
    kantajille aiheutetut edellä mainitut vahingot 8 prosen-           sisämarkkinoille 17 päivänä joulukuuta 1992 annettu neuvos-
    tin mukaisine vuotuisine korkoineen 1.1.1993 lukien                ton asetus (ETY) N:o 3904/92 (EYVL L 394, 31.12.1992,
                                                                       s. 1).
Ð velvoittaa vastaajat yhteisvastuullisesti korvaamaan
    oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantajat, jotka ovat ranskalaisia valtuutettuja tulliasioitsi-     SPRL NoeÈl Boone ym:n 24.12.1997 Euroopan yhteisöjen
joita, väittävät, etteivät yhteisöjen toimielimet ole toteutta-    komissiota ja Euroopan unionin neuvostoa vastaan
neet toimenpiteitä, joilla Euroopan yhtenäisasiakirjalla                                     nostama kanne
perustettujen sisämarkkinoiden toteuttamisesta aiheutuvaa                       (Yhdistetyt asiat T-620/97ÐT-627/97)
vahinkoa olisi voitu tarkoituksenmukaisesti rajoittaa.
                                                                                (98/C 94/74)
Kantajat väittävät tältä osin, että yhteisön viranomaiset
reagoivat kantajien vaikeaan tilanteeseen ainoastaan anta-                          (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
malla asetuksen (ETY) N:o 3904/92 (1). Tässä asetuksessa
säädettyjä toimenpiteitä on kuitenkin pidettävä sopimatto-         SPRL NoeÈl Boone ym., kotipaikka Belgia, ovat nostaneet
mina, koska ne koskivat vain yhden vuoden pituista ajan-           24.12.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-