title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kuudes jaosto), 6 päivänä maaliskuuta 1997, asiassa C-167/95 (Gerechtshof te 's-Hertogenboschin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Maatschap M. J. M. Linthorst, K. G. P. Pouwels en J. Scheres c.s. vastaan Inspecteur der Belastingdienst/Ondernemingen Roermond (Kuudes arvonlisäverodirektiivi - 9 artikla - Eläinlääkäreiden suorittamat palvelut)

text:
5.4.97               I FI I                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  N:o C 108/9
Avioero-oikeudenkäynnissä annettua päätöstä, jossa mää             Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmu
rätään maksettavaksi kertakorvaus sekä siirtämään tietty            kaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhden
omaisuus puolisolta toiselle, on pidettävä elatusapua kos          mukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta
kevana päätöksenä, jolloin se siis kuuluu tuomioistuimen             1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/
toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityis           ETY 9 artiklaa on tulkittava siten, että eläinlääkäreiden
oikeuden alalla 27 päivänä syyskuuta 1968 tehdyn yleisso           pääasiallisesti ja tavanomaisesti suorittamien palvelujen
pimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Tanskan ku              osalta palvelujen suorituspaikkana on pidettävä paikkaa,
ningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois             jossa suorittajalla on liiketoimintansa kotipaikka tai kiin
Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä 9 päivä          teä toimipaikka, josta palvelu suoritetaan, taikka jos täl
nä lokakuuta 1978 tehdyllä liittymissopimuksella sekä               laista kotipaikkaa tai kiinteää toimipaikkaa ei ole, suorit
Helleenien tasavallan liittymisestä 25 päivänä lokakuuta            tajan kotipaikkaa tai pysyvää asuinpaikkaa.
 1982 tehdyllä liittymissopimuksella, soveltamisalaan, jos
päätöksen tarkoituksena on kattaa puolison elinkustan              (') EYVL N:o C 208 , 12.8.1995 .
nukset. Tältä osin vailla merkitystä on se, että alkuperäi
sen päätöksen tehnyt tuomioistuin on päätöksessään si
vuuttanut avioehtosopimuksen.
H EYVL Nro C 208 , 12.8.1995 .
                                                                    Saksan liittotasavallan 4.2.1997 Euroopan yhteisöjen ko
                                                                                missiota vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-44/97)
                                                                                97/C 108/ 16 )
      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                        (kuudes jaosto ),
                                                                    Saksan liittotasavalta on nostanut 4.2.1997 Euroopan yh
                 6 päivänä maaliskuuta 1997,                        teisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
                                                                    komissiota vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat liittoval
asiassa C- 167/95 ( Gerechtshof te 's-Hertogenboschin esit         tion talousministeriön Ministerialrat Ernst Röder ja Ober
tämä ennakkoratkaisupyyntö ), Maatschap M. J. M. Lint              regierungsrat Bernd Kloke.
horst, K. G. P. Pouwels en J. Scheres c.s. vastaan Inspec
   teur der Belastingdienst/Ondernemingen Roermond (')
(Kuudes arvonlisäverodirektiivi — 9 artikla — Eläinlääkä           Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                  reiden suorittamat palvelut)
                          97/C 108/ 15                              — kumoaa Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahas
                                                                         ton ( EMOTR ) tukiosastosta varainhoitovuonna 1992
                                                                         rahoitettuja menoja koskevien jäsenvaltioiden tilien
                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                          sekä tiettyjen varainhoitovuoden 1993 menojen tarkas
                                                                         tamisesta ja hyväksymisestä tehdyn päätöksen 96/311/
                                                                         EY (') muuttamisesta 20 päivänä marraskuuta 1996
                                                                        tehdyn komission päätöksen K ( 96 ) 3274 lopull. (2) sil
   (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan                 tä osin kuin sen 2 artiklan mukaan " naudanlihan jul
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                   kista varastointia " varten tarkoitettua 19 591 000 Sak
                                                                         san markan suuruista määrää ei rahoiteta EMOTR:sta
                                                                        vaan se jää Saksan liittotasavallan maksettavaksi,
Asiassa C-167/95, jonka Gerechtshof te ' s-Hertogenbosch
(Alankomaat) on saattanut EY:n perustamissopimuksen
177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltä          — velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
väksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vi
reillä olevassa asiassa Maatschap M. J. M. Linthorst,
K. G. P. Pouwels en J. Scheres c.s. vastaan Inspecteur der          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Belastingdienst/Ondernemingen Roermond ennakkoratkai
sun jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhden
mukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yh            Komissio on väittänyt, että Saksan viranomaiset eivät ole
denmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä                        valvoneet interventionaudanlihan varastointia asianmukai
toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktii               sesti; erityisesti ei ole osoitettu, että Bundesanstalt für
vin 77/388/ETY ( EYVL N:o L 145 , 13.6.1977, s . 1 ) 9 ar          landvvirtschafltiche Marktordnungin ( maatalousmarkkinoi
tiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin ( kuudes jaosto ),     ta hoitava liittovaltion laitos ) virkailijat ovat suorittaneet
toimien kokoonpanossa : jaoston puheenjohtaja G. F. Man           kaikki sääntöjenmukaiset saapumistarkastukset. Inventaa
cini sekä tuomarit J. L. Murray, C. N. Kakouris (esittelevä         riotarkastuksia ei ole komission väitteen mukaan tehty
tuomari ), P. J. G. Kapteyn ja G. Hirsch, julkisasiamies : N.       asetuksen ( ETY) N:o 618/90 3 ja 4 artiklan säännösten
Fennelly, kirjaaja: hallintovirkamies L. Hewlett, on                mukaisesti . Komissio ei ole kuitenkaan voinut alustavassa
6.3.1997 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seu             kirjeenvaihdossa eikä kahdenkeskisissä keskusteluissa tai
raava :                                                             sovittelumenettelyssä esittää riittäviä perusteluja sille, että


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys, 2 päivänä kesäkuuta 2005, asiassa T-326/03, Hippocrate Vounakis vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö — Ylennys — Henkilöstösääntöjen 90 artiklan toinen kohta — Kannetta edeltävä hallinnollinen valitus — Määräaikojen ehdottomuus — Tutkimatta jättäminen)

text:
               20.8.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/22

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
   2 päivänä kesäkuuta 2005,
   asiassa T-326/03, Hippocrate Vounakis vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Henkilöstö - Ylennys - Henkilöstösääntöjen 90 artiklan toinen kohta - Kannetta edeltävä hallinnollinen valitus - Määräaikojen ehdottomuus - Tutkimatta jättäminen)
   (2005/C 205/39)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa T-326/03, Euroopan yhteisöjen komission virkamies Hippocrate Vounakis, kotipaikka Wezembeek-Oppem (Belgia), edustajinaan asianajajat J.-N. Louis, E. Marchal, A. Coolen ja S. Orlandi, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään C. Berardis-Kayser ja G. Berscheid, prosessiosite Luxemburgissa), jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta vaaditaan kumoamaan komission päätös olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan A4 vuoden 2002 ylennyskierroksen yhteydessä, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Jaeger sekä tuomarit V. Tiili ja O. Czúcz; kirjaaja: H. Jung, on 2.6.2005 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 289, 29.11.2003.


title: Asia T-562/17: Kanne 17.8.2017 – dm-drogerie markt v. EUIPO – Albea Services (ALBÉA)

text:
               9.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 338/18

         Kanne 17.8.2017 – dm-drogerie markt v. EUIPO – Albea Services (ALBÉA)
   (Asia T-562/17)
   (2017/C 338/20)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muu osapuoli

      Kantaja: dm-drogerie markt Verwaltungs-GmbH (Karlsruhe, Saksa) (edustajat: asianajajat O. Bludovsky ja C. Mellein)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Albea Services (Gennevilliers, Ranska)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti, joka sisältää sanaosan ”ALBÉA” – Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti nro 1 210 553

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 25.5.2017 asiassa 1870/2016-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston ensimmäisen valituslautakunnan 25.5.2017 tekemän päätöksen (asia R 1870/2016-1) ja korjaavana toimenpiteenä hylkää hakijan tavaramerkin
               vaihtoehtoisesti

               —

               kumoaa Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston ensimmäisen valituslautakunnan 25.5.2017 tekemän päätöksen (asia R 1870/2016-1) ja palauttaa asian virastolle
               vaihtoehtoisesti

               —

               kumoaa Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston ensimmäisen valituslautakunnan 25.5.2017 tekemän päätöksen (asia R 1870/2016-1)

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-548/09 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 16.11.2011 — Bank Melli Iran v. Euroopan unionin neuvosto, Ranskan tasavalta, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ja Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Iranin islamilaiseen tasavaltaan kohdistetut rajoittavat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää ydinaseiden levittäminen — Pankin varojen jäädyttäminen — Päätöstä ei annettu tiedoksi — Oikeudellinen perusta — Puolustautumisoikeudet)

text:
               28.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/6

      Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 16.11.2011 — Bank Melli Iran v. Euroopan unionin neuvosto, Ranskan tasavalta, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ja Euroopan komissio
      (Asia C-548/09 P) (1)

      (Muutoksenhaku - Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Iranin islamilaiseen tasavaltaan kohdistetut rajoittavat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää ydinaseiden levittäminen - Pankin varojen jäädyttäminen - Päätöstä ei annettu tiedoksi - Oikeudellinen perusta - Puolustautumisoikeudet)
      (2012/C 25/09)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittaja: Bank Melli Iran (edustaja: avocate L. Defalque)

         Valittajan vastapuoli ja muut osapuolet: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Bishop ja R. Szostak), Ranskan tasavalta (asiamiehet: E. Belliard, G. de Bergues, L. Butel ja E. Ranaivoson), Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamies: S. Hathaway, avustajanaan barrister D. Beard) ja Euroopan komissio (asiamiehet: S. Boelaert ja M. Konstantinidis)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-390/08, Bank Melli Iran v. neuvosto, 14.10.2009 antamasta tuomiosta, jossa unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi valittajan kanteen, jossa vaadittiin Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä 19.4.2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 423/2007 7 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanosta 23.6.2008 tehdyn neuvoston päätöksen 2008/475/EY (EUVL L 163, s. 29) liitteessä olevassa B taulukon 4 kohdan kumoamista Bank Melli Iranin ja sen sivukonttoreiden osalta — Päätöstä ei annettu tiedoksi erikseen — Olennaisten menettelymääräysten rikkominen — Valittajaa vastaan tehdyn varojen jäädyttämispäätöksen oikeudellisen perustan puuttuminen — Puolustautumisoikeuksien ja tehokasta oikeussuojaa koskevan periaatteen noudattamatta jättäminen — Suhteellisuusperiaatteen ja omaisuudensuojan loukkaaminen

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Valitus hylätään.

                  2)

                  Bank Melli Iran velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 80, 27.3.2010.


title: Asia C-179/05: Euroopan yhteisöjen komission 21.4.2005 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               25.6.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 155/8

         Euroopan yhteisöjen komission 21.4.2005 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-179/05)
   (2005/C 155/16)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 21.4.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on M. Nolin, ja prosessiosoite Luxemburgissa.
   Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut asetuksen N:o 2847/93 (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole ilmoittanut komissiolle kyseisen asetuksen 18 artiklan 1 kohdassa ja 19 i artiklan ensimmäisessä ja kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettuja tietoja

               2)

               velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               —

               Asetuksen N:o 2847/93 18 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen osalta komissio toteaa, etteivät Ranskan viranomaiset ole toimittaneet niitä vieläkään vuosien 1999 ja 2000 osalta. Lisäksi kyseiset tiedot on toimitettu tämän jälkeisiltä vuosilta myöhässä.

               —

               Asetuksen N:o 2847/93 19 i artiklassa tarkoitettujen tietojen osalta se toteaa, etteivät Ranskan viranomaiset ovat toimittaneet niitä vuosien 1999, 2000, 2001 ja 2002 osalta. Kyseisiä tietoja ei ole toimitettu myöskään tämän jälkeisiltä vuosilta.

      (1)  Yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2847/93 (EYVL L 261, 20.10.1993. s. 1).


title: Asia C-204/11 P: Valitus, jonka Fédération Internationale de Football Association (FIFA) on tehnyt 27.4.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-385/07, Féderation Internationale de Football Association (FIFA) v. Euroopan komissio, 17.2.2011 antamasta tuomiosta

text:
               6.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/12

         Valitus, jonka Fédération Internationale de Football Association (FIFA) on tehnyt 27.4.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-385/07, Féderation Internationale de Football Association (FIFA) v. Euroopan komissio, 17.2.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia C-204/11 P)
   2011/C 232/21
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Fédération internationale de football association (FIFA) (edustajat: avocat A. Barav ja avocat D. Reymond)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio, Belgian kuningaskunta, Saksan liittotasavalta, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta

      Vaatimukset

               —

               Unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-385/07 17.2.2011 antama tuomio on pysytettävä tutkittavaksi ottamisen osalta

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-385/07 17.2.2011 antama tuomio on kumottava asiakysymyksen osalta siltä osin kuin siinä hyväksytään FIFA World CupinTM muiden kuin erittäin tärkeiden otteluiden sisällyttäminen Belgian luetteloon direktiivissä tarkoitetuista ”yhteiskunnallisesti erityisen merkittävistä” tapahtumista

               —

               ratkaisee asian lopullisesti unionin tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan nojalla

               —

               velvoittaa komission korvaamaan FIFA:lle asian käsittelystä ensimmäisessä oikeusasteessa ja tästä valituksesta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   1)   Oikeudellinen virhe, unionin tuomioistuimen perussäännön 36 artiklan rikkominen, direktiivin 89/552/ETY
       (1), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/36/EY
       (2), 3 a artiklan 2 kohdan ja EU-oikeuden rikkominen sekä SEUT 296 artiklan virheellinen soveltaminen (tuomioistuinvalvonnan rajojen ylittäminen; ristiriitaiset perustelut; sellaisten perustelujen esittäminen, joita ei ole mainittu riidanalaisessa päätöksessä, FIFA World CupinTM luokittelun osalta ja virheellisten oikeudellisten johtopäätösten tekeminen niistä; todistustaakan kääntäminen)
   Valittajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin rikkoi EU-oikeutta esittäessään perusteluja, joita ei ole mainittu komission päätöksessä (3), toteamukselleen, jonka mukaan komissio katsoi asianmukaisesti FIFA World CupinTM olevan tapahtumana yksi kokonaisuus direktiivin 89/552/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/36/EY, tarkoituksessa, esittäessään ristiriitaisia ja epäjohdonmukaisia perusteluja, katsoessaan, ettei jäsenvaltioiden tarvitse esittää mitään erityisiä perusteluja sisällyttääkseen FIFA World CupinTM kokonaisuudessaan erityisen tärkeiden tapahtumien luetteloihinsa, ja kääntäessään todistustaakan.
   2)   Oikeudellinen virhe, direktiivin 89/552/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/36/EY, 3 a artiklan 1 kohdan rikkominen, SEUT 296 artiklan virheellinen soveltaminen ja unionin tuomioistuimen perussäännön 36 artiklan rikkominen (FIFA World CupinTM virheellinen luonnehtiminen; tuomioistuinvalvonnan rajojen ylittäminen; sellaisiin seikkoihin nojautuminen, joita ei ole mainittu riidanalaisessa päätöksessä; tosiseikkojen virheellinen arvioiminen muiden kuin erittäin tärkeiden otteluiden osalta ja virheellisten oikeudellisten johtopäätösten tekeminen siitä; riidanalaisessa päätöksessä esitettyjen perustelujen pitäminen riittävinä; esitettyjen väitteiden tarkastelemisen laiminlyöminen)
   Valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi EU-oikeutta katsoessaan, että komissio oli laillisesti todennut koko FIFA World CupinTM olevan Belgialle yhteiskunnallisesti erityisen merkittävä tapahtuma direktiivissä 89/552/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/36/EY, tarkoitetulla tavalla ja että se oli esittänyt tälle toteamukselleen riittävät perustelut. Unionin yleinen tuomioistuin teki erityisesti oikeudellisen virheen ja teki tosiseikoista virheellisiä oikeudellisia johtopäätöksiä, kun se hyväksyi komission perustelemattomat toteamukset siitä, että koko FIFA World CupillaTM on ”erityinen kaikupohja Yhdistyneessä kuningaskunnassa”, että se on perinteisesti lähetetty maksuttomilla televisiokanavilla ja että sillä on ollut suuret katsojamäärät.
   3)   Oikeudellinen virhe, SEUT:n rikkominen, direktiivin 89/552/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/36/EY, 3 a artiklan 1 kohdan rikkominen, SEUT 296 artiklan virheellinen soveltaminen ja unionin tuomioistuimen perussäännön 36 artiklan rikkominen (tuomioistuinvalvonnan laajuuden huomiotta jättäminen; sen vahvistaminen, että komissio oli asianmukaisesti todennut, että ilmoitetut Belgian toimenpiteet ovat EU-oikeuden mukaisia ja että niistä aiheutuvat rajoitukset ovat oikeasuhteisia, ja että se oli esittänyt tälle toteamukselleen riittävät perustelut; tiedonsaantioikeuden ja yhteiskunnallisesti merkittävien tapahtumien televisiolähetysten yleisestä saatavuudesta huolehtimisesta muodostuvan yleisen edun virheellinen tulkitseminen)

      Tämä valitusperuste jakautuu kolmeen osaan:

   Ensimmäinen osa: Valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi EU-oikeutta katsoessaan, että komissio oli laillisesti todennut, että ilmoitetut Belgian toimenpiteet olivat EU-oikeuden mukaisia, vaikka riidanalaisessa päätöksessä ei ollut tarkasteltu sijoittautumisvapautta koskevia rajoituksia. Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi EU-oikeutta myös todetessaan, että sijoittautumisvapautta koskevat rajoitukset olivat oikeasuhteisia, ja katsoessaan, että komissio oli laillisesti todennut, että palvelujen tarjoamisen vapautta koskevat rajoitukset olivat oikeasuhteisia, ja että se oli esittänyt tälle toteamukselleen riittävät perustelut.
   Toinen osa: Valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi EU-oikeutta katsoessaan, että komissio oli laillisesti todennut, että ilmoitetut Belgian toimenpiteet olivat EU-oikeuden mukaisia, vaikka riidanalaisessa päätöksessä ei ollut tarkasteltu FIFA:n omaisuudensuojaan kohdistuvia rajoituksia. Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi lisäksi EU-oikeutta todetessaan, että FIFA:n omaisuudensuojaan kohdistuvat rajoitukset olivat oikeasuhteisia.

      (1)  Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 3.10.1989 annettu neuvoston direktiivi 89/552/ETY (EYVL L 298, s. 23).

      (2)  Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY muuttamisesta 30.6.1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/36/EY (EYVL L 202, s. 60).

      (3)  televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY 3 a artiklan 1 kohdan nojalla Belgiassa toteutettujen toimenpiteiden yhteensopivuudesta yhteisön lainsäädännön kanssa 25.6.2007 tehty komission päätös 2007/479/EY (EUVL L 295, s. 12).


title: Asian C-349/02 poistaminen rekisteristä

text:
               11.9.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 228/34

         Asian C-349/02 poistaminen rekisteristä (1)

   (2004/C 228/73)
   Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 3.5.2004 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia C-349/02, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian tasavalta.

      (1)  EYVL C 289, 23.11.2002.


title: Asian C-273/02 poistaminen rekisteristä

text:
               11.6.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 143/29

         Asian C-273/02 poistaminen rekisteristä (1)

   (2005/C 143/46)

      (Oikeudenkäyntikieli: ranska)

   Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 16.12.2004 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia C-273/02, Euroopan parlamentti vastaan Euroopan unionin neuvosto, jota tukee Irlanti, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ja Luxemburgin suurherttuakunta.

      (1)  EYVL C 219, 14.9.2002.


title: Asia T-519/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.5.2017 – Piessevaux v. neuvosto (Henkilöstö — Virkamiehet — Eläkkeet — Eläkeoikeuksien siirtäminen unionin eläkejärjestelmään — Hyvitettäviä palvelusvuosia koskeva ehdotus — Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohta — Uudet yleiset täytäntöönpanosäännökset — Yhdenvertainen kohtelu — Saavutetut edut — Luottamuksensuoja)

text:
               17.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 231/22

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.5.2017 – Piessevaux v. neuvosto
   (Asia T-519/16) (1)

   ((Henkilöstö - Virkamiehet - Eläkkeet - Eläkeoikeuksien siirtäminen unionin eläkejärjestelmään - Hyvitettäviä palvelusvuosia koskeva ehdotus - Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohta - Uudet yleiset täytäntöönpanosäännökset - Yhdenvertainen kohtelu - Saavutetut edut - Luottamuksensuoja))
   (2017/C 231/27)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Vincent Piessevaux (Bryssel, Belgia) (edustajat: aluksi asianajajat D. de Abreu Caldas ja J.-N. Louis, sitten J.-N. Louis, ja lopuksi asianajaja L. Ponteville)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Bauer ja E. Rebasti)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus, jolla vaaditaan kumoamaan neuvoston 7.10.2013 tekemä päätös, jolla vahvistetaan lopullisesti Euroopan unionin eläkejärjestelmän osalta kantajan saamien eläkeoikeuksien määrä sen jälkeen, kun hän oli siirtänyt ne oikeudet, jotka hän oli ennen siirtymistään unionin palvelukseen saanut kansallisilta eläkelaitoksilta.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Vincent Piessevaux velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 421, 24.1.2014 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-91/14, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Asia T-297/04: Cristóbal Gallego Martínezin, Benito García Brurgosin ja Antonio Parras Rosan 22.7.2004 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne

text:
               9.10.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 251/27

         Cristóbal Gallego Martínezin, Benito García Brurgosin ja Antonio Parras Rosan 22.7.2004 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne
   (Asia T-297/04)
   (2004/C 251/50)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Cristóbal Gallego Martínez, Benito García Brurgos ja Antonio Parras Rosa, kotipaikka Jaén (Espanja), ovat 22.7.2004 nostaneet Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen neuvostoa vastaan. Kantajien edustajat ovat José Francisco Vázquez Medina, Jaén.
   Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               toteaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 864/2004 1 artiklan 7 kohdan pätemättömäksi suoraan lain nojalla

               —

               määrää, että oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-295/04.


title: Asia T-98/06: Kanne  28.3.2006  — Fédération nationale du Crédit agricole v. komissio

text:
               3.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/44

         Kanne 28.3.2006 — Fédération nationale du Crédit agricole v. komissio
   (Asia T-98/06)
   (2006/C 131/83)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Fédération nationale du Crédit agricole (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajaja N. Lenoir, asianajaja P.-A. Jeanneney)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               komission asiassa N 531/2005 — Postipankin (Banque Postale) perustamiseen ja toimintaan liittyvät toimenpiteet 21.12.2005 tekemä päätös on kumottava;

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Ranskan viranomaiset ilmoittivat komissiolle 26.1.2005 päätöksestään sijoittaa postin (La Poste) pankki- ja vakuutustoiminta tytäryhtiöön (postipankki, Banque Postale), jonka posti pitää aluksi kokonaan hallussaan. Tämän asian kantaja osoitti komissiolle Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan (uuden 88 artiklan) soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) 20 artiklan 2 kohdan perusteella muodollisen kantelun, jossa vedottiin siihen, että postipankille myönnetyt valtiontuet olivat yhteismarkkinoille soveltumattomia ja vaadittiin komissiota aloittamaan muodollinen tutkimusmenettely.
   Komissio ilmoitti 21.12.2005 tekemällään päätöksellä, että postin rahoituspalveluiden siirtämisellä tytäryhtiölle ei annettu postipankille taloudellista etua ja että postipankin perustaminen ja toiminta eivät olleet EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja valtiontukia. Kyse on riidanalaisesta päätöksestä.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen, joista ensimmäinen koskee laillisuuteen liittyvää rikkomista eli asetuksen N:o 659/1999 rikkomista siten, että komissio on päättänyt siirtää tiettyjä toimenpiteitä jatkotutkimukseen, ja EY 88 artiklan 2 kohdan rikkomiseen siten, että se oli kieltäytynyt aloittamasta muodollista tutkimusta.
   Toisella kanneperusteellaan kantaja väittää, että toteamalla, että postipankin perustamiseen ja toimintaan liittyvät toimenpiteet eivät ole valtiontukia komissio on tehnyt useita arviointivirheitä, jotka koskevat muun muassa kantelussa paljastettuja taloudellisia etuja, ja että näin ollen se on rikkonut EY 87 ja EY 88 artiklaa.
   Kolmannella kanneperusteellaan kantaja väittää, että komissio on tehnyt riidanalaisessa päätöksessä muotovirheitä, koska päätöksessä ei ole perusteltu kieltäytymistä käsittelemästä kantajan kantelussaan tekemiä keskeisiä väitteitä ja koska perustelut ovat ristiriitaisia ja puutteellisia tiettyjen päätöksessä käsiteltyjen erityisten seikkojen osalta.
   Neljännellä kanneperusteellaan kantaja väittää, että komissio on rikkonut EY 43, EY 82 ja EY 86 artiklaa siten, että se ei ole arvioinut päätöksessään korkeakorkoisista talletustileistä johtuvista valtiontuen kohteeseen liittyvistä toimenpiteistä johtuvia sijoittautumisvapauden ja vapaan kilpailun loukkauksia.

      (1)  EYVL L 83, s. 1.


title: Asia T-495/17: Kanne 26.7.2017 – Sedes Holding v. EUIPO (gratis)

text:
               25.9.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 318/24

         Kanne 26.7.2017 – Sedes Holding v. EUIPO (gratis)
   (Asia T-495/17)
   (2017/C 318/30)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Sedes Holding AŞ (Istanbul, Turkki) (edustajat: asianajajat K. Ongena ja C. Du Jardin)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”gratis” – Rekisteröintihakemus nro 15 950 637

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 30.5.2017 asiassa R 507/2017-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 68 artiklan mukaisesti käsillä olevassa kannekirjelmässä tarkoitettu asia ja EUIPO:n asiassa R 506/2017-2 tekemästä päätöksestä nostettu kanne yhdistetään asian käsittelyn suullista vaihetta varten, koska ne liittyvät toisiinsa;

               —

               kannekirjelmässä esitetty kanne otetaan tutkittavaksi ja todetaan perustelluksi, minkä johdosta

                           —

                           ensisijaisesti kumotaan riidanalainen päätös ja velvoitetaan EUIPO hyväksymään hakemus nro 15 950 637 ja rekisteröimään kuviomerkki GRATIS EU-tavaramerkiksi kaikkia hakemuksessa mainittuja tavaroita varten;

                           —

                           toissijaisesti kumotaan riidanalainen päätös ja velvoitetaan EUIPO hyväksymään hakemus nro 15 950 637 ja rekisteröimään kuviomerkki GRATIS EU-tavaramerkiksi seuraavia tavaroita varten: ”hajuvedet, kosmeettiset tuotteet, tuoksut ja deodorantit henkilökohtaiseen käyttöön”;

               —

               EUIPO velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 7 artiklan 2 kohtaa on rikottu.

               —

               Unionin oikeuden yleisiä periaatteita on loukattu.


title: Asia C-581/11 P: Valitus, jonka Muhamad Mugraby on tehnyt 22.11.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-292/09, Muhamad Mugraby v. Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio, 6.9.2011 antamasta määräyksestä

text:
               28.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/37

      Valitus, jonka Muhamad Mugraby on tehnyt 22.11.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-292/09, Muhamad Mugraby v. Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio, 6.9.2011 antamasta määräyksestä
      (Asia C-581/11 P)
      (2012/C 25/72)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: Muhamad Mugraby (edustaja: Advocate S. Delhaye)

         Muut osapuolet: Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii unionin tuomioistuinta

                  1)

                  toteamaan, että komissio on jättänyt ryhtymättä toimenpiteisiin siltä osin kuin on kyse

                              i)

                              valittajan vaatimuksesta siitä, että komission on esitettävä neuvostolle suositus, joka koskee sitä, että asetuksen (EY) N:o 1638/2006 (1) 28 artiklassa tarkoitetun Libanonille maksettavan yhteisön tuen maksaminen on keskeytettävä, koska mainitun asetuksen mukaan tällaisia toimenpiteitä edellytetään ja ne ovat asetuksen mukaan käytettävissä

                              ii)

                              valittajan vaatimuksesta siitä, että komission, joka on se viranomainen, joka on suoraan vastuussa erilaisten Libanoniin kohdistuvien unionin tukiohjelmien täytäntöönpanosta, lykkää kyseisten ohjelmien täytäntöönpanoa niin kauan kun tutkitaan kysymystä sellaisista jatkuvista perusoikeuksien — mukaan lukien valittajan perusoikeudet — loukkauksista, joihin Libanonin väitetään syyllistyneen

                  2)

                  toteamaan, että neuvosto on EU–Libanon -assosiaationeuvoston osana jättänyt ryhtymättä toimenpiteisiin siltä osin kuin on kyse valittajan vaatimuksesta siitä, että neuvoston olisi kehotettava komissiota suosittelemaan neuvostolle sellaisten erityisten ja tehokkaiden toimenpiteiden toteuttamista, jotka koskevat unionin tukea Libanonille Libanonin ja yhteisön välisen assosiaatiosopimuksen (2) mukaisesti, osapuolten mainittuun sopimukseen perustuvien velvollisuuksien täyttämiseksi

                  3)

                  toteamaan, että EU, komissio, joka valvoo perussopimusten noudattamista ja on se viranomainen, joka on suoraan vastuussa erilaisten Libanoniin kohdistuvien unionin tukiohjelmien täytäntöönpanosta, ja neuvosto EU–Libanon -assosiaationeuvoston osana ovat sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa niistä vahingoista, joita valittajalle on aiheutunut siitä, että ne ovat vuoden 2002 joulukuusta alkaen jättäneet käyttämättä tehokkaasti niitä voimavaroja ja välineitä, joita niillä on ollut käytössään pannakseen assosiaatiosopimuksessa olevan ihmisoikeuslausekkeen tehokkaasti täytäntöön

                  4)

                  velvoittamaan komission korvaustoimenpiteenä ehdottamaan neuvostolle EU–Libanon -assosiaatiosopimuksen täytäntöönpanon keskeyttämistä niin kauan kuin Libanon laiminlyö assosiaatiosopimuksen 2 artiklan soveltamisen valittajaan nähden

                  5)

                  velvoittamaan komission rajaamaan voimassaolevien tukiohjelmien (joita komissio panee täytäntöön/valvoo) täytäntöönpanon vain niihin ohjelmiin, joiden nimenomaisena tarkoituksena on edistää perusvapauksia ja jotka eivät merkitse Libanonin viranomaisille annettavaa taloudellista tukea, niin kauan kuin Libanon laiminlyö assosiaatiosopimuksen 2 artiklan soveltamisen valittajaan nähden

                  6)

                  velvoittamaan neuvoston kehottamaan komissiota esittämään edellä 4 kohdassa mainitun suosituksen ja toimimaan tässä tarkoituksessa assosiaatiosopimuksen täytäntöönpanoelinten välityksellä

                  7)

                  velvoittamaan EU:n, neuvoston ja komission, jotka ovat olleet vastaajina ensimmäisessä oikeusasteessa, korvaamaan valittajalle aiheutuneen aineellisen vahingon ja henkisen kärsimyksen, jonka määräksi on vahvistettava tuomioistuimen kohtuullisena pitämä määrä, ei kuitenkaan alle 5 000 000 euroa, sekä korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valittaja vaatii, että valituksenalainen määräys on kumottava seuraavilla perusteilla:

                  Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, koska

                              —

                              se ei ole ottanut kannetta tutkittavaksi tutkittavaksi ottamista koskevien edellytysten puuttumisen perusteella, vaikka syytä tutkittavaksi ottamatta jättämiselle ei ole ollut

                              —

                              se on loukannut valittajan oikeutta nimetä kaikkia vastaajia

                              —

                              se on loukannut valittajan puolustautumisoikeuksia, koska se ei ole ottanut huomioon valittajan esittämiä väitteitä

                              —

                              se ei ole ratkaissut kaikkia valittajan esittämiä oikeudellisia vaatimuksia

                              —

                              se ei ole ottanut huomioon EU-oikeutta ja EU:n kansainvälisoikeudellisia velvoitteita, ja se on perustanut määräyksen EU-toimielimen antamiin asetuksiin.

                  Valittaja väittää myös, että unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti EU–Libanon -assosiaatiosopimusta, kun se katsoi, ettei sillä ole oikeudellista perustetta tulkita ”laajaa harkintavaltaa”, ja kun se totesi, ettei sillä ollut toimivaltaa antaa määräyksiä EU:n neuvostolle ja Euroopan komissiolle.

                  Valittaja väittää edellä esitetyn perusteella, että unionin yleinen tuomioistuin on evännyt häneltä oikeussuojakeinot.

         (1)  Eurooppalaista naapuruuden ja kumppanuuden välinettä koskevista yleisistä määräyksistä 24.10.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1638/2006 (EUVL L 310, s. 1).

         (2)  Euroopan yhteisön ja Libanonin tasavallan väliaikainen sopimus kaupasta ja kaupan liitännäistoimenpiteistä (EUVL 2002, L 2002, s. 1).


title: Asia T-501/10: Kanne 22.10.2010 — TI Media Broadcasting ja TI Media v. komissio

text:
               18.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 346/53

         Kanne 22.10.2010 — TI Media Broadcasting ja TI Media v. komissio
   (Asia T-501/10)
   ()
   2010/C 346/104
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantajat: Telecom Italia Media Broadcasting Srl (TI Media Broadcasting) (Rooma, Italia) ja Telecom Italia Media SpA (TI Media) (Rooma, Italia) (edustajat: asianajajat B. Caravita di Toritto, L. Sabelli, F. Pace ja A. d’Urbano)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että riidanalainen päätös on lainvastainen ja se on kumottava siltä osin kuin siinä sallitaan SKY:n osallistuvan taajuusylijäämän (digital dividend) myöntämistä koskevaan tarjouskilpailuun

               —

               toissijaisesti ensimmäiseen vaatimukseen nähden komissio on velvoitettava i) ilmoittamaan se tarjouskilpailun erä, johon SKY voi osallistua; ii) ulottamaan taajuuksien käyttöä maksutelevisiotarkoituksiin koskeva viiden vuoden kielto koskemaan myös olemassa olevien tai uusien operaattorien kanssa tehtyjen sopimusten nojalla hankittuja taajuuksia

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Esillä olevassa asiassa kantajina olevat yhtiöt vaativat kumoamaan 20.7.2010 tehdyn komission päätöksen C(2010) 4976, joka koskee 2.4.2003 tehtyyn päätökseen (asia COMP/M.2876) liitettyjen sitoumusten 9.1 lausekkeen muuttamista; kyseisessä päätöksessä komissio totesi SKY Italian (jäljempänä SKY) perustamiseksi toteutetun yrityskeskittymää koskevan toimen yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen toimintaan soveltuvaksi.
   Kantajat täsmentävät tämän osalta, että kyseisessä lausekkeessa todettiin, että SKY:lla oli velvollisuus olla hankkimatta analogisia ja digitaalisia taajuuksia ja olla harjoittamatta mitään maanpäällistä digitaalista televisioyhtiötoimintaa verkko-operaattorina tai sisällöntarjoajana 31.12.2011 saakka. Komissio hyväksyi kanteen kohteena olevalla päätöksellä SKY:n pyynnön ja salli viimeksi mainitun osallistuvan taajuusylijäämän (digital dividend) myöntämistä koskevaan tarjouskilpailuun tekemällä tarjouksen sellaista yhtä ainoaa kanavanippua koskevan sopimuksen tekemiseksi, jolla on tarkoitus lähettää ilmaisia sisältöjä viiden vuoden ajan päätöksen tekemisestä.
   Kantajat vetoavat vaatimustensa tueksi seuraaviin perusteisiin: yrityskeskittymien valvonnasta annetun asetuksen (EY) N:o 139/2004 (1) 2 ja 6 artiklan sekä 8 artiklan 2 kohdan, neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 ja komission asetuksen (EY) N:o 802/2004 mukaan hyväksyttävistä korjaustoimenpiteistä annetun komission tiedonannon (2) 74 kohdan, 2.4.2003 tehtyyn päätökseen (asia COMP/M.2876) liitettyjen sitoumusten 14.1 lausekkeen ja SEUT 102 artiklan rikkominen.
   Niiden mukaan kanteen kohteena olevaan päätökseen liittyy harkintavallan väärinkäyttö ja perustelujen puuttuminen siltä osin kuin siinä hyväksytään pyyntö, jonka sisältö on kohtuuton vuonna 2003 tehtyyn päätökseen (asia COMP/M.2876) liitettyjen sitoumusten 9.1 lausekkeen objektiivisen soveltamisalan osalta ja sallitaan SKY:n osallistuvan taajuusylijäämää koskevaan julkiseen tarjouskilpailuun.
   Kantajat väittävät lisäksi, että vastaaja on rikkonut olennaisia menettelymääräyksiä ja vääristänyt tosiseikkoja, koska se on virheellisesti katsonut, että poikkeukselliset olosuhteet oikeuttivat SKY:lle alun perin asetettujen sitoumusten muuttamisen. Komissio on erityisesti esittänyt poikkeuksellisia seikkoja, jotka erottavat esillä olevan kilpailua koskevan asiayhteyden, ja verrannut TI Mediaa markkinajohtajina oleviin RAI:hin ja Mediasetiin, vaikka sillä ei ole milloinkaan ilmoitettu olevan määräävää asemaa. Tukeakseen tällaista poikkeavaa kantaa TI Median vahvasta markkina-asemasta (strong position) komissio on nojautunut päätöksen 544/07/CONS virheelliseen tulkintaan ja on jättänyt täysin huomiotta markkinatestin tulokset.
   Lopuksi kantajat väittävät, että riidanalainen päätös on lainvastainen tutkinnan laiminlyönnin ja perustelujen puuttumisen vuoksi siltä osin kuin se on sopimuksentekoperusteiden yksilöinnin osalta tukeutunut virheelliseen ja harhaanjohtavaan tulkintaan päätösten 181/09/CONS ja 427/09/CONS sisällöstä. Toisin kuin komissio on väittänyt, näissä viimeksi mainituissa päätöksissä määritetään sopimuksentekoperusteet taajuuksia koskevien erien osalta (A, B ja vaihtoehtoisesti C) ilman, että kansallisia operaattoreita on yksilöity ryhmittäin ja erityisesti ilman, että TI Median katsotaan olevan vertikaalisesti integroitunut operaattori.

      (1)  EUVL L 24, s. 1

      (2)  EUVL C 267, 22.10.2008, s. 1


title: Asian T-100/99 poistaminen rekisteristä

text:
C 112/48                 FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                       10.5.2003
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                          minkä vuoksi kertomuksesta on poistettu ensimmäisen
                                                                             arvioijan tekemät kantajaa puoltavat arvioinnit.
Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kahteen perusteeseen:
–    Salassapitovelvollisuuden noudattamatta jättäminen,
     hyvän hallintotavan periaatteen sekä riippumattomuutta
     ja puolueettomuutta koskevien periaatteiden loukkaami-
     nen. Riidanalaisen arviointikertomuksen on väitetysti                      Asian T-100/99 (1) poistaminen rekisteristä
     laatinut yksikön johtaja, jonka nimityksen kantaja on
     riitauttanut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.
                                                                                (2003/C 112/89)
     Kantaja väittää, että tässä tilanteessa kyseisen arvioijan
     olisi pitänyt jättää arviointi muiden tehtäväksi.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
–    Perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättäminen, puo-
     lustautumisoikeuksien loukkaaminen ja henkilöstösään-
     töjen 26 artiklan rikkominen sekä ilmeinen arviointivirhe.       Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
     Tämän kanneperusteen yhteydessä kantaja väittää, että            men toisen jaoston puheenjohtajan 25.2.2003 antamalla mää-
     riidanalainen kertomus vahvistettiin sellaisten nimettö-         räyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteris-
     mien henkilöiden antaminen lausuntojen perusteella,              tä on poistettu asia T-100/99, Campina Melkunie B.V. vastaan
     jotka eivät ole allekirjoittaneet kyseistä kertomusta, että      Euroopan yhteisöjen komissio.
     arvioijat eivät ole kuulleet kantajan ehdottamia henkilöitä
     ja että toinen arvioija ei ole antanut mitään selitystä siihen,  (1 ) EYVL C 246, 28.8.1999.


title: Asia C-539/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Employment Tribunal (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 26.11.2012 — ZJR Lock v. British Gas Trading Limited ym.

text:
               16.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Employment Tribunal (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 26.11.2012 — ZJR Lock v. British Gas Trading Limited ym.
   (Asia C-539/12)
   2013/C 46/25
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Employment Tribunal

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: ZJR Lock

      Vastaaja: British Gas Trading Limited ym.

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Jos

                           i)

                           työntekijän vuosipalkka koostuu peruspalkasta ja provisioista, jotka maksetaan provisiota koskevan sopimusperusteisen oikeuden perusteella,

                           ii)

                           provisio maksetaan työntekijän työn seurauksena tapahtuneiden myyntien ja työnantajan tekemien sopimusten perusteella

                           iii)

                           provisio maksetaan myöhässä ja tiettynä vertailujaksona saadun provision määrä vaihtelee toteutuneiden myyntien ja tehtyjen sopimusten arvon sekä tällaisten myyntien ajankohdan mukaan

                           iv)

                           työntekijä ei tee vuosilomajaksojen aikana työtä, joka oikeuttaisi hänet tällaisiin provisioihin eikä näin ollen ansaitse niitä tällaisina ajanjaksoina

                           v)

                           palkanmaksukaudella, johon vuosilomajakso sisältyy, työntekijällä on oikeus peruspalkkaan ja hän saa edelleen provisioita aiemmin ansaittujen provisioiden perusteella

                           vi)

                           työntekijän keskimääräiset provisiotulot vuoden aikana ovat pienemmät kuin siinä tapauksessa, ettei hän olisi ottanut lomaa, koska hän ei ole tehnyt lomajaksolla provisioihin oikeuttavaa työtä,

                     edellytetäänkö direktiivin 93/104/EY, (1) sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/88/EY, (2) 7 artiklassa, että jäsenvaltiot toteuttavat toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että työntekijälle maksetaan vuosilomajaksojen osalta peruspalkan lisäksi provisiot, jotka hän olisi ansainnut kyseisellä jaksolla, jos hän ei olisi ottanut lomaa?

               2)

               Mitä periaatteita kysymykseen 1 annettavassa vastauksessa noudatetaan?

               3)

               Jos kysymykseen 1 vastataan myöntävästi, mitä periaatteita jäsenvaltioiden on mahdollisesti sovellettava laskiessaan työntekijälle maksettavan määrän sen provision mukaisesti, jonka hän olisi ansainnut tai olisi saattanut ansaita, jos hän ei olisi ottanut vuosilomaa?

      (1)  Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 23.11.1993 annettu neuvoston direktiivi 93/104/EY (EYVL L 307, s. 18)

      (2)  Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/88/EY (EYVL L 299, s. 9)


title: Asia C-616/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 28.11.2016 – Presidenza del Consiglio dei Ministri ym. v. Nello Grassi ym.

text:
               27.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 28.11.2016 – Presidenza del Consiglio dei Ministri ym. v. Nello Grassi ym.
   (Asia C-616/16)
   (2017/C 063/22)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Corte suprema di cassazione

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Gianni Pantuso, Angelo Tralongo ja Maria Michela D’Alessandro

      Vastapuolet: Nello Grassi, Carmela Amato, Università degli Studi di Palermo, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero della Salute ja Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca

      Ennakkoratkaisukysymykset

               a)

               Onko direktiiviä 82/76/ETY, (1) jolla on muutettu direktiivejä 75/362/ETY (2) ja 75/363/ETY, (3) tulkittava siten, että sen soveltamisalaan kuuluvat myös ne sekä koko- että osa-aikaiset erikoislääkärien koulutukset, jotka olivat jo käynnissä ja jatkuivat direktiivin 82/76/ETY 16 artiklassa asetetun määräpäivän 31.12.1982, johon mennessä jäsenvaltioiden oli toteutettava direktiivin täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet, jälkeen?
               Jos kysymykseen a vastataan myöntävästi:

               b)

               Onko yhteensovittamisesta annettuun direktiiviin 75/363/ETY direktiivin 82/76/ETY (jolla on muutettu direktiivejä 75/362/ETY ja 75/363/ETY) 13 artiklalla lisättyä liitettä tulkittava siten, että 31.12.1982 jo alkaneen erikoistumiskoulutuksen osalta erikoistuville lääkäreille maksettavaa asianmukaista palkkaa koskevan velvollisuuden syntyminen riippuu uudelleenjärjestelyvelvollisuuden täyttämisestä tai joka tapauksessa yhdenmukaisuuden varmistamisesta edellä mainittujen direktiivien vaatimusten kanssa?

               c)

               Onko 1.1.1983 jo alkaneen mutta ei vielä päättyneen erikoistumiskoulutuksen suorittaneita lääkäreitä kohtaan syntynyt velvollisuus maksaa asianmukainen palkka koko koulutuksen keston ajalta vai ainoastaan 31.12.1982 jälkeiseltä ajalta ja mahdollisesti millä ehdoilla?

      (1)  Lääketieteen tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta sekä toimenpiteistä sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi annetun direktiivin 75/362/ETY ja lääkärintointa koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 75/363/ETY muuttamisesta 26.1.1982 annettu neuvoston direktiivi 82/76/ETY (EYVL 1982, L 43, s. 21).

      (2)  Lääketieteen tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta sekä toimenpiteistä sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi 16.6.1975 annettu neuvoston direktiivi 75/362/ETY (EYVL 1975, L 167, s. 1).

      (3)  Lääkärintointa koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 16.6.1975 annettu neuvoston direktiivi 75/363/ETY (EYVL 1975, L 167, s. 14).


title: Asian C-432/00 poistaminen rekisteristä

text:
2.8.2003              FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                      C 184/29
         Asian C-405/00 (1) poistaminen rekisteristä                          Asian C-345/01 (1) poistaminen rekisteristä
                         (2003/C 184/54)                                                     (2003/C 184/58)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 9.4.2003
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu     Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen toisen jaoston puheenjoh-
asia C-405/00 (Consiglio di Staton esittämä ennakkoratkaisu-        tajan 14.4.2003 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekis-
pyyntö), Coopsette Soc. coop. arl vastaan ANAS – Ente Nazio-        teristä on poistettu asia C-345/01, Euroopan yhteisöjen
nale per le Strade, Impresa Mambrini Costruzioni Srl.               komissio vastaan Itävallan tasavalta.
(1) EYVL C 327, 23.12.2000.                                         (1) EYVL C 331, 24.11.2001.
         Asian C-432/00 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                              Asian C-466/01 (1) poistaminen rekisteristä
                         (2003/C 184/55)
                                                                                (2003/C 184/59)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 13.5.2003
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu     Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 6.5.2003
asia C-432/00 (Tribunale amministrativo regionale per la            antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu
Lombardian esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Europetrol SpA          asia C-466/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Hellee-
vastaan Azienda Lombarda Edilizia Residenziale Milano (ALER),       nien tasavalta.
Orion Scrl.
                                                                    (1) EYVL C 84, 6.4.2001.
(1) EYVL C 28, 27.1.2001.
Yhdistettyjen asioiden C-66/01–C-74/01 (1) poistaminen
                           rekisteristä                                       Asian C-146/02 (1) poistaminen rekisteristä
                         (2003/C 184/56)                                                     (2003/C 184/60)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 19.3.2003            Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 6.5.2003
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu     antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu
yhdistetyt asiat C-66/01–C-74/01 (Unabhängiger Verwaltungs-         asia C-146/02, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Itävallan
senat Salzburgin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Manfred           tasavalta.
Hückel.
                                                                    (1) EYVL C 131, 1.6.2002.
(1) EYVL C 118, 21.4.2001.
         Asian C-179/01 (1) poistaminen rekisteristä                          Asian C-267/02 (1) poistaminen rekisteristä
                         (2003/C 184/57)
                                                                                (2003/C 184/61)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 9.4.2003
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu     Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 16.4.2002
asia C-179/01 (Consiglio di Staton esittämä ennakkoratkaisu-        antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu
pyyntö), Impresa Binda & C. SpA vastaan Comune di Torino,           asia C-267/02, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian
Ed. Art. Srl.                                                       tasavalta.
(1) EYVL C 200, 14.7.2001.                                          (1) EYVL C 219, 14.9.2002.


title: Asia F-64/07: Virkamiestuomioistuimen määräys 2.4.2008 — S v. parlamentti

text:
               30.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/63

         Virkamiestuomioistuimen määräys 2.4.2008 — S v. parlamentti
   (Asia F-64/07) (1)

   (2008/C 223/122)

      Oikeudenkäyntikieli: italia

   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu virkamiestuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 199, 25.8.2007, s. 53.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 25 päivänä toukokuuta 2004 asiassa T-154/01, Distilleria F. Palma SpA vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Asetus (ETY) N:o 822/87 – Viinin yhteinen markkinajärjestely – Asetus (ETY) N:o 1780/89 – Asetus (ETY) N:o 2710/93 – Asetus (EY) N:o 416/96 – Tislaamalla saadun alkoholin myynti – Asetus (ETY) N:o 3390/90 – Tarjouskilpailu polttoainealalla käyttämistä varten – Komission kieltäytyminen tiettyjen tarjouskilpailun ehtojen muuttamisesta – Ylivoimainen este – Sopimussuhteen ulkopuolinen yhteisön vastuu – Tutkittavaksi ottaminen)

text:
               24.7.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/15

         ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO

   25 päivänä toukokuuta 2004
   asiassa T-154/01, Distilleria F. Palma SpA vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Asetus (ETY) N:o 822/87 - Viinin yhteinen markkinajärjestely - Asetus (ETY) N:o 1780/89 - Asetus (ETY) N:o 2710/93 - Asetus (EY) N:o 416/96 - Tislaamalla saadun alkoholin myynti - Asetus (ETY) N:o 3390/90 - Tarjouskilpailu polttoainealalla käyttämistä varten - Komission kieltäytyminen tiettyjen tarjouskilpailun ehtojen muuttamisesta - Ylivoimainen este - Sopimussuhteen ulkopuolinen yhteisön vastuu - Tutkittavaksi ottaminen)
   (2004/C 190/24)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asiassa T-154/01, Distilleria F. Palma SpA, selvitystilassa, kotipaikka Napoli (Italia), edustajinaan asianajaja F. Caruso, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään L. Visaggio ja C. Cattabriga, avustajanaan asianajaja A. Dal Ferro), jossa kantaja vaatii EY 235 artiklan ja EY 288 artiklan toisen kohdan nojalla korvausta vahingosta, jonka väitetään aiheutuneen komission lainvastaiseksi väitetystä toiminnasta, sellaisena kuin se ilmenee kyseisen toimielimen Italian viranomaisille 11.11.1996 osoittamasta kirjeestä, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Pirrung sekä tuomarit A. W. H. Meij ja N. J. Forwood, kirjaaja: johtava hallintovirkamies J. Palacio González,, on 25.5.2004 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EYVL C 259, 15.9.2001.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 8 päivänä kesäkuuta 2000 yhdistetyissä asioissa T-79/96, T-260/97 ja T-117/98, Camar srl ja Tico srl vastaan y Euroopan yhteisöjen komissio ja Euroopan unionin neuvosto (Yhteinen markkinajärjestely – Banaanit – Lisätuontitodistuksia koskeva hakemus – Tariffikiintiön mukauttaminen pakottavissa tapauksissa – Siirtymätoimenpiteet)

text:
12.8.2000              FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 233/27
                                             ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-                             T-79/96 on väitetty aiheutuneen komission toiminnasta ja
                   MIOISTUIMEN TUOMIO                                  jonka asioissa T-260/97 ja T-117/98 on väitetty aiheutuneen
                                                                       kyseisistä hylkäävistä päätöksistä, yhteisöjen ensimmäisen oi-
                                                                       keusasteen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanos-
                   8 päivänä kesäkuuta 2000                            sa jaoston puheenjohtaja R. M. Moura Ramos sekä tuomarit
                                                                       V. Tiili ja P. Mengozzi, kirjaaja: hallintovirkamies J. Palacio
                                                                       González, on 8.6.2000 antanut tuomion, jonka tuomiolausel-
yhdistetyissä asioissa T-79/96, T-260/97 ja T-117/98, Ca-
                                                                       ma on seuraava:
mar srl ja Tico srl vastaan y Euroopan yhteisöjen komissio
              ja Euroopan unionin neuvosto (1)
                                                                       1)    Asiassa T-79/96 komissio on jättänyt täyttämättä banaani-
                                                                             alan yhteisestä markkinajärjestelystä 13 päivänä helmikuuta
(Yhteinen markkinajärjestely – Banaanit – Lisätuontito-                      1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 404/93 30 ar-
distuksia koskeva hakemus – Tariffikiintiön mukauttaminen                    tiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole kantajan osalta
       pakottavissa tapauksissa – Siirtymätoimenpiteet)                      toteuttanut kyseisessä artiklassa tarkoitettuja tarpeellisia to-
                                                                             imenpiteitä.
                        (2000/C 233/50)                                2)    Asiassa T-260/97 17.7.1997 tehty komission päätös, jolla
                                                                             on hylätty asetuksen N:o 404/93 30 artiklaan perustuva
                                                                             kantajan hakemus, kumotaan.
                    (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                       3)    Asiassa T-117/98 23.4.1998 tehty komission päätös, jolla
                                                                             on hylätty asetuksen N:o 404/93 16 artiklan 3 kohtaan
Yhdistetyissä asioissa T-79/96, T-260/97 ja T-117/98, Camar                  perustuva kantajien hakemus, kumotaan.
srl, kotipaikka Firenze (Italia), kantajana asioissa T-79/96,
T-260/97 ja T-117/98, ja Tico srl, kotipaikka Padova (Italia),         4)    Asioissa T-79/96 ja T-117/98 vahingonkorvauskanne
kantajana asiassa T-117/98, edustajinaan asianajajat W. Viscar-              jätetään tutkimatta.
dini Donà, M. Paolin ja S. Donà, Padova, prosessiosoite Luxem-
burgissa asianajotoimisto E. Arendt, 8-10 rue Mathias Hardt,           5)    Asiassa T-260/97 komissio velvoitetaan korvaamaan se vahin-
joissa kantajaa asiassa T-79/96 tukee Italian tasavalta, (asiamie-           ko, joka kantajalle on aiheutunut 17.7.1997 tehdystä
hinään U. Leanza ja F. Quadri), vastaan Euroopan yhteisöjen                  päätöksestä, jolla on hylätty asetuksen N:o 404/93 30 ar-
komissio, (asiamiehinään asiassa T-79/96 E. de March, asiassa                tiklaan perustuva kantajan hakemus.
T-260/97 H. van Vliet ja A. Dal Ferro, ja asiassa T-117/98
F. Ruggeri Laderchi, H. van Vliet ja A. Dal Ferro), ja Euroopan              Asianosaiset ilmoittavat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistu-
unionin neuvosto, vastaajana asiassa T-260/97 (asiamiehinään                 imelle kuuden kuukauden kuluessa tuomion julistamispäivästä
J. P. Hix ja A. Tanca), joita tukee Ranskan tasavalta (asiamie-              sovintoratkaisulla päätetyt maksettavat määrät.
hinään asiassa T-79/96 C. de Salins ja F. Pascal ja asiassa
T-260/97 K. Rispal-Bellanger ja C. Vasak), joissa kantajat vaati-
vat toisaalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta asiassa                Ellei sovintoon päästä, asianosaiset esittävät tässä määräajassa
T-79/96 toteamaan, että komissio on lainvastaisesti jättänyt                 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle käsityksensä siitä,
toteuttamatta banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä                   mikä on korvattavan vahingon määrä.
13 päivänä helmikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen
(ETY) N:o 404/93 (EYVL L 47, s. 1) 30 artiklan perusteella             6)    Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut asiois-
toimenpiteet, joiden avulla kantaja olisi voinut hankkia kol-                sa T-79/96 ja T-117/98.
mansista maista peräisin olevia banaaneja Somalian sisällisso-
dan aiheuttaman tilanteen jälkeen; asiassa T-260/97 kumoa-             7)    Komissio velvoitetaan korvaamaan 90 prosenttia oikeudenk-
maan 17.7.1997 tehdyn komission päätöksen, jolla on hylätty                  äyntikuluista asiassa T-260/97.
kantajan esittämä vaatimus mainitun asetuksen 30 artiklan
mukaisista väliaikaisista toimenpiteistä, joiden avulla vuosittai-     8)    Neuvosto velvoitetaan korvaamaan 10 prosenttia oikeudenk-
nen määrä, joka kantajalle on vahvistettu muita kuin perinteisiä             äyntikuluista asiassa T-260/97.
AKT-banaaneja koskevien tuontitodistusten saamiseksi, lasket-
taisiin niiden määrien perusteella, joita kantaja on pitänyt           9)    Italian tasavalta ja Ranskan tasavalta vastaavat omista oikeu-
kaupan vuosina 1988, 1989 ja 1990, ja asiassa T-117/98                       denkäyntikuluistaan.
kumoamaan 23.4.1998 tehdyn komission päätöksen, jolla
on hylätty kantajien vaatimus saman asetuksen 16 artiklan
3 kohdan mukaisesta banaanien tuontia koskevan tariffikiin-            (1) EYVL C 233, 10.8.1996, C 357, 22.11.1997 ja C 327,
tiön tarkistuksesta vuoden 1998 ensimmäisen vuosipuoliskon                 24.10.1998.
osalta, jotta otettaisiin huomioon Somaliassa 28.10.1997
alkaen esiintyneiden tulvien seuraukset, sekä toisaalta kysei-
sessä kolmessa asiassa korvausta siitä vahingosta, jonka asiassa


title: Asia C-339/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 4.5.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg te Brussel – Belgia) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Luc Vanderborght (Ennakkoratkaisupyyntö — SEUT 56 artikla — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Suu- ja hammashoitojen tarjoaminen — Kansallinen lainsäädäntö, jossa kielletään ehdottomasti suu- ja hammashoitopalvelujen mainonta — Rajatylittävän tekijän olemassaolo — Kansanterveyden suojelu — Oikeasuhteisuus — Direktiivi 2000/31/EY — Tietoyhteiskunnan palvelu — Mainonta internetsivustolla — Säännellyn ammatin harjoittaja — Ammatilliset säännöt — Direktiivi 2005/29/EY — Sopimattomat kaupalliset menettelyt — Terveyttä koskevat kansalliset säännökset — Kansalliset säännökset, joilla säännellään säänneltyjä ammatteja)

text:
               3.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 213/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 4.5.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg te Brussel – Belgia) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Luc Vanderborght
   (Asia C-339/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 56 artikla - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Suu- ja hammashoitojen tarjoaminen - Kansallinen lainsäädäntö, jossa kielletään ehdottomasti suu- ja hammashoitopalvelujen mainonta - Rajatylittävän tekijän olemassaolo - Kansanterveyden suojelu - Oikeasuhteisuus - Direktiivi 2000/31/EY - Tietoyhteiskunnan palvelu - Mainonta internetsivustolla - Säännellyn ammatin harjoittaja - Ammatilliset säännöt - Direktiivi 2005/29/EY - Sopimattomat kaupalliset menettelyt - Terveyttä koskevat kansalliset säännökset - Kansalliset säännökset, joilla säännellään säänneltyjä ammatteja))
   (2017/C 213/07)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Luc Vanderborght

      Tuomiolauselma

               1)

               Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2005/29/EY (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) on tulkittava siten, ettei se ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jolla suojellaan kansanterveyttä ja hammaslääkärin ammatin arvokkuutta yhtäältä kieltämällä yleisesti ja ehdottomasti suu- ja hammashoitopalvelujen kaikenlainen mainonta ja toisaalta vahvistamalla tietyt pidättyvyysvaatimukset hammaslääkärin vastaanottojen liikekilville.

               2)

               Tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2000/31/EY (direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä) on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jolla kielletään yleisesti ja ehdottomasti suu- ja hammashoitopalvelujen kaikenlainen mainonta siltä osin kuin siinä kielletään kaikki verkossa tapahtuvan kaupallisen viestinnän muodot, mukaan lukien hammaslääkärin perustama internetsivusto.

               3)

               SEUT 56 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle lainsäädännölle, jossa kielletään yleisesti ja ehdottomasti suu- ja hammashoitopalvelujen kaikenlainen mainonta.

      (1)  EUVL C 311, 21.9.2015.


title: Asia C-277/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Social N:o 23 de Madrid (Espanja) on esittänyt 26.6.2008 — Francisco Vicente Pereda v. Madrid Movilidad SA

text:
               30.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/29

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Social N:o 23 de Madrid (Espanja) on esittänyt 26.6.2008 — Francisco Vicente Pereda v. Madrid Movilidad SA
   (Asia C-277/08)
   (2008/C 223/45)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Juzgado de lo Social N:o 23 de Madrid
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Francisco Vicente Pereda

      Vastaaja: Madrid Movilidad SA
   Ennakkoratkaisukysymys
   Onko direktiivin 2003/88/EY (1) 7 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että jos yrityksen lomakalenterissa vahvistettu lomajakso osuu samaksi ajanjaksoksi kuin tilapäinen työkyvyttömyys, joka johtuu työtapaturmasta, joka tapahtui ennen lomajakson alkamiselle vahvistettua päivämäärää, asianomaisella työntekijällä on töihin palattuaan oikeus pitää loma muina kuin ennalta sovittuina päivinä, riippumatta siitä, onko lomaa vastaava kalenterivuosi päättynyt?

      (1)  Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/88/EY (EUVL L 299, s. 9).


title: Asia C-267/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 30.4.2014 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Nutricia NV v. Staatssecretaris van Financiën (Yhdistetty nimikkeistö — Tullinimikkeet — Nimikkeessä 3004 tarkoitetut lääkkeet — Käsite — Ravintovalmisteet, jotka on tarkoitettu pelkästään annettavaksi lääkärin valvonnassa enteraalisesti sellaisille ihmisille, joita hoidetaan lääketieteellisesti — Alanimikkeessä 2202 tarkoitetut juomat — Käsite — Nestemäiset ravintovalmisteet, joita ei ole tarkoitettu juotavaksi vaan annettavaksi enteraalisesti)

text:
               24.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 194/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 30.4.2014 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Nutricia NV v. Staatssecretaris van Financiën
   (Asia C-267/13) (1)

   ((Yhdistetty nimikkeistö - Tullinimikkeet - Nimikkeessä 3004 tarkoitetut lääkkeet - Käsite - Ravintovalmisteet, jotka on tarkoitettu pelkästään annettavaksi lääkärin valvonnassa enteraalisesti sellaisille ihmisille, joita hoidetaan lääketieteellisesti - Alanimikkeessä 2202 tarkoitetut juomat - Käsite - Nestemäiset ravintovalmisteet, joita ei ole tarkoitettu juotavaksi vaan annettavaksi enteraalisesti))
   2014/C 194/08
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Nutricia NV

      Vastapuoli: Staatssecretaris van Financiën

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Hoge Raad der Nederlanden – Yhdistetty nimikkeistö – Tullinimikkeet – Nimikkeessä 3004 tarkoitetut lääkkeet – Käsite – Ravintovalmisteet, jotka on tarkoitettu pelkästään annettavaksi lääkärin valvonnassa ruokintaletkun kautta sellaisille ihmisille, joita sairauden vuoksi hoidetaan lääketieteellisesti – Alanimikkeessä 2202 tarkoitetut juomat – Käsite – Nestemäiset ravintovalmisteet, joita ei ole tarkoitettu juotavaksi vaan annettavaksi ruokintaletkun kautta

      Tuomiolauselma

   Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna 17.10.2006 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1549/2006, olevan yhdistetyn nimikkeistön tariffinimikettä 3004 on tulkittava siten, että tässä nimikkeessä tarkoitettuun lääkkeiden käsitteeseen sisältyvät sellaiset ravintovalmisteet, jotka on tarkoitettu pelkästään annettavaksi lääkärin valvonnassa ja enteraalisesti (ruokintaletkun kautta mahaan) lääketieteellisesti hoidettaville ihmisille, kun niiden antamisella pyritään heidän sairautensa tai tautinsa hoidon yhteydessä heidän vajaaravitsemuksensa ehkäisemiseen tai hoitamiseen.

      (1)  EUVL C 207, 20.7.2013.


title: Asia T-435/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 2.5.2012 — Universal Display v. SMHV (UniversalPHOLED) (Yhteisön tavaramerkki — Kansainvälinen rekisteröinti, jossa on nimetty Euroopan yhteisö — Hakemus sanamerkin UniversalPHOLED rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

text:
               16.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 174/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 2.5.2012 — Universal Display v. SMHV (UniversalPHOLED)
   (Asia T-435/11) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Kansainvälinen rekisteröinti, jossa on nimetty Euroopan yhteisö - Hakemus sanamerkin UniversalPHOLED rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)
   2012/C 174/33
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Universal Display Corp. (Ewing, New Jersey, Yhdysvallat) (edustajat: solicitor A. Poulter ja solicitor C. Lehr)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: P. Geroulakos)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 18.5.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 215/2011-2), joka koskee hakemusta sanamerkin UniversalPHOLED rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Universal Display Corp. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 298, 8.10.2011.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (toinen jaosto) 9 päivänä joulukuuta 2004, asiassa C-36/03 (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Divisionin (Administrative Court) esittämä ennakkoratkaisupyyntö): The Queen, Approved Prescription Services Ltd:n hakemuksesta vastaan Licensing Authority (Lääkkeet — Markkinoille saattamista koskeva lupa — Olennaisilta osiltaan samanlaisiin tuotteisiin liittyvät menettelyt)

text:
               19.2.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 45/5

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (toinen jaosto)
   9 päivänä joulukuuta 2004,
   asiassa C-36/03 (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Divisionin (Administrative Court) esittämä ennakkoratkaisupyyntö): The Queen, Approved Prescription Services Ltd:n hakemuksesta vastaan Licensing Authority (1)

   (Lääkkeet - Markkinoille saattamista koskeva lupa - Olennaisilta osiltaan samanlaisiin tuotteisiin liittyvät menettelyt)
   (2005/C 45/09)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asiassa C-36/03, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 23.12.2002 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 3.2.2003, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa The Queen, Approved Prescription Services Ltd:n hakemuksesta, vastaan Licensing Authority, edustajanaan Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency, Eli Lilly & Co. Ltd:n osallistuessa käsittelyyn, yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit C. Gulmann (esittelijä), J.-P. Puissochet, N. Colneric ja J. N. Cunha Rodrigues, julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M. Múgica Arzamendi, on antanut 9.12.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   Tuotteen C markkinoille saattamista koskeva lupahakemus voidaan tehdä ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6 päivänä marraskuuta 2001 annetun neuvoston direktiivin 2001/83/EY 10 artiklan 1 kohdan a alakohdan iii alakohdan nojalla, kun tämän hakemuksen tarkoituksena on osoittaa, että tuote C on olennaisilta osiltaan samanlainen kuin tuote B, jos

               —

               tuote B on tuotteen A uusi lääkemuoto ja

               —

               tuotteella A, toisin kuin tuotteella B, on ollut markkinoille saattamista koskeva lupa yhteisössä kyseisessä säännöksessä säädetyn vähintään kuuden tai kymmenen vuoden ajan.

      (1)  EUVL C 83, 5.4.2003.


title: Ming-Hong Phamin 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-93/97)

text:
31.5.97                 FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                 N:o C 166/25
Patrick Salezin 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota            — velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyn
                     vastaan nostama kanne                              tikulut.
                          (Asia T-92/97)
                           ( 97/C 166/51 )                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                     Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa
                                                                   mat kuin asiassa T-16/97 ( M.
Patrick Salez, kotipaikka Bryssel, on nostanut 7.4.1997
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa               O EYVL N:o C 74, 8.3.1997, s . 27.
kanteen Europan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan
edustajana on asianajaja Nicolas Lhoëst, Bryssel, ja pro
sessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire Myson SARL, 30 rue
de Cessange .
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois            Brigitte Naun 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota
tuin                                                                                vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-94/97)
— kumoaa komission 18.6.1996 tekemän päätöksen, jol                                         ( 97/C 166/53 )
     la hylättiin kantajan hakemus, jossa pyydettiin arvioi
     maan henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdan mah                              (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
     dollista soveltamista,
                                                                   Brigitte Nau, kotipaikka Strombeek-Bever ( Belgia ), on
— kumoaa siltä osin kuin on tarpeellista komission                 nostanut 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oi
     27.12.1996 tekemän nimenomaisen päätöksen hylätä              keusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
     kantajan valitus,                                             komissiota vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja Nico
                                                                   las Lhoëst, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa Fidu
— velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyn             ciaire Myson SARL, 30 rue de Cessange .
     tikulut .
                                                                   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                tuin
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa       — kumoaa komission 18.6.1996 tekemän päätöksen , jol
mat kuin asiassa T-16/97 ( ] ).                                         la komissio on hylännyt kantajan hakemuksen sen ar
                                                                        vioimisesta, voidaanko henkilöstösääntöjen 31 artiklan
O EYVL N:o C 74, 8.3.1997, s . 27 .                                     2 kohtaa mahdollisesti soveltaa,
                                                                   — kumoaa tarpeellisilta osin komission nimenomaisen
                                                                         hylkäyspäätöksen, jonka se teki 27.12.1 996 kantajan
                                                                        valituksen johdosta,
Ming-Hong Phamin 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen komis
                  siota vastaan nostama kanne                      — velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyn
                                                                         tikulut .
                           (Asia T-93/97)
                            ( 97/C 166/52 )                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa
Ming-Hong Pham, kotipaikka Bryssel ( Belgia ), on nosta           mat kuin asiassa T-16/97 ( M.
nut 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas
 teen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen ko              (') EYVL N:o C 74, 8.3.1997, s . 27 .
 missiota vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja Nicolas
 Lhoëst, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire
 Myson SARL, 30 rue de Cessange.
 Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
 tuin                                                               Marie Louise Brichardin 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen
                                                                                komissiota vastaan nostama kanne
 — kumoaa komission 27.6.1996 tekemän päätöksen, jol                                        ( Asia T-95/97)
      la komissio on hylännyt kantajan hakemuksen sen ar                                     ( 97/C 166/54 )
      vioimisesta, voidaanko henkilöstösääntöjen 31 artiklan
      2 kohtaa mahdollisesti soveltaa,                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
 — kumoaa tarpeellisilta osin komission nimenomaisen                Marie Louise Brichard, kotipaikka Bryssel, on nostanut
      hylkäyspäätöksen, jonka se teki 27.12.1996 kantajan           7.4.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
      valituksen johdosta,                                          tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota


title: Asia C-486/15 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 14.9.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu kuudes jaosto) yhdistetyissä asioissa T-425/04 RENV ja T-444/04 RENV, Ranska ja Orange v. komissio, 2.7.2015 antamasta tuomiosta

text:
               16.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/22

         Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 14.9.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu kuudes jaosto) yhdistetyissä asioissa T-425/04 RENV ja T-444/04 RENV, Ranska ja Orange v. komissio, 2.7.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-486/15 P)
   (2015/C 381/25)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: oikeudellisen yksikön jäsenet C. Giolito, B. Stromsky, D. Grespan ja T. Maxian Rusche)

      Muut osapuolet: Ranskan tasavalta, Orange (aiemmin France Télécom) ja Saksan liittotasavalta

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu kuudes jaosto) yhdistetyissä asioissa T-425/04, Ranskan tasavalta v. komissio, ja T-444/04, France Télécom v. komissio, 2.7.2015 antama tuomio on kumottava siltä osin kuin siinä on

                           —

                           kumottu valtiontuesta, jonka Ranska on myöntänyt France Télécomille, 2.8.2004 tehdyn komission päätöksen 2006/621/EY (1) 1 artikla

                           —

                           velvoitettu komissio vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaamaan kahdeksan kymmenesosaa Ranskan tasavallalle ja Orangelle asioissa T-425/04 ja T-444/04 aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista

               —

               asia on ratkaistava lopullisesti sekä kantajien kanteet on hylättävä ja kantajat on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kaikista oikeusasteista

               —

               toissijaisesti asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen käsiteltäväksi uudelleen, ja on määrättävä, että tässä oikeusasteessa aiheutuvista oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio esittää neljä valitusperustetta valituksensa tueksi.
   Ensinnäkin komission mielestä unionin yleisen tuomioistuimen tuomion perustelut ovat puutteelliset ja ristiriitaiset. Unionin yleinen tuomioistuin nimittäin on jättänyt huomiotta valituksesta annetussa tuomiossa (2) vahvistetut periaatteet eikä ole vastannut riittävästi komission menettelyssä, jossa asia oli palautettu käsiteltäväksi unionin yleiseen tuomioistuimeen, esittämiin argumentteihin.
   Toisessa valitusperusteessaan komissio väittää unionin yleisen tuomioistuimen soveltaneen SEUT 107 artiklan 1 kohtaa virheellisesti usealla eri tavalla. Tällaisten virheellisten soveltamisten seurauksena unionin yleinen tuomioistuin on sulkenut viranomaisten heinä-joulukuussa 2002 antamat ilmoitukset ja 4.12.2002 päivättyyn ilmoitukseen sisältyneen osan ”markkinoiden vakuuttaminen” pois yksityisen sijoittajan kriteerin tarkastelusta. Komissio nimittäin väittää ensinnäkin, että katsoessaan, että asiantuntevan yksityisen sijoittajan kriteeriä on sovellettava tiettyyn ajankohtaan, unionin yleinen tuomioistuin on jättänyt huomiotta unionin tuomioistuimen vahvistaman ratkaisun, jonka mukaan asiaa on tarkasteltava sen ajankohdan asiayhteydessä, jonka aikana tukitoimenpiteet on toteutettu, ja on otettava huomioon kaikki asian kannalta merkitykselliset seikat. Komission mukaan unionin yleinen tuomioistuin näyttää olevan välittämättä siitä, että tukitoimenpide voi koostua useasta toimesta, jotka liittyvät toisiinsa ja jotka on mahdoton erottaa toisistaan. Toiseksi komission mukaan unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt useita oikeudellisia virheitä siltä osin kuin kyse on edun käsitteen ja asiantuntevan yksityisen sijoittajan kriteerin soveltamisen välisestä yhteydestä. Komissio väittää erityisesti, että unionin yleinen tuomioistuin on rajannut asiantuntevan yksityisen sijoittajan kriteerin koskemaan rajallista osaa ajanjaksosta, jonka aikana edun vaikutukset ilmenivät. Kolmanneksi komissio väittää unionin yleisen tuomioistuimen jättäneen tarkastelunsa alasta pois kyseiseen asiayhteyteen liittyneitä seikkoja. Neljänneksi unionin yleinen tuomioistuin on virheellisesti rajannut useiden etujen yhteisen tarkastelun koskemaan samanlaisia etuja. Viidenneksi unionin yleinen tuomioistuin ei sovella kriteeriä, jonka unionin tuomioistuin on asettanut sen selvittämiseksi, liittyvätkö valtion toimenpiteet erottamattomasti toisiinsa ja onko ne tutkittava yhdessä. Kuudenneksi komissio riitauttaa sen, että unionin yleinen tuomioistuin on myöntänyt asiassa ilmenneen tapahtumia, jotka ”katkaisivat” valtion toimenpiteiden sarjan syys-joulukuussa 2002. Komission mielestä tällaiset ”katkot” eivät voi olla perusteena sille, että kyseistä ajankohtaa edeltäneet ja sitä seuranneet toimenpiteet tutkitaan toisistaan erillään. Lopuksi komissio riitauttaa perustelut, jotka unionin yleinen tuomioistuin on esittänyt maineelle aiheutuvasta riskistä.
   Kolmannessa valitusperusteessa komissio väittää unionin yleisen tuomioistuimen ylittäneen rajat, joita sen on noudatettava hallintotoimia koskevassa laillisuusvalvonnassaan.
   Viimeisessä valitusperusteessaan komissio katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti komission päätöstä ja jopa vääristänyt sitä.

      (1)  EUVL 2006, L 257, s. 11.

      (2)  Tuomio Bouygues ym. ja komissio ym. (C-399/10 P ja C-401/10 P, EU:C:2013:175).


title: Asia T-308/00 RENV: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.1.2013 — Salzgitter v. komissio (Valtiontuki — Terästeollisuus — Entisen DDR:n ja entisen Tšekkoslovakian tasavallan raja-alueiden kehittämistä koskevat verohelpotukselliset kannustimet — Ilmoittamatta jätetyt tuet — Päätös, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi — Takaisin periminen — Viivästyminen — Oikeusvarmuus — Palautettavien tukien laskeminen — EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvat tuet — Ympäristönsuojeluun tarkoitetut investoinnit — Määräävä diskonttokorko)

text:
               2.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/17

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.1.2013 — Salzgitter v. komissio
   (Asia T-308/00 RENV) (1)

   (Valtiontuki - Terästeollisuus - Entisen DDR:n ja entisen Tšekkoslovakian tasavallan raja-alueiden kehittämistä koskevat verohelpotukselliset kannustimet - Ilmoittamatta jätetyt tuet - Päätös, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi - Takaisin periminen - Viivästyminen - Oikeusvarmuus - Palautettavien tukien laskeminen - EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvat tuet - Ympäristönsuojeluun tarkoitetut investoinnit - Määräävä diskonttokorko)
   2013/C 63/32
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Salzgitter AG (Salzgitter, Saksa) (edustajat: asianajajat J. Sedemund ja T. Lübbig)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi V. Kreuschitz ja M. Niejahr, sitten V. Kreuschitz ja T. Maxian Rusche)

      Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: M. Lumma ja A. Wiedmann, avustajanaan asianajaja U. Karpenstein)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse valtiontuesta, jonka Saksa on myöntänyt Salzgitter AG:lle, Preussag Stahl AG:lle ja rauta- ja terästeollisuuden alalla toimiville yhtymän tytäryhtiöille, jotka nykyisin tunnetaan nimellä Salzgitter AG — Stahl und Technologie (SAG), 28.6.2000 tehdyn komission päätöksen 2000/797/EHTY (EYVL L 323, s. 5) kumoamista koskeva vaatimus.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Salzgitter AG vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, yhteisöjen tuomioistuimessa ja unionin yleisessä tuomioistuimessa.

               3)

               Saksan liittotasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa, yhteisöjen tuomioistuimessa ja unionin yleisessä tuomioistuimessa.

      (1)  EUVL C 335, 25.11.2000.


title: Asia C-112/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hof van Cassatie (Belgia) on esittänyt 1.3.2010 — Konkurssioikeudenkäynti, jossa vastaajana on Zaza Retail BV (Philippe ja Cécile Noelmans, Zaza Retail BV:n (Belgia) konkurssipesän selvittäjinä); väliintulija: Zaza Retail BV (Manon Cordewener, Zaza Retail BV:n (Alankomaat) konkurssipesän selvittäjänä)

text:
               1.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/33

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hof van Cassatie (Belgia) on esittänyt 1.3.2010 — Konkurssioikeudenkäynti, jossa vastaajana on Zaza Retail BV (Philippe ja Cécile Noelmans, Zaza Retail BV:n (Belgia) konkurssipesän selvittäjinä); väliintulija: Zaza Retail BV (Manon Cordewener, Zaza Retail BV:n (Alankomaat) konkurssipesän selvittäjänä)
   (Asia C-112/10)
   2010/C 113/51
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hof van Cassatie van België

      Pääasian asianosaiset

      Virallinen syyttäjä: Procureur-generaal bij het Hof van Beroep te Antwerpen

      Vastaaja: Zaza Retail BV (Philippe ja Cécile Noelmans, Zaza Retail BV:n (Belgia) konkurssipesän selvittäjinä)

      Väliintulija: Zaza Retail BV (Manon Cordewener, Zaza Retail BV:n (Alankomaat) konkurssipesän selvittäjänä)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Tarkoitetaanko maksukyvyttömyysasetuksen 3 artiklan 4 kohdan a alakohtaan sisältyvällä käsitteellä ”lainsäädännöstä johtuvat edellytykset” myös maksukyvyttömyysmenettelyn (1) hakemisen edellytyksiä, jotka liittyvät henkilön asemaan — esimerkiksi toisen jäsenvaltion syyttäjälaitokseen kuuluvana syyttäjänä — tai oikeussuojan tarpeeseen, vai liittyvätkö edellytykset ainoastaan menettelyn aloittamista koskeviin aineellisiin edellytyksiin?

               2)

               Voidaanko maksukyvyttömyysasetuksen 3 artiklan 4 kohdan b alakohtaan sisältyvää käsitettä ”velkoja” tulkita laajasti siten, että myös kansallinen viranomainen, joka oman jäsenvaltionsa oikeuden mukaan on toimivaltainen hakemaan maksukyvyttömyysmenettelyä ja joka valvoo yleistä etua ja esiintyy velkojakollektiivin edustajana, voi tarvittaessa pätevästi hakea alueellisen maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista maksukyvyttömyysasetuksen 3 artiklan 4 kohdan b alakohdan nojalla?

               3)

               Jos velkojan käsitteellä voidaan tarkoittaa myös maksykyvyttömyysmenettelyn hakemiseen toimivaltaista kansallista viranomaista, edellyttääkö maksukyvyttömyysasetuksen 3 artiklan 4 kohdan b alakohdan soveltaminen sitä, että kansallinen viranomainen osoittaa toimivansa sellaisten velkojien edun valvomiseksi, joiden kotipaikka tai asuinpaikka taikka sääntömääräinen kotipaikka on siinä maassa, johon tämä kansallinen viranomainen kuuluu?

      (1)  Maksukyvyttömyysmenettelyistä 29.5.2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1346/2000 (EYVL L 160, s. 1).


title: Asia C-562/07: Kanne 19.12.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta

text:
               8.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 64/22

         Kanne 19.12.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-562/07)
   (2008/C 64/33)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: R. Lyal ja I. Martinez del Peral Cagigal)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta
   Vaatimukset

               —

               on todettava, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut EY 39 ja EY 56 artiklan sekä ETA-sopimuksen 28 ja 40 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on 31.12.2006 saakka kohdellut ulkomailla asuvien Espanjassa maassa saamia pääomatuloja eri tavalla kuin Espanjassa asuvien saamia vastaavia tuloja

               —

               Espanjan kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Espanjan 31.12.2006 saakka voimassa olleen lainsäädännön mukaan ulkomailla asuvien saamien pääomatulojen verotuksessa käytettiin suhteellista 35 prosentin verokantaa, kun taas maassa asuvien verotuksessa käytettiin progressiivista verokantaa, jos omaisuuserät olivat olleet asianomaisen omistuksessa alle yhden vuoden, ja suhteellista 15 prosentin verokantaa, jos tämä omistus oli kestänyt yli vuoden. Ulkomailla asuvien verotaakka oli näin ollen aina suurempi, jos he myivät omaisuutensa sen jälkeen, kun sen hankinnasta oli kulunut yksi vuosi. Jos omaisuus luovutettiin vuoden sisällä sen hankinnasta, ulkomailla asuvien verorasitus oli myös suurempi, paitsi jos maassa asuviin verovelvollisiin sovellettava keskimääräinen verokanta oli suurempi kuin 35 prosenttia (mikä tarkoitti hyvin suuria pääomatuloja).
   Komissio katsoo, että näiden kahden verovelvollisryhmän tilanteiden välillä ei ole objektiivista eroa, joten ulkomailla asuvien suurempi verorasitus merkitsee syrjintää, jolla lainvastaisesti rajoitetaan EY 39 ja EY 56 artiklassa sekä ETA-sopimuksen 28 ja 40 artiklassa määrättyä työntekijöiden ja pääomien vapaata liikkuvuutta.