title: Asia T-257/01: Frosch Touristik GmbH:n 8.10.2001 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama kanne

text:
C 3/38                   FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        5.1.2002
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Kantajat ovat kiinalaisia elektronisten pienloistelamppujen              –     muuttaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-
tuottajia, ja he vievät näitä lamppuja Euroopan yhteisöön.                     merkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 31.7.2001
                                                                               valitusasiassa R 789/1999-2 tekemää päätöstä siten, ettei
                                                                               yhteisön tavaramerkin AIR MARITIME (hakemusnumero
Komissio aloitti 17.5.2000 Kiinasta peräisin olevien elektronis-               81331) rekisteröinnille ole yhteisön tavaramerkistä anne-
ten pienloistelamppujen tuontia koskevan polkumyynnin vas-                     tun asetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaista
taisen menettelyn European Lighting Companies Federationin                     rekisteröinnin estettä, tai vaihtoehtoisesti
tekemän valituksen jälkeen. Kiinasta vietyjen tavaroiden nor-
maaliarvon määrittämiseksi Meksikoa käytettiin polkumyynti-
tutkimuksen aikana perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan
a alakohdassa tarkoitettuna vastaavanlaisena markkinataloutta            –     kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-
toteuttavana maana.                                                            merkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 31.7.2001
                                                                               valitusasiassa R 789/1999-2 tekemän päätöksen ja vel-
                                                                               voittaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-
                                                                               merkit ja mallit) jatkamaan yhteisön tavaramerkkiä AIR
Kantajat toimivat tutkimusten aikana yhteistyössä ja niitä
                                                                               MARITIME (hakemusnumero 81331) koskevaa hakemus-
käsiteltiin yksilöllisesti. Polkumyyntimarginaalit määritettiin
                                                                               menettelyä ottamatta huomioon vastalausetta, joka perus-
siten toisen kantajan tytäryhtiön Philips Mexicanan vientihin-
                                                                               tui saksalaiseen tavaramerkkiin Wz 1.186.278 ”air
tojen normaaliarvon sekä kantajien vientihintojen normaaliar-
                                                                               marin”, ja
von perusteella.
Kantajat vetoavat kanteensa tueksi siihen, että hyväksyessään            –     velvoittaa vastaajan korvaamaan kantajan oikeudenkäyn-
komission toteamukset neuvosto on rikkonut polkumyynnistä                      tikulut.
annettua perusasetusta, sillä komission olisi pitänyt soveltaa
tämän asetuksen 2 artiklan 7 kohdan b alakohtaa eikä
2 artiklan 7 kohdan a alakohtaa. Toissijaisesti kantajat väittä-
vät, että 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan perusteella määritetty
normaaliarvo oli aivan kohtuuton ja syrjivä.
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                         Tavaramerkin hakija:            Kantaja
Frosch Touristik GmbH:n 8.10.2001 sisämarkkinoiden
harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan
                           nostama kanne                                 Kyseessä oleva tavara-          Sanamerkki ”AIR MARITIME”
                                                                         merkki:                         luokkiin 16, 39 ja 42 kuuluville
                                                                                palveluille; hakemus nro 81331
                          (Asia T-257/01)
                            (2002/C 3/66)                                Vastalausemenettelyssä          Air Marin Flugreisen GmbH
                                                                         vedotun tavaramerkin
                                                                         haltija:
(Oikeudenkäyntikieli määrätään työjärjestyksen 131 artiklan
       2 kohdan mukaisesti. Valituksessa käytetty kieli: saksa)
                                                                         Vastalausemenettelyssä          Saksalainen sanamerkki ”air
                                                                         vedottu merkki:                 marin” luokkaan 39 kuuluville
                                                                                palveluille
Frosch Touristik GmbH, München, on nostanut 8.10.2001
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
messa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa vas-                Vastalauseosaston pää-          Hakemuksen hylkääminen luok-
taan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Hans Georg Zeiner ja          tös:                            kaan 39 kuuluvien palveluiden
Brigitte Heamann-Dunn, prosessiosoite Luxemburgissa. Muut                                                (matkatoimisto, matkojen järjes-
asianosaiset valituslautakunnan käsittelyssä: Air Marin Flugrei-                                         täminen ja organisointi, matkus-
sen GmbH, Bonn (Saksa)                                                                                tajaliikenne) osalta
 ---pagebreak--- 5.1.2002                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                              C 3/39
Valituslautakunnan pää-         Valituksen hylkääminen                   aiheutuvista taloudellisista ja ei-taloudellisista vahingoista. Näi-
tös:                                                                     den tullien ja arvonlisäverojen maksaminen on vältetty salakul-
                                                                         jettamalla savukkeita Euroopan unioniin. Tämä on toinen
Kanneperusteet:                 Yhteisön            tavaramerkistä       kerta, kun Euroopan yhteisö on aloittanut tällaisen oikeuden-
                                20.12.1993 annetun neuvoston             käynnin (1). Tässä oikeudenkäynnissä komissio toimii myös
                                asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 8 ar-       jäsenvaltioiden asiamiehenä näiden verojen, joiden väitetään
                                tiklan 1 kohdan b alakohdassa            olevan niille suorittamatta, perimistä varten.
                                tarkoitettua sekaannusvaaraa ei
                                ole
                                                                         Kantajat väittävät, että yhteisöllä ei ole toimivaltaa tämän
                                                                         oikeudenkäynnin aloittamiseen. Kantajien mukaan ei EY:n
(1) EYVL L 11, s. 1.                                                     perustamissopimuksessa eikä missään muussakaan säädök-
                                                                         sessä anneta Euroopan komissiolle toimivaltaa toimia oikeus-
                                                                         henkilönä varsinkaan jäsenvaltioiden tuomiovalta-alueen ulko-
                                                                         puolella, jotta se voisi itsenäisesti tällä tavoin turvata taloudelli-
                                                                         set etunsa yhteisön ulkopuolella tai torjua petoksia; kyseessä
                                                                         oleva toimi ei myöskään ole komission ja jäsenvaltioiden
                                                                         yhteinen, koska kaikki jäsenvaltiot eivät ole mukana oikeuden-
                                                                         käynnissä.
R. J. Reynolds Tobacco Holdings Inc:n, R. J. Reynolds
Tobacco International Inc:n, R. J. Reynolds Tobacco
Companyn ja RJR Acquisition Corp:n 15.10.2001 Euroo-
     pan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne                     Kyseisen oikeudenkäynnin tarkoituksena on kantajien mukaan
                                                                         myös väitettyjen maksamatta olevien verojen periminen. Kan-
                                                                         tajat väittävät, että Euroopan komissiolla ei ole toimivaltaa
                          (Asia T-260/01)                                kantaa veroja. Tämä toimivalta on kullakin jäsenvaltiolla sen
                                                                         omalla alueella. Kantajien mukaan komission olisi tästä syystä
                                                                         aloitettava oikeudenkäynti jäsenvaltioita vastaan, koska ne
                            (2002/C 3/67)                                eivät ole soveltaneet asianmukaisesti tulleja ja arvonlisäveroja
                                                                         koskevia yhteisön sääntöjä.
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                         Kantajat väittävät myös, ettei yhteisö ole toimivaltainen toimi-
R. J. Reynolds Tobacco Holdings Inc, R. J. Reynolds Tobacco              maan jäsenvaltioiden asiamiehenä kyseisessä oikeudenkäyn-
International Inc, R. J. Reynolds Tobacco Company ja RJR                 nissä.
Acquisition Corp ovat nostaneet 15.10.2001 Euroopan yhtei-
söjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen
Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina
ovat Paul Lomas ja Onno Brouwer, Freshfields Bruckhaus                   Kantajien mukaan komissio ei myöskään ole noudattanut
Deringer, Lontoo (Yhdistynyt kuningaskunta).                             asianmukaista menettelyä tehdesssään kyseisen oikeudenkäyn-
                                                                         nin aloittamista koskevan päätöksen. Komission olisi pitänyt
                                                                         noudattaa EY:n perustamissopimuksen 280 artiklan 4 kohdan
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin            ja 251 artiklan mukaista menettelyä päättäessään petosten
                                                                         torjuntaa koskevista toimenpiteistä. Komissio ei ole myöskään
                                                                         kunnioittanut vastaajien oikeutta tulla kuulluksi tai niiden
–     kumoaa komission päätöksen, joka tuli kantajien tietoon            oikeutta perustelujen saamiseen. Kantajat väittävät vielä, että
      6.8.2001 ja joka koski toisen oikeudenkäynnin aloitta-             komissio on loukannut oikeusvarmuuden periaatetta, puolus-
      mista Yhdysvalloissa,                                              tautumisoikeuksia, oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin pe-
                                                                         riaatetta, suhteellisuusperiaatetta ja hyvän hallinnon periaatet-
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut,               ta. Lopuksi kantajat väittävät, että komissio on käyttänyt
      mukaan lukien kantajien ja kolmansien kulut.                       harkintavaltaansa väärin.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      (1) Kantajat ovat riitauttaneet ensimmäisen oikeudenkäynnin aloitta-
                                                                             misesta koskevan päätöksen asiassa T-379/00 (EYVL C 79,
                                                                             10.3.2001, s. 24).
Kantajat ovat vastaajana Euroopan yhteisön yhdysvaltalaisessa
tuomioistuimessa vireille panemassa oikeudenkäynnissä, jossa
yhteisö vaatii vahingonkorvausta väitetyistä maksamattomista
tulleista ja arvonlisäveroista, sekä korvausta muista niistä


title: Asia C-162/03: Tribunale di Milanon, Sezione distaccata di Cassano d'Addan, 21.2.2003 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Azienda Agricola Balconi Andrea (ex Guido) vastaan Regione Lombardia ja Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura, A.G.E.A.

text:
7.6.2003                 FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                             C 135/19
Tribunale di Milanon, Sezione distaccata di Cassano                             tun neuvoston direktiivin 80/68/ETY ( 1) 3, 4 ja 5 artiklan
d’Addan, 21.2.2003 tekemällään päätöksellä esittämä en-                         mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut toimia,
nakkoratkaisupyyntö asiassa Azienda Agricola Balconi                            jotka ovat tarpeen estämään direktiivin 80/68/ETY luette-
Andrea (ex Guido) vastaan Regione Lombardia ja Agenzia                          lon I aineiden pohjaveteen joutuminen ja rajoittamaan
           per le Erogazioni in Agricoltura, A.G.E.A.                           direktiivin 80/68/ETY luettelon II aineiden pohjaveteen
                                                                                joutumista, jotta vältytään näiden aineiden aiheuttamalta
                                                                                pohjaveden pilaantumiselta, ja koska se ei ole saattanut
                           (Asia C-162/03)                                      ennakkotutkimuksen alaiseksi direktiivin 80/68/ETY luet-
                                                                                telon I aineista huolehtimista tai näiden aineiden huolehti-
                                                                                mistarkoituksessa suoritettua kaatopaikalle vientiä, jonka
                          (2003/C 135/27)
                                                                                voidaan epäillä johtavan epäsuoraan päästöön, ja koska
                                                                                se ei ole saattanut ennakkotarkastuksen alaiseksi kaikkia
                                                                                direktiivissä 80/68/ETY olevan luettelon II aineiden suoria
                                                                                päästöjä sekä näistä aineista huolehtimista tai näiden
Tribunale di Milano, Sezione distaccata di Cassano d’Adda, on                   aineiden huolehtimistarkoituksessa suoritettua kaatopai-
pyytänyt 21.2.2003 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut                    kalle vientiä, jonka voidaan epäillä johtavan epäsuoraan
yhteisöjen tuomioistuimeen 7.4.2003, Euroopan yhteisöjen                        päästöön,
tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Azienda Agricola
Balconi Andrea (ex Guido) vastaan Regione Lombardia ja                   –      toteaa, että Kreikan tasavalta ei ole noudattanut vaaralli-
Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura, A.G.E.A. seuraaviin                   sista jätteistä 12 päivänä joulukuuta 1991 annetun neu-
kysymyksiin:                                                                    voston direktiivin 91/689/ETY ( 2) 2 artiklan 1 kohdan ja
                                                                                6 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei
Onko 31.3.1984 annetun asetuksen (ETY) N:o 856/84 (1)                           ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä sen varmistami-
1 artiklaa ja 28.12.1992 annetun asetuksen (ETY) N:o 3950/                      seksi, että vaaralliset jätteet kirjataan ja yksilöidään Thria-
92 (2) 1–4 artiklaa tulkittava siten, että maitoa ja maitotuotteita             sion tasangon alueella, johon tällaisia jätteitä kaadetaan
koskevia lisämaksuja on pidettävä hallinnollisina seuraamuksi-                  (tyhjennetään), ja koska se ei ole laatinut joko erillisinä tai
na, ja siten, että tuottajille syntyy velvollisuus tällaisen lisämak-           osana yleisiä jätehuoltosuunnitelmia vaarallisten jätteiden
sun suorittamiseen ainoastaan siinä tapauksessa, että heille                    käsittelyä koskevia suunnitelmia Thriasion tasangon alu-
osoitettujen tuotantokiintiöiden ylittäminen on ollut tarkoituk-                eella.
sellista tai johtunut laiminlyönnistä?
                                                                         –      velvoittaa Kreikan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-
                                                                                tikulut.
( 1) EYVL L 90, 1.4.1984, s. 10.
( 2) EYVL L 405, 31.12.1992, s. 1.
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                         –      Direktiivin 80/68/ETY rikkominen
                                                                         –      Direktiivin 91/689/ETY rikkominen.
Euroopan yhteisöjen komission 8.4.2003 Helleenien tasa-
                  valtaa vastaan nostama kanne                           (1 ) EYVL L 20, 26.1.1980.
                                                                         (2 ) EYVL L 377, 12.12.1991, s. 20.
                           (Asia C-163/03)
                          (2003/C 135/28)
                                                                         Euroopan yhteisöjen komission 10.4.2003 Ranskan tasa-
Euroopan yhteisöjen komissio on 8.4.2003 nostanut Euroo-                                    valtaa vastaan nostama kanne
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien tasavaltaa
vastaan. Kantajan asiamiehenä ovat sen oikeudellisen yksikön
virkamiehet Valero Jordana ja Minas Konstantinidis.                                                 (Asia C-166/03)
                                                                                (2003/C 135/29)
Komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
–      toteaa, että Kreikan tasavalta ei ole noudattanut pohjave-
       den suojelemisesta tiettyjen vaarallisten aineiden aiheutta-      Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 10.4.2003 Euroo-
       malta pilaantumiselta 17 päivänä joulukuuta 1979 anne-            pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa


title: Asia F-65/10: Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 11.12.2012 — Mata Blanco v. komissio (Henkilöstö — Sisäinen kilpailu COM/INT/OLAF/09/AD10 — Petostentorjunta — EPSOn ja valintalautakunnan toimivalta — Valintalautakunnan valvomat alkukarsintakokeet — Suullinen koe — Kilpailuilmoituksen vastainen menettely — Arviointien väliset erot — Arviointiperusteet — Hakijoiden yhdenvertainen kohtelu — Ilmeinen arviointivirhe — Avoimuuden ja hyvän hallinnon periaatteet — Perusteluvelvollisuus)

text:
               16.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/26

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 11.12.2012 — Mata Blanco v. komissio
   (Asia F-65/10) (1)

   (Henkilöstö - Sisäinen kilpailu COM/INT/OLAF/09/AD10 - Petostentorjunta - EPSOn ja valintalautakunnan toimivalta - Valintalautakunnan valvomat alkukarsintakokeet - Suullinen koe - Kilpailuilmoituksen vastainen menettely - Arviointien väliset erot - Arviointiperusteet - Hakijoiden yhdenvertainen kohtelu - Ilmeinen arviointivirhe - Avoimuuden ja hyvän hallinnon periaatteet - Perusteluvelvollisuus)
   2013/C 46/47
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: José Manuel Mata Blanco (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat L. Levi ja A. Blot)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi B. Eggers ja P. Pecho, sitten B. Eggers)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Henkilöstö — Vaatimus kumota EPSOn päätös, jolla kantaja jätettiin merkitsemättä sisäisen kilpailun ”COM/INT/OLAF/09/AD10 — Petostentorjuntaan erikoistuneet hallintovirkamiehet” varallaololuetteloon, sekä vaatimus kumota varallaololuettelo ja kaikki sen perusteella tehdyt päätökset

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               José Manuel Mata Blanco vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 288, 23.10.2010, s. 73.


title: Asia T-272/16: Kanne 25.5.2016 – Helleenien tasavalta v. Euroopan komissio

text:
               25.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 270/53

         Kanne 25.5.2016 – Helleenien tasavalta v. Euroopan komissio
   (Asia T-272/16)
   (2016/C 270/61)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: G. Kanellopoulos, O. Tsirkinidou, A. Vasilopoulou ja D. Dourntoureka)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 17.3.2016 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen, joka on annettu tiedoksi numerolla C(2016) 1509) ja julkaistu virallisessa lehdessä EUVL L 75, 22.3.2016, s. 16:

                           a)

                           siltä osin kuin siinä jätetään unionin rahoituksen ulkopuolelle 166 797 866,22 euron suuruiset menot, jotka on maksettu tuotannosta irrotettuina suorina tukina hakuvuosien 2012 ja 2013 osalta, erityisesti, koska siinä säädetään 1) 25 prosentin suuruisesta kiinteästä rahoitusoikaisusta vuodelle 2012 ja 2) kiinteästä rahoitusoikaisusta ja kertaluonteisesta rahoitusoikaisusta vuodelle 2013

                           b)

                           siltä osin kuin siinä jätetään unionin rahoituksen ulkopuolelle 3 880 460,50 euron suuruiset menot, jotka on maksettu Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto), toimintalinjat 1+3 – Investointeihin tähtäävät toimenpiteet (2007–2013), ja koska siinä määrätään erityisesti seuraavaa: 1) 5 prosentin suuruisesta kiinteästä oikaisusta varainhoitovuosille 2010–2013 toimenpiteen 125 osalta ja 2) kertaluonteisesta oikaisusta varainhoitovuosille 2011–2013

                           c)

                           siltä osin kuin Helleenien tasavallalle ei ole palautettu välittömästi 29 366 975,06 euron suuruista määrää, unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-107/14 annettua sitovaa tuomiota ei ole pantu täysimääräisesti täytäntöön; ja

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahdeksaan kumoamisperusteeseen.
   Helleenien tasavalta vetoaa kiinteän oikaisun, joka koskee 166 797 866,22 euron suuruisia menoja, jotka on maksettu tuotannosta irrotettuina suorina tukina hakuvuosille 2012 ja 2013, osalta kolmeen kumoamisperusteeseen.
   Ensimmäinen kumoamisperuste, joka koskee hakuvuoteen 2012 sovellettua oikaisua, perustuu asetuksen N:o 796/2004 (1) 2 artiklan 2 kohdan [ja asetuksen N:o 1120/2009 (2) 2 artiklan c alakohdan myöhempien säännösten] virheelliseen tulkintaan ja soveltamiseen.
   Toinen kumoamisperuste, joka koskee samoin hakuvuoteen 2012 sovellettua oikaisua, perustuu suuntaviivojen (asiakirja VI/5330/97) virheelliseen tulkintaan ja soveltamiseen niiden edellytysten osalta, joiden on täytyttävä, jotta vuoden 2012 osalta voidaan soveltaa 25 prosentin suuruista kiinteää rahoitusoikaisua; tässä kumoamisperusteessa väitetään erityisesti, että komissio on ylittänyt harkintavaltansa rajat ja on näin ollen loukannut suhteellisuusperiaatetta (ensimmäinen osa) ja laskenut rahoitusoikaisun virheellisesti (toinen osa).
   Kolmas kumoamisperuste, joka koskee hakuvuoteen 2013 sovellettua oikaisua, perustuu siihen, että mainittu oikaisu on lainvastainen ja liiallinen, sen perustelut ovat ristiriitaisia, koska se perustuu suuntaviivojen (asiakirja VI/5330/97) virheelliseen tulkintaan ja soveltamiseen, sekä hyvän hallinnon periaatteen, suhteellisuusperiaatteen ja ne bis in idem -periaatteen sekä kantajan puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen.
   Lisäksi maaseudun kehittämisen (maaseuturahasto) – toimintalinjat 1+3 – Investointeihin tähtäävät toimenpiteet (2007–2013) – alalla tehdyn oikaisun osalta vedotaan neljään kumoamisperusteeseen.
   Neljäs ja viides kumoamisperuste, jotka koskevat toimenpiteen 125 osalta sovellettua oikaisua, perustuvat oikeudellisen perustan ja perustelujen puuttumiseen sekä tosiseikkoja koskevaan virheeseen, koska hallinnoiva viranomainen on käyttänyt toimivaltaansa täysimääräisesti ja täysin laillisesti (neljäs kumoamisperuste), ja koska 506 480,19 euron suuruista 5 prosentin kiinteää rahoitusoikaisua varainhoitovuotena 2010 toteutettujen menojen osalta on sovellettu asetuksen N:o 1290/2005 31 artiklan vastaisesti, sillä menot on suoritettu yli 24 kuukautta ennen tarkastusten tuloksista jäsenvaltioille annettua komission kirjallista tiedonantoa.
   Kuudes kumoamisperuste, joka koskee oikaisua, joka on tehty toimenpiteen 121 osalta, perustuu päätöksen lainvastaisuuteen, koska sovellettu oikaisu ja tätä varten käytetty laskutapa asetuksen N:o 809/2014 63 artiklaa analogisesti soveltaen ovat vastoin asetuksen N:o 1290/2005 31 artiklaa ja suuntaviivoja (komission asiakirja VI/5330/97) ja johtavat tuloksiin, jotka ovat suhteettomia verrattuna todettuihin puutteisiin. Toissijaisesti tämän saman toimenpiteen osalta esitetään seitsemäs kumoamisperuste, joka perustuu kanteen kohteena olevan päätöksen oikeudellisen perustan ja perustelujen puuttumiseen sekä suuntaviivojen (komission asiakirja VI/5330/97) rikkomiseen.
   Kahdeksas kumoamisperuste koskee yhtäältä SEUT 266 artiklan rikkomista ja perustuu komission velvollisuuteen toteuttaa unionin yleisen tuomioistuimen antaman tuomion täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet, koska siltä osin kuin komissio ei ole palauttanut Helleenien tasavallalle välittömästi 29 366 975,06 euron suuruista määrää, se ei ole noudattanut unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-107/14 antamaa tuomiota, sekä toisaalta hyvän hallinnon, oikeusvarmuuden ja komission ja jäsenvaltioiden välisen lojaalin yhteistyön periaatteiden loukkaamista.

      (1)  Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1782/2003 säädettyjen täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 21.4.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 796/2004 (EUVL L 141, s. 18)

      (2)  Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 III osastossa säädetyn tilatukijärjestelmän täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 29.10.2009 annettu komission asetus (EY) N:o 1120/2009 (EUVL L 316, s. 1).


title: Asia T-11/07: Kanne 12.1.2007 — Frucona Košice v. Euroopan yhteisöjen komissio

text:
               10.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/36

         Kanne 12.1.2007 — Frucona Košice v. Euroopan yhteisöjen komissio
   (Asia T-11/07)
   (2007/C 56/68)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Frucona Košice a.s. (Košice, Slovakian tasavalta) (edustajat: asianajaja B. Hartnett ja asianajaja O. Geiss)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Komission 7.6.2006 valtionapua koskevassa asiassa nro C25/2005 tekemä päätös C(2006)2028 lopullinen on kumottava.

               —

               Mainitun päätöksen 1 artikla on kumottava kokonaisuudessaan tai osittain.

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja vaatii kanteellaan komission 7.6.2006 tekemän, Slovakian tasavallan kantajan osalta toimeen paneman valtiontukea koskevan päätöksen (asia nro C25/2005) kumoamista siltä osin kuin siinä kohdellaan kantajaa yhteisön oikeuden vastaisen valtiontuen saajana ja velvoitetaan kantaja maksamaan takaisin Slovakian tasavallalle kaikki verosaatavat, joiden perimisestä on luovuttu, korkoineen.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seuraaviin kymmeneen kanneperusteeseen:

               Ensimmäisellä kanneperusteellaan kantaja väittää, että komissio menetteli ilmeisen virheellisesti määrittäessään väitetyn valtiontuen määrän.

               Toisella kanneperusteellaan kantaja väittää, että riidanalainen päätös on olennaisen menettelymääräyksen vastainen ja sillä rikotaan EY 33 artiklaa. Itse asiassa kantaja väittää, että kilpailun pääosaston sijasta maatalouden pääosasto oli toimivaltainen pääosasto suorittamaan tutkinnan ja ryhtymään niihin menettelyllisiin ja muodollisiin toimiin, jotka johtivat riidanalaisen päätöksen tekemiseen.

               Kolmannella kanneperusteella kantaja väittää edelleen, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan liittymissopimuksen liitteessä IV olevaa 3 jaksoa, EY 253 artiklaa, EY 88 artiklaa ja asetusta 659/1999, koska komissiolla ei ollut toimivaltaa riidanalaisen päätöksen tekemiseen.

               Neljännellä kanneperusteella kantaja väittää, että komissio teki oikeudellisen ja tosiseikkoja koskevan virheen, kun se sovelsi EY 87 artiklan 1 kohtaa ja totesi konkurssimenettelyn olevan edullisempi vaihtoehto kuin verojen sovittelu.

               Viidennellä kanneperusteellaan kantaja väittää, että komissio menetteli virheellisesti todetessaan, että verojen täytäntöönpanomenettelyn aloittaminen on hyödyllisempää kuin verojen sovittelu.

               Kuudennella kanneperusteella kantaja väittää, että komissio teki ilmeisen oikeudellisen ja tosiseikkoja koskevan virheen poistaessaan todistustaakan, jolloin se rikkoi EY 87 artiklan 1 kohtaa ja EY 253 artiklaa. Lisäksi kantaja väittää, että komissio ei ottanut huomioon yhteisöjen tuomioistuimen esiin tuomia oikeusnormeja yksityistä velkojaa koskevan arviointiperusteen soveltamiseksi.

               Seitsemännellä kanneperusteella kantaja väittää, että komissio teki oikeudellisen ja tosiseikkoja koskevan virheen jättäessään riittävällä tavalla arvioimatta ja huomioon ottamatta sen käytössä olevaa näyttöä.

               Kahdeksannella kanneperusteella kantajan väittää, että komissio teki oikeudellisen ja tosiseikkoja koskevan virheen, kun se otti huomioon verohallinnossa vallitsevien sisäisten eroavaisuuksien kaltaista, asian kannalta merkityksetöntä näyttöä.

               Yhdeksännellä kanneperusteella kantaja väittää edelleen, että päätös on vastoin EY 253 artiklaa, koska siinä esitettyjä johtopäätöksiä ei ole riittävästi perusteltu.

               Lopuksi kymmenennellä kanneperusteellaan kantaja väittää, että komissio menetteli virheellisesti, kun se ei vapauttanut verojen sovittelua rakenneuudistustukena ja kun se sovelsi taannehtivasti rakenneuudistukseksi vuonna 2004 annettuja suuntaviivoja.


title: Asia T-552/12: Kanne 21.12.2012 — North Drilling v. neuvosto

text:
               16.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/22

         Kanne 21.12.2012 — North Drilling v. neuvosto
   (Asia T-552/12)
   2013/C 46/39
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: North Drilling Co. (Teheran, Iran) (edustajat: asianajajat J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea ja J. Iriarte Ángel)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 15.10.2012 annetun neuvoston päätöksen 2012/635/YUTP kantajaa koskevilta osin sekä siltä osin kuin kantajaa ei mainita sen liitteessä;

               —

               kumoamaan Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 267/2012 täytäntöönpanosta 15.10.2012 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 945/2012 kantajaa koskevilta osin sekä siltä osin kuin kantajaa ei mainita sen liitteessä; ja

               —

               velvoittamaan neuvoston korvamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ilmeiseen virheeseen perustuva ensimmäinen kanneperuste

                           —

                           Ensimmäinen kanneperuste perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen riidanalaisten säännösten taustalla olevien tosiseikkojen arvioinnissa, koska niillä ei ole tosiasiallista perustaa eikä niistä ole tosiasiallista näyttöä.

               2)

               Perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin perustuva toinen kanneperuste

                           —

                           Toinen kanneperuste perustuu perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin, koska riidanalaiset säännöt on NDC:n tapauksessa perusteltu virheellisesti ja koska nämä perustelut ovat perusteettomia, yleisluonteisia ja stereotyyppisiä.

               3)

               Oikeussuojaa koskevan oikeuden loukkaamiseen perustuva kolmas kanneperuste

                           —

                           Kolmas kanneperuste perustuu tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden loukkaamiseen toimien perustelemista koskevilta osin, väitettyä perustetta koskevien perustelujen puutteeseen, väitettyä perustetta koskevien todisteiden puutteeseen sekä puolustautumisoikeuksien ja omistusoikeuksien loukkaamiseen, koska perusteluvelvollisuutta, joka vaikuttaa mainittuihin muihin oikeuksiin, ei kunnioitettu.

               4)

               Omistusoikeuden loukkaamiseen perustuva neljäs kanneperuste

                           —

                           Neljäs kanneperuste perustuu omistusoikeuden loukkaamiseen sen vuoksi, että tätä oikeutta rajoitettiin ilman todellista perustetta.

               5)

               Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen perustuva viides kanneperuste

                           —

                           Viides kanneperuste perustuu yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen, koska kantajan suhteellista asemaa loukattiin ilman todellista perustetta.

               6)

               Harkintavallan väärinkäyttöön perustuva kuudes kanneperuste

                           —

                           Kuudes kanneperuste perustuu harkintavallan väärinkäyttöön, koska on olemassa objektiivisia, täsmällisiä ja yhtäpitäviä viitteitä, joiden perusteella voidaan väittää, että kyseinen seuraamus määrättiin muista syistä kuin ne syyt, jotka neuvosto myönsi.


title: Asia C-193/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 19.9.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Sijoittautumisvapaus — Direktiivi 98/5/EY — Asianajajan ammatin pysyvä harjoittaminen muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on hankittu — Vastaanottavan valtion kielten taidon ennakkovalvonta — Kielto, joka koskee asianajajan toimimista yhtiön puolesta tahona, jonka osoite annetaan oikeudelle ja asianomaisille asiakirjojen toimittamista varten — Velvollisuus esittää vuosittain todistus siitä, että asianajaja on merkitty sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen luetteloon, josta hän on peräisin)

text:
               18.11.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/14

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 19.9.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-193/05) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Sijoittautumisvapaus - Direktiivi 98/5/EY - Asianajajan ammatin pysyvä harjoittaminen muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on hankittu - Vastaanottavan valtion kielten taidon ennakkovalvonta - Kielto, joka koskee asianajajan toimimista yhtiön puolesta tahona, jonka osoite annetaan oikeudelle ja asianomaisille asiakirjojen toimittamista varten - Velvollisuus esittää vuosittain todistus siitä, että asianajaja on merkitty sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen luetteloon, josta hän on peräisin)
   (2006/C 281/22)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: D. Maidani ja A. Bordes)

      Vastaaja: Luxemburgin suurherttuakunta (asiamies: S. Schreiner, avustajanaan avocat L. Dupong)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on hankittu, 16 päivänä helmikuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/5/EY (EYVL L 77, s. 36) 2, 3 ja 5 artiklan rikkominen — Kielitaidon arviointi — Kielto toimia yhtiön puolesta tahona, jonka osoite annetaan oikeudelle ja asianomaisille asiakirjojen toimittamista varten — Velvollisuus esittää vuosittain sen jäsenvaltion antama todistus, josta asianajaja on peräisin
   Tuomiolauselma

               1)

               Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on hankittu, 16 päivänä helmikuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/5/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se on asettanut kielitaidon ennakkovalvonnan sen edellytykseksi, että eurooppalaiset asianajajat, jotka ovat hankkineet ammatillisen pätevyytensä jossakin toisessa jäsenvaltiossa kuin Luxemburgin suurherttuakunnassa ja jotka haluavat harjoittaa ammattiaan viimeksi mainitussa jäsenvaltiossa alkuperäistä ammattinimikettä käyttäen, merkitään toimivaltaisen kansallisen viranomaisen luetteloon, koska se on asettanut näille asianajajille kiellon toimia yhtiön puolesta tahona, jonka osoite annetaan oikeudelle ja asianomaisille asiakirjojen toimittamista varten, ja koska se on asettanut näille asianajajille velvollisuuden toimittaa vuosittain todistus siitä, että heidät on merkitty sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen luetteloon, josta he ovat peräisin.

               2)

               Luxemburgin suurherttuakunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 155, 25.6.2005.


title: Asia C-393/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 10.4.2008 (Vergabekontrollsenat des Landes Wienin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Ing. Aigner, Wasser-Wärme-Umwelt GmbH v. Fernwärme Wien GmbH (Julkiset hankinnat — Direktiivit 2004/17/EY ja 2004/18/EY — Hankintayksikkö, joka harjoittaa osittain direktiivin 2004/17/EY ja osittain direktiivin 2004/18/EY soveltamisalaan kuuluvia toimintoja — Julkisoikeudellinen laitos — Hankintaviranomainen)

text:
               24.5.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 128/9

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 10.4.2008 (Vergabekontrollsenat des Landes Wienin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Ing. Aigner, Wasser-Wärme-Umwelt GmbH v. Fernwärme Wien GmbH
   (Asia C-393/06) (1)

   (Julkiset hankinnat - Direktiivit 2004/17/EY ja 2004/18/EY - Hankintayksikkö, joka harjoittaa osittain direktiivin 2004/17/EY ja osittain direktiivin 2004/18/EY soveltamisalaan kuuluvia toimintoja - Julkisoikeudellinen laitos - Hankintaviranomainen)
   (2008/C 128/14)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Vergabekontrollsenat des Landes Wien
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Ing. Aigner, Wasser-Wärme-Umwelt GmbH

      Vastaaja: Fernwärme Wien GmbH
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Vergabekontrollsenat des Landes Wien (Itävalta) — Vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/17/EY (EUVL L 134, s. 1) 2 artiklan 1 kohdan ja 3 artiklan tulkinta sekä julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (EUVL L 134, s. 114) 1 artiklan 9 kohdan tulkinta — Lämmitysjärjestelmien toimittaminen — Hankintayksikkö on Wienin kaupungin määräysvallassa oleva yritys, joka tarjoaa julkisia palveluja (kaukolämpö) — Julkisoikeudellinen laitos — Kilpailuedellytyksen arviointi — Eurooppalaisten sopimustentekomenettelyjen soveltaminen myös kilpailutilanteessa harjoitettavaan toimintaan (tässä tapauksessa jäähdytyslaitteistot) — Tartuntateoria — Ei ristiinrahoitusta
   Tuomiolauselma

               1)

               Vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/17/EY tarkoitetun hankintayksikön on sovellettava tuossa direktiivissä säädettyä menettelyä ainoastaan sellaisiin julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin, jotka liittyvät toimintoihin, joita tämä yksikkö harjoittaa yhdellä tai useammalla kyseisen direktiivin 3–7 artiklassa tarkoitetulla alalla.

               2)

               Fernwärme Wienin kaltaista yksikköä on pidettävä direktiivin 2004/17 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan toisessa alakohdassa ja julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY 1 artiklan 9 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuna julkisoikeudellisena laitoksena.

               3)

               Sellaisen yksikön, joka on direktiivissä 2004/17 ja direktiivissä 2004/18 tarkoitettu julkisoikeudellinen laitos, tekemiin hankintasopimuksiin, jotka liittyvät toimintoihin, joita tämä yksikkö harjoittaa yhdellä tai useammalla direktiivin 2004/17 3–7 artiklassa tarkoitetulla alalla, on sovellettava tässä direktiivissä säädettyjä menettelyjä. Sitä vastoin tällaisen yksikön tekemät, muiden toimintojen harjoittamiseen liittyvät kaikki muut hankintasopimukset kuuluvat direktiivissä 2004/18 säädettyjen menettelyjen soveltamisalaan. Näitä kahta direktiiviä sovelletaan ilman, että on tarpeen erotella toisistaan toimintoja, joita tämä yksikkö harjoittaa hoitaessaan yleisen edun mukaista tehtäväänsä, ja toimintoja, joita se harjoittaa kilpailutilanteessa, ja näin on myös, vaikka kirjanpidossa, jolla on tarkoitus erottaa toisistaan tämän yksikön toiminta-alat, voitaisiin sulkea pois ristiinrahoitus näiden alojen välillä.

      (1)  EUVL C 310, 16.12.2006.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys, (viides jaosto) 12 päivänä huhtikuuta 2005, asiassa C-80/04 P, DLD Trading Co. vastaan Euroopan unionin neuvosto (Muutoksenhaku — Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Syy-yhteys moititun toiminnan ja väitetyn vahingon välillä puuttuu — Oikeudenkäynnin kohde — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               3.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/23

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
   (viides jaosto)
   12 päivänä huhtikuuta 2005,
   asiassa C-80/04 P, DLD Trading Co. vastaan Euroopan unionin neuvosto (1)

   (Muutoksenhaku - Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Syy-yhteys moititun toiminnan ja väitetyn vahingon välillä puuttuu - Oikeudenkäynnin kohde - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)
   (2005/C 217/45)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa C-80/04 P, jossa on kyse yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 56 artiklaan perustuvasta valituksesta, joka on pantu vireille 18.2.2004, DLD Trading Co., kotipaikka Brno (Tsekin tasavalta), (asianajajat J. Hintermayr, F. Haunschmidt, G. Minichmayr, P. Burgstaller ja G. Tusek), jossa vastapuolena on Euroopan unionin neuvosto (asiamiehinään M.-C. Giorgi Fort ja A.-M. Colaert sekä J.-P. Hix), jota tukee Itävallan tasavalta (asiamiehinään C. Pesendorfer sekä W. Okresek ja H. Dossi) Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään J. Schieferer) ja Suomen tasavalta (asiamiehinään T. Pynnä ja A. Guimaraes-Purokoski), yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja R. Silva de Lapuerta sekä tuomarit R. Schintgen (esittelevä tuomari) ja P. Kūris, julkisasiamies: J. Kokott, kirjaaja: R. Grass, on 12.4.2005 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               DLD Trading Co. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 94, 17.4.2004.


title: Asia C-124/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 29.4.2010 (Raad van Staten (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Smit Reizen BV v. Minister van Verkeer en Waterstaat (Ennakkoratkaisupyyntö — Asetukset (ETY) N:o 3820/85 ja (ETY) N:o 3821/85 — Tieliikenne — Rekisteröintivelvollisuus — Lepoaika ja muut työskentelyajat — Valvontalaitteella varustetun ajoneuvon haltuunottopaikalle siirtämiseen kuluva aika — ”Toimipaikan” käsite)

text:
               19.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/13

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 29.4.2010 (Raad van Staten (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Smit Reizen BV v. Minister van Verkeer en Waterstaat
      (Asia C-124/09) (1)

      (Ennakkoratkaisupyyntö - Asetukset (ETY) N:o 3820/85 ja (ETY) N:o 3821/85 - Tieliikenne - Rekisteröintivelvollisuus - Lepoaika ja muut työskentelyajat - Valvontalaitteella varustetun ajoneuvon haltuunottopaikalle siirtämiseen kuluva aika - ”Toimipaikan” käsite)
      (2010/C 161/19)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Raad van State

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Smit Reizen BV

         Vastaaja: Minister van Verkeer en Waterstaat

         Oikeudenkäynnin kohde

      Ennakkoratkaisupyyntö — Raad van State — Tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta 20.12.1985 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 (EYVL L 370, s. 1) 1 artiklan ja tieliikenteen valvontalaitteista 20.12.1985 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3821/85 (EYVL L 370, s. 8) 15 artiklan tulkinta — Tauot, vuorokautiset lepoajat ja työaika — Rekisteröintivelvollisuuden käsite — Ajoneuvon haltuunottopaikalle, joka on muu kuin yrityksen toimipaikka, siirtämiseen kuluva aika — Toimipaikan käsite — Se, että kolmas osapuoli kuljettaa kuljettajan ajoneuvon haltuunottopaikalle

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Asiassa C-297/99, Skills Motor Coaches ym., 18.1.2001 annetun tuomion 21 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa mainittu käsite ”toimipaikka” on määriteltävä paikaksi, josta käsin kuljettaja konkreettisesti työskentelee, eli kuljetusyrityksen tiloiksi, joista hän säännöllisesti lähtee suorittamaan työtehtäviään ja joihin hän palaa työtehtäviensä suorittamisen jälkeen tavanomaisten työtehtäviensä suorittamisen puitteissa, jollei työnantaja ole antanut erityisiä ohjeita.

                  2)

                  Sillä, siirtyykö kyseinen kuljettaja itse paikkaan, jossa hän ottaa haltuunsa valvontalaitteella varustetun ajoneuvon, vai kuljettaako joku toinen henkilö hänet tähän paikkaan ei ole merkitystä sen kannalta, onko siirtymiseen kuluva aika tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta 20.12.1985 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 1 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua ”lepoaikaa”.

         (1)  EUVL C 129, 6.6.2009.


title: Asia C-178/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia we Wrocławiu (Puola) on esittänyt 20.4.2015 – Alicja Sobczyszyn v. Szkoła Podstawowa w Rzeplinie

text:
               27.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 245/4

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia we Wrocławiu (Puola) on esittänyt 20.4.2015 – Alicja Sobczyszyn v. Szkoła Podstawowa w Rzeplinie
   (Asia C-178/15)
   (2015/C 245/05)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sąd Rejonowy dla Wrocławia-Śródmieścia we Wrocławiu

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Alicja Sobczyszyn

      Vastaaja: Szkoła Podstawowa w Rzeplinie

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY (1) 7 artiklaa, jonka mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jokainen työntekijä saa vähintään neljän viikon palkallisen vuosiloman tällaisen loman saamiselle ja myöntämiselle kansallisessa lainsäädännössä tai käytännössä vahvistettujen edellytysten mukaisesti, tulkittava siten, että opettaja, joka on ollut opettajan perussäännöstä 26.1.1982 annetussa laissa (Dz. U. 2014 järjestysnumero 191 ja 1198) määritellyllä kuntoutuslomalla, saa myös oikeuden yleisen työlainsäädännön mukaiseen vuosilomaan sinä vuonna, jona hän on käyttänyt oikeuttaan kuntoutuslomaan?

      (1)  EUVL L 299, s. 9.


title: Asia T-72/10: Kanne 15.2.2010 — Intermark v. SMHV — Natex International (NATY’S)

text:
               1.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/52

         Kanne 15.2.2010 — Intermark v. SMHV — Natex International (NATY’S)
   (Asia T-72/10)
   2010/C 113/83
   Kannekirjelmän kieli: unkari

      Asianosaiset

      Kantaja: Intermark Srl (Stei, Romania) (edustaja: asianajaja Á.M. László)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Natex International Trade SpA (Pioltello, Italia)

      Vaatimukset

               —

               Tuomioistuimen on muutettava vastaajan päätöstä, ja hylättävä tavaramerkkihakemus kokonaan kaikkien tavaroiden osalta

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Natex International Trade S.p.A.

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki NATY’S luokkiin 29, 30 ja 32 kuuluville tavaroille (hakemus nro 5 810 627)

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: kantaja

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: kuviomerkki Naty luokkiin 30 ja 35 kuuluville tavaroille ja palveluille (yhteisön tavaramerkki nro 4 149 456)

      Väiteosaston ratkaisu: Hakemus hyväksytään

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylätään

      Kanneperusteet: Asetuksen 207/2009/EY 8 artiklan 1 kohdan b kohtaa on rikottu, sillä kyseisten tavaramerkkien välillä on sekaannusvaara.


title: Asia T-593/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.2.2017 – Stips v. komissio (Vahingonkorvauskanne — Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun hakemuksen puuttuminen — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               10.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/37

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.2.2017 – Stips v. komissio
   (Asia T-593/16) (1)

   ((Vahingonkorvauskanne - Henkilöstö - Väliaikaiset toimihenkilöt - Henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun hakemuksen puuttuminen - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen))
   (2017/C 112/51)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Adolf Stips (Besozzo, Italia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Berscheid ja C. Berardis-Kayser)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 268 artiklaan perustuva vaatimus sellaisten vahinkojen korvaamiseksi, joita kantajalle väitetysti aiheutui vuoden 2013 uudelleenluokittelun järjestämisen viivästymisestä

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

               2)

               Adolf Stips velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 251, 11.7.2016 (asia on alkujaan kirjattu Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-23/16, ja se on siirretty unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Asia C-625/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 18.4.2013 — Euroopan komissio v. Ranskan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Liikenne — Yhteisön rautateiden kehittäminen — Direktiivi 91/440/ETY — 6 artiklan 3 kohta ja liite II — Direktiivi 2001/14/EY — 14 artiklan 2 kohta — Rataverkon haltija ei ole oikeudelliselta muodoltaan riippumaton — 11 artikla — Suorituskannustinjärjestelmän puuttuminen — Puutteellinen täytäntöönpano)

text:
               8.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 164/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 18.4.2013 — Euroopan komissio v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-625/10) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Liikenne - Yhteisön rautateiden kehittäminen - Direktiivi 91/440/ETY - 6 artiklan 3 kohta ja liite II - Direktiivi 2001/14/EY - 14 artiklan 2 kohta - Rataverkon haltija ei ole oikeudelliselta muodoltaan riippumaton - 11 artikla - Suorituskannustinjärjestelmän puuttuminen - Puutteellinen täytäntöönpano)
   2013/C 164/02
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J.-P. Keppenne, D. Kukovec, H. Støvlbæk, K. Herrmann ja M. Šimerdová)

      Vastaaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: G. de Bergues, M. Perrot ja S. Menez)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Espanjan kuningaskunta (asiamies: S. Centeno Huerta)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Laiminlyönti antaa säädetyssä määräajassa kaikkia yhteisön rautateiden kehittämisestä 29.7.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/440/ETY (EYVL L 237, s. 25) 6 artiklan (3 kohta) ja liitteen II sekä rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta 26.2.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/14/EY (EYVL L 75, s. 29) 6 artiklan (2–5 kohta), 14 artiklan (2 kohta) ja 11 artiklan noudattamisen edellyttämiä säännöksiä

      Tuomiolauselma

               1)

               Ranskan tasavalta ei ole noudattanut yhteisön rautateiden kehittämisestä 29.7.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/440/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 26.2.2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/12/EY, 6 artiklan 3 kohdan ja liitteen II eikä rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta 26.2.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/14/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 23.10.2007 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2007/58/EY, 14 artiklan 2 kohdan ja 11 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että yksikkö, jonka tehtäväksi direktiivin 91/440 liitteessä II luetellut olennaiset toiminnot annetaan, on kyseisen direktiivin 6 artiklan 3 kohdan ja liitteen II sekä direktiivin 2001/14 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti rautatieliikennettä harjoittavasta yrityksestä riippumaton ja koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kaikkia direktiivin 2001/14 11 artiklan noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Euroopan komissio ja Ranskan tasavalta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

               4)

               Espanjan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 103, 2.4.2011.


title: Asia C-59/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 3.2.2017 – SCI Château du Grand Bois v. Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

text:
               10.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/27

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 3.2.2017 – SCI Château du Grand Bois v. Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
   (Asia C-59/17)
   (2017/C 112/37)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: SCI Château du Grand Bois

      Vastapuoli: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Sallitaanko 27.6.2008 annetun soveltamisasetuksen (1) 76, 78 ja 81 artiklassa se, että tarkastajat, jotka suorittavat paikalla tehtävän tarkastuksen, tulevat maatilan alueelle ilman viljelijältä etukäteen saatua lupaa?

               2)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko tehtävä ero sen mukaan, ovatko kyseessä olevat alueet suljettuja vai eivät?

               3)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, ovatko 27.6.2008 annetun soveltamisasetuksen 76, 78 ja 81 artikla sopusoinnussa kotirauhan loukkaamattomuuden periaatteen, sellaisena kuin se taataan Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklassa, kanssa?

      (1)  Viinialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 479/2008 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä tukiohjelmien, kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan, tuotantokyvyn ja viinialan tarkastusten osalta 27.6.2008 annettu komission asetus (EY) N:o 555/2008 (EUVL 2008, L 170, s. 1).


title: Asia C-283/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 11.6.2015 – X v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               7.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/31

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 11.6.2015 – X v. Staatssecretaris van Financiën
   (Asia C-283/15)
   (2015/C 294/38)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: X

      Vastapuoli: Staatssecretaris van Financiën

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen vapaata liikkuvuutta koskevia määräyksiä tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka perusteella unionin kansalainen, joka asuu Espanjassa ja jonka tuloista noin 60:tä prosenttia verotetaan Alankomaissa ja noin 40:tä prosenttia Sveitsissä, ei saa vähentää Espanjassa sijaitsevan yksityiskäytössään olevaan omistusasuntoon liittyviä negatiivisia tuloja Alankomaissa verotetuista työtuloista myöskään siinä tilanteessa, että hänen asuinvaltiostaan Espanjasta saamat tulot ovat niin alhaiset, ettei edellä tarkoitettuja negatiivisia tuloja voida vähentää asuinvaltion verotuksessa kyseessä olevana vuonna?

               2)

                           A)

                           Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko jokaisen jäsenvaltion, josta unionin kansalainen saa osan tuloistaan, otettava huomioon edellä mainitut negatiiviset tulot täysimääräisesti? Vai onko tällainen velvollisuus vain yhdellä asianomaisista työskentelyvaltioista, ja jos on, niin millä niistä? Vai onko jokaisen työskentelyvaltion (paitsi asuinvaltion) myönnettävä vähennys osasta kyseisistä negatiivisista tuloista? Miten vähennettävä osuus on määritettävä viimeksi mainitussa tapauksessa?

                           B)

                           Onko tässä yhteydessä ratkaisevaa, missä jäsenvaltiossa työskentely tosiasiassa tapahtuu, vai onko ratkaisevaa se, millä jäsenvaltiolla on oikeus kantaa veroa näin saaduista tuloista?

               3)

               Onko 2 kohdassa esitettyihin kysymyksiin vastattava toisin, jos yksi valtioista, joista unionin kansalainen saa tuloja, on Sveitsi, joka ei ole Euroopan unionin jäsenvaltio eikä myöskään kuulu Euroopan talousalueeseen?

               4)

               Millainen merkitys on tässä yhteydessä annettava sille, tunnetaanko verovelvollisen asuinvaltion (käsiteltävässä asiassa Espanja) lainsäädännössä mahdollisuus verovelvollisen omistusasunnon kiinnitysluottokorkojen vähennykseen sekä mahdollisuus siihen kyseisenä vuotena liittyvien verotuksellisten tappioiden vähentämiseen samasta valtiosta tulevina vuosina mahdollisesti saatavista tuloista?


title: Asia C-279/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 19.12.2012 — Euroopan komissio v. Irlanti (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 85/337/ETY — Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi — Virheellinen täytäntöönpano — Liitteessä II olevan 1 kohdan a, b ja c alakohta — Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio — Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteaminen — SEUT 260 artikla — Rahamääräiset seuraamukset — Kiinteämääräinen hyvitys — Jäsenvaltion maksukyky — Talouskriisi — Arviointi ajantasaisten taloudellisten tietojen perusteella)

text:
               16.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 19.12.2012 — Euroopan komissio v. Irlanti
   (Asia C-279/11) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 85/337/ETY - Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi - Virheellinen täytäntöönpano - Liitteessä II olevan 1 kohdan a, b ja c alakohta - Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio - Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen toteaminen - SEUT 260 artikla - Rahamääräiset seuraamukset - Kiinteämääräinen hyvitys - Jäsenvaltion maksukyky - Talouskriisi - Arviointi ajantasaisten taloudellisten tietojen perusteella)
   2013/C 46/08
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Oliver ja K. Mifsud-Bonnici)

      Vastaaja: Irlanti (asiamiehet: E. Creedon ja D. O'Hagen, avustajinaan E. Regan, SC ja C. Toland, BL)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (EYVL L 175, s. 40) 2 artiklan 1 kohdan ja 4 artiklan 2, 3 ja 4 kohdan, sellaisina kuin ne ovat muutettuina 3.3.1997 annetulla direktiivillä 97/11/EY (EYVL L 73, s. 5), rikkomista koskevassa asiassa C-66/06, komissio vastaan Irlanti, 20.11.2008 annetun tuomion täytäntöönpanon laiminlyönti — Vaatimus uhkasakon ja kiinteämääräisen hyvityksen määräämisestä maksettavaksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Irlanti ei ole noudattanut SEUT 260 artiklan mukaisia jäsenyysvelvoitteitaan, kun se ei ole toteuttanut toimenpiteitä, joita asiassa C-66/06 20.11.2008 annetun tuomion täytäntöönpano edellyttää.

               2)

               Irlanti velvoitetaan maksamaan Euroopan komissiolle 1 500 000 euron kiinteämääräinen hyvitys Euroopan unionin omien varojen tilille.

               3)

               Irlanti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 226, 30.7.2011.


title: Arbeitsgemeinschaft deutscher Luftfahrt-Unternehmen ja Hapag-Lloyd Fluggesellschaft mbH:n 31.5.1996 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-86/96)

text:
N:o C 233/ 18        1 FI |                     Euroopan yhteisôjen virallinen lehti                                       10.8.96
Eurostatin kirjeen seurauksena Cedefopin johtaja päätti                 82 f §:n mukaisesta lentokoneita koskevasta erityis
22.4.1996 pidentää kantajan työskentelyä Eurostatissa                   poistomahdollisuudesta 13.3.1996 tehdyn komission
31.5.1 996 asti . Johtaja hylkäsi kantajan 8.5.1996 esittämän           päätöksen K(96 ) 841 lopull . siltä osin, kuin päätös
hakemuksen pidennyksestä 30.9.1996 asti Cedefopin hal                  koskee tämän säännöksen voimassaoloajan jatkamista
lintojohtajan 21.5.1996 päiväämällä kirjeellä .                         1.1.1995—31.12.1999 , sekä
Kantaja katsoo, että riitautetut päätökset ovat lainvastaisia       — velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku
seuraavilla perusteilla :                                               lut .
— Päätöksiin sisältyy olennaisia muotovirheitä . Niiden             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     perustelut ovat riittämättömät
— Riitautetut päätökset ovat lainvastaisia myös aineellises        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
    ti , koska ne loukkaavat yhteisön virkamiesoikeuden             kuin asiassa T-25/96 ( Arbeitsgemeinschaft deutscher Luft
                                                                    fahrt-Unternehmen ja Hapag-Lloyd Fluggesellschaft mbH
    yleisiä oikeusperiaatteita . Kantaja vetoaa erityisesti seu
     raaviin seikkoihin :                                           vastaan komissio ).
    — niiden sopimusten ja takeiden rikkominen , joihin
          Cedefop on sitoutunut, ja siten kantajan subjektiivis
          ten oikeuksien loukkaaminen ,
    — hallinnon itserajoittamisen periaatteen ja luotta            Gisèle Lienardin 7.6.1996 nostama kanne Euroopan yhtei
          muksensuojan periaatteen loukkaaminen, koska                                söjen komissiota vastaan
          päätökset rikkovat Cedefopin omaa menettelyänsä                                  ( Asia T-88/96 )
          varten laatimia ohjeita , ja
                                                                                ( 96/C 233 /32 )
    — työnantajan avustamis- ja huolenpitovelvoitteen rik
          kominen , koska päätöksissä ei oteta huomioon                             (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
          kantajan perusteltuja intressejä ,
    — yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen ,            Gisèle Lienard , kotipaikka Woluwé-Saint-Etienne ( Belgia )
          koska toisin kuin Berliiniin jäävien henkilöiden          on nostanut 7.6.1996 kanteen Euroopan yhteisöjen ensim
          osalta kantaja ei saa hyväkseen palvelusvuosiaan .        mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa Euroopan yhteisöjen
                                                                    komissiota vastaan . Kantajan edustajat ovat asianajajat
                                                                    Jean-Noël Louis, Thierry Demaseure ja Ariane Tornel ,
Myös 3.6.1996 tehty päätös kantajan työskentelypaikan               Bryssel , ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o Fiduciaire
siirtämisestä Cedefopin palvelukseen Tessalonikiin on lain
                                                                    Myson SARL, 1 rue Glesener .
vastainen samoilla perusteilla .
                                                                    Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio
                                                                    istuin
                                                                    — kumoaa 30.10.1995 tehdyn komission päätöksen, jolla
                                                                        kantajalta evättiin oikeus huollettavana olevasta lapses
Arbeitsgemeinschaft deutscher Luftfahrt-Unternehmen ja                  ta myönnettävään ylimääräiseen verovähennykseen
Hapag-Lloyd Fluggesellschaft mbH:n 31.5.1996 Euroopan                   1.11.1995 alkaen,
         yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                         ( Asia T-86/96 )                           — velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntiku
                                                                        lut .
                           ( 96/C 233/31 )
                                                                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                  (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                    Kantaja , komission virkamiehen entinen puoliso , riitauttaa
Arbeitsgemeinschaft deutscher Luftfahrt-Unternehmen , ko           komission päätöksen, jolla hänen entiselle aviomiehelleen
tipaikka Bonn, ja Hapag-Lloyd Fluggesellschaft mbH,                 myönnettiin oikeus ylimääräiseen verovähennykseen
kotipaikka Langenhagen ( Saksa ), ovat nostaneet 31 . 5.1996        Euroopan yhteisöille suoritettavaan veroon sovellettavien
kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan Euroopan             edellytysten ja menettelyn vahvistamisesta 29 päivänä
                                                                    helmikuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen ( ETY )
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa .
                                                                    N:o 260/68 (') 3 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan
Kantajia edustavat asianajajat Dr . Gerrit Schohe ja Dr .
Philipp v . Dietze, Hampuri , prosessiosoite Luxemburgissa          perusteella .
asianajotoimisto Marc Baden , 34 b rue Philippe II .
                                                                    Kantaja huomauttaa tältä osin , että entiset aviopuolisot
                                                                    olivat allekirjoittaneet 21.11.1994 sopimukset yhteiseen
Kantajat vaativat, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen         hakemukseen perustuvan avioeron varalta , joiden mukaan
tuomioistuin                                                        avioparin kahden yhteisen lapsen huolto ja heidän henkilö
                                                                    ään ja omaisuuttaan koskevien asioiden hoito määrättiin
— kumoaa Saksan Einkommensteuerdurcbfubrungsver                    kantajalle . Näiden sopimusten täytäntöönpanemiseksi
     ordnungin ( tuloverotuksen täytäntöönpanoasetus )              vastaajana oleva toimielin myönsi edellä mainitun 3 artiklan


title: Asia T-389/12: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 22.1.2014 — EDF v. komissio

text:
               15.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 78/18

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 22.1.2014 — EDF v. komissio
   (Asia T-389/12) (1)

   2014/C 78/37
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 331, 27.10.2012.


title: Asia C-411/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden on esittänyt 7.9.2007 — X B.V. v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               24.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden on esittänyt 7.9.2007 — X B.V. v. Staatssecretaris van Financiën
   (Asia C-411/07)
   (2007/C 283/28)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Hoge Raad der Nederlanden
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: X B.V.

      Vastaaja: Staatssecretaris van Financiën
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko muovikotelossa olevaa valosähköpiiriä, joka koostuu yhdestä valodiodista (light emitting diode eli LED), muovikalvosta, fotodetektorista ja vahvistinpiiristä ja joka on tarkoitettu käytettäväksi muun muassa viestintä- ja tietokonelaitteissa, kulutuselektroniikassa ja teollisuuskoneissa, pidettävä CN-nimikkeessä 8543 tarkoitettuna sähkökoneena tai -laitteena?

               2)

               Jos kyse on koneen osasta, onko CN-nimikkeeseen 8541 sisältyvää käsitettä valolle herkkä puolijohdekomponentti (jolla tarkoitetaan fotojännitekennoja, myös jos ne on koottu moduuleiksi tai paneeleiksi) tulkittava siten, että kyseinen käsite kattaa myös edellä kuvaillun kaltaisen valosähköpiirin, vai onko tällaista tuotetta pidettävä CN-nimikkeessä 8542 tarkoitettuna elektronisena integroituna piirinä sen takia, että siinä on vahvistinpiiri?


title: Asia C-480/15: Valitus, jonka KS Sports IPCo GmbH, jolle BH Stores BV:n oikeudet ovat siirtyneet, on tehnyt 10.9.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu seitsemäs jaosto) asiassa T-657/13, Ks Sports v. EUIPO , 2.7.2015 antamasta tuomiosta

text:
               25.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 270/15

         Valitus, jonka KS Sports IPCo GmbH, jolle BH Stores BV:n oikeudet ovat siirtyneet, on tehnyt 10.9.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu seitsemäs jaosto) asiassa T-657/13, Ks Sports v. EUIPO , 2.7.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-480/15)
   (2016/C 270/21)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: KS Sports IPCo GmbH, jolle BH Stores BV:n oikeudet ovat siirtyneet (edustajat: T. Dolde, Rechtsanwalt, M. Hawkins, Solicitor ja P. Homann, Rechtsanwalt)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
   Unionin tuomioistuin (kuudes jaosto) jätti 14.4.2016 antamallaan määräyksellä valituksen tutkimatta.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 7 päivänä helmikuuta 2002 asiassa T-187/94, Theresia Rudolph vastaan Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio (Vahingonkorvauskanne – Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu – Maito – Lisämaksu – Viitemäärä – Asetus N:o 2187/93 – Tuottajien saamat korvaukset – Vanhentumisen keskeytyminen)

text:
C 118/22                 FI                             Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        18.5.2002
                                                ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-                                         17 päivänä toukokuuta 1977 annetun neuvoston asetuksen
                     MIOISTUIMEN TUOMIO                                            (ETY) N:o 1078/77 mukaisesti annetun sitoumuksen täyttä-
                                                                                misen vuoksi toimittaa maitoa kyseisen jäsenvaltion valitsema-
                    7 päivänä helmikuuta 2002                                      na viitevuonna.
                                                                             2)    Kantajalle on korvattava asetuksen N:o 857/84 soveltamisen
asiassa T-187/94, Theresia Rudolph vastaan Euroopan                                seurauksena syntynyt vahinko ajanjaksolta, joka alkoi
   unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio (1)                            5.8.1987 ja päättyi 28.3.1989.
(Vahingonkorvauskanne – Sopimussuhteen ulkopuolinen                          3)    Asianosaisten on toimitettava maksettavista määristä tehty
vastuu – Maito – Lisämaksu – Viitemäärä – Asetus                                   sovinto ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle kuuden
N:o 2187/93 – Tuottajien saamat korvaukset – Vanhentumi-                           kuukauden kuluessa tämän tuomion antamisesta.
                         sen keskeytyminen)
                                                                             4)    Ellei sovintoa saada aikaan, niiden on toimitettava samassa
                                                                                määräajassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimelle laskel-
                           (2002/C 118/34)                                         ma vaadittavan vahingonkorvauksen määrästä.
                      (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                           5)    Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
                                                                             (1) EYVL C 174, 25.6.1994.
Asiassa T-187/94, Theresia Rudolph, kotipaikka Rasdorf-
Grüsselbach (Saksa), edustajinaan asianajajat B. Meisterernst,
M. Düsing, D. Manstetten, F. Schulze ja C.-H. Husemann,
prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan unionin neu-
vosto (asiamiehenään A.-M. Colaert) ja Euroopan yhteisöjen
komissio (asiamiehinään D. Booß, M. Niejahr, H.-J. Rabe ja                   YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
M. Núñez-Müller), jossa kantaja vaatii EY:n perustamissopi-                                    MIOISTUIMEN TUOMIO
muksen 178 artiklan ja 215 artiklan toisen kohdan (joista on
tullut EY 235 artikla ja EY 288 artiklan toinen kohta) nojalla                                  7 päivänä helmikuuta 2002
korvausta vahingosta, joka hänelle on aiheutunut siitä syystä,
että hän ei ole voinut myydä maitoa asetuksen N:o 804/68                     asiassa T-199/94, Hans-Walter Gosch vastaan Euroopan
5 c artiklassa tarkoitetun maksun soveltamista maito- ja                                           yhteisöjen komissio(1)
maitotuotealalla koskevista yleisistä säännöistä 31 päivänä
maaliskuuta 1984 annetun neuvoston asetuksen (ETY)
N:o 857/84 (EYVL L 90, s. 13), sellaisena kuin se on                         (Vahingonkorvauskanne – Sopimussuhteen ulkopuolinen
                                                                             vastuu – Maito – Lisämaksu – Viitemäärä – Kaupan
täydennettynä asetuksen N:o 804/68 5 c artiklassa tarkoitetun
                                                                             pitämisestä luopumista koskevan sitoumuksen antanut tuot-
lisämaksun yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä 16 päi-
vänä toukokuuta 1984 annetulla komission asetuksella (ETY)                   taja – Tuotantoa ei ole aloitettu uudelleen sitoumuksen
                                                                                päättyessä)
N:o 1371/84 (EYVL L 132, s. 11), soveltamisen vuoksi,
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (neljäs jaos-
to), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Men-                                             (2002/C 118/35)
gozzi sekä tuomarit V. Tiili ja R. M. Moura Ramos, kirjaaja:
hallintovirkamies D. Christensen, on antanut 7.2.2002 tuo-                                        (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
mion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
1)    Vastaajat velvoitetaan korvaamaan kantajalle vahinko, joka             Asiassa T-199/94, Hans-Walter Gosch, kotipaikka Högersdorf
      tälle on aiheutunut asetuksen (ETY) N:o 804/68 5 c artiklassa          (Saksa), edustajinaan asianajajat D. Hansen ja S. Vieregge,
      tarkoitetun maksun soveltamista maito- ja maitotuotealalla             prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen
      koskevista yleisistä säännöistä 31 päivänä maaliskuuta 1984            komissio (asiamiehinään D. Booß, M. Niejahr ja M. Núñez-
      annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 857/84, sellaisena               Müller), jossa kantaja vaatii EY:n perustamissopimuksen
      kuin se on täydennettynä asetuksen (ETY) N:o 804/68                    178 artiklan ja 215 artiklan toisen kohdan (joista on tullut
      5 c artiklassa tarkoitetun lisämaksun yksityiskohtaisista sovelta-     EY 235 artikla ja EY 288 artiklan toinen kohta) nojalla
      missäännöistä 16 päivänä toukokuuta 1984 annetulla komis-              korvausta vahingosta, joka hänelle on aiheutunut siitä syystä,
      sion asetuksella (ETY) N:o 1371/84, soveltamisen seurauksena           että hän ei ole voinut myydä maitoa asetuksen N:o 804/68
      siltä osin kuin näissä asetuksissa ei ollut säädetty viitemäärän       5 c artiklassa tarkoitetun maksun soveltamista maito- ja
      myöntämisestä sellaisille tuottajille, jotka eivät voineet maidon      maitotuotealalla koskevista yleisistä säännöistä 31 päivänä
      ja maitotuotteiden kaupan pitämisestä luopumista ja lypsykar-          maaliskuuta 1984 annetun neuvoston asetuksen (ETY)
      jan tuotannon muuttamista koskevasta palkkiojärjestelmästä             N:o 857/84 (EYVL L 90, s. 13), sellaisena kuin se on


title: Asia C-456/13 P: Valitus, jonka T & L Sugars Ltd, Sidul Açucares ja Unipessoal Lda ovat tehneet 9.8.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-279/11, T & L Sugars Ltd, Sidul Açucares ja Unipessoal Lda v. Euroopan komissio, 6.6.2013 antamasta tuomiosta

text:
               9.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 325/16

         Valitus, jonka T & L Sugars Ltd, Sidul Açucares ja Unipessoal Lda ovat tehneet 9.8.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-279/11, T & L Sugars Ltd, Sidul Açucares ja Unipessoal Lda v. Euroopan komissio, 6.6.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia C-456/13 P)
   2013/C 325/27
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittajat: T & L Sugars Ltd, Sidul Açucares ja Unipessoal Lda (edustajat: avocat D. Waelbroeck ja solicitor D. Slater)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio, Euroopan unionin neuvosto ja Ranskan tasavalta

      Vaatimukset

               —

               tehty valitus on otettava tutkittavaksi ja todettava perustelluksi

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen 6.6.2013 asiassa T-279/11 antama tuomio (jäljempänä valituksenalainen tuomio) on kumottava siltä osin kuin siinä jätettiin kantajien nostama kumoamiskanne tutkimatta ja hylättiin lainvastaisuutta koskeneet kanneperusteet

               —

               asia on palautettava unionin yleiselle tuomioistuimelle asiasisällön tutkimista varten

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan kaikki unionin tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittajat esittävät valituksensa tueksi seuraavat valitusperusteet.

               1)

               Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska se totesi, että riidanalaiset asetukset sisälsivät SEUT 263 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja täytäntöönpanotoimia.

               2)

               Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska se totesi, ettei asetus N:o 393/2011 (1) koskenut valittajia erikseen.

               3)

               Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska se hylkäsi edellä 1 ja 2 kohdassa mainittujen virheiden seurauksena lainvastaisuusväitteen.

         Valittajat vaativat edellä mainitun seurauksena unionin tuomioistuinta kumoamaan valituksenalaisen tuomion siltä osin kuin siinä jätettiin valittajien nostama kanne tutkimatta ja hylättiin lainvastaisuutta koskenut kanneperuste sekä palauttamaan asian unionin yleiselle tuomioistuimelle.

      (1)  Jakokertoimen vahvistamisesta 1 päivän ja 7 päivän huhtikuuta 2011 välisenä aikana haettujen sokerialan tuotteiden tuontitodistusten myöntämiseksi eräissä tariffikiintiöissä sekä tällaisten hakemusten jättämisen keskeyttämisestä 19.4.2011 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 393/2011 (EUVL L 104, s. 39)


title: Asia F-7/14: Kanne 29.1.2014 — ZZ v. komissio

text:
               22.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 85/28

         Kanne 29.1.2014 — ZZ v. komissio
   (Asia F-7/14)
   2014/C 85/49
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja A. Salerno)

      Vastaaja: komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Komission päätöksen, jolla kantajan väliaikaisen toimihenkilön sopimuksen jatkamista lyhennettiin kolmesta vuodesta kahteen vuoteen, kumoaminen

      Vaatimukset

               —

               Euroopan komission 18.7.2013 tekemä päätös, jolla 23.11.2011 tehdyllä päätöksellä myönnettyä kantajan väliaikaisen toimihenkilön sopimuksen jatkamista lyhennettiin kolmesta vuodesta kahteen vuoteen, on kumottava

               —

               sen korvauksen määräksi, joka kantajalle on maksettava siinä tapauksessa, että komissio ei voi oikeudellisista syistä ottaa häntä takaisin palvelukseen vuoden ajaksi, on vahvistettava 45 000 euroa ja sille on maksettava viivästyskorkoa

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-97/17: Kanne 16.2.2017 – Franmax v EUIPO – R. Seelig & Hille (her- bea)

text:
               10.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/46

         Kanne 16.2.2017 – Franmax v EUIPO – R. Seelig & Hille (her- bea)
   (Asia T-97/17)
   (2017/C 112/64)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Franmax UAB (Vilna, Liettua) (edustaja: asianajaja E. Saukalas)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: R. Seelig & Hille OHG (Düsseldorf, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”her- bea” – Rekisteröintihakemus nro 12 689 964

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 1.12.2016 asiassa R 371/2016-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-665/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Naczelny Sąd Administracyjny (Puola) on esittänyt 22.12.2016 – Minister Finansów v. Gmina Wrocław

text:
               10.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Naczelny Sąd Administracyjny (Puola) on esittänyt 22.12.2016 – Minister Finansów v. Gmina Wrocław
   (Asia C-665/16)
   (2017/C 112/23)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Minister Finansów

      Vastapuoli: Gmina Wrocław

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko kiinteän omaisuuden omistusoikeuden siirto suoraan lain nojalla kunnalta valtiolle korvausta vastaan yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 14 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu verollinen liiketoimi, jos kansallisesta säännöstöstä ilmenee, että tätä kiinteä omaisuutta hallinnoi edelleen kunnanjohtaja, joka on veronsaajan edustaja ja samanaikaisesti kunnan täytäntöönpanoelin?
   Onko edellä esitettyyn kysymykseen annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, onko korvaus kunnalle todellinen vai onko se ainoastaan kunnan talousarvioon tehty sisäinen uudelleenkirjaus?

      (1)  EUVL 2006, L 347, s. 1.


title: Asia C-259/04: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto)  30.3.2006  (High Court of Justicen (England & Wales) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Florence Emanuel v. Continental Shelf 128 Ltd (Tavaramerkit, jotka ovat omiaan johtamaan yleisöä harhaan tai jotka ovat tulleet harhaanjohtaviksi tavaroiden lajin, laadun tai maantieteellisen alkuperän osalta — Tavaramerkki, jonka kyseisen tavaramerkin haltija luovuttaa sen yrityksen kanssa, joka valmistaa tavaroita, joihin kyseinen tavaramerkki yhdistetään — Direktiivi 89/104/ETY)

text:
               17.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 143/10

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 30.3.2006 (High Court of Justicen (England & Wales) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Florence Emanuel v. Continental Shelf 128 Ltd
   (Asia C-259/04) (1)

   (Tavaramerkit, jotka ovat omiaan johtamaan yleisöä harhaan tai jotka ovat tulleet harhaanjohtaviksi tavaroiden lajin, laadun tai maantieteellisen alkuperän osalta - Tavaramerkki, jonka kyseisen tavaramerkin haltija luovuttaa sen yrityksen kanssa, joka valmistaa tavaroita, joihin kyseinen tavaramerkki yhdistetään - Direktiivi 89/104/ETY)
   (2006/C 143/18)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   High Court of Justice (England & Wales)
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Florence Emanuel

      Vastaaja: Continental Shelf 128 Ltd
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — High Court of Justice (England & Wales) — Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY (EYVL L 40, s. 1) 3 artiklan 1 kohdan g alakohdan ja 12 artiklan 2 kohdan b alakohdan tulkinta — Tavaramerkit, jotka ovat omiaan johtamaan yleisöä harhaan tai jotka ovat tulleet harhaanjohtaviksi tavaroiden lajin, laadun tai maantieteellisen alkuperän osalta — Tavaramerkki, jonka kyseisen tavaramerkin haltija luovuttaa yhdessä sen yrityksen kanssa, joka valmistaa tavaroita, joihin kyseinen tavaramerkki yhdistetään — Tavaramerkillä ELIZABETH EMANUEL varustetut hääpuvut
   Tuomiolauselma

               1)

               Tavaramerkin, joka vastaa sen henkilön nimeä, joka on suunnitellut tällä tavaramerkillä varustetut tavarat ja valmistanut niitä ensimmäisenä, rekisteröintiä ei voida evätä ainoastaan tämän erityispiirteen vuoksi sillä perusteella, että kyseinen tavaramerkki johtaa yleisöä harhaan jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/104/ETY 3 artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitetulla tavalla, etenkään kun mainittuun tavaramerkkiin, joka on rekisteröity aikaisemmin graafiselta muodoltaan erilaisena, liittyvä goodwill-arvo on luovutettu tällä tavaramerkillä varustettuja tavaroita valmistavan yrityksen kanssa.

               2)

               Tavaramerkin, joka vastaa sen henkilön nimeä, joka on suunnitellut tällä tavaramerkillä varustetut tavarat ja valmistanut niitä ensimmäisenä, haltijan ei voida julistaa menettäneen tavaramerkkiä ainoastaan tämän erityispiirteen vuoksi sillä perusteella, että kyseinen tavaramerkki on tullut harhaanjohtavaksi direktiivin 89/104 12 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla, etenkään kun tähän tavaramerkkiin liittyvä goodwill-arvo on luovutettu tällä tavaramerkillä varustettuja tavaroita valmistavan yrityksen kanssa.

      (1)  EUVL C 217, 28.8.2004.


title: Yhdistetyt asiat T-439/10 ja T-440/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 21.3.2012 — Fulmen ja Mahmoudian v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Iranin islamilaiseen tasavaltaan kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet, joilla on tarkoitus estää joukkotuhoaseiden leviäminen — Varojen jäädyttäminen — Kumoamiskanne — Perusteluvelvollisuus — Puolustautumisoikeudet — Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan — Arviointivirhe — Todistustaakka ja näyttökynnys)

text:
               5.5.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 133/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 21.3.2012 — Fulmen ja Mahmoudian v. neuvosto
   (Yhdistetyt asiat T-439/10 ja T-440/10) (1)

   (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Iranin islamilaiseen tasavaltaan kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet, joilla on tarkoitus estää joukkotuhoaseiden leviäminen - Varojen jäädyttäminen - Kumoamiskanne - Perusteluvelvollisuus - Puolustautumisoikeudet - Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan - Arviointivirhe - Todistustaakka ja näyttökynnys)
   2012/C 133/47
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: Fulmen (Teheran, Iran) ja Fereydoun Mahmoudian (Teheran) (edustaja: asianajaja A. Kronshagen)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Bishop ja R. Liudvinaviciute-Cordeiro)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Konstantinidis ja É. Cujo)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Yhtäältä Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP (EUVL L 195, s. 39), Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 423/2007 7 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanosta 26.7.2010 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 668/2010 (EUVL L 195, s. 25) ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 25.10.2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/644/YUTP (EUVL L 281, s. 81) sekä Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta 25.10.2010 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 961/2010 (EUVL L 281, s. 1) kumoamista koskeva vaatimus siltä osin kuin nämä toimet koskevat kantajia, ja toisaalta sen vahingon tunnustaminen, joka kantajille on aiheutunut edellä mainittujen toimien toteuttamisesta.

      Tuomiolauselma

               1)

               Fulmenia ja Fereydoun Mahmoudiania koskevin osin kumotaan:

                           —

                           Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 annettu neuvoston päätös 2010/413/YUTP

                           —

                           Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EY) N:o 423/2007 7 artiklan 2 kohdan täytäntöönpanosta 26.7.2010 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 668/2010

                           —

                           päätöksen 2010/413 muuttamisesta 25.10.2010 annettu neuvoston päätös 2010/644/YUTP

                           —

                           Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta 25.10.2010 annettu neuvoston päätös (EU) N:o 961/2010.

               2)

               Päätöksen 2010/413, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2010/644, vaikutukset pysytetään Fulmenin ja Mahmoudianin osalta asetuksen N:o 961/2010 kumoamisen vaikutusten voimaantuloon asti.

               3)

               Kanne hylätään muilta osin.

               4)

               Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Fulmenin ja Mahmoudianin oikeudenkäyntikulut.

               5)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 328, 4.12.2010.


title: Asia C-405/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vestre Landsret (Tanska) on esittänyt 18.9.2008 — Ingeniørforeningen i Danmark, Bertram Holstin valtuuttamana v. Dansk Industri, Babcock & Wilcox Vølund ApS:n valtuuttamana

text:
               22.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vestre Landsret (Tanska) on esittänyt 18.9.2008 — Ingeniørforeningen i Danmark, Bertram Holstin valtuuttamana v. Dansk Industri, Babcock & Wilcox Vølund ApS:n valtuuttamana
   (Asia C-405/08)
   (2008/C 301/35)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Vestre Landsret
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Ingeniørforeningen i Danmark, Bertram Holstin valtuuttamana

      Vastaaja: Dansk Industri, Babcock & Wilcox Vølund ApS:n valtuuttamana
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Asianosaiset ovat eri mieltä siitä, onko työntekijöille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan annettu direktiivi 2002/14/EY (1) pantu asianmukaisesti täytäntöön DA:n ja LO:n välisellä yhteistyösopimuksella. Tältä osin asiaa käsittelevä tuomioistuin pyytää selvitystä siihen, estävätkö yhteisön oikeuden säännöt direktiivin sellaisen täytäntöönpanon, joka johtaa siihen, että tiettyihin työntekijäryhmiin sovelletaan sellaisten osapuolten välillä tehtyä työehtosopimusta, jotka eivät edusta asianomaista ammattiryhmää, tilanteessa, jossa kyseinen työehtosopimus ei kata asianomaisten henkilöiden ammattiryhmää?

               2)

               Jos katsotaan, että direktiivi 2002/14/EY on pantu Bertram Holstin osalta asianmukaisesti täytäntöön DA:n ja LO:n välisellä yhteistyösopimuksella, asiaa käsittelevä tuomioistuin pyytää selvitystä siihen, onko direktiivin 7 artikla pantu asianmukaisesti täytäntöön, kun voidaan todeta, ettei yhteistyösopimukseen sisälly minkäänlaista vahvempaa irtisanomissuojaa tiettyjen ammattiryhmien osalta.

               3)

               Jos Bertram Holst on katettu lainsäädännön avulla toteutetulla direktiivin täytäntöönpanolla, ovatko direktiivin 7 artiklassa säädetyt vaatimukset, jotka koskevat ”riittävää suojaa ja takeita, (jotta he voivat) suorittaa heille annetut tehtävät asianmukaisesti” esteenä direktiivin 7 artiklan täytäntöönpanolle (palkansaajille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan) annetun lain 8 §:llä, jonka sanamuoto on seuraava: ”sellaisia edustajia, joille on tiedotettava ja joita on kuultava palkansaajien puolesta, suojataan irtisanomiselta tai muilta työsuhteisiin kohdistuvilta kielteisiltä vaikutuksilta samalla tavalla kuin luottamusmiehiä samalla tai samankaltaisella ammattialalla”, jos täytäntöönpano ei merkitse sitä, että sellaiset ammattiryhmät, joihin ei sovelleta työehtosopimusta, eivät saa hyväkseen vahvempaa irtisanomissuojaa?

      (1)  EYVL L 80, s. 29.


title: Asia C-69/04: Tribunale Civitavecchia 12.1.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Ligabue Gate Gourmet Roma SpA:n konkurssipesän pesänhoitajat vastaan LSG Sky Chefs SpA ym.

text:
               17.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/22

         Tribunale Civitavecchia 12.1.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Ligabue Gate Gourmet Roma SpA:n konkurssipesän pesänhoitajat vastaan LSG Sky Chefs SpA ym.
   (Asia C-69/04)
   (2004/C 94/47)
   Tribunale Civitavecchia, on pyytänyt 12.1.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 16.2.2004, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Ligabue Gate Gourmet Roma SpA:n konkurssipesän pesänhoitajat vastaan LSG Sky Chefs SpA ym.., seuraavaan kysymykseen:
   Onko neuvoston 15.10.1996 antaman direktiivin 96/67/EY (1) 18 artiklan, sitä yhdessä yhteisön oikeuden periaatteiden ja erityisesti EY 49 artiklan (aiemmin 59 artikla) kanssa tulkittaessa, vastaisena pidettävä 13.1.1999 annetun decreto legislativon nro 18 14 §:ää, jonka mukaan lentokenttäpalvelujen tarjoajien on otettava palvelukseensa siirtyvää henkilökuntaa, millä rajoitetaan mahdollisuuksia päättää yrityksen strategioista, jotka koskevat omien työntekijöiden valintaa, määrää ja palkkausta?

      (1)  Neuvoston direktiivi 96/67/EY, annettu 15 päivänä lokakuuta 1996, pääsystä maahuolinnan markkinoille yhteisön lentoasemilla. EYVL L 272, 25.10.1996, s. 36—45.