title: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 21 päivänä maaliskuuta 2002 asiassa C-264/00 (Amtsgericht Müllheim/Badenin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Gründerzentrum-Betriebs-GmbH vastaan Land Baden-Württemberg (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohta – Pääoman hankinta – Direktiivi 69/335/ETY – Pääomayhtiön perustamisen vahvistavan notaarin asiakirjan laatimisesta vaadittavat maksut)

text:
C 144/12                FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           15.6.2002
käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa            men käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistui-
vireillä olevassa asiassa Marie-Josée Verwayen-Boelen ja Rijks-           messa vireillä olevassa asiassa Gründerzentrum-Betriebs-
dienst voor Arbeidsvoorziening ennakkoratkaisun sosiaalitur-              GmbH ja Land Baden-Württemberg ennakkoratkaisun pää-
vajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin pal-          oman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista 17 päivänä
kattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja             heinäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY
heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun                (EYVL L 249, s. 25), sellaisena kuin se on muutettuna
neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 4 artiklan 1 kohdan                 10.6.1985 annetulla neuvoston direktiivillä 85/303/ETY
tulkinnasta, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna ja ajan            (EYVL L 156, s. 23), tulkinnasta yhteisöjen tuomioistuin
tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella              (kuudes jaosto) toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohta-
N:o 118/97 (EYVL 1997, L 28, s. 1), yhteisöjen tuomioistuin               ja F. Macken sekä tuomarit N. Colneric, R. Schintgen (esittelevä
(viides jaosto) toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja              tuomari), V. Skouris ja J. N. Cunha Rodrigues, julkisasiamies:
P. Jann sekä tuomarit S. von Bahr, D. A. O. Edward, A. La                 L. A. Geelhoed, kirjaaja: R. Grass, on antanut 21.3.2002
Pergola (esittelevä tuomari) ja C. W. A. Timmermans, julkisasia-          määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
mies: P. Léger, kirjaaja: R. Grass, on antanut 4.3.2002 määräyk-
sen, jonka määräysosa on seuraava:
Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin
palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja hei-     Pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista 17 päivänä
dän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvos-           heinäkuuta 1969 annettua neuvoston direktiiviä 69/335/ETY,
ton asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin tämä asetus on           sellaisena kuin se on muutettuna 10.6.1985 annetulla neuvoston
muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvos-         direktiivillä 85/303/ETY, on tulkittava siten, että sen soveltamis-
ton asetuksella N:o 118/97, 67 artiklan 3 kohdan mukaisesti               alaan kuuluvan toimen vahvistavan notaarin asiakirjan laatimisesta
tämän artiklan 1 ja 2 kohdassa säädettyjen vakuutus- tai työskentely-     perittävät maksut ovat tuossa muutetussa direktiivissä tarkoitettuja
kausien yhteenlaskusääntöjen soveltaminen edellyttää tässä 3 koh-         veroja, kun ne kuuluvat Oberlandesgericht Karlsruhen tuomiopiirissä
dassa nimenomaisesti mainittuja tapauksia lukuun ottamatta, että          vallitsevan kaltaiseen järjestelmään, jossa notaarit ovat virkamiehiä
asianomaisen henkilön vakuutus- tai työskentelykaudet ovat viimeksi       ja jossa nämä maksut suoritetaan kokonaisuudessaan notaarien
täyttyneet sen lainsäädännön mukaisesti, jonka mukaan työttömyys-         työnantajana toimivalle viranomaiselle, maksut menevät sen yleiseen
etuuksia haetaan.                                                         budjettiin ja ne käytetään viranomaiselle kuuluvien tehtävien rahoit-
                                                                          tamiseen.
(1) EYVL C 233, 12.8.2000.
                                                                          Pääomayhtiön perustamisen vahvistavasta notaarin laatimasta asia-
                                                                          kirjasta perittävät maksut ovat lähtökohtaisesti kiellettyjä muutetun
                                                                          direktiivin 69/335/ETY 10 artiklan c kohdan nojalla, mikäli ne
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                              ovat tuossa muutetussa direktiivissä tarkoitettuja veroja.
                           (kuudes jaosto)
                  21 päivänä maaliskuuta 2002
                                                                          Se seikka, että pääomayhtiön perustamisen vahvistavasta notaarin
asiassa C-264/00 (Amtsgericht Müllheim/Badenin esittämä                   laatimasta asiakirjasta perittävät maksut, joiden suuruus kasvaa
ennakkoratkaisupyyntö),               Gründerzentrum-Betriebs-            suorassa suhteessa merkittyyn osakepääomaan, eivät voi ylittää
         GmbH vastaan Land Baden-Württemberg (1)                          jotakin enimmäismäärää, ei yksinään tee näistä maksuista muute-
                                                                          tussa direktiivissä 69/335/ETY tarkoitetulla tavalla palkkionluontei-
(Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohta – Pääoman hankinta                  sia, jollei tämä enimmäismäärä ole siitä palvelusta, josta maksut
– Direktiivi 69/335/ETY – Pääomayhtiön perustamisen                       muodostavat vastikkeen, aiheutuneisiin kustannuksiin nähden koh-
vahvistavan notaarin asiakirjan laatimisesta vaadittavat                  tuullinen.
                              maksut)
                          (2002/C 144/17)
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                          (1) EYVL C 247, 26.8.2000.
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Asiassa C-264/00, jonka Amtsgericht Müllheim/Baden (Saksa)
on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistui-


title: Asia T-193/13: Kanne 2.4.2013 — Bouwfonds Ontwikkeling ja Schouten & De Jong Projectontwikkeling v. komissio

text:
               1.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/50

         Kanne 2.4.2013 — Bouwfonds Ontwikkeling ja Schouten & De Jong Projectontwikkeling v. komissio
   (Asia T-193/13)
   2013/C 156/92
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Bouwfonds Ontwikkeling BV (Hoevelaken, Alankomaat) ja Schouten & De Jong Projectontwikkeling BV (Leidschendam, Alankomaat) (edustajat: asianajajat E. Pijnacker Hordijk ja X. Reintjes)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen ja

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat riitauttavat 23.1.2013 tehdyn komission päätöksen C(2013) 87, joka koskee Alankomaiden myöntämää valtiontukea SA.24123 (12/C) (ex 11/NN) — Väitetty Leidschendam-Voorburgin kunnan suorittama maan myynti alle markkinahinnan.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että on rikottu olennaista vaatimusta, jonka mukaan komission on toimivaltaansa käyttäessään toimittava kohtuullisessa ajassa; tästä syystä on rikottu oikeusvarmuuden periaatetta, puolustautumisoikeutta sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklaa.
               Koska komissio teki kanteen kohteena olevan päätöksen yli 38 kuukautta sen jälkeen kun se oli saanut tiedon riidanalaisista toimista, se on toiminut moitittavan hitaasti, mikä on vastoin velvollisuutta toimia kohtuullisessa ajassa. Kohtuuttoman pitkästä tutkintajaksosta aiheutui se, että niiden, joita asia koskee, oli lisäksi vaikeampi kiistää komission väitteet, minkä vuoksi komissio on hidastelullaan rikkonut myös puolustautumisoikeutta.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu vakaviin rikkomisiin merkityksellisten tosiseikkojen toteamisessa ja arvioinnissa ja/tai perusteluvelvoitteen ja/tai SEUT 107 artiklan 1 kohdan rikkomiseen, koska komissio on soveltanut yksityisen sijoittajan periaatetta virheellisesti.
               Kantajat eivät ole saaneet mitään taloudellista etua, eivätkä varsinkaan sellaista taloudellista etua, jonka voitaisiin katsoa olevan sääntöjenvastaista valtiontukea.
               Komissio on laskenut kyseisen edun määrän virheellisesti, muun muassa siksi, että se on katsonut, että kunta vastasi kokonaan sovituista hinnanalennuksista, vaikka hinnanalennuksesta vastasi julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuusjärjestely, josta kunnan vastuulla oli 50 prosenttia. Komissio on myöskin jättänyt huomiotta tämän kumppanuusjärjestelyn puitteissa aiemmin sovitut hinnanalennukset perustelematta tätä mitenkään.
               Lisäksi komissio on soveltanut kanteen kohteena olevassa päätöksessä virheellisesti yksityisen sijoittajan periaatetta verratessaan kunnan toimenpiteitä fiktiivisen yksityisen sijoittajan oikeudellisesti toteuttamiskelvottomiin ja taloudellisesti poikkeuksellisen kannattamattomiin toimiin.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu SEUT 107 artiklan 3 kohdan virheelliseen soveltamiseen.
               Mikäli kyseessä olisi valtiontuki, soveltuu tämä valtiontuki joka tapauksessa täysin sisämarkkinoille. Komissio on virheellisesti todennut, että kunta ei voi väittää, että riidanalaisilla toimenpiteillä tavoiteltiin yhteistä etua. Komissio on arvioinut vuosina 2009/2010 toteutettuja toimenpiteitä virheellisesti, koska se on ottanut huomioon vuonna 2004 vallinneen (edullisemman) markkinatilanteen.
               Komissio on siten katsonut, etteivät riidanalaiset toimet olleet välttämättömiä, asianmukaisia ja kohtuullisia Leidschendamin kunnan rapistuneen keskustan elvyttämiseksi, vaikka tällä tavoitellaan SEU 3 artiklassa ja SEUT 174 artiklassa tarkoitettua selvää ja tunnettua, taloudellista ja sosiaalista johdonmukaisuutta koskevaa päämäärää. Kyseessä ei ole tiedonannon perusteeton vääristäminen.


title: Asia C-359/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 26.2.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Centrale Raad van Beroep – Alankomaat) – B. Martens v. Minister van Onderwijs, Cultuur en Wetenschap (Ennakkoratkaisupyyntö — Henkilöiden vapaa liikkuvuus — SEUT 20 ja SEUT 21 artikla — Jäsenvaltion kansalainen — Asuinpaikka toisessa jäsenvaltiossa — Merentakaisessa maassa tai merentakaisella alueella suoritettavat opinnot — Oikeuden säilyttäminen korkeakouluopintoja varten myönnettävään rahoitukseen — ”Kolme vuotta kuudesta” -säännön mukainen asumista koskeva edellytys — Rajoitus — Perustelut)

text:
               27.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 138/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 26.2.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Centrale Raad van Beroep – Alankomaat) – B. Martens v. Minister van Onderwijs, Cultuur en Wetenschap
   (Asia C-359/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Henkilöiden vapaa liikkuvuus - SEUT 20 ja SEUT 21 artikla - Jäsenvaltion kansalainen - Asuinpaikka toisessa jäsenvaltiossa - Merentakaisessa maassa tai merentakaisella alueella suoritettavat opinnot - Oikeuden säilyttäminen korkeakouluopintoja varten myönnettävään rahoitukseen - ”Kolme vuotta kuudesta” -säännön mukainen asumista koskeva edellytys - Rajoitus - Perustelut))
   (2015/C 138/07)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Centrale Raad van Beroep

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: B. Martens

      Vastapuoli: Minister van Onderwijs, Cultuur en Wetenschap

      Tuomiolauselma

   SEUT 20 ja SEUT 21 artiklaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa asetetaan sen edellytykseksi, että kyseisen valtion ulkopuolella suoritettaviin korkeakouluopintoihin tarkoitetun opintotuen myöntämistä jatketaan, se, että tällaista tukea hakeva opiskelija on asunut mainitussa valtiossa vähintään kolme vuotta niistä kuudesta vuodesta, jotka edeltävät opiskelijan kirjoittautumista suorittamaan mainittuja opintoja.

      (1)  EUVL C 274, 21.9.2013.


title: Asia T-352/14: Kanne 21.5.2014 – The Smiley Company v. SMHV – The Swatch Group Management Services (HAPPY TIME)

text:
               28.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 245/25

         Kanne 21.5.2014 – The Smiley Company v. SMHV – The Swatch Group Management Services (HAPPY TIME)
   (Asia T-352/14)
   2014/C 245/33
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: The Smiley Company SPRL (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat I. Helbig, P. Hansmersmann ja S. Rengshausen)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: The Swatch Group Management Services AG (Biel, Sveitsi)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 6.2.2014 asiassa R 1497/2013-1 tekemän päätöksen

               —

               hylkäämään rekisteröimistä vastaan esitetyn väitteen muuttamalla riidanalaista päätöstä

               —

               velvoittamaan SMHV:n korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut unionin yleisessä tuomioistuimessa ja väliintulijan korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut valituslautakunnassa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”HAPPY TIME” luokkien 14 ja 35 tavaroille ja palveluille – yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus N:o 1 0 1 06  813

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: The Swatch Group Management Services AG

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Luokkien 35 ja 37 tavaroille tarkoitettua sanamerkkiä ”HAPPY HOURS” koskeva kansainvälinen tavaramerkkirekisteröinti, jonka antama suoja kattaa Euroopan unionin

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksyttiin osittain

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan virheellinen soveltaminen.


title: Asia C-420/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 23.8.2010 — Söll GmbH v. Tetra GmbH

text:
               23.10.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 288/25

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 23.8.2010 — Söll GmbH v. Tetra GmbH
      (Asia C-420/10)
      ()
      (2010/C 288/43)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Landgericht Hamburg

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Söll GmbH

         Vastaaja: Tetra GmbH

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Edellyttääkö tuotteen katsominen direktiivin 98/8/EY (1) 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetuksi biosidituotteeksi, että tuotteella on suora biologinen tai kemiallinen vaikutus itse haitalliseen eliöön sen tuhoamiseksi, torjumiseksi, haitattomaksi tekemiseksi, sen vaikutuksen estämiseksi tai sen esiintymisen rajoittamiseksi muulla tavoin, vai riittääkö tältä osin jo välillinen vaikutus haitalliseen eliöön?

                  2)

                  Jos unionin tuomioistuimen mukaan direktiivin 98/8/EY 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetuksi biosidituotteeksi voidaan katsoa jo tuote, jolla on välillinen biologinen tai kemiallinen vaikutus haitalliseen eliöön: mitä vaatimuksia on asetettava tuotteen välilliselle vaikutukselle haitalliseen eliöön, jotta kyseinen tuote voidaan katsoa direktiivin 98/8/EY 2 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetuksi biosidituotteeksi, vai riittääkö mikä tahansa välillinen vaikutus antamaan tuotteelle biosidiominaisuuden?

         (1)  Biosidituotteiden markkinoille saattamisesta 16.2.1998 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/8/EY (EYVL L 123, s. 1).


title: Asia T-465/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.11.2015 – Comunidad Autónoma de Cataluña ja CTTI v. komissio (Valtiontuki — Digitaalitelevisio — Tuki maanpäällisen verkon digitaalitelevisiolle syrjäisillä ja vähemmän kaupungistuneilla alueilla Espanjassa — Päätös, jolla tuki todetaan osittain sisämarkkinoille soveltuvaksi ja osittain niille soveltumattomaksi — Etu — Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu — SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohta — Uudet tuet)

text:
               25.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 27/38

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.11.2015 – Comunidad Autónoma de Cataluña ja CTTI v. komissio
   (Asia T-465/13) (1)

   ((Valtiontuki - Digitaalitelevisio - Tuki maanpäällisen verkon digitaalitelevisiolle syrjäisillä ja vähemmän kaupungistuneilla alueilla Espanjassa - Päätös, jolla tuki todetaan osittain sisämarkkinoille soveltuvaksi ja osittain niille soveltumattomaksi - Etu - Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu - SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohta - Uudet tuet))
   (2016/C 027/44)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Comunidad Autónoma de Cataluña (Espanja) ja Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI) (Hospitalet de Llobregat, Espanja) (edustajat: aluksi asianajajat J. Buendía Sierra, N. Ruiz García, M. Muñoz de Juan ja M. Reverter Baquer, sitten J. Buendía Sierra, N. Ruiz García, M. Reverter Baquer sekä A. Lamadrid de Pablo ja lopuksi J. Buendía Sierra, M. Reverter Baquerjat A. Lamadrid de Pablo)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: É. Gippini Fournier, B. Stromsky ja P. Němečková)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: SES Astra (Betzdorf, Luxemburg) (edustajat: asianajajat F. González Díaz, F. Salerno ja V. Romero Algarra)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse valtiontuesta SA.28599 (C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)), jota Espanjan kuningaskunta on myöntänyt maanpäällisen verkon digitaalitelevisiolle syrjäisillä ja vähemmän kaupungistuneilla alueilla (Castilla-La Manchan ulkopuolella), 19.6.2013 annetun komission päätöksen 2014/489/EU (EUVL L 217, s. 52) kumoamista koskevasta vaatimuksesta.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Comunidad Autónoma de Cataluña ja Centre de Telecomunicacions i Tecnologies de la Informació de la Generalitat de Catalunya (CTTI) vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission ja SES Astra oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 304, 19.10.2013.


title: Asia F-58/14: Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 17.2.2016 – DE v. EMA (Henkilöstö — Väliaikainen toimihenkilö — Määräaikaisen työsopimuksen uusimatta jättäminen — Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 8 artiklan ensimmäinen alakohta — Työntekijän hoitamien tehtävien huomattava muuttaminen — Uran keskeytyminen — Määräaikaista työsopimusta ei voida määritellä uudelleen toistaiseksi voimassa olevaksi työsopimukseksi)

text:
               29.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 111/43

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 17.2.2016 – DE v. EMA
   (Asia F-58/14) (1)

   ((Henkilöstö - Väliaikainen toimihenkilö - Määräaikaisen työsopimuksen uusimatta jättäminen - Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 8 artiklan ensimmäinen alakohta - Työntekijän hoitamien tehtävien huomattava muuttaminen - Uran keskeytyminen - Määräaikaista työsopimusta ei voida määritellä uudelleen toistaiseksi voimassa olevaksi työsopimukseksi))
   (2016/C 111/52)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: DE (edustajat: asianajajat S. Rodrigues ja A. Blot)

      Vastaaja: Euroopan lääkevirasto (EMA) (asiamiehet: aluksi S. Marino, T. Jabłoński ja N. Rampal Olmedo, avustajinaan asianajajat D. Waelbroeck ja A. Duron, sitten S. Marino, T. Jabłoński, F. Cooney ja N. Rampal Olmedo, avustajinaan asianajajat D. Waelbroeck ja A. Duron)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kantajan väliaikaisen toimihenkilön työsopimuksen uusimatta jättämistä koskevan päätöksen kumoamiseksi ja väitetyn vahingon korvaamiseksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               DE vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan lääkeviraston oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 292, 1.9.2014, s. 63.


title: Asia F-100/09: Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 13.9.2011 — Michail v. komissio (Henkilöstö — Virkamies — Oikeusvoima — Avustamisvelvollisuus — Henkilöstösääntöjen 24 artikla — Työpaikkakiusaaminen)

text:
               10.12.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 362/22

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 13.9.2011 — Michail v. komissio
   (Asia F-100/09) (1)

   (Henkilöstö - Virkamies - Oikeusvoima - Avustamisvelvollisuus - Henkilöstösääntöjen 24 artikla - Työpaikkakiusaaminen)
   2011/C 362/35
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Michail (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja C. Meïdanis)

      Vastaaja: Komissio (asiamiehet: J. Currall ja J. Baquero Cruz, avustajinaan asianajajat E. Bourtzalas ja E. Antypa)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vastaajan sen päätöksen kumoaminen, jolla hylättiin henkilöstösääntöjen 24 artiklan mukainen avustamispyyntö, joka perustui työpaikkakiusaamiseen, jonka uhriksi kantaja väittää joutuneensa.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Michail vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja hänet velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 63, 13.3.2010, s. 52.


title: Asia C-210/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 14.4.2016 – Unabhängiges Landeszentrum für Datenschutz Schleswig-Holstein v. Wirtschaftsakademie Schleswig-Holstein GmbH

text:
               18.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 260/18

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 14.4.2016 – Unabhängiges Landeszentrum für Datenschutz Schleswig-Holstein v. Wirtschaftsakademie Schleswig-Holstein GmbH
   (Asia C-210/16)
   (2016/C 260/24)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesverwaltungsgericht

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Unabhängiges Landeszentrum für Datenschutz Schleswig-Holstein

      Vastapuoli: Wirtschaftsakademie Schleswig-Holstein GmbH

      Muu osapuoli: Facebook Ireland Limited

      Asiassa kuultuna: Der Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 95/46/EY 2 artiklan d kohtaa tulkittava sitten, että sillä säännellään vastuuta tietosuojaloukkauksista lopullisesti ja tyhjentävästi, vai onko direktiivin 95/46/EY 24 artiklassa tarkoitettujen ”tarvittavien toimenpiteiden” ja direktiivin 95/46/EY 28 artiklan 3 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettujen ”tehokkaiden toimintavaltuuksien” yhteydessä monitasoisissa tietojen toimittajien suhteissa mahdollinen myös sellaisen toimielimen vastuu, joka ei ole direktiivin 95/46/EY 2 artiklan d kohdassa tarkoitetulla tavalla vastuussa tietojen käsittelystä, valittaessa toimija tietojen toimittamista varten?

               2)

               Seuraako direktiivin 95/46/EY 17 artiklan 2 kohdassa säädetystä jäsenvaltioiden velvollisuudesta säätää rekisterinpitäjän lukuun tapahtuvan tietojenkäsittelyn yhteydessä, että rekisterinpitäjän ”on valittava henkilötietojen käsittelijä, joka antaa riittävät takeet käsittelyyn liittyvistä teknisistä ja organisatorisista turvatoimista”, vastakohtaispäätelmänä, että muissa käyttöön liittyvissä suhteissa, jotka eivät liity direktiivin 95/46/EY 17 artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettuun tietojenkäsittelyyn rekisterinpitäjän lukuun, huolellista valintaa koskevaa velvollisuutta ei ole eikä sitä myöskään voida perustella kansallisella oikeudella?

               3)

               Onko silloin, kun Euroopan unionin ulkopuolelle sijoittautuneella emokonsernilla on eri jäsenvaltioissa oikeudellisesti itsenäisiä toimipaikkoja (tytäryhtiöitä), jäsenvaltion (esillä olevassa asiassa Saksan) valvontaviranomaisella direktiivin 95/46/EY 4 artiklan ja 28 artiklan 6 kohdan nojalla valtuudet käyttää direktiivin 95/46/EY 28 artiklan 3 kohdan nojalla siirrettyjä valtuuksia sen alueella sijaitsevaa toimipaikkaa vastaan myös silloin, kun tämä toimipaikka on yksin vastuussa myynnin edistämisestä kyseisen jäsenvaltioiden asukkaille kohdennetun mainonnan ja muiden markkinointitoimien avulla, kun taas toisessa jäsenvaltiossa (esillä olevassa asiassa Irlantiin) sijaitsevalla itsenäisellä toimipaikalla (tytäryhtiöllä) on konsernin sisäisen tehtävienjaon mukaan yksinomainen vastuu henkilötietojen keruusta ja käsittelystä koko Euroopan unionin alueella ja siten myös toisessa jäsenvaltiossa (esillä olevassa asiassa Saksassa), jos päätöksen tietojenkäsittelystä tosiasiallisesti tekee emokonserni?

               4)

               Onko direktiivin 95/46/EY 4 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 28 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että silloin kun rekisterinpitäjällä on toimipaikka jäsenvaltion (esillä olevassa asiassa Irlannin) alueella ja toisen jäsenvaltion (esillä olevassa asiassa Saksan) alueella toinen, oikeudellisesti itsenäinen toimipaikka, joka on vastuussa muun muassa mainostilan myynnistä ja jonka toiminta on kohdennettu kyseisen valtion asukkaille, toisessa jäsenvaltiossa (esillä olevassa asiassa Saksassa) toimivaltainen valvontaviranomainen voi osoittaa tietosuojalainsäädännön täytäntöön panemiseksi toimenpiteitä ja määräyksiä myös (esillä olevassa asiassa Saksassa sijaitsevalle) muulle toimipaikalle, joka konsernin sisäisen tehtävien- ja vastuunjaon mukaan ei ole vastuussa tietojenkäsittelystä, vai voiko toimenpiteitä ja määräyksiä osoittaa tällöin ainoastaan sen jäsenvaltion (esillä olevassa asiassa Irlannin) valvontaviranomainen, jonka alueelle konsernin sisällä vastuussa oleva toimielin on sijoittautunut?

               5)

               Onko direktiivin 95/46/EY 4 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 28 artiklan 3 ja 6 kohtaa tulkittava siten, että silloin kun jäsenvaltion (esillä olevassa asiassa Saksan) valvontaviranomainen turvautuu alueellaan toimivaan henkilöön tai toimielimeen direktiivin 95/46/EY 28 artiklan 3 kohdan nojalla tietojenkäsittelyprosessiin osallistuvan sivullisen (esillä olevassa asiassa Facebookin) huolimattoman valinnan vuoksi, koska kyseinen sivullinen valvontaviranomaisen mukaan rikkoo tietosuojalainsäädäntöä, toimeen ryhtyvää valvontaviranomaista (esillä olevassa asiassa Saksaa) sitoo sen toisen jäsenvaltion (esillä olevassa asiassa Irlannin) valvontaviranomaisen tietosuojalainsäädännön mukainen arvio, jossa rekisterinpitäjän toimipaikka on, siten, että se ei saa suorittaa tästä poikkeavaa oikeudellista arviointia, vai saako toimeen ryhtyvä valvontaviranomainen (esillä olevassa asiassa Saksa) tutkia toiseen jäsenvaltioon (esillä olevassa asiassa Irlantiin) sijoittautuneen sivullisen suorittaman tietojenkäsittelyn laillisuuden itsenäisesti ennakkokysymyksenä oman toimintansa laillisuudesta?

               6)

               Mikäli toimeen ryhtyvä valvontaviranomainen (esillä olevassa asiassa Saksa) voi tehdä itsenäisesti tarkastuksen, onko direktiivin 95/46/EY 28 artiklan 6 kohdan toista virkettä tulkittava siten, että tämä valvontaviranomainen voi käyttää sille direktiivin 95/46/EY 28 artiklan 3 nojalla siirrettyjä tehokkaita toimintavaltuuksia sen alueelle sijoittautunutta henkilöä tai toimielintä vastaan toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen sivullisen tietosuojaloukkauksia koskevan yhteisvastuun vuoksi vasta sitten, kun se on ensin pyytänyt kyseisen toisen (esillä olevassa asiassa Irlannin) valvontaviranomaista käyttämään valtuuksiaan?


title: Asia T-312/07: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2011 — Fuji Electric v. komissio (Kilpailu — Kartellit — Kaasueristeisiä kytkinlaitteita koskevien hankkeiden markkinat — Päätös, jolla todetaan EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkominen — Markkinoiden jakaminen — Näyttö kilpailusääntöjen rikkomisesta — Kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta vastuuseen joutuminen — Kilpailusääntöjen rikkomisen kesto — Sakot — Lieventävät seikat — Yhteistyö)

text:
               27.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 252/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2011 — Fuji Electric v. komissio
   (Asia T-312/07) (1)

   (Kilpailu - Kartellit - Kaasueristeisiä kytkinlaitteita koskevien hankkeiden markkinat - Päätös, jolla todetaan EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkominen - Markkinoiden jakaminen - Näyttö kilpailusääntöjen rikkomisesta - Kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta vastuuseen joutuminen - Kilpailusääntöjen rikkomisen kesto - Sakot - Lieventävät seikat - Yhteistyö)
   2011/C 252/72
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Fuji Electric Co. Ltd (aikaisemmin Fuji Electric Holdings Co. Ltd, jolle Fuji Electric Systems Co. Ltd:n oikeudet ovat siirtyneet) (Kawasaki, Japani) (edustajat: solicitor P. Chappatte ja solicitor P. Walter)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi F. Arbault, sitten X. Lewis, J. Bourke ja F. Ronkes Agerbeek, ja lopuksi N. Khan ja F. Ronkes Agerbeek, avustajanaan barrister J. Holmes)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota osittain EY 81 artiklan ja ETA 53 artiklan mukaisesta menettelystä 24.1.2007 tehty komission päätös C(2006) 6762 lopullinen (asia COMP/F/38.899 — Kaasueristeiset kytkinlaitteet) ja vaatimus alentaa Fuji Electric Holdingsille ja Fuji Electric Systemsille määrättyjä sakkoja.

      Tuomiolauselma

               1)

               EY 81 artiklan ja ETA 53 artiklan mukaisesta menettelystä 24.1.2007 tehdyn komission päätöksen C(2006) 6762 lopullinen (asia COMP/F/38.899 — Kaasueristeiset kytkinlaitteet) 1 artiklan h kohta ja 2 artiklan d kohta kumotaan siltä osin kuin niissä todetaan, että Fuji Electric Systems Co. Ltd:ia, jonka oikeudet ovat siirtyneet Fuji Electric Co. Ltd:lle, voidaan pitää itsenäisesti vastuullisena kilpailusääntöjen rikkomisesta vuoden 2000 syyskuun ja 30.6.2001 väliseltä ajalta tai siltä osin kuin ne perustuvat tällaiseen toteamukseen.

               2)

               Fuji Electricille, aikaisemmin Fuji Electric Holdings Co. Ltd, jolle Fuji Electric Systemsin oikeudet ovat siirtyneet, määrätään päätöksen C(2006) 6762 lopullinen 2 artiklan d kohdassa 2 200 000 euron sakko.

               3)

               Euroopan komissio velvoitetaan vastaamaan neljäsosasta Fuji Electricin oikeudenkäyntikuluista ja se vastaa neljäsosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan.

               4)

               Fuji Electric vastaa kolmesta neljäsosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan vastaamaan kolmesta neljäsosasta komission oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 140, 23.6.2007.


title: Asia C-17/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 27.3.2014 (Consiglio di Staton (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Alpina River Cruises GmbH ja Nicko Tours GmbH v. Ministero delle infrastrutture e dei trasporti – Capitaneria di Porto di Chioggia (Meriliikenne — Asetus (ETY) N:o 3577/92 — Meriliikenteen kabotaasin käsite — Risteilypalvelut — Risteily Venetsian laguunissa, Italian aluemerellä ja Po-joella — Sama lähtö- ja tulosatama)

text:
               19.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 151/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 27.3.2014 (Consiglio di Staton (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Alpina River Cruises GmbH ja Nicko Tours GmbH v. Ministero delle infrastrutture e dei trasporti – Capitaneria di Porto di Chioggia
   (Asia C-17/13) (1)

   ((Meriliikenne - Asetus (ETY) N:o 3577/92 - Meriliikenteen kabotaasin käsite - Risteilypalvelut - Risteily Venetsian laguunissa, Italian aluemerellä ja Po-joella - Sama lähtö- ja tulosatama))
   2014/C 151/06
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Alpina River Cruises GmbH ja Nicko Tours GmbH

      Vastapuoli: Ministero delle infrastrutture e dei trasporti – Capitaneria di Porto di Chioggia

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Consiglio di Stato – Palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) 7.12.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3577/92 (EYVL L 364, s. 7) 2 artiklan tulkinta – Soveltamisala – Meriliikenteen kabotaasin käsite – Risteilypalvelu – Matkustajat lähtevät satamasta ja saapuvat samaan satamaan poikettuaan muissa satamissa

      Tuomiolauselma

   Meriliikenteen palvelu, jossa on kyse risteilystä, joka alkaa jäsenvaltion, jossa se toteutetaan, satamasta ja päättyy samaan satamaan samoine matkustajineen, kuuluu palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) 7.12.1992 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3577/92 tarkoitettuun meriliikenteen kabotaasin käsitteeseen.

      (1)  EUVL C 86, 23.3.2013.


title: Asia F-137/07: Kanne 4.12.2007 — Sergio ym. v. komissio

text:
               29.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 79/37

         Kanne 4.12.2007 — Sergio ym. v. komissio
   (Asia F-137/07)
   (2008/C 79/72)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantajat: Giovanni Sergio (Bryssel, Belgia) ynnä muut (edustaja: asianajaja M. Lucas)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Oikeusriidan kohde ja kuvaus
   ”Ammattijärjestöiden ja ammatillisten järjestöiden ja henkilöstön ja hallinnon pääosaston välisestä sopimuksesta laaditun pöytäkirjan” kumoaminen ja nimittävän viranomaisen niiden päätösten kumoaminen, jotka vahvistettiin 19.12.2006 päivätyssä pöytäkirjassa ja 14.11.2006 tehdyssä päätöksessä — Vaatimus saada aiheutuneesta vahingosta yhden euron symbolinen korvaus
   Kantajien vaatimukset

               —

               ”Ammattijärjestöiden ja ammatillisten järjestöiden ja henkilöstön ja hallinnon pääosaston välisestä sopimuksesta, joka koskee varojen myöntämistä henkilöstön edustusta varten vuoden 2006 osalta, laadittu pöytäkirja,” joka annettiin tiedoksi Alliancen sihteeristölle ja Union Syndicale Fédéralen (USF) ja Fédération de la fonction publique européennen (FFPE) puheenjohtajille henkilöstön ja hallinnon pääjohtajan 19.12.2006 päivätyllä muistiolla, on kumottava

               —

               Työtehtävistä vapauttamista koskevat yksittäispäätökset, jotka tehtiin ”Alliancen” ja/tai ”FFPE:n” edustajia varten tämän pöytäkirjan perusteella tai 26.5.2006 suoritetun sellaisen laskutoimituksen perusteella, joka koskee ammattijärjestöiden edustavuutta Brysselin paikallisjaoston vuoden 2006 toukokuun vaalien jälkeen, ja jotka vahvistettiin 19.12.2006 päivätyssä pöytäkirjassa, on kumottava

               —

               Henkilöstön ja hallinnon pääjohtajan 14.11.2006 tekemä se päätös on kumottava, jolla päätettiin Marquez-Garcian tilapäinen osa-aikainen muihin tehtäviin siirto ja palautettiin hänet kokoaikaisesti yksikköönsä

               —

               Komissio on velvoitettava maksamaan jokaiselle kantajalle yhden euron symbolinen korvaus henkisestä kärsimyksestä ja poliittisesta vahingosta, joka heille on aiheutunut Union Syndicalen edustajina, ja henkisestä kärsimyksestä ja uraan kohdistuneesta vahingosta, joka heille on aiheutunut virkamiehinä tai toimihenkilöinä

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-272/05: Hof van Beroep te Antwerpenin 30.6.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö rikosasiassa 1. …, 2. …, 3. Bouwens, Werner Constant Maria

text:
               3.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/29

         Hof van Beroep te Antwerpenin 30.6.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö rikosasiassa 1. …, 2. …, 3. Bouwens, Werner Constant Maria
   (Asia C-272/05)
   (2005/C 217/57)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Hof van Beroep te Antwerpen on pyytänyt 30.6.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 5.7.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua rikosasiassa 1. …, 2. …, 3. Bouwens, Werner Constant Maria seuraavaan kysymykseen:

               1.

               Onko 19.6.1999 allekirjoitetun, Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 54 artiklaa, (1) luettuna yhdessä kyseisen yleissopimuksen 71 artiklan kanssa, tulkittava siten, että rangaistavia tekoja, jotka muodostuvat samojen huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden hallussapidosta maastavientiä tai maahantuontia varten ja joista henkilöä syytetään kulloinkin maastaviennin ja maahantuonnin johdosta eri valtioissa, jotka ovat allekirjoittaneet Schengenin sopimuksesta tehdyn yleissopimuksen, pidettävä mainitussa 54 artiklassa tarkoitettuna ”samana tekona”?

      (1)  Tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14 päivänä kesäkuuta 1985 Benelux-talousliiton valtioiden, Saksan liittotasavallan ja Ranskan tasavallan hallitusten välillä tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehty yleissopimus (EUVL L 239, 22.9.2000, s.19).


title: Asia C-381/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.4.2007 (Cour d'appel de Brysselin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — De Landtsheer Emmanuel SA v. Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne ja Veuve Clicquot Ponsardin SA (Direktiivit 84/450/ETY ja 97/55/EY — Vertaileva mainonta — Kilpailijan tai kilpailijan tarjoamien tavaroiden tai palveluiden tunnistaminen — Samoja tarpeita tyydyttävät tai samaan tarkoitukseen aiotut tavarat tai palvelut — Viittaus alkuperänimityksiin)

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 96/11

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.4.2007 (Cour d'appel de Brysselin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — De Landtsheer Emmanuel SA v. Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne ja Veuve Clicquot Ponsardin SA
   (Asia C-381/05) (1)

   (Direktiivit 84/450/ETY ja 97/55/EY - Vertaileva mainonta - Kilpailijan tai kilpailijan tarjoamien tavaroiden tai palveluiden tunnistaminen - Samoja tarpeita tyydyttävät tai samaan tarkoitukseen aiotut tavarat tai palvelut - Viittaus alkuperänimityksiin)
   (2007/C 96/17)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Cour d'appel de Bryssel
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: De Landtsheer Emmanuel SA

      Vastaajat: Comité Interprofessionnel du Vin de Champagne ja Veuve Clicquot Ponsardin SA
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Cour d'appel de Bruxelles — Harhaanjohtavaa mainontaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 10 päivänä syyskuuta 1984 annetun direktiivin 84/450/ETY (EYVL L 250, s. 17), sellaisena kuin se on muutettuna harhaanjohtavaa mainontaa koskevan direktiivin 84/450/ETY muuttamisesta sisällyttämällä siihen vertaileva mainonta 6 päivänä lokakuuta 1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/55/EY (EYVL L 290, s. 18), 2 artiklan 2 a kohdan ja 3 a artiklan 1 kohdan b alakohdan tulkinta — Vertaileva mainonta — Kilpailijan tai kilpailijan tarjoamien tavaroiden tai palveluiden tunnistaminen — Kuohuviinien ja erityisesti samppanjan ominaispiirteisiin viittaavien termien käyttö oluen mainonnassa
   Tuomiolauselma

               1)

               Harhaanjohtavasta ja vertailevasta mainonnasta 10.9.1984 annetun neuvoston direktiivin 84/450/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 6.10.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/55/EY, 2 artiklan 2 a kohtaa on tulkittava siten, että mainoksessa olevassa viittauksessa tuotteiden tyyppiin mutta ei määrättyyn yritykseen tai tuotteeseen voidaan katsoa olevan kyse vertailevasta mainonnasta silloin, kun kyseinen yritys tai sen tarjoamat tuotteet tai palvelut on mahdollista tunnistaa mainoksesta konkreettisesti. Sillä seikalla, että mainoksen voidaan katsoa koskevan konkreettisesti useita mainostajan kilpailijoita tai näiden tarjoamia tavaroita tai palveluita, ei ole merkitystä mainoksen vertailevan luonteen toteamisessa.

               2)

               Mainostajan ja mainoksesta tunnistettavan yrityksen välistä kilpailusuhdetta ei voida vahvistaa kyseisen yrityksen tarjoamista tavaroista tai palveluista riippumatta.
               Jotta mainostajan ja mainoksesta tunnistettavan yrityksen välisen tällaisen kilpailusuhteen olemassaolo voidaan määrittää, on tutkittava

                           —

                           markkinoiden ja kulutustottumusten tämänhetkistä tilaa ja niiden mahdollista kehittymistä

                           —

                           sitä yhteisön alueen osaa, jolla mainontaa levitetään sivuuttamatta kuitenkaan niitä mahdollisia vaikutuksia, joita muissa jäsenvaltioissa todettujen kulutustottumusten muuttumisella voi olla kyseisiin kansallisiin markkinoihin, ja

                           —

                           niitä tuotteen erityisiä ominaispiirteitä, joita mainostaja pyrkii korostamaan, ja tuotekuvaa, jonka mainostaja pyrkii antamaan.

                     Arviointiperusteet, joiden nojalla direktiivin 84/450, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/55, 2 artiklan 2 a kohdassa tarkoitetun kilpailusuhteen olemassaolo voidaan vahvistaa, ja arviointiperusteet, joiden tavoitteena on selvittää, täyttääkö vertailu kyseisen direktiivin 3 a artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetyn edellytyksen, eivät ole samanlaiset.

               3)

               Mainonta, jossa viitataan yhteen tuotetyyppiin ilman, että kilpailijaa tai tämän tarjoamia tavaroita voidaan kuitenkaan tunnistaa, ei ole kiellettyä direktiivin 84/450, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/55, 3 a artiklan 1 kohtaan nähden. Tällaisen mainonnan sallittavuuden edellytyksiä on tutkittava muiden kansallisen oikeuden tai tarvittaessa muiden yhteisön oikeuden säännösten valossa riippumatta siitä, että tämä saattaa merkitä kuluttajien tai kilpailevien yritysten vähäisempää suojelua.

               4)

               Direktiivin 84/450, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/55, 3 a artiklan 1 kohdan f alakohtaa on tulkittava siten, että kaikenlainen vertailu tuotteiden, joilla ei ole alkuperänimitystä, ja alkuperänimityksellä varustettujen tuotteiden välillä ei ole kiellettyä.

      (1)  EUVL C 10, 14.1.2006.


title: Yhdistetyt asiat C-5/06 ja C-23/06–C-36/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 8.5.2008 (Finanzgericht Düsseldorfin ja Tribunal de grande instance de Nanterren (Saksa ja Ranska) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Zuckerfabrik Jülich AG (aiemmin Jülich AG) v. Hauptzollamt Aachen (Sokeri — Tuotantomaksut — Kiintiöjärjestelmän soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt — Vietävän ylijäämän määrittäminen — Keskimääräisen tappion määrittäminen)

text:
               21.6.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 158/2

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 8.5.2008 (Finanzgericht Düsseldorfin ja Tribunal de grande instance de Nanterren (Saksa ja Ranska) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Zuckerfabrik Jülich AG (aiemmin Jülich AG) v. Hauptzollamt Aachen
   (Yhdistetyt asiat C-5/06 ja C-23/06–C-36/06) (1)

   (Sokeri - Tuotantomaksut - Kiintiöjärjestelmän soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt - Vietävän ylijäämän määrittäminen - Keskimääräisen tappion määrittäminen)
   (2008/C 158/03)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa ja ranska
   Ennakkoratkaisua pyytäneet tuomioistuimet
   Finanzgericht Düsseldorf ja Tribunal de grande instance de Nanterre
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Zuckerfabrik Jülich AG (aiemmin Jülich AG) (C-5/06), Saint Louis Sucre SNC (C-23/06), Société des Sucreries du Marquenterre SA (C-24/06), SA des Sucreries de Fontaine Le Dun, Bolbec, Auffray (SAFBA) (C-25/06), SA Lesaffre Frères (C-26/06), Tereos, joka on tullut Sucreries, Distilleries des Hauts de Francen sijaan (C-27/06), SA Sucreries & Distilleries de Souppes — Ouvré fils (C-28/06), SA Sucreries de Toury et Usines Annexes (C-29/06), Tereos (C-30/06), Tereos, joka on tullut SAS Sucrerie du Littoral Groupe SDHF:n sijaan (C-31/06), Cristal Union (C-32/06), Sucrerie Bourdon (C-33/06), SA Sucrerie de Bourgogne (C-34/06), SAS Vermendoise Industries (C-35/06) ja SA Sucreries et Raffineries d'Erstein (C-36/06)

      Vastaajat: Hauptzollamt Aachen (C-5/06), Directeur général des douanes et droits indirects ja Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers (C-23/06–C-36/06)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyynnöt — Finanzgericht Düsseldorf ja Tribunal de grande instance de Nanterre — Sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 19.6.2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/2001 (EYVL L 178, s. 1) 15 artiklan tulkinta — Kiintiöjärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä sokerialalla 20.2.2002 annetun komission asetuksen (EY) N:o 314/2002 (EYVL L 50, s. 40) 6 artiklan 4 kohdan pätevyys, jota on arvioitava sellaisena kuin kyseinen kohta on muutettuna yksityiskohtaisista säännöistä sokerialan tietojen ilmoittamiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 779/96 ja kiintiöjärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä sokerialalla annetun asetuksen (EY) N:o 314/2002 muuttamisesta 27.6.2003 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1140/2003 (EUVL L 160, s. 33) — Sokerialan tuotantomaksumäärien vahvistamisesta markkinointivuodeksi 2003/2004 14.10.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1775/2004 (EUVL L 316, s. 64) pätevyys — Vietävän ylijäämän määrittämisen osalta sokerin, isoglukoosin ja inuliinisiirapin kaikkien vientimäärien huomioon ottaminen, ja sokeritonnilta laskettavan keskimääräisen tappion määrittämisen osalta pelkästään sen määrän huomioon ottaminen, jolle on myönnetty vientitukea
   Tuomiolauselma
   Sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 19.6.2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/2001 15 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan riippumatta siitä, onko vientitukea tosiasiallisesti maksettu vai ei, kaikki kyseisen artiklan soveltamisalaan kuuluvat vietyjen tuotteiden määrät on vietävää ylijäämää laskettaessa vähennettävä kulutuksesta.
   Mainitun asetuksen 15 artiklan 1 kohdan d alakohtaa on tulkittava niin, että kaikki kyseisen artiklan soveltamisalaan kuuluvat vietyjen tuotteiden määrät siitä riippumatta, onko vientitukea tosiasiallisesti maksettu vai ei, on otettava huomioon sekä vietävää ylijäämää että keskimääräistä tappiota tuotetonnilta määritettäessä.
   Tuotantomaksumäärien vahvistamisesta markkinointivuodeksi 2002/2003 sokerialalle 7.10.2003 annettu komission asetus (EY) N:o 1762/2003 ja sokerialan tuotantomaksumäärien vahvistamisesta markkinointivuodeksi 2003/2004 14.10.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 1775/2004 ovat pätemättömiä.
   Sokerialan tuotantomaksumäärien ja lisämaksukertoimen vahvistamisesta markkinointivuodeksi 2001/2002 15.10.2002 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1837/2002 tutkiminen ei ole tuonut esiin sellaisia seikkoja, jotka voisivat vaikuttaa sen pätevyyteen.

      (1)  EUVL C 74, 25.3.2006.


title: Asia T-91/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.9.2016 – AEDEC v. komissio (Tutkimus ja teknologian kehittäminen — Tutkimuksen ja innovoinnin puiteohjelma Horisontti 2020 — Työohjelman ehdotuspyynnöt vuosille 2014–2015 — Komission päätös, jossa kantajan ehdotus todetaan kelpaamattomaksi — Perusteluvelvollisuus — Puolustautumisoikeudet — Oikeasuhteisuus — Läpinäkyvyys — Ilmeinen arviointivirhe)

text:
               31.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 402/41

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.9.2016 – AEDEC v. komissio
   (Asia T-91/15) (1)

   ((Tutkimus ja teknologian kehittäminen - Tutkimuksen ja innovoinnin puiteohjelma Horisontti 2020 - Työohjelman ehdotuspyynnöt vuosille 2014–2015 - Komission päätös, jossa kantajan ehdotus todetaan kelpaamattomaksi - Perusteluvelvollisuus - Puolustautumisoikeudet - Oikeasuhteisuus - Läpinäkyvyys - Ilmeinen arviointivirhe))
   (2016/C 402/46)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Asociación Española para el Desarrollo de la Epidemiología Clínica (AEDEC) (Madrid, Espanja) (edustaja: asianajaja R. López López)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: N. Ruiz García ja M. Siekierzyńska)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan 4.9.2014 annettu päätös, jolla komissio hylkäsi kantajan Latin Plan -nimisen yhteenliittymän nimissä esittämän rahoitushakemuksen

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Asociación Española para el Desarrollo de la Epidemiología Clínica (AEDEC) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 127, 20.4.2015.


title: Asia T-176/12: Kanne 16.4.2012 — Bank Tejarat v. neuvosto

text:
               16.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 174/25

         Kanne 16.4.2012 — Bank Tejarat v. neuvosto
   (Asia T-176/12)
   2012/C 174/43
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Bank Tejarat (Teheran, Iran) (edustajat: solicitor S. Zaiwalla, solicitor P. Reddy. solicitor F. Zaiwalla, D. Wyatt, QC, ja barrister R. Blakeley)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 23.1.2012 annetun neuvoston päätöksen 2012/35/YUTP (EUVL L 19, s. 22) liitteessä I olevan taulukon I.B. 2 kohdan kantajaa koskevilta osin;

               —

               kumoamaan Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 961/2010 täytäntöönpanosta 23.1.2012 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 54/2012 (EUVL L 19, s. 1) liitteessä I olevan taulukon I.B. 2 kohdan kantajaa koskevilta osin;

               —

               kumoamaan Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EU) N:o 961/2010 kumoamisesta 23.3.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 267/2012 (EUVL L 88, s. 1) liitteessä IX olevan taulukon B 105 kohdan kantajaa koskevilta osin;

               —

               toteamaan, ettei neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP 20 artiklan 1 kohtaa sovelleta kantajaan;

               —

               toteamaan, ettei neuvoston asetuksen (EU) N:o 267/2012 23 artiklan 2 kohtaa sovelleta kantajaan;

               —

               toteamaan, että neuvoston päätöksen 2012/35/YUTP liitteessä I olevan taulukon I.B. 2 kohta, neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 54/2012 liitteessä I olevan taulukon I.B. 2 kohta ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 267/2012 liitteessä IX olevan taulukon B 105 kohta kumotaan välittömin vaikutuksin; ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että

                           —

                           aineelliset kriteerit luetteloon merkitsemiselle riidanalaisten toimien nojalla eivät kantajan tapauksessa täyty eikä kyseiselle merkitsemiselle ole tosiseikkoihin liittyviä perusteita; ja/tai neuvosto teki ilmeisen arviointivirheen arvioidessaan, täyttyivätkö mainitut kriteerit; ja

                           —

                           neuvosto merkitsi kantajan kyseiseen luetteloon sellaisen näytön perusteella, joka ei ollut riittävä, jotta sen perusteella olisi voitu osoittaa kyseisten kriteerien täyttyneen, ja teki siten tältäkin osin ilmeisen arviointivirheen, koska kantaja ei täyttänyt asetuksen N:o 267/2012 23 artiklan 2 kohdassa säädettyjä viittä kriteeriä mainitulle merkitsemiselle; eikä neuvosto ole esittänyt vastanäyttöä.

               2)

               Toinen kanneperuste perustuu siihen, että

                           —

                           kantajan merkitsemisellä kyseiseen luetteloon loukataan sen perusoikeuksia ja -vapauksia, mukaan lukien oikeutta elinkeinon ja liiketoiminnan harjoittamiseen sekä oikeutta nauttia rauhassa omaisuudestaan, ja/tai loukataan suhteellisuusperiaatetta.

               3)

               Kolmas kanneperuste perustuu siihen, että

                           —

                           neuvosto laiminlöi joka tapauksessa menettelylliset vaatimukset, jotka koskevat a) velvollisuutta ilmoittaa kantajalle erikseen sen merkitsemisestä kyseiseen luetteloon, b) velvollisuutta esittää asianmukaiset ja riittävät perustelut ja c) puolustautumisoikeuksien ja tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevan oikeuden kunnioittamista.


title: Asia C-114/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden on esittänyt 7.3.2011 — Staatssecretaris van Financiën v. U. Notermans-Boddenberg

text:
               21.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 152/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden on esittänyt 7.3.2011 — Staatssecretaris van Financiën v. U. Notermans-Boddenberg
   (Asia C-114/11)
   2011/C 152/22
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Staatssecretaris van Financiën

      Vastapuoli: U. Notermans-Boddenberg

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko, kun otetaan huomioon EY 39 artikla (nyttemmin SEUT 45 artikla) tai EY 18 artikla (nyttemmin SEUT 21 artikla), kysymyksessä yhteisön oikeudessa säännelty tilanne, jos jäsenvaltio kantaa tässä jäsenvaltiossa asuvalta henkilöltä veroa silloin, kun henkilö ottaa käyttöön autonsa tämän jäsenvaltion tieverkossa, kun

               —

               auto on rekisteröity toisessa jäsenvaltiossa,

               —

               auto kuuluu sellaisen jäsenvaltiossa asuvan henkilön muuttotavaroihin, joka on säilyttänyt sen toisen jäsenvaltion kansalaisuutensa, josta hän on muuttanut, ja

               —

               tämä jäsenvaltiossa asuva henkilö käyttää autoa muuton jälkeen samalla tavalla kuin ennen muuttoa, eli sekä yksityisiin tarkoituksiin että myös liikkumiseen siinä jäsenvaltiossa sijaitsevalle työpaikalle, jossa hän asui aiemmin?


title: Asia T-487/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.11.2015 – Navarra de Servicios y Tecnologías v. komissio (Valtiontuki — Digitaalitelevisio — Tuki maanpäällisen verkon digitaalitelevisiolle syrjäisillä ja vähemmän kaupungistuneilla alueilla Espanjassa — Päätös, jolla tuki todetaan osittain sisämarkkinoille soveltuvaksi ja osittain niille soveltumattomaksi — Valtion varat — Taloudellinen toiminta — Etu — Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja kilpailun vääristyminen — Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu — SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohta — Harkintavallan väärinkäyttö)

text:
               25.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 27/38

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.11.2015 – Navarra de Servicios y Tecnologías v. komissio
   (Asia T-487/13) (1)

   ((Valtiontuki - Digitaalitelevisio - Tuki maanpäällisen verkon digitaalitelevisiolle syrjäisillä ja vähemmän kaupungistuneilla alueilla Espanjassa - Päätös, jolla tuki todetaan osittain sisämarkkinoille soveltuvaksi ja osittain niille soveltumattomaksi - Valtion varat - Taloudellinen toiminta - Etu - Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja kilpailun vääristyminen - Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu - SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohta - Harkintavallan väärinkäyttö))
   (2016/C 027/45)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Navarra de Servicios y Tecnologías, SA (Pamplona, Espanja) (edustaja: asianajaja A. Andérez González)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: É. Gippini Fournier, B. Stromsky ja P. Němečková)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: SES Astra (Betzdorf, Luxemburg) (edustajat: asianajajat F. González Díaz, F. Salerno ja V. Romero Algarra)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus valtiontuesta SA.28599 (C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)), jota Espanjan kuningaskunta on myöntänyt maanpäällisen verkon digitaalitelevisiolle syrjäisillä ja vähemmän kaupungistuneilla alueilla (Castilla-La Manchan ulkopuolella), 19.6.2013 annetun komission päätöksen 2014/489/EU (EUVL L 217, s. 52) kumoamiseksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Navarra de Servicios y Tecnologías, SA vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission ja SES Astran oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 313, 26.10.2013.


title: Asia T-526/13: Kanne 30.9.2013 — H&M Hennes & Mauritz v. SMHV — Yves Saint Laurent (käsilaukut)

text:
               7.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 359/16

         Kanne 30.9.2013 — H&M Hennes & Mauritz v. SMHV — Yves Saint Laurent (käsilaukut)
   (Asia T-526/13)
   2013/C 359/31
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: H&M Hennes & Mauritz (Hampuri, Saksa) (edustajat: asianajajat H. Hartwig ja A. von Mühlendahl)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Yves Saint Laurent SAS (Pariisi, Ranska)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) kolmannen valituslautakunnan asiassa R 208/2012-3 8.7.2013 tekemän päätöksen

               —

               toteamaan, että rekisteröity yhteisömalli nro 61 3294-0002 on mitätön, ja

               —

               velvoittamaan vastaajaan korvaamaan menettelystä aiheutuneet kulut, valituslautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut mukaan lukien

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön malli, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Luokkaan 03-01 kuuluvan tavaran ”käsilaukut” malli — rekisteröity yhteisömalli nro 61 3294-0002

      Yhteisön mallin haltija: vastapuoli valituslautakunnassa

      Yhteisön mallin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: kantaja

      Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perusteet: neuvoston asetuksen N:o 6/2002 4-9 artiklassa ja 25 artiklan 1 kohdan c, d, e, f ja g alakohdassa säädetyt perusteet

      Mitättömyysosaston ratkaisu: mitättömäksi julistamista koskevan hakemuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: valitus hylätään

      Kanneperusteet: neuvoston asetuksen N:o 6/2002 6 artiklan rikkominen.


title: Asia C-594/15 P: Valitus, jonka Slovakian tasavalta on tehnyt 13.11.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-779/14, Slovakia v. komissio, 14.9.2015 antamasta määräyksestä

text:
               25.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 27/21

         Valitus, jonka Slovakian tasavalta on tehnyt 13.11.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-779/14, Slovakia v. komissio, 14.9.2015 antamasta määräyksestä
   (Asia C-594/15 P)
   (2016/C 027/25)
   Oikeudenkäyntikieli: slovakki

      Asianosaiset

      Valittaja: Slovakian tasavalta (asiamies: B. Ricziová)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Slovakian tasavalta vaatii unionin tuomioistuinta

               —

               kumoamaan kokonaisuudessaan unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-779/14, Slovakian tasavalta v. Euroopan komissio, 14.9.2015 antaman määräyksen, jossa unionin yleinen tuomioistuin totesi, että Slovakian tasavallan nostama kanne, joka perustui Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 263 artiklaan ja joka koski sen Euroopan komission 24.9.2014 päivättyyn kirjeeseen sisältyvän päätöksen kumoamista, jolla muodollisesti vaadittiin Slovakian tasavaltaa asettamaan käyttöön perinteisten omien varojen menetystä vastaavat varat, oli jätettävä tutkimatta

               —

               ratkaisemaan itse kysymyksen Slovakian tasavallan kanteen tutkittavaksi ottamisesta ja palauttamaan asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta viimeksi mainittu tuomioistuin voi ratkaista kanteen asiakysymyksen osalta,

               —

               velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin katsoo, ettei sillä ole käytettävissään riittäviä tietoja, jotta se voisi lopullisesti ratkaista komission oikeudenkäyntiväitteen, Slovakian tasavalta vaatii toissijaisesti, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa kokonaisuudessaan unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-779/14, Slovakian tasavalta v. Euroopan komissio, 14.9.2015 antaman määräyksen, jossa unionin yleinen tuomioistuin totesi, että Slovakian tasavallan nostama kanne, joka perustui Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 263 artiklaan ja joka koski sen Euroopan komission 24.9.2014 päivättyyn kirjeeseen sisältyvän päätöksen kumoamista, jolla muodollisesti vaadittiin Slovakian tasavaltaa asettamaan käyttöön perinteisten omien varojen menetystä vastaavat varat, oli jätettävä tutkimatta

               —

               palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta viimeksi mainittu tuomioistuin ratkaisee sekä Slovakian tasavallan kanteen tutkittavaksi ottamisen että kanteen asiakysymyksen,

               —

               velvoittaa Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Slovakian tasavalta esittää valituksensa tueksi kaksi perustetta.

               1.

               Ensimmäisessä valitusperusteessa Slovakian tasavalta väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen siltä osin kuin on kyse (i) vaadittujen varojen luonteesta ja omia varoja koskevien oikeussääntöjen ja siihen liittyvän oikeuskäytännön sovellettavuudesta, (ii) toimielimen toimivaltaa arvioida sitä, voitiinko riidanalainen toimi riitauttaa, koskevasta kriteeristä ja (iii) oikeudesta saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi ja tilanteen kiireellisyydestä.

               2.

               Toissijaisesti toisessa valitusperusteessa Slovakian tasavalta väittää, että unionin yleinen tuomioistuin ei ole riittävästi perustellut valituksenalaista määräystä siltä osin kuin on kyse (i) vaadittujen varojen luonteesta ja omia varoja koskevien oikeussääntöjen ja siihen liittyvän oikeuskäytännön sovellettavuudesta, (ii) oikeudesta saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi ja tilanteen kiireellisyydestä, minkä vahvistaa se tosiseikka, että unionin yleinen tuomioistuin on käyttänyt (iii) samoja perusteluja eri tosiseikkojen osalta.


title: Asia F-109/14: Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 14.7.2015 – Roda v. komissio (Henkilöstö — Palkkaus — Perhe-eläke — Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII oleva 27 artikla — Edesmenneen virkamiehen eronneen puolison oikeus — Edesmenneen virkamiehen vastuulla oleva elatusapu — Perhe-eläkkeen enimmäismäärä — Selvästi perusteeton kanne)

text:
               24.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 279/53

         Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 14.7.2015 – Roda v. komissio
   (Asia F-109/14) (1)

   ((Henkilöstö - Palkkaus - Perhe-eläke - Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII oleva 27 artikla - Edesmenneen virkamiehen eronneen puolison oikeus - Edesmenneen virkamiehen vastuulla oleva elatusapu - Perhe-eläkkeen enimmäismäärä - Selvästi perusteeton kanne))
   (2015/C 279/66)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Silvana Roda (Ispra, Italia) (edustaja: asianajaja L. Ribolzi)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja G. Gattinara)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus sellaisen komission päätöksen kumoamiseksi, jolla jätetään korottamatta kantajan, joka on edesmenneen virkamiehen entinen puoliso, saaman perhe-eläkkeen määrää.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään selvästi perusteettomana.

               2)

               Silvana Roda vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 7, 12.1.2015, s. 54.


title: Asia T-265/02: Jan Pflugradtin 3.9.2002 Euroopan keskuspankkia vastaan nostama kanne

text:
C 274/32                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        9.11.2002
Kantajan mukaan esillä oleva rikkomus ei vaikuta havaittavasti          Deutsche Post AG:n 4.9.2002 Euroopan yhteisöjen komis-
jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Monilla kokoontumisilla ei                            siota vastaan nostama kanne
ollut lainkaan rajat ylittävää merkitystä. Toiset kokoontumiset
taas eivät voineet mitenkään vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen
kauppaan ainakaan havaittavasti. Vaikka rikkomus olisikin
                                                                                (Asia T-266/02)
vaikuttanut jäsenvaltioiden väliseen kauppaan havaittavasti,
kantajan tuottamus puuttuu. Asetuksen N:o 17/62 15 artiklan
2 kohdan nojalla ei tämän vuoksi voida määrätä kantajalle
sakkoja.                                                                                (2002/C 274/57)
Lisäksi vastaaja on kantajan sakon suuruutta määrittäessään
tehnyt kaksi kohtalokasta virhettä. Päätöksessä on niin ikään                               (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
arvioitu rikkomuksen vakavuutta ja lieventämisperusteiden
käsilläoloa väärin, eikä kantajan laajamittaista yhteistyötä
ole otettu huomioon. Päätös loukkaa myöskin Euroopan
ihmisoikeussopimuksen 7 artiklan taannehtivuuskieltoa, koska
sakon suuruus on määritetty sellaisen sakkokehyksen mukaan,
joka on vastaajan menettelykäytännön kahden muutoksen                   Deutsche Post AG, kotipaikka Bonn (Saksa), on nostanut
seurauksena otettu käyttöön vasta rikkomuksen päättymisen               4.9.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
jälkeen.                                                                mioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vas-
                                                                        taan. Kantajan edustajina ovat asianajajat J. Sedemund ja
                                                                        Th. Lübbig.
                                                                        Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Jan Pflugradtin 3.9.2002 Euroopan keskuspankkia vastaan
                           nostama kanne                                –     kumoaa komission 19.6.2002 tekemän päätöksen val-
                                                                              tiontuesta nro 61/99 (ex NN 153/96)
                          (Asia T-265/02)
                                                                        –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                          (2002/C 274/56)
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                        Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
Jan Pflugradt, Frankfurt am Main (Saksa), on nostanut 3.9.2002
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
messa kanteen Euroopan keskuspankkia vastaan. Kantajan
asiamiehenä on Rechtsanwalt N. Pflüger.                                 Riidanalainen päätös koskee yrityksille tarkoitettujen paketti-
                                                                        palvelujen alalla olevaa kustannusvajetta, jonka kattaminen
                                                                        merkitsee komission mukaan valtiontukia koskevien säännös-
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                        ten nojalla kiellettyä ristiintukemista. Komissio on todennut
                                                                        päätöksessä, että Saksan kantajalle myöntämä 572 miljoonan
–      toteaa pätemättömäksi 28.2.2002 päivätyssä kirjeessä
                                                                        euron suuruinen valtiontuki ei sovellu yhteismarkkinoille. Se
       olevan varoituksen,
                                                                        katsoo, että jos valtion korvaus alennuspolitiikan nettomääräi-
                                                                        sistä lisäkustannuksista johtaa siihen, että tavallisesti kilpailulle
–      velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.             avoimiin ovelta ovelle -pakettipalveluihin liittyvät kustannuk-
                                                                        set pienenevät, kyseessä on EY:n perustamissopimuksen 87 ar-
                                                                        tiklan 1 kohdan mukainen etu.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Asia perustuu samoihin lähtökohtiin asian T-83/92 (Pflugradt            Kantaja riitauttaa kyseisen päätöksen, ja väittää, että sama
vastaan EKP) ( 1) kanssa, mistä syystä oikeudelliset perusteet ja       kustannusvaje on ollut jo komission EY 82 artiklan perusteella
pääasialliset perustelut ovat samat kuin kyseisessä asiassa.            20.3.2000 tekemän päätöksen ( 1) kohteena ja että näissä
                                                                        kahdessa päätöksessä tullaan täysin erilaiseen tulokseen siltä
                                                                        osin kuin on kyse väitetyn kustannusvajeen kattamisen ajan-
( 1) EYVL C 188, 18.5.2002, s. 30.                                      kohdasta, määrästä ja rahoituksen lähteestä. Kantaja väittää,
                                                                        että päätöksessä todettu kustannusvajeen kattaminen perustuu
                                                                        virheelliseen laskelmaan.


title: Asia T-310/03: Kreuzer Medien GmbH:n 11.9.2003 Euroopan parlamenttia ja Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne

text:
29.11.2003               FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                          C 289/27
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Haettu tavaramerkki:            sanamerkki CLIMATIC – hakemus            Kantajalla on keskisuuri kustantamo, joka julkaisee Leipzigin
                                nro 1705557                              kaupungin lehteä ”Kreuzer”. Lehteä rahoitetaan muun muassa
                                                                         tupakkatuotteiden mainoksilla.
Tavarat tai palvelut:           Tavarat ja palvelut luokissa 11, 12
                                ja 37 (muun muassa lämmitys-,            Kantaja vaatii direktiivin 2003/33/EY 3 artiklan 1 kohdan
                                höyrynkehitys-, jäähdytys-, kuiva-       kumoamista. Se väittää, että direktiivi on useilta kohdin
                                tus- ja ilmastointilaitteet; korjaus)    yhteisön oikeuden vastainen. Kantajan mukaan direktiivi on
                                                                         EY 251 artiklan vastainen, sillä direktiivin julkaistu versio
Valituslautakunnan käsi-        Tutkijan tekemä rekisteröinnin           poikkeaa neuvoston ja parlamentin hyväksymästä versiosta.
teltäväksi saatettu ratkai-     epääminen luokkiin 11 ja 37 kuu-         Kantajan mukaan direktiivi rikkoo lisäksi EY 95 artiklaa, koska
su:                             luvien tavaroiden ja palvelujen          ainakaan kantajan lehden kaltaisen paikallisen tai alueellisen
                                osalta                                   lehden osalta asiaan ei liity yhteismarkkinaulottuvutta, joten
                                                                         yhteisön lainsäätäjällä ei ole asiassa toimivaltaa.
Valituslautakunnan rat-         Valituksen hylkääminen
kaisu:
                                                                         Kantaja toteaa vielä, että direktiivi on epämääräinen, eikä
                                                                         noudata oikeusvaltion periaatteeseen liittyvää täsmällisyysvaa-
Kanneperusteet:                 –      asetuksen N:o 40/94 74 ar-
                                                                         timusta. Se ei noudata myöskään EY 253 artiklassa asetettua
                                       tiklan 1 kohdan rikkominen
                                                                         perusteluvelvoitetta, sillä siinä ei mainita itse asiassa yhtäkään
                                –      asetuksen N:o 40/94 7 artik-      perustetta sellaisten kaupan esteiden olemassaolon osalta, jotka
                                       lan 1 kohdan b alakohdan          voitaisiin poistaa direktiivillä.
                                       virheellinen soveltaminen
                                                                         Lopuksi kantaja vetoaa siihen, että direktiivi loukkaa EU:n
                                                                         perusoikeuskirjan 11 artiklassa ja Euroopan ihmisoikeussopi-
                                                                         muksen 10 artiklan 1 kohdassa suojattua ilmaisunvapautta.
                                                                         Kantajan mukaan tähän kuuluu myös oikeus käyttää niin
                                                                         kutsuttua ”markkinointikieltä” (”commercial speech”). Kantajan
                                                                         mukaan direktiivillä rajoitetaan mainosten asettelua ja positii-
                                                                         visten toimituksellisten tekstien käyttöä kantajan aikakausleh-
                                                                         dessä ilman, että direktiivin tavoitetta voitaisiin näin millään
Kreuzer Medien GmbH:n 11.9.2003 Euroopan parlament-                      tavoin saavuttaa. Direktiivillä loukataan myös yrittämisvapaut-
tia ja Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne                  ta ja kantajan omistusoikeutta sekä rikotaan EY 5 artiklan
                                                                         3 kohdassa asetettua kieltoa käyttää tiukempia toimenpiteitä
                                                                         kuin mitkä ovat tarpeen tavoitteiden saavuttamiseksi.
                           (Asia T-310/03)
                                                                         (1) EYVL L 152, s. 16.
                          (2003/C 289/57)
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                         Hans-Peter Wilferin 15.9.2003 sisämarkkinoiden harmo-
Kreuzer Medien GmbH, kotipaikka Leipzig (Saksa), on nosta-               nisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama
nut 11.9.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                                               kanne
tuomioistuimessa kanteen Euroopan parlamenttia ja Euroopan
unionin neuvostoa vastaan. Kantajan edustajat ovat U. Korn-
                                                                                (Asia T-315/03)
meier ja D. Valbert.
                                                                                (2003/C 289/58)
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
–     kumoaa tupakkatuotteiden mainontaa ja sponsorointia
      koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollis-
      ten määräysten lähentämisestä 26 päivänä toukokuuta                Hans-Peter Wilfer, Markneukirchen (Saksa), on nostanut
      2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direk-              15.9.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
      tiivin 2003/33/EY (1) 3 artiklan 1 kohdan;                         tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivi-
                                                                         rastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan. Kantajan edustajana on
–     velvoittaa vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.               asianajaja A. Kockläuner.


title: Asia T-371/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.11.2015 – NICO v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Iraniin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää ydinaseiden leviäminen — Varojen jäädyttäminen — Perusteluvelvollisuus — Ilmeinen arviointivirhe)

text:
               25.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 27/46

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.11.2015 – NICO v. neuvosto
   (Asia T-371/14) (1)

   ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Iraniin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää ydinaseiden leviäminen - Varojen jäädyttäminen - Perusteluvelvollisuus - Ilmeinen arviointivirhe))
   (2016/C 027/56)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Pully, Sveitsi) (edustajat: solicitor J. Grayston sekä asianajajat P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta ja N. Pilkington)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Bishop ja I. Rodios)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus sen 14.3.2014 päivätyssä kirjeessä olevan neuvoston päätöksen kumoamiseksi, jolla kantajan nimi on pysytetty niistä henkilöistä ja yhteisöistä tehdyssä luettelossa, joihin sovelletaan rajoittavia toimenpiteitä, jotka on mainittu Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP (EUVL L 195, s. 39), sellaisena kuin se on muutettuna 15.10.2012 annetulla neuvoston päätöksellä 2012/635/YUTP (EUVL L 282, s. 58), liitteessä II ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EU) N:o 961/2010 kumoamisesta 23.3.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 267/2012 (EUVL L 88, s. 1), sellaisena kuin se on pantu täytäntöön 15.10.2012 annetulla neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 945/2012 (EUVL L 282, s. 16), liitteessä IX.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 261, 11.8.2014.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 5 päivänä heinäkuuta 2000 asiassa T-111/99, Ignacio Samper vastaan Euroopan parlamentti (Henkilöstö – Nimityspäätöksen kumoamisen jälkeen julkaistu uusi työpaikkailmoitus – Uran uudelleenmäärittely – Huolenpitovelvollisuus – Yksikön etu – Harkintavallan väärinkäyttö – Viransĳaiseksi nimittämättä jättäminen)

text:
C 285/8                FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       7.10.2000
Beck, vastaan Euroopan unionin neuvosto (asiamiehinään                  koonpanossa: tuomari K. Lenaerts, kirjaaja: johtava hallintovir-
S. Marquardt, H.-J. Rabe ja G. Berrisch), jota tukee Euroopan           kamies B. Pastor, on 25.5.2000 antanut tuomion, jonka tuo-
yhteisöjen komissio (asiamiehinään V. Kreuschitz ja N. Khan),           miolauselma on seuraava:
jossa kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin kumoaa
lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Puolasta ja                 1)    Kanne hylätään.
Venäjältä peräisin olevan muokkaamattoman, seostamatto-
man sinkin tuonnissa ja käyttöönotetun väliaikaisen tullin              2)    Kukin osapuoli vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
lopullisesta kantamisesta 22 päivänä syyskuuta 1997 annetun
neuvoston asetuksen (EY) N:o 1931/97 (EYVL L 272, s. 1),
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu kolmas               (1) EYVL C 281, 2.10.1999.
jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Jae-
ger sekä tuomarit K. Lenaerts, V. Tiili, J. Azizi ja P. Mengozzi,
kirjaaja: hallintovirkamies A. Mair, on 20.6.2000 antanut
tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
1)    Kanne jätetään tutkimatta.
2)    Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoite-   YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
      taan korvaamaan vastaajan oikeudenkäyntikulut.                                        MIOISTUIMEN TUOMIO
3)    Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                                                                                5 päivänä heinäkuuta 2000
(1) EYVL C 72, 7.3.1998.
                                                                        asiassa T-111/99, Ignacio Samper vastaan Euroopan parla-
                                                                                mentti (1)
                                                                        (Henkilöstö – Nimityspäätöksen kumoamisen jälkeen jul-
                                                                        kaistu uusi työpaikkailmoitus – Uran uudelleenmäärittely
                                                                        – Huolenpitovelvollisuus – Yksikön etu – Harkintavallan
                                                                           väärinkäyttö – Viransijaiseksi nimittämättä jättäminen)
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
                   MIOISTUIMEN TUOMIO                                                            (2000/C 285/16)
                 25 päivänä toukokuuta 2000
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
asiassa T-173/99, Gilbert Elkaïm ja Philippe Mazuel vas-
            taan Euroopan yhteisöjen komissio (1)                       Asiassa T-111/99, Ignacio Samper, Euroopan parlamentin
                                                                        virkamies, kotipaikka Madrid, edustajanaan asianajaja E. Boige-
                                                                        lot, Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto
(Henkilöstö – Tutkintoihin ja kokeisiin perustuva avoin                 Louis Schiltz, 2 rue du Fort Rheinsheim, vastaan Euroopan
kilpailu – Kilpailuilmoituksen vastainen menettely – Haki-              parlamentti (asiamiehinään H. von Hertzen ja J. Sant’Anna),
joiden yhdenvertainen kohtelu – Hyvän hallinnon periaate –              jossa kantaja vaatii kumoamaan avoimia työpaikkoja koskevan
          Harkintavallan ja menettelyn väärinkäyttö)                    ilmoituksen nro 8675, joka liittyi Madridin tiedotustoimistossa
                                                                        avoinna olevan osastopäällikön toimen täyttämiseen, ja tällä
                        (2000/C 285/15)                                 ilmoituksella aloitetun avoimen toimen täyttämismenettelyn
                                                                        (toimen täyttäminen toisiin tehtäviin siirtämällä tai ylennyk-
                                                                        sellä), yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                        (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja
                   (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                        V. Tiili sekä tuomarit R. M. Moura Ramos ja P. Mengozzi,
                                                                        kirjaaja: H. Jung, on 5.7.2000 antanut tuomion, jonka tuomio-
Asiassa T-173/99, Gilbert Elkaïm, kotipaikka Pariisi, ja Philippe       lauselma on seuraava:
Mazuel, Euroopan yhteisöjen komission oikeudellisessa yk-
sikössä toimiva kansallinen virkamies, kotipaikka Bryssel,              1)    Kanne hylätään.
edustajanaan asianajaja N. Ravailhe, Bryssel, 6 rue Hydrauli-
que, Bryssel, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamie-            2)    Parlamentti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut ko-
hinään G. Valsesia ja F. Clotuche-Duvieusart), jossa kantajat                 konaisuudessaan.
vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toisaalta
kumoaa avoimen kilpailun KOM/A/15/98, kilpailuun liittyvät
soveltuvien hakijoiden luettelot ja näiden luetteloiden perus-          (1) EYVL C 226, 7.8.1999.
teella mahdollisesti tehdyt palvelukseenotot ja toisaalta määrää
komission järjestämään uuden kilpailun, yhteisöjen ensimmäi-
sen oikeusasteen tuomioistuin, toimien yhden tuomarin ko-


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 31 päivänä toukokuuta 2005, asiassa T-294/03, Jean-Louis Gibault vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Avoin kilpailu — Hakijan jättäminen merkitsemättä varallaololuetteloon — Perustelujen puuttuminen — Kansalaisuuteen perustuva syrjintä)

text:
               6.8.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 193/25

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   31 päivänä toukokuuta 2005,
   asiassa T-294/03, Jean-Louis Gibault vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Avoin kilpailu - Hakijan jättäminen merkitsemättä varallaololuetteloon - Perustelujen puuttuminen - Kansalaisuuteen perustuva syrjintä)
   (2005/C 193/40)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa T-294/03, Jean-Louis Gibault, kotipaikka Wattrelos (Ranska), edustajanaan asianajaja F. Tuytschaever, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään J. Currall, prosessiosoite Luxemburgissa), jossa kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan yleisen kilpailun KOM/A/6/01 valintalautakunnan päätöksen olla kirjaamatta kantajaa varallaololuetteloon, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J.D. Cooke sekä tuomarit I. Labucka ja V. Trstenjak, kirjaaja: hallintovirkamies I. Natsinas, on 31.5.2005 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Kanne hylätään perusteettomana.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 251, 18.10.2003.


title: Asia T-332/15: Kanne 16.6.2015 – Ocean Capital Administration ym. v. neuvosto

text:
               7.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/76

         Kanne 16.6.2015 – Ocean Capital Administration ym. v. neuvosto
   (Asia T-332/15)
   (2015/C 294/91)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Ocean Capital Administration GmbH (Hampuri, Saksa), First Ocean Administration GmbH (Hampuri), First Ocean GmbH & Co. KG (Hampuri), Second Ocean Administration GmbH (Hampuri), Second Ocean GmbH & Co. KG (Hampuri), Third Ocean Administration GmbH (Hampuri), Third Ocean GmbH & Co. KG (Hamburg), Fourth Ocean Administration GmbH (Hampuri), Fourth Ocean GmbH & Co. KG (Hampuri), Fifth Ocean Administration GmbH (Hampuri), Fifth Ocean GmbH & Co. KG (Hampuri), Sixth Ocean Administration GmbH (Hamburg), Sixth Ocean GmbH & Co. KG (Hampuri), Seventh Ocean Administration GmbH (Hampuri), Seventh Ocean GmbH & Co. KG (Hampuri), Eighth Ocean Administration GmbH (Hampuri), Eighth Ocean GmbH & Co. KG (Hampuri), Ninth Ocean Administration GmbH (Hampuri), Ninth Ocean GmbH & Co. KG (Hampuri), Tenth Ocean Administration GmbH (Hampuri), Tenth Ocean GmbH & Co. KG (Hampuri), Eleventh Ocean Administration GmbH (Hampuri), Eleventh Ocean GmbH & Co. KG (Hampuri), Twelfth Ocean Administration GmbH (Hamburg), Twelfth Ocean GmbH & Co. KG (Hampuri), Thirteenth Ocean Administration GmbH (Hampuri), Fourteenth Ocean Administration GmbH (Hampuri), Fifteenth Ocean Administration GmbH (Hampuri), Sixteenth Ocean Administration GmbH (Hamburg), IRISL Maritime Training Institute (Teheran, Iran), Kheibar Co. (Teheran), Kish Shipping Line Manning Co. (Kish Island, Iran) (edustajat: P. Moser, QC, barrister E. Metcalfe ja solicitor M. Taher)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               Toteamaan lainvastaisuusväitteen perusteella, että Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 10.10.2013 annettua neuvoston päätöstä 2013/497/YUTP ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 267/2012 muuttamisesta 10.10.2013 annettua neuvoston asetusta (EU) N:o 971/2013 (EUVL L 272, s. 1) ei sovelleta

               —

               kumoamaan neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 7.4.2015 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2015/556 (EUVL L 92, s. 101) ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 267/2012 täytäntöönpanosta 7.4.2015 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/549 (EUVL L 92, s. 12) kantajia koskevilta osin

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan vastaajien oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste on SEUT 277 artiklan mukainen lainvastaisuusväite, jolla vaaditaan sen toteamista, että Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 10.10.2013 annettua neuvoston päätöstä 2013/497/YUTP ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 267/2012 muuttamisesta 10.10.2013 annettua neuvoston asetusta (EU) N:o 971/2013 (EUVL L 272, s. 1) ei sovelleta.
               Kantajat väittävät, että kyseisissä päätöksessä ja asetuksessa vahvistetuilla perusteilla ei ensinnäkään ole asianmukaista oikeudellista pohjaa; toiseksi näillä toimilla ei ole asianmukaista tosiseikkoja koskevaa perustaa, koska unionin yleinen tuomioistuin on tuomiossa T-489/10, IRISL vastaan neuvosto, ECLI:EU:T:2013:453, todennut, ettei Islamic Republic of Iran Shipping Lines (IRISL) rikkonut turvallisuusneuvoston asettamia rajoittavia toimenpiteitä; kolmanneksi kantajien oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja ne bis in idem -periaatetta sekä lainvoimaisuuden periaatetta on loukattu, on loukattu; neljänneksi yhteisöjä, joiden on perusteetta tai kohtuuttomasti väitetty olevan IRISL:n omistuksessa tai määräysvallassa, on syrjitty; viidenneksi kantajien puolustautumisoikeuksia on loukattu; kuudenneksi kantajien perusoikeuksia, mukaan lukien niiden omaisuudensuojaa koskevaa oikeutta, elinkeinovapautta ja oikeutta nauttia kunniaansa kohdistuvaa kunnioitusta on oikeudettomasti ja kohtuuttomasti loukattu; seitsemänneksi neuvosto on käyttänyt kyseisissä päätöksessä ja asetuksessa väärin toimivaltaansa, koska se on pelkästään soveltanut kantajiin uudelleen samoja rajoittavia toimenpiteitä unionin yleisen tuomioistuimen sitovan päätöksen kiertämiseksi.

               2)

               Toinen kanneperuste on SEUT 263 artiklan mukainen kumoamisvaatimus, jolla vaaditaan kumoamaan neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 7.4.2015 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2015/556 (EUVL L 92, s. 101) ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 267/2012 täytäntöönpanosta 7.4.2015 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/549 (EUVL L 92, s. 12) kantajia koskevilta osin.
               Kantajat väittävät ensinnäkin, että kyseisillä päätöksellä ja toimeenpanoasetuksella ei ole asianmukaista oikeudellista pohjaa; toiseksi kyseisiin toimiin sisältyy ilmeisiä arviointivirheitä; kolmanneksi näillä toimilla ei ole asianmukaista tosiseikkoja koskevaa perustaa; neljänneksi kantajien puolustautumisoikeuksia ja oikeutta perusteluihin on loukattu; viidenneksi kantajien oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin ja ne bis in idem -periaatetta sekä yleistä luottamuksensuoja periaatetta on loukattu; ja kuudenneksi kantajien perusoikeuksia, mukaan lukien niiden omaisuudensuojaa koskevaa oikeutta ja elinkeinovapautta on loukattu.


title: Asia C-14/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 4.2.2010 (Verwaltungsgericht Berlinin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Hava Genc v. Land Berlin (ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus — Assosiaationeuvoston päätös N:o 1/80 — 6 artiklan 1 kohta — Työntekijän käsite — Vähäinen palkkatyö — Saavutettujen oikeuksien menettämisen edellytys)

text:
               27.3.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 80/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 4.2.2010 (Verwaltungsgericht Berlinin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Hava Genc v. Land Berlin
   (Asia C-14/09) (1)

   (ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus - Assosiaationeuvoston päätös N:o 1/80 - 6 artiklan 1 kohta - Työntekijän käsite - Vähäinen palkkatyö - Saavutettujen oikeuksien menettämisen edellytys)
   2010/C 80/07
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgericht Berlin

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Hava Genc

      Vastaaja: Land Berlin

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Verwaltungsgericht Berlin — ETY–Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdan tulkinta — Sellaisen Turkin kansalaisen oleskeluoikeus vastaanottavassa jäsenvaltiossa, jonka saapuminen tämän jäsenvaltion alueelle on ollut oikeutettu syystä, jota ei enää ole, ja jonka työskentely on vain vähäistä siten, että sille on tyypillistä 5,5 tunnin viikoittainen työaika — Työsuhteelta edellytettävät vähimmäisvaatimukset, jotta työskentelyä voidaan pitää päätöksessä N:o 1/80 tarkoitettuna säännönmukaisena työskentelynä

      Tuomiolauselma

               1)

               Henkilö, joka on pääasian kantajan tilanteen kaltaisessa tilanteessa, on assosiaation kehittämisestä 19.9.1980 tehdyn, Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisellä assosiaatiosopimuksella perustetun assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu työntekijä, kunhan kyseessä oleva palkkatyö on aitoa ja todellista. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana on tehdä tarvittavat tosiseikkojen tarkastukset arvioidakseen, onko sen käsiteltävänä olevassa asiassa kyse tällaisesta työstä.

               2)

               Päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu turkkilainen työntekijä voi vedota Euroopan talousyhteisön ja Turkin väliseen assosiaatiosopimukseen perustuvaan vapaata liikkuvuutta koskevaan oikeuteensa, vaikka tarkoitusta, jonka vuoksi hän saapui vastaanottavaan jäsenvaltioon, ei enää ole. Kun tällainen työntekijä täyttää kyseisen 6 artiklan 1 kohdassa määrätyt edellytykset, hänen oikeudelleen oleskella vastaanottavassa jäsenvaltiossa ei voida asettaa lisäedellytyksiä, jotka koskevat etujen, joilla oleskelu voidaan perustella, olemassaoloa tai työn luonnetta.

      (1)  EUVL C 102, 1.5.2009.