title: Asia C-308/04 P: SGL Carbon AG:n 19.7.2004 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston yhdistetyissä asioissa T-236/01, T-239/01, T-244/01—T-246/01, T-251/01 ja T-252/01, Tokai ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 29.4.2004 antamasta tuomiosta asian T-239/01 osalta

text:
               23.10.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 262/14

         SGL Carbon AG:n 19.7.2004 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston yhdistetyissä asioissa T-236/01, T-239/01, T-244/01—T-246/01, T-251/01 ja T-252/01, Tokai ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 29.4.2004 antamasta tuomiosta asian T-239/01 osalta
   (Asia C-308/04 P)
   (2004/C 262/26)
   SGL Carbon AG on valittanut 19.7.2004 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston yhdistetyissä asioissa T-236/01, T-239/01, T-244/01—T-246/01, T-251/01 ja T-252/01, Tokai ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 29.4.2004 antamasta tuomiosta asian T-239/01 osalta. Valittajan edustajia ovat Rechtsanwalt Dr. Martin Klusmann ja Rechtsanwalt Dr. Kirsten Beckmann, Freshfields Bruckhaus Deringer, Freiligrathstr. 1, D-40479 Düsseldorf.
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1.

               ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyistä vaatimuksista riippumatta kumoaa Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-239/01 antaman tuomion (1) siltä osin kuin sillä hylätään kanne vastaajan 18.7.2001 tekemän päätöksen 3 ja 4 artiklaa koskevilta osin,

               2.

               toissijaisesti alentaa sopivalla tavalla kantajalle päätöksen COMP/E-1/36.490 3 artiklassa määrättyä sakkoa sekä edellä mainitun päätöksen 4 artiklassa ja vastaajan 23.7.2001 päivätyssä kirjeessä (SG2001) D/290091 vahvistettuja korkoja ja viivästyskorkoja,

               3.

               edelleen toissijaisesti yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella palauttaa asian takaisin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen uuden ratkaisun antamista varten, ja

               4.

               velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut.
   Valittaja pyrkii yhteensä seitsemällä valitusperusteella siihen, että komission päätöksen 3 ja 4 artikla kumotaan laajemmin kuin mitä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tuomiossaan tehnyt.

               1.

               Se vetoaa ensinnäkin kahdenkertaisen seuraamuksen kieltoa koskevan periaatteen loukkaamiseen, koska Pohjois-Amerikassa jo ennen riidanalaisen komission päätöksen tekemistä samoista teoista määrättyjä seuraamuksia ei ole otettu huomioon. Valittaja väittää, että Euroopassa ja Pohjois-Amerikassa kilpailun turvaamiseksi annettujen kieltosääntöjen samanlaisten aineellisten suojelutavoitteiden vuoksi ainakin aikaisemmin samassa asiassa määrätyt seuraamukset olisi pitänyt hyvittää. Tämä perustuu välittömästi siihen kahdenkertaisen seuraamuksen kieltoa koskevaan periaatteeseen sellaisena kuin se ilmenee laajassa merkityksessään yhteisön oikeuden ja kolmansien maiden oikeuden välisessä suhteessa, mutta tämän lisäksi myös ”natural justice” -periaatteeseen, joka on tätäkin laajempi ja asiassa Walt Wilhelm annetun tuomion jälkeen osa oikeuskäytäntöä. Lisäksi yhteisöjen tuomioistuin on jo asiassa Boehringer antamassaan tuomiossa vahvistanut sen, että Yhdysvalloissa määrätyt seuraamukset on periaatteessa hyvitettävä silloin kun on kyse samasta teosta, mitä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei kuitenkaan ole ottanut huomioon.

               2.

               Siltä osin kuin on kyse ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamuksista, jotka koskevat sakkojen laskentapohjien vahvistamista, vastaaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on virheellisesti jättänyt mukauttamatta laskentapohjaa valittajan osalta alaspäin, vaikka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen vahvistamien merkityksellisten arviointikriteerien syrjimätön soveltaminen olisi tätä edellyttänyt.

               3.

               Kolmannella valitusperusteella valittaja väittää, ettei sakkojen perusmäärän erityinen korottaminen 25 prosentilla ennen komission alkavia tarkastuksia annettuun varoitukseen perustuen ollut sallittua. Kyseiset varoitukset eivät muodosta kilpailusääntöjen rikkomista eikä niitä voida silloin kun sakon määrää lasketaan asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan perusteella ottaa vastoin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsitystä huomioon raskauttavana asianhaarana loukkaamatta nulla poena sine lege -periaatetta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen vastakkaisen näkemyksen tueksi lainaama asiaan Sarrió perustuva oikeuskäytäntö ei valittajan mukaan ole asian kannalta merkityksellinen, koska kyseisen asian taustalla olevassa tilanteessa raskauttavat olosuhteet otettiin rikkomisen tekemisen yhteydessä huomioon sakkoa korottavasti, mutta huomioon ei otettu kuitenkaan sellaisia myöhempiä toimia, joilla oli mahdollista tai joilla olisi voitu estää jälkeenpäin rikkomisen paljastuminen. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on lisäksi valittajan mukaan esillä olevassa asiassa ottanut valittajan vahingoksi huomioon spukalatiivisia sisäisiä tosiseikkoja, mikä loukkaa todistussääntöjä.

               4.

               Sakon määrän laskemisen osalta valittaja vetoaa lisäksi asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdassa vahvistetun seuraamuksen ylärajan, joka on 10 prosenttia konsernin liikevaihdosta, ylittämiseen. Riippumatta siitä, ottiko komissio huomioon merkityksellisen liikevaihdon vuodelta 2000 tai vuodelta 1999, sen olisi pitänyt vähentää laskennallisen sakon määrä 10 prosenttiin konsernin liikevaihdosta ennen sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevan tiedonannon soveltamista. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on virheellisesti ylipäänsä jättänyt tämän kysymyksen avoimeksi siinä oikeudellisesti väärässä käsityksessä, ettei sillä ollut tämän osalta esitettyjen väitteiden hylkäämisen kannalta mitään merkitystä.

               5.

               Lisäksi valittaja vetoaa siihen, ettei puutteellisen asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden yhteydessä pidätettyjen asiakirjojen merkitystä ole otettu riittävällä tavalla huomioon. Valittaja viittaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämäänsä täydentäen siihen, että myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tukeutunut sellaisiin päätöksessä ensimmäistä kertaa esitettyihin uusiin ja raskauttaviin asiakirjoihin, jotka eivät olleet valittajan tiedossa ja joiden osalta sille ei aikaisemmin ollut annettu oikeutta tulla kuulluksi.

               6.

               Valittaja katsoo lisäksi, että sen kiistatta huonontunut taloudellinen kapasiteetti on jätetty järjestelmällisesti ottamatta huomioon sakkojen määrää laskettaessa, mikä merkitsee suhteellisuusperiaatteen ja omistusvapauden loukkaamista. Kartellioikeudelliset seuraamukset eivät saa johtaa seuraamusten kohteena olevien yritysten olemassaolon vaarantumiseen. Arvioitaessa seuraamusten suhteellisuutta ja oikeellisuutta yksittäistapauksessa mittapuuna on pidettävä toimivaa yritystä. Arvioinnin perustaminen siihen, mitkä yrityksen osat ovat vielä pelastettavissa sakkojen määräämisen johdosta aiheutuvan konkurssin jälkeen, ei ole sallittua. Seuraamuksia laskettaessa on lähdettävä siitä, ettei taloudellisia ”kuolemantuomioita” langeteta.

               7.

               Lopuksi valittaja vetoaa siihen, ettei ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ole ottanut kantaa valittajan korkojen ja viivästyskorkojen vahvistamisen osalta esittämään moniosaiseen oikeusväitteeseen vaan sen on hylännyt sen lopullisen ratkaisunsa seurauksena. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on virheellisesti jättänyt ottamatta huomioon sen, että korkojen vahvistamiselle ei ylipäätänsä ollut oikeudellista perustaa, eikä sitä ollut myöskään kyseisessä asiassa vahvistetulle korkokannalle. Myös siinä tapauksessa, että hyväksytään, että korkojen vahvistaminen on periaatteessa mahdollista oikeuden väärinkäyttöä merkitsevien kanteiden nostamisen välttämiseksi, huomattavasti pienempien korkojen vahvistaminen on joka tapauksessa välttämätöntä kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi. Tämä pätee varsinkin sitä taustaa vasten, että seuraamusten taso on selvästi noussut ja tämä on johtanut samalla huomattavasti nousseeseen määrättyjen korkojen absoluuttiseen tasoon. Valituksenalaisessa tuomiossa ei käsitellä esitettyjä aineellisia väitteitä. Sen sijaan siinä otetaan kantaa erääseen väitteeseen, jota valittaja ei ole esittänyt.

      (1)  Ei vielä julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.


title: Asia F-83/11: Kanne 26.8.2011 — ZZ v. komissio

text:
               19.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 340/41

         Kanne 26.8.2011 — ZZ v. komissio
   (Asia F-83/11)
   2011/C 340/86
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat S. Rodrigues, A. Blot ja C. Bernard-Glanz)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kilpailun EPSO/AST/112/10 — hallintoavustajat (AST 3) valintalautakunnan puheenjohtajan sen päätöksen kumoaminen, jolla kantaja jätettiin kutsumatta arvioitavaksi

      Vaatimukset

               —

               Ensisijaisesti

                           —

                           17.5.2011 tehty päätös, jolla kantajalta evättiin oikeus osallistua arviointiin kilpailussa EPSO/AST/112/10 — Palkkaluokan AST 3 hallintoavustajat, on kumottava

                           —

                           näin ollen on todettava, että kantaja on otettava takaisin mainitulla kilpailulla käynnistettyyn palvelukseenottomenettelyyn järjestämällä tarvittaessa uusi arviointi

               —

               jos ensisijaista vaatimusta ei hyväksytä, mikä ei tosin tule kyseeseen, kantajalle on toissijaisesti maksettava alustavasti ja oikeuden ja kohtuuden mukaan määritetty 20 000 euron suuruinen summa korvauksena aineellisesta vahingosta laillisine viivästyskorkoineen ratkaisun antamispäivästä lukien

               —

               joka tapauksessa kantajalle on maksettava alustavasti ja oikeuden ja kohtuuden mukaan määritetty 20 000 euron suuruinen summa korvauksena henkisestä kärsimyksestä laillisine viivästyskorkoineen ratkaisun antamispäivästä lukien

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-858/16: Kanne 6.12.2016 – Dow Corning and Dow Corning Europe v. komissio

text:
               13.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/20

         Kanne 6.12.2016 – Dow Corning and Dow Corning Europe v. komissio
   (Asia T-858/16)
   (2017/C 046/23)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti:

      Asianosaiset

      Kantajat: Dow Corning Corporation (Midland, Michigan, Yhdysvallat) ja Dow Corning Europe (Seneffe, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Verschuur, M. Stroungi ja L. Mélia)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Belgian toteuttamasta ylisuurten voittojen verovapautta koskevasta valtiontukiohjelmasta SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN) 11.1.2016 annetun komission päätöksen (jäljempänä riidanalainen päätös) (1) 1–4 artiklan

               —

               toissijaisesti kumoamaan päätöksen 2 artiklan 1 kohdan

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäisessä kanneperusteessa vedotaan siihen, että komissio on rikkonut asetuksen 2015/1589 (2) 1 artiklan d alakohtaa, koska se on katsonut virheellisesti ylisuurten voittojen verovapautta koskevan ratkaisun ohjelmaksi ja että se on tehnyt siihen liittyen erilaisia oikeudellisia seikkoja, tosiseikkoja ja arviointia koskevia ilmeisiä virheitä ja perustellut sen riittämättömästi.

               2)

               Toisessa kanneperusteessa vedotaan siihen, että komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, koska se on tehnyt oikeuden sisältöä koskevan virheen ja ilmeisen arviointivirheen tulkitessaan ja soveltaessaan viitejärjestelmää sen arvioimista varten, annetaanko ylisuurten voittojen verovapautta koskevalla ratkaisulla valikoivaa etua.

               3)

               Kolmannessa kanneperusteessa vedotaan siihen, että komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa todetessaan virheellisesti, että ylisuurten voittojen verovapautta koskevalla ratkaisulla annetaan valikoivaa etua ja että se on tehnyt siihen liittyen erilaisia tosiseikkoja ja arviointia koskevia ilmeisiä virheitä eikä ole tutkinut asiaa huolellisesti ja puolueettomasti ja perustellut sitä riittävällä tavalla.

               4)

               Neljännessä kanneperusteessa vedotaan siihen, että komissio on rikkonut asetuksen 2015/1589 16 artiklaa ja loukannut unionin oikeuden eri periaatteita, koska se on tehnyt oikeuden sisältöä koskevan virheen ja ilmeisen arviointivirheen ja perustellut päätöksen riittämättömästi päättäessään väitetyn tuen luokittelua koskevasta menetelmästä.

      (1)  Ylisuurten voittojen verovapautta koskevasta valtiontukiohjelmasta SA.37667 (2015/C) (ex 2015/NN), jonka Belgia on toteuttanut, 11.1.2016 annettu komission päätös (EU) 2016/1699 (tiedoksiannettu numerolla C(2015) 9837) (EUVL 2016, L 260, s. 61).

      (2)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).


title: Asia T-431/07: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.12.2011 — Gebr. Heller Maschinenfabrik v. SMHV — Fernández Martinez (HELLER) (Yhteisön tavaramerkki — Väite — Väitteen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               11.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 39/13

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.12.2011 — Gebr. Heller Maschinenfabrik v. SMHV — Fernández Martinez (HELLER)
   (Asia T-431/07) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väite - Väitteen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen)
   2012/C 39/25
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH (Nürtingen, Saksa) (edustajat: asianajajat W. Keßler ja S. Baur)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: aluksi S. Schäffner, sitten R. Pethke)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Manuel Fernández Martinez (Elche, Espanja)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kumoamiskanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 11.9.2007 tekemästä päätöksestä (asia R 974/2006-2), joka liittyy väitemenettelyyn Manuel Fernández Martinezin ja Gebr. Heller Maschinenfabrik GmbH:n välillä.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 37, 9.2.2008.


title: Asia C-448/13 P: Valitus, jonka Delphi Technologies, Inc. on tehnyt 7.8.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-515/11, Delphi Technologies, Inc. v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 6.6.2013 antamasta tuomiosta

text:
               26.10.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 313/10

         Valitus, jonka Delphi Technologies, Inc. on tehnyt 7.8.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-515/11, Delphi Technologies, Inc. v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 6.6.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia C-448/13 P)
   2013/C 313/19
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Delphi Technologies, Inc. (edustajat: Rechtsanwalt C. Albrecht ja Rechtsanwalt J. Heumann)

      Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

               —

               On kumottava unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-515/11 6.6.2013 antama tuomio, kumottava riidanalainen päätös siltä osin kuin sillä hylättiin kantajan tekemä valitus tutkijan 25.8.2010 tekemästä päätöksestä, ja velvoitettava SMHV korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valitus koskee unionin yleisen tuomioistuimen kuudennen jaoston asiassa T-515/11 antamaa tuomiota, jolla hylättiin kanne, jossa vaadittiin kumoamaan toisen valituslautakunnan päätös, jossa vahvistettiin tavaramerkin ”INNOVATION FOR THE REAL WORLD” rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi koskevan hakemuksen hylkääminen.
   Valitus perustuu kolmeen valitusperusteeseen:

               1)

               Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (1) 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, koska se ei määritellyt kohdeyleisöä ja sen valistuneisuuden astetta asianmukaisesti. Tavarat on suunnattu yksinomaan ammattilaisille, joiden valistuneisuuden aste mainoslauseiden suhteen on korkea.

               2)

               Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa lisäksi soveltamalla liian tiukkoja perusteita arvioidessaan, oliko tavaramerkki, jonka rekisteröintiä haettiin, erottamiskykyinen.

               3)

               Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin loukkasi yhdenvertaisen kohtelun ja hyvän hallinnon yleisiä periaatteita, jotka ovat unionin asianmukaisen hallinnon perusperiaatteita. Pitäisi ottaa huomioon se, että SMHV on aiemmin rekisteröinyt mainoslauseita, joilla on sama rakenne ja joihin sisältyy sana ”INNOVATION”, vaikka aiemmat päätökset eivät ole sitovia.

         Valittaja toteaa, että riidanalainen päätös on tämän vuoksi kumottava ja mainoslauseen ”INNOVATION FOR THE REAL WORLD” luontainen erottamiskyky vahvistettava.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 27.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 9 päivänä heinäkuuta 2002 asiassa C-181/00 (Supremo Tribunal Administrativon esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Flightline Ltd vastaan Secretário de Estado dos Transportes e Comunicações ja Transportes Aéreos Portugueses SA (TAP) (Asetuksen N:o 2408/92 3 artiklan 2 kohta ja 4 artiklan 1 kohdan a ja d alakohta – Julkisen palvelun velvoitteiden asettaminen syrjäiselle alueelle suuntautuvalle säännölliselle lentoliikenteelle – Yhteensopivuus sen mahdollisuuden kanssa, joka jäsenvaltioilla on rajoittaa kabotaasiliikennettä 1.4.1997 asti – Päätöksen 94/698/EY 1 artiklan e alakohdan tulkinta)

text:
28.9.2002                 FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 233/7
tuomioistuinta toteamaan, että Espanjan kuningaskunta ei                               –     etukäteen hyväksyneet näytteenotto- ja mittaustapo-
ole noudattanut yhdyskuntajätteiden uusien polttolaitosten                                   ja eivätkä määrittäneet mittauspisteiden sijaintia,
aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemisestä 8 päivänä                                     eivätkä
kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/369/ETY
(EYVL L 163, s. 32) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole                           –     laatineet minkäänlaista mittausohjelmaa
Mazossa ja Barloventossa La Palman saarella (Espanja) olevien
kolmen jätteenpolttouunin osalta varmistanut
                                                                                –    tämän direktiivin 7 artiklan soveltamista, koska kyseisissä
                                                                                uuneissa ei ole apupolttimia, joten palamiselle ei voida
                                                                                taata 850 asteen vähimmäislämpötilaa erityisesti käyn-
–     tämän direktiivin 2 artiklan soveltamista, koska kyseiset                        nistyksen ja pysäytyksen yhteydessä.
      uunit ovat toiminnassa ilman, että niitä varten olisi
      annettu lupia                                                         2)    Kanne hylätään muilta osin.
                                                                            3)    Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan kol-
–     tämän direktiivin 6 artiklan soveltamista, koska toimival-                  mannes ja Espanjan kuningaskunta kaksi kolmannesta oikeu-
      taiset viranomaiset eivät ole kyseisten uunien osalta                       denkäyntikuluista.
                                                                            (1) EYVL C 192, 8.7.2000.
      –     suorittaneet määräajoin tehtäviä mittauksia kysei-
            sessä artiklassa säädetyistä muuttujista
      –     etukäteen hyväksyneet näytteenotto- ja mittaustapo-
            ja eivätkä määrittäneet mittauspisteiden sijaintia,
            eivätkä
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
      –     laatineet minkäänlaista mittausohjelmaa
                                                                                (kuudes jaosto)
–     saman direktiivin 7 artiklan soveltamista, koska kyseisissä                              9 päivänä heinäkuuta 2002
      uuneissa ei ole apupolttimia, joten palamiselle ei voida
      taata 850 asteen vähimmäislämpötilaa erityisesti käynnis-
      tyksen ja pysäytyksen yhteydessä,                                     asiassa C-181/00 (Supremo Tribunal Administrativon esit-
                                                                            tämä ennakkoratkaisupyyntö), Flightline Ltd vastaan Sec-
                                                                            retário de Estado dos Transportes e Comunicações ja
                                                                                Transportes Aéreos Portugueses SA (TAP) (1)
yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpa-
nossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit
D. A. O. Edward ja C. W. A. Timmermans (esittelevä tuomari),                (Asetuksen N:o 2408/92 3 artiklan 2 kohta ja 4 artiklan
julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: apulaiskirjaaja H. von Holstein,        1 kohdan a ja d alakohta – Julkisen palvelun velvoitteiden
on antanut 11.7.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on                       asettaminen syrjäiselle alueelle suuntautuvalle säännölliselle
seuraava:                                                                   lentoliikenteelle – Yhteensopivuus sen mahdollisuuden
                                                                            kanssa, joka jäsenvaltioilla on rajoittaa kabotaasiliikennettä
                                                                            1.4.1997 asti – Päätöksen 94/698/EY 1 artiklan e alakohdan
                                                                                tulkinta)
1)    Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut yhdyskuntajättei-
      den uusien polttolaitosten aiheuttaman ilman pilaantumisen                                     (2002/C 233/11)
      ehkäisemisestä 8 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston
      direktiivin 89/369/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei
      ole Mazossa ja Barloventossa La Palman saarella (Espanja)                                (Oikeudenkäyntikieli: portugali)
      olevien kolmen jätteenpolttouunin osalta varmistanut
                                                                            (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
      –     tämän direktiivin 6 artiklan soveltamista, koska toimival-
            taiset viranomaiset eivät ole kyseisten uunien osalta
                                                                            Asiassa C-181/00, jonka Supremo Tribunal Administrativo
            –      suorittaneet määräajoin tehtäviä mittauksia kysei-       (Portugali) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen
                   sessä artiklassa säädetyistä muuttujista                 tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa
 ---pagebreak--- C 233/8                   FI                              Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                              28.9.2002
tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Flightline Ltd ja                          YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
Secretário de Estado dos Transportes e Comunicações ja
Transportes Aéreos Portugueses SA (TAP) ennakkoratkaisun                                                    (viides jaosto)
yhteisön lentoliikenteen harjoittajien pääsystä yhteisön sisäisen
lentoliikenteen reiteille 23 päivänä heinäkuuta 1992 annetun
neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2408/92 (EYVL L 240, s. 8)                                          11 päivänä heinäkuuta 2002
3 artiklan 2 kohdan ja 4 artiklan 1 kohdan a ja d alakohdan ja
osakepääoman korotuksesta, luoton takauksista ja voimassa                     asiassa C-210/00 (Bundesfinanzhofin esittämä ennakko-
olevasta verovapaudesta lentoyhtiö TAP:n hyväksi 6 päivänä                    ratkaisupyyntö), Käserei Champignon Hofmeister GmbH
heinäkuuta 1994 tehdyn komission päätöksen 94/698/EY                              & Co. KG vastaan Hauptzollamt Hamburg-Jonas (1)
(EYVL L 279, s. 29) 1 artiklan e alakohdan tulkinnasta,
yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpa-
nossa: jaoston puheenjohtaja F. Macken (esittelevä tuomari)                   (Maatalous – Vientituet – Virheellinen ilmoitus – Seuraamus
sekä tuomarit C. Gulmann, R. Schintgen, V. Skouris ja                         – Asetuksen N:o 3665/87, sellaisena kuin se on muutettuna
J. N. Cunha Rodríguez, julkisasiamies: S. Alber, kirjaaja: johtava            asetuksella N:o 2945/94, 11 artiklan 1 kohdan ensimmäisen
hallintovirkamies H. A. Rühl, on antanut 9.7.2002 tuomion,                    alakohdan a alakohdan pätevyys – Ylivoimaisen esteen
jonka tuomiolauselma on seuraava:                                                                               käsite)
                                                                                (2002/C 233/12)
1)    Yhteisön lentoliikenteen harjoittajien pääsystä yhteisön sisäisen                              (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
      lentoliikenteen reiteille 23 päivänä heinäkuuta 1992 annetun
      neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2408/92 4 artiklassa säädetty-            (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
      jen jäsenvaltiolle annettujen oikeuksien ja mahdollisuuksien                           tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
      käyttäminen ei edellytä sitä, että jäsenvaltion pitäisi luopua
      sille tämän asetuksen 3 artiklan 2 kohdassa annetusta mahdol-
      lisuudesta rajoittaa kabotaasipalveluja koskevaa kilpailua alu-
      eellaan 1.4.1997 asti, eikä se johda tällaiseen luopumiseen.            Asiassa C-210/00, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on saattanut
                                                                              EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltä-
                                                                              väksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
                                                                              olevassa asiassa Käserei Champignon Hofmeister GmbH &
2)    Jäsenvaltio saattoi edellyttää tarjouskilpailussa, jonka se järjesti    Co. KG ja Hauptzollamt Hamburg-Jonas ennakkoratkaisun
      vuonna 1995 asetuksen N:o 2408/92 4 artiklan perusteella                maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista
      reittilentopalvelujen järjestämiseksi tietyillä reiteillä kyseisiä      koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 27 päivänä
      reittejä koskevan julkisen palvelun velvoitteen mukaisesti, että        marraskuuta 1987 annetun komission asetuksen (ETY)
      toisessa jäsenvaltiossa toimilupansa saaneet lentoliikenteen            N:o 3665/87 (EYVL L 351, s. 1), sellaisena kuin se on
      harjoittajat täyttävät kyseisen asetuksen 3 artiklan 2 kohdassa         muutettuna 2.12.1994 annetulla komission asetuksella
      säädetyt edellytykset, kunhan kyseisen tarjouskilpailun vaiku-          N:o 2945/94 (EYVL L 310, s. 57), 11 artiklan 1 kohdan
      tukset eivät ulotu 1.4.1997 jälkeiseen aikaan.                          ensimmäisen alakohdan a alakohdan pätevyydestä sekä tämän
                                                                              saman asetuksen 11 artiklan 1 kohdan kolmannen alakohdan
                                                                              ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetun ylivoimaisen es-
                                                                              teen käsitteen tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (viides
3)    Osakepääoman korotuksesta, luoton takauksista ja voimassa
                                                                              jaosto), toimien kokoonpanossa: D. A. O. Edward, joka hoitaa
      olevasta verovapaudesta lentoyhtiö TAP:n hyväksi 6 päivänä
                                                                              viidennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit
      heinäkuuta 1994 tehdyn komission päätöksen 94/698/EY
                                                                              A. La Pergola ja C. W. A. Timmermans (esittelevä tuomari),
      1 artiklan e alakohta, jossa asetetaan siinä tarkoitetun tuen
                                                                              julkisasiamies: C. Stix-Hackl, kirjaaja: johtava hallintovirkamies
      hyväksymisen edellytykseksi, että Portugalin tasavalta noudat-
                                                                              H. A. Rühl, on antanut 11.7.2002 tuomion, jonka tuomiolau-
      taa antamaansa sitoumusta soveltaa asetuksen N:o 2408/
                                                                              selma on seuraava:
      92 4 artiklaa Madeiran ja Azoreiden itsehallintoalueisiin
      viimeistään 1.1.1996 alkaen ja julkaista kyseisiä reittejä
      koskevat julkisen palvelun velvoitteet, ei estä kyseistä jäsenvaltio-   1)    Ensimmäistä ennakkoratkaisukysymystä tutkittaessa ei ole tul-
      ta käyttämästä mainitun asetuksen 3 artiklan 2 kohdassa                       lut esiin sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat maataloustuottei-
      säädettyä mahdollisuutta.                                                     den vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä
                                                                                yksityiskohtaisista säännöistä 27 päivänä marraskuuta 1987
                                                                                annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3665/87, sellaisena
                                                                                kuin se on muutettuna 2.12.1994 annetulla komission asetuk-
                                                                                sella N:o 2945/94, 11 artiklan 1 kohdan ensimmäisen
(1) EYVL C 192, 8.7.2000.                                                           alakohdan a alakohdan pätevyyteen siltä osin kuin siinä
                                                                                säädetään sellaiselle viejälle määrättävästä seuraamuksesta,
                                                                                joka ilman omaa syytään hakee suurempaa vientitukea, kuin
                                                                                mihin hänellä on oikeus.
                                                                              2)    Asetuksen N:o 3665/87, sellaisena kuin se on muutettuna
                                                                                asetuksella N:o 2945/94, 11 artiklan 1 kohdan kolmannen


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, (neljäs jaosto), 5 päivänä heinäkuuta 1995, asiassa C-46/94 (tribunal de police de Bordeaux'n (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö), rikosasia Michèle Voisinea vastaan (Viinien kuvaus - Päällysmerkinnän määritelmä - Sellaisen koristeen kiinnittäminen, jolla ei ole yhteyttä myytävään viiniin)

text:
2.9.95                 LN_                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                N:o C 229/9
2 ) Kumotun direktiivin vaikutukset pidetään voimassa                     YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
       siihen asti, kunnes neuvosto on antanut asiasta uuden                                ( kuudes jaosto ),
       säädöksen.
                                                                                6 päivänä heinäkuuta 1995 ,
3 ) Neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku              asiassa C-62/93 , ( Dioikitiko Protodikeio Athinasin esit
       lut.                                                         tämä ennakkoratkaisupyyntö ), BP Soupergaz Anonimos
                                                                    Etairia Geniki Emporiki-Viomichaniki Kai Antiprossopeion
                                                                                vastaan Kreikan valtio ( ] )
4 ) Saksan liittotasavalta sekä Ison-Britannian ja Pohjois
       Irlannin yhdistynyt kuningaskunta vastaavat omista           (Arvonlisäverosta annetun kuudennen direktiivin 11, 17, ja
       oikeudenkäyntikuluistaan                                     27 artiklan tulkinta — Kreikan öljytuotteiden verotusta
                                                                    koskeva järjestelmä — Veron peruste — Vähennysoikeus —
(') EYVL N:o C 59, 26.2.1994
                                                                                Vapautus verosta)
( 2 ) EYVL N:o L 279 , 12.11.1993 , S. 32                                                     ( 95/C 229/17 )
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)
                                                                    Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhtei
                                                                          söjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                           Asiassa C-62/93 , jonka Dioikitiko Protodikeio Athinas on
                           (neljäs jaosto ),                        saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan mukai
                                                                    sesti yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen
                    5 päivänä heinäkuuta 1995 ,                     ensin mainitussa tuomioistuimessa vireillä olevassa riita
asiassa C-46/94 (tribunal de police de Bordeaux'n ( Ranska )        asiassa BP Soupergaz Anonimos Etairia Geniki Emporiki-
esittämä ennakkoratkaisupyyntö ), rikosasia Michele Voisi          Viomichaniki Kai Antiprossopeion ja Kreikan valtio ennak
                           nea vastaan( ! )                         koratkaisun jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön
(Viinien kuvaus — Päällysmerkinnän määritelmä — Sellai             yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojär
sen koristeen kiinnittäminen, jolla ei ole yhteyttä myytävään       jestelmä : yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päi
                                                                    vänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston
                                 viiniin)
                                                                    direktiivin 77/388/ETY ( 2) (jäljempänä kuudes direktiivi )
                            ( 95/C 229/ 16 )                        11 , 17 ja 27 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin
                                                                    ( kuudes jaosto ), toimien kokoonpanossa : jaoston puheen
                   (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                    johtaja F. A. Schockweiler, tuomarit G. F. Mancini ( esitte
                                                                    levä tuomari ), C. N. Kakouris, J. L. Murray ja G. Hirsch,
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan               julkisasiamies F. G. Jacobs, kirjaaja johtava hallintovirka
     yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)             mies H. A. Riihi , on 6 . 7. 1995 antanut tuomion, jonka
                                                                    tuomiolauselma on seuraava :
Asiassa C-46/94, jonka tribunal de police de Bordeaux               1 ) Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhden
( Ranska ) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 ar                mukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä:
tiklan mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi               yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä
saadakseen ensin mainitussa tuomioistuimessa vireillä ole               toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direk
vassa rikosasiassa , jossa vastaajana on Michele Voisine,                tiivin 77/388/ETY 2, 11 ja 17 artiklaa on tulkittava
ennakkoratkaisun viinien ja rypäleen puristemehun ku                    siten, että ne ovat ristiriidassa sellaisen kansallisen
vausta ja esittelyä koskevista yleisistä säännöistä 24 päivänä           lainsäädännön kanssa, jossa lopullisten öljyvalmistei
heinäkuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen ( ETY )                      den tuonnille määrätään erilaisesta perushinnasta kuin
N:o 2392/89 ( 2 ) tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin ( neljäs          tämän direktiivin 1 1 artiklan mukaisesta perusteesta
jaosto ), toimien kokoonpanossa jaoston puheenjohtaja                    laskettavaa arvonlisäveroa ja jossa evätään öljyval
P. J. G. Kapteyn, tuomarit C. N. Kakouris ja J. L. Murray                mistealalla toimivilta taloudellisilta yksiköiltä oikeus
( esittelevä tuomari ), julkisasiamies : M. B. Elmer, kirjaaja :         vähentää suoraan tuotantopanosten ostoihin sisältyvä
hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut              5.7.1995           arvonlisävero vapauttamalla nämä ilmoitusvelvolli
tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :                              suudesta.
Koriste tai mainos, jolla ei ole yhteyttä kyseisen viinin           2 ) Kuudennen direktiivin säännöksiä, erityisesti sen
kanssa, kuuluu viinien ja rypäleen puristemehun kuvausta ja              13—17 artiklaa, on tulkittava siten, ettei niiden pe
esittelyä koskevista yleisistä säännöistä 24 päivänä heinä              rusteella voida vapauttaa arvonlisäverosta öljytuottei
kuuta 1 989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2392/                  den kuljetus- ja varastointipalveluja, jotka eivät liity
89 38 artiklan 1 kohdassa säädettyyn päällysmerkinnän                    näiden tuotteiden kuljetukseen niiden ensimmäisestä
määritelmään .                                                           määräpaikasta toiseen tiedossa olevaan paikkaan.
                                                                    3 ) Kuudennen direktiivin 11 artiklan A kohdan 1 alakoh
(!) EYVL N:o C 90, 26.3.1994                                             dassa ja B kohdan 1 ja 2 alakohdassa ja 1 7 artiklan 1 ja
( 2 ) EYVL N:o L 232 , 9.8.1989 , S. 13                                  2 kohdassa myönnetään yksityishenkilöille oikeuksia,
                                                                         joihin nämä voivat vedota kansallisessa tuomiois
                                                                         tuimessa .


title: Asia C-162/17 P: Valitus, jonka Puolan tasavalta on tehnyt 30.3.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-701/15, Stock Polska v. EUIPO – Lass & Steffen (LUBELSKA), 19.1.2017 antamasta tuomiosta

text:
               24.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 239/22

         Valitus, jonka Puolan tasavalta on tehnyt 30.3.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-701/15, Stock Polska v. EUIPO – Lass & Steffen (LUBELSKA), 19.1.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-162/17 P)
   (2017/C 239/28)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Valittaja: Puolan tasavalta (edustaja: B. Majczyna)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Vaatimukset

               —

               Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-701/15, Stock Polska v. EUIPO – Lass & Steffen (LUBELSKA), 19.1.2017 antama tuomio on kumottava kokonaisuudessaan.

               —

               Asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen ratkaistavaksi uudelleen.

               —

               On määrättävä, että kukin osapuoli vastaa omista kuluistaan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Puolan tasavalta vaatii, että unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-701/15, Stock Polska v. EUIPO – Lass & Steffen (LUBELSKA), (EU:T:2017:16), 19.1.2017 antama tuomio on kumottava kokonaisuudessaan ja että asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen ratkaistavaksi uudelleen.
   Valituksenalaisella tuomiolla unionin yleinen tuomioistuin on hylännyt Stock Polska z o.o:n, jonka kotipaikka on Lublin, sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV; nimenmuutoksen jälkeen nykyisin Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)) valituslautakunnan 24.9.2016 asiassa R 1788/2014-5 antamasta sellaisesta päätöksestä nostetun kanteen, jolla pysytettiin EUIPO:n 14.5.2014 tekemä ratkaisu, jolla Stock Polska z o.o:n tekemä unionin tavaramerkin rekisteröintihakemus hylättiin.
   Mainitulla unionin yleisen tuomioistuimen tuomiolla ja sitä edeltäneellä EUIPO:n päätöksellä merkin ”Lubelska” rekisteröinti tavaramerkiksi evättiin sillä perusteella, että koska se oli samankaltainen kuin aikaisempi tavaramerkki ”Lubeca”, joka nautti suojaa Saksassa, Saksassa olevan yleisön keskuudessa mainituilla merkeillä merkittyjen tavaroiden alkuperästä syntyisi unionin tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu sekaannusvaara.
   Puolan tasavalta vetoaa valituksenalaisen tuomion kumoamiseksi seuraaviin valitusperusteisiin:

               1.

               Unionin tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen sillä perusteella, ettei sekaannusvaaran olemassaoloa ollut arvioitu kattavasti kokonaisvaikutelman perusteella erottavien ja hallitsevien osatekijöiden suhteen, koska etenkin merkin samankaltaisuutta suhteessa aikaisempaan tavaramerkkiin on arvioitu perusteettomasti vain yhden kyseisen merkin osatekijän (sanaosan) perusteella.
               Unionin yleinen tuomioistuin on lainvastaisesti hyväksynyt sen mahdollisuuden, että arvioitaessa kahden tavaramerkin samankaltaisuutta otetaan huomioon vain yksi moniosaisen tavaramerkin osatekijä (sanaosa) ja vain sitä verrataan toiseen tavaramerkkiin ja näin ollen kuvio-osa jätetään huomiotta ilman, että aiemmin on todettu, että sanaosa on hallitseva osatekijä ja kuvio-osa on merkityksetön. Unionin yleinen tuomioistuin on vain todennut, että kuvio-osalla on vain vähäinen erottamiskyky eikä se ole ottanut huomioon sitä, että kyseisen tavaramerkin osatekijän vähäisestä erottamiskyvystä ei välttämättä seuraa se, että kyseinen osatekijä ei olisi hallitseva.

               2.

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen ja yhdenvertaisen kohtelun, hyvän hallinnon ja oikeusvarmuuden periaatteen loukkaaminen sillä perusteella, että ei ole otettu huomioon sitä, että EUIPO on poikennut suuntaviivoissaan vahvistetusta aiemmasta päätöskäytännöstä ja näin ollen toiminut kyseisen päätöskäytännön vastaisesti.
               Unionin yleinen tuomioistuin ei kantajan mukaan ole ottanut huomioon sitä, että EUIPO on poikennut suuntaviivoissaan vahvistetusta aiemmasta päätöskäytännöstä asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamisen osalta eikä käsillä ole ollut mitään erityisiä olosuhteita, jotka olisivat oikeuttaneet kyseisen poikkeamisen.

               3.

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen sillä perusteella, että sekaannusvaaran olemassaoloa on arvioitu hyväksymällä todeksi sellaisia seikkoja, jotka eivät yleisen elämänkokemuksen mukaan sitä ole, ja yleisesti tunnettuja, olennaisia tosiseikkoja on jätetty ottamatta huomioon, minkä vuoksi tosiseikat ja näyttö on otettu huomioon vääristyneellä tavalla eli

                           a)

                           yleisesti tunnettuna tosiseikkana on pidetty sitä, ettei saksalainen keskivertokuluttaja tiedä nimen ”Lubeca” merkitystä, eikä ole otettu huomioon sitä, että kaupunkien latinalaisten nimien (kuten esimerkiksi Lubeca) tuntemuksen taso ei sellaisenaan riipu latinan kielen osaamisen tasosta, ja sitä, että alkoholijuomien kuluttajat kiinnittävät erityistä huomiota kyseisten juomien maantieteelliseen alkuperään

                           b)

                           yleisesti tunnettuna tosiseikkana on pidetty sitä, että kruununmuotoinen kuvio-osa esiintyy yleisesti alkoholijuomien tunnuksessa.

               4.

               Perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättäminen asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan soveltamisessa sillä perusteella, että

                           a)

                           sitä, mitä merkin osatekijää unionin yleinen tuomioistuin pitää hallitsevana, ei ole kantajan mukaan todettu

                           b)

                           kantajan mukaan niitä olosuhteita ei ole mainittu, jotka ovat perusteena sille väitteelle, että saksalainen keskivertokuluttaja ei tiedä sanan ”Lubeca” merkitystä.

      (1)  EUVL L 78, s. 1.


title: Asia T-31/09: Kanne 21.1.2009 — Baid v. SMHV (LE GOMMAGE DES FACADES)

text:
               21.3.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/50

         Kanne 21.1.2009 — Baid v. SMHV (LE GOMMAGE DES FACADES)
   (Asia T-31/09)
   (2009/C 69/110)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Baid SARL (Pariisi, Ranska) (edustaja: asianajaja M. Grasset)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
   Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 30.10.2008 tekemä päätös (asia R 963/2008-1) on kumottava ja sitä on muutettava siltä osin kuin kantajan SMHV:ssä tekemä valitus on perusteltu ja näin ollen haettu tavaramerkki on hyväksyttävä.

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”LE GOMMAGE DES FACADES” luokkiin 3, 19 ja 37 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — hakemus N:o 6 071 641.

      Tutkijan päätös: Rekisteröintihakemuksen hylkääminen.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Kanteen hylkääminen.

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan rikkominen, koska haettu tavaramerkki ei ole kuvaileva, mainitun asetuksen 7 artiklan 3 kohdan rikkominen, koska haettu tavaramerkki on tullut erottamiskykyiseksi käytössä ja mainitun asetuksen 73 artiklan rikkominen, koska riidanalainen päätös perustuu suurelta osin viittauksiin internetsivuille.


title: Asia C-524/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 16.12.2008 (Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalenin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Heinz Huber v. Saksan liittotasavalta (Henkilötietojen suojaaminen — Euroopan unionin kansalaisuus — Kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kiellon periaate — Direktiivi 95/46/EY — Tarpeellisuuden käsite — Ulkomaisten unionin kansalaisten henkilötietojen yleinen käsittely — Ulkomaalaisista pidettävä keskusrekisteri)

text:
               21.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/5

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 16.12.2008 (Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalenin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Heinz Huber v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-524/06) (1)

   (Henkilötietojen suojaaminen - Euroopan unionin kansalaisuus - Kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kiellon periaate - Direktiivi 95/46/EY - ’Tarpeellisuuden’ käsite - Ulkomaisten unionin kansalaisten henkilötietojen yleinen käsittely - Ulkomaalaisista pidettävä keskusrekisteri)
   (2009/C 44/07)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Heinz Huber

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen — EY 12 artiklan ensimmäisen kohdan, EY 17 artiklan, EY 18 artiklan 1 kohdan ja EY 43 artiklan ensimmäisen kohdan sekä yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (EYVL L 281, s. 31) 7 artiklan e alakohdan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään muiden jäsenvaltioiden kansalaisten henkilötietojen yleisestä käsittelystä kansallisessa ulkomaalaisista pidettävässä keskusrekisterissä ja joka poikkeaa kansallisesta lainsäädännöstä, joka koskee kyseessä olevan jäsenvaltion kansalaisten henkilötietoja, joita käsitellään vain kunnallisissa asukasrekistereissä
   Tuomiolauselma

               1)

               Ulkomaalaisista pidettävästä keskusrekisteristä 2.9.1994 annetulla lailla (Gesetz über das Ausländerzentralregister), sellaisena kuin se on muutettuna 21.6.2005 annetulla lailla, käyttöön otetun järjestelmän kaltainen unionin kansalaisten, jotka eivät ole kyseessä olevan jäsenvaltion kansalaisia, henkilötietojen käsittelyjärjestelmä, jonka tavoitteena on tukea oleskeluoikeutta koskevan lainsäädännön soveltamisesta vastaavia kansallisia viranomaisia, täyttää yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY 7 artiklan e alakohdassa esitetyn tarpeellisuusvaatimuksen, jota tulkitaan kansallisuuden perusteella tapahtuvan syrjinnän kiellon valossa, ainoastaan

                           —

                           jos se sisältää yksinomaan tiedot, jotka ovat tarpeen, jotta kyseiset viranomaiset voivat soveltaa tätä lainsäädäntöä, ja

                           —

                           jos sen keskitetyn luonteen avulla tätä lainsäädäntöä voidaan soveltaa tehokkaammin sellaisten unionin kansalaisten oleskeluoikeuden osalta, jotka eivät ole tämän jäsenvaltion kansalaisia.

                     Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen asiana on tutkia nämä seikat sen käsiteltävänä olevassa asiassa.
               Direktiivin 95/46 7 artiklan e alakohdassa tarkoitetulla tavalla tarpeellisina ei missään tapauksessa voida pitää nimeltä mainittujen henkilöiden henkilötietojen tallentamista ja käsittelyä ulkomaalaisista pidettävän keskusrekisterin kaltaisen rekisterin puitteissa tilastotieteellisiin tarkoituksiin.

               2)

               EY 12 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että sen vastaista on se, että jäsenvaltio ottaa rikollisuuden torjumiseksi käyttöön henkilötietojen käsittelyjärjestelmän, joka koskee ainoastaan unionin kansalaisia, jotka eivät ole tämän jäsenvaltion kansalaisia.

      (1)  EUVL C 56, 10.3.2007.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (toinen jaosto) 14 päivänä lokakuuta 2004, asiassa C-55/03, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Espanjan kuningaskunta (Työntekijät — Tutkintotodistusten tunnustaminen — Siviili-ilmailun lennonjohtajat — Tutkimatta jättäminen)

text:
               4.12.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 300/18

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (toinen jaosto)
   14 päivänä lokakuuta 2004,
   asiassa C-55/03, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Espanjan kuningaskunta (1)

   (Työntekijät - Tutkintotodistusten tunnustaminen - Siviili-ilmailun lennonjohtajat - Tutkimatta jättäminen)
   (2004/C 300/35)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asiassa C-55/03, jossa on kyse EY 226 artiklan mukaisesta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättmistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 11.2.2003, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään M. Patakia ja M. Valverde López), vastaan Espanjan kuningaskunta (asiamiehenään S. Ortiz Vaamonde), yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans (esittelevä tuomari), sekä tuomarit C. Gulmann, R. Schintgen, G. Arestis ja J. Klučka, julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: R. Grass, on antanut 14.10.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 83, 5.4.2003.


title: Asia C-97/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 26.10.2010 (Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wienin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Ingrid Schmelz v. Finanzamt Waldviertel (Kuudes arvonlisäverodirektiivi — 24 artiklan 3 kohta ja 28 i artikla — Direktiivi 2006/112/EY — 283 artiklan 1 kohdan c alakohta — Pätevyys — EY 12, EY 43 ja EY 49 artikla — Yhdenvertaisen kohtelun periaate — Pienten yritysten erityisjärjestelmä — Vapautus arvonlisäverosta — Verovapautuksen epääminen muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneilta verovelvollisilta — Vuosittaisen liikevaihdon käsite)

text:
               18.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 346/12

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 26.10.2010 (Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wienin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Ingrid Schmelz v. Finanzamt Waldviertel
   (Asia C-97/09) (1)

   (Kuudes arvonlisäverodirektiivi - 24 artiklan 3 kohta ja 28 i artikla - Direktiivi 2006/112/EY - 283 artiklan 1 kohdan c alakohta - Pätevyys - EY 12, EY 43 ja EY 49 artikla - Yhdenvertaisen kohtelun periaate - Pienten yritysten erityisjärjestelmä - Vapautus arvonlisäverosta - Verovapautuksen epääminen muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneilta verovelvollisilta - Vuosittaisen liikevaihdon käsite)
   2010/C 346/20
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Ingrid Schmelz

      Vastaaja: Finanzamt Waldviertel

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Wien — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivin 77/338/ETY muuttamisesta ja toimenpiteistä arvonlisäveron yksinkertaistamiseksi 14.12.1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/111/ETY (EYVL L 384, s. 47), 24 artiklan 3 kohtaan ja 28 i artiklaan sisältyvien kohtien pätevyys sekä yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) 283 artiklan 1 kohdan c alakohtaan sisältyvän kohdan pätevyys — ALV:n pieniä yrityksiä koskeva erityisjärjestelmä, joka mahdollistaa verovapautuksen tavaroiden toimituksesta tai palvelujen tarjoamisesta, kun verovelvollinen ei ole sijoittautunut maan alueelle — Mainittujen säännösten nojalla tapahtuva verovapautuksen epääminen toiseen EU:n jäsenvaltioon sijoittautuneelta verovelvolliselta — Järjestelmän yhteensopivuus EY 12, EY 43 ja EY 49 artiklan sekä yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden kanssa — Jos mainitut kohdat todetaan pätemättömiksi, edellä mainitun direktiivin 77/388/ETY 24 artiklassa ja Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn asiakirjan (EYVL 1994, C 241, s. 335) liitteessä XV olevan IX jakson 2 kohdan c alakohdassa sekä toisaalta edellä mainitun direktiivin 2006/112/EY 287 artiklassa tarkoitetun ”vuosittaisen liikevaihdon” käsitteen tulkinta

      Tuomiolauselma

               1)

               Kysymysten tarkastelussa ole ilmennyt mitään sellaista, mikä vaikuttaisi jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 14.2.2006 annetulla neuvoston direktiivillä 2006/18/EY, 24 artiklan 3 kohdan ja 28 i artiklan tai yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 283 artiklan 1 kohdan c alakohdan yhteensopivuuteen EY 49 artiklan kanssa.

               2)

               Direktiivin 77/388, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2006/18, 24 ja 24 a artiklaa sekä direktiivin 2006/112 284–287 artiklaa on tulkittava siten, että käsitteellä ”vuosittainen liikevaihto” tarkoitetaan yrityksen yhden vuoden aikana saamaa liikevaihtoa siinä jäsenvaltiossa, johon se on sijoittautunut.

      (1)  EUVL C 129, 6.6.2009.


title: Asia T-218/16: Kanne 9.5.2016 – Mühlbauer Technology v. EUIPO (Magicrown)

text:
               27.6.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/32

         Kanne 9.5.2016 – Mühlbauer Technology v. EUIPO (Magicrown)
   (Asia T-218/16)
   (2016/C 232/41)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Mühlbauer Technology GmbH (Hampuri, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Zintler ja A. Stolz)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ”Magicrown” – Rekisteröintihakemus nro 13 627 641

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 7.3.2016 asiassa R 1213/2015-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on rikottu.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (ensimmäinen jaosto)  10 päivänä marraskuuta 2005 , asiassa C-197/04: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Saksan liittotasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvat verot — Savukkeiden ja  West Single Packs  -nimisten tupakkakääröjen eriytetty verotus)

text:
               14.1.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 10/3

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (ensimmäinen jaosto)
   10 päivänä marraskuuta 2005,
   asiassa C-197/04: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Saksan liittotasavalta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvat verot - Savukkeiden ja ”West Single Packs” -nimisten tupakkakääröjen eriytetty verotus)
   (2006/C 10/06)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa C-197/04, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 30.4.2004, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: K. Gross) vastaan Saksan liittotasavalta (asiamiehet: C.-D. Quassowski, A. Tiemann ja U. Forsthoff), yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit K. Lenaerts, E. Juhász, M. Ilešič ja E. Levits (esittelevä tuomari), julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M. Ferreira, on antanut 10.11.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Saksan liittotasavalta on jättänyt noudattamatta muista valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvista veroista kuin liikevaihtoveroista 27 päivänä marraskuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/59/EY 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja savukkeiden verojen lähentämisestä 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/79/ETY 2 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on soveltanut sellaisiin tupakkakääröihin, joita myydään nimellä ”West Single Packs”, savukkeiksi käärittävän hienoksi leikatun tupakan verokantaa.

               2)

               Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 168, 26.6.2004.


title: Asia T-265/14: Kanne 29.4.2014 – Schumacher Packaging v. komissio

text:
               14.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/23

         Kanne 29.4.2014 – Schumacher Packaging v. komissio
   (Asia T-265/14)
   2014/C 223/28
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Schumacher Packaging GmbH (Schwarzenberg, Saksa) (edustajat: asianajajat H. Janssen ja G. Engel)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 18.12.2013 annetun Euroopan komission päätöksen asiassa valtiontuki SA.33995 (2013/C) – Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön tukeminen ja uusiutuvan energian käyttöä tukevan lisämaksun alentaminen paljon energiaa käyttävien yritysten osalta

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste: SEUT 107 artiklan 1 kohdan rikkominen

                           —

                           Kantaja väittää, että riidanalainen päätös rikkoo SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, koska uusiutuvan energian ensisijaisuudesta annetussa laissa (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, jäljempänä EEG) säädetty EEG-lisämaksu ja erityinen tasausjärjestely eivät olleet jäsenvaltion myöntämiä taikka valtion varoista myönnettyjä tukia. Kaikki näiden toimenpiteiden luokittelun kannalta merkitykselliset tosiseikat selvitettiin komission ja Saksan liittotasavallan välisessä oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä. Kantajien mukaan tämän menettelyn jälkeen ei ollut enää jäljellä sellaisia epäilyjä, joita komission olisi pitänyt selvittää SEUT 108 artiklan 2 kohdan ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) 4 artiklan 4 kohdan mukaisessa menettelyssä.

               2.

               Toinen kanneperuste: SEUT 108 artiklan 1 kohdan rikkominen ja oikeusvarmuuden periaatteen loukkaaminen

                           —

                           Tässä kohtaa kantaja väittää, että soveltamalla asetuksen N:o 659/1999 4 artiklan 4 kohdassa säädettyä uusille tuille tarkoitettua menettelyä asetuksen N:o 659/1999 17–19 artiklassa säädetyn voimassa oleville tuille tarkoitetun menettelyn sijasta tarkistaakseen alustavan arvionsa, jonka mukaan EEG:ssä säädetään tuesta, komissio ei ole noudattanut SEUT 108 artiklan 1 kohtaa eikä oikeusvarmuuden periaatetta. Tältä osin kantaja esittää erityisesti, että 22.5.2002 annetulla päätöksellä komissio ei luokitellut vuoden 2000 EEG:tä SEUT 107 artiklan 1 kohdan tarkoittamaksi tueksi, koska siinä ei säädetty valtion varojen siirrosta. Verrattuna 22.5.2002 annettuun komission päätökseen muutokset vuoden 2000 EEG:n ja vuoden 2012 EEG:n välillä eivät olleet olennaisia. Komissio olisi näin ollen voinut vedota komission muuttuneeseen oikeudelliseen tulkintaan SEUT 108 artiklan 1 kohdan mukaisessa menettelyssä aiheuttamatta kantajalle kustannuksia.

               3.

               Kolmas kanneperuste: perusoikeuskirjan 41 artiklan rikkominen ja loukkaus, joka kohdistuu oikeuteen tulla kuulluksi

                           —

                           Lisäksi kantaja väittää, että vastaaja on antanut riidanalaisen päätöksen antamatta kantajalle ensin mahdollisuutta ottaa siihen kantaa.

      (1)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1).


title: Asia C-328/16: Kanne 1.6.2016 – Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta

text:
               31.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 402/13

         Kanne 1.6.2016 – Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-328/16)
   (2016/C 402/16)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Ζavvos ja E. Manhaeve)

      Vastaaja: Helleenien tasavalta

      Vaatimukset

               —

               todetaan, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut SEUT 260 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska ei ole toteuttanut kaikkia 24.6.2004 annetun tuomion C-119/02, (1) komissio v. Helleenien tasavalta, täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä

               —

               velvoitetaan Helleenien tasavalta maksamaan komissiolle ehdotettu 34 974 euron suuruinen uhkasakko asiassa C-119/02, komissio v. Helleenien tasavalta annetun tuomion täytäntöönpanon kultakin viivästymispäivältä siitä päivästä alkaen, jona nyt käsiteltävässä asiassa annetaan tuomio, siihen päivään asti kunnes asiassa C-119/02 annettu tuomio pannaan täytäntöön

               —

               velvoitetaan Helleenien tasavalta maksamaan 3 828 euron suuruinen kiinteämääräinen hyvitys kultakin päivältä siitä päivästä alkaen, jona asiassa C-119/02 annettiin tuomio, siihen päivään asti kunnes nyt käsiteltävässä asiassa annetaan tuomio tai asiassa C-119/02 annettu tuomio pannaan täytäntöön, mikäli täytäntöönpano tapahtuu tuomion antamista aiemmin

               —

               velvoitetaan Helleenien tasavalta korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perusteet

               1.

               Unionin tuomioistuin totesi 24.6.2004 asiassa C-119/02, komissio v. Helleenien tasavalta antamassaan tuomiossa seuraavaa:
               ”Helleenien tasavalta ei ole noudattanut yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21 päivänä toukokuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY
                   (2)
                  , sellaisena kuin se on muutettuna 27.2.1998 annetulla komission direktiivillä 98/15/EY, 3 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ja 5 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimia Thriasio Pedion alueen yhdyskuntajätevesien viemäröintijärjestelmän rakentamiseksi ja koska se ei ole huolehtinut siitä, että kyseisen alueen yhdyskuntajätevedet ennen niiden johtamista Eleusisin lahden haavoittumiselle alttiille alueelle käsitellään biologista käsittelyä tehokkaammin.”

               2.

               Helleenien tasavalta piti velvoittaa toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet, jotta Thriasio Pedion alueen (joka käsittää Eleusisin, Aspropyrgosin, Magoulan ja Mandran asuinalueet) yhdyskuntajätevedet kerätään ja käsitellään direktiivin 91/271/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/15/EY, 3 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ja 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti ennen kuin ne johdetaan haavoittumiselle alttiin Eleusisin lahden alueelle. Thriasio Pedion alueelta peräisin olevien yhdyskuntajätevesien viemäröinti- ja käsittelyjärjestelmä olisi pitänyt rakentaa 31.12.1998 mennessä. Lisäksi yhdyskuntajätevedet olisi pitänyt käsitellä tuohon päivään asti ennen niiden johtamista Eleusisin lahden haavoittumiselle alttiille alueelle biologista käsittelyä tehokkaammin (jälkikäsittely).

               3.

               Helleenien tasavallan piti varmistaa, että kaikkien Thriasio Pedion alueelta peräisin olevien yhdyskuntajätevesien keräys ja käsittely suoritetaan biologista käsittelyä tehokkaammin ja osoittaa, että jäteveden käsittelylaitosten toiminta on direktiivin vaatimusten mukaista.

               4.

               Unionin tuomioistuimen antama tuomio oli määrä panna täytäntöön erilaisten hankkeiden toteuttamisella:

                           —

                           yhdyskuntajätevesien käsittelykeskuksen rakentaminen

                           —

                           ”pääviemäröintijärjestelmän” rakentaminen (yhdyskuntajätevesiverkkoa varten) tai ”perusverkko”

                           —

                           putkiston rakentaminen (yhdyskuntajätevesiverkkoa varten) tai ”biologisen käsittelyn verkko”

                           —

                           alueen (kuntien Aspropyrgos, Eleusis, Mandra ja Magoula) asukkaiden/teollisuusyritysten liittäminen yhdyskuntajätevesiverkkoon tai ”jälkikäsittelyn verkkoon”.

               5.

               Toimivaltaiset Kreikan viranomaiset ilmoittivat komissiolle, että suurin osa kaikista hankkeista oli määrä saada valmiiksi vuoden 2010 loppuun mennessä. Perusverkko oli rakenteilla, biologisen käsittelyn verkosta oli saatu valmiiksi 45 prosenttia ja jälkikäsittelyn verkko oli rakenteilla. Viranomaiset totesivat, että jätevesien käsittelykeskuksen oli määrä kyetä keräämään alueen koko väestön yhdyskuntajätevedet ennen vuoden 2010 loppua. Pääverkko pystyi kattamaan 100 prosenttia kuntien Aspropyrgos, Mandra ja Magoula väestöstä ja 2/3 Eleusisin kunnan väestöstä (eli yhteensä noin 90 prosenttia näistä neljästä kunnasta). Loppu väestöstä voitiin kattaa 30.4.2011 mennessä.

               6.

               Komissio päätteli tästä, että unionin tuomioistuimen tuomiota ei ollut vielä 18.7.2011 pantu kokonaan täytäntöön.

               7.

               Kreikan viranomaiset ilmoittivat 27.11.2012 päivätyssä vastauksessaan, että yhdyskuntajätevesien käsittelykeskus oli ollut toiminnassa 27.7.2012 alkaen, mutta että biologisen käsittelyn verkkoa ja jälkikäsittelyn verkkoa ei ollut vielä saatu valmiiksi (ja että niiden pitäisi valmistua vuoden 2013 maaliskuun loppuun mennessä). Biologisen käsittelyn verkko oli Eleuisisin kunnan yhtä osaa (Kato Eleusis), jossa työt olivat viivästyneet arkeologisten löytöjen takia, lukuun ottamatta saatu lähes päätökseen. Sitä paitsi arvioitiin, että kyseiseen aikaan 24 prosenttia Thriasio Pedion taajaman yhdyskuntajätevesistä kerättiin ja käsiteltiin yhdyskuntajätevesien käsittelykeskuksessa. Viranomaiset olivat myös esittäneet todisteita keskusten (kerättyjen yhdyskuntajätevesien jälkikäsittely) säännönmukaisesta toiminnasta.

               8.

               Komissio katsoo, että Helleenien tasavalta ei ole vielä pannut kokonaisuudessaan täytäntöön tuomiota, vaikka sen julistamisesta on kulunut 12 vuotta. Vaikka yhdyskuntajätevesien käsittelykeskukset on saatu valmiiksi ja ne ovat olleet käytössä 27.7.2012 alkaen ja typpeä on saatu tällä tavoin poistettua, on korostettava, että tällä hetkellä Thriasio Pedion alueen yhdyskuntajätevesistä voidaan kerätä ja käsitellä ainoastaan erityisen pieni osuus (28 prosenttia).

               9.

               Lisäksi komissio ei ole saanut toimivaltaisilta viranomaisilta luotettavaa aikataulua, jonka perusteella voitaisiin arvioida, mistä alkaen todellista edistymistä asiassa voidaan odottaa. Komissio toteaa, että kreikkalaisten viranomaisten toistamiseen ilmoittamia eri määräaikoja ei ole koskaan noudatettu. Jälkikäsittelyn verkon ohella edes alueen eri asuin- ja teollisuusalueita yhdistävän biologisen käsittelyn verkkoa (suurten putkistojen rakentaminen) ei ole saatu päätökseen, koska siitä puuttuu Kato Eleusisin osa Eleusisin kunnassa.

               10.

               Komissio korostaa, ettei se ole saanut kreikkalaisten viranomaisten 27.11.2012 päivättyä vastausta lukuun ottamatta mitään tilastotietoja, joilla voitaisiin osoittaa, että kerättyjä yhdyskuntajätevesiä käsitellään biologista käsittelyä tehokkaammin. Edellä mainittuun vastaukseen sisältyi joitakin lukuja, jotka koskivat kuitenkin pelkästään neljän kuukauden pituista ajanjaksoa, koska keskus oli otettu käyttöön 27.7.2012. Todistaakseen, että jätevedet käsitellään riittävällä tavalla, kreikkalaisten viranomaisten olisi pitänyt näyttää, että puhdistamo oli ollut toiminnassa asianmukaisella tavalla 12 kuukauden ajan, jotta ne olivat voineet osoittaa sellaisen DBO5:n ja DCO:n poistotehon prosenttimäärän, joka olisi direktiivin säännösten mukainen biologisen käsittelyn osalta, ja riittävän, direktiivin liitteessä I olevassa taulukossa 2 vaaditun mukaisen typen poistotehon prosenttimäärän jälkikäsittelyn osalta. Niin kauan kuin nämä tiedot puuttuvat, komissio ei voi tarkistaa, käsitelläänkö tällä hetkellä kerättyjä yhdyskuntajätevesiä loppujen lopuksi direktiivin 4 artiklassa tarkoitettua biologista käsittelyä tehokkaammin.

      (1)  EU:C:2004:385.

      (2)  EUVL 1991, L 135, s. 40.


title: Asia C-39/09 P: Valitus, jonka Société des plantations de Mbanga SA (SPM) on tehnyt 30.1.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-128/05, SPM v. neuvosto ja komissio, 13.11.2008 antamasta tuomiosta

text:
               18.4.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 90/11

         Valitus, jonka Société des plantations de Mbanga SA (SPM) on tehnyt 30.1.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-128/05, SPM v. neuvosto ja komissio, 13.11.2008 antamasta tuomiosta
   (Asia C-39/09 P)
   2009/C 90/16
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Société des plantations de Mbanga (SPM) (edustaja: avocat A. Farache)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

               —

               Ensisijaisesti on todettava, että

                           —

                           ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antama tuomio on osittain kumottava

                           —

                           komissio on velvoitettava maksamaan korvausta ja korvaamaan molemmissa oikeusasteissa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien valittajan oikeudenkäyntikulut

               —

               Toissijaisesti on todettava, että

                           —

                           asia on palautettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen, jotta kyseisen tuomioistuin antaa asiassa uuden ratkaisun ja määrää maksettavan korvauksen määrän.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi pääasiassa kahteen valitusperusteeseen.
   Valittaja väittää ensimmäisessä valitusperusteessaan, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se totesi, että banaanien maahantuontia koskevalla yhteisön säännöstöllä ei loukata ilmeisellä tavalla tehokkaan kilpailun ylläpitämistä koskevaa periaatetta, joka valittajan mukaan muodostaa oikeussäännön, jolla on tarkoitus antaa oikeuksia yksityisille.
   Tältä osin valittaja vetoaa yhtäältä siihen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole ottanut huomioon kilpailua koskevia tavoitteita, koska se valittajan mukaan perusti ratkaisunsa ainoastaan yhteisten markkinajärjestelyjen yhteydessä erityisesti tavoitelluille yleisille tavoitteille banaanialalla. Valittaja väittää yhtäältä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tulkitsi virheellisellä tavalla yhteisön säännöstön ja banaanimarkkinoilla esiintyvien kilpailunvastaisten menettelyjen välistä yhteyttä, kun se ei myöntänyt, että yhteisön säännöstössä sallitaan kaupallisten etujen myöntäminen vientitodistusten kautta tietyille etuoikeutetuille toimijoille, joiden asemaa markkinoilla valittajan mukaan vahvistetaan voimassa olevilla säännöillä.
   Toisessa valitusperusteessaan valittaja vetoaa muun muassa siihen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin loukkasi yleisiä oikeusperiaatteita ja erityisesti hyvän hallinnon periaatetta, kun se katsoi, että kyseinen periaate ei itsessään muodosta oikeussääntöä, jolla on tarkoitus antaa oikeuksia yksityisille. Valittajan mukaan kyseinen periaate on kuitenkin vahvistettu oikeuskäytännössä moneen kertaan ja se merkitsee nyt esillä olevassa asiassa sitä, että komissiolla on velvollisuus ottaa huomioon se erityinen tilanne, joka markkinoilla vallitsee ja jossa sellaiset tuottajat ovat, jotka eivät voi saada toimijan asemaa yhteisön säännöstön säätämisen yhteydessä.


title: Asia C-5/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 6.1.2017 – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs v. DPAS Limited

text:
               13.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 78/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 6.1.2017 – Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs v. DPAS Limited
   (Asia C-5/17)
   (2017/C 078/20)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

      Vastapuoli: DPAS Limited

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Kun otetaan huomioon neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) (arvonlisäverodirektiivi) 135 artiklan 1 kohdan d alakohta ja unionin tuomioistuimen kyseisestä säännöksestä tuomiossa AXA, tuomiossa Bookit II ja tuomiossa NEC esittämät tulkinnat, Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) esittää kunnioittavasti Euroopan unionin tuomioistuimelle seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:

               1)

               Onko verovelvollisen käsiteltävässä asiassa suorittaman kaltainen palvelu, jossa se antaa suoraveloitusvaltuutuksen mukaisesti määräyksen, että potilaan pankkitililtä veloitetaan suoraveloituksena summa, jonka verovelvollinen vähennettyään siitä oman palkkionsa siirtää potilaan hammaslääkärille ja vakuutuksenantajalle, arvonlisäverodirektiivin 135 artiklan 1 kohdan d alakohdassa verosta vapautettu maksuja tai tilisiirtoja koskeva liiketoimi? Erityisesti kysytään, onko tuomion Bookit II ja tuomion NEC perusteella katsottava, että 135 artiklan 1 kohdan d alakohtaan sisältyvää vapautusta arvonlisäverosta ei voida soveltaa verovelvollisen käsiteltävässä asiassa suorittaman kaltaiseen palveluun, jossa verovelvollinen itse ei veloita tai hyvitä tilejä, joihin sillä on käyttöoikeus, mutta joka varoja siirrettäessä on olennainen tämän siirron kannalta? Vai onko tuomion AXA perusteella tehtävä päinvastainen päätelmä?

               2)

               Mitkä ovat merkitykselliset periaatteet, joita on sovellettava määritettäessä, onko verovelvollisen käsiteltävässä asiassa suorittaman kaltaisessa palvelussa kyse 135 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetusta saamisten perimisestä? Erityisesti kysytään, mikäli (kuten unionin tuomioistuin katsoi tuomiossa AXA samasta tai hyvin samankaltaisesta palvelusta) tällaisessa palvelussa on kyse saamisten perimisestä, jos se suoritetaan henkilölle, jolle maksu on suoritettava (eli hammaslääkäreille käsiteltävässä asiassa ja tuomiossa AXA), onko tässä palvelussa kyse saamisten perimisestä myös silloin, jos palvelu suoritetaan henkilölle, joka on velvollinen suorittamaan maksun, (eli potilaille käsiteltävässä asiassa)?

      (1)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EYVL 2006, L 347, s. 1)


               20.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 174/10

         Bentzen Transport AS:n 13 päivänä maaliskuuta 2013 EFTAn valvontaviranomaista vastaan nostama kanne
   (Asia E-2/13)
   2013/C 174/06
   Bentzen Transport AS, asiamiehenään asianajaja Line Voldstad asianajotoimistosta Advokatfirma DLA Piper Norway DA, Postboks 1364 Vika, 0114 Oslo, Norja, on nostanut 13 päivänä maaliskuuta 2013 EFTAn tuomioistuimessa kanteen EFTAn valvontaviranomaista vastaan.
   Kantaja kehottaa EFTAn tuomioistuinta

               1)

               kumoamaan EFTAn valvontaviranomaisen 19 päivänä joulukuuta 2012 asiassa N:o 71620 antaman päätöksen käsittelyn lopettamisesta Norjaa koskevassa asiassa, joka aloitettiin valvontaviranomaisen saatua Norjaa vastaan tehdyn kantelun liittyen julkisiin hankintoihin.

               2)

               määräämään EFTAn valvontaviranomaisen maksamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Kantaja on norjalainen paikallisyhtiö, joka on toiminut jätehuollon alalla vuodesta 1992 lähtien.

               —

               Kanteen perusteena on EFTAn valvontaviranomaisen asiassa N:o 71620 tekemä päätös, jossa se päätti olla aloittamatta menettelyä Norjaa vastaan kantajan pyydettyä arvioimaan, toteuttiko Norjan hallitus hankintamenettelyn ETA-sopimuksen nojalla annettujen direktiivien mukaisesti.

         Kantaja esittää muun muassa, että

               —

               EFTAn valvontaviranomainen ei arvioinut, oliko julkisen hankintasopimuksen tekeminen direktiivin 2004/18/EY mukainen, ja laiminlöi siten velvollisuutensa valvoa direktiivin 2004/18/EY 2 artiklan sekä julkisiin hankintoihin sovellettavien ETA-sopimuksen perussääntöjen noudattamista, ja että yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on rikottu;

               —

               EFTAn valvontaviranomainen laiminlöi valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 23 artiklan mukaista erityisvelvollisuuttaan varmistaa, että EFTA-valtiot noudattavat julkisiin hankintoihin liittyviä ETA-sopimuksen määräyksiä; sekä

               —

               EFTAn valvontaviranomainen on laiminlyönyt perusteluvelvollisuutensa, vrt. valvonta- ja tuomioistuinsopimuksen 16 artikla.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 10 päivänä syyskuuta 2002 asiassa C-141/00 (Bundesfinanzhofin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Ambulanter Pflegedienst Kügler GmbH vastaan Finanzamt für Körperschaften I in Berlin (Kuudennen direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan c ja g alakohta – Pääomayhtiöiden antamaa lääketieteellistä hoitoa koskeva vapautus verosta – Muiden kuin jäsenvaltion luonteeltaan yhteiskunnallisiksi tunnustamien julkisoikeudellisten laitosten palvelujen suoritukset, jotka liittyvät sosiaalihuoltoon tai sosiaaliturvaan – Välitön oikeusvaikutus)

text:
C 274/8                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           9.11.2002
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                (kuudes jaosto)
                            (viides jaosto)
                                                                                10 päivänä syyskuuta 2002
                    19 päivänä syyskuuta 2002
                                                                        asiassa C-141/00 (Bundesfinanzhofin esittämä ennakko-
asiassa C-114/00, Espanjan kuningaskunta vastaan Euroo-                 ratkaisupyyntö), Ambulanter Pflegedienst Kügler GmbH
                    pan yhteisöjen komissio (1)                             vastaan Finanzamt für Körperschaften I in Berlin ( 1)
                                                                        (Kuudennen direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan
(Valtiontuki – Maatalous – Tuet, jotka on myönnetty korko-              1 alakohdan c ja g alakohta – Pääomayhtiöiden antamaa
tukena enintään vuoden pituisille lainoille – EY 87 artiklan            lääketieteellistä hoitoa koskeva vapautus verosta – Muiden
1 kohta ja 3 kohdan a ja c alakohta – Maataloudelle                     kuin jäsenvaltion luonteeltaan yhteiskunnallisiksi tunnusta-
myönnettyjä tuettuja lyhytaikaisia lainoja (”käyttöluotot”)             mien julkisoikeudellisten laitosten palvelujen suoritukset,
koskeva tiedonanto 96/C 44/02 – Vähäiset tuet – Ne, joita               jotka liittyvät sosiaalihuoltoon tai sosiaaliturvaan – Välitön
asia koskee, eivät ole esittäneet huomautuksia – Toiminta-                                         oikeusvaikutus)
tuet – Tuet yhteiseen markkinajärjestelyyn kuuluville tuot-
teille – Tavaroiden vapaan liikkuvuuden rajoitukset – Perus-
                                 telut)                                                           (2002/C 274/12)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                          (2002/C 274/11)
                                                                        (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                     (Oikeudenkäyntikieli: espanja)                                   tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                   Asiassa C-141/00, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on saattanut
                                                                        EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltä-
                                                                        väksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
                                                                        olevassa asiassa Ambulanter Pflegedienst Kügler GmbH ja
                                                                        Finanzamt für Körperschaften I in Berlin ennakkoratkaisun
Asiassa C-114/00, Espanjan kuningaskunta (asiamiehenään                 jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaista-
S. Ortiz Vaamonde) vastaan Euroopan yhteisöjen komissio                 misesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen
(asiamiehenään D. Triantafyllou), jossa kantaja vaatii yhteisöjen       määräytymisperuste – 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun
tuomioistuinta kumoamaan maatalousalan käyttöpääoman                    kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145,
rahoittamista Extremadurassa koskevasta tukiohjelmasta,                 s. 1) 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan c ja g alakohdan
jonka Espanja on toteuttanut, 22 päivänä joulukuuta 1999                tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien
tehdyn komission päätöksen 2000/240/EY (EYVL 2000, L 76,                kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja F. Macken (esittelevä
s. 16), yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoon-        tuomari) sekä tuomarit C. Gulmann, J.-P. Puissochet, R. Schint-
panossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit                    gen ja J. N. Cunha Rodrigues, julkisasiamies: A. Tizzano,
D. A. O. Edward, A. La Pergola, M. Wathelet ja C. W. A. Tim-            kirjaaja: apulaiskirjaaja H. von Holstein, on antanut 10.9.2002
mermans (esittelevä tuomari), julkisasiamies: F. G. Jacobs,             tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
kirjaaja: R. Grass, on antanut 19.9.2002 tuomion, jonka
tuomiolauselma on seuraava:
                                                                        1)    Sen verovelvollisen oikeudellisella muodolla, joka antaa siinä
                                                                              mainitut lääketieteelliset hoidot tai avustavan hoitohenkilöstön
                                                                              antamat hoidot, ei ole merkitystä jäsenvaltioiden liikevaihtove-
1)     Kanne hylätään.                                                        rolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäve-
                                                                              rojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17 päi-
2)     Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeuden-               vänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktii-
       käyntikulut.                                                           vin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan c alakoh-
                                                                              dassa tarkoitetun verovapautuksen kannalta.
                                                                        2)    Kuudennen direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan
( 1) EYVL C 192, 8.7.2000.
                                                                              1 alakohdan c alakohdassa tarkoitettua verovapautusta sovelle-
                                                                              taan terapeuttiseen hoitoon, jonka suorittaa pääomayhtiö, joka
                                                                              hallinnoi tutkinnon suorittaneiden sairaanhoitajien antamaa
                                                                              kotisairaanhoitoa, mutta ei perushoitoon eikä kodinhoitoon.
 ---pagebreak--- 9.11.2002                 FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                                 C 274/9
3)     a)   a)Perushoito ja kodinhoito, jonka kotisairaanhoitopalvelu       1)     Ranskan tasavalta ei ole noudattanut kokeisiin ja muihin
            antaa fyysisesti tai taloudellisesti avun tarpeessa oleville           tieteellisiin tarkoituksiin käytettävien eläinten suojelua koske-
            henkilöille, ovat sellaisia palveluita, jotka liittyvät lähei-         vien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräys-
            sesti sosiaalihuoltoon ja sosiaaliturvaan kuudennen direk-             ten lähentämisestä 24 päivänä marraskuuta 1986 annetun
            tiivin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan                     neuvoston direktiivin 86/609/ETY mukaisia velvoitteitaan,
            g alakohdassa tarkoitetulla tavalla.                                   koska se ei ole toteuttanut tämän direktiivin 4 artiklan,
                                                                                7 artiklan 3 kohdan, 11 artiklan, 12 artiklan 2 kohdan,
       b)   Verovelvollinen voi vedota kansallisessa tuomioistuimessa              18 artiklan 1 ja 3 kohdan sekä 22 artiklan 1 kohdan
            kuudennen direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan                           asianmukaisen täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä.
            A kohdan 1 alakohdan g alakohdassa tarkoitettuun
            verosta vapauttamiseen tämän säännöksen kanssa yhteen-          2)     Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti-
            soveltumattomia kansallisia säännöksiä vastaan. Kansal-                kulut.
            liselle tuomioistuimelle kuuluu sen määritteleminen, onko
            verovelvollinen kaikkien merkityksellisten seikkojen va-        (1 ) EYVL C 176, 24.6.2000.
            lossa kyseisessä säännöksessä tarkoitettu luonteeltaan
            yhteiskunnalliseksi tunnustettu laitos.
( 1) EYVL C 176, 24.6.2000.
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                (kuudes jaosto)
                                                                                10 päivänä syyskuuta 2002
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                            asiassa C-172/00 (Landgericht Kölnin esittämä ennakko-
                             (viides jaosto)                                ratkaisupyyntö), Ferring Arzneimittel GmbH vastaan
                                                                                Eurim-Pharm Arzneimittel GmbH ( 1)
                     12 päivänä syyskuuta 2002
                                                                            (EY 28 ja EY 30 artiklan tulkinta – Lääkkeet – Rinnakkais-
                                                                            tuontiluvan peruuttaminen sen jälkeen, kun lääkkeen mark-
asiassa C-152/00, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan                      kinoille saattamista koskevan luvan haltija on luopunut
                        Ranskan tasavalta ( 1)                                             tästä viitelupana käytetystä luvastaan)
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-                                              (2002/C 274/14)
        vi 86/609/ETY – Puutteellinen täytäntöönpano)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                           (2002/C 274/13)
                                                                            (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                      (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                                         tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                      Asiassa C-172/00, jonka Landgericht Köln (Saksa) on saattanut
                                                                            EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltä-
                                                                            väksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
                                                                            olevassa asiassa Ferring Arzneimittel GmbH ja Eurim-Pharm
Asiassa C-152/00, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-                  Arzneimittel GmbH ennakkoratkaisun EY 28 ja EY 30 artiklan
nään L. Ström ja J.-F. Pasquier) vastaan Ranskan tasavalta                  tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien
(asiamiehinään aluksi K. Rispal-Bellanger ja C. Vasak, ja                   kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja F. Macken sekä tuoma-
sittemmin C. Vasak ja G. de Bergues), jossa kantaja vaatii                  rit C. Gulmann (esittelevä tuomari), J.-P. Puissochet, V. Skouris
yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Ranskan tasavalta ei              ja J. N. Cunha Rodrigues, julkisasiamies: L. A. Geelhoed,
ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoit-                 kirjaaja: hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut 10.9.2002
teitaan, koska se ei ole pannut täydellisesti ja asianmukaisesti            tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
täytäntöön kokeisiin ja muihin tieteellisiin tarkoituksiin käytet-
tävien eläinten suojelua koskevien jäsenvaltioiden lakien, ase-             1)     EY 28 artikla on esteenä sellaiselle kansalliselle sääntelylle,
tusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 24 päivänä                     jonka mukaan siitä, että lääkkeen markkinoille saattamista
marraskuuta 1986 annettua neuvoston direktiiviä 86/609/ETY                         koskeva lupa peruutetaan sen haltijan hakemuksesta, seuraa,
(EYVL L 358, s. 1) ja erityisesti sen 4, 7, 11, 12, 18 ja                          että tätä lääkettä varten myönnetty rinnakkaistuontilupa lakkaa
22 artiklaa, yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien                      automaattisesti olemasta voimassa.
kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit
S. von Bahr ja A. La Pergola (esittelevä tuomari), julkisasiamies:          2)     Sillä, saatetaanko lääkkeen uusi versio markkinoille ainoastaan
L. A. Geelhoed, kirjaaja: johtava hallintovirkamies H. A. Rühl,                    tuontijäsenvaltiossa vai onko sitä markkinoilla myös muissa
on antanut 12.9.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on                              jäsenvaltioissa, ei ole vaikutusta ensimmäiseen kysymykseen
seuraava:                                                                          annettuun vastaukseen.


title: Asia T-443/09: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 28.10.2010 — Agriconsulting Europe v. komissio

text:
               18.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 346/58

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 28.10.2010 — Agriconsulting Europe v. komissio
   (Asia T-443/09) (1)

   ()
   2010/C 346/113
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 11, 16.1.2010.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (toinen jaosto) 14 päivänä syyskuuta 2004, asiassa C-276/02: Espanjan kuningaskunta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Valtiontuki — Käsite — Yrityksen verojen ja sosiaaliturvamaksujen laiminlyönti — Kansallisten viranomaisten menettely maksujen keskeyttämistä koskevan menettelyn aloittamisen jälkeen)

text:
               4.12.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 300/8

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (toinen jaosto)
   14 päivänä syyskuuta 2004,
   asiassa C-276/02: Espanjan kuningaskunta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Valtiontuki - Käsite - Yrityksen verojen ja sosiaaliturvamaksujen laiminlyönti - Kansallisten viranomaisten menettely maksujen keskeyttämistä koskevan menettelyn aloittamisen jälkeen)
   (2004/C 300/16)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asiassa C-276/02, jossa on kyse EY 230 artiklaan perustuvasta kumoamiskanteesta, joka on nostettu yhteisöjen tuomioistuimessa 23.7.2002, Espanjan kuningaskunta (asiamiehenään S. Ortiz Vaamonde) vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään V. Kreuschitz ja J. L. Buendía Sierra), yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit C. Gulmann, J.-P. Puissochet (esittelevä tuomari), J. N. Cunha Rodrigues ja F. Macken, julkisasiamies: M. Poiares Maduro, kirjaaja: R. Grass, on antanut 14.9.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Grupo de Empresas Álvarezille myönnetystä tuesta 14 päivänä toukokuuta 2002 tehty komission päätös 2002/935/EY kumotaan.

               2)

               Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EYVL C 219, 14.9.2002.