title: Asia T-185/18: Kanne 14.3.2018 – Lucchini v. komissio

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/70

         Kanne 14.3.2018 – Lucchini v. komissio
   (Asia T-185/18)
   (2018/C 161/88)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Lucchini SpA (Livorno, Italia) (edustaja: asianajaja G. Belotti)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan huomioon rikkomukset, jotka on vahvistettu unionin tuomioistuimen tuomioissa, joilla kumottiin HT 65 artiklan rikkomista koskeva 30.9.2009 tehty komission päätös K(2009) 7492 lopullinen (asia COMP/37.956 – Betoniteräs – päätöksen tekeminen uudelleen), ja kumoamaan komission 17.1.2018 päivätyssä kirjeessä tekemän hylkäämispäätöksen sekä määräämään samanaikaisesti komission palauttamaan kantajalle viivästyskorkoineen lainvastaisesti määrätyn sakon, jonka tämä oli maksanut,

               —

               kumoamaan 9.3.2018 päivättyyn kirjeeseen sisältyneen komission hylkäämispäätöksen ja velvoittamaan komission hyväksymään kantajan menettelyyn COMP/37.956, joka komission on aloitettava uudelleen tuomioiden noudattamiseksi,

               —

               toissijaisesti myöntämään kantajalle korvauksena vähintään 10 000 000 euroa taikka menettelyn kuluessa määriteltävän summan tai summan, jonka unionin yleinen tuomioistuin katsoo olevan kohtuullinen korvaus perusoikeuskirjan 41 artiklan rikkomisesta.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja muistuttaa, että unionin tuomioistuin on kumonnut HT 65 artiklan rikkomista koskevan 30.9.2009 tehdyn komission päätöksen K(2009) 7492 (asia COMP/37.956 – Betoniteräs), (1) ja se täsmentää, että tämän kumoamistuomion sanamuodosta huolimatta vastaaja kieltäytyi palauttamasta maksettua sakkoa kantajalle ja kehottamasta tätä osallistumaan tällä välin uudelleenavattuun hallinnolliseen menettelyyn.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan mukaisten komission menettelyjen kulusta 7.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 773/2004 (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) (2) 10–14 artiklan rikkomiseen ja erityisesti lainmukaista oikeudenkäyntiä koskevan kantajan oikeuden ja ennen kaikkea hänen puolustautumisoikeuksiensa loukkaamiseen.

                           —

                           Kantaja väittää tältä osin, että jäsenvaltioiden osallistuminen kuulemisiin ei ole pelkkä muodollisuus, koska kilpailuviranomaiset kuuluvat komiteaan, jota komission on kuultava ennen päätösten tekemistä. Näiden viranomaisten on aina oltava läsnä täysistunnossa, joka on menettelyn ratkaiseva vaihe, jonka aikana vastaajat keskittyvät puolustukseensa komission kanssa käytävän kontradiktorisen näkemystenvaihdon yhteydessä.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan rikkomiseen ja muun muassa hyvän hallinnon oikeuden loukkaamiseen.

      (1)  Feralpi v. komissio, C-85/15 P (EU:C:2017:709) ja yhdistetyt asiat C-86/15 P, Ferriera Valsabbia v. komissio, C-87/15 P, Alfa Acciai v. komissio (EU:C:2017:717), C-88/15, Ferriere Nord v. komissio (EU:C:2017:716) ja C-89/15 P, Riva Fire (EU:C:2017:713).

      (2)  EUVL L 123, 27.4.2004, s. 18.


title: Asia C-642/17 P: Valitus, jonka Arrigoni SpA on tehnyt 15.11.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-454/16, Arrigoni v. EUIPO – Arrigoni Battista (Arrigoni Valtaleggio), 22.9.2017 antamasta tuomiosta

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/14

         Valitus, jonka Arrigoni SpA on tehnyt 15.11.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-454/16, Arrigoni v. EUIPO – Arrigoni Battista (Arrigoni Valtaleggio), 22.9.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-642/17 P)
   (2018/C 161/16)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Arrigoni SpA (edustaja: P. Di Gravio, avvocato)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Arrigoni Battista SpA
   Unionin tuomioistuin (kymmenes jaosto) on 22.3.2018 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen ja määrännyt, että Arrigoni SpA vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.


title: Asia T-191/18: Kanne 16.3.2018 – Rietze v. EUIPO – Volkswagen (Ajoneuvot)

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/71

         Kanne 16.3.2018 – Rietze v. EUIPO – Volkswagen (Ajoneuvot)
   (Asia T-191/18)
   (2018/C 161/89)
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Rietze GmbH & Co. KG (Altdorf, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Krogmann)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Volkswagen AG (Wolfsburg, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen mallin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen malli: Yhteisömalli nro 762851-0001

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n kolmannen valituslautakunnan 11.1.2018 asiassa R 1203/2016-3 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa kolmannen valituslautakunnan tekemän päätöksen ja julistaa yhteisömallin nro 762851-0001 mitättömäksi

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 6/2002 4 artiklan 1 kohtaa yhdessä sen 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 6/2002 6 artiklan 2 kohtaa on rikottu.


title: Asia C-110/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 13.2.2018 – José Manuel Burgos Pérez ja María del Amor Guinea Bueno v. Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/30

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 13.2.2018 – José Manuel Burgos Pérez ja María del Amor Guinea Bueno v. Administración General del Estado
   (Asia C-110/18)
   (2018/C 161/33)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Supremo

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: José Manuel Burgos Pérez ja María del Amor Guinea Bueno

      Vastaaja: Administración General del Estado

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko SEUT 191 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua ympäristöpoliittista saastuttaja maksaa -periaatetta ja 23.10.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY (1) 9 artiklan 1 kohtaa, jossa säädetään vesipalveluista aiheutuvien kustannusten kattamista koskevasta periaatteesta ja veden eri käyttötarkoitusten saattamisesta taloudelliseen tasapainoon, tulkittava siten, että se on esteenä sille, että sisämaan veden käyttämisestä sähkön tuotantoon aletaan kantaa käsiteltävässä asiassa riitautetun kaltaista maksua, joka ei kannusta vesivarojen tehokkaaseen käyttöön, johon ei sisälly järjestelyjä julkisessa omistuksessa olevien vesivarojen säilyttämiseksi ja suojelemiseksi ja jonka määrän laskeminen ei liity mitenkään tuotantolaitosten kykyyn tuottaa vahinkoa julkisessa omistuksessa oleville vesivaroille vaan perustuu vain ja yksinomaan niiden kykyyn tuottaa tuloja valtiolle?

               2)

               Onko käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan vedenottomaksun kaltainen maksu, jota kannetaan ainoastaan usealle eri autonomiselle alueelle ulottuvissa vesipiireissä toimivilta vesivoimalaitoksilta mutta ei konsessionhaltijoilta autonomisten alueiden sisäisissä vesipiireissä ja ainoastaan vesivoimatekniikkaa käyttäviltä laitoksilta mutta ei muita tekniikoita käyttäviltä voimalaitoksilta, yhteensopiva sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annetun direktiivin 2009/72/EY (2) 3 artiklan 1 kohdassa vahvistetun yrityksiä koskevan syrjintäkiellon periaatteen kanssa?

               3)

               Onko SEUT 107 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että riidanalaisen maksun kaltaisen vedenottomaksun kantamista sellaisten vesivoiman tuottajien vahingoksi, jotka toimivat usealle eri autonomiselle alueelle ulottuvissa vesipiireissä, on pidettävä kiellettynä valtiontukena, koska käyttöön otetussa järjestelmässä tätä maksua kannetaan samaa tekniikkaa käyttäviltä laitoksilta epäsymmetrisesti sen mukaan, millä alueella laitos sijaitsee, ja koska sitä ei kanneta muita energialähteitä käyttäviltä sähköntuottajilta?

      (1)  Yhteisön vesipolitiikan puitteista 23.10.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/EY (EYVL 2000, L 327, s. 1).

      (2)  Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.6.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/72/EY (EUVL 2009, L 211, s. 55).


title: Asia T-192/18: Kanne 16.3.2018 – Rietze v. EUIPO – Volkswagen (ajoneuvot)

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/72

         Kanne 16.3.2018 – Rietze v. EUIPO – Volkswagen (ajoneuvot)
   (Asia T-192/18)
   (2018/C 161/90)
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Rietze GmbH & Co. KG (Altdorf, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Krogmann)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Volkswagen AG (Wolfsburg, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen mallin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen malli: Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti nro DM/073118-3

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n kolmannen valituslautakunnan 11.1.2018 asiassa R 1244/2016-3 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa kolmannen valituslautakunnan päätöksen ja julistaa mallin nro DM/073118-3 kansainvälisen rekisteröinnin Euroopan unionissa mitättömäksi

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 6/2002 4 artiklan 1 kohtaa yhdessä 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 6/2002 6 artiklan 2 kohtaa on rikottu.


title: Asia C-67/18 P: Valitus, jonka Dominique Bilde on tehnyt 30.1.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-633/16, Bilde v. parlamentti, 29.11.2017 antamasta tuomiosta

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/14

         Valitus, jonka Dominique Bilde on tehnyt 30.1.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-633/16, Bilde v. parlamentti, 29.11.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-67/18 P)
   (2018/C 161/17)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Dominique Bilde (edustaja: G. Sauveur, avocat)

      Muut osapuolet: Euroopan parlamentti, Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               valituksenalaista tuomiota on muutettava ja näin ollen

               —

               Euroopan parlamentin pääsihteerin päätös, joka on tehty 23.6.2016 ja annettu tiedoksi 6.7.2016 ja joka koskee sitä, että ”40 320 euron määrä, joka on aiheettomasti suoritettu Dominique Bildelle, on perittävä takaisin”, ja jossa määrätään toimielimen toimivaltainen laskutusviranomainen ja kirjanpitäjä huolehtimaan kyseisen määrän takaisinperimisestä, on kumottava

               —

               varainhoidosta vastaavan pääjohtajan allekirjoittama 29.6.2016 päivätty maksukehotus nro 2016-889 on kumottava kokonaisuudessaan

               —

               valittajalle on määrättävä suoritettavaksi lainmukainen korvaus henkisestä kärsimyksestä, joka on aiheutunut ennen tutkinnan päättymistä esitetyistä perusteettomista syytöksistä, valittajan maineelle aiheutuneesta vahingosta ja niistä huomattavista vaikeuksista, joita kanteen kohteena oleva päätös on aiheuttanut valittajan yksityis- ja poliittisen elämän kannalta

               —

               valittajalle on määrättävä suoritettavaksi lainmukainen korvaus menettelystä aiheutuvien kulujen perusteella

               —

               Euroopan parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Ensimmäinen peruste, joka koskee toimen toteuttajan toimivallan puuttumista

                           —

                           raha-asiat kuuluvat parlamentin puhemiehistön eivätkä pääsihteerin toimivaltaan

                           —

                           toimea ei ole delegoitu pääsihteerille

                           —

                           lainvastaisuusväite, joka perustuu siihen, että parlamentin jäsenten riippumattomuutta ja oikeutta puolueettomaan oikeudenkäyntiin on rikottu

               2.

               Toinen peruste, joka koskee periaatteen ”electa una via” loukkaamista

                           —

                           parlamentin puhemies saattoi asian OLAFin ja Ranskan oikeusviranomaisten käsiteltäväksi

               3.

               Kolmas peruste, joka koskee puolustautumisoikeuksien loukkaamista

                           —

                           parlamentin puhemies on loukannut syyttömyysolettamaa

                           —

                           parlamentin hallinto toimii asiassa sekä tuomarina että asianosaisena

                           —

                           moitteet, joihin parlamentti on menettelyn kuluessa vedonnut, ovat vaihdelleet

                           —

                           pääsihteeri on kieltäytynyt kuulemasta valittajaa

               4.

               Neljäs peruste, joka perustuu todistustaakan kääntämiseen

                           —

                           parlamentti on velvoittanut valittajan näyttämään toteen, ettei hän ollut syyllistynyt mihinkään laiminlyöntiin, vaikkei se vedonnut mihinkään seikkaan, jonka perusteella olisi voinut väittää, että laiminlyönti oli tapahtunut

               5.

               Viides peruste, joka koskee perustelujen puutteellisuutta

                           —

                           ainoa esitetty perustelu on organisaatiokaavion julkaiseminen, vaikkei kyseinen kaavio todista mitään

               6.

               Kuudes peruste, joka koskee oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden loukkaamista

                           —

                           missään säännössä ei vahvisteta luetteloa esitettävistä asiakirjoista ja valittaja on näin ollen alistettu parlamentin mielivaltaiselle kohtelulle

               7.

               Seitsemäs peruste, joka koskee parlamentin jäsenten avustajien kansalaisoikeuksien loukkaamista

                           —

                           parlamentti kieltää avustajilta poliittisen toiminnan

               8.

               Kahdeksas peruste, joka koskee syrjivää kohtelua, käsitettä ”fumus persecutionis” ja harkintavallan väärinkäyttöä

                           —

                           kyseinen menettely on kohdistunut valittajaan Euroopan parlamentin puhemiehen ilmeisen vihamielisen politiikan takia

               9.

               Yhdeksäs peruste, joka koskee parlamentin jäsenten riippumattomuuden loukkaamista

                           —

                           parlamentin jäsenen avustajan työ ei rajoitu lainsäädäntötyöhön

               10.

               Kymmenes peruste, joka koskee väitettyjen tosiseikkojen virheellisyyttä

                           —

                           parlamentti on tyytynyt vastaamaan, etteivät valittajan toimittamat asiakirjat osoittaneet mitään, vaikka kyseisistä asiakirjoista kävi ilmi avustajan tekemä työ

                           —

                           parlamentti on kykenemätön näyttämään väitteitään toteen

               11.

               Yhdestoista peruste, joka koskee suhteellisuusperiaatteen loukkaamista

                           —

                           organisaatiokaavio (joka on ollut parlamentin puhemiehen käynnistämien menettelyjen perustana) on julkaistu vuoden 2015 helmikuussa, mutta perusteetonta etua vaaditaan palautettavaksi vuoden 2014 elokuusta alkaen


title: Asia C-70/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 2.2.2018 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid v. A, B ja P

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 2.2.2018 – Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid v. A, B ja P
   (Asia C-70/18)
   (2018/C 161/18)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Raad van State

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Vastapuolet: A, B ja P

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

                           a.

                           Onko päätöksen N:o 2/76 (1) 7 artiklaa ja päätöksen N:o 1/80 13 artiklaa tulkittava siten, että kyseiset määräykset eivät ole esteenä kansalliselle järjestelmälle, jossa säädetään kolmansien maiden, kuten Turkin, kansalaisten biometristen tietojen yleisestä käsittelystä ja säilyttämisestä sellaisessa rekisteröintijärjestelmässä, jota tarkoitetaan yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (EYVL 1995, L 281) 2 artiklan a ja b alakohdassa, koska kyseinen kansallinen järjestelmä ei ylitä sitä, mikä on tarpeen kyseisellä järjestelmällä tavoiteltavan henkilöllisyys- ja asiakirjapetosten ehkäisemistä ja torjumista koskevan oikeutetun päämäärän saavuttamiseksi?

                           b.

                           Onko tässä yhteydessä merkitystä sillä, että biometristen tietojen säilytysaika on kytketty kolmansien maiden, kuten Turkin, kansalaisten laillisen ja/tai laittoman oleskelun kestoon?

               2)

               Onko päätöksen N:o 2/76 7 artiklaa ja päätöksen N:o 1/80 13 artiklaa tulkittava siten, että kansallinen järjestelmä ei ole näissä säännöksissä tarkoitettu rajoitus, jos tämän kansallisen järjestelmän vaikutus kyseisissä säännöksissä tarkoitettuun työhönpääsyyn on liian epävarma ja välillinen, jotta tämän työhönpääsyn voitaisiin olettaa estyvän?

               3)

                           a.

                           Jos edellä olevaan toiseen kysymykseen vastataan, että kansallinen järjestelmä, jossa mahdollistetaan rekisteröintijärjestelmässä olevien kolmansien maiden, kuten Turkin, kansalaisten biometristen tietojen asettaminen kolmansien käytettäväksi terrorismirikosten tai muiden rikosten estämistä, selvittämistä ja tutkintaa varten, on uusi rajoitus, onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 52 artiklan 1 kohtaa, kun sitä luetaan yhdessä perusoikeuskirjan 7 ja 8 artiklan kanssa, tulkittava siten, että se on esteenä kyseisen kaltaiselle kansalliselle järjestelmälle?

                           b.

                           Onko tässä yhteydessä merkityksellistä, että sillä hetkellä, kun kyseinen kansalainen otetaan kiinni rikoksesta epäiltynä, hänellä on mukanaan oleskelulupa, johon hänen biometriset tietonsa on tallennettu?

      (1)  Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisellä assosiaatiosopimuksella perustetun assosiaationeuvoston päätös.


title: Asia C-111/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 13.2.2018 – Endesa Generación S.A. v. Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/30

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 13.2.2018 – Endesa Generación S.A. v. Administración General del Estado
   (Asia C-111/18)
   (2018/C 161/34)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Supremo

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Endesa Generación S.A.

      Vastaaja: Administración General del Estado

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko SEUT 191 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua ympäristöpoliittista saastuttaja maksaa -periaatetta ja 23.10.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY (1) 9 artiklan 1 kohtaa, jossa säädetään vesipalveluista aiheutuvien kustannusten kattamista koskevasta periaatteesta ja veden eri käyttötarkoitusten saattamisesta taloudelliseen tasapainoon, tulkittava siten, että se on esteenä sille, että sisämaan veden käyttämisestä sähkön tuotantoon aletaan kantaa käsiteltävässä asiassa riitautetun kaltaista maksua, joka ei kannusta vesivarojen tehokkaaseen käyttöön, johon ei sisälly järjestelyjä julkisessa omistuksessa olevien vesivarojen säilyttämiseksi ja suojelemiseksi ja jonka määrän laskeminen ei liity mitenkään tuotantolaitosten kykyyn tuottaa vahinkoa julkisessa omistuksessa oleville vesivaroille vaan perustuu vain ja yksinomaan niiden kykyyn tuottaa tuloja valtiolle?

               2)

               Onko käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan vedenottomaksun kaltainen maksu, jota kannetaan ainoastaan usealle eri autonomiselle alueelle ulottuvissa vesipiireissä toimivilta vesivoimalaitoksilta mutta ei konsessionhaltijoilta autonomisten alueiden sisäisissä vesipiireissä ja ainoastaan vesivoimatekniikkaa käyttäviltä laitoksilta mutta ei muita tekniikoita käyttäviltä voimalaitoksilta, yhteensopiva sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annetun direktiivin 2009/72/EY (2) 3 artiklan 1 kohdassa vahvistetun yrityksiä koskevan syrjintäkiellon periaatteen kanssa?

               3)

               Onko SEUT 107 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että riidanalaisen maksun kaltaisen vedenottomaksun kantamista sellaisten vesivoiman tuottajien vahingoksi, jotka toimivat usealle eri autonomiselle alueelle ulottuvissa vesipiireissä, on pidettävä kiellettynä valtiontukena, koska käyttöön otetussa järjestelmässä tätä maksua kannetaan samaa tekniikkaa käyttäviltä laitoksilta epäsymmetrisesti sen mukaan, millä alueella laitos sijaitsee, ja koska sitä ei kanneta muita energialähteitä käyttäviltä sähköntuottajilta?

      (1)  Yhteisön vesipolitiikan puitteista 23.10.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/EY (EYVL 2000, L 327, s. 1).

      (2)  Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.6.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/72/EY (EUVL 2009, L 211, s. 55).


title: Asia C-112/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 13.2.2018 – Asociación de Productores de Energías Renovables (APPA) v. Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/31

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 13.2.2018 – Asociación de Productores de Energías Renovables (APPA) v. Administración General del Estado
   (Asia C-112/18)
   (2018/C 161/35)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Supremo

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Asociación de Productores de Energías Renovables (APPA)

      Vastaaja: Administración General del Estado

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko SEUT 191 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua ympäristöpoliittista saastuttaja maksaa -periaatetta ja 23.10.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY (1) 9 artiklan 1 kohtaa, jossa säädetään vesipalveluista aiheutuvien kustannusten kattamista koskevasta periaatteesta ja veden eri käyttötarkoitusten saattamisesta taloudelliseen tasapainoon, tulkittava siten, että se on esteenä sille, että sisämaan veden käyttämisestä sähkön tuotantoon aletaan kantaa käsiteltävässä asiassa riitautetun kaltaista maksua, joka ei kannusta vesivarojen tehokkaaseen käyttöön, johon ei sisälly järjestelyjä julkisessa omistuksessa olevien vesivarojen säilyttämiseksi ja suojelemiseksi ja jonka määrän laskeminen ei liity mitenkään tuotantolaitosten kykyyn tuottaa vahinkoa julkisessa omistuksessa oleville vesivaroille vaan perustuu vain ja yksinomaan niiden kykyyn tuottaa tuloja valtiolle?

               2)

               Onko käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan vedenottomaksun kaltainen maksu, jota kannetaan ainoastaan usealle eri autonomiselle alueelle ulottuvissa vesipiireissä toimivilta vesivoimalaitoksilta mutta ei konsessionhaltijoilta autonomisten alueiden sisäisissä vesipiireissä ja ainoastaan vesivoimatekniikkaa käyttäviltä laitoksilta mutta ei muita tekniikoita käyttäviltä voimalaitoksilta, yhteensopiva sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annetun direktiivin 2009/72/EY (2) 3 artiklan 1 kohdassa vahvistetun yrityksiä koskevan syrjintäkiellon periaatteen kanssa?

               3)

               Onko SEUT 107 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että riidanalaisen maksun kaltaisen vedenottomaksun kantamista sellaisten vesivoiman tuottajien vahingoksi, jotka toimivat usealle eri autonomiselle alueelle ulottuvissa vesipiireissä, on pidettävä kiellettynä valtiontukena, koska käyttöön otetussa järjestelmässä tätä maksua kannetaan samaa tekniikkaa käyttäviltä laitoksilta epäsymmetrisesti sen mukaan, millä alueella laitos sijaitsee, ja koska sitä ei kanneta muita energialähteitä käyttäviltä sähköntuottajilta?

      (1)  Yhteisön vesipolitiikan puitteista 23.10.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/EY (EYVL 2000, L 327, s. 1).

      (2)  Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.6.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/72/EY (EUVL 2009, L 211, s. 55).


title: Asia C-113/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 13.2.2018 – Parc del Segre S.A. ym. v. Administración General del Estado

text:
               7.5.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/32

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 13.2.2018 – Parc del Segre S.A. ym. v. Administración General del Estado
   (Asia C-113/18)
   (2018/C 161/36)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Supremo

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Parc del Segre S.A., Electra Irache S.L., Genhidro Generación Hidroeléctrica S.L., Hicenor S.L., Hidroeléctrica Carrascosa S.L., Hidroeléctrica del Carrión S.L., Hidroeléctrica del Pisuerga S.L., Hidroeléctrica Santa Marta S.L., Hyanor S.L. ja Promotora del Rec dels Quatre Pobles S.A.

      Vastaaja: Administración General del Estado

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko SEUT 191 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua ympäristöpoliittista saastuttaja maksaa -periaatetta ja 23.10.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/60/EY (1) 9 artiklan 1 kohtaa, jossa säädetään vesipalveluista aiheutuvien kustannusten kattamista koskevasta periaatteesta ja veden eri käyttötarkoitusten saattamisesta taloudelliseen tasapainoon, tulkittava siten, että se on esteenä sille, että sisämaan veden käyttämisestä sähkön tuotantoon aletaan kantaa käsiteltävässä asiassa riitautetun kaltaista maksua, joka ei kannusta vesivarojen tehokkaaseen käyttöön, johon ei sisälly järjestelyjä julkisessa omistuksessa olevien vesivarojen säilyttämiseksi ja suojelemiseksi ja jonka määrän laskeminen ei liity mitenkään tuotantolaitosten kykyyn tuottaa vahinkoa julkisessa omistuksessa oleville vesivaroille vaan perustuu vain ja yksinomaan niiden kykyyn tuottaa tuloja valtiolle?

               2)

               Onko käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan vedenottomaksun kaltainen maksu, jota kannetaan ainoastaan usealle eri autonomiselle alueelle ulottuvissa vesipiireissä toimivilta vesivoimalaitoksilta mutta ei konsessionhaltijoilta autonomisten alueiden sisäisissä vesipiireissä ja ainoastaan vesivoimatekniikkaa käyttäviltä laitoksilta mutta ei muita tekniikoita käyttäviltä voimalaitoksilta, yhteensopiva sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annetun direktiivin 2009/72/EY (2) 3 artiklan 1 kohdassa vahvistetun yrityksiä koskevan syrjintäkiellon periaatteen kanssa?

               3)

               Onko SEUT 107 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että riidanalaisen maksun kaltaisen vedenottomaksun kantamista sellaisten vesivoiman tuottajien vahingoksi, jotka toimivat usealle eri autonomiselle alueelle ulottuvissa vesipiireissä, on pidettävä kiellettynä valtiontukena, koska käyttöön otetussa järjestelmässä tätä maksua kannetaan samaa tekniikkaa käyttäviltä laitoksilta epäsymmetrisesti sen mukaan, millä alueella laitos sijaitsee, ja koska sitä ei kanneta muita energialähteitä käyttäviltä sähköntuottajilta?

      (1)  Yhteisön vesipolitiikan puitteista 23.10.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/EY (EYVL 2000, L 327, s. 1).

      (2)  Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.6.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/72/EY (EUVL 2009, L 211, s. 55).


201805250261897462018/C 200/282072018CJC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180322222321Asia C-207/18: Kanne 22.3.2018 – Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta
 ---documentbreak--- C2002018FI2210120180322FI0028221232Kanne 22.3.2018 – Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-207/18)2018/C 200/28Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: É. Gippini Fournier, G. von Rintelen ja J. Samnadda)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta

      Vaatimukset

            —

            Unionin tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, ettei Espanjan kuningaskunta ole noudattanut tekijänoikeuden ja lähioikeuksien kollektiivisesta hallinnoinnista sekä usean valtion alueen kattavasta musiikkiteosten oikeuksien lisensioinnista verkkokäyttöä varten sisämarkkinoilla 26.2.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/26/EU 43 artiklassa säädettyjä velvollisuuksiaan, koska se ei ollut 10.4.2016 mennessä antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ei ole ainakaan ilmoittanut niitä komissiolle.

            —

            Espanjan kuningaskunnan on SEUT 260 artiklan 3 kohdan perusteella maksettava uhkasakko, jonka määrä on 123928,64 euroa päivässä, sen tuomion antamispäivästä lukien, jolla todetaan, ettei se ole toteuttanut direktiivin 2014/26/EU noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä tai ettei se ainakaan ole ilmoittanut niitä komissiolle.

            —

            Espanjan kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Direktiivin 2014/26/EU 43 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 10 päivänä huhtikuuta 2016 ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
   Koska Espanjan kuningaskunta ei ole pannut direktiiviä 2014/26/EU kokonaisuudessaan täytäntöön eikä se ole ilmoittanut komissiolle täytäntöönpanotoimenpiteitä, komissio on päättänyt panna tämän kanteen vireille unionin tuomioistuimessa.
   Komissio vaatii, että Espanjan kuningaskunta velvoitetaan tässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivästä lukien maksamaan joka päivä määrältään 123928,64 euron suuruisen uhkasakon, jota laskettaessa on otettu huomioon rikkomisen vakavuus, kesto ja varoittava vaikutus suhteessa kyseisen jäsenvaltion maksukykyyn.


201805250051897382018/C 200/17652017CJC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180419141411Asia C-65/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 19.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Corte suprema di cassazione – Italia) – Oftalma Hospital Srl v. Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi (CIOV) ja Regione Piemonte (Ennakkoratkaisupyyntö — Julkiset palveluhankinnat — Terveydenhoito- ja sosiaalipalvelut — Sopimuspuolen valinta noudattamatta julkisten hankintojen tekemisestä annettuja sääntöjä — Avoimuusperiaatteen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattamista koskeva vaatimus — Käsite ”varma rajat ylittävä intressi” — Direktiivi 92/50/ETY — 27 artikla)
 ---documentbreak--- C2002018FI1410120180419FI0017141141Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 19.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Corte suprema di cassazione – Italia) – Oftalma Hospital Srl v. Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi (CIOV) ja Regione Piemonte
   (Asia C-65/17) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Julkiset palveluhankinnat — Terveydenhoito- ja sosiaalipalvelut — Sopimuspuolen valinta noudattamatta julkisten hankintojen tekemisestä annettuja sääntöjä — Avoimuusperiaatteen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattamista koskeva vaatimus — Käsite ”varma rajat ylittävä intressi” — Direktiivi 92/50/ETY — 27 artikla)”2018/C 200/17Oikeudenkäyntikieli: italia
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Corte suprema di cassazione

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Oftalma Hospital Srl

      Vastaajat: Commissione Istituti Ospitalieri Valdesi (CIOV) ja Regione Piemonte

      Muu osapuoli: Azienda Sanitaria Locale di Torino (TO1)

      Tuomiolauselma

            1)

            Hankintaviranomainen on silloin, kun se tekee julkista palveluhankintaa koskevan sopimuksen, joka kuuluu julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18.6.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/50/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 13.10.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/52/EY, 9 artiklan soveltamisalaan ja johon sovelletaan tämän seurauksena lähtökohtaisesti vain kyseisen direktiivin 14 ja 16 artiklaa, kuitenkin velvollinen noudattamaan myös EUT-sopimuksen perustavanlaatuisia sääntöjä ja yleisiä periaatteita, erityisesti yhdenvertaisen kohtelun ja kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän kiellon periaatteita sekä niistä johtuvaa avoimuusvelvollisuutta, jos hankintasopimuksella oli sen tekoajankohtana varma rajat ylittävä luonne, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava.

            2)

            Direktiivin 92/50 27 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että sitä ei sovelleta kyseisen direktiivin liitteeseen I B kuuluvia palveluja koskevia julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin.

      (
         1
      )	EUVL C 144, 8.5.2017.


201805250061897522018/C 200/18752017CJC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180419141522Asia C-75/17 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 19.4.2018 – Valittajana Fiesta Hotels & Resorts SL sekä muina osapuolina Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Residencial Palladium SL (Muutoksenhaku — EU-tavaramerkki — Asetus (EY) N:o 207/2009 — 8 artiklan 4 kohta — 65 artikla — Rekisteröimätön liikenimi GRAND HOTEL PALLADIUM — Kuviomerkki, joka sisältää sanaosat PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA — Aikaisempaan, kansallisen lainsäädännön nojalla saatuun oikeuteen perustuva mitättömyysvaatimus — Edellytykset — Merkki, jonka ulottuvuus ei ole vain paikallinen — Oikeus kieltää myöhemmän tavaramerkin käyttäminen)
 ---documentbreak--- C2002018FI1420120180419FI0018142152Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 19.4.2018 – Valittajana Fiesta Hotels & Resorts SL sekä muina osapuolina Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Residencial Palladium SL
   (Asia C-75/17 P) (
         1
      )
   ”(Muutoksenhaku — EU-tavaramerkki — Asetus (EY) N:o 207/2009 — 8 artiklan 4 kohta — 65 artikla — Rekisteröimätön liikenimi GRAND HOTEL PALLADIUM — Kuviomerkki, joka sisältää sanaosat PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA — Aikaisempaan, kansallisen lainsäädännön nojalla saatuun oikeuteen perustuva mitättömyysvaatimus — Edellytykset — Merkki, jonka ulottuvuus ei ole vain paikallinen — Oikeus kieltää myöhemmän tavaramerkin käyttäminen)”2018/C 200/18Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset

      Valittaja: Fiesta Hotels & Resorts SL (edustajat: J.-B. Devaureix ja J. C. Erdozain López, abogados)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: J. Crespo Carrillo ja D. Botis) ja Residencial Palladium SL (edustaja: D. Solana Giménez, abogado)

      Tuomiolauselma

            1)

            Valitus hylätään.

            2)

            Fiesta Hotels & Resorts SL velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 151, 15.5.2017.


201806150591955012018/C 231/482682018TC23120180702FI01FIINFO_JUDICIAL20180427383811Asia T-268/18: Kanne 27.4.2018 – Sandrone v. EUIPO – J. Garcia Carrion (Luciano Sandrone)
 ---documentbreak--- C2312018FI3810120180427FI0048381381Kanne 27.4.2018 – Sandrone v. EUIPO – J. Garcia Carrion (Luciano Sandrone)
   (Asia T-268/18)2018/C 231/48Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Luciano Sandrone (Barolo, Italia) (edustaja: asianajaja A. Borra)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: J. Garcia Carrion SA (Jumilla, Espanja)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-sanamerkki Luciano Sandrone – Rekisteröintihakemus nro 14 416 598

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 26.2.2018 asiassa R 1207/2017-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

   Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallista käyttöä ei ole näytetty asetuksen (EU) 2017/1001 42 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti.
   Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


201806150851955162018/C 231/225842013TC23120180702FI01FIINFO_JUDICIAL20180517192021Asia T-584/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.5.2018 – BASF Agro ym. v. komissio (Kasvinsuojeluaineet — Tehoaine fiproniili — Hyväksymisen tarkistaminen — Asetuksen (EY) N:o 1107/2009 21 artikla — Kyseistä tehoainetta sisältävillä kasvinsuojeluaineilla käsiteltyjen siementen käytön ja myynnin kieltäminen — Asetuksen N:o 1107/2009 49 artiklan 2 kohta — Ennalta varautumisen periaate — Vaikutustenarviointi)
 ---documentbreak--- C2312018FI1910120180517FI0022191202Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.5.2018 – BASF Agro ym. v. komissio
   (Asia T-584/13) (
         1
      )
   ”(Kasvinsuojeluaineet — Tehoaine fiproniili — Hyväksymisen tarkistaminen — Asetuksen (EY) N:o 1107/2009 21 artikla — Kyseistä tehoainetta sisältävillä kasvinsuojeluaineilla käsiteltyjen siementen käytön ja myynnin kieltäminen — Asetuksen N:o 1107/2009 49 artiklan 2 kohta — Ennalta varautumisen periaate — Vaikutustenarviointi)”2018/C 231/22Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantajat: BASF Agro BV (Arnhem, Alankomaat) ja kuusi muuta kantajaa, joiden nimet luetellaan tuomion liitteessä (edustajat: asianajajat J.-P. Montfort ja M. Peristeraki)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Ondrůšek ja G. von Rintelen)

      Väliintulijat, jotka tukevat kantajien vaatimuksia: European Crop Protection Association (ECPA) (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat I. de Seze ja É. Mullier sekä barrister D. Abrahams) ja European Seed Association (ESA) (Bryssel) (edustajat: aluksi asianajajat P. de Jong, P. Vlaemminck ja B. Van Vooren, sittemmin asianajajat P. de Jong, K. Claeyé ja E. Bertolotto)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV (Soltau, Saksa), Österreichischer Erwerbsimkerbund (Großebersdorf, Itävalta) ja Österreichischer Imkerbund (ÖIB) (Wien, Itävalta) (edustajat: asianajajat A. Willand ja B. Tschida)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 muuttamisesta siltä osin kuin on kyse tehoaineen fiproniili hyväksymisedellytyksistä sekä kyseistä tehoainetta sisältävillä kasvinsuojeluaineilla käsiteltyjen siementen käytön ja myynnin kieltämisestä 14.8.2013 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 781/2013 (EUVL 2013, L 219, s. 22) kumoamiseksi.

      Tuomiolauselma

            1)

            Täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 muuttamisesta siltä osin kuin on kyse tehoaineen fiproniili hyväksymisedellytyksistä sekä kyseistä tehoainetta sisältävillä kasvinsuojeluaineilla käsiteltyjen siementen käytön ja myynnin kieltämisestä 14.8.2013 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 781/2013 1, 3 ja 4 artikla kumotaan.

            2)

            Kanne hylätään muilta osin.

            3)

            Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan BASF Agro BV:n ja muiden kantajien, joiden nimet luetellaan liitteessä, sekä European Crop Protection Associationin (ECPA) ja European Seed Associationin (ESA) oikeudenkäyntikulut.

            4)

            Deutscher Berufs- und Erwerbsimkerbund eV, Österreichischer Erwerbsimkerbund ja Österreichischer Imkerbund (ÖIB) vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (
         1
      )	EUVL C 9, 11.1.2014.


201806220171970682018/C 240/333072018CJC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180507293132Asia C-307/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Competition Appeal Tribunal, London (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 7.5.2018 – Generics (UK) Ltd, GlaxoSmithKline plc, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, formerly Zoetis Products LLC, Actavis UK Ltd ja Merck KGaA v. Competition and Markets Authority
 ---documentbreak--- C2402018FI2920120180507FI0033292313Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Competition Appeal Tribunal, London (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 7.5.2018 – Generics (UK) Ltd, GlaxoSmithKline plc, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, formerly Zoetis Products LLC, Actavis UK Ltd ja Merck KGaA v. Competition and Markets Authority
   (Asia C-307/18)2018/C 240/33Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Competition Appeal Tribunal, London

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Generics (UK) Ltd, GlaxoSmithKline plc, Xellia Pharmaceuticals ApS, Alpharma, LLC, formerly Zoetis Products LLC, Actavis UK Ltd ja Merck KGaA

      Vastapuoli: Competition and Markets Authority

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Potentiaalinen kilpailu

            1)

            Onko lääkevalmisteelle myönnetyn patentin haltijaa ja rinnakkaisvalmisteen valmistajaa (jäljempänä rinnakkaisvalmistaja), joka pyrkii saattamaan markkinoille lääkevalmisteen rinnakkaisvalmisteen, pidettävä [SEUT] 101 artiklan 1 kohdan kannalta potentiaalisina kilpailijoina, kun osapuolet käyvät ”vilpittömässä mielessä” oikeudenkäyntiä siitä, onko patentti pätevä ja/tai loukkaako rinnakkaisvalmiste patenttia?

            2)

            Onko ensimmäiseen kysymykseen vastattava eri tavalla, jos

                     a)

                     riidan osapuolten välillä on vireillä asiaa koskeva oikeudenkäynti ja/tai

                     b)

                     patentinhaltija on saanut väliaikaisen kieltomääräyksen, jossa rinnakkaisvalmistajaa kielletään saattamasta rinnakkaisvalmistettaan markkinoille ennen kyseisen oikeudenkäynnin päättymistä, ja/tai

                     c)

                     patentinhaltija pitää rinnakkaisvalmistajaa potentiaalisena kilpailijana?

      Tarkoitukseen perustuva kilpailunrajoitus

            3)

            Kun vireillä on oikeudenkäynti, joka koskee lääkevalmisteelle myönnetyn patentin pätevyyttä ja sitä, loukkaako rinnakkaisvalmiste tätä patenttia, ja kun ei ole mahdollista määrittää, millä todennäköisyydellä jompikumpi asianosaisista voittaisi asian, onko kyseessä SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ”tarkoitukseen perustuva” kilpailunrajoitus, jos asianosaiset sopivat riita-asian tekemällä sopimuksen, jossa

                     a)

                     rinnakkaisvalmistaja sitoutuu olemaan saattamatta rinnakkaisvalmistettaan markkinoille ja jatkamatta patentin pätevyyden riitauttamista sopimuksen voimassaoloaikana (joka on yhtä pitkä kuin patentin jäljellä oleva voimassaoloaika) ja

                     b)

                     patentinhaltija sitoutuu tekemään rinnakkaisvalmistajalle varojen siirron, jonka määrä on huomattavasti suurempi kuin näin vältetyt oikeudenkäyntikulut (hallinnointiin kuluva aika ja keskeytys mukaan luettuina) ja joka ei ole patentinhaltijalle luovutetuista tavaroista tai suoritetuista palveluista suoritettava maksu?

            4)

            Onko kolmanteen kysymykseen vastattava eri tavalla, jos

                     a)

                     rinnakkaisvalmistajaan kohdistuvan rajoituksen laajuus ei ylitä riidanalaisen patentin soveltamisalaa ja/tai

                     b)

                     rinnakkaisvalmistajalle siirrettyjen varojen määrä voi olla pienempi kuin voitto, jonka se olisi saanut, jos se olisi sen sijaan voittanut patenttia koskevan riita-asian tuomioistuimessa ja saattanut markkinoille itsenäisen rinnakkaisvalmisteen?

            5)

            Onko kolmanteen ja neljänteen kysymykseen vastattava eri tavalla, jos sopimuksessa määrätään, että patentinhaltija toimittaa rinnakkaisvalmistajalle merkittävän mutta rajoitetun määrän hyväksyttyä rinnakkaisvalmistetta, ja jos sopimuksesta

                     a)

                     ei aiheudu merkittävää kilpailupainetta patentinhaltijan perimiin hintoihin mutta

                     b)

                     sillä on kuluttajien kannalta joitain hyötyjä, joita nämä eivät olisi saaneet, jos patentinhaltija olisi voittanut riita-asian tuomioistuimessa, mutta jotka ovat huomattavasti vähäisempiä kuin rajoittamattoman kilpailun hyödyt, joita olisi koitunut rinnakkaisvalmisteen itsenäisestä markkinoilletulosta siinä tapauksessa, että rinnakkaisvalmistaja olisi voittanut riita-asian tuomioistuimessa, vai onko tällä merkitystä ainoastaan SEUT 101 artiklan 3 kohdan mukaisen arvioinnin kannalta?

      Vaikutukseen perustuva kilpailunrajoitus

            6)

            Onko kolmannessa, neljännessä ja viidennessä kysymyksessä kuvatuissa olosuhteissa kyse SEUT 101 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta vaikutukseen perustuvasta kilpailunrajoituksesta, vai edellyttääkö tämä tuomioistuimen toteamusta siitä, että ellei asiaa olisi sovittu,

                     a)

                     rinnakkaisvalmistaja olisi todennäköisesti voittanut patenttia koskevan riita-asian tuomioistuimessa (ts. oli alle 50 prosentin mahdollisuus, että patentti oli pätevä ja että sitä loukattiin); vaihtoehtoisesti

                     b)

                     asianosaiset olisivat todennäköisesti tehneet vähemmän rajoittavan sovintosopimuksen (ts. vähemmän rajoittavan sovinnon mahdollisuus oli yli 50 prosenttia)?

      Markkinoiden määrittäminen

            7)

            Jos patentoitu lääkevalmiste voidaan potilaan hoidossa korvata useilla muilla samaan ryhmään kuuluvilla lääkkeillä ja jos väitetyn SEUT 102 artiklassa tarkoitetun määräävän aseman väärinkäytön muodostaa patentinhaltijan menettely, jolla suljetaan kyseisen lääkkeen rinnakkaisvalmisteet tehokkaasti pois markkinoilta, onko nämä rinnakkaisvalmisteet otettava huomioon merkityksellisten tuotemarkkinoiden määrittämisessä, vaikka niitä ei voitaisi saattaa markkinoille laillisesti ennen patentin voimassaolon päättymistä, jos (mikä on epävarmaa) patentti on pätevä ja sitä loukattiin näillä rinnakkaisvalmisteilla?

      Väärinkäyttö

            8)

            Kolmannessa, neljännessä ja viidennessä kysymyksessä kuvatuissa olosuhteissa, jos patentinhaltijalla on määräävä markkina-asema, merkitseekö sen menettely tällaista sopimusta tehtäessä SEUT 102 artiklassa tarkoitettua väärinkäyttöä?

            9)

            Onko kahdeksanteen kysymykseen vastattava eri tavalla, jos patentinhaltija tekee tämän tyyppisen sopimuksen välttääkseen oikeudenkäynnin vireille panemisen eikä jo vireille pannun oikeudenkäynnin sopimiseksi?

            10)

            Onko kahdeksanteen tai yhdeksänteen kysymykseen vastattava eri tavalla, jos

                     a)

                     patentinhaltijan strategiana on tehdä useita tällaisia sopimuksia rinnakkaisvalmisteiden rajoittamattomaan markkinoilletuloon liittyvän riskin estämiseksi ja

                     b)

                     ensimmäisestä tällaisesta sopimuksesta seuraa, että niiden kansallisten järjestelyjen, joiden mukaisesti terveydenhuoltoviranomaiset korvaavat apteekeille näille lääkevalmisteiden hankkimisesta aiheutuneet kustannukset, rakenteen vuoksi kyseisen lääkevalmisteen korvattavuutta on alennettu, mistä syntyy huomattavia säästöjä terveydenhuoltoviranomaisille (vaikkakin nämä säästöt ovat huomattavasti pienemmät kuin ne, joita syntyisi rinnakkaisvalmisteen itsenäisestä markkinoilletulosta sen jälkeen, kun rinnakkaisvalmistaja on voittanut patenttia koskevan riita-asian tuomioistuimessa), ja

                     c)

                     nämä säästöt eivät olleet asianosaisten tarkoituksena, kun ne tekivät kyseisiä sopimuksia?


201806220251970762018/C 240/066422016CJC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL201805175511Asia C-642/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 17.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Junek Europ-Vertrieb GmbH v. Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG (Ennakkoratkaisupyyntö — Immateriaalioikeudet — Tavaramerkkioikeus — Asetus (EY) N:o 207/2009 — 13 artikla — Tavaramerkkiin perustuvan oikeuden sammuminen — Rinnakkaistuonti — Tavaramerkillä varustetun tuotteen uudelleen pakkaaminen — Uuden etiketin lisääminen — Lääkinnällisiin laitteisiin sovellettavat edellytykset)
 ---documentbreak--- C2402018FI510120180517FI00065151Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 17.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Junek Europ-Vertrieb GmbH v. Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG
   (Asia C-642/16) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Immateriaalioikeudet — Tavaramerkkioikeus — Asetus (EY) N:o 207/2009 — 13 artikla — Tavaramerkkiin perustuvan oikeuden sammuminen — Rinnakkaistuonti — Tavaramerkillä varustetun tuotteen uudelleen pakkaaminen — Uuden etiketin lisääminen — Lääkinnällisiin laitteisiin sovellettavat edellytykset)”2018/C 240/06Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Junek Europ-Vertrieb GmbH

      Vastaaja: Lohmann & Rauscher International GmbH & Co. KG

      Tuomiolauselma

   [Euroopan unionin] tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 13 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että tavaramerkin haltijalla ei ole oikeutta estää rinnakkaistuojaa myymästä lääkinnällistä laitetta edelleen alkuperäisessä sisemmässä ja ulommassa pakkauksessa, kun maahantuoja on lisännyt siihen pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen ylimääräisen etiketin, jonka sisällöstä, tehtävästä, koosta, ulkoasusta ja sijainnista ei aiheudu vaaraa tavaramerkillä varustetun lääkinnällisen laitteen alkuperätakuulle.
   (
         1
      )	EUVL C 104, 3.4.2017.


201806220781970272018/C 240/653112018TC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180517565611Asia T-311/18: Kanne 17.5.2018 – Buck v. EUIPO – Unger Holding GmbH (BUCK)
 ---documentbreak--- C2402018FI5610120180517FI0065561561Kanne 17.5.2018 – Buck v. EUIPO – Unger Holding GmbH (BUCK)
   (Asia T-311/18)2018/C 240/65Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Društvo za proizvodnju inženjering i usluge Buck d.o.o. (Belgrad, Serbia) (edustaja: asianajaja I. Lázaro Betancor)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Unger Holding GmbH (Herne, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Euroopan unionin nimeävän, punavalkoisen kuviomerkin BUCK kansainvälinen rekisteröinti – Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti nro 1 218 386

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 7.3.2018 asiassa R 1024/2017-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

            —

            Asetuksen (EU) 2017/1001 47 artiklan 2 kohdan rikkominen

            —

            Asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen


201806220361970382018/C 240/343302018CJC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180507313331Asia C-330/18 P: Valitus, jonka Bruno Gollnisch on tehnyt 7.5.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-624/16, Gollnisch v. parlamentti, 7.3.2018 antamasta tuomiosta
 ---documentbreak--- C2402018FI3110120180507FI0034311333Valitus, jonka Bruno Gollnisch on tehnyt 7.5.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-624/16, Gollnisch v. parlamentti, 7.3.2018 antamasta tuomiosta
   (Asia C-330/18 P)2018/C 240/34Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Valittaja: Bruno Gollnisch (edustaja: B. Bonnefoy-Claudet, avocat)

      Muu osapuoli: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

   Valituksenalaista tuomiota koskevat vaatimukset

            —

            unionin yleisen tuomioistuimen 7.3.2018 antama tuomio T-624/16 on kumottava

            —

            kysymykset, jotka on esitetty oikeuskäytännön osalta, on ratkaistava lain mukaisesti

            —

            asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimen asian ratkaisemiseksi uudelleen

            —

            valittajalle on myönnettävä 12500 euroa korvauksena oikeudenkäyntikuluista muutoksenhakumenettelyn yhteydessä

            —

            parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Vaatimukset, jotka esitetään siinä tapauksessa, että valitus hyväksytään

            —

            pääasia on ratkaistava, jos unionin tuomioistuin katsoo, että sillä on riittävät tiedot

            —

            Euroopan parlamentin pääsihteerin 1.7.2016 tekemä päätös sekä tiedoksianto ja täytäntöönpanotoimenpiteet, jotka sisältyvät varainhoidosta vastaavan pääjohtajan 6.7.2016 päivättyyn kirjeeseen ja 5.7.2016 päivättyyn veloitusilmoitukseen nro 2016–914, on kumottava

            —

            valittajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset on hyväksyttävä

            —

            valittajalle on myönnettävä 20000 euroa korvauksena hänelle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä

            —

            parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

      Toissijaiset vaatimukset

            —

            asian käsittelyä on lykättävä, kunnes Ranskassa vireille pannut rikosoikeudenkäynnit saatetaan päätökseen

            —

            on päätettävä, että pääsihteerin päätöksen täytäntöönpanoa lykätään tällä välin ja että tältä osin perityt summat palautetaan valittajalle kokonaisuudessaan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

            1.

            Ensimmäinen valitusperuste, joka koskee pääsihteerin toimivallan puuttumista ja parlamentin työjärjestyksen 25 artiklan 3 kohdan rikkomista
            Valituksenalaisessa tuomiossa myönnetään pääsihteerille päätöksentekovalta ja valtuutetaan hänet päättämään yksin, että jokin maksu on perusteeton, kun taas säännösten sanamuodon ja aikaisemman oikeuskäytännön mukaisesti hänellä on vain asian selvittämistä, ehdotusten tekemistä ja täytäntöönpanoa koskeva toimivalta.

            2.

            Toinen valitusperuste, joka koskee ”una via electa” –periaatteen ja sen periaatteen loukkaamista, jonka mukaan riita-asioiden oikeudenkäynnissä on odotettava rikosoikeudenkäynnin ratkaisua
            Valituksenalaisessa tuomiossa katsotaan virheellisesti, että periaate, johon oli vedottu, kuuluu kansallisen oikeuden, ei unionin oikeuden alaan ja että kyseessä olevassa asiassa ei ollut kyse rikosasiasta.

            3.

            Kolmas valitusperuste, joka koskee puolustautumisoikeuksien loukkaamista
            Valituksenalaisessa tuomiossa 1) jätettiin tunnustamatta valittajan perusoikeus tulla kuulluksi, koska häneltä evättiin tämä oikeus koko menettelyn ajan, 2) hyväksyttiin luonnehdinta, jonka parlamentin hallinto teki pelkkien epäilyjen perusteella, vaikka kyse oli valittajasta kyseisen menettelyn aikana esitetyistä perusteettomista väitteistä ja vaikka näiden väitteiden vaihtuvuus ja epätäsmällisyys oli esteenä tehokkaalle puolustautumiselle, 3) jätettiin ottamatta huomioon seuraukset, joita aiheutui siitä, että hallinto jätti vastaamatta valittajan kirjeisiin, joissa tämä tiedusteli, minkä tyyppistä näyttöä hänen odotettiin esittävän avustajansa työstä.

            4.

            Neljäs valitusperuste, joka koskee syrjintää ja fumus persecutionisia sekä todistustaakan virheellistä kääntymistä
            Valituksenalaisessa tuomiossa ei määritelty syrjintää ja fumus persecutionisia merkitsevää menettelyä tällaisiksi, ja siinä katsottiin, ettei oikeuskäytäntöä, johon valittaja vetosi, voida soveltaa analogisesti tapauksiin, joissa on kyse poliittisesta syrjinnästä.

            5.

            Viides valitusperuste, joka koskee puutteellisia perusteluita ja perusoikeuskirjan 41 artiklan rikkomista
            Valituksenalaisessa tuomiossa katsottiin virheellisesti, että perusteettomien etujen palauttamista koskevan menettelyn välivaiheen asiakirjoilla ei ollut oikeudellista arvoa kyseisen menettelyn pätevyyden ja näin ollen lopullisen päätöksen pätevyyden kannalta. Valituksenalaisessa tuomiossa ei siis tehty johtopäätöksiä siitä, ettei valittaja voinut tietää, miten hän olisi voinut esittää näyttöä siitä, ettei rikkomista ollut tapahtunut, koska perustelut olivat vaihtelevat ja koska hallinto jätti vastaamatta hänen esittämiinsä täsmennyspyyntöihin.

            6.

            Kuudes valitusperuste, joka koskee oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden loukkaamista
            Valituksenalaisessa tuomiossa katsottiin, että parlamentin jäsenen tarve säilyttää avustajiensa työtä koskevat todisteet ei ole taannehtiva eikä sitova.

            7.

            Seitsemäs valitusperuste, joka koskee näytön virheellistä luonnehdintaa, tosiseikkojen vääristämistä ja ristiriitaisia perusteluita
            Valituksenalaisessa tuomiossa laadittiin yksipuolisesti, jälkikäteen, ilman oikeusperustaa ja epäjohdonmukaisesti teoria siitä, mitkä avustajan työtä koskevat todisteet on tunnustettu ja hyväksytty, hylättiin mielivaltaisesti valittajan esittämät todisteet ja arvosteltiin valittajaa siitä, ettei hän esittänyt oikeudenkäynnin kuluessa uusia todisteita.

            8.

            Kahdeksas valitusperuste, joka koskee suhteellisuusperiaatteen loukkaamista
            Valituksenalaisessa tuomiossa katsotaan yhtäältä, että soveltamisohjeissa ei jätetä pääsihteerille minkäänlaista harkintavaltaa päätöksen tekemistä varten ja toisaalta, että valittaja ei esittänyt riittäviä väitteitä soveltamisohjeita tai niitä asiakirjoja vastaan, joille ne perustuvat.


201806220411970822018/C 240/663122018TC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180514565722Asia T-312/18: Kanne 14.5.2018 – Dentsply De Trey v. EUIPO – IDS (AQUAPRINT)
 ---documentbreak--- C2402018FI5620120180514FI0066562572Kanne 14.5.2018 – Dentsply De Trey v. EUIPO – IDS (AQUAPRINT)
   (Asia T-312/18)2018/C 240/66Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Dentsply De Trey GmbH (Konstanz, Saksa) (edustaja: S. Clark, solicitor)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: IDS SpA (Savona, Italia)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki AQUAPRINT – Rekisteröintihakemus nro 12 272 407

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 26.2.2018 asiassa R 1438/2017-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen paitsi siltä osin kuin valituslautakunta on katsonut, että tavarat ovat samoja tai samankaltaisia ja että kohdeyleisö on erikoistunut hammaslääketieteen alaan;

            —

            velvoittaa unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan nojalla EUIPO:n ja mahdollisen väliintulijan korvaamaan Dentsplylle tästä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut;

            —

            muuttaa päätöstä myös oikeudenkäyntikulujen korvaamista koskevin osin ja määrää unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan nojalla EUIPO:n velvoittamaan asian hävinneen väliintulijan korvaamaan valituslautakunnassa ja väiteosastossa käydyistä menettelyissä aiheutuneet kulut.

      Kanneperusteet

            —

            Asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu

            —

            Asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohtaa on rikottu.


201806220691970212018/C 240/355772015TC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180529343411Asia T-577/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.5.2018 – Uribe-Etxebarría Jiménez v. EUIPO – Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki SHERPA — Aikaisempi kansallinen sanamerkki SHERPA — Osittainen mitättömäksi julistaminen — Riidan kohde valituslautakunnassa — Tavaramerkin tosiasiallinen käyttö — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 47 artiklan 2 kohta) — Asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 60 artiklan 2 kohdan a alakohta) — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta (joista on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta))
 ---documentbreak--- C2402018FI3410120180529FI0035341341Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.5.2018 – Uribe-Etxebarría Jiménez v. EUIPO – Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA)
   (Asia T-577/15) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki SHERPA — Aikaisempi kansallinen sanamerkki SHERPA — Osittainen mitättömäksi julistaminen — Riidan kohde valituslautakunnassa — Tavaramerkin tosiasiallinen käyttö — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 47 artiklan 2 kohta) — Asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan a alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 60 artiklan 2 kohdan a alakohta) — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta (joista on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta))”2018/C 240/35Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset

      Kantaja: Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez (Erandio, Espanja) (edustaja: asianajaja M. Esteve Sanz)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Núcleo de comunicaciones y control, SL (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat P. López Ronda, G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal ja E. Armero Lavie)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kumoamiskanne, joka on nostettu EUIPO:n toisen valituslautakunnan 17.7.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 1135/2014-2) ja joka koskee Núcleo de comunicaciones y controlin ja Uribe-Etxebarría Jiménezin välistä mitättömyysmenettelyä.

      Tuomiolauselma

            1)

            Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) toisen valituslautakunnan 17.7.2015 tekemä päätös (asia R 1135/2014-2) kumotaan siltä osin kuin se koskee riidanalaisen tavaramerkin kattamia luokkaan 9 kuuluvia tavaroita.

            2)

            Kanne hylätään muilta osin.

            3)

            EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan yksi kolmasosa Xabier Uribe-Etxebarría Jiménezin oikeudenkäyntikuluista.

            4)

            Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez vastaa kahdesta kolmasosasta omia oikeudenkäyntikulujaan.

            5)

            Núcleo de comunicaciones y control, SL vastata omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (
         1
      )	EUVL C 406, 7.12.2015.


201806220681970452018/C 240/491972017TC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180504444411Asia T-197/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 4.5.2018 – Abel ym. v. komissio (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Ympäristö — Komission antama asetus kevyiden henkilö- ja hyötyajoneuvojen epäpuhtauspäästöistä — Vaatimus kantajille aiheutuneiden aineellisten ja aineettomien vahinkojen korvaamisesta — Todellisen ja varman vahingon puuttuminen — Tilanne, jossa voi aiheutua aineetonta vahinkoa kenelle tahansa — Korvattavissa olevan vahingon puuttuminen — Hakemus määräyksen antamiseksi)
 ---documentbreak--- C2402018FI4410120180504FI0049441441Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 4.5.2018 – Abel ym. v. komissio
   (Asia T-197/17) (
         1
      )
   ”(Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Ympäristö — Komission antama asetus kevyiden henkilö- ja hyötyajoneuvojen epäpuhtauspäästöistä — Vaatimus kantajille aiheutuneiden aineellisten ja aineettomien vahinkojen korvaamisesta — Todellisen ja varman vahingon puuttuminen — Tilanne, jossa voi aiheutua aineetonta vahinkoa kenelle tahansa — Korvattavissa olevan vahingon puuttuminen — Hakemus määräyksen antamiseksi)”2018/C 240/49Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantajat: Marc Abel (Montreuil, Ranska) ja 1428 muuta kantajaa, joiden nimet mainitaan määräyksen liitteessä (edustaja: asianajaja J. Assous)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J.-F. Brakeland, M. Huttunen ja A. Becker)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 268 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan korvausta niistä vahingoista, jotka kantajille ovat aiheutuneet asetuksen (EY) N:o 692/2008 muuttamisesta kevyiden henkilö- ja hyötyajoneuvojen päästöjen (Euro 6) osalta 20.4.2016 annetun komission asetuksen (EU) 2016/646 (EUVL 2016, L 109, s. 1) antamisen seurauksena.

      Määräysosa

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Marc Abel ja muut kantajat, joiden nimet mainitaan liitteessä, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 151, 15.5.2017.


201806220571970422018/C 240/673142018TC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180515575821Asia T-314/18: Kanne 15.5.2018 – Hashem ja Assi v. SRB
 ---documentbreak--- C2402018FI5710120180515FI0067571582Kanne 15.5.2018 – Hashem ja Assi v. SRB
   (Asia T-314/18)2018/C 240/67Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset

      Kantajat: Hashem Asad Mohammad Hashem (Amman, Jordania), Souhair H. B. Assi (Amman) (edustajat: asianajajat R. Vallina Hoset, A. Sellés Marco, C. Iglesias Megías ja A. Lois Perreau de Pinninck)

      Vastaaja: yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            toteamaan, että yhteinen kriisinratkaisuneuvosto on sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa, ja velvoittamaan tämän korvaamaan vahingon, joka kantajille on aiheutunut SRB:n toimenpiteistä ja laiminlyönneistä, joiden johdosta kantaja menetti kokonaan sijoituksensa BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A:n alisteisiin alemman etuoikeusluokan joukkovelkakirjalainoihin.

            —

            velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston maksamaan kantajille korvauksena kärsitystä vahingosta ensisijaisesti takaisin tehdyt sijoitukset eli 5571434,73 euroa Banco Popularin osakkeisiin, tai vaihtoehtoisesti ja toissijaisesti edelliseen nähden 2341142,51 euroa.

            —

            määräämään, että vaadittavalle määrälle on maksettava korkoa 7.6.2017 lähtien tämän kanteen ratkaisevan tuomion antamispäivään saakka.

            —

            määräämään, että vaadittavalle määrälle on tuomion antamispäivästä lukien ja siihen saakka, kunnes koko vaadittava määrä on maksettu, maksettava viivästyskorkoa, joka määräytyy Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioille vahvistaman korkotason mukaan, lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä.

            —

            velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samankaltaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-659/17, Vallina Fonseca v. SRB (2017 C 424, s. 42).


201806220451970562018/C 240/502062017TC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180516444522Asia T-206/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.5.2018 – Argus Security Projects v. komissio ja EUBAM Libya (Kumoamiskanne — Julkiset palveluhankinnat — Kilpailuun perustuva neuvottelumenettely — Turvallisuuspalvelujen suorittaminen unionin Libyassa toteutettavan yhdennetyn rajavalvonnan avustusoperaation yhteydessä — Tarjoajan tarjouksen hylkääminen ja toisen tarjoajan valinta hankintasopimuksen sopimuspuoleksi — Hankintasopimuksen sopimuspuolen valinnan jälkeen tapahtuneet seikat — Alkuperäisten hankintaehtojen olennainen muuttaminen — Selvästi täysin perusteeton kanne)
 ---documentbreak--- C2402018FI4420120180516FI0050442452Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.5.2018 – Argus Security Projects v. komissio ja EUBAM Libya
   (Asia T-206/17) (
         1
      )
   ”(Kumoamiskanne — Julkiset palveluhankinnat — Kilpailuun perustuva neuvottelumenettely — Turvallisuuspalvelujen suorittaminen unionin Libyassa toteutettavan yhdennetyn rajavalvonnan avustusoperaation yhteydessä — Tarjoajan tarjouksen hylkääminen ja toisen tarjoajan valinta hankintasopimuksen sopimuspuoleksi — Hankintasopimuksen sopimuspuolen valinnan jälkeen tapahtuneet seikat — Alkuperäisten hankintaehtojen olennainen muuttaminen — Selvästi täysin perusteeton kanne)”2018/C 240/50Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantaja: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Kypros) (edustajat: asianajajat T. Bontinck et A. Guillerme)

      Vastaajat: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre, P. Aalto ja L. Baumgart), Euroopan unionin Libyassa toteutettava yhdennetyn rajavalvonnan avustusoperaatio (EUBAM Libya) (edustaja: asianajaja E. Raoult)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, jossa vaaditaan kumoamaan EUBAM Libyan 24.1.2017 tekemä päätös olla hyväksymättä kantajan esittämää tarjousta sellaisen hankintasopimuksen sopimuspuolen valitsemiseksi toimitetussa kilpailuun perustuvassa neuvottelumenettelyssä, joka liittyy Libyassa toteutettavaa yhdennettyä rajavalvontaa koskevan EUBAM Libyan yhteydessä suoritettaviin turvallisuuspalveluihin (sopimus EUBAM-13-020), ja valita hankintasopimuksen sopimuspuoleksi Garda World Ltd

      Määräysosa

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Argus Security Projects Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 195, 19.6.2017.


201806220271970292018/C 240/07302017CJC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL201805175622Asia C-30/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 17.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Naczelny Sąd Administracyjny – Puola) – Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu v. Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu (Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Valmisteverot — Direktiivi 92/83/ETY — 3 artiklan 1 kohta — Alkoholi ja alkoholijuomat — Olut — Maustettu olut — Platoaste — Laskentatapa)
 ---documentbreak--- C2402018FI520120180517FI00075262Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 17.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Naczelny Sąd Administracyjny – Puola) – Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu v. Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu
   (Asia C-30/17) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Valmisteverot — Direktiivi 92/83/ETY — 3 artiklan 1 kohta — Alkoholi ja alkoholijuomat — Olut — Maustettu olut — Platoaste — Laskentatapa)”2018/C 240/07Oikeudenkäyntikieli: puola
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Dyrektor Izby Celnej w Poznaniu

      Vastaaja: Kompania Piwowarska S.A. w Poznaniu

      Tuomiolauselma

   Alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19.10.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/83/ETY 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että määritettäessä maustettujen oluiden veron perustetta platoasteikon mukaan huomioon on otettava kantavierteen kuivauute ilman käymisen jälkeen lisättyjä aromeita ja sokerisiirappia.
   (
         1
      )	EUVL C 161, 22.5.2017.


201806220421970162018/C 240/365662016TC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180517353511Asia T-566/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.5.2018 – Josefsson v. parlamentti (Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Toistaiseksi voimassa oleva työsopimus — Irtisanominen — Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan c alakohdan i alakohta — Ilmeinen arviointivirhe — Oikeus tulla kuulluksi — Hyvän hallinnon periaate — Huolenpitovelvollisuus)
 ---documentbreak--- C2402018FI3510120180517FI0036351351Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.5.2018 – Josefsson v. parlamentti
   (Asia T-566/16) (
         1
      )
   ”(Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Toistaiseksi voimassa oleva työsopimus — Irtisanominen — Muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 47 artiklan c alakohdan i alakohta — Ilmeinen arviointivirhe — Oikeus tulla kuulluksi — Hyvän hallinnon periaate — Huolenpitovelvollisuus)”2018/C 240/36Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Erik Josefsson (Malmö, Ruotsi) (edustajat: asianajajat T. Bontinck, A. Guillerme ja M. Forgeois)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: aluksi M. Dean ja L. Deneys, sitten M. Dean ja Í. Ní Riagáin Düro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jossa tuomioistuinta vaaditaan yhtäältä kumoamaan parlamentin työsopimusten tekemiseen toimivaltaisen viranomaisen kantajan kanssa väliaikaisena toimihenkilönä palvelukseen ottamisesta tehdyn sopimuksen irtisanomisesta 19.12.2014 tekemä päätös, ja toisaalta velvoittamaan korvaamaan kantajalle aiheutunut henkinen kärsimys

      Tuomiolauselma

            1)

            Euroopan parlamentin työsopimusten tekemiseen toimivaltaisen viranomaisen Erik Josefssonin palvelukseen ottamisesta väliaikaisena toimihenkilönä tehdyn sopimuksen 19.12.2014 irtisanomisesta tekemä päätös kumotaan.

            2)

            Kanne hylätään muilta osin.

            3)

            Parlamentti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 27, 25.1.2016 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-138/15, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


201806220201970712018/C 240/082292017CJC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL201805176611Asia C-229/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 17.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgericht Berlin – Saksa) – Evonik Degussa GmbH v. Saksan valtio (Ennakkoratkaisupyyntö — Ympäristö — Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä Euroopan unionissa — Jakaminen maksutta — Direktiivi 2003/87/EY — 10 a artikla — Liite I — Päätös 2011/278/EU — Liitteessä I oleva 2 kohta — Tuotteiden vertailuarvojen määrittäminen — Vedyn tuotanto — Tuotteen vertailuarvojen järjestelmän rajat vedylle — Menetelmä vedyn erottamiseksi korkean lämpöarvon kaasusta, johon jo sisältyy vetyä)
 ---documentbreak--- C2402018FI610120180517FI00086161Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 17.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgericht Berlin – Saksa) – Evonik Degussa GmbH v. Saksan valtio
   (Asia C-229/17) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Ympäristö — Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä Euroopan unionissa — Jakaminen maksutta — Direktiivi 2003/87/EY — 10 a artikla — Liite I — Päätös 2011/278/EU — Liitteessä I oleva 2 kohta — Tuotteiden vertailuarvojen määrittäminen — Vedyn tuotanto — Tuotteen vertailuarvojen järjestelmän rajat vedylle — Menetelmä vedyn erottamiseksi korkean lämpöarvon kaasusta, johon jo sisältyy vetyä)”2018/C 240/08Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgericht Berlin

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Evonik Degussa GmbH

      Vastaaja: Saksan valtio

      Tuomiolauselma

   Päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevien unionin laajuisten siirtymäsäännösten vahvistamisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan mukaisesti 27.4.2011 annetun komission päätöksen 2011/278/EU liitteessä I olevaa 2 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltainen menetelmä, jolla vetyä ei valmisteta kemiallisen synteesin avulla vaan pelkästään erottamalla kaasuseokseen jo sisältyvää vetyä, ei sisälly vedyn vertailutuotteen järjestelmän rajoihin. Asia olisi toisin vain siinä tapauksessa, että tämä menettely sekä liittyisi kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 23.4.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/29/EY, liitteessä I tarkoitettuun ”vedyn tuotantoon” että olisi teknisessä yhteydessä siihen.
   (
         1
      )	EUVL C 256, 7.8.2017.


201806220701970632018/C 240/514702017TC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180515454511Asia T-470/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.5.2018 – Sensotek v. EUIPO – Senso Tecnologie (senso tek) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin senso tek rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi EU-kuviomerkki SENSOTEC — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Selvästi täysin perusteeton kanne)
 ---documentbreak--- C2402018FI4510120180515FI0051451451Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.5.2018 – Sensotek v. EUIPO – Senso Tecnologie (senso tek)
   (Asia T-470/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin senso tek rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi EU-kuviomerkki SENSOTEC — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Selvästi täysin perusteeton kanne)”2018/C 240/51Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: Sensotek GmbH (Reichenbach an der Fils, Saksa) (edustaja: asianajaja J. Klink)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (asiamies: S. Hanne)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Senso Tecnologie Srl (Rooma, Italia)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 16.5.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1953/2016-2), joka koskee osapuolten Senso Tecnologie ja Sensotek välistä väitemenettelyä.

      Määräysosa

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Sensotek GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 309, 18.9.2017.


201806290221986342018/C 249/082392018CJC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL201804035621Asia C-239/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Thüringer Oberlandesgericht (Saksa) on esittänyt 3.4.2018 – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH v. Freistaat Thüringen
 ---documentbreak--- C2492018FI510120180403FI00085162Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Thüringer Oberlandesgericht (Saksa) on esittänyt 3.4.2018 – Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH v. Freistaat Thüringen
   (Asia C-239/18)2018/C 249/08Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Thüringer Oberlandesgericht

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Saatgut-Treuhandverwaltungs GmbH

      Vastaaja: Freistaat Thüringen

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Voidaanko asetuksen (EY) N:o 1768/95 (
                  1
               ) 11 artiklan 1 kohdan nojalla pyytää viranomaisilta tietoja, jotka koskevat pelkästään kasvilajeja, ilman, että tietopyynnössä pyydetään tietoja myös suojatusta lajikkeesta?

            2)

            Siinä tapauksessa, että ensimmäiseen kysymykseen vastataan siten, että tietoa voidaan pätevästi pyytää tällä tavalla:

                     a)

                     Liittyykö viranomainen asetuksen (EY) N:o 1768/95 11 artiklan 2 kohdassa (ensimmäinen luetelmakohta) tarkoitetulla tavalla maataloustuotannon valvontaan, kun viranomainen valvoo viljelijöille Euroopan unionin varoista annettavia tukia ja tallentaa tältä osin hakemuksen tehneiden viljelijöiden antamia tietoja, jotka koskevat myös (viljelykasvi)lajeja?

                     b)

                     Voiko viranomainen kieltäytyä antamasta pyydettyjä tietoja, jos tietojen toimittaminen edellyttää viranomaisella olevien tietojen työstämistä tai erittelyä kolmannen toimesta ja tämä maksaa noin 6000 euroa? Onko tältä osin merkitystä sillä, onko tietopyynnön esittäjä valmis korvaamaan syntyvät kustannukset?

      (
         1
      )	Yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2100/94 14 artiklan 3 kohdassa säädetyn maataloutta koskevan vapautuksen soveltamista koskevista säännöistä 24.7.1995 annettu komission asetus (EY) N:o 1768/95 (EYVL 1995, L 173, s. 14).


201806290241986752018/C 249/202902018CJC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180426141521Asia C-290/18: Kanne 26.4.2018 – Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta
 ---documentbreak--- C2492018FI1410120180426FI0020141152Kanne 26.4.2018 – Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta
   (Asia C-290/18)2018/C 249/20Oikeudenkäyntikieli: portugali
      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Costa de Oliveira ja C. Hermes)

      Vastaaja: Portugalin tasavalta

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin tuomioistuinta toteamaan, että

            —

            Portugalin tasavalta ei ole noudattanut luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 92/43/ETY (
                  1
               ) 4 artiklan 4 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole muodostanut seitsemää 7.12.2004 tehdyssä komission päätöksessä 2004/813/EY (
                  2
               ) hyväksyttyä Atlantin luonnonmaantieteellisellä vyöhykkeellä olevaa yhteisön tärkeänä pitämää aluetta ja 54:ää 19.7.2006 tehdyssä komission päätöksessä 2006/613/EY (
                  3
               ) hyväksyttyä Välimeren vyöhykkeen luonnonmaantieteellisellä alueella olevaa yhteisön tärkeänä pitämää aluetta erityisten suojelutoimien alueiksi mahdollisimman nopeasti ja viimeistään kuuden vuoden kuluessa

            —

            Portugalin tasavalta ei ole noudattanut luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 92/43/ETY 6 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia suojelutoimenpiteitä, jotka vastaavat mainitun direktiivin liitteen I luontotyyppien ja liitteessä II esitettyjen lajien ekologisia vaatimuksia, seitsemällä 7.12.2004 tehdyssä komission päätöksessä 2004/813/EY hyväksytyllä Atlantin luonnonmaantieteellisellä vyöhykkeellä olevalla yhteisön tärkeänä pitämällä alueella ja 54:llä 19.7.2006 tehdyssä komission päätöksessä 2006/613/EY hyväksytyllä Välimeren vyöhykkeen luonnonmaantieteellisellä alueella olevalla yhteisön tärkeänä pitämällä alueella.

            —

            Portugalin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta annetun direktiivin 92/43/ETY 4 artiklan 4 kohdan mukaan Portugalin tasavallan piti muodostaa erityisten suojelutoimien alueiksi seitsemän 7.12.2004 tehdyssä komission päätöksessä 2004/813/EY hyväksyttyä Atlantin luonnonmaantieteellisellä vyöhykkeellä olevaa yhteisön tärkeänä pitämää aluetta ja 54 19.7.2006 tehdyssä komission päätöksessä 2006/613/EY hyväksyttyä Välimeren vyöhykkeen luonnonmaantieteellisellä alueella olevaa yhteisön tärkeänä pitämää aluetta viimeistään kuuden vuoden kuluessa näiden päätösten tekemisestä. Mainitut määräajat päättyivät 7.12.2010 ja 19.7.2012. Portugalin tasavalta ei ole kuitenkaan vielä muodostanut yhteisön tärkeänä pitämiä alueita erityisten suojelutoimien alueiksi.
   Direktiivin 92/43/ETY 6 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava erityisten suojelutoimien alueilla tarvittavat suojelutoimenpiteet ja laadittava tarvittaessa tarkoituksenmukaisia käyttösuunnitelmia, jotka koskevat erityisesti näitä alueita tai jotka sisältyvät muihin kehityssuunnitelmiin, sekä tarpeellisia lainsäädännöllisiä, hallinnollisia tai sopimusoikeudellisia toimenpiteitä, jotka vastaavat liitteen I luontotyyppien ja liitteessä II esitettyjen lajien ekologisia vaatimuksia alueilla.
   Komissio katsoo, että Portugalin tasavallan toteuttamat toimet, erityisesti natura 2000 -verkoston alueellinen suunnitelma ja muut Portugalin viranomaisten mainitsemat toimenpiteet eivät vastaa direktiivin liitteen I luontotyyppien ja liitteessä II esitettyjen lajien erityisiä ekologisia vaatimuksia eikä niiden voida näin ollen katsoa olevan direktiivin 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja ”tarvittavia suojelutoimenpiteitä”.
   (
         1
      )	Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/43/ETY (EYVL 1992, L 206, s. 7).
   (
         2
      )	Neuvoston direktiivin 92/43/ETY mukaisesta luettelosta Atlantin luonnonmaantieteellisellä vyöhykkeellä olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista 7.12.2004 tehty komission päätös 2004/813/EY (EUVL 2004, L 387, s. 1).
   (
         3
      )	Neuvoston direktiivin 92/43/ETY mukaisesta luettelosta Välimeren vyöhykkeen luonnonmaantieteellisellä alueella olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista 19.8.2006 tehty komission päätös 2006/613/EY (EUVL 2006, L 259, s. 1).


201806290521986652018/C 249/59232018TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180529454515Asia T-23/18: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 29.5.2018 – Nova Brands v. EUIPO – Natamil (Natamil)
 ---documentbreak--- C2492018FI4550120180529FI0059455451Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 29.5.2018 – Nova Brands v. EUIPO – Natamil (Natamil)
   (Asia T-23/18) (
         1
      )2018/C 249/59Oikeudenkäyntikieli: englantiKolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.
   (
         1
      )	EUVL C 94, 12.3.2018.


201806290491986572018/C 249/342582017TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180606282811Asia T-258/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.6.2018 – Arbuzov v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Luettelo henkilöistä, yhteisöistä ja elimistä, joiden varat ja taloudelliset resurssit jäädytetään — Kantajan nimen säilyttäminen luettelossa — Perusteluvelvollisuus — Ilmeinen arviointivirhe)
 ---documentbreak--- C2492018FI2810120180606FI0034281281Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.6.2018 – Arbuzov v. neuvosto
   (Asia T-258/17) (
         1
      )
   ”(Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Ukrainan tilanteen johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Luettelo henkilöistä, yhteisöistä ja elimistä, joiden varat ja taloudelliset resurssit jäädytetään — Kantajan nimen säilyttäminen luettelossa — Perusteluvelvollisuus — Ilmeinen arviointivirhe)”2018/C 249/34Oikeudenkäyntikieli: tšekki
      Asianosaiset

      Kantaja: Sergej Arbuzov (Kiova, Ukraina) (edustaja: asianajaja M. Mleziva)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: R. Pekař ja J.-P. Hix)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 3.3.2017 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2017/381 (EUVL 2017, L 58, s. 34) siltä osin kuin kantajan nimi säilytetään luettelossa henkilöistä, yhteisöistä ja elimistä, joihin kyseisiä rajoittavia toimenpiteitä sovelletaan.

      Tuomiolauselma

            1)

            Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 3.3.2017 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2017/381 kumotaan siltä osin kuin Sergej Arbuzovin nimi säilytetään luettelossa henkilöistä, yhteisöistä ja elimistä, joihin kyseisiä rajoittavia toimenpiteitä sovelletaan.

            2)

            Euroopan unionin neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 213, 3.7.2017.


201806290761986722018/C 249/352642017TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180606282922Asia T-264/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.6.2018 – Uponor Innovation v. EUIPO – Swep International (SMATRIX) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin SMATRIX rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi EU-kuviomerkki AsyMatrix — Suhteellinen hylkäysperuste — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Asetuksen N:o 207/2009 76 artikla (josta on tullut asetuksen 2017/1001 95 artikla) — Valituslautakunnan suorittaman tutkinnan laajuus — Väiteosastossa esitettyä todistetta ei ole arvioitu)
 ---documentbreak--- C2492018FI2820120180606FI0035282292Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.6.2018 – Uponor Innovation v. EUIPO – Swep International (SMATRIX)
   (Asia T-264/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin SMATRIX rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi EU-kuviomerkki AsyMatrix — Suhteellinen hylkäysperuste — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Asetuksen N:o 207/2009 76 artikla (josta on tullut asetuksen 2017/1001 95 artikla) — Valituslautakunnan suorittaman tutkinnan laajuus — Väiteosastossa esitettyä todistetta ei ole arvioitu)”2018/C 249/35Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Uponor Innovation AB (Borås, Ruotsi) (edustaja: asianajaja A. Kylhammar)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: J. Ivanauskas)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Swep International AB (Landskrona, Ruotsi) (edustajat: asianajajat J. Norderyd ja C. Sundén)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 1.3.2017 antamasta päätöksestä (asia R 236/2016-2), joka koskee Swep Internationalin ja Uponor Innovationin välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

            1)

            Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) toisen valituslautakunnan 1.3.2017 antama päätös (asia R 236/2016-2) kumotaan.

            2)

            EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Uponor Innovationille unionin yleisessä tuomioistuimessa käydyssä oikeudenkäyntimenettelyssä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

            3)

            Swep International AB vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Uponor Innovationille EUIPO:n valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 221, 10.7.2017.


201806290091986432018/C 249/092402018CJC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL201804046721Asia C-240/18 P: Valitus, jonka Constantin Film Produktion GmbH on tehnyt 4.4.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-69/17, Constantin Film Produktion v. EUIPO, 24.1.2018 antamasta tuomiosta
 ---documentbreak--- C2492018FI610120180404FI00096172Valitus, jonka Constantin Film Produktion GmbH on tehnyt 4.4.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-69/17, Constantin Film Produktion v. EUIPO, 24.1.2018 antamasta tuomiosta
   (Asia C-240/18 P)2018/C 249/09Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Valittaja: Constantin Film Produktion GmbH (edustajat: E. Saarmann ja P. Baronikians, Rechtsanwälte)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että

            —

            unionin yleisen tuomioistuimen 24.1.2018 antama tuomio T-69/17 kumotaan ja

            —

            vastapuoli velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja esittää valituksensa tueksi kolme valitusperustetta.
   1. Unionin tavaramerkkiasetuksen 7 artiklan 1 kohdan f alakohtaa on rikottu

   Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi valituksenalaisen tavaramerkkihakemuksen virheellisesti vedoten unionin tavaramerkkiasetuksen (
         1
      ) 7 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitettuun ehdottomaan hylkäysperusteeseen. Haettu tavaramerkki ei ole hyvän tavan vastainen.
   Unionin yleinen tuomioistuin teki edeltävässä asteessa suoritettujen arviointien tarkastelussa seuraavat virheet:
   Unionin yleinen tuomioistuin tarkasteli tosiasiallisesti haetun tavaramerkin ”Fack Ju Göhte” sijasta tavaramerkkiä ”Fuck you, Goethe”.
   Unionin yleinen tuomioistuin lähti virheellisesti siitä, että haetulle tavaramerkille oli ominaista karkeus ja jätti tässä yhteydessä huomioon ottamatta sen, että useasta sanasta koostuvassa tavaramerkissä ”Fack Ju Göhte” on kyse omintakeisesta ja erottamiskykyisestä taiteellisesta käsitteestä, joka väärinkirjoituksen vuoksi vaikuttaa vitsikkäältä ja harmittomalta.
   Unionin yleinen tuomioistuin on virheellisesti vahvistanut ensimmäisessä käsittelyasteessa omaksutun saksankielisen kohdeyleisön määritelmän. Valittaja on näyttänyt toteen elokuvan ”Fack Ju Göhte” laajan menestyksen Euroopan unionin saksankielisellä alueella, samoin kuin sen seikan, että relevantti kohdeyleisö yhdistää haettuun tavaramerkkiin hilpeyden ja ajanvietteen. Myöskään ne (harvat) yleisön edustajat, jotka eivät ole koskaan kuulleet elokuvasta, eivät voi tuntea itseään häirityiksi haettua tavaramerkkiä koskevassa hakemuksessa mainittujen tavaroiden ja palvelujen vuoksi, koska jo merkin kirjoitustapa äännekirjoituksella poistaa sen vakavuuden. Haettu tavaramerkki ei myöskään edellytä kohdeyleisöltä toimintaa, puhuttele sitä suoraan eikä myöskään loukkaa sitä.
   2. Yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu

   Koska unionin yleinen tuomioistuin ei ole käsiteltävässä asiassa soveltanut Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston haettua tavaramerkkiä DIE WANDERHURE (SMHV:n päätös 28.5.2015 –R 2889/2014-4 – Die Wanderhure) koskevaa arviointia, se on kohdellut olennaisesti samanlaisia tilanteita mielivaltaisesti eri tavalla.
   3. Oikeusvarmuuden periaatetta ja hyvää hallintoa on loukattu

   Koska unionin yleinen tuomioistuin on tarkastellut tavaramerkkiä ”Fuck you, Goethe” tavaramerkin ”Fack Ju Göhte” sijasta ja jättänyt soveltamatta tavaramerkkiä WANDERHUREN koskevassa päätöksessä esitettyä arviointia, se on antanut tuomion, joka ei ole ollut ennakoitavissa ja joka ei ole tarkistettavissa.
   (
         1
      )	Euroopan unionin tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL 2009, L 78, s. 1), muutettuna (korvattu Euroopan unionin tavaramerkistä 14.6.2017 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2017/1001) (EUVL 2017, L 154, s. 1).


201806290501986632018/C 249/434652017TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180518343411Asia T-465/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 18.5.2018 – VKR Holding v. EUIPO (VELUX) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin VELUX rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiemman kansallisen sanamerkin VELUX aiemmuutta koskeva vaatimus — Valituslautakunnan päätöksen kumoaminen — Asetuksen (EU) 2017/1001 103 artikla — Oikeusriita on menettänyt kohteensa — Lausunnon antamisen raukeaminen)
 ---documentbreak--- C2492018FI3410120180518FI0043341341Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 18.5.2018 – VKR Holding v. EUIPO (VELUX)
   (Asia T-465/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin VELUX rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiemman kansallisen sanamerkin VELUX aiemmuutta koskeva vaatimus — Valituslautakunnan päätöksen kumoaminen — Asetuksen (EU) 2017/1001 103 artikla — Oikeusriita on menettänyt kohteensa — Lausunnon antamisen raukeaminen)”2018/C 249/43Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: VKR Holding A/S (Søborg, Tanska) (edustaja: asianajaja J. Heebøll)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (asiamies: D. Gája)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 23.5.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1927/2016-2), joka koskee aiempaan kansalliseen (Viro) tavaramerkkiin, joka on sama kuin EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki VELUX, perustuvaa aiemmuutta koskevaa vaatimusta.

      Määräysosa

            1)

            Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

            2)

            Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 309, 18.9.2017.