title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 20 päivänä syyskuuta 2001 asiassa C-383/99 P, Procter & Gamble Company vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (Muutoksenhaku – Tutkittavaksi ottaminen – Yhteisön tavaramerkki – Asetus N:o 40/94 – Ehdoton hylkäysperuste – Erottamiskyky – Yksinomaan kuvailevista merkeistä tai merkinnöistä muodostuvat tavaramerkit – Sanamerkki Baby-dry)

text:
5.1.2002                   FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                               C 3/9
3)    Puolan tasavallan kanssa tehdyn assosiaatiosopimuksen 44 ar-                    YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
      tiklan 3 kohdassa ja 58 artiklan 1 kohdassa niitä yhdessä
      tulkittaessa ja Tšekin tasavallan kanssa tehdyn assosiaatiosopi-
      muksen 45 artiklan 3 kohdassa ja 59 artiklan 1 kohdassa                                     20 päivänä syyskuuta 2001
      niitä yhdessä tulkittaessa ei lähtökohtaisesti kiellettä sellaista
      ennakkovalvontajärjestelmää, jossa sen edellytykseksi, että toi-
      mivaltaiset maahanmuuttoviranomaiset myöntävät maahantu-               asiassa C-383/99 P, Procter & Gamble Company vastaan
      lo- ja oleskeululuvan, asetetaan, että hakija osoittaa, että           sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja
      hänellä todella on aikomus aloittaa toiminta itsenäisenä                                          mallit) (SMHV) (1)
      ammatinharjoittajana olematta samanaikaisesti missään palk-
      katyössä ja käyttämättä hyväkseen yhteiskunnan varoja ja että
      hänellä on alusta alkaen riittävät varat kyseisen itsenäisen           (Muutoksenhaku – Tutkittavaksi ottaminen – Yhteisön
      ammatin harjoittamiseksi ja kohtuulliset mahdollisuudet me-            tavaramerkki – Asetus N:o 40/94 – Ehdoton hylkäysperuste
      nestyä.                                                                – Erottamiskyky – Yksinomaan kuvailevista merkeistä tai
                                                                             merkinnöistä muodostuvat tavaramerkit – Sanamerkki
      Aineellisten edellytysten, kuten Alankomaiden Vreemdelingen-                                          Baby-dry)
      circulairen (ulkomaalaisasioita koskeva kiertokirje) B 12 luvun
      4.2.3. kohdassa säädettyjen edellytysten, muun muassa sen
      edellytyksen, että Puolan ja Tšekin kansalaisilla, jotka haluavat                                  (2002/C 3/12)
      sijoittautua vastaanottavaan jäsenvaltioon, on alusta alkaen
      oltava käytettävissään riittävät varat kyseisen itsenäisen amma-
      tin harjoittamista varten, tarkoituksena on nimenomaan se,
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
      että kyseisen valtion toimivaltaiset viranomaiset voivat suorittaa
      tällaisen tarkastuksen ja kykenevät varmistamaan tällaisen
      tavoitteen saavuttamisen.
                                                                             (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
4)    Puolan tasavallan kanssa tehdyn assosiaatiosopimuksen 44 ar-
      tiklan 4 kohdan a alakohdan i alakohtaa ja Tšekin tasavallan
      kanssa tehdyn assosiaatiosopimuksen 45 artiklan 4 kohdan
      a alakohdan i alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisissä
      määräyksissä käytetyllä käsitteellä taloudellinen toiminta ja          Asiassa C-383/99 P, Procter & Gamble Company, kotipaikka
      itsenäinen ammatti on sama merkitys ja ulottuvuus kuin EY:n            Cincinnatti (Yhdysvallat), edustajanaan avocat T. van Innis,
      perustamissopimuksen 52 artiklassa (josta on muutettuna                jossa valittaja vaatii muutoksenhaussaan Euroopan yhteisöjen
      tullut EY 43 artikla) olevalla käsitteellä itsenäinen ammatti.         ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto)
      Itsenäisesti harjoitettua prostituutiota voidaan pitää maksua          asiassa T-163/98, Procter & Gamble vastaan SMHV (BABY-
                                                                             DRY), 8.7.1999 antaman tuomion (Kok. 1999, s. II-2383)
      vastaan suoritettuna palveluna ja se kuuluu näin ollen molem-
                                                                             kumoamista siltä osin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuo-
      pien käsitteiden alaan.
                                                                             mioistuin katsoi, ettei sisämarkkinoiden harmonisointiviraston
                                                                             (tavaramerkit ja mallit) ensimmäinen valituslautakunta ollut
5)    Puolan tasavallan kanssa tehdyn assosiaatiosopimuksen 44 ar-           asiassa R 35/1998-1 31.7.1998 tekemässään päätöksessä
      tiklaa ja Tšekin tasavallan kanssa tehdyn assosiaatiosopimuk-         soveltanut virheellisesti yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä
      sen 45 artiklaa on tulkittava siten, että prostituutio kuuluu          joulukuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94
      kyseisissä määräyksissä tarkoitetun itsenäisesti harjoitetun ta-       (EYVL 1994, L 11, s. 1) 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa,
      loudellisen toiminnan alaan silloin kun osoitetaan, että palvelun      vastapuolena: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavara-
      tarjoaja harjoittaa sitä                                               merkit ja mallit) (SMHV), (asiamiehinään O. Montalto ja
                                                                             E. Joly), yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpanossa:
      –      ilman minkäänlaista alaisuussuhdetta kyseisen toiminnan         presidentti G. C. Rodrı́guez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat
             valinnan ja työskentelyä ja palkkausta koskevien edellytys-     C. Gulmann, M. Wathelet ja V. Skouris sekä tuomarit
             ten osalta                                                      J.-P. Puissochet (esittelevä tuomari), P. Jann, L. Sevón, R. Schint-
                                                                             gen, F. Macken, N. Colneric ja S. von Bahr, julkisasiamies:
      –      omalla vastuullaan                                              F. G. Jacobs, kirjaaja: osastopäällikkö D. Louterman-Hubeau,
                                                                             on antanut 20.9.2001 tuomion, jonka tuomiolauselma on
                                                                             seuraava:
      –      sellaista vastiketta vastaan, joka maksetaan hänelle koko-
             naisuudessaan ja suoraan.
      Kansallisen tuomioistuimen asiana on kussakin tapauksessa              1)     Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa
      sille toimitetut todisteet huomioon ottaen tarkistaa, täyttyvätkö             T-163/98, Procter & Gamble vastaan SMHV (BABY-DRY),
      kyseiset edellytykset.                                                        8.7.1999 antama tuomio kumotaan siltä osin kuin siinä
                                                                                katsottiin, että sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tava-
                                                                                ramerkit ja mallit) ensimmäinen valituslautakunta ei ollut
(1) EYVL C 265, 18.9.1999.                                                          soveltanut asiassa R 35/1998-1 31.7.1998 tekemässään
                                                                                päätöksessä virheellisesti yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä
                                                                                joulukuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (EY)
                                                                                N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa.
 ---pagebreak--- C 3/10                   FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                              5.1.2002
2)    Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mal-       Euroopan talousalueesta 2 päivänä toukokuuta 1992 tehdyllä
      lit) ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 35/1998-1            sopimuksella (EYVL 1994, L 1, s. 3), 7 artiklan tulkinnasta,
      31.7.1998 tekemä päätös kumotaan siltä osin kuin siinä on          yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpanossa: presidentti
      asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan                G. C. Rodrı́guez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat P. Jann,
      perusteella evätty tavaramerkin Baby-dry rekisteröinti yhteisön    N. Colneric, S. von Bahr sekä tuomarit C. Gulmann (esittelevä
      tavaramerkiksi.                                                    tuomari), D. A. O. Edward, A. La Pergola, J.-P. Puissochet,
                                                                         L. Sevón, V. Skouris ja C. W. A. Timmermans, julkisasiamies:
3)    Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)     C. Stix-Hackl, kirjaaja: hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut
      velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oi-         20.11.2001 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
      keusasteissa.
(1) EYVL C 6, 8.1.2000.                                                  1)    Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä
                                                                               21 päivänä joulukuuta 1988 annetun ensimmäisen neuvoston
                                                                               direktiivin 89/104/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna
                                                                               Euroopan talousalueesta 2 päivänä toukokuuta 1992 tehdyllä
                                                                               sopimuksella, 7 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että
                                                                               tavaramerkin haltijan voidaan katsoa suostuneen siihen, että
                                                                               tällä tavaramerkillä varustetut tavarat, jotka hän tai hänen
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                     suostumuksellaan joku muu on aiemmin saattanut markkinoille
                                                                               Euroopan talousalueen ulkopuolella, saatetaan markkinoille
                  20 päivänä marraskuuta 2001                                  Euroopan talousalueella, vaikka tämä suostumus olisi pelkäs-
                                                                               tään hiljainen, jos suostumus ilmenee sellaisista Euroopan
                                                                               talousalueella markkinoille saattamista ajallisesti edeltävistä tai
yhdistetyissä asioissa C-414/99-C-416/99 (High Court of
                                                                               sitä seuraavista taikka sen kanssa samanaikaisista tekijöistä
Justicen (England & Wales), Chancery Divisionin (Patent
                                                                               ja olosuhteista, joista kansallisen tuomioistuimen arvioinnin
Court) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt), Zino Davi-
                                                                               mukaan selviää varmalla tavalla tavaramerkin haltijan luopu-
doff SA vastaan A & G Imports Ltd (C-414/99), Levi
                                                                               neen oikeudestaan kieltää markkinoille saattaminen Euroopan
Strauss & Co. ja Levi Strauss (UK) Ltd vastaan Tesco
                                                                               talousalueella.
Stores Ltd ja Tesco plc (C-415/99) ja Levi Strauss & Co. ja
Levi Strauss (UK) Ltd vastaan Costco Wholesale UK Ltd
                            (C-416/99) (1)
                                                                         2)    Hiljainen suostumus ei voi ilmetä siitä, että
(Tavaramerkit – Direktiivi 89/104/ETY – 7 artiklan 1 kohta
– Tavaramerkkiin perustuvan oikeuden sammuminen –
Markkinoille saattaminen ETA:n ulkopuolella – Tuonti                           –     tavaramerkin haltija ei ole ilmoittanut kaikille niille
ETA:an – Tavaramerkin haltijan suostumus – Edellytys,                                peräkkäisille ostajille, jotka ovat hankkineet Euroopan
jonka mukaan suostumuksen on oltava nimenomainen tai                                 talousalueen ulkopuolella markkinoille saatetut tavarat,
hiljainen – Sopimukseen sovellettava laki – Presumptio,                              siitä, että hän ei salli sitä, että tavarat saatetaan
jonka mukaan suostumus oletetaan annetuksi – Presumption                             markkinoille Euroopan talousalueella
                     soveltamatta jättäminen)
                            (2002/C 3/13)                                      –     tavaroissa ei ole merkintää kiellosta saattaa niitä markki-
                                                                                noille Euroopan talousalueella
                    (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                               –     tavaramerkin haltija on luovuttanut tavaramerkillä varus-
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen                     tettujen tavaroiden omistusoikeuden asettamatta sopimus-
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                                perusteisia rajoituksia ja sopimukseen sovellettavan lain
                                                                                mukaan tällaisten rajoitusten punttuessa omistusoikeuden
                                                                                luovutuksella annetaan luovutuksensaajalle rajoittamaton
                                                                                oikeus jälleenmyyntiin tai ainakin oikeus saattaa tavarat
Yhdistetyissä asioissa C-414/99-C-416/99, jotka High Court
                                                                                myöhemmin markkinoille Euroopan talousalueella.
of Justice (England & Wales), Chancery Division (Patent Court)
(Yhdistynyt kuningaskunta) on saattanut EY 234 artiklan
nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen
tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevissa asioissa          3)    Tavaramerkin haltijan yksinoikeuden sammumisen kannalta
Zino Davidoff SA vastaan A & G Imports Ltd (C-414/99) ja                       merkitystä ei ole sillä, että
Levi Strauss & Co. ja Levi Strauss (UK) Ltd vastaan Tesco Stores
Ltd ja Tesco plc (C-415/99) ja Levi Strauss & Co. ja Levi Strauss
(UK) Ltd vastaan Costco Wholesale UK Ltd, aiemmin Costco                       –     elinkeinonharjoittaja, joka tuo tavaramerkillä varustettuja
UK Ltd (C-416/99), ennakkoratkaisun jäsenvaltioiden tavara-                          tavaroita yhteisöön, ei tiedä sitä, että haltija on kieltänyt
merkkilainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta                             näiden tavaroiden markkinoille saattamisen Euroopan
1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY                            talousalueella tai sen, että muut kuin valtuutetut jälleen-
(EYVL 1989, L 40, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna                            myyjät myyvät näitä tavaroita näillä markkinoilla, tai


               9.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 73/21

         DB Schenkerin 7 päivänä joulukuuta 2016 EFTAn valvontaviranomaista vastaan nostama kanne
   (Asia E-7/12 COSTS)
   (2017/C 73/11)
   Schenker North AB, Schenker Privpak AB ja Schenker Privpak AS, yhdessä ’DB Schenker’, asiamiehenään asianajaja Jon Midthjell, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, NO-0151 Oslo, Norja, on nostanut 7 päivänä joulukuuta 2016 EFTAn tuomioistuimessa kanteen EFTAn valvontaviranomaista vastaan.
   Kantaja pyytää tuomioistuinta antamaan seuraavan määräyksen:

               1.

               Jäljellä olevien kulujen määrä, joka EFTAn valvontaviranomaisen on maksettava Schenker North AB:lle, Schenker Privpak AB:lle ja Schenker Privpak AS:lle, on yhteensä 125 657 euroa.

               2.

               Määrästä on maksettava viivästyskorkoa päivästä, jona tämä määräys annetaan osapuolille tiedoksi, päivään, jona maksu tosiasiallisesti suoritetaan. Viivästyskorkona käytetään Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa soveltaman korkokannan mukaista, erääntymiskuukauden ensimmäisenä päivänä voimassa olevaa korkoa korotettuna kolmella ja puolella prosenttiyksiköllä.

         Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Kantajat, joista käytetään yhdessä nimitystä ’DB Schenker’, harjoittavat maa-, meri- ja raideliikennettä Norjassa, Ruotsissa ja Tanskassa. DB Schenker oli EFTAn tuomioistuimessa kantajana asiassa E-7/12 vastaan EFTAn valvontaviranomainen.

               —

               EFTAn tuomioistuimen työjärjestyksen 70 artiklan 1 kohdassa sanotaan näin:

                  ”Jos oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta syntyy riita, tuomioistuin ratkaisee sen antamalla määräyksen asianosaisen pyynnöstä ja vastapuolen huomautukset kuultuaan.”

               —

               Asiassa E-7/12 annetussa tuomiossa EFTAn tuomioistuin määräsi EFTAn valvontaviranomaisen maksamaan laiminlyönnistä aiheutuneet kulut sekä puolet kantajien kuluista, jotka aiheutuivat sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevasta kanteesta.


title: Asia C-104/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 29.2.2012 — Finanzamt Köln-Nord v. Wolfram Becker

text:
               12.5.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 138/5

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 29.2.2012 — Finanzamt Köln-Nord v. Wolfram Becker
   (Asia C-104/12)
   2012/C 138/08
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Finanzamt Köln-Nord

      Vastaaja: Wolfram Becker

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Määräytyykö direktiivin 77/388/ETY (1) 17 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetun käsitteen ”verovelvollisen verollisiin liiketoimiin” tulkinnan yhteydessä unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä merkityksellisenä pidetty suora ja välitön yhteys

                           —

                           verovelvollisen hankkiman palvelun objektiivisen sisällön (tässä: puolustusasianajajan toiminta, jotta luonnollista henkilöä ei tuomittaisi rikoksesta) vai

                           —

                           palvelun hankkimiseen johtaneen syyn perusteella (tässä: verovelvollisen taloudellinen toiminta, jonka yhteydessä luonnollisen henkilön väitetään syyllistyneen rikokseen)?

               2)

               Jos merkityksellisenä pidetään palvelun hankkimiseen johtanutta syytä, onko verovelvollinen, joka tekee yrityksen työntekijän kanssa toimeksiannon palvelusta, direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla oikeutettu vähentämään arvonlisäveron kokonaan vai ainoastaan osittain, ja mitä vaatimuksia direktiivin 77/388/ETY 22 artiklan 3 kohdan b alakohdan viidennen luetelmakohdan nojalla asetetaan laskutukselle silloin, kun palvelulla on useita vastaanottajia?

      (1)  Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1).


title: Asia C-575/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administratīvā apgabaltiesa (Latvia) on esittänyt 7.12.2012 — AS ”Air Baltic Corporation” v. Valsts robežsardze

text:
               9.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administratīvā apgabaltiesa (Latvia) on esittänyt 7.12.2012 — AS ”Air Baltic Corporation” v. Valsts robežsardze
   (Asia C-575/12)
   2013/C 38/24
   Oikeudenkäyntikieli: latvia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administratīvā apgabaltiesa

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: AS ”Air Baltic Corporation”

      Vastapuoli: Valsts robežsardze

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) 15.3.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 562/2006 (1) 5 artiklaa tulkittava siten, että kolmannen maan kansalaisen maahantulolta edellytetään, että hänellä on voimassa olevaan matkustusasiakirjaan tätä ennen liitetty viisumi?

               2)

               Johtaako sen matkustusasiakirjan mitätöinti, johon viisumitarra oli kiinnitetty, yhteisön viisumisäännöstön laatimisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 810/2009 (2) (viisumisäännöstö) säännösten mukaan [asianomaiselle henkilölle] myönnetyn viisumin mitättömyyteen?

               3)

               Ovatko kansalliset oikeussäännöt, joissa kolmannen maan kansalaiselta edellytetään, että hänellä on ennen maahantuloa voimassa olevaan matkustusasiakirjaan liitetty voimassa oleva viisumi, henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) 15.3.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 562/2006 ja yhteisön viisumisäännöstön laatimisesta (viisumisäännöstö) 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 810/2009 säännösten mukaisia?

      (1)  EUVL L 105, s. 1.

      (2)  EUVL L 243, s. 1.


title: Asia C-246/08: Kanne 3.6.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Suomen tasavalta

text:
               15.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/29

         Kanne 3.6.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Suomen tasavalta
   (Asia C-246/08)
   (2008/C 209/43)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: P. Aalto, D. Triantafyllou)

      Vastaaja: Suomen tasavalta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Suomen tasavalta on laiminlyönyt kuudennen arvonlisäverodirektiivin 77/388/ETY (1) 2 artiklan l kohdan sekä 4 artiklan l, 2 ja 5 kohdan mukaiset velvollisuutensa jättäessään kantamatta arvonlisäveron valtion oikeusaputoimistojen (niiden työntekijöinä toimivien julkisten oikeusavustajien) oikeusapusäännösten mukaisesti osakorvausta vastaan suorittamista oikeudellisista neuvontapalveluista samalla, kun vastaavat palvelut yksityisten avustajien suorittamina ovat arvonlisäverollisia;

               —

               Suomen tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Suomessa oikeusavun saaja voi tuomioistuinasioissa valita avustajakseen julkisen oikeusavustajan tai yksityisen avustajan. Tässä tilanteessa julkisen oikeusavustajan osittaista korvausta vastaan suorittamat palvelut ovat arvonlisäverottomia, kun taas yksityisen avustajan osittaista korvausta vastaan suorittamista palveluista kannetaan arvonlisävero. Komissio katsoo, että tapauksessa on kyse samanlaisten palvelujen erilaisesta arvonlisäverokohtelusta, jolla on vaikutuksia yhteisön omiin varoihin.
   Komissio katsoo, etteivät valtion oikeusaputoimistojen tuomioistuinasioissa antamat palvelut kuulu kuudennen arvonlisäverodirektiivin 4 artiklan 5 kohdan ensimmäisen alakohdan soveltamisalaan. Kyseiset palvelut ovat selvästi arvonlisäverottomia silloin, kun ne annetaan korvauksetta. Jos oikeusavun saaja sen sijaan suorittaa palvelusta maksun, ei valtion oikeusaputoimiston suorittamia palveluja voida pitää arvonlisäverottomina.
   Arvonlisäverodirektiivin 4 artiklan 5 kohdan toisessa alakohdassa säädetään, että julkisoikeudellisia yhteisöjä on pidettävä verovelvollisina niiden viranomaisen ominaisuudessa harjoittaman toiminnan osalta, jos niiden erilainen kohtelu johtaisi huomattavaan kilpailun vääristymiseen. Siinäkin tapauksessa, että valtion oikeusaputoimistojen katsottaisiin tältä osin toimivan viranomaisen ominaisuudessa, komissio katsoo, että niiden jättäminen verovelvollisuuden ulkopuolelle edellä mainituissa tapauksissa johtaisi huomattavaan kilpailun vääristymiseen. Tästä syystä niitä olisi pidettävä verovelvollisina arvonlisäveron osalta.

      (1)  EYVL L 145, s. 1.


title: Asia T-158/00: Arbeitsgemeinschaft der öffentlich-rechtlichen Rundfunkanstalten der Bundesrepublik Deutschlandin (ARD) 13.6.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 247/32                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          26.8.2000
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin               liittotasavalta), johon kuuluu Bayerischer Rundfunk, Hessi-
                                                                         scher Rundfunk, Mitteldeutscher Rundfunk, Norddeutscher
–     toteaa, että Euroopan parlamentti on tehnyt yhteisöjen             Rundfunk, Ostdeutscher Rundfunk Brandenburg, Radio Bre-
      virkamiehiä koskevien henkilöstösääntöjen 4 ja 5 artik-            men, Saarländischer Rundfunk, Sender Freies Berlin,
      lan, 7 artiklan 2 kohdan, 9 artiklan ja 45 artiklan vastai-        Südwestrundfunk ja Westdeutscher Rundfunk, on nostanut
      sen päätöksen,                                                     13.6.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                         tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
–     kumoaa henkilöstöosaston pääjohtajan 26.11.1999 te-                vastaan. Kantajien edustajina ovat asianajaja, professori Peter
      kemät päätökset, joilla ylennettiin eräät virkamiehet palk-        Mailänder ja asianajaja, Dr. Andreas Bartosch, asianajotoimisto
      kaluokasta B 2 palkkaluokkaan B 1, sikäli kuin ne on               Haver & Mailänder, Stuttgart (Saksan liittotasavalta).
      tehty julistamatta johtavan hallintoavustajan kaltaista
      virkaa avoimeksi ja julkaisematta virasta tietoa sekä ala-
      arvoisen ansiovertailun perusteella,                               Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–     kumoaa pääsihteerin 10.3.2000 tekemän päätöksen, jolla             –      kumoaa 21.3.2000 asiassa KILP/JV.37 tehdyn komission
      hylättiin kantajan 29.2.2000 tekemä oikaisupyyntö, ja                     päätöksen, jolla tämä totesi BSkyB/KirchPayTV:n sulautu-
                                                                                mishankkeen yrityskeskittymien valvonnasta annetun
–     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                      neuvoston asetuksen N:o 4064/89 6 artiklan 1 kohdan
                                                                                b alakohdan mukaisesti yhteismarkkinoille sopivaksi ja
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      –      velvoittaa komission korvaamaan kantajien oikeuden-
                                                                                käyntikulut.
Kantajaa ei hyväksytty ylennettävien virkamiesten joukkoon
henkilöstöosaston pääjohtajan 26.11.1999 tekemällä päätök-
sellä, minkä kantaja väittää johtuvan menetelmästä, jota nou-
datettiin parlamentin äskettäin vahvistamaa ylennysjärjes-               Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
telmää sovellettaessa.
                                                                         Kanteen kohteena olevassa päätöksessään komissio päätti olla
Kantaja vaatii hänelle myönnettyjen ylennyspisteiden tasoa               vastustamatta sulautumishanketta, jonka yhteydessä British
koskevan päätöksen sekä ala-arvoisen ansiovertailun perusteel-           Sky Broadcasting Group plc:n (BSkyB) oli määrä saada 24 pro-
la tehtyjen muiden virkamiesten ylennyspäätösten kumoa-                  sentin osuus KirchPay TV GmbH Co. KGaA:sta (KirchPayTV).
mista.
                                                                         Kantaja riitauttaa tämän päätöksen ja esittää seuraavat kanne-
Kantaja väittää parlamentissa voimassa olevaa ylennysjärjes-
                                                                         perusteet:
telmää lainvastaiseksi seuraaviin seikkoihin vedoten:
–     palkkaluokan ja tehtävän erottelun lainvastaisuus henki-           –      Komissio huomauttaa kanteen kohteena olevassa
      löstösääntöjen liitteessä I olevien 4 ja 5 artiklan osalta;               päätöksessä perustellusti, että KirchPayTV:llä ei olisi ilman
                                                                                BSkyB:n antamaa lisärahoitusta mahdollisuutta tehdä
–     henkilöstösääntöjen 45 artiklan rikkominen.                               tarvittavia investointia sisältötuotantoon ja teknisiin lait-
                                                                                teistoihin nykyisen markkina-asemansa ylläpitämiseksi.
                                                                                Se katsoo kuitenkin lainvastaisesti, ettei KirchPayTV:n
                                                                                ja BSkyB:n välillä ole potentiaalista kilpailua Saksan
                                                                                markkinoilla, viittaamalla KirchPayTV:n tämänhetkisiin
                                                                                kilpailullisiin vahvuuksiin, jotka saattaisivat estää muiden
                                                                                kilpailijoiden tulon markkinoille. Näin menetellessään
                                                                                komissio on tulkinnut virheellisesti kriteerejä, joita yritys-
                                                                                keskittymäasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaan on
Arbeitsgemeinschaft der öffentlich-rechtlichen Rundfun-
                                                                                sovellettava. Komissio ei ole ottanut riittävästi huomioon
kanstalten der Bundesrepublik Deutschlandin (ARD)
                                                                                mahdollista tulevaa muutosta markkinoilla vallitsevassa
13.6.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nosta-
                                                                                tilanteessa, johon se on itse viitannut.
                             ma kanne
                          (Asia T-158/00)                                –      Vaikka komissio saa hyväksyä sitoumuksia jo yrityskeskit-
                                                                                tymäasetuksen 6 artiklan 2 kohdan mukaisessa ensim-
                                                                                mäisessä oikeudellisessa valvontavaiheessa, tämä on rajat-
                          (2000/C 247/57)                                       tava selvästi määriteltyihin ja helposti ratkaistaviin kilpai-
                                                                                lullisiin ongelmiin. Tässä tapauksessa komissio on jättänyt
                                                                                tämän edellytyksen huomiotta.
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                         –      Komission hyväksymät sitoumukset eivät täytä Euroopan
Arbeitsgemeinschaft der öffentlich-rechtlichen Rundfunkan-                      yrityskeskittymävalvonnan soveltamiseen liittyviä edelly-
stalten der Bundesrepublik Deutschland (ARD), Köln (Saksan                      tyksiä, kun otetaan huomioon markkinoiden rakenne.
 ---pagebreak--- 26.8.2000               FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     C 247/33
      Sitoumukset johtavat jatkuvaan menettelytapojen seuran-            Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:
      taan, kuten EY 82 artiklaan perustuvassa määräävän
      markkina-aseman väärinkäyttämisen valvonnan yhtey-                 –     kumoaa komission implisiittisen päätöksen, jolla hylättiin
      dessä kuvataan. Menettelytapojen seurannalla ei ole kui-                 kantajan henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojal-
      tenkaan mitään lisäarvoa kilpailun edistämiseksi vastavoi-               la tekemä valitus palkkaluokkaan A 4 ylennettävistä
      mana sallitulle määräävälle markkina-asemalle. Ehdotetun                 virkamiehistä laaditusta luettelosta, joka julkaistiin
      yrityskeskittymän osapuolet eivät ole antaneet pidemmäl-                 13.8.1999 päivätyssä ”Hallinnollisissa tiedotuksissa”
      le meneviä sitoumuksia, joita kantaja menettelyn aikana                  N:o 1080 ja jossa kantajaa ei mainittu;
      pyysi.
                                                                         –     toteaa, että varainhoitovuonna 1999 toteutettu ylentä-
                                                                               mismenettely palkkaluokkaan A 4 kumotaan kantajan
–     Lisäksi komissio on tehnyt myös menettelyvirheitä. Vaik-                 osalta;
      ka päätöksessä esitetään merkittäviä epäilyjä sulautumis-
      hankkeen yhteensopivuudesta yhteismarkkinoille, komis-             –     velvoittaa vastaajan suorittamaan vahingonkorvausta
      sio on antanut suostumuksensa jo ensimmäisessä tutki-                    henkisestä kärsimyksestä 5 000 euroa;
      musvaiheessa hakijoiden ehdottamien laaja-alaisten ja
      osittain myös epäselvien sitoumusten perusteella. Sen              –     velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki tässä oikeusas-
      olisi sitä vastoin pitänyt aloittaa yrityskeskittymäasetuk-              teessa aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.
      sen 6 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettu menet-
      tely.
                                                                         Kantajan väitteet ja niiden pääasialliset perusteet
–     Lopuksi komissio on jättänyt virheellisesti noudattamatta
      komission asetuksen N:o 447/98 (1) 18 artiklan 1 artiklan          Kantaja vetoaa kanteensa tueksi:
      muotomääräystä, koska se on tämän säännöksen mukai-
      sen kolmen viikon määräajan päätyttyäkin ottanut huo-              –     valituksenalaisen pätöksen täydelliseen perustelematto-
      mioon sulautuman osapuolten ehdottamia muutettuja                        muuteen, mikä on vastoin henkilöstösääntöjen 25 artik-
      sitoumuksia. Kantajan menettelyllisiä oikeuksia on näin                  lan 2 kohtaa; ja
      ollen loukattu, koska sen on täytynyt ottaa niihin kantaa
      yhä lyhyemmän määräajan kuluessa eikä sillä ollut lopuk-           –     henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohdan rikkomiseen ja
      si enää mitään mahdollisuuksia lausua asiasta.                           ilmeiseen harkintavallan väärinkäyttöön.
(1) Yrityskeskittymien valvonnasta annetussa neuvoston asetuksessa
    (ETY) N:o 4064/89 säädetyistä ilmoituksista, määräajoista ja kuu-
    lemisista 1 päivänä maaliskuuta 1998 annettu komission asetus
    (EY) N:o 447/98 (EYVL L 61, s. 1).
                                                                         Rosemarie Carotin 16.6.2000 Euroopan yhteisöjen tilin-
                                                                               tarkastustuomioistuinta vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-163/00)
                                                                                (2000/C 247/59)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Vassilios Tsarnavasin Euroopan yhteisöjen komissiota
               vastaan 14.6.2000 nostama kanne                           Rosemarie Carotti, kotipaikka Luxemburg, on nostanut
                                                                         16.6.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                         tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen tilintarkastus-
                         (Asia T-161/00)                                 tuomioistuinta vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat
                                                                         Gaston Vogel ja Ferdinand Burg, Luxemburg.
                         (2000/C 247/58)
                                                                         Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         –     kumoaa 15.5.2000 tehdyn päätöksen,
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                         –     velvoittaa tilintarkastustuomioistuimen korvaamaan oi-
                                                                               keudenkäyntikulut tässä oikeusasteessa, ja
Vassilios Tsarnavas, kotipaikka Bryssel, edustajanaan asianajaja
Nicolas Lhoëst, Bryssel, on nostanut Euroopan yhteisöjen                 –     velvoittaa tilintarkastustuomioistuimen maksamaan Ca-
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa 14.6.2000 kan-                       rotille 500 000 Luxemburgin frangia kuluista, jotka tälle
teen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan.                                   on aiheutunut jutun johdosta.


title: Asia C-502/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 20.10.2010 — Staatssecretaris van Justitie v. M. Singh

text:
               18.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 346/35

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 20.10.2010 — Staatssecretaris van Justitie v. M. Singh
   (Asia C-502/10)
   ()
   2010/C 346/61
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Raad van State

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Staatssecretaris van Justitie

      Vastapuoli: M. Singh

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta 25.11.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/109/EY (1) 3 artiklan 2 kohdan e alakohdassa tarkoitettua käsitettä ”tarkoituksella rajoitettu oleskeluoikeus” tulkittava siten, että sellaiseksi on katsottava määräaikainen oleskelulupa, johon Alankomaiden oikeuden mukaan ei liity pysyvän oleskeluluvan mahdollisuutta, myös jos määräaikaisen oleskeluluvan kestoa voidaan Alankomaiden oikeuden mukaan jatkaa rajoituksetta ja jos tämän johdosta tietty henkilöryhmä, kuten hengellisten toimitusten suorittajat ja uskonnonopettajat, suljetaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle?

      (1)  EUVL L 16, s. 44.


title: Asia C-139/15 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 21.9.2016 – Valittajana Euroopan komissio ja muuna osapuolena Espanjan kuningaskunta (Muutoksenhaku — Koheesiorahasto — Taloudellisen tuen alentaminen — Päätöksentekomenettely Euroopan komissiossa — Määräajan olemassaolo — Määräajan noudattamatta jättäminen — Seuraukset)

text:
               14.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 419/16

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 21.9.2016 – Valittajana Euroopan komissio ja muuna osapuolena Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-139/15 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Koheesiorahasto - Taloudellisen tuen alentaminen - Päätöksentekomenettely Euroopan komissiossa - Määräajan olemassaolo - Määräajan noudattamatta jättäminen - Seuraukset))
   (2016/C 419/20)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: S. Pardo Quintillán ja D. Recchia)

      Muu osapuoli: Espanjan kuningaskunta (asiamies: A. Rubio González)

      Väliintulija, joka tukee Espanjan kuningaskunnan vaatimuksia: Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: B. Koopman ja M. Bulterman)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Alankomaiden kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 155, 11.5.2015.


title: Asia C-154/08: Kanne 15.4.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta

text:
               5.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/17

         Kanne 15.4.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-154/08)
   (2008/C 171/29)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Afonso ja F. Jimeno Fernández)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Espanjan ei ole noudattanut kuudennen arvonlisäverodirektiivin (1) 2 artiklan ja 4 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se katsoo, että kiinteistörekisterin pitäjien (registradores de la propiedad) hypoteekkipalvelun maksutoimiston (oficina liquidadora de distrito hipotecario) veronkantajan ominaisuudessa autonomiselle alueelle tarjoamat palvelut eivät ole arvolisäveron alaisia

               —

               Espanjan kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Kiinteistörekisterin pitäjät ovat Espanjan valtion nimittämiä ammatinharjoittajia, joiden tehtävänä on kiinteistörekisterien (Registros de la Propiedad) hoitaminen. Ne harjoittavat toimintaansa omaan lukuunsa, heillä on vapaus järjestää oma työnsä, he valitsevat itse henkilöstönsä ja kantavat palkkioita, joista heidän tulonsa muodostuvat. Useat autonomiset alueet ovat antaneet heidän hoidettavakseen tiettyjen verojen laskemiseen liittyviä tehtäviä. Vastikkeena tällaisista palveluista kiinteistörekisterien pitäjät saavat tietyn prosenttiosuuden kannetuista veroista.

               2.

               Espanjan hallinto oli perinteisesti katsonut arvonlisäveron osalta, että hoidettaessa näitä tehtäviä autonomisten alueitten lukuun, kiinteistörekisterin pitäjiä oli pidettävä työnantajina tai ammatinharjoittajina, jotka tarjosivat arvonlisäveron alaisia palveluita. Espanjan hallinnon tältä osin esittämät perustelut perustuivat ennen kaikkea yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-235/85, komissio vastaan Alankomaat, 26.3.1987 antamaan tuomioon (2) ja asiassa C-202/90, Ayuntamiento de Sevilla, 25.7.1991 antamaan tuomioon (3).

               3.

               Espanjan Tribunal Supremo katsoi 12.7.2003 antamassaan tuomiossa, että autonomisten alueiden niiden harjoittamaksi antaman erityisen toiminnan, joka muodostui tiettyjen verojen laskemisesta ja kantamisesta, harjoittamisen osalta kiinteistörekisterin pitäjät ovat pelkkiä virkamiehiä, ja he kuuluvat julkishallintoon. Tämän tuomion, joka on annettu periaatteellisista syistä tehdyn kassaatiovalituksen johdosta, perusteella Espanjan hallinto toteaa, että nämä palvelut eivät ole arvonlisäveron alaisia.

               4.

               Komissio katsoo päinvastoin, että palveluista, joita kiinteistörekisterien pitäjät tarjoavat autonomisille alueille, on kannettava arvonlisäveroa, kuudennen direktiivin 2 artiklassa säädetyn yleisen säännön mukaisesti. Tämä toteamus perustuu siihen, että rekisterin pitäjä — veronkantajat toimivat ammatinharjoittajina, jotka ovat järjestäneet itsenäisesti palvelun tarjoamista varten tarvittavan henkilöstön ja varat, kuten edellä mainitun direktiivin 4 artiklan 1 kohdassa vaaditaan, ja ne eivät näin ollen ole alistus- ja riippuvuusasemassa, joka on keskeinen sen osalta, että kyseessä olevat palvelut voitaisiin katsoa, että virkamies on tarjonnut kyseiset palvelut hallinnolle, johon hän kuuluu, ja että nämä palvelut eivät näin ollen ole arvonlisäveron alaisia. Rekisterin pitäjä — veronkantaja ei ole autonomisen alueen hallinnollinen elin eikä siihen kuuluva tai sen sisäinen osa, vaan itsenäinen ja erillinen osapuoli, jonka kanssa autonominen alue tekee sopimuksen palvelun tarjoamisesta maksua vastaan.

               5.

               Vastaavasti komissio katsoo, että esillä olevassa asiassa täyttyvät oikeuskäytännössä asetetut edellytykset, jotka koskevat Espanjan kuningaskunnan jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan sellaisen vastuun toteamista, joka johtuu sen tekemästä yhteisön oikeuden tulkinnasta, joka ei ole hengeltään eikä tarkoitukseltaan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukainen. Ensinnäkin on huomioitava Tribunal Supremon asema ylimpänä tuomioistuimena, lukuun ottamatta perustuslaillisia takeita koskevia säännöksiä. Toiseksi on otettava huomioon ratkaisun, joka on periaatteellisesti yhteisöjen tuomioistuimen vahvistaman tulkinnan vastainen ja joka, kun otetaan huomioon sen sitovuus, muuttaa täysin alempien tuomioistuinten ja Espanjan hallinnon tähänastisen käytännön, merkitys ja vaikutukset. Kolmanneksi on huomioitava haitallisten vaikutusten aiheuttaminen arvonlisäveron alalla, mikä voi vaikuttaa yhteisön omiin varoihin. Näin ollen Espanjan hallinto ei voi vedota Tribunal Supremon antamaan tuomioon perusteluna yhteisön oikeuden rikkomiselle.

      (1)  Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1).

      (2)  Kok. 1987, s. 1471.

      (3)  Kok. 1991, s. I-4247.


title: Asia C-629/11 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 4.10.2012 — Valittajana Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Komission tekemä hankintasopimus — Tarjouksen hylkääminen — Perusteluvelvollisuus — Asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002 — Asetuksen 100 artiklan 2 kohta — Tietojensaantipyyntöön vastaamiselle asetettu määräaika — Asetus (EY, Euratom) N:o 2342/2002 — Asetuksen 149 artiklan 2 kohta)

text:
               24.11.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 366/16

         Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 4.10.2012 — Valittajana Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-629/11 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Komission tekemä hankintasopimus - Tarjouksen hylkääminen - Perusteluvelvollisuus - Asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002 - Asetuksen 100 artiklan 2 kohta - Tietojensaantipyyntöön vastaamiselle asetettu määräaika - Asetus (EY, Euratom) N:o 2342/2002 - Asetuksen 149 artiklan 2 kohta)
   2012/C 366/27
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (edustaja: dikigoros N. Korogiannakis)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Calciu ja S. Delaude, avustajanaan advocaat P. Wytinck)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-298/09, Evropaïki Dynamiki vastaan komissio, 20.9.2011 antamasta tuomiosta, jolla hylättiin valitus 12.5.2009 tehdystä komission päätöksestä, jolla hylättiin valittajan tarjous koulutusohjelmia (ESP-ISEP) varten tarjottavia ulkoisia palveluja koskevassa avoimessa tarjouspyyntömenettelyssä EAC/01/2008 (EUVL 2008/S 158-212752) ja jolla tarjouskilpailu ratkaistiin toisen tarjouksentekijän hyväksi, ja toisaalta vahingonkorvausvaatimus — Varainhoitoasetuksen 93 artiklan 1 kohdan f alakohta — Tarjousten voimassaoloaika — Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 49, 18.2.2012.


title: Asia T-284/11: Kanne 7.6.2011 — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones v. SMHV — MIP Metro (METROINVEST)

text:
               6.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/35

         Kanne 7.6.2011 — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones v. SMHV — MIP Metro (METROINVEST)
   (Asia T-284/11)
   2011/C 232/61
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (Barcelona, Espanja) (edustaja: asianajaja J. Carbonell Callicó)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Düsseldorf, Saksa)

      Vaatimukset

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 17.3.2011 asiassa R 954/2010-1 tekemää päätöstä on muutettava ja yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus sanamerkkiä METROINVEST varten on hyväksyttävä

               —

               toissijaisesti ja ainoastaan siinä tapauksessa, että edeltävä vaatimus hylätään, sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 17.3.2011 asiassa R 954/2010-1 tekemä päätös on kumottava

               —

               vastaaja ja vastapuoli valituslautakunnassa on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki METROINVEST luokkaan 36 kuuluvia palveluja varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 7112113

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sini-keltaisen kuviomerkin METRO saksalainen tavaramerkkirekisteröinti nro 30348717 tiettyjä luokkiin 1-45 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten; keltaisen kuviomerkin METRO yhteisön tavaramerkkihakemus nro 779116 tiettyjä luokkiin 1-42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 ja 14 artiklan, jotka koskevat oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja syrjinnän kieltoa, rikkominen sekä yhdenvertaista kohtelua koskevan yhteisön oikeuden yleisen periaatteen loukkaaminen. Valituslautakunta rikkoi neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, koska kyseessä olevien tavaramerkkien välillä ei ole sekaannusvaaraa.


title: Asia C-463/10 P: Valitus, jonka Deutsche Post AG on tehnyt 27.9.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-570/08, Deutsche Post AG v. Euroopan komissio, 14.7.2010 antamasta tuomiosta

text:
               4.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/17

         Valitus, jonka Deutsche Post AG on tehnyt 27.9.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-570/08, Deutsche Post AG v. Euroopan komissio, 14.7.2010 antamasta tuomiosta
   (Asia C-463/10 P)
   ()
   2010/C 328/32
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Deutsche Post AG (edustajat: Rechtsanwalt J. Sedemund ja Rechtsanwalt T. Lübbig)

      Vastapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että

               1)

               unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) 14.7.2010 asiassa T-570/08 on kumottava kokonaisuudessaan

               2)

               komission unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämä väite tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisesta on hylättävä

               3)

               Euroopan komission asetuksen (EY) N:o 659/1999 10 artiklan 3 kohdan nojalla menettelyn ”Valtiontuki C 36/07 — Valtiontuki Deutsche Post AG:lle” yhteydessä 30.10.2008 antama ”tietojen antamista koskeva määräys” on julistettava mitättömäksi

               4)

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Käsiteltävänä olevan valituksen kohteena on unionin yleisen tuomioistuimen tuomio, jolla se jätti tutkimatta valittajan tietojen antamista koskevasta määräyksestä, jonka komissio valittajan hyväksi myönnettyä valtiontukea koskevan menettelyn yhteydessä 30.10.2008 osoitti Saksan liittotasavallalle, nostaman kanteen.
   Käsiteltävänä olevassa asiassa keskeinen kysymys koskee sitä, voidaanko komission asetuksen (EY) N:o 659/1999 10 artiklan 3 kohdan nojalla antamasta ”tietojen antamista koskevasta määräyksestä” valittaa, ja jos voidaan, niin millä edellytyksillä. Valittajan mukaan kanne päätöksestä, jolla annettiin määräys antaa tietoja, jotka vain sillä on hallussaan, on otettava tutkittavaksi, jos kanteella kyseenalaistetaan asetuksen N:o 659/1999 10 artiklan 3 kohdan menettelysäännösten noudattaminen ja vaadittujen tietojen tarpeellisuus.
   Unionin yleinen tuomioistuin jätti tämän kanteen tutkimatta olennaisilta osin sillä perusteella, että tietojen antamista koskevalla määräyksellä ei ollut oikeusvaikutuksia. Kyse oli sen mukaan vain välipäätöksestä, jolla on merkitystä lopullisen päätöksen valmistelussa.
   Valittaja vetoaa viiteen valitusperusteeseen:

               1)

               Unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut valituksenalaisessa tuomiossa huomioon sitä, että tietojen antamista koskeva määräys kuuluu unionin velvoittavana toimena unionin tuomioistuinten valvontavaltaan. Jäsenvaltiolla on asetuksen (EY) N:o 659/1999 10 artiklan 3 kohdan, luettuna yhdessä SEUT 288 artiklan 4 kohdan kanssa, ja SEU 4 artiklan 3 kohdan mukaisen vilpittömän yhteistyön periaatteen perusteella sitova velvollisuus antaa vaaditut tiedot. Koska jäsenvaltion on ehdottomasti pantava tämä päätös täytäntöön, tietojenantamisvelvollisuus siirtyy suoraan valittajalle, jolla (ainoana) on vaaditut tiedot hallussaan.

               2)

               Unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut myöskään huomioon sitä, että on unionin oikeuteen kuuluvan oikeussuojan periaatteen vastaista, että jäsenvaltion ja yrityksen, jota asia välittömästi koskee, on annettava mitä tahansa komission asetuksen N:o 659/1999 10 artiklan 3 kohdan vaatimia tietoja riippumatta siitä, onko 10 artiklan 3 kohdan mukaisia menettelyoikeudellisia vaatimuksia noudatettu ja onko vaadituilla tiedoilla jokin yhteys kyseisen valtiontukia koskevan valvontamenettelyn tarkoitukseen.

               3)

               Unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi asetuksen N:o 659/1999 10 artiklan 3 kohtaa ja 13 artiklan 1 kohdan 3 alakohtaa virheellisesti, kun se ei ottanut huomioon, että tietojen antamista koskevalla määräyksellä on välittömiä vaikutuksia jäsenvaltion ja yrityksen, jota asia koskee, oikeusasemaan myös siksi, että asetuksen N:o 659/1999 13 artiklan 1 kohdan 3 alakohdassa mahdollistetaan se, että komissio voi tehdä mahdollista valtiontukea koskevan päätöksen käytettävissään olevien tietojen perusteella siinä tapauksessa, että tietojenantamismääräystä ei noudateta. Tästä johtuva komission todistustaakan keventyminen johtaisi kyseisen yrityksen, jonka on oikeuksiensa turvaamiseksi todellisuudessa pakko antaa pyydetyt tiedot, menettelyllisen aseman olennaiseen huonontumiseen.

               4)

               Unionin yleinen tuomioistuin teki tästä syystä myös oikeudellisen virheen, koska se hylkäsi väitteen siitä, että tietojen antamista koskevalla määräyksellä on oikeusvaikutuksia, sillä perusteella, että kyse on vain lopullisen päätöksen valmisteluun kuuluvasta välipäätöksestä. Unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut tältä osin huomioon, että tämä ei sulje pois mahdollisuutta kanteen nostamiseen kyseisestä päätöksestä, jos välipäätökseksi väitetystä toimesta — kuten asetuksen N:o 659/1999 10 artiklan 3 kohdan mukaisesta päätöksestä — seuraa kielteisiä oikeusvaikutuksia.

               5)

               Unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut myöskään riittävästi huomioon, että niitä sääntöjenvastaisuuksia, jotka komissio teki, kun se antoi tietojenantamismääräyksen, ei olisi voitu käsitellä riittävästi menettelyn päättävästä päätöksestä nostettavassa kanteessa erityisesti, koska siinä on kiellettyä vedota tosiseikaston epätäydellisyyteen. Lisäksi yritykselle, jota asia koskee, voi aiheutua — kuten esillä olevassa tapauksessa — huomattavia ajankäytöllisiä ja taloudellisia rasitteita sääntöjenvastaisen tietojenantamismääräyksen väliaikaisesti noudattamisesta.


title: Asia C-449/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 20.8.2015 – Regione autonoma della Sardegna v. Comune di Portoscuso

text:
               16.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 20.8.2015 – Regione autonoma della Sardegna v. Comune di Portoscuso
   (Asia C-449/15)
   (2015/C 381/19)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Regione autonoma della Sardegna

      Vastaaja: Comune di Portoscuso

      Ennakkoratkaisukysymys

   Ovatko SEUT 49, SEUT 56 ja SEUT 106 artiklassa tarkoitetut sijoittautumisvapauden, syrjintäkiellon ja kilpailun edistämisen periaatteet sekä niihin sisältyvä kohtuullisuusperiaate esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jolla useiden perättäisten lainsäädäntötoimien tuloksena säädetään taloudellisesti merkittäviä julkisessa omistuksessa olevia meri-, järvi- ja jokialueita koskevien konsessioiden voimassaoloajan toistuvasta pidentämisestä siten, että niiden kestoa jatketaan lain nojalla lähes yksitoista vuotta, jolloin mahdollisuus alueen taloudelliseen hyödyntämiseen säilyy yksinomaan samalla konsessionsaajalla huolimatta siitä, että myönnetyn konsession säädetty voimassaoloaika on päättynyt, ja jonka seurauksena muilta taloudellisilta toimijoilta evätään jo lähtökohtaisesti mahdollisuus tavoitella hyödykkeen myöntämistä itselleen julkisessa menettelyssä?


title: Asia T-466/10: Kanne 27.9.2010 — Hannigan v. komissio

text:
               4.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/47

         Kanne 27.9.2010 — Hannigan v. komissio
   (Asia T-466/10)
   ()
   2010/C 328/75
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Eugene Hannigan (Killybegs, Irlanti) (edustajat: A. Collins, SC, barrister N. Travers ja solicitor D. Barry)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               on kumottava 13.7.2010 tehty komission päätös, joka tiedoksiannettiin numerolla K(2010) 4754 kirjeitse Irlantiin ja 16.7.2010 kantajalle ja jolla hylättiin hakemus, joka koski Niamh Eoghan -nimisen uuden kalastusaluksen kapasiteetin lisäämistä turvallisuuden parantamisen johdosta, ja joka tehtiin mainittua hakemusta koskevan päätöksen korvaamiseksi, joka sisältyy komission saamista pyynnöistä kasvattaa MOO IV:n tavoitteita kokonaispituudeltaan yli 12 metrin pituisten alusten turvallisuutta, navigointia, hygieniaa, tuotteiden laatua ja alusten työoloja koskevien parannusten ottamiseksi huomioon 4.4.2003 tehtyyn komission päätökseen 2003/245 (EUVL L 90, s. 48), joka kumottiin kantajaa koskevilta osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-218/03–T-240/03, Boyle ym. vastaan komissio, 13.6.2006 antamalla tuomiolla (Kok., s. II-1699), ja

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii esillä olevassa kanteessaan SEUT 263 artiklan nojalla sen 13.7.2010 tehdyn komission päätöksen kumoamista, joka tiedoksiannettiin numerolla K(2010) 4754 kirjeitse Irlantiin ja 16.7.2010 kantajalle, ja jolla hylättiin hakemus, joka koski Niamh Eoghan -nimisen uuden kalastusaluksen kapasiteetin lisäämistä turvallisuuden parantamisen johdosta, ja joka tehtiin mainittua hakemusta koskevan päätöksen korvaamiseksi, joka sisältyy komission saamista pyynnöistä kasvattaa MOO IV:n tavoitteita kokonaispituudeltaan yli 12 metrin pituisten alusten turvallisuutta, navigointia, hygieniaa, tuotteiden laatua ja alusten työoloja koskevien parannusten ottamiseksi huomioon 4.4.2003 tehtyyn komission päätökseen 2003/245 (EUVL L 90, s. 48), joka kumottiin kantajaa koskevilta osin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-218/03–T-240/03, Boyle ym. vastaan komissio, 13.6.2006 antamalla tuomiolla (Kok., s. II-1699).
   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi seuraaviin kanneperusteisiin:

               Kantaja väittää ensinnäkin, että vastaajan toimilla ei ollut oikeudellista perustaa. Yhteisön kalastusalan uudelleenjärjestelyn tavoitteista ja yksityiskohtaisista säännöistä 1 päivästä tammikuuta 199731 päivään joulukuuta 2001 kestävän tasapainon löytämiseksi kalavarojen ja niiden hyödyntämisen välillä 26.6.1997 tehdyn neuvoston päätöksen 97/413/EY (EYVL L 175, s. 27) 4 artiklan 2 kohta on yhä asianmukainen oikeudellinen perusta riidanalaiselle päätökselle, ja näin ollen komissiolla ei väitetysti ollut oikeudellista perustaa päätöksen tekemiseen ad hoc -päätöksenä.

               Toiseksi kantaja väittää, että komissio on rikkonut olennaista menettelymääräystä. Kantaja katsoo, että riidanalainen päätös olisi pitänyt tehdä neuvoston päätöksen 97/413/EY nojalla hallintokomiteamenettelyn mukaisesti ja että komissio rikkoi olennaista menettelymääräystä tehdessään päätöksen ad hoc -pohjalta.

               Kolmanneksi kantaja väittää, että tulkitessaan virheellisesti neuvoston päätöksen 97/413/EY 4 artiklan 2 kohtaa komissio on ylittänyt toimivaltansa erityisesti siten, että se on tukeutunut epäolennaisiin arviointiperusteisiin ja jättänyt huomiotta käsitteen ”pyyntiponnistus” määritelmän, joka ilmenee neuvoston päätöksestä 97/413/EY ja siitä yhteisön kalastuslainsäädännöstä, joka oli sovellettavissa silloin, kun kantaja teki joulukuussa 2001 hakemuksen, joka koski vetoisuuden lisäämistä turvallisuuden parantamisen johdosta.

               Lisäksi kantaja vetoaa siihen, että riidanalainen päätös sisältää useita kantajan hakemusta, joka koskee vetoisuuden lisäämistä turvallisuuden parantamisen johdosta, koskevia ilmeisiä arviointivirheitä. Kantaja väittää erityisesti, että komission päätös hylätä kantajan hakemus on perusteeton, sillä useiden pienempien alusten tarjoaman korvaavan kapasiteetin hyödyntäminen Niamh Eoghan -aluksen hyväksi merkitsi sitä, että Irlannin laivaston monikäyttöalusten segmentin kokonaiskapasiteetti ei kasvanut, kun tämä alus rekisteröitiin.

               Lopuksi kantaja väittää, että komissio on loukannut kantajan oikeutta hyvään hallintoon. Kantajan väittää, että se, että komissio on kieltäytynyt arvioimasta kantajan hakemuksen asiasisältöä, merkitsee sitä, että komissio ei ole noudattanut Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan (EUVL, C 83, s. 389) mukaisia velvoitteitaan ja on erityisesti loukannut kantajan oikeutta saada neuvoston päätöksen 97/413/EY 4 artiklan 2 kohtaa koskeva hakemuksensa käsitellyksi ”oikeudenmukaisesti ja kohtuullisessa ajassa”.


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS, 1 päivänä lokakuuta 1997, asiassa T-230/97 R, Comafrica SpA ja Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Yhteinen markkinajärjestely - Banaanit - Vähennyskerroin - Täytäntöönpanon lykkääminen - Välitoimet - Välitoimihakemuksen tutkittavaksi ottaminen - Vakava ja peruuttamaton vahinko)

text:
6.12.97              | FI    |                Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     C 370/7
     YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
     TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS,                               TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS,
                   2 päivänä lokakuuta 1997,                                         1 päivänä lokakuuta 1997,
                                                                  asiassa T-230/97 R, Comafrica SpA ja Dole Fresh Fruit
asiassa T-213/97 R, Comité des Industries du coton et des
                                                                    Europe Ltd & Co. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
fibres connexes de l'Union européenne ( Eurocoton ) ym.
            vastaan Euroopan unionin neuvosto                     ( Yhteinen markkinajärjestely — Banaanit — Vähennysker
                                                                  roin — Täytäntöönpanon lykkääminen — Välitoimet —
( Välitoimet — Polkumyynti — Lopullinen — Täytäntöön             Välitoimihakemuksen tutkittavaksi ottaminen — Vakava
             panon lykkääminen — Välitoimet)                                         ja peruuttamaton vahinko)
                          ( 97/C 370/ 16 )                                                  ( 97/C 370/17 )
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
               (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                  Asiassa T-230/97 R, Comafrica SpA, kotipaikka Genova
                                                                  ( Italia ), Dole Fresh Fruit Europe Ltd & Co ., kotipaikka
                                                                  Hampuri ( Saksa ), edustajanaan Bernard 0'Connor, solici
Asiassa T-2 13/97 R, Comite des Industries du coton et des        tor, jota avustaa asianajaja Bonifacio Garcia Porras, Sala
fibres connexes de PUnion europeenne ( Eurocoton ), koti         manca , prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto
paikka Bryssel, Ettlin Gesellschaft für Spinnerei und Webe       Arsene Kronshagen, 22 avenue Marie-Adelaide, vastaan
rei AG, kotipaikka Ettlingen ( Saksa ), Textil Hof Weberei        Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamiehinä Xavier Lewis
GmbH & Co. KG, kotipaikka Hof ( Saksa ), H. Hecking               ja James Macdonald Flett ), jota tukee Ranskan tasavalta
Söhne GmbH & Co ., kotipaikka Stadtlohn ( Saksa ), Spinn         ( asiamiehenä Marc Perrin de Brichambaut ), jossa kantaja
weberei Uhingen GmbH, kotipaikka Uhingen ( Saksa ), FA            vaatii EY:n perustamissopimuksen 185 ja 186 artiklan
Kümpers GmbH & Co., kotipaikka Rheine ( Saksa ), Tent            nojalla ensinnäkin vähennyskertoimen vahvistamisesta kul
horey SA, kotipaikka Eloyes ( Ranska ), HPG-GAT tissages,         lekin A- ja B-luokan toimijalle vuoden 1997 tariffikiin
kotipaikka Cornimont ( Ranska ), Etablissements des fils de       tiöstä myönnettävän banaanimäärän määrittämiseksi 25
Victor Perrin SARL, kotipaikka Thiefosse ( Ranska ), Filatu      päivänä kesäkuuta 1997 annetun komission asetuksen
res & Tissages de Saulxures-sur-Moselotte, kotipaikka             ( EY ) N:o 1155/97 ( EYVL L 168 , 26.6.1997, s . 67 ) täytän
Saulxure-sur-Moselotte ( Ranska ), Tissage Mouline Thillot,       töönpanon lykkäämistä siltä osin kuin se vaikuttaa kanta
kotipaikka Le Thillot ( Ranska ), Tessival SpA, kotipaikka        jien asemaan tai vaihtoehtoisesti erga omnes, toiseksi sitä,
Azzano S. Paolo ( Italia ), Filature Niggeler & Küpfer SpA,       että asetettaisiin kantajiin sovelletava erityinen vähennys
kotipaikka Capriolo ( Italia ), Standardtela SpA, kotipaikka      kerroin, jotta kantajille myönnettäisiin vuoden 1997 vii
Milano ( Italia ), edustajina Clive Stanbrook, Q.C. , ja Alan     meisinä kuukausina banaanien tuontilupia se määrä, johon
Dashwood, Barristers of Inner Temple, prosessiosoite              kantajilla on yhteisön oikeuden mukaan oikeus, ja kol
Luxemburgissa c/o asianajaja Arsene Kronshagen, 12 bou           manneksi, että annettaisiin muut ensimmäisen oikeusas
levard de la Foire, vastaan Euroopan unionin neuvosto             teen tuomioistuimen tarpeellisina pitämät määräykset,
( asiamiehinä Marta Arpio Santacruz, Antonio Tanca,               jotta kantajat saisivat väliakaista suojaa , ensimmäisen
Hans-Jürgen Rabe ja Georg M. Berrisch ), jossa kantaja            oikeusasteen tuomioistuimen presidentti on antanut
vaatii välitoimien määräämistä asiassa, jossa neuvoston            1.10.1997 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava :
päätöksellä hylättiin komission asetusesitys ( KOM ( 97 )
160 lopull ., 21.4.1997) lopullisen polkumyyntitullin mää
räämisestä Kiinan kansantasavallasta , Egyptistä , Intiasta ,      1 ) Ranskan tasavalta hyväksytään väliintulijaksi tuke
Indonesiasta, Pakistanista ja Turkista tuotaville valkaise             maan komission vaatimuksia .
mattomille puuvillakankaille, Euroopan yhteisöjen ensim
mäisen oikeusasteen tuomioistuimen persidentti on
2.10.1997 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seu            2 ) Kantajien vaatimuksiin tiettyjen asiakirjojen luotta
raava :                                                                 muksellisuudesta suostutaan .
                                                                   3 ) Ranskan hallitukselle toimitetaan asiakirjoista jäljen
 1 ) Välitoimihakemus hylätään.                                         nös, joka ei ole luottamuksellinen.
                                                                  4 ) Välitoimihakemus hylätään.
2 ) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
                                                                   5 ) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia F-150/12: Kanne 13.12.2012 — ZZ v. parlamentti

text:
               25.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 147/36

         Kanne 13.12.2012 — ZZ v. parlamentti
   (Asia F-150/12)
   2013/C 147/70
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja G. Maximini)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Vaatimus sen vastaajan tekemän päätöksen kumoamiseksi, jolla kantajalta evättiin osa uudelleenasettautumiskorvauksesta ja korvaus tietyistä matkakuluista

      Vaatimukset

               —

               Vastaajan 29.3.2012 tekemä päätös on kumottava siltä osin kuin sillä evätään kantajalta toinen puolikas virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 6 artiklan mukaisesta uudelleenasettautumiskorvauksesta ja täysimääräinen korvaus samassa liitteessä olevan 7 artiklan mukaisista matkakuluista

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan kantajalle toinen puolikas uudelleenasettautumiskorvauksesta, joka vastaa suuruudeltaan toista yhden kuukauden peruspalkkaa, sekä täysimääräiset matkakulut hänen lähtöpaikkakunnalleen siitä alkaen, kun hänen palvelussuhteensa on lopullisesti päättynyt, hänelle, hänen vaimolleen ja hänen talouteensa kuuluvalle vaikeavammaiselle pojalleen

               —

               parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kaikki kantajalle aiheutuneet välttämättömät kulut.


title: Asia C-180/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto)  27.4.2006  — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 92/100/ETY — Tekijänoikeuden lähioikeudet henkisen omaisuuden alalla — Lainausoikeus yleisölle — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               17.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 143/20

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 27.4.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-180/05) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 92/100/ETY - Tekijänoikeuden lähioikeudet henkisen omaisuuden alalla - Lainausoikeus yleisölle - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2006/C 143/35)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: W. Wils)

      Vastaaja: Luxemburgin suurherttuakunta (asiamies: S. Schreiner)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla 19 päivänä marraskuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/100/ETY (EYVL L 346, s. 61) 1 ja 5 artiklan rikkominen
   Tuomiolauselma

               1)

               Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut vuokraus- ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioikeuksista henkisen omaisuuden alalla 19 päivänä marraskuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/100/ETY 1 ja 5 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole soveltanut kyseisessä direktiivissä säädettyjä lainausoikeutta yleisölle koskevia säännöksiä.

               2)

               Luxemburgin suurherttuakunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 171, 9.7.2005.


title: Asia C-369/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Köln (Saksa) on esittänyt 31.7.2014 – Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH v. Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG

text:
               8.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 439/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Köln (Saksa) on esittänyt 31.7.2014 – Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH v. Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG
   (Asia C-369/14)
   (2014/C 439/22)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landgericht Köln

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Sommer Antriebs- und Funktechnik GmbH

      Vastaaja: Rademacher Geräte-Elektronik GmbH & Co. KG

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta 27.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/96/EY (1) 2 artiklan 1 kohtaa, 3 artiklan a alakohtaa sekä liitteitä IA ja IB ja/tai sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta 4.7.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2012/19/EU (2) 2 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa sekä liitteitä I ja II tulkittava siten, että noin 220–240 voltin sähköjännitteellä toimivat (autotallin) oven käyttölaitteet, jotka on tarkoitus asentaa yhdessä (autotallin) oven kanssa rakennuksen tekniseen järjestelmään, kuuluvat sähkö- ja elektroniikkalaitteiden käsitteeseen ja erityisesti sähkö- ja elektroniikkatyökalujen käsitteeseen?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
               Onko direktiivin 2002/96/EY liitteessä I A olevaa 6 kohtaa ja liitteessä I B olevaa 6 kohtaa ja/tai direktiivin 2012/19/EU 3 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, liitteessä I olevaa 6 kohtaa ja liitteessä II olevaa 6 kohtaa tulkittava siten, että ensimmäisen kysymyksen mukaisia (autotallin oven) käyttölaitteita on pidettävä kyseisissä säännöksissä tarkoitettuina suurina, kiinteinä teollisuuden työkoneina?

               3)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi ja toiseen kysymykseen kieltävästi:
               Onko direktiivin 2002/96/EY 2 artiklan 1 kohtaa ja/tai direktiivin 2012/19/EU 2 artiklan 3 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että ensimmäisen kysymyksen mukaista (autotallin oven) käyttölaitetta on pidettävä osana sellaista toisenlaista laitetta, joka jää direktiivien soveltamisalan ulkopuolelle?

      (1)  Sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta – Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission yhteinen julistus 9 artiklan osalta – 27.1.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/96/EY (EYVL L 37, s. 24).

      (2)  EUVL L 197, s. 38.


title: Asia C-33/01: Euroopan yhteisöjen komission 24.1.2001 Helleenien tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 95/4                  FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         24.3.2001
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                              Euroopan yhteisöjen komission 24.1.2001 Helleenien ta-
                                                                                savaltaa vastaan nostama kanne
                           (toinen jaosto)
                                                                                (Asia C-33/01)
                   19 päivänä syyskuuta 2000
                                                                                (2001/C 95/06)
asiassa C-89/00 (Verwaltungsgericht Berlinin esittämä
ennakkoratkaisupyyntö), Bülent Bicakci ym. vastaan Land
                              Berlin (1)                                  Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 24.1.2000 Euroo-
                                                                          pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien tasavaltaa
                                                                          vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat komission oikeudellisen
(Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohta – Samanlainen kysy-                 yksikön virkamies Hans Stovlbæk ja oikeudellisessa yksikössä
                                 mys)                                     toimiva kansallinen virkamies Panagiotis Panagiotopoulos.
                           (2001/C 95/05)                                 Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                          –     toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut perus-
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                               tamissopimuksen ja vaarallisista jätteistä annetun direktii-
                                                                                vin 91/689/ETY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se
                                                                                ei ole säädetyssä määräajassa ilmoittanut komissiolle
                                                                                kyseisen direktiivin 8 artiklan 3 kohdan sekä asiaa
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
                                                                                koskevan komission päätöksen 96/302/EY (2) mukaisesti
        yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                      tietoja kaikista niistä laitoksista tai yrityksistä, jotka
                                                                                huolehtivat vaarallisista jätteistä tai/ja hyödyntävät niitä,
                                                                                ja
Asiassa C-89/00, jonka Verwaltungsgericht Berlin on saattanut
EY:n perustamissopimuksen EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen
tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa              –     velvoittaa Helleenien tasavallan korvaamaan oikeuden-
tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Bülent Bicakci, Bed-                 käyntikulut.
riye Bicakci, Hidajet Bicakci ja Burak Bicakci vastaan Land
Berlin ennakkoratkaisun Associaation kehittämisestä 19 päi-
vänä syyskuuta 1980 tehdyn ETY–Turkki-assosiaatiosopimuk-
sella perustetun assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80
14 artiklan 1 kohdan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
(toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja
R. Schintgen (esittelevä tuomari) sekä tuomarit V. Skouris ja
N. Colneric, julkisasiamies: J. Mischo, kirjaaja: R. Grass, on            Direktiivin 91/689/ETY 8 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenval-
antanut 19.9.2000 määräyksen, jonka määräysosa on seu-                    tioiden on toimitettava komissiolle tiettyjä tietoja kaikista
raava:                                                                    laitoksista tai yrityksistä, jotka huolehtivat vaarallisista jätteistä
                                                                          tai/ja hyödyntävät niitä.
assosiaation kehittämisestä 19 päivänä syyskuuta 1980 tehdyn
ETY–Turkki-assosiaatiosopimuksella perustetun assosiaationeuvos-          Komissio väittää, että Helleenien tasavalta ei ole ilmoittanut
ton päätöksen N:o 1/80 14 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten,          näitä tietoja, joista säädetään edellä mainitussa direktiivissä,
että sen vastaista on karkottaa sellainen Turkin kansalainen, jolla on    säädetyssä määräajassa (eli viimeistään sen jälkeen, kun direk-
suoraan kyseiseen päätökseen perustuva oikeus, kun toimenpide on          tiivin 91/689/ETY 8 artiklan 3 kohdan mukaisessa tietojen
määrätty rikostuomion seurauksena ja yleisestävistä syistä varoitukse-    toimittamisessa käytettävästä lomakkeesta 17 päivänä huhti-
na muille ulkomaalaisille ilman, että asianomaisen henkilön oma           kuuta 1996 annettu päätös tuli voimaan) eikä tietystikään
käyttäytyminen antaa konkreettisesti aihetta ajatella, että hän tekee     myöskään ilmoittanut komissiolle mistään näitä tietoja koske-
muita vakavia rikoksia, jotka voivat vaarantaa yleisen järjestyksen       vista muutoksista.
vastaanottavassa jäsenvaltiossa.
                                                                          (1) EYVL L 377, 31.12.1991, s. 20.
( 1) EYVL C 149, 27.5.2000.                                               (2) EYVL L 116, 11.5.1996, s. 26.


title: Asia C-263/14: Kanne 28.5.2014 – Euroopan parlamentti v. Euroopan unionin neuvosto

text:
               21.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 235/11

         Kanne 28.5.2014 – Euroopan parlamentti v. Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-263/14)
   2014/C 235/16
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: R. Passos, A. Caiola ja M. Allik)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               on kumottava merirosvouksesta epäiltyjen ja sen johdosta takavarikoidun omaisuuden siirtämistä Euroopan unionin johtamilta merivoimilta Tansanian yhdistyneen tasavallan huostaan koskevista edellytyksistä tehdyn Euroopan unionin ja Tansanian yhdistyneen tasavallan välisen sopimuksen allekirjoittamisesta ja tekemisestä 10.3.2014 annettu neuvoston päätös 2014/198/YUTP (1)

               —

               on pysytettävä 10.3.2014 annetun neuvoston päätöksen 2014/198/YUTP vaikutukset siihen asti, kunnes päätös on korvattu, ja

               —

               Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Euroopan parlamentti katsoo, että merirosvouksesta epäiltyjen ja sen johdosta takavarikoidun omaisuuden siirtämistä Euroopan unionin johtamilta merivoimilta Tansanian yhdistyneen tasavallan huostaan koskevista edellytyksistä tehdyn Euroopan unionin ja Tansanian yhdistyneen tasavallan välisen sopimuksen allekirjoittamisesta ja tekemisestä 10.3.2014 annettu neuvoston päätös 2014/198/YUTP on pätemätön, koska se ei koske yksinomaan yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa, vaikka tästä määrätään nimenomaisesti SEUT 218 artiklan 6 kohdan toisessa alakohdassa.
   Euroopan parlamentti katsoo, että Euroopan unionin ja Tansanian tasavallan välinen sopimus liittyy myös oikeudelliseen yhteistyöhön rikosasioissa ja poliisiyhteistyöhön, joten se kattaa aloja, joihin sovelletaan tavallista lainsäätämisjärjestystä.
   Näin ollen tämä sopimus olisi pitänyt tehdä SEU 37 artiklan ja SEUT 82 sekä SEUT 87 artiklan aineellisen oikeusperustan nojalla sen jälkeen, kun Euroopan parlamentti on antanut hyväksyntänsä SEUT 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan mukaisesti.
   Tämän vuoksi neuvosto on rikkonut perussopimuksia, kun se ei ole valinnut asianmukaista oikeudellista perustaa sopimuksen tekemiselle.
   Lisäksi Euroopan parlamentti katsoo, että neuvosto on rikkonut SEUT 218 artiklan 10 kohtaa, koska se ei tiedottanut parlamentille välittömästi ja täysimääräisesti sopimuksen kaikissa neuvottelu- ja tekovaiheissa.
   Mikäli unionin tuomioistuin kumoaa riidanalaisen päätöksen, Euroopan parlamentti ehdottaa kuitenkin, että unionin tuomioistuin pysyttää sillä olevan vallan nojalla riidanalaisen päätöksen vaikutukset SEUT 264 artiklan toisen kohdan mukaisesti siihen asti, kunnes päätös on korvattu.

      (1)  EUVL L 108, s. 1.


title: Asia C-385/06: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 18.9.2006 — Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant v. Algemene Directie voor de Arbeidsvoorziening

text:
               16.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 310/3

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 18.9.2006 — Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant v. Algemene Directie voor de Arbeidsvoorziening
   (Asia C-385/06)
   (2006/C 310/05)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Raad van State
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Sociaal Economische Samenwerking West-Brabant

      Vastaaja: Algemene Directie voor de Arbeidsvoorziening
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

                           a)

                           Voiko jäsenvaltio tai sen viranomainen johtaa toimivallan välittömästi — ja täten ilman kansallisessa oikeudessa olevaa perustaa — asetuksesta?

                           b)

                           Jos voi, annetaanko rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa 19 päivänä joulukuuta 1988 annetun asetuksen N:o 4253/88 (1), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2082/93 (yhteensovittamisasetus), 23 artiklan 1 kohdassa toimivalta tuen vahvistamisen peruuttamiseen ja maksetun määrän takaisinperimiseen, koska yhteensovittamisasetuksen 23 artiklassa velvoitetaan jäsenvaltiot tähän silloin, jos kysymyksessä on tässä artiklassa tarkoitettu väärinkäytös tai laiminlyönti?

               2)

               Jos ei, seuraako EY 10 artiklasta, kun se luetaan yhdessä EY 249 artiklan kanssa, että sellaista Algemene wet bestuursrechtin (yleinen hallinto-oikeuslaki) 4:49 §:n 1 momentin kaltaista kansallista säännöstä on tulkittava asetuksen mukaisella tavalla, jonka perusteella viranomainen voi silloin peruuttaa tuen vahvistamisen tai muuttaa sitä tuensaajan vahingoksi, jos a) on olemassa sellaisia tosiseikkoja ja olosuhteita, joista viranomainen ei voinut tukea vahvistaessaan järkevästi asiaa tarkastellen olla tietoinen ja joiden perusteella tuki olisi tullut vahvistaa vahvistettua määrää alhaisemmaksi tuen myöntämispäätöksen mukaisesti, b) jos tuen vahvistaminen oli virheellinen ja tuensaaja tiesi tai sen olisi pitänyt tietää siitä, tai c) jos tuensaaja ei ole tuen vahvistamisen jälkeen täyttänyt tukeen sidottuja velvollisuuksia?

               3)

               Jos näin on, aiheutuuko yhteisön oikeuteen sisältyvistä yleisistä periaatteista, erityisesti oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteesta rajoituksia tämän tulkinnan suhteen?

               4)

               Siinä tapauksessa, että kysymykseen 3 annetaan myöntävä vastaus, tästä rajoituksesta on kysyttävä: voiko Algemene wet bestuursrechtin 4:49 §:n 1 momentin perustana olevien kansallisten oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden sisältö mennä yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden, erityisesti yhteensovittamisasetuksen soveltamisen yhteydessä huomioonotettavien oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden sisältöä pidemmälle?

               5)

               Onko yhteisön oikeuden oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden soveltamisen osalta merkitystä — kun otetaan huomioon EY 10 artikla — sillä, että tuensaaja on julkisoikeudellinen oikeushenkilö?

               6)

               Jos tuen vahvistaminen on peruutettava ja maksettu määrä vaadittava takaisin joko yhteensovittamisasetuksen 23 artiklan 1 kohdan tai Algemene wet bestuursrechtin 4:49 §:n 1 momentin asetuksen mukaisen tulkinnan perusteella, seuraako yhteensovittamisasetuksen 23 artiklan 1 kohdasta, että näin on tehtävä myös silloin, kun on selvää, että jäsenvaltio on jo palauttanut aiheettomasti myönnetyt tuen Euroopan sosiaalirahastolle tai on joka tapauksessa päättänyt tätä koskevasta sääntelystä?

               7)

               Jos yhteensovittamisasetuksen 23 artiklan 1 kohdassa ei velvoiteta päätöksen peruuttamiseen ja tuen takaisinperimiseen, onko yhteisön oikeudessa muita sellaisia säännöksiä, kuten Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (2) 4 artiklan 1 kohta, joiden perusteella jäsenvaltion on välittömästi tai Algemene wet bestuursrechtin 4:49 §:n 1 momentin asetuksen mukaisen tulkinnan perusteella velvollinen perumaan yhteisön oikeuden vastaisesti maksetut tuet, kuten tässä asiassa, ja perimään tuen takaisin?

      (1)  EYVL L 374, s. 1.

      (2)  EYVL L 312, s. 1.


title: Asia C-37/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Naczelny Sąd Administracyjny (Puola) on esittänyt 22.1.2016 – Minister Finansów v. Stowarzyszenie Artystów Wykonawców Utworów Muzycznych i Słowno-Muzycznych SAWP

text:
               25.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 145/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Naczelny Sąd Administracyjny (Puola) on esittänyt 22.1.2016 – Minister Finansów v. Stowarzyszenie Artystów Wykonawców Utworów Muzycznych i Słowno-Muzycznych SAWP
   (Asia C-37/16)
   (2016/C 145/22)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Minister Finansów

      Vastapuoli: Stowarzyszenie Artystów Wykonawców Utworów Muzycznych i Słowno-Muzycznych SAWP

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Suorittavatko tekijät, esittäjät ja muut oikeudenhaltijat yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 24 artiklan 1 kohdassa ja 25 artiklan a alakohdassa tarkoitettua palvelua nauhurien ja muiden vastaavien laitteiden sekä tyhjien tallennusvälineiden valmistajille ja maahantuojille, joilta yhteisvalvontajärjestöt perivät heidän puolestaan, mutta omissa nimissään, näiden laitteiden ja välineiden myynnistä maksuja?

               2)

               Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, ovatko yhteisvalvontajärjestöt yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 28 artiklassa tarkoitettuja verovelvollisia periessään valmistajien ja maahantuojien myymistä laitteista ja välineistä maksun, ja velvollisia osoittamaan nämä liiketoimet tämän direktiivin 220 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitetulla laskulla, joka on laadittu nauhurien ja muiden vastaavien laitteiden sekä tyhjien tallennusvälineiden valmistajille tai maahantuojille ja josta ilmenee maksuista peritty maksettava arvonlisävero, ja kun perityt maksut jaetaan edelleen tekijöille, esittäjille ja muille oikeudenhaltijoille, nämä viimeksi mainitut osoittavat maksujen saamisen maksun perivälle yhteisvalvontajärjestölle laaditulla laskulla, jossa arvonlisävero on huomioitu?

      (1)  EUVL L 347, s. 1.


title: Asia T-340/05: Kanne  13.9.2005  — Adler Modemärkte v. SMHV

text:
               26.11.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 296/28

         Kanne 13.9.2005 — Adler Modemärkte v. SMHV
   (Asia T-340/05)
   (2005/C 296/61)
   Kannekirjelmän kieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Adler Modemärkte GmbH (Haibach, Saksa) (edustaja: asianajaja R. Kaase)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: BVM S.p.A. (Bologna, Italia)
   Vaatimukset

               —

               SMHV:n neljännen valituslautakunnan 23.5.2005 tekemä päätös asiassa R 434/2003-4 on kumottava, koska se on ristiriidassa asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa

               —

               Vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: kantaja

      Haettu tavaramerkki: Sanamerkki Eagle luokkaan 3, 18 ja 25 kuuluvia tavaroita varten — hakemus nro 1 595 909

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: BVM S.p.A.

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansallinen ja kansainvälinen kuviomerkki ja sanamerkki Blue Eagle luokkaan 3, 18 ja 25 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen kaikkien kyseessä olevien tavaroiden osalta

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska kyseessä olevien tavaramerkkien välillä ei ole sekaannusvaaraa. Näistä kahdesta tavaramerkistä syntyvä kokonaisvaikutelma on oleellisesti erilainen, ja osatekijä eagle ei ole aikaisemman tavaramerkin hallitseva osa.