title: Asia C-92/07: Kanne 16.2.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Alankomaiden kuningaskunta

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/23

         Kanne 16.2.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Alankomaiden kuningaskunta
   (Asia C-92/07)
   (2007/C 95/42)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: P.J. Kuijper ja S. Boelaert)

      Vastaaja: Alankomaiden kuningaskunta
   Vaatimukset

               —

               on todettava, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut assosiaatiosopimuksen (1), erityisesti sen 9 artiklan, lisäpöytäkirjan (2), erityisesti sen 41 artiklan, ja päätöksen N:o 1/80 (3), erityisesti sen 10 artiklan 1 kohdan ja 13 artiklan, mukaisia velvoitteitaan, koska se on säätänyt ja pysyttänyt voimassa säännökset sellaisista oleskelulupien myöntämisestä perittävistä maksuista, jotka ovat korkeampia kuin ne maksut, jotka peritään vastaavan asiakirjan myöntämisestä jäsenvaltioiden kansalaisilta sekä Norjan, Islannin, Liechtensteinin ja Sveitsin kansalaisilta, ja koska se on soveltanut tällaisia säännöksiä niihin Turkin kansalaisiin, joilla on oikeus oleskella Alankomaissa assosiaatiosopimuksen, lisäpöytäkirjan tai päätöksen N:o 1/80 nojalla

               —

               Alankomaiden kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komissio katsoo, että Alankomaiden vuodesta 1994 Turkin kansalaisilta perimien oleskelulupamaksujen määrät ovat vastoin assosiaatiosopimuksen, lisäpöytäkirjan ja päätöksen N:o 1/80 standstill-määräyksiä ja syrjintäkieltoa koskevia määräyksiä.
   Lisäpöytäkirjan ja päätöksen N:o 1/80 standstill-määräysten mukaan jäsenvaltiolla ei ole oikeutta ottaa käyttöön mitään sellaisia uusia toimia, joiden tarkoituksena on asettaa Turkin kansalaisilla assosiaatiosopimuksen, lisäpöytäkirjan ja päätöksen N:o 1/80 nojalla oleville oikeuksille ja niihin kiinteästi liittyvälle oleskeluoikeudelle tiukempia edellytyksiä tai joilla on tällainen vaikutus. Komission mukaan Alankomaiden perimät maksut ovat kyseisten standstill-määräysten vastaisia, koska ne otettiin käyttöön standstill-määräysten tultua jo voimaan Alankomaiden osalta ja koska ne estävät tai tekevät vähemmän houkuttelevaksi niiden oikeuksien käytön, jotka Turkin kansalaisilla on assosiaatiosopimuksen, lisäpöytäkirjan ja päätöksen N:o 1/80 nojalla.
   Komissio väittää lisäksi, että sikäli kuin Alankomaat perii Turkin kansalaisilta oleskeluluvista maksuja, tällaiset maksut eivät assosiaatiosopimukseen ja päätökseen N:o 1/80 sisältyvien syrjintäkieltoa koskevien määräysten mukaan saa olla korkeampia kuin ne maksut, jotka peritään vastaavista asiakirjoista Euroopan unionin jäsenvaltioiden kansalaisilta sekä Norjan, Islannin, Liechtensteinin ja Sveitsin kansalaisilta.

      (1)  Euroopan talousyhteisön ja Turkin välinen assosiaatiosopimus, joka hyväksyttiin ja vahvistettiin 23.12.1963 tehdyllä neuvoston päätöksellä 64/732/ETY (EYVL 1964, 217, s. 3685).

      (2)  Lisäpöytäkirja, joka hyväksyttiin 19.12.1972 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2760/72 (EYVL L 293, s. 1).

      (3)  Assosiaation kehittämisestä 19.9.1980 tehty päätös N:o 1/80.


title: Asia C-491/03: Hessischer Verwaltungsgerichtshof 1.10.2003 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Firma Volkswirt Weinschänken GmbH vastaan Stadt Frankfurt am Main

text:
C 47/14               FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                        21.2.2004
3)   Onko kansallisen tuomioistuimen vahingon määrää arvi-          2.    Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
     oidessaan määrättävä yhteisön sääntöjen rikkomisen joh-              Onko kuudennen arvonlisäverodirektiivin 2 artiklan
     dosta saatujen määrien korvaamisen lisäksi kiellettyjen              1 kohtaa ja 17 kohtaa tulkittava siten, että pörssiinlistau-
     sopimusten tekijä tai määräävän markkina-aseman vää-                 tumisen yhteydessä hankittujen palveluiden on kuulutta-
     rinkäyttäjä maksamaan (yhteisön oikeuden perusteella)                va kokonaisuudessaan verottomiin liiketoimiin eikä nii-
     myös rangaistuksen luonteinen korvaus vahinkoa kärsi-                den osalta ole tästä syystä ostoihin sisältyvän veron
     neelle?                                                              vähennysoikeutta?
4)   Onko yhteisön oikeuden nojalla tunnustettava myös              3.    Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
     korvaus aineettomasta vahingosta?                                    Onko henkilöllä kuudennen direktiivin 17 artiklan 1
                                                                          ja 2 kohdan mukaan vähennysoikeus, koska palveluja
5)   Onko kansallisen tuomioistuimen määrättävä yhteisön                  (mainostaminen, asianajokustannukset, oikeudellinen ja
     oikeuden perusteella viran puolesta rangaistuksen luon-              tekninen neuvonta), joihin ostoihin sisältyvän veron
     teinen korvaus ja korvaus aineettomasta vahingosta?                  vähennysoikeuden on määrä perustua, käytetään elinkei-
                                                                          nonharjoittajan verollisiin liiketoimiin?
6)   Onko Italian lainsäädännössä EY:n perustamissopimuk-
     sen 81 ja 82 artiklan rikkomisen osalta säädetty vuoden
     vanhentumisaika lyhyytensä vuoksi ristiriidassa yhteisön       (1) Kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY, annettu 17 päivänä
     oikeuden kanssa?                                                   toukokuuta 1977, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön
                                                                        yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yh-
                                                                        denmukainen määräytymisperuste. EYVL, erityispainos 1977, 9/
7)   Onko vahingonkorvauskanteen vanhentumisaikaa koske-                nide 1, s. 28.
     van määräajan katsottava alkavan yhteisön oikeuden
     mukaan 81 ja 82 artiklan rikkomispäivästä vai siitä
     päivästä, jona kyseinen rikkominen lopetettiin?
8)   Onko kansallisella tuomioistuimella velvollisuus olla so-
     veltamatta yhteisön oikeuden kanssa ristiriidassa olevaa
     kansallista säännöstöä tai tulkita sitä yhteisön oikeuden
     kanssa yhdenmukaisella tavalla?
                                                                    Hessischer Verwaltungsgerichtshof 1.10.2003 tekemäl-
                                                                    lään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa
                                                                    Firma Volkswirt Weinschänken GmbH vastaan Stadt
                                                                                Frankfurt am Main
                                                                                (Asia C-491/03)
Unabhängige Finanzsenat der Außenstelle Linz
20.10.2003 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat-                                       (2004/C 47/24)
kaisupyyntö asiassa Kretztechnik AG vastaan Finanzamt
                              Linz
                        (Asia C-465/03)                             Hessischer Verwaltungsgerichtshof, on pyytänyt 1.10.2003
                                                                    tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo-
                                                                    mioistuimeen 20.11.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistui-
                         (2004/C 47/23)                             melta ennakkoratkaisua asiassa Firma Volkswirt Weinschänken
                                                                    GmbH vastaan Stadt Frankfurt am Main, seuraavaan kysymyk-
                                                                    seen:
Unabhängige Finanzsenat der Außenstelle Linz, on pyytänyt           1.    Kunnallisessa juomaverosäännössä määrätään veron koh-
20.10.2003 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhtei-               teeksi ”alkoholipitoisten juomien tarjoaminen vastiketta
söjen tuomioistuimeen 5.11.2003, Euroopan yhteisöjen tuo-                 vastaan nautittavaksi välittömästi” ja todetaan, että sellai-
mioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Kretztechnik AG vas-               sena tarjoamisena pidetään ”kaikkea tarjoamista paikan
taan Finanzamt Linz, seuraaviin kysymyksiin:                              päällä tapahtuvaa nauttimista varten”. Onko tällainen
                                                                          vero valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä
1.   Kun osakeyhtiö listautuu pörssiin ja toteuttaa siihen                järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta,
     liittyen uusille osakkeenomistajille suunnatun osakean-              liikkumisesta ja valvonnasta 25 päivänä helmikuuta 1992
     nin, jossa osakkeita tarjotaan niiden osakeantihinnan                annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY (1) 3 artiklan 1
     maksamista vastaan, suorittaako osakeyhtiö jäsenvaltioi-             ja 2 kohdassa tarkoitettu valmisteveron alaisista tuotteista
     den liikevaihtoverojärjestelmän yhdenmukaistamisesta                 kannettava muu välillinen vero vai direktiivin 92/12/
     17.5.1977 annetun neuvoston direktiivin 77/388/ETY                   ETY 3 artiklan 3 kohdan toisessa virkkeessä tarkoitettu
     2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun vastikkeellisen pal-               valmisteveron alaisiin tuotteisiin kohdistuva, palvelujen
     velun (1)?                                                           suorituksesta kannettava vero?
 ---pagebreak--- 21.2.2004               FI                             Euroopan unionin virallinen lehti                                             C 47/15
2.    Jos katsotaan, että kysymys on viimeksi mainitusta vaih-                        mukaisesti, ja varmistaakseen, että laitokset tai yri-
      toehdosta:                                                                      tykset, jotka huolehtivat jätteistä, toimivat toimival-
                                                                                taisen viranomaisen luvalla tai että niillä on lakisää-
      Koskeeko direktiivin 92/12/ETY 3 artiklan 3 kohdan                              teiset edellytykset täyttävä lupa.
      toisessa virkkeessä oleva tunnusmerkistön ilmaisu ”sa-
      moin edellytyksin” myös direktiivin 92/12/ETY 3 artiklan
      1 kohdassa tarkoitettujen valmistenveron alaisiin tuottei-          –     velvoittaa Helleenien tasavallan korvaamaan oikeuden-
      siin kohdistuvien palveluiden suorituksen verottamisen                    käyntikulut.
      yhteydessä pelkästään tämän direktiivin 3 artiklan
      3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa olevaa ehtoa ”jos
      nämä verot eivät aiheuta rajojen ylitykseen liittyviä muo-
      dollisuuksia jäsenvaltioiden välisessä kaupassa”, vai onko
      sellaisessa tapauksessa verolla oltava myös direktiivin             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      3 artiklan 2 kohdassa säädetty ”erityistarkoitus”?
                                                                          Äskettäin (joulukuussa 2002) laaditun luettelon mukaan Krei-
(1) Neuvoston direktiivi 92/12/ETY, annettu 25 päivänä helmikuuta         kassa toimii 1458 laitonta ja valvomatonta kaatopaikkaa, joille
    1992, valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestel- toimitetaan 47 prosentilta Kreikan väestöä kertyvät jätteet.
    mästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja
    valvonnasta. EYVL, erityispainos 1992, 9/nide 2, s. 57.
                                                                          Kreikan viranomaiset ovat ilmoittaneet komissiolle, että ohjel-
                                                                          ma, joka koskee laittomien ja valvomattomien jätteiden kaato-
                                                                          paikkojen vähentämistä ja niiden korvaamista lainmukaisilla
                                                                          terveydelliset edellytykset täyttävillä kaatopaikoilla, saadaan
                                                                          päätökseen vasta vuoden 2007 lopussa.
Euroopan yhteisöjen komission 26.11.2003 Helleenien
               tasavaltaa vastaan nostama kanne                           Komissio katsoo, että Helleenien tasavalta, joka sallii laittomien
                                                                          ja valvomattomien kaatopaikkojen toiminnan alueella, ei nou-
                                                                          data jätteistä annetun direktiivin 75/442/ETY, sellaisena kuin
                         (Asia C-502/03)                                  se on muutettuna direktiivillä 91/156/ETY, 4, 8 ja 9 artiklan
                                                                          mukaisia velvoitteitaan.
                          (2004/C 47/25)
                                                                          (1) EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39.
                                                                          (2) EYVL L 78, 26.3.1991, s. 32.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 26.11.2003 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien tasavaltaa
vastaan. Kantajan asiamiehenä on sen oikeudellisen yksikön
virkamies Minas Konstantinidis.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
–     toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut jätteis-
      tä annetun direktiivin 75/442/ETY (1), sellaisena kuin              Saksan liittotasavallan 1.12.2003 (telekopio 26.11.2003)
      se on muutettuna direktiivillä 91/156/ETY (2), 4, 8 ja               Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
      9 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteutta-
      nut kaikkia toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen
                                                                                (Asia C-506/03)
      –     sen varmistamiseksi, että jätteistä huolehditaan vaa-
            rantamatta ihmisten terveyttä ja vahingoittamatta                                        (2004/C 47/26)
            ympäristöä,
      –     kieltääkseen jätteiden käsittelemisen, niistä huolehti-
            misen ja kontrolloimattoman jalostamisen,
                                                                          Saksan liittotasavalta on nostanut 1.12.2003 (telekopio
      –     varmistaakseen, että jokainen jätteen haltija antaa           26.11.2003) Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen
            jätteet yksityiselle tai julkiselle jätteenkerääjälle tai     Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan asiamiehet
            jätteistä huolehtivalle yritykselle tai sen varmistami-       ovat liittovaltion valtionvarainministeriön Ministerialrat Wolf-
            seksi, että jokainen jätteen haltija itse huolehtii           Dieter Plessing ja Rechtsanwalt Christoph von Donat, proses-
            jätteistä 4 artiklan nojalla annettujen säännösten            siosoite liittovaltion valtionvarainministeriö, Berliini (Saksa).


title: Asia T-602/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.2.2014 – Pêra-Grave v. SMHV – Fundação Eugénio de Almeida (Q TA S. JOSÉ DE PERAMANCA) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin Q TA S. JOSÉ DE PERAMANCA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat kansalliset kuviomerkit VINHO PERA-MANCA TINTO, VINHO PERA-MANCA BRANCO ja PÊRA-MANCA — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               14.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/28

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.2.2014 – Pêra-Grave v. SMHV – Fundação Eugénio de Almeida (QTA S. JOSÉ DE PERAMANCA)
   (Asia T-602/11) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin QTA S. JOSÉ DE PERAMANCA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat kansalliset kuviomerkit VINHO PERA-MANCA TINTO, VINHO PERA-MANCA BRANCO ja PÊRA-MANCA - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   2014/C 112/36
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Pêra-Grave – Sociedade Agrícola, Unipessoal, Ld
      a (Evora, Portugali) (edustaja: asianajaja J. de Oliveira Vaz Miranda Sousa)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Fundação Eugénio de Almeida (Evora) (edustajat: asianajajat B. Braga da Cruz ja J. Pimenta)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 19.9.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 1797/2010-2), joka koskee Fundação Eugénio de Almeidan ja Pêra-Grave – Sociedade Agrícola, Unipessoal Ld
      a:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Pêra-Grave – Sociedade Agrícola, Unipessoal Lda velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien Fundação Eugénio de Almeidalle sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) valituslautakunnassa pidetyssä menettelyssä aiheutuneet välttämättömät kulut.

      (1)  EUVL C 32, 4.2.2012.


title: Asia T-373/94: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.12.2006 — Werners v. neuvosto ja komissio (Vahingonkorvauskanne — Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Maito — Lisämaksu — Viitemäärä — Tuottajat, jotka ovat antaneet sitoumuksen kaupan pitämisestä luopumisesta — SLOM 1983 -tuottajat — Tuotantoa ei ole aloitettu uudelleen sitoumuksen päättyessä)

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/27

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.12.2006 — Werners v. neuvosto ja komissio
   (Asia T-373/94) (1)

   (Vahingonkorvauskanne - Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Maito - Lisämaksu - Viitemäärä - Tuottajat, jotka ovat antaneet sitoumuksen kaupan pitämisestä luopumisesta - SLOM 1983 -tuottajat - Tuotantoa ei ole aloitettu uudelleen sitoumuksen päättyessä)
   (2006/C 331/60)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantaja: R. W. Werners (Meppel, Alankomaat) (edustajat: aluksi asianajajat H. Bronkhorst ja E. Pijnacker Hordijk ja sittemmin E. Pijnacker Hordijk)

      Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi A. Brautigam ja A.-M. Colaert ja sittemmin A.-M. Colaert) ja Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: aluksi T. van Rijn, avustajanaan asianajaja H.-J. Rabe, ja sittemmin T. van Rijn)
   Oikeudenkäynnin kohde
   EY:n perustamissopimuksen 178 artiklan (josta on tullut EY 235 artikla) ja EY:n perustamissopimuksen 215 artiklan toisen kohdan (josta on tullut EY 288 artiklan toinen kohta) mukainen vaatimus niiden vahinkojen korvaamiseksi, joita kantajalle on väitetysti aiheutunut siitä, että häntä estettiin markkinoimasta maitoa asetuksen (ETY) N:o 804/68 5 c artiklassa tarkoitetun maksun soveltamista maito- ja maitotuotealalla koskevista yleisistä säännöistä 31.3.1984 annetun asetuksen (ETY) N:o 857/84 (EYVL L 90, s. 13), sellaisena kuin se on täydennettynä asetuksen (ETY) N:o 804/68 5 c artiklassa tarkoitetun lisämaksun yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä 16.5.1984 annetulla komission asetuksella (ETY) N:o 1371/84 (EYVL L 132, s. 11), nojalla
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               R. W. Werners velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EYVL C 370, 24.12.1994.


title: Asia T-323/17: Kanne 29.5.2017 – Martinair Holland v. komissio

text:
               24.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 239/51

         Kanne 29.5.2017 – Martinair Holland v. komissio
   (Asia T-323/17)
   (2017/C 239/65)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Martinair Holland NV (Haarlemmermeer, Alankomaat) (edustaja: asianajaja M. Smeets)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SEUT 101 artiklan, ETA-sopimuksen 53 artiklan ja Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen lentoliikenteestä tehdyn sopimuksen 8 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.39258 – Lentorahti) 17.3.2017 annetun komission päätöksen C(2017) 1742 final kokonaisuudessaan ensimmäisen kanneperusteen mukaisesti mielivaltaisen kohtelun kiellon rikkomisen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamisen perusteella; toisen kanneperusteen mukaisesti (ensisijaisesti) Euroopan talousalueen ulkopuolella sijaitsevilta lentokentiltä Euroopan talousalueella sijaitseville lentokentille tapahtuvan lentoliikenteen osalta tuomiovallan puuttumisen perusteella; tai

               —

               kumoamaan toisen kanneperusteen mukaisesti (toissijaisesti) riidanalaisen päätöksen 1 artiklan 2 kohdan d alakohdan ja 1 artiklan 3 kohdan d alakohdan siltä osin kuin näissä säännöksissä katsotaan, että kantaja syyllistyi kilpailusääntöjen rikkomiseen Euroopan talousalueen ulkopuolella sijaitsevilta lentokentiltä Euroopan talousalueella sijaitseville lentokentille tapahtuvan lentoliikenteen osalta; ja

               —

               kumoamaan kolmannen kanneperusteen mukaisesti riidanalaisen päätöksen 1 artiklan 1 kohdan d alakohdan, 1 artiklan 2 kohdan d alakohdan, 1 artiklan 3 kohdan d alakohdan ja 1 artiklan 4 kohdan d alakohdan siltä osin kuin kyseisissä säännöksissä todetaan yhtenä kokonaisuutena pidettävä ja jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen, joka sisältyi provisioiden puuttumiseen; ja

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan tästä menettelystä aiheutuvat oikeudenkäyntikulut siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin kumoaa riidanalaisen päätöksen kokonaan tai osittain.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu mielivaltaisen kohtelun kiellon rikkomiseen ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen

                           —

                           Kantaja väittää, että riidanalaisessa päätöksessä rikotaan mielivaltaisen kohtelun kieltoa, kun siinä jätetään päätösosan ulkopuolelle sellaisia yrityksiä, jotka päätöksen perusteluosan mukaan ovat osallistuneet samaan käyttäytymiseen kuin ne, joille riidanalainen päätös on osoitettu.

                           —

                           Kantaja väittää lisäksi, että riidanalaisessa päätöksessä loukataan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, kun siinä määrätään kantajalle seuraamuksia kilpailusääntöjen rikkomisesta ja määrätään sille sakkoja sekä asetetaan se siviilioikeudelliseen vastuuseen ja samalla jätetään päätösosan ulkopuolelle sellaisia yrityksiä, jotka päätöksen perusteluosan mukaan ovat osallistuneet samaan käyttäytymiseen kuin ne, joille riidanalainen päätös on osoitettu.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu toimivallan puuttumiseen Euroopan talousalueen ulkopuolella sijaitsevilta lentokentiltä Euroopan talousalueella sijaitseville lentokentille tapahtuvan lentoliikenteen osalta.

                           —

                           Kantaja väittää, että riidanalaisessa päätöksessä tukeudutaan virheellisesti olettamaan siitä, että Euroopan talousalueen ulkopuolella sijaitsevilta lentokentiltä Euroopan talousalueella sijaitseville lentokentille tapahtuvaa lentoliikennettä koskeva yhtenä kokonaisuutena pidettävä ja jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen pantiin täytäntöön Euroopan talousalueella.

                           —

                           Kantaja väittää lisäksi, että riidanalaisessa päätöksessä tukeudutaan virheellisesti olettamaan siitä, että Euroopan talousalueen ulkopuolella sijaitsevilta lentokentiltä Euroopan talousalueella sijaitseville lentokentille tapahtuvaa lentoliikennettä koskevalla yhtenä kokonaisuutena pidettävällä ja jatketulla kilpailusääntöjen rikkomisella oli välitön, huomattava ja ennakoitavissa oleva vaikutus kilpailuun Euroopan talousalueella.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin ja ilmeiseen arviointivirheeseen sillä perusteella, että provisioiden puuttumista pidettiin rikkomisen erillisenä osatekijänä.

                           —

                           Kantaja väittää, että ne kaksi olettamaa, joihin riidanalaisessa päätöksessä tukeudutaan, kun siinä määritellään provisioiden puuttuminen rikkomisen erilliseksi osatekijäksi, ovat kyseisen alan taloudellisen ja sääntelyä koskevan asiayhteyden valossa ristiriitaisia.

                           —

                           Kantaja väittää myös, että provisioiden puuttuminen ei ole erotettavissa polttoaine- ja turvalisiä koskevista käytännöistä eikä sitä voida pitää rikkomisen erillisenä osatekijänä.


title: Asia C-289/10 P: Valitus, jonka European Dynamics SA on tehnyt 10.6.2010 unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-50/05, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Euroopan komissio, 19.3.2010 antamasta tuomiosta

text:
               11.9.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 246/20

         Valitus, jonka European Dynamics SA on tehnyt 10.6.2010 unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-50/05, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Euroopan komissio, 19.3.2010 antamasta tuomiosta
   (Asia C-289/10 P)
   ()
   2010/C 246/35
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: European Dynamics SA (edustaja: asianajaja N. Korogiannakis)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               valituksenalainen tuomio on kumottava

               —

               komission (Verotuksen ja tulliliiton PO) päätös, jolla valittajan tarjouskilpailussa TAXUD/2004/AO-004, ”Euroopan yhteisössä väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmään kuuluvien valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen valvonnassa käytettävien telemaattisten järjestelmien erittelyt sekä kehitys-, ylläpito- ja tukipalvelut (EMCS-DEV)” (EUVL 2004 S, 139-118603), tekemä tarjous oli hylätty ja sopimus oli tehty saman tarjouskilpailun voittaneen tarjoajan kanssa, on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan valittajan oikeudenkäyntikulut sekä muut kulut, alkuperäisen oikeudenkäynnin yhteydessä on aiheutuneet kulut mukaan lukien, myös siinä tapauksessa, että kysymyksessä oleva valitus hylätään, sekä kysymyksessä olevan valituksen yhteydessä aiheutuneet vastaavat kulut siinä tapauksessa, että valitus hyväksytään.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa valituksensa tueksi seuraaviin valitusperusteisiin:

               Ensinnäkin unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se tulkitsi virheellisesti varainhoitoasetuksen 89 artiklan 1 kohtaa ja yhdenvertaisen kohtelun, syrjimättömyyden, avoimuuden ja vapaan kilpailun periaatteita hylätessään valittajan kanneperusteen, joka koski sitä, että sille ei toimitettu kahdentyyppisiä teknisiä tietoja, nimittäin EMCS:n tarkkoja spesifikaatioita ja NCTS:n lähdekoodia sekä sen suunnitteluun liittyviä ja teknisiä asiakirjoja, jotka olivat tarpeen kysymyksessä olevaa sopimusta koskevien tarjousten esittämiseksi.

               Toiseksi valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen kun se katsoi, että valittaja pystyi komission perustelujen nojalla puolustamaan oikeuksiaan. Yleinen tuomioistuin katsoi virheellisesti etenkin, että verotuksen ja tulliliiton PO toimitti valittajalle riittävästi tietoa ”jonka nojalla se voi puolustaa oikeuksiaan ja yleinen tuomioistuin tutkia toimenpiteen laillisuuden”.

               Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin katsoi virheellisesti tuomion 102–116 kohdassa, että valittaja ei tukenut väitettään, joka koski sitä, että ratkaisuperusteet olivat ”epäselviä ja subjektiivisia”. Valittaja katsoo, erityisesti sen valossa, että työn laajuudesta ja hankintaviranomaisen edellyttämästä NCTS:n mahdollisesta hyödyntämisen asteesta oli täydellinen epävarmuus, että varainhoitoasetuksen 97 artiklan 1 kohtaa ja direktiivin N:o 92/50 (1) 17 artiklan 1 kohtaa sovellettiin virheellisesti.

               Lopuksi valittaja katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin vaikuttaa tehneen oikeudellisen virheen kun se katsoi, että valittaja tyytyi niissä perusteluissaan, jotka koskivat ilmeiseen arviointivirheeseen liittyvää kanneperustetta, yleisiin väitteisiin, eikä siten kyennyt näyttämään, olivatko väitetyt virheet ja millä tavalla, vaikuttaneet tarjouksen arvioinnin lopulliseen tulokseen.

      (1)  Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18.6.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/50/ETY (EYVL L 209, s. 1).


title: Asia T-431/08: Kanne 1.10.2008 — Bulur Giyim Sanayi ve Ticaret Sirketi v. SMHV — Denim (VIGOSS)

text:
               6.12.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 313/46

         Kanne 1.10.2008 — Bulur Giyim Sanayi ve Ticaret Sirketi v. SMHV — Denim (VIGOSS)
   (Asia T-431/08)
   (2008/C 313/84)
   Kannekirjelmän kieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Bulur Giyim Sanayi te Ticaret Sirketi (Istanbul, Turkki) (edustaja: asianajaja R. Böhm)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: A & V Denim Inc. (New York, Yhdysvallat)
   Vaatimukset

               —

               On kumottava sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan asiassa R 1366/2007-2 18.7.2008 tekemä päätös siltä osin kuin siinä hylätään kantajan tekemä valitus väiteosaston 26.6.2007 tekemästä päätöksestä väitemenettelyssä N:o B 923 005

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Bulur Giyim Sanayi ve Ticaret Sirketi

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki VIGOSS luokkiin 14, 18 ja 25 kuuluville tavaroille

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: kantaja

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansainvälinen kuvamerkki N:o 771 374 VIGOSS, joka on rekisteröity luokkaan 25 kuuluville tavaroille

      Väiteosaston ratkaisu: Vaatimuksen osittainen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Riidanalaisen päätöksen osittainen kumoaminen ja vaatimuksen hylkääminen muilta osin

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen siltä osin kuin valituslautakunta ei ole ottanut huomioon kaikkia asiaan kuuluvia tekijöitä arvioidessaan riidanalaisten tavaramerkkien sekaannusvaaraa.


title: Asia T-206/10: Kanne 30.4.2010 — Vesteda Groep v. komissio

text:
               3.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 179/53

         Kanne 30.4.2010 — Vesteda Groep v. komissio
   (Asia T-206/10)
   2010/C 179/90
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Vesteda Groep BV (Maastricht, Alankomaat) (edustajat: asianajajat G. van der Wal ja T. Boesman)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               komission 15.12.2009 tekemä päätös on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii, että tuomioistuin kumoaa valtiontuista nro E 2/2005 ja N 642/2009 (Alankomaat) — sosiaalisen asuntotuotantoalan yhtiöille myönnetty olemassa oleva tuki ja erityinen hanketuki — 15.12.2009 tehdyn komission päätöksen K(2010)26 lopullinen. Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kolmeen kanneperusteeseen.
   Kantaja esittää ensimmäiseksi, että komissio on riidanalaisen päätöksen 25–37 kohdassa perusteettomasti ja oikeussääntöjen vastaisesti katsonut, että Alankomaiden tukijärjestelmä sosiaalisen asuntotuotannon rahoittamiseksi ja kaikki siihen myöhemmin tehdyt muutokset ovat olleet ETY-sopimuksen voimaantulosta lähtien olemassa olevaa tukea, jota komission on tällä perusteella arvioitava SEUT 108 artiklan 1 kohdan ja asetuksen N:o 659/1999 (1) 5 luvun mukaisesti. Kantajan mukaan komissio on tehnyt arviointivirheitä, laiminlyönyt tukijärjestelmän muutosten riittävän tutkimisen ja perustellut riidanalaisen päätöksen puutteellisesti.
   Toiseksi kantajan mukaan komissio on asetuksen N:o 659/1999 19 artiklan nojalla tekemässään päätöksessä perusteettomasti ja oikeussääntöjen vastaisesti hyväksynyt Alankomaiden ehdottamat toimenpiteet asetuksen N:o 659/1999 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Komission hyväksymät aiheelliset toimenpiteet ovat kantajan mukaan riittämättömiä ja/tai soveltumattomia sen varmistamiseen, että olemassa oleva tuki on yhteensopiva SEUT 107 ja SEUT 106 artiklan kanssa. Komissio on lisäksi soveltanut SEUT 106 artiklan 2 kohdassa määrättyjä ehtoja virheellisesti ja perustellut ratkaisunsa riittämättömästi.
   Kolmanneksi kantaja katsoo, että komissio on perusteettomasti ja oikeussäännösten vastaisesti jättänyt aloittamatta SEUT 108 artiklan 2 kohdan ja asetuksen N:o 659/1999 4 artiklan 4 kohdan mukaisen menettelyn.

      (1)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1).


title: Asia F-134/07: Kanne 3.12.2007 — Adjemian ym. v. komissio

text:
               8.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 64/66

         Kanne 3.12.2007 — Adjemian ym. v. komissio
   (Asia F-134/07)
   (2008/C 64/109)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantajat: Adjemian ym. (Angera, Italia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ja E. Marchal)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Asian kohde ja kuvaus
   Niiden komission päätösten kumoaminen, joilla yhtäältä kieltäydyttiin uudistamasta kantajien sopimussuhteisina toimihenkilöinä palkkaamista koskevia sopimuksia määräajaksi tai toistaiseksi ja joissa toisaalta vahvistettiin työehdot. Kantajat väittävät kanteensa tueksi, että työsuhteiden vakauden periaatetta on loukattu ja että Euroopan yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen (jäljempänä palvelussuhteen ehdot) 88 artikla on lainvastainen, koska siinä rajoitetaan sopimussuhteisten toimihenkilöiden sopimusten kestoa.
   Vaatimukset

               —

               On kumottava komission peräkkäiset päätökset ja erityisesti sen 28.4.2004 tekemä päätös, jotka koskevat komission palveluksessa olevan muun kuin vakinaisen henkilökunnan käytön enimmäisaikaa.

               —

               Palvelussuhteen ehtojen 88 artikla on todettava lainvastaiseksi siltä osin kuin siinä rajoitetaan sopimussuhteisten toimihenkilöiden sopimusten kestoa.

               —

               On kumottava komission 23.8. ja 31.10.2007 tekemät päätökset, joilla hylättiin valitukset R/263/07, R/492/07 ja R/390/07, jotka oli tehty komission päätöksistä, jotka koskevat sopimussuhteisena toimihenkilönä toimimista koskevan sopimuksen tekemistä tai uudistamista vain määräajaksi.

               —

               On kumottava komission 5.9.2007 tekemä päätös, jolla hylättiin kantajien 31.5. ja 20.7.2007 esittämät vaatimukset heidän sopimussuhteisena toimihenkilönä toimimista koskevien sopimustensa jatkamisesta toistaiseksi.

               —

               On kumottava komission päätökset, joilla vahvistettiin kantajien työsuhteen ehdot siltä osin kuin kyse on heidän palvelukseen ottamisestaan tai sen jatkamisesta määräajaksi.

               —

               Vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-256/10 P: Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 9.6.2010 virkamiestuomioistuimen asiassa F-102/08, Marcuccio v. komissio, 25.3.2010 antamasta määräyksestä

text:
               14.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/49

         Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 9.6.2010 virkamiestuomioistuimen asiassa F-102/08, Marcuccio v. komissio, 25.3.2010 antamasta määräyksestä
   (Asia T-256/10 P)
   ()
   2010/C 221/80
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: asianajaja G. Cipressa)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               valituksen kohteena oleva määräys on joka tapauksessa kumottava

               —

               on todettava, että ensimmäisessä oikeusasteessa nostettu kanne, jota valituksen kohteena oleva määräys koskee, täyttää täysimääräisesti tutkittavaksi ottamista koskevat edellytykset

               —

               valittajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset on ensisijaisesti hyväksyttävä kokonaisuudessaan

               —

               vastapuoli on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut, joita valittajalle on aiheutunut ja tulee aiheutumaan ensimmäisessä oikeusasteessa käydystä menettelystä ja tämän valituksen käsittelystä aiheutuvasta menettelystä

               —

               toissijaisesti asia on palautettava virkamiestuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta se ratkaisee asian uudelleen uudessa kokoonpanossa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valitus koskee virkamiestuomioistuimen 25.3.2010 antamaa määräystä. Kyseisellä määräyksellä virkamiestuomioistuin jätti osittain tutkimatta tutkittavaksi ottamista koskevien edellytysten ilmeisen puuttumisen perusteella ja osittain hylkäsi oikeudellisesti ilmeisen perusteettomana kanteen, jossa vaadittiin toteamaan alun perin mitättömäksi tai ainakin lainvastaiseksi päätös, jolla komissio kieltäytyi luovuttamasta valittajalle jäljennöksiä valokuvista, jotka oli otettu, kun valittaja muutti pois virka-asunnostaan Luandassa (Angola), ja tuhoamaan kaikki kyseiseen muuttoon liittyvät asiakirjat sekä määräämään, että komissio on velvoitettava korvaamaan ne vahingot, joita on aiheutunut siitä, että komissio on suorittanut kyseisen muuton vastoin valittajan tahtoa.
   Valittaja vetoaa vaatimustensa tueksi perustelujen täydelliseen puuttumiseen, näytön esittämistä tuomioistuimessa koskevien menettelysääntöjen rikkomiseen, oikeusriidan asianosaisten yhdenvertaisuutta koskevan periaatteen loukkaamiseen, virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 94 artiklan rikkomiseen, komission huolenpitovelvollisuuden laiminlyöntiin valittajaan nähden sekä hyvää hallintoa koskevan velvollisuuden laiminlyöntiin.


title: Asia F-108/14: Virkamiestuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 20.7.2016 – Belis v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Eläkkeet — Kansallisten eläkeoikeuksien siirtäminen — Hyvitettäviä palvelusvuosia koskeva ehdotus — Toimi, joka ei ole asianosaiselle vastainen — Kanteen tutkimatta jättäminen — Hakemus oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvän seikan ratkaisemisesta pääasian käsittelyä aloittamatta — Työjärjestyksen 83 artikla)

text:
               3.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 364/51

      Virkamiestuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 20.7.2016 – Belis v. komissio
      (Asia F-108/14) (1)

      ((Henkilöstö - Virkamiehet - Eläkkeet - Kansallisten eläkeoikeuksien siirtäminen - Hyvitettäviä palvelusvuosia koskeva ehdotus - Toimi, joka ei ole asianosaiselle vastainen - Kanteen tutkimatta jättäminen - Hakemus oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvän seikan ratkaisemisesta pääasian käsittelyä aloittamatta - Työjärjestyksen 83 artikla))
      (2016/C 364/66)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Claudio Belis (Ispra, Italia) (edustaja: asianajaja S. Orlandi)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi J. Currall ja G. Gattinara, sitten G. Gattinara ja F. Simonetti)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Vaatimus kumota kantajan eläkeoikeuksien hyvittämisestä tehty päätös, joka koskee näiden oikeuksien siirtämistä unionin eläkejärjestelmään henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevien 11 ja 12 artiklan uusien yleisten täytäntöönpanosäännösten mukaisesti

         Määräysosa

                  1)

                  Kanne jätetään tutkimatta.

                  2)

                  Claudio Belis vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 26, 26.1.2015, s. 46.


title: Asia C-457/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Berlin (Saksa) on esittänyt 28.8.2015 – Vattenfall Europe Generation AG v. Saksan valtio

text:
               30.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 398/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Berlin (Saksa) on esittänyt 28.8.2015 – Vattenfall Europe Generation AG v. Saksan valtio
   (Asia C-457/15)
   (2015/C 398/18)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgericht Berlin

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Vattenfall Europe Generation AG

      Vastaaja: Saksan valtio

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Johtaako laitoksen kuuluminen direktiivin 2003/87/EY (1) liitteessä I olevaan luokkaan ”polttolaitokset, joiden nimellinen lämpöteho on enemmän kuin 20 MW”, sähköntuotantolaitoksen päästökauppavelvollisuuden alkamiseen ensimmäisen kasvihuonekaasujen päästöjen ajankohtana ja siten mahdollisesti ennen laitoksen ensimmäistä sähköntuotantokertaa?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
               Onko 27.4.2011 annetun komission päätöksen (2011/278/EU) (2) 19 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että kasvihuonekaasujen päästöt, jotka tapahtuvat ennen direktiivin 2003/87/EY liitteen I soveltamisalaan kuuluvan laitoksen normaalin toiminnan aloittamista, aiheuttavat laitoksen toiminnanharjoittajan raportointivelvollisuuden ja päästölaskelmien laatimisvelvollisuuden jo ensimmäisen päästökerran aikana laitoksen perustamisvaiheessa?

               3)

               Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
               Onko 27.4.2011 tehdyn komission päätöksen (2011/278/EU) 19 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä sellaisen kansallisen täytäntöönpanosäännöksen soveltamiselle, joka sisältyy sähkötuotantolaitoksia koskevan päästöoikeuksien jakoasetuksen 2020 (Zuteilungsverordnung 2020) 18 §:n 4 momenttiin päästökauppavelvollisuuden alkamisen määrittämisen osalta?

      (1)  Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/87/EY (EUVL L 275, s. 32).

      (2)  Päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevien unionin laajuisten siirtymäsäännösten vahvistamisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan mukaisesti 27.4.2011 annettu komission päätös 2011/278/EU (tiedoksiannettu numerolla K(2011) 2772) (EUVL L 130, s. 1).


title: Asia C-476/01: Amtsgericht Frankenthalin (Pfalz) 11.10.2001 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö rikosasiassa Felix Kapperia vastaan

text:
2.3.2002                FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                             C 56/5
4.    Edeltääkö sopimusta Brysselin yleissopimuksen 13 artik-              Verwaltungsgerichts Stuttgartin 20.11.2001 tekemällään
      lan 1 kappaleen 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla ilmoittelu,         päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Geor-
      jos kuluttajan tuleva sopimuspuoli on jakanut sopimus-               gios Orfanopoulos, Natascha Orfanopoulos, Melina Orfa-
      valtiossa, jossa kuluttajalla on kotipaikka, mainosesitteitä,        nopoulos ja Sofia Orfanopoulos vastaan Land Baden-
      joissa mainostetaan sopimuspuolen tuotteita mutta ei                                             Württemberg
      tuotetta, jonka kuluttaja myöhemmin ostaa?
                                                                                (Asia C-482/01)
5.    Onko kyseessä Brysselin yleissopimuksen 13 artiklassa
      tarkoitettu kuluttajansuojaa koskeva riita-asia, jos myyjä                                      (2002/C 56/10)
      tekee puhelimitse kotipaikkavaltiostaan toisessa valtiossa
      asuvalle ostajalle tarjouksen, jota ei hyväksytä, ja jos
      ostaja kuitenkin myöhemmin ostaa tarjotun tuotteen
      kirjallisen tarjouksen perusteella?                                  Verwaltungsgerichts Stuttgart on pyytänyt 20.11.2001 teke-
                                                                           mällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistui-
                                                                           meen 13.12.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta en-
6.    Onko kuluttaja suorittanut Brysselin yleissopimuksen                 nakkoratkaisua asiassa Georgios Orfanopoulos, Natascha Orfa-
      13 artiklan 1 kappaleen 3 kohdan b alakohdassa tarkoite-             nopoulos, Melina Orfanopoulos ja Sofia Orfanopoulos vastaan
      tut sopimuksen tekemiseksi välttämättömät toimenpiteet               Land Baden-Württemberg seuraaviin kysymyksiin:
      kuluttajan kotipaikkavaltiossa myös, jos hän hyväksyy
      puhelimitse kotipaikkavaltiossaan sopimuspuolen koti-                1.    Onko sellaisen ulkomaalaisen unionin kansalaisen, joka
      paikkavaltiossa tehdyn tarjouksen?                                         on oleskellut pitkään vastaanottavassa valtiossa ja tuomit-
                                                                                tu siellä Betäubunsmittelgesetzin (huumausainelaki) no-
                                                                                jalla rangaistukseen, vapaan liikkuvuuden rajoittaminen
                                                                                EY 39 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen yleisen järjestyk-
                                                                                sen ja turvallisuuden sekä kansanterveyden perusteella
                                                                                yhteisön oikeuden mukaista, kun henkilön oman käytök-
                                                                                sen perusteella voidaan perustellusti päätellä, että hän
                                                                                syyllistyy myös tulevaisuudessa rikoksiin ja kun kyseisen
                                                                                unionin kansalaisen aviopuolisolta ja lapsilta ei voida
                                                                                edellyttää elämistä tämän henkilön alkuperäisessä val-
Amtsgericht Frankenthalin (Pfalz) 11.10.2001 tekemällään                         tiossa?
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö rikosasiassa
                      Felix Kapperia vastaan                               2.    Onko 25.2.1964 annetun neuvoston direktiivin
                                                                                64/221/ETY (1) 9 artiklan 1 kohdan vastaisena pidettävä
                                                                                sellaista kansallista säännöstä, jossa ei enää ole mahdolli-
                          (Asia C-476/01)                                        suutta riitauttamismenettelyyn, jossa tutkittaisiin sellaisen
                                                                                viranomaispäätöksen tarkoituksenmukaisuutta, joka kos-
                                                                                kee oleskeluluvan haltijan oleskeluoikeuden jatkamista
                           (2002/C 56/09)                                        valtion alueella, koska ei ole perustettu erityistä, kyseisestä
                                                                                viranomaisesta riippumatonta viranomaista tätä tarkoi-
                                                                                tusta varten?
Amtsgericht Frankenthal (Pfalz) on pyytänyt 11.10.2001 teke-               (1) EYVL L 56, s. 850.
mällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimeen 7.12.2001, Euroopan yhteisöjen tuomiois-
tuimelta ennakkoratkaisua rikosasiassa Felix Kapperia vastaan
seuraavaan kysymykseen:
Kielletäänkö yhteisön ajokortista 29.7.1991 annetun neuvos-
ton direktiivin 91/439/ETY (1) 1 artiklan 2 kohdassa se, että              Euroopan yhteisöjen komission 17.12.2001 Ruotsin
jäsenvaltio ei tunnusta ajokorttia silloin, kun sen saaman                             kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
selvityksen perusteella toinen jäsenvaltio on antanut ajokortin
siitä huolimatta, että ajokortin haltijalla ei ollut siellä vakituista                               (Asia C-490/01)
asuinpaikkaa, ja onko mainitulla säännöksellä tältä osin mah-
dollisesti konkreettista vaikutusta?
                                                                                (2002/C 56/11)
(1) EYVL L 237, s. 1.
                                                                           Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 17.12.2001 Euroo-
                                                                           pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ruotsin kuningas-
                                                                           kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat M. Wolfcarius ja
                                                                           C. Tufvesson, prosessiosoite on Luxemburgissa.


title: Vicente Alonso Moralesin 2.12.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-299/97)

text:
C 41/22                 FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      7.2.98
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      mukaan asettanut kantajalle kohtuuttomia, syrjiviä,
                                                                         lainvastaisia ja perusteettomia edellytyksiä (kapasitee-
                                                                         tin ja kasvun rajoittaminen, velvollisuus asiassa Air
                                                                         France esitetystä ratkaisumallista poiketen luopua tie-
Kantajana on yksityisoikeudellinen lentoliikenteen alalla
                                                                         tyistä yrityksen pääasiallisen liiketoiminnan osista
toimiva osakeyhtiö, joka riitauttaa komission päätöksen,
                                                                         (core business), yksityistämistavoitteen merkityksen
jolla todettiin, että EY:n perustamissopimuksen 92 artik-
                                                                         sivuuttaminen, uusien tukien kielto, kielto hankkia
lassa tarkoitettuja valtion tukia olivat investoinnit, joilla
                                                                         osuuksia muista lentoliikenteen yrityksistä, tiettyjen
oli tarkoitus toteuttaa yrityksen rakennemuutos ja joita
                                                                         suosituimmuussopimusten purkaminen, velvollisuus
koskevan suunnitelman Italian viranomaiset olivat esittä-
                                                                         analyyttiseen kirjanpitoon, hintajohtajuuden (price lea-
neet vastaajalle.
                                                                         dership) kielto, velvollisuus luopua osuudesta Malev-
                                                                         yhtiössä).
Väitteidensä tueksi kantaja esittää seuraavat perusteet:
                                                                    Kantaja katsoo lopuksi, että vastaaja ei ole perustellut rii-
                                                                    danalaista päätöstä asianmukaisesti eikä tutkinut tilanteen
Ð EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan,                   edellyttämällä tavalla ja puolueettomasti kaikkia asiaan
     90 artiklan 1 kohdan ja 222 artiklan rikkominen ja             liittyviä seikkoja. Komissio on kantajan mukaan loukan-
     virheellinen soveltaminen, koska komissio on katsonut,         nut myös kantajan puolustautumisoikeuksia.
     että Italian valtion holding-yhtiön (IRI) tekemän
     2 750 000 000 000 liiran sijoitus ei täytä markkinata-
     loudessa toimivan sijoittajan kriteeriä. Alitalia väittää,
     että kyseisen pääoman korotuksen yhteydessä ei ole
     sivuutettu kolmansien optio-oikeuksia, eli kolmansilla
     on mahdollisuus merkitä erityyppisiä osuuksia pää-
     oman korotuksesta omistamiensa osakkeiden mukai-               Vicente Alonso Moralesin 2.12.1997 Euroopan yhteisöjen
     sessa suhteessa. Lisäksi Italian hallitus on kantajan                        komissiota vastaan nostama kanne
     mukaan selvästi ilmoittanut suunnitelmistaan yksityis-
     tää Alitalia melko pian sen jälkeen kun pääoman                                       (Asia T-299/97)
     korottaminen on hyväksytty. Yrityksen työntekijöiden                                    (98/C 41/46)
     kanssa on lisäksi sovittu siitä, että he voivat merkitä
     heille varatun osan pääoman korotuksesta, minkä jäl-
     keen työntekijät omistavat 20 % yhtiön pääomasta.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
     Koska vastaaja ei kiinnittänyt huomiota näihin seik-
     koihin, se ei kantajan mukaan ottanut päätöksessään
     huomioon sijoittajan eli IRIn laajaa harkintamarginaa-
     lia, vaan katsoi tämän sijasta, että 15 %:n kannatta-          Vicente Alonso Morales, jonka kotipaikka on Madrid, on
     vuusaste on riittämätön ja edellytti 20 %:a, mikä on 5         nostanut 2.12.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
     yksikköä korkeampi kuin lentoliikenteen alalla yleensä         oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisö-
     edellytetty 15 %:n kannattavuusaste. Komissio on siis          jen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja
     20 %:n ºnormaalikannattavuudenº lisäksi edellyttänyt           Ramón MareÂs Salvador, Madrid, ja prosessiosoite Luxem-
     sellaisen vuosittaisen vähimmäistuloksen osoittamista          burgissa asianajotoimisto Carlos Amo QuinÄones, 2 rue
     (hurdle rate), jota sen mukaan sijoittaja edellyttäisi sen     Gabriel Lippman.
     vuoksi, että sijoitukseen liittyy edelleen merkittäviä ris-
     kejä. Tätä taustaa vasten kantaja toteaa vielä, että yri-
     tyksen kannattavuus on laskettu virheellisesti ja väärin       Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
     perustein, koska siinä ei ole otettu huomioon maksu-           tuin
     kyvyttömyyden aiheuttamia kustannuksia. Lisäksi se,
     että Alitalian edellytettiin vastaavan henkilöstön var-
     hennettujen vanhuuseläkkeiden rahoittamisesta koko-            Ð kumoaa 1.10.1997 tehdyn, kilpailun COM/A/1047
     naisuudessaan on myöskin vaikuttanut kantajan                       valintalautakunnan päätöksen, jolla hylätään kantajan
     mukaan siihen, että yrityksen sisäinen kannattavuus-                hakemus kyseiseen kilpailuun osallistumiseksi, ja
     aste (internal rate of return) oli alhaisempi.                      toteaa, että kantajalla on oikeus päästä hyväksyttävien
                                                                         hakijoiden luetteloon kilpailussa COM/A/1047,
Ð EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 3 kohdan rik-
     kominen ja virheellinen soveltaminen sekä toimivallan          Ð velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission korvaamaan
     ylitys. Alitalian mukaan on täysin käsittämätöntä, että             oikeudenkäyntikulut.
     komissio katsoessaan sijoituksen ºvaltion tueksiº oli
     voinut sivuuttaa alkuperäisessä suunnitelmassa esitetyt
     laskelmat ensinnäkin sen arvioimiseksi, olisiko tuki-          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     suunnitelmalle asetettava edellytyksiä, joiden täyt-
     tyessä suunnitelma olisi ºyhteismarkkinoille soveltuvaº
     ja toiseksi, olisiko tällaisia edellytyksiä tiukennettava      Kantaja, jolla on maatalouden teknisen insinöörin tut-
     vai lievennettävä. Tällä tavoin komissio on kantajan           kinto, riitauttaa avoimen kilpailun COM/A/1047 valinta-
 ---pagebreak--- 7.2.98                  FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    C 41/23
lautakunnan päätöksen, jolla hänen hakemuksensa osallis-              Benito Latinon 2.12.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota
tua kyseiseen kilpailuun on hylätty. Tämän päätöksen                                      vastaan nostama kanne
mukaan kantajan tutkinnot tai todistukset eivät täytä                                         (Asia T-300/97)
avointa kilpailua koskevan ilmoituksen III.B.2 kohdassa
määrättyjä edellytyksiä, joiden mukaan hakijan on täyty-                                        (98/C 41/47)
nyt suorittaa loppuun laajan oppimäärän yliopisto- tai
korkeakouluopinnot, joista on annettu tutkintotodistus                                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
(licenciatura tai sitä vastaava).
                                                                      Benito Latino, kotipaikka Bryssel, on nostanut 2.12.1997
                                                                      Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
Kantaja katsoo, että teknisen insinöörin tutkinnon saami-
                                                                      tuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan.
nen edellyttää täysilaajuisen oppimäärän suorittamista yli-
                                                                      Kantajan edustaja on asianajaja Olivier Eben, 11 rue Paul
opistossa tai korkeakoulussa, mistä annetaan tutkintoto-
                                                                      Emile Janson, Bryssel.
distus, ja että valintalautakunta vaatii häntä täyttämään
edellytyksen, jota ei ole mainittu kilpailuilmoituksessa.
                                                                      Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
                                                                      tuin
Vaatimustensa tueksi kantaja vetoaa seuraaviin perustei-
siin:                                                                 Ð velvoittaa komission suorittamaan henkilöstösääntöjen
                                                                           73 artiklan ja Euroopan yhteisöjen virkamiesten tapa-
Ð Yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu.                         turmien ja ammattitautien varalta olevaa vakuutusta
                                                                           koskevien sääntöjen 14 artiklan perusteella korvaus-
                                                                           summan, joka vastaa kantajan asbestoosista johtuvan
Ð Direktiiviä 89/48/ETY (1) on rikottu; kantajan mukaan                    pysyvän osittaisen työkyvyttömyyden astetta, sen suu-
     tätä direktiiviä on sovellettava analogisesti kaikkiin                ruisena kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
     avoimia kilpailuja koskeviin ilmoituksiin.                            sen vahvistaa,
Ð Suhteellisuusperiaatetta on loukattu, koska kantajan                Ð velvoittaa komission maksamaan miljoona ecua vahin-
     mielestä edellytys siitä, että hakijalla on oltava tutkin-            gonkorvauksena kantajan kärsimästä aineettomasta
     totodistus laajan oppimäärän suorittamisesta ei ole tar-              vahingosta,
     peen eikä sovelias halutun tavoitteen saavuttamiseksi,
     kun tämä tavoite on ainoastaan se, että yhteisön toi-            Ð velvoittaa komission maksamaan 10 % vuotuisen
     mielinten ura-alueille A/LA kuuluviksi virkamiehiksi                  koron korvaussummalle, jonka ensimmäisen oikeusas-
     otetaan jäsenvaltioiden kansalaisia, jotka ovat suoritta-             teen tuomioistuin vahvistaa pysyvän osittaisen työky-
     neet täysilaajuiset yliopisto- tai korkeakouluopinnot,                vyttömyysasteen perusteella henkilöstösäännön 73 ja
     joista on annettu tutkintotodistus.                                   14 artiklan mukaisesti, ja miljoonan ecun pääomalle
                                                                           1.8.1997 alkaen siihen asti, kunnes korvaussumma on
Ð Oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita                       kokonaisuudessaan suoritettu,
     on loukattu.
                                                                      Ð kumoaa tarpeellisilta osin 1.8.1997 tehdyn komission
                                                                           päätöksen, jolla kantajan 11.5.1997 tekemä korvaus-
Ð Oikeutta päästä yhteisön virkamieheksi on loukattu.                      vaatimus hylättiin,
Toisaalta kantaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen              Ð velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut
tuomioistuin totesi asiassa T-82/92, Manuel CorteÂs JimeÂ-                 kokonaisuudessaan.
nez ym. vastaan komissio, 3.3.1994 antamassaan tuo-
miossa (2) ainoastaan, että teknisen insinöörin tutkinto ei           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
ole ns. ylempi korkeakoulututkinto, mutta se ei kuiten-
kaan katsonut, ettei tämä tutkinto olisi ns. täysilaajuinen           Kantajana on Berlaymont-nimisessä rakennuksessa Brysse-
tutkinto.
                                                                      lissä 1969Ð1991 välisenä aikana arkistonhoitajana työs-
                                                                      kennellyt virkamies, joka on sairastunut asbestoosi-nimi-
Kantaja väittää myös, että vastaaja on käyttänyt väärin               seen ammattitautiin. Nimittävä viranomainen päätti
harkintavaltaansa, kun se on riidanalaisen päätöksen teh-             11.2.1997 kantajan pysyvän osittaisen työkyvyttömyysas-
dessään noudattanut sellaista henkilöstön valintapolitiik-            teen vahvistamisesta 5 prosentiksi, joka vastaa 639 114
kaa, joka estää teknisten insinöörien pääsyn ura-alueille A/          Belgian frangin suuruista korvaussummaa.
LA.
                                                                      Kantaja väittää, että koska kyseessä on vakava kuolettava
(1) Vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta kou-        sairaus, jonka fyysiset seuraukset heikentävät merkittävästi
    lutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koske-    hänen elämänlaatuaan, pysyvän osittaisen työkyvyttömyy-
    vasta yleisestä järjestelmästä 21 päivänä joulukuuta 1988         den aste pitäisi vahvistaa sairauden vakavuutta vastaavalle
    annettu neuvoston direktiivi 89/48/ETY (EYVL L 19,                tasolle. Kantajan mukaan komission syyksi on luettava,
    24.1.1989, s. 16).                                                että kantaja on joutunut työskentelemään rakennuksessa,
(2) Kok. 1994, s. II-237.
                                                                      jossa 1967Ð1969 välisenä aikana rakennuksen etelä-, itä-
                                                                      ja länsisiipien korjaustöissä seinien pinnoitukseen käytet-
                                                                      tiin 4 000 tonnia asbestia, vaikka:


title: Asia C-456/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 15.11.2012 (Landgericht Bremenin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Gothaer Allgemeine Versicherung AG, ERGO Versicherung AG, Versicherungskammer Bayern-Versicherungsanstalt des öffentlichen Rechts, Nürnberger Allgemeine Versicherungs AG ja Krones AG v. Samskip GmbH (Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa — Asetus (EY) N:o 44/2001 — 32 ja 33 artikla — Tuomioistuinratkaisujen tunnustaminen — Käsite ”tuomio” — Tuomioistuinratkaisujen vaikutukset kansainväliseen toimivaltaan — Oikeuspaikkalauseke)

text:
               12.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 9/19

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 15.11.2012 (Landgericht Bremenin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Gothaer Allgemeine Versicherung AG, ERGO Versicherung AG, Versicherungskammer Bayern-Versicherungsanstalt des öffentlichen Rechts, Nürnberger Allgemeine Versicherungs AG ja Krones AG v. Samskip GmbH
   (Asia C-456/11) (1)

   (Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EY) N:o 44/2001 - 32 ja 33 artikla - Tuomioistuinratkaisujen tunnustaminen - Käsite ”tuomio” - Tuomioistuinratkaisujen vaikutukset kansainväliseen toimivaltaan - Oikeuspaikkalauseke)
   2013/C 9/30
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landgericht Bremen

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Gothaer Allgemeine Versicherung AG, ERGO Versicherung AG, Versicherungskammer Bayern-Versicherungsanstalt des öffentlichen Rechts, Nürnberger Allgemeine Versicherungs AG ja Krones

      Vastaaja: Samskip GmbH

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Landgericht Bremen — Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen N:o 44/2001 (EYVL L 12, s. 1) 31 ja 32 artiklan tulkinta — Jäsenvaltiossa annettujen tuomioiden tunnustaminen — Puhtaasti prosessuaalinen ratkaisu (Prozeßurteil) — Oikeuspaikkalausekkeen tulkintaa koskeva ratkaisu, jossa kansallinen tuomioistuin toteaa, ettei sillä ole toimivaltaa ja että toimivalta on kolmannen valtion tuomioistuimilla — Tunnustamisen ulottuvuus

      Tuomiolauselma

               1)

               Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 32 artiklaa on tulkittava siten, että se koskee myös päätöstä, jossa jäsenvaltion tuomioistuin toteaa oikeuspaikkalausekkeen perusteella, ettei sillä ole toimivaltaa, riippumatta siitä, miten tällainen päätös luonnehditaan toisen jäsenvaltion oikeudessa.

               2)

               Asetuksen N:o 44/2001 32 ja 33 artiklaa on tulkittava siten, että tuomioistuinta, jossa vaaditaan sellaisen päätöksen tunnustamista, jossa toisen jäsenvaltion tuomioistuin on oikeuspaikkalausekkeen perusteella todennut, ettei sillä ole toimivaltaa, sitoo kyseisen lausekkeen pätevyyttä koskeva toteamus, joka sisältyy ratkaisun, josta on tullut lainvoimainen ja jonka mukaan kannetta ei voida ottaa tutkittavaksi, perusteluihin.

      (1)  EUVL C 331, 12.11.2011.


title: Asia T-98/11 P: Valitus, jonka AG on tehnyt 17.2.2011 virkamiestuomioistuimen asiassa F-25/10, AG v. parlamentti, 16.12.2010 antamasta määräyksestä

text:
               16.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 120/15

         Valitus, jonka AG on tehnyt 17.2.2011 virkamiestuomioistuimen asiassa F-25/10, AG v. parlamentti, 16.12.2010 antamasta määräyksestä
   (Asia T-98/11 P)
   2011/C 120/36
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: AG (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Rodrigues, A. Blot ja C. Bernard-Glanz)

      Muu osapuoli: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               tutkii valituksen

               —

               kumoaa virkamiestuomioistuimen 16.12.2010 antaman määräyksen asiassa F-25/10

               —

               hyväksyy valittajan virkamiestuomioistuimessa esittämät kumoamis- ja korvausvaatimukset

               —

               velvoittaa parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi yhteen valitusperusteeseen, joka koskee ensimmäisessä oikeusasteessa esitettyjen todisteiden vääristämistä, oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamista ja oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin koskevan oikeuden loukkaamista, koska

               —

               mikään oikeudenkäyntiaineistoon kuuluva asiakirja ei ole antanut virkamiestuomioistuimelle perustetta katsoa kantajan menetelleen huolimattomasti jättäessään käyttämättä postin edelleenlähetyspalvelua vuoden vaihteessa pitämänsä loman aikana, jolloin postinjakaja on käynyt hänen asunnollaan toimittaakseen hänelle parlamentin lähettämän kirjatun kirjeen, joka on sisältänyt vastauksen hänen valitukseensa

               —

               virkamiestuomioistuin ei ole selittänyt nimenomaisesti, mitä ”pitkällä lomajaksolla” tarkoitetaan

               —

               virkamiestuomioistuin on katsonut, että saapumisilmoitus, jonka kantaja on lomalta palatessaan löytänyt postilaatikostaan, on ilman muuta koskenut parlamentin lähettämää kirjattua kirjettä, joka on sisältänyt vastauksen hänen valitukseensa.


title: Yhdistetyt asiat C-58/13 ja C-59/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 17.7.2014 (Consiglio Nazionale Forensen (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Angelo Alberto Torrisi (C-58/13) ja Pierfrancesco Torresi (C-59/13) v. Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata (Ennakkoratkaisupyyntö — Henkilöiden vapaa liikkuvuus — Asianajajan ammattiin pääsy — Mahdollisuus evätä sellaisen jäsenvaltion kansalaisen merkitseminen asianajajaluetteloon, joka on saanut asianajajan ammatillisen pätevyyden muussa jäsenvaltiossa — Oikeuden väärinkäyttö)

text:
               15.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 315/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 17.7.2014 (Consiglio Nazionale Forensen (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Angelo Alberto Torrisi (C-58/13) ja Pierfrancesco Torresi (C-59/13) v. Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata
   (Yhdistetyt asiat C-58/13 ja C-59/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Henkilöiden vapaa liikkuvuus - Asianajajan ammattiin pääsy - Mahdollisuus evätä sellaisen jäsenvaltion kansalaisen merkitseminen asianajajaluetteloon, joka on saanut asianajajan ammatillisen pätevyyden muussa jäsenvaltiossa - Oikeuden väärinkäyttö))
   2014/C 315/12
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio Nazionale Forense

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Angelo Alberto Torrisi (C-58/13) ja Pierfrancesco Torresi (C-59/13)

      Vastaaja: Consiglio dell’Ordine degli Avvocati di Macerata

      Tuomiolauselma

               1)

               Asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on hankittu, 16.2.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/5/EY 3 artiklaa on tulkittava siten, ettei väärinkäyttöluonteista menettelyä merkitse se, että jäsenvaltion kansalainen siirtyy toiseen jäsenvaltioon hankkiakseen siellä asianajajan ammatillisen pätevyyden yliopistotutkinnon suorittamisen jälkeen ja palaa siihen jäsenvaltioon, jonka kansalainen hän on, harjoittamaan siellä asianajajan ammattia käyttäen siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on hankittu, saatua ammattinimikettä.

               2)

               Toisen kysymyksen tarkastelun yhteydessä ei ole ilmennyt sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat direktiivin 98/5 3 artiklan pätevyyteen.

      (1)  EUVL C 147, 25.5.2013.


title: Asia C-288/11 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 19.12.2012 — Valittajina Mitteldeutsche Flughafen AG ja Flughafen Leipzig/Halle GmbH sekä muina osapuolina Euroopan komissio, Saksan liittotasavalta ja Arbeitsgemeinschaft Deutscher Verkehrsflughäfen eV (ADV) (Muutoksenhaku — Valtiontuki — Yrityksen käsite — Taloudellinen toiminta — Lentoasemien infrastruktuurien rakentaminen — Nousu- ja laskeutumiskiitorata)

text:
               16.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 19.12.2012 — Valittajina Mitteldeutsche Flughafen AG ja Flughafen Leipzig/Halle GmbH sekä muina osapuolina Euroopan komissio, Saksan liittotasavalta ja Arbeitsgemeinschaft Deutscher Verkehrsflughäfen eV (ADV)
   (Asia C-288/11 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Valtiontuki - Yrityksen käsite - Taloudellinen toiminta - Lentoasemien infrastruktuurien rakentaminen - Nousu- ja laskeutumiskiitorata)
   2013/C 46/09
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittajat: Mitteldeutsche Flughafen AG ja Flughafen Leipzig/Halle GmbH

      Muut osapuolet: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Martenczuk ja T. Maxian Rusche), Saksan liittotasavalta ja Arbeitsgemeinschaft Deutscher Verkehrsflughäfen eV (ADV) (edustajat: Rechtsanwalt L. Giesberts ja Rechtsanwalt G. Kleve)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) yhdistetyissä asioissa T-443/08, Freistaat Sachsen ym. vastaan komissio ja T-455/08, Mitteldeutsche Flughafen ja Flughafen Leipzig/Halle vastaan komissio, 24.3.2011 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi osittain kanteen, jolla vaadittiin Saksan toimenpiteistä DHL:n ja Leipzig/Hallen lentoaseman hyväksi 23.7.2008 tehdyn komission päätöksen 2008/948/EY (EUVL L 346, s. 31) osittaista kumoamista — Valtiontukia koskevien unionin oikeuden säännösten ja määräysten soveltaminen lentoasemien infrastruktuurien rakentamiseen myönnettyihin tukiin — SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu yrityksen käsite — Komission suuntaviivojen ajallinen soveltaminen

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Mitteldeutsche Flughafen AG ja Flughafen Leipzig/Halle GmbH vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komissiolle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Arbeitsgemeinschaft Deutscher Verkehrsflughäfen eV (ADV) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 252, 27.8.2011.


title: Asia C-668/11 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 26.9.2013 — Valittajana Alliance One International Inc. ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Raakatupakan oston ja ensijalostuksen markkinat Espanjassa — Hintojen vahvistaminen ja markkinoiden jakaminen — EY 81 artiklan rikkominen — Emoyhtiön joutuminen vastuuseen tytäryhtiön kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta — Ehkäisevä vaikutus — Yhdenvertainen kohtelu — Yhteistyö — Perusteluvelvollisuus — Lieventävät seikat)

text:
               23.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 344/18

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 26.9.2013 — Valittajana Alliance One International Inc. ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-668/11 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Raakatupakan oston ja ensijalostuksen markkinat Espanjassa - Hintojen vahvistaminen ja markkinoiden jakaminen - EY 81 artiklan rikkominen - Emoyhtiön joutuminen vastuuseen tytäryhtiön kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta - Ehkäisevä vaikutus - Yhdenvertainen kohtelu - Yhteistyö - Perusteluvelvollisuus - Lieventävät seikat)
   2013/C 344/29
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: Alliance One International Inc. (edustajat: abogado M. Odriozola ja abogado A. Vide)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre ja J. Bourke)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-38/05, Agroexpansión vastaan komissio, 12.10.2011 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi osittain vaatimuksen (EY) 81 artiklan 1 kohdan soveltamismenettelystä (asia COMP/C.38.238/B2 — Raakatupakka — Espanja) 20.10.2004 tehdyn komission päätöksen K(2004) 4030 lopullinen kumoamiseksi osittain

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Alliance One International Inc. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 89, 24.3.2012.


title: Asia C-557/08: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 9.7.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2005/35/EY — Alusten aiheuttama ympäristön pilaantuminen ja säännösten rikkomisista määrättävät seuraamukset — Täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               29.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/12

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 9.7.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
   (Asia C-557/08) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2005/35/EY - Alusten aiheuttama ympäristön pilaantuminen ja säännösten rikkomisista määrättävät seuraamukset - Täytäntöönpanon laiminlyönti)
   2009/C 205/22
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: L. Lozano Palacios ja A. A. Gilly)

      Vastaaja: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamies: H. Walker)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Alusten aiheuttamasta ympäristön pilaantumisesta ja säännösten rikkomisista määrättävistä seuraamuksista 7.9.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/35/EY noudattamisen edellyttämiä kaikkia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ei ole annettua asetetussa määräajassa

      Tuomiolauselma

               1)

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut alusten aiheuttamasta ympäristön pilaantumisesta ja säännösten rikkomisista määrättävistä seuraamuksista 7.9.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/35/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 44, 21.2.2009.


title: Asia C-39/10: Kanne 22.1.2010 — Euroopan komissio v. Viron tasavalta

text:
               13.3.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/42

         Kanne 22.1.2010 — Euroopan komissio v. Viron tasavalta
   (Asia C-39/10)
   2010/C 63/66
   Oikeudenkäyntikieli: viro

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: R. Lyal ja K. Saaremäel-Stoilov)

      Vastaaja: Viron tasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Viron tasavalta ei noudata Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 45 artiklan eikä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 28 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole säädöksissä säätänyt yksityishenkilön tuloverovapautuksen antamisesta sellaisille henkilöille, jotka eivät asu Virossa ja joiden kokonaistulot ovat niin pienet, että niihin sovellettaisiin tuloverovapautusta, jos he olisivat maassa asuvia veronmaksajia.

               —

               Viron tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio sai Suomen tasavallassa asuvalta Viron tasavallan kansalaiselta kantelun tämän Virosta peräisin olevasta eläkkeestä kannettavasta tuloverosta. Kyseinen kansalainen esitti, että Viron tasavalta ei soveltanut hänen eläkkeeseensä maassa asuvien osalta säädettyä, tavanomaisen tuloverovapauden raja-arvoa eikä maassa asuvien eläkkeensaajien osalta säädettyä täydentävää tuloverovapautuksen raja-arvoa.
   Kantelija saa puolet omista tuloistaan eläkkeenä Viron tasavallasta ja toisen puolen eläkkeenä Suomen tasavallasta. Kantelijan tulot ovat hyvin pienet, ja jos hän olisi saanut kaikki tulonsa yhdestä ja samasta jäsenvaltiosta, niitä verotettaisiin alhaisemmalla kannalla tai niitä ei verotettaisi lainkaan.
   Euroopan unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on niin, että vaikka välitön verotus kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, jäsenvaltioiden on tätä toimivaltaa käyttäessään noudatettava Euroopan unionin oikeutta ja vältettävä kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää.
   Se, että työntekijöiden liikkumisvapautta käyttäneelle, muualla asuvalle veronmaksajalle ei anneta verovapautta, joka annettaisiin maassa asuvalle veronmaksajalle, merkitsee sellaisenaan muualla asuvien ja maassa asuvien erilaista kohtelua ja samanaikaisesti valtioiden rajat ylittävää liikkumista koskevan vapauden rajoitusta.
   Voidaanko ja missä määrin tällaista erilaista kohtelua pitää soveliaana ja oikeutettuna erilaisten asuinpaikkojen perusteella?
   Siinä tapauksessa, että veronmaksajan maailmanlaajuiset kokonaistulot ovat niin alhaiset, että tulon lähdejäsenvaltio ei verota niitä ollenkaan tai verottaa niitä pienemmällä verokannalla, kun kyse on maassa asuvasta, komissio katsoo, että jäsenvaltioiden on muualla asuvia yksityishenkilöitä verottaessaan otettava huomioon näiden henkilöiden henkilökohtaiset olosuhteet ja perheolosuhteet siinä määrin, että taataan se, että heitä kohdellaan yhdenvertaisesti maassa asuvien verovelvollisten kanssa.
   Kun jäsenvaltion säädöksissä on säädetty raja-arvo, jonka alapuolelle joutuessa katsotaan, että veronmaksajalla ei ole keinoja rahoittaa julkisia kuluja, ei ole perustetta kohdella sellaisia veronmaksajia, joiden tulo jää voimassa olevan rajan alapuolelle, eri tavalla näiden asuinpaikan perusteella.
   Komissio katsoo, että Viron tasavallan tuloverolain säännökset, joissa ei mahdollisteta yksityishenkilön tuloverovapautuksen antamista sellaisille muualla asuville, jotka saavat puolet tuloistaan Virosta ja toisen puolen jostain toisesta jäsenvaltiosta ja joiden kokonaistulot ovat niin pienet, että niihin sovellettaisiin tuloverovapautusta, jos kyseiset henkilöt olisivat maassa asuvia veronmaksajia, ovat ristiriidassa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 45 artiklan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 28 artiklan kanssa.


title: Asia C-280/06: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 27.6.2006 — Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Ente Tabacchi Italiani — ETI SpA ja Philip Morris Products S.A., Philip Morris Holland B.V., Philip Morris GMBH, Philip Morris Products INC ja Philip Morris International Management S.A.

text:
               16.9.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 224/21

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 27.6.2006 — Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Ente Tabacchi Italiani — ETI SpA ja Philip Morris Products S.A., Philip Morris Holland B.V., Philip Morris GMBH, Philip Morris Products INC ja Philip Morris International Management S.A.
   (Asia C-280/06)
   (2006/C 224/40)
   Oikeudenkäyntikieli:italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Consiglio di Stato
   Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Vastaajat: Ente Tabacchi Italiani — ETI SpA ja Philip Morris Products S.A., Philip Morris Holland B.V., Philip Morris GMBH, Philip Morris Products INC ja Philip Morris International Management S.A.
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Mikä on se perustamissopimuksen 81 artiklan ja yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden mukainen arviointiperuste, jota on sovellettava yksilöitäessä yritystä, jolle seuraamus kilpailusääntöjen rikkomisesta on langetettava, kun menettelylle on määrätty yhtenäinen seuraamus ja viimeisen osan menettelystä on suorittanut yritys, joka on alkuperäisen yrityksen seuraaja tuolla taloudellisella viitesektorilla, ja kun alkuperäinen yritys, joka ei ole lakannut olemasta, ei enää toimi liiketoimintaa harjoittavana yrityksenä ainakaan sillä talouden alalla, jota seuraamustoimenpiteet koskevat?

               2)

               Kun yksilöidään sitä oikeussubjektia, jolle seuraamukset on langetettava, jääkö toimivaltaisen kilpailuviranomaisen tehtäväksi harkita, ovatko sellaiset olosuhteet olemassa, jotka oikeuttavat katsomaan, että luovuttajana olevan oikeushenkilön tekemistä kilpailurikkomuksista on vastuussa sen taloudellinen seuraaja myös silloin, kun ensin mainittu ei ole lakannut olemasta päätöksen tekopäivänä, jottei kilpailusääntöjen tehokasta vaikutusta vaarannettaisi yritysten oikeudellisen muodon muuttamisella?


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 19 päivänä toukokuuta 1999, asiassa T-214/96, Bernard Connolly vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö - Henkilöstösääntöjen 90 artikla 1 kohta - Vahingonkorvauskanne - Henkilöstösäännöissä edellytetystä poikkeava oikeudenkäyntiä edeltävä menettely - Tutkimatta jättäminen)

text:
28.8.1999                 FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 246/25
2) Molemmissa kanteissa esitetyt vaatimukset kantajan uran                  Travagliato (Italia), edustajinaan Carmine Punzi ja Filippo
     määrittelemisestä uudelleen jätetään tutkimatta.                       Satta, Rooma, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto
                                                                            Charles Turk, 13 A avenue Guillaume, ja Nuova Sidercamuna
3) Kanne asiassa T-112/96 hylätään.                                         SpA, kotipaikka Berzo Inferiore (Italia), edustajinaan Enrico
                                                                            A. Raffaelli, Milano, Ivo Van Bael, Bryssel, ja Fabrizio Di Gianni,
4) Asiassa T-115/96 1.12.1995 tehty komission päätös kumo-                  Rooma, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Freddy
     taan siltä osin kuin siinä on hylätty kantajan toissijainen            Brausch, 11 rue Goethe, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
     vaatimus siitä, että hänen katsottaisiin hoitavan virkaa väliaikai-    (asiamiehinään Paul Nemitz, Enrico Altieri, Laura Pignataro
     sesti.                                                                 ja Massimo Moretto), joissa kantajat vaativat ensimmäisen
                                                                            oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan tietyistä Italian suun-
5) Komissio velvoitetaan maksamaan kantajalle henkilöstösääntö-             nittelemista tukitoimenpiteistä osana Italian yksityisen teräs-
     jen 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu tasoituskorvaus, johon           teollisuuden rakenneuudistusohjelmaa 30 päivänä heinäkuuta
     hänellä olisi ollut oikeus, mikäli hänen vaatimuksensa siitä,          1996 tehdyn komission päätöksen 96/678/EHTY (EYVL
     että hänet olisi katsottu hoitavan virkaa väliaikaisesti, olisi        L 316, s. 24) ja 18 päivänä joulukuuta 1996 tehdyn komission
     hyväksytty, 4,5 prosentin vuosittaisine viivätyskorkoineen siitä       päätöksen 97/258/EHTY (EYVL L 102, s. 42), yhteisöjen
     päivästä alkaen, jolloin nämä kuukausierät olisi pitänyt maksaa,       ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu kolmas
     30.12.1995 lähtien maksujen loppuun suorittamiseen asti.               jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja
                                                                            M. Jaeger sekä tuomarit K. Lenaerts, V. Tiili, J. Azizi ja P.
6) Kanne asiassa T-115/96 hylätään muilta osin.                             Mengozzi, kirjaaja: H. Jung, on 12.5.1999 antanut tuomion,
                                                                            jonka tuomiolauselma on seuraava:
7) Asianosaiset vastaavat asiassa T-112/96 omista oikeudenkäyn-
     tikuluistaan, mukaan luettuna välitoimia koskevan menettelyn           1) Kanteet hylätään.
     kulut. Union syndicale – Bryssel vastaa omista oikeudenkäyntiku-
     luistaan.                                                              2) Kantajat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne vel-
                                                                                voitetaan korvaamaan yhteisvastuullisesti komission oikeuden-
8) Komissio vastaa asiassa T-115/96 omista oikeudenkäyntiku-                     käyntikulut.
     luistaan ja kahdesta kolmasosasta kantajan kuluja, joka vastaa
     yhdestä kolmasosasta oikeudenkäyntikulujaan. Union syndicale           (1) EYVL C 40, 8.2.1997 ja C 199, 28.6.1997.
     – Bryssel vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
(1) EYVL C 269, 14.9.1996 ja C 294, 5.10.1996.
                                                                            YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
                                                                                MIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                19 päivänä toukokuuta 1999,
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
                     MIOISTUIMEN TUOMIO                                     asiassa T-214/96, Bernard Connolly vastaan Euroopan
                                                                                yhteisöjen komissio(1)
                  12 päivänä toukokuuta 1999,
                                                                            (Henkilöstö – Henkilöstösääntöjen 90 artikla 1 kohta –
yhdistetyissä asioissa T-164/96, T-165/96, T-166/96,                        Vahingonkorvauskanne – Henkilöstösäännöissä edellyte-
T-167/96, T-122/97 ja T-130/97, Moccia Irme SpA ym.                         tystä poikkeava oikeudenkäyntiä edeltävä menettely – Tutki-
            vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)                                                 matta jättäminen)
(Kumoamiskanne – Valtiontuki – EHTY:n perustamissopi-                                                 (1999/C 246/51)
mus – Viides terästeollisuuden tukisäännöstö – Viidennen
terästeollisuuden tukisäännöstön 4 artiklan 2 kohdassa
   tarkoitettu tuotannon säännöllisyyttä koskeva edellytys)                                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                            Asiassa T-214/96, Bernard Connolly, Euroopan yhteisöjen
                           (1999/C 246/50)                                  komission entinen virkamies, kotipaikka Everberg (Belgia),
                                                                            edustajinaan asianajajat Jacques Sambon ja Pierre-Paul Van
                                                                            Gehuchten, Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoi-
                      (Oikeudenkäyntikieli: italia)                         misto Louis Schiltz, 2 rue du Fort Rheinsheim, vastaan
                                                                            Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään Gianluigi Valse-
Yhdistetyissä asioissa T-164/96, T-165/96, T-166/96, T-167/                 sia ja Julian Currall), jossa kantaja vaatii korvausta aineellisesta
96, T-122/97 ja T-130/97, Moccia Irme SpA, kotipaikka                       ja henkisestä vahingosta, jota kantaja katsoo kärsineensä sen
Napoli (Italia), edustajinaan Emilio Cappelli, Paolo De Caterini            vuoksi, että lehdistössä on julkaistu useita häntä koskevia
ja Andrea Bandini, Rooma, prosessiosoite Luxemburgissa                      tietoja ja lausumia, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
asianajotoimisto Charles Turk, 13 A avenue Guillaume, Prola-                mioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: pre-
fer Srl, kotipaikka Bergamo (Italia), Ferriera Acciaieria Casilina          sidentti B. Vesterdorf sekä tuomarit J. Pirrung ja M. Vilaras,
SpA, kotipaikka Montecompatri (Italia), Dora Ferriera Acciaie-              kirjaaja: H. Jung, on 19.5.1999 antanut tuomion, jonka
ria Srl, kotipaikka Bergamo, Ferriera Lamifer SpA, kotipaikka               tuomiolauselma on seuraava:
 ---pagebreak--- C 246/26               FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        28.8.1999
1) Kanne jätetään tutkimatta.                                          YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
                                                                                MIOISTUIMEN TUOMIO
2) Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                                                                                11 päivänä maaliskuuta 1999,
(1) EYVL C 54, 22.2.1997.
                                                                       asiassa T-257/97, Hans C. Herold vastaan Euroopan yhtei-
                                                                                söjen komissio (1)
                                                                       (Henkilöstö – Pysyvä osittainen työkyvyttömyys – Vammojen
                                                                       pahentuminen – Kumoamiskanne – Vahingonkorvauskanne
                                                                       – Tutkittavaksi ottaminen – Yhdenvertaisen kohtelun periaa-
                                                                       te – Avustamisvelvoite ja huolenpitovelvollisuus – Huolimat-
                                                                                tomuus)
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
                    MIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                (1999/C 246/53)
                  4 päivänä toukokuuta 1999,
asiassa T-161/97, Massimo Marzola vastaan Euroopan                                          (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                     yhteisöjen komissio(1)
(Henkilöstö – Eläkeoikeuksien siirto – Vaatimuksen esittä-             Asiassa T-257/97, Hans C. Herold, Euroopan yhteisöjen
mistä koskeva määräaika – Tiedonsaaminen – Tutkittavaksi               komission virkamies, edustajinaan asianajajat Bernd Potthast,
       ottaminen – Huolenpitovelvollisuus – Perustelut)                Hans-Josef Rüber ja Albert Potthast, Köln, prosessiosoite
                                                                       Luxemburgissa asianajotoimisto Ernest Arendt, 8–10 rue Mat-
                                                                       hias Hardt, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamie-
                         (1999/C 246/52)                               hinään Christine Berardis-Kayser ja Bertrand Wägenbaur),
                                                                       jossa kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                       tuomioistuin kumoaa 20.11.1996 tehdyn komission
                                                                       päätöksen, jolla hylättiin kantajan vaatimus sen korvauksen
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                      uudelleen arvioimisesta, jota hänelle maksetaan pysyvästä
                                                                       osittaisesta työkyvyttömyydestä, sekä vahingonkorvauksen
Asiassa T-161/97, Euroopan yhteisöjen komission virkamies              maksamista, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
Massimo Marzola, Bryssel, edustajinaan asianajajat asianajajat         tuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheen-
Jean-Noël Louis ja Thierry Demaseure, Bryssel, prosessiosoite          johtaja M. Jaeger sekä tuomarit K. Lenaerts ja J. Azizi, kirjaaja:
Luxemburgissa Fiduciaire Myson SARL, 30 rue de Cessange,               hallintovirkamies A. Mair, on 11.3.1999 antanut tuomion,
vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään Gianlui-           jonka tuomiolauselma on seuraava:
gi Valsesia ja Florence Duvieusart-Clotuche), jossa kantaja
vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan               1) Komissio velvoitetaan maksamaan kantajalle määrä, joka vastaa
komission päätöksen, jolla evättiin Amerikan Yhdysvalloissa                 kahdenkymmenen kuukauden kuluessa kertyneitä korkoja sen
yksityisessä eläkejärjestelmässä saatujen eläkeoikeuksien siirtä-           korvauksen määrälle, joka maksettiin kantajalle 25.4.1996
miseksi yhteisön eläkejärjestelmään kantajan tekemä vaatimus                (1 320 157 Belgian frangia), laskettuna viiden prosentin vuo-
liian myöhään tehtynä, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                  tuisella korolla, mihin lisätään viiden prosentin vuotuinen
tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa:                   viivästyskorko kyseiselle määrälle 25.4.1996 alkaen siihen asti,
presidentti B. Vesterdorf sekä tuomarit J. Pirrung ja                       kun kyseinen määrä maksetaan kantajalle.
M. Vilaras, kirjaaja: H. Jung, on 4.5.1999 antanut tuomion,
jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                       2) Muilta osin kanne hylätään.
1) Kanne hylätään.
                                                                       3) Komissio velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluis-
2) Kumpikin osapuoli velvoitetaan vastaamaan omista oikeuden-               taan ja korvaamaan puolet kantajan kuluista.
     käyntikuluistaan.
                                                                       (1) EYVL C 357, 22.11.1997.
(1) EYVL C 228, 26.7.1997.