title: Asia C-33/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on esittänyt 28.1.2008 — Agrana Zucker GmbH v. Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft

text:
               12.4.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 92/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on esittänyt 28.1.2008 — Agrana Zucker GmbH v. Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
   (Asia C-33/08)
   (2008/C 92/26)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Verwaltungsgerichtshof
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Agrana Zucker GmbH

      Vastaaja: Bundesministerium für Land- und Forstwirtschaft, Umwelt und Wasserwirtschaft
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko 20.2.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 320/2006 (1) 11 artiklaa tulkittava siten, että myös sokerikiintiö, jota ei voida käyttää 27.3.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 493/2006 (2) 3 artiklaan perustuvan ennakoivan markkinoiltapoiston vuoksi, on otettava huomioon väliaikaista rakenneuudistusmaksua määritettäessä?

               2)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
               Onko asetuksen (EY) N:o 320/2006 11 artikla yhteensopiva primaarioikeuden ja erityisesti EY 34 artiklaan perustuvan syrjintäkiellon ja luottamuksensuojan kanssa?

      (1)  Yhteisön sokerialan väliaikaisesta rakenneuudistusjärjestelmästä ja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annetun asetuksen (EY) N:o 1290/2005 muuttamisesta 20.2.2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 320/2006 (EUVL L 58, s. 42).

      (2)  Sokerialan yhteisen markkinajärjestelyn uudistukseen liittyvistä siirtymätoimenpiteistä ja asetusten (EY) N:o 1265/2001 ja (EY) N:o 314/2002 muuttamisesta 27.3.2006 annettu komission asetus (EY) N:o 493/2006 (EYVL L 89, s. 11).


title: Asia C-91/05: Euroopan yhteisöjen komission 21.2.2005 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne

text:
               14.5.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 115/10

         Euroopan yhteisöjen komission 21.2.2005 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne
   (Asia C-91/05)
   (2005/C 115/19)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 21.2.2005 kanteen Euroopan unionin neuvostoa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Pieter Jan Kuijper ja Johan Enegren, ja prosessiosoite on Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin:

               1)

               Kumoaa neuvoston päätöksen 2004/833/YUTP (1)

               2)

               Toteaa, että neuvoston yhteinen toiminta 2002/589/YUTP (2) ja erityisesti sen II osasto on lainvastainen ja sitä ei voida soveltaa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komissio vaatii EY:n perustamissopimuksen 230 artiklan toisen kohdan mukaisen toimivallan puuttumisen vuoksi yhteisen toiminnan 2002/589/YUTP täytäntöönpanosta ja Euroopan unionin tuesta Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisölle pienaseita koskevan moratorion yhteydessä 2 päivänä joulukuuta 2004 tehdyn neuvoston päätöksen 2004/833/YUTP kumoamista. Neuvosto teki tämän päätöksen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osaston nojalla, vaikka Cotonoun sopimuksen 3 kohta kattaa muun muassa toimet pienaseiden leviämisen estämiseksi. Lisäksi komissio on tehnyt Cotonoun sopimuksen liitteessä IV olevan 10 artiklan 2 kohdan nojalla Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisön (ECOWAS) ja Länsi-Afrikan talous- ja rahaliiton (WAEMU) kanssa Länsi-Afrikan alueohjelman, jolla tuetaan konfliktien ehkäisyn ja hyvää hallintotavan alueellista politiikkaa ja ilmaistaan erityisesti tuki pienaseiden maahantuontia, vientiä ja tuotantoa Länsi-Afrikassa koskevalle moratoriolle. Näin ollen riidanalainen YUTP-päätös on vastoin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 47 artiklaa, koska se vaikuttaa yhteisön toimivaltaan kehitysavun alalla.
   Komissio vaatii myös, että 12.7.2002 annettu neuvoston yhteinen toiminta 2002/589/YUTP ja erityisesti sen II osasto todetaan lainvastaiseksi samalla perusteella ja samoista syistä. Yhteinen toiminta 2002/589/YUTP on luonteeltaan lainsäädäntötoimi, jolle perustuu YUTP-päätös, jonka kumoamista vaaditaan toimivallan puuttumisen perusteella. Näin ollen olisi todettava, että tätä yhteistä toimintaa ja erityisemmin sen II osastoa ei voida soveltaa käsiteltävänä olevassa asiassa.

      (1)  Yhteisen toiminnan 2002/589/YUTP täytäntöönpanosta ja Euroopan unionin tuesta Länsi-Afrikan valtioiden talousyhteisölle pienaseita koskevan moratorion yhteydessä 2 päivänä joulukuuta 2004 tehty neuvoston päätös 2004/833/YUTP (EYVL L 359, 4.12.2004, s. 65).

      (2)  Euroopan unionin osallistumisesta käsiaseiden ja kevyiden aseiden epävakauttavan keskittymisen ja leviämisen torjumiseen ja yhteisen toiminnan 1999/34/YUTP kumoamisesta 12 päivänä heinäkuuta 2002 annettu neuvoston yhteinen toiminta 2002/589/YUTP (EYVL L 191, 19.7.2002, s. 1).


title: Asia T-388/14: Kanne 2.6.2014 – salesforce.com v. SMHV (MARKETINGCLOUD)

text:
               22.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 329/17

         Kanne 2.6.2014 – salesforce.com v. SMHV
   (MARKETINGCLOUD)
   (Asia T-388/14)
   2014/C 329/24
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: salesforce.com, Inc. (San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja A. Nordemann)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 6.3.2014 asiassa R 1853/2013-1 tekemän päätöksen

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”MARKETINGCLOUD” luokkiin 35 ja 42 kuuluvia palveluja varten – yhteisön tavaramerkkihakemus nro 1 0 9 79  417

      Tutkijan päätös: tavaramerkin rekisteröinnin epääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan rikkominen.


title: Asia C-140/04: Hofvan Beroep te Antwerpenin 11.3.2004 tekemällään päätöksellä esittämäennakkoratkaisupyyntö asiassa N.V. United Antwerp Maritime Agencies vastaanBelgische Staat ja toisaalta N.V. Seaport Terminals vastaan 1) Belgische Staatja 2) N.V. United Antwerp Maritime Agencies

text:
               30.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/41

         Hof van Beroep te Antwerpenin 11.3.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa N.V. United Antwerp Maritime Agencies vastaan Belgische Staat ja toisaalta N.V. Seaport Terminals vastaan 1) Belgische Staat ja 2) N.V. United Antwerp Maritime Agencies
   (Asia C-140/04)
   (2004/C 106/71)
   Hof van Beroep te Antwerpen on pyytänyt 11.3.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 16.3.2004, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa N.V. United Antwerp Maritime Agencies vastaan Belgische Staat ja toisaalta N.V. Seaport Terminals vastaan 1) Belgische Staat ja 2) N.V. United Antwerp Maritime Agencies, seuraaviin kysymyksiin:

               1.

               Voidaanko henkilönä, jonka on (12.10.1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2913/92 vahvistetun yhteisön tullikoodeksin 203 artiklan 3 kohdan neljännen luetelmakohdan mukaisesti) täytettävä tavaran väliaikaisesta varastoinnista johtuvat velvollisuudet, pitää sitä henkilöä, jonka on esitettävä tavarat tullille (tullikoodeksin 40 artikla), mistä seuraa, että hänen tai hänen edustajansa on tehtävä yleisilmoitus (tullikoodeksin 44 artiklan 2 kohta) ja allekirjoitettava se (2.7.1993 annetulla komission asetuksella (ETY) N:o 2454/93 vahvistetun tullikoodeksin soveltamisasetuksen 183 artiklan 1 kohta) sekä pystyttävä esittämään tavarat tulliviranomaisille, mikäli niitä ei ole purettu ne yhteisöön kuljettaneesta kuljetusvälineestä, kunnes tavaroille on osoitettu tulliselvitysmuoto?

               2.

               Voidaanko henkilönä, jonka on (tullikoodeksin 203 artiklan 3 kohdan neljännen luetelmakohdan mukaisesti) täytettävä tavaran väliaikaisesta varastoinnista johtuvat velvollisuudet, pitää sitä henkilöä, joka pitää tavaroita hallussaan purkamisen jälkeen siirtääkseen tai varastoidakseen ne, mistä seuraa, että häntä pidetään tullikoodeksin 51 artiklan 2 kohdan ja 53 artiklan 2 kohdan perusteella tavaroiden haltijana ja hän on soveltamisasetuksen 184 artiklan 2 kohdan mukaisesti velvollinen esittämään tavarat kokonaisuudessaan uudestaan tulliviranomaisten pyynnöstä?

               3.

               Jos ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voidaanko näissä kysymyksissä tarkoitettujen henkilöiden katsoa olevan samanaikaisesti tullivelallisia ja näin ollen solidaarisessa vastuussa tullivelasta, jos oletetaan, että ensimmäisessä ja toisessa kysymyksessä tarkoitetut henkilöt ovat eri henkilöitä (eli tässä tapauksessa sen laivalinjan edustaja, jota käyttäen tavarat tuotiin yhteisöön, ja tavaroiden käsittelijä, joka huolehtii tavaroiden varastoinnista ja siirtämisestä tulliviranomaisten osoittamalla purkupaikalla/laiturilla)?

               4.

               Jos kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitetun henkilön katsottava olevan tullivelallinen siihen asti, kun tavaroille valitaan tulliselvitysmuoto, riippumatta siitä, että sen jälkeen kun tavarat on purettu siitä kuljetusvälineestä, jolla ne on tuotu yhteisöön, toisessa kysymyksessä tarkoitettu henkilö varastoi tai siirtää ne?

               5.

               Jos kolmanteen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitetun henkilön katsottava olevan tullivelallinen siihen asti, kun tavarat ottaa haltuunsa toisessa kysymyksessä tarkoitettu henkilö, ja onko toisessa kysymyksessä tarkoitettu henkilö tullivelallinen vasta siitä ajankohdasta alkaen, kun hän alkaa huolehtia tavaroiden varastoinnista ja siirtämisestä?

               6.

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi ja toiseen kysymykseen kieltävästi, onko ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitetun henkilön katsottava olevan tullivelallinen siihen asti, kun toisessa kysymyksessä tarkoitettu henkilö ottaa tavarat haltuunsa, vai siihen asti, kun tavaroille on osoitettu tulliselvitysmuoto?


title: Asia T-550/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 6.9.2017 – Dickmanns v. EUIPO

text:
               23.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 357/32

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 6.9.2017 – Dickmanns v. EUIPO
   (Asia T-550/16) (1)

   (2017/C 357/43)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 221, 6.7.2015. (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-65/15, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Asia T-564/08: Kanne 17.12.2008 — Monoscoop BV v. SMHV (SUDOKU SAMURAI BINGO)

text:
               21.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/64

         Kanne 17.12.2008 — Monoscoop BV v. SMHV (SUDOKU SAMURAI BINGO)
   (Asia T-564/08)
   (2009/C 44/108)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Monoscoop BV (Alkmaar, Alankomaat) (edustajat: asianajaja A. Canela Giménez)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
   Vaatimukset

               —

               On kumottava sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) toisen valituslautakunnan 30.9.2008 tekemä päätös asiassa R 816/2008-2

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”SUDOKU SAMURAI BINGO” (rekisteröintihakemus N:o 5 769 013) luokkiin 9, 28 ja 41 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten.

      Tutkijan päätös: Hakemuksen hylkääminen.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen.

      Kanneperusteet: Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (EY) 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan ja 7 artiklan 2 kohdan virheellinen soveltaminen.


title: Asia T-471/14: Kanne 25.6.2014 – Ibercaja Banco ym. v. komissio

text:
               11.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/46

         Kanne 25.6.2014 – Ibercaja Banco ym. v. komissio
   (Asia T-471/14)
   2014/C 261/73
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Ibercaja Banco SA (Zaragoza, Espanja), Banco Grupo Cajatres SA (Zaragoza) ja Naviera Bósforo AIE (Las Palmas de Gran Canaria, Espanja) (edustajat: asianajajat J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero ja A. Lamadrid de Pablo)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin komissio katsoi, että toimia, jotka kantajien mukaan muodostavat Espanjan tax lease -järjestelmän, on pidettävä uutena valtiontukena ja sisämarkkinoille soveltumattomina

               —

               toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 1 ja 4 artiklat, joissa eurooppalaisten taloudellisten etuyhtymien (ETEY) sijoittajat todetaan väitetyn tuen saajiksi ja jolla osoitetaan perintämääräys ainoastaan kyseisille sijoittajille

               —

               toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 4 artiklan siltä osin kuin siinä määrätään väitettyjä tukia takaisin perittäviksi

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen 4 artiklan siltä osin kuin siinä lausutaan sijoittajien ja muiden yksiköiden välillä tehtyjen yksityisoikeudellisten sopimusten laillisuudesta ja

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-700/13, Bankia vastaan komissio.


title: Asia T- T-577/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.7.2014 – Zehnder v. SMHV – UAB ”Amalva” (komfovent)

text:
               22.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 329/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.7.2014 – Zehnder v. SMHV – UAB ”Amalva” (komfovent)
   (Asia T- T-577/13) (1)

   2014/C 329/42
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Kahdeksannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 24, 25.1.2014.


title: Asia C-512/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d'État (Ranska) on esittänyt 13.11.2012 — Octapharma France v. Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM) ja Ministère des affaires sociales et de la santé

text:
               26.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/32

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d'État (Ranska) on esittänyt 13.11.2012 — Octapharma France v. Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM) ja Ministère des affaires sociales et de la santé
   (Asia C-512/12)
   2013/C 26/61
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d'État

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Octapharma France

      Vastaajat: Agence nationale de sécurité du médicament et des produits de santé (ANSM) ja Ministère des affaires sociales et de la santé

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voidaanko kokoverestä valmistettuun, verensiirtoon tarkoitettuun veriplasmaan, jonka valmistuksessa käytetään teollista prosessia, soveltaa samanaikaisesti 6.11.2001 annetun direktiivin (1) [sellaisena kuin se on muutettuna 31.3.2004 annetulla direktiivillä (2)] ja 27.1.2003 annetun direktiivin (3) säännöksiä keräämisen ja tutkimisen ohella myös käsittelyn, säilytyksen ja jakelun osalta; voidaanko tässä tulkita 6.11.2001 annetun direktiivin 2 artiklan 2 kohdan sääntöä siten, että sen perusteella vain lääkkeitä koskevaa yhteisön säännöstöä sovelletaan tuotteeseen, joka kuuluu samanaikaisesti myös toisen yhteisön säännöstön soveltamisalaan, ainoastaan siinä tapauksessa, että viimeksi mainittu säännöstö ei ole yhtä tiukka kuin lääkkeitä koskeva säännöstö?

               2)

               Onko 27.1.2003 annetun direktiivin 4 artiklan 2 kohdan säännöksiä tulkittava, tarvittaessa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 168 artiklan valossa, siten, että niiden mukaan on sallittua pitää voimassa tai ottaa käyttöön sellaisia kansallisia säännöksiä, joiden perusteella on perusteltua poiketa joko kokonaan tai osittain 6.11.2001 annetun direktiivin säännöksistä ja erityisesti niistä, joiden mukaan lääkkeiden kaupan pitäminen edellyttää ainoastaan ennakkoon myönnettävää markkinoille saattamista koskevaa lupaa, koska kyseisten kansallisten säännösten mukaan veriplasmaan, jonka valmistuksessa on käytetty teollista prosessia, sovelletaan tiukempaa järjestelmää kuin mitä lääkkeisiin sovelletaan, ja mikäli vastaus on myönteinen, millä edellytyksillä ja missä määrin?

      (1)  Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/83/EY (EYVL L 311, s. 67).

      (2)  Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetun direktiivin 2001/83/EY muuttamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/27/EY (EUVL L 136, s. 34).

      (3)  Laatu- ja turvallisuusvaatimusten asettamisesta ihmisveren ja veren komponenttien keräämistä, tutkimista, käsittelyä, säilytystä ja jakelua varten sekä direktiivin 2001/83/EY muuttamisesta 27.1.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/98/EY (EUVL L 33, s. 30).


title: Asia T-69/02: Organización de Productores de Túnidos Congeladosin 12.3.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 118/28               FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        18.5.2002
Vuonna 1997 kantaja haki Alankomaiden tulliviranomaisilta                Kantajan mukaan suhteellisuusperiaatettakin on loukattu. Sen
tullien palautusta asetuksen N:o 2913/92 (1) 239 artiklan                mielestä kannettu tulli on joka tapauksessa suhteeton kantajan
mukaisesti, koska kantaja itse ei ollut ollut osallisena petoksiin       mahdolliseen huolimattomuuteen nähden.
ja oli lisäksi tehnyt kaiken mahdollisen niiden estämiseksi.
Kantajan mukaan sitä ei voitu syyttää näiden kuljetusten osalta
minkäänlaisista väärinkäytöksistä eikä ilmeisestä huolimatto-
                                                                         (1) Yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annettu
muudesta. Alankomaiden viranomaiset siirsivät hakemuksen                     neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, 19.10.1992,
komission käsiteltäväksi asetuksen N:o 2454/93 (2) 905 artik-                s. 1).
lan nojalla. Kumottavaksi vaaditussa päätöksessä komissio                (2) Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen
epäsi tullien palauttamisen.                                                 (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä
                                                                             heinäkuuta 1993 annettu komission asetus (ETY) N:o 2454/93
                                                                             (EYVL L 253, 11.10.1993, s. 1).
Kantajan käsityksen mukaan asetuksen N:o 2454/93 907 artik-              Organización de Productores de Túnidos Congeladosin
laa on rikottu. Kantajan mielestä päätöksen antamista koskevaa           12.3.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nosta-
yhdeksän kuukauden määräaikaa on väärin perustein pidennet-                                            ma kanne
ty kolmeen otteeseen. Kantaja väittää lisäksi, että sen puolus-
tautumisoikeuksia on loukattu. Sen mukaan se ei saanut tietoa                                        (Asia T-69/02)
menettelyn kulusta eikä erityisesti komission Alankomaiden
viranomaisille esittämistä kysymyksistä. Kantajan ei aluksi
annettu tutustua kaikkiin asiakirjoihin huomautusten esittä-                                       (2002/C 118/45)
mistä varten. Komissio laski silti tuossa yhteydessä kuluneen
ajan määräajan pidennykseksi. Kantajan mukaan päätöksen-
teon määräaikaa ei kuitenkaan voitu pidentää, kun sillä ei ollut                             (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
tietoa esitetyistä kysymyksistä ja kun sen ei annettu tutustua
kaikkiin asiakirjoihin.
                                                                         Organización de Productores de Túnidos Congelados, koti-
                                                                         paikka Bermeo (Biskaja, Espanja) on nostanut 12.3.2002
                                                                         Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
                                                                         messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-
                                                                         jan edustajina ovat asianajajat Ramón Garcia-Gallardo Gil-
                                                                         Fournier ja Javier Guillém Carrau.
                                                                         Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Kantaja toteaa myös oikeusvarmuuden periaatetta loukatun.
Sen mielestä asetuksen N:o 2454/93 907 artiklan mukaan sen               –      ottaa kanteen tutkittavaksi
hyväksi annettu päätös on katsottava annetuksi sen jälkeen
kun yhdeksän kuukautta oli kulunut, koska sillä ei ollut tietoa
artiklassa asetetun määräajan pidennyksestä.                             –      kumoaa kanteen kohteena olevan säädöksen, jolla komis-
                                                                                sio on vähentänyt OPTUC:n hyvitykseen oikeuttavia
                                                                                tuotantomääriä, eli jalostusteollisuudelle ajanjaksolla
                                                                                1 päivästä tammikuuta 31 päivään maaliskuuta 2001
                                                                                toimitettuja tonnikaloja koskevan hyvityksen myöntämi-
                                                                                sestä tuottajajärjestöille 19 päivänä joulukuuta 2001
                                                                                annetun komission asetuksen (EY) N:o 2496/2001 (1)
                                                                                2 artiklan 2 kohdan ja liitteen
                                                                         –      määrää muista tarkoituksenmukaisiksi katsomistaan toi-
                                                                                menpiteistä, jotta komissio täyttäisi EY 233 artiklan
                                                                                mukaiset velvoitteensa ja tutkisi tilanteen uudelleen.
Lisäksi kantaja on eri mieltä komission siitä päätelmästä, jonka
mukaan kantaja oli toiminut huolimattomasti. Se väittää, ettei
se itse ollut rikkonut lakia ja että se oli toiminut vakiintuneen        –      velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission korvaamaan
tavan ja kansainvälisen käytännön mukaisesti. Kantajan toi-                     kaikki kantajalle tästä asiasta aiheutuneet oikeudenkäynti-
mien ja tehdyn petoksen välillä ei ollut syy-yhteyttä.                          kulut.
 ---pagebreak--- 18.5.2002                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      C 118/29
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      –     toteuttaa muut tarpeelliseksi katsomansa toimenpiteet
Kantaja on espanjalainen pakastetun tonnikalan tuottajajärjes-           –     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
tö, joka on jo riitauttanut ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuimessa useita komission asetuksia, joissa säädetään yhteisön
jalostusteollisuudelle tonnikaloja toimittaville tuottajajärjes-
töille neljännesvuosilta myönnettävistä hyvityksistä ajanjaksol-
la 1.7.1999–31.12.2000 (2), ja joka riitauttaa tässä asiassa
asetuksen, joka koskee ajanjaksoa 1.1.–31.3.2001.
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat saman-
kaltaiset kuin asiassa T-142/01 (3).
                                                                         Kantaja on sellaisen konsernin emoyhtiö, joka harjoittaa
                                                                         tuotteiden ja järjestelmien tuotantoa ja myyntiä sähkönjakelun,
                                                                         teollisuusvalvonnan ja automaation aloilla. Se on 16.2.2001
(1) EYVL L 337, s. 25.                                                   ilmoittanut muodollisesti komissiolle yrityskeskittymästä, jota
(2) Asiat T-142/01 ja T-283/01.                                          se suunnittelee Legrandin kanssa, joka on sellaisen konsernin
(3) EYVL C 245, s. 28.
                                                                         emoyhtiö, joka harjoittaa matalajännitteisten sähköasennus-
                                                                         laitteiden tuotantoa ja myyntiä.
                                                                         Komissio on todennut tämän toimenpiteen yhteismarkkinoille
                                                                         soveltumattomaksi. Kantaja on nostanut kumoamiskanteen
                                                                         tätä päätöstä vastaan (asia T-310/01; tiedonanto julkaistu
                                                                         EYVL C 56, 2.3.2002, s. 15). Tämän jälkeen komissio on
                                                                         neuvoston asetuksen N:o 4064/89 (1) 8 artiklan 4 kohdan
Schneider Electric S.A:n 18.3.2002 Euroopan yhteisöjen                   perusteella määrännyt kantajan erotettavaksi Legrandista.
              komissiota vastaan nostama kanne                           Tämä viimeksi mainittu päätös on nyt käsiteltävän asian
                                                                         kohteena.
                            (Asia T-77/02)
                          (2002/C 118/46)                                Kantaja huomauttaa ensinnäkin, että sen mielestä päätös
                                                                         yrityskeskittymän toteamisesta yhteismarkkinoille soveltumat-
                                                                         tomaksi on kumottava. Ottaen huomioon sen, että nyt käsitel-
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                        tävässä asiassa riitautettu päätös on suora seuraus ensimmäi-
                                                                         sestä päätöksestä, ensimmäisen päätöksen lainvastaisuudesta
                                                                         seuraa myös nyt käsiteltävän olevan päätöksen lainvastaisuus.
Schneider Electric S.A., kotipaikka Rueil-Malmaison (Ranska)
on nostanut 18.3.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen                Kantaja huomauttaa lisäksi, että riidanalainen päätöksen seu-
komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Antoi-          rauksena se menettää hallussaan laillisesti olevat omistusoi-
ne Winckler ja Eric de La Serre.                                         keudet.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         Nyt käsiteltävänä olevan kanteen tueksi kantaja esittää ensinnä-
                                                                         kin, että sen oikeutta tutustua asiakirjaan ja oikeutta tulla
–     kumoaa kokonaisuudessaan, ja toissijaisesti osittain,              tehokkaasti kuulluksi on loukattu. Kantaja katsoo myös, että
      30.1.2002 tehdyn komission päätöksen, jossa neuvoston              kuulemismenettelyistä vastaavan neuvonantajan kertomuk-
      asetuksen N:o 4064/89 8 artiklan 4 kohdan perusteella              sessa ei ole analysoitu puolustautumisoikeuksien noudattamis-
      määrätään yritykset erotettaviksi toisistaan (asia COMP/           ta koko menettelyn aikana. Kantaja vetoaa lisäksi perusteluvel-
      M.2283 – Schneider/Legrand)                                        vollisuuden laiminlyöntiin.


title: Asia C-56/02: Bundesfinanzhofin 22.1.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa HW Rebmann GmbH vastaan Hauptzollamt Weiden

text:
4.5.2002              FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 109/29
Bundesfinanzhofin 22.1.2002 tekemällään päätöksellä                  de Aceros S.A. (Acerinox) v. Euroopan yhteisöjen komissio,
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa HW Rebmann                    13.12.2001 antamasta tuomiosta (1). Valittajan edustajina ovat
             GmbH vastaan Hauptzollamt Weiden                        lakimiehet Alexandre Vandencasteele ja Denis Waelbroeck.
                         (Asia C-56/02)
                                                                     Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                       (2002/C 109/49)
                                                                     –     kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asias-
                                                                           sa T-48/98 13.12.2001 antaman tuomion
Bundesfinanzhof on pyytänyt 22.1.2002 tekemällään päätök-            –     kumoaa komission 21.1.1998 tekemän päätöksen määrä-
sellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 22.2.2002,              tä valittajalle sakkoa, tai ainakin toissijaisesti alentaa
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asias-               sakon määrää taikka vaihtoehtoisesti palauttaa asian
sa HW Rebmann GmbH vastaan Hauptzollamt Weiden seuraa-                     ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen
vaan kysymykseen:
                                                                     –     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Onko yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992
annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (1) (EYVL
L 302, s. 1; jäljempänä tullikoodeksi) 187 artiklan toista
kohtaa tulkittava niin, että palautustavaroiksi ilmoitettujen
jalostettujen tuotteiden vapaaseen liikkeeseen luovuttamisen         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
yhteydessä on ilmoitettava ja näytettävä toteen myös lain
mukaan kannettavien tuontitullien määrän laskemiseksi välttä-
mättömät tosiseikat, vai onko ilmoituksen vastaanottavien
tulliviranomaisten pyydettävä INF 1 -lomakkeella valvovaa            Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
toimipaikkaa ilmoittamaan ne yhteisön tullikoodeksista anne-         men antama tuomio on virheellinen seuraavin perustein:
tun neuvoston asetuksen (ETY) 2913/92 soveltamissäännök-
sistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 annetun komission asetuksen          –     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamukset
(ETY) N:o 2454/93 (2) (EYVL L 253, s. 1; jäljempänä sovelta-               Acerinoxin osallistumisesta väitettyyn kartelliin Espan-
missäännökset) 613 artiklan mukaisessa menettelyssä, sellaise-             jassa perustuivat valittajan väitteiden selvästi virheelliseen
na kuin se oli voimassa 30.6.2001 asti?                                    tulkintaan, eikä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                           ole näin ollen asianmukaisesti perustellut tuomiotaan
                                                                           tältä osin
(1) EYVL L 302, 19.10.1992, s. 1.
(2) EYVL L 253, 11.10.1993, s. 1.
                                                                     –     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole asianmu-
                                                                           kaisesti perustellut sitä, minkä vuoksi se hylkäsi valittajan
                                                                           väitteen, jonka mukaan sen Espanjan ulkopuolella sovel-
                                                                           tama seostelisä, joka ei ollut joulukuussa 1993 väitetysti
                                                                           sovitun mallin mukainen, perustui ainoastaan saman-
                                                                           suuntaiseen käyttäytymiseen
                                                                     –     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut
Compañia Española para la Fabricación de Aceros S.A.:n                  virheellistä oikeudellista perustetta arvioidessaan väitetyn
(Acerinox) 22.2.2002 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen                    kilpailusääntöjen rikkomisen kestoa
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ensimmäisen
jaoston asiassa T-48/98, Compañia Española para la Fabri-
cación de Aceros S.A. (Acerinox) vastaan Euroopan yhtei-            –     Vaikka kilpailusääntöjen rikkomisen voitaisiinkin katsoa
      söjen komissio, 13.12.2001 antamasta tuomiosta                       jatkuneen niin kauan kuin sen seuraukset tuntuivat (eikä
                                                                           niin kauan kuin yritysten välillä oli edelleen jonkinlaista
                                                                           yhteistoimintaa), ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                       (Asia C-57/02 P)                                    ei ole perustellut sitä, minkä vuoksi se hylkäsi asian
                                                                           kannalta merkityksettömänä valittajan väitteen, jonka
                       (2002/C 109/50)                                     mukaan nikkelin hinta asettui vanhalle tasolleen heinä-
                                                                           kuussa 1994
                                                                     –     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole asianmu-
Compañia Española para la Fabricación de Aceros S.A. (Aceri-            kaisesti perustellut sitä, minkä vuoksi se hylkäsi valittajan
nox), kotipaikka Madrid, Espanja, on valittanut 22.2.2002                  väitteen, jonka mukaan sille määrätty sakko ei ollut
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen                    oikeasuhteinen verrattaessa sen markkina-asemaa niiden
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ensimmäisen jaos-                  muiden yritysten markkina-asemaan, joille päätös oli
ton asiassa T-48/98, Compañia Española para la Fabricación              osoitettu


title: Asia T-206/14: Kanne 27.3.2014 – Hüpeden v. neuvosto ja komissio

text:
               7.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 212/33

         Kanne 27.3.2014 – Hüpeden v. neuvosto ja komissio
   (Asia T-206/14)
   2014/C 212/43
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Hüpeden & Co. (GmbH & Co.) KG (Hampuri, Saksa) (edustaja: asianajaja K. Landry)

      Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               velvoittamaan vastaajat maksamaan kantajalle vahingonkorvauksen, jonka suuruus on 1 18  762,57 euroa kahdeksan prosentin vuotuisine korkoineen tuomion julistamispäivästä lähtien, tai toteamaan, että kantajalla on oikeus vahingonkorvaukseen vastaajilta

               —

               velvoittamaan vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii vahingonkorvausta asetuksen (EY) N:o 1355/2008, (1) joka todettiin pätemättömäksi unionin tuomioistuimen asiassa C-338/10, GLS, 22.3.2012 antamalla tuomiolla, hyväksymisen vuoksi.
   Kantaja väittää, että kansalliset tulliviranomaiset ovat toki korvanneet kyseisen asetuksen perusteella virheellisesti kannetut polkumyyntitullit. Sille aiheutui kuitenkin taloudellista tappiota siksi, että se joutui maksuvalmiuden menettämisen vuoksi ottamaan ylimääräisiä markkinakorkoisia pankkilainoja sekä lyhytaikaisia kiinteäkorkoisia lainoja. Se vaatii näin ollen korvaamaan sen pankkilainoista maksamien korkojen ja alhaisempien korkojen, jotka sen olisi pitänyt maksaa, jos polkumyyntitulleja ei olisi kannettu, erotuksen. Kantaja väittää tästä, että asetuksen N:o 1355/2008 sääntöjenvastaisesti antamalla vastaajat laiminlöivät huolellisuusvelvoitettaan ja loukkasivat hyvän hallinnon periaatetta riittävän ilmeisellä tavalla, minkä vuoksi kantajalle aiheutui vahinkoa, jonka korvaaminen muulla tavoin ei ole mahdollista, koska tuontitulleja koskevissa merkityksellisissä kansallisissa säännöksissä ei ole tullivelvollisten hyväksi säännöstä erotukselle maksettavasta korosta maksupäivästä lähtien.

      (1)  Tiettyjen Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien sitrushedelmävalmisteiden ja -säilykkeiden (mandariinien jne.) tuontia koskevan lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta ja väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta 18.12.2008 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1355/2008 (EUVL L 350, s. 35)


title: Asia T-465/12: Kanne 19.10.2012 — AGC Glass Europe ym. v. komissio

text:
               8.12.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 379/32

         Kanne 19.10.2012 — AGC Glass Europe ym. v. komissio
   (Asia T-465/12)
   2012/C 379/54
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: AGC Glass Europe (Bryssel, Belgia); AGC Automotive Europe (Fleurus, Belgia); AGC France (Boussois, Ranska); AGC Flat Glass Italia Srl (Cuneo, Italia); AGC Glass UK Ltd (Northhampton, Yhdistynyt kuningaskunta) ja AGC Glass Germany GmbH (Wegberg, Saksa) (edustajat: lakimiehet L. Garzaniti, J. Blockx ja P. Niggemann sekä solicitor S. Ryan)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan luottamuksellista käsittelyä koskevan kantajien asiassa COMP/39.125 — autolasi esittämän pyynnön hylkäämisestä kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtävästä ja toimivaltuuksista tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä 13.10.2011 annetun Euroopan komission puheenjohtajan päätöksen 2011/695/EU 8 artiklan nojalla 6.8.2012 tehdyn Euroopan komission päätöksen 3 artiklan

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja

               —

               ryhtymään muihin unionin yleisen tuomioistuimen asianmukaisina pitämiin toimenpiteisiin.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kuuteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja rikkoi kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan toimivaltuuksista annetun päätöksen (1) 8 artiklaa ja SEUT 296 artiklaan sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohtaan perustuvaa perusteluvelvollisuutta, koska hän ymmärsi väärin toimivaltansa laajuuden ja katsoi, ettei hän voinut tutkia kantajien väitettä siitä, että riidanalaisten tietojen julkistaminen komission päätöksessä asiassa COMP/39.125 — autolasi loukkaisi luottamuksensuojan periaatetta, yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja oikeutta hyvään hallintoon.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että salliessaan sen, että komissio julkistaa riidanalaiset tiedot, kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja rikkoi sakoista vapauttamista tai lieventämistä koskeviin komission tiedonantoihin (2) ja aikaisempaan menettelytapaan sakoista vapauttamista tai lieventämistä koskevassa hakemuksessa annettujen tietojen suojaamisessa perustuvan kantajien perustellun luottamuksen siihen, että tietoja, jotka ne antoivat tehdessään yhteistyötä komission kanssa, ei paljastettaisi yleisölle, mikäli se on mahdollista.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja loukkasi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, koska hän salli komission omaksua saman lähestymistavan tietynlaisten tietojen julkistamisessa kaikkiin komission asiassa COMP/39.125 — autolasi tekemän päätöksen adressaatteihin nähden siitä huolimatta, että kantajat ovat kyseisten tietojen julkistamisessa eri asemassa kuin muut kyseisen päätöksen adressaatit, koska ne ovat ainoita, jotka ovat hakeneet sakoista vapauttamista tai sakkojen lieventämistä autolasiasiassa.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja loukkasi Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohtaan perustuvaa kantajien oikeutta hyvään hallintoon, koska se salli komission omaksua mielivaltaisen menettelytavan tietynlaisten tietojen julkistamisessa kartelleja koskevissa päätöksissään.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu siihen, että kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja rikkoi asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (3) 4 artiklaa ja komission tiedonantoa oikeudesta tutustua asiakirja-aineistoon (4) sillä perusteella, että mainittujen säännösten mukaan komissiolla ei ole oikeutta antaa yleisön tutustua asiakirjoihin, jotka sakoista vapauttamista tai sakkojen lieventämistä hakeneet ovat toimittaneet komissiolle. Sallimalla komission julkaista kyseisiin asiakirjoihin sisältyneet tiedot asiassa COMP/39.125 — autolasi tekemänsä päätöksen julkisessa toisinnossa kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja sallii sen, että komissio kiertää kyseisiä säännöksiä.

               6)

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu siihen, että kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja loukkasi SEUT 339 artiklaan ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (5) 28 artiklaan perustuvaa salassapitovelvollisuutta, kun hän katsoi, etteivät riidanalaiset tiedot olleet luottamuksellisia tietoja ja että komissio sai ilmaista ne. Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja teki ilmeisiä arviointivirheitä tiedon luottamuksellisuuden arviointiperusteita koskevan unionin tuomioistuinten oikeuskäytännön soveltamisessa eikä vertaillut arvioinnissaan intressejä, mitä oikeuskäytäntö olisi edellyttänyt.

      (1)  Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtävästä ja toimivaltuuksista tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä 13.10.2011 annettu Euroopan komission puheenjohtajan päätös 2011/695/EU (EUVL L 275, s. 29).

      (2)  Komission tiedonanto sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa (EYVL 2002, C 45, s. 3); Komission tiedonanto sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa (EUVL 2006, C 298, s. 17).

      (3)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43).

      (4)  Komission tiedonanto oikeutta tutustua komission asiakirja-aineistoon koskevista säännöistä EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan, ETA-sopimuksen 53, 54 ja 57 artiklan ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 soveltamistapauksissa (EUVL 2005, C 325, s. 7).

      (5)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1)


title: Asia T-159/11: Kanne 10.3.2011 — Marszałkowski v. SMHV — Mar-Ko Fleischwaren (WALICHNOWY MARKO)

text:
               14.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 145/33

         Kanne 10.3.2011 — Marszałkowski v. SMHV — Mar-Ko Fleischwaren (WALICHNOWY MARKO)
   (Asia T-159/11)
   2011/C 145/54
   Kannekirjelmän kieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Marek Marszałkowski (Sokolniki, Puola) (edustaja: asianajaja C. Sadkowski)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG (Blankenheim, Saksa)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 11.1.2011 (asiassa R 760/2010-4) tekemän päätöksen, jolla evättiin merkin ”Marko Walichnowy” rekisteröinti yhteisön tavaramerkiksi seuraavien luokkaan 29 kuuluvien tavaroiden osalta: liha, liha- ja siipikarjatuotteet, pasteijat mukaan lukien, sisälmykset, kaali makkaran kanssa, lihasäilykkeet ja lihaa ja kasviksia sisältävät tuotteet, liha-hapankaalimuhennos mukaan lukien, siipikarja (valmiiksi pakattu siipikarja mukaan lukien), lihapyörykät kasviskastikkeessa

               —

               toissijaisesti muuttaa riidanalaista päätöstä siten, että siinä hyväksytään merkin ”Marko Walichnowy” rekisteröinti yhteisön tavaramerkiksi edellä mainittujen luokkaan 29 kuuluvien tavaroiden osalta

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, muun muassa korvaamaan kantajalle oikeudenkäynnissä edustamisesta aiheutuvat kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanaosan ”Marko Walichnowy” sisältävä kuviomerkki luokkaan 29 kuuluvia tavaroita varten — rekisteröintihakemus nro 007161541

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sanamerkin ”Mar-Ko” rekisteröinti yhteisön tavaramerkiksi joitakin luokkaan 29 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston ratkaisun kumoaminen ja rekisteröintihakemuksen hylkääminen seuraavien luokkaan 29 kuuluvien tavaroiden osalta: liha, liha- ja siipikarjatuotteet, pasteijat mukaan lukien, sisälmykset, kaali makkaran kanssa, lihasäilykkeet ja lihaa ja kasviksia sisältävät tuotteet, liha-hapankaalimuhennos mukaan lukien, siipikarja (valmiiksi pakattu siipikarja mukaan lukien), lihapyörykät kasviskastikkeessa

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, kun on todettu, että tavaramerkit ovat samankaltaisia ja että ne voidaan sekoittaa keskenään.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).


title: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (neljäs jaosto) 19 päivänä kesäkuuta 2001 yhdistetyissä asioissa C-9/01-C-12/01 (Hof van Beroep te Gentin esittämät ennakkoratkaisupyynnöt), Stéphane Monnier vastaan Govan Sports NV, Edwin van Ankeren vastaan Govan Sports NV, Govan Sports NV vastaan Pascal Jacobs ja Govan Sports NV vastaan Dannie D'Hondt (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohta – Ammattiurheilĳoiden työnvälistytoiminta)

text:
C 245/2                  FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                              1.9.2001
2 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole säädetyssä             yhteisöjen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpa-
määräajassa saattanut voimaan kyseisen direktiivin noudatta-               nossa: jaoston puheenjohtaja A. La Pergola, sekä tuomarit
misen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyk-            D. A. O. Edward ja C. W. A. Timmermans (esittelevä tuomari),
siä, joissa on mahdolliset seuraamukset sikäli kuin on tarpeen,            julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer; kirjaaja: R. Grass,
yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpa-                 on 19.6.2001 antanut määräyksen, jonka määräysosa on
nossa: jaoston puheenjohtaja C. Gulmann sekä tuomarit                      seuraava:
J.-P. Puissochet ja J. N. Cunha Rodrigues (esittelevä tuomari),
julkisasiamies: C. Stix-Hackl, kirjaaja: R. Grass, on antanut
3.7.2001 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                        EY:n perustamissopimuksen 86 artiklaa (josta on tullut EY 82 artik-
                                                                           la) sovelletaan julkisiin työnvälitystoimistoihin siltä osin kuin tämän
1)    Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut merenkulki-          määräyksen soveltaminen ei estä niitä hoitamasta niille uskottua
      joiden vähimmäiskoulutustasosta annetun direktiivin                  erityistehtävää. Jäsenvaltio, joka on kieltänyt muita kuin näitä
      94/58/EY muuttamisesta 25 päivänä toukokuuta 1998                    toimistoja välittämästä millään tavalla työpaikkoja tai työvoimaa,
      annetun neuvoston direktiivin 98/35/EY 2 artiklan mukaisia           rikkoo EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohtaa (josta on
      velvoitteitaan, koska se ei ole säädetyssä määräajassa saattanut     tullut EY 86 artiklan 1 kohta), kun se luo sellaisen tilanteen, jossa
      voimaan direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuk-       julkiset työnvälitystoimistot väistämättä rikkovat perustamissopi-
      sia ja hallinnollisia määräyksiä, joissa on mahdolliset seuraa-      muksen 86 artiklan määräyksiä. Näin on erityisesti silloin, kun
      mukset sikäli kuin on tarpeen.                                       seuraavat edellytykset täyttyvät:
2)    Luxemburgin suurherttuakunta velvoitetaan korvaamaan oikeu-
      denkäyntikulut.                                                      –      julkiset työnvälitystoimistot eivät selvästikään kykene tyydyttä-
                                                                                mään kysyntää työmarkkinoilla kyseisten toimialojen osalta;
(1) EYVL C 273, 23.9.2000.
                                                                           –      yksityisten yhteisöjen on todellisuudessa mahdotonta harjoittaa
                                                                                työnvälitystoimintaa, koska jäsenvaltio on pitänyt voimassa
                                                                                sellaisen lainsäädännön, jossa kielletään tällainen toiminta
                                                                                rikos- ja hallinto-oikeudellisten seuraamusten uhalla;
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                                                                           –      kyseinen työnvälitystoiminta voi ulottua myös muiden jäsenval-
                            (neljäs jaosto)                                       tioiden kansalaisiin tai muiden jäsenvaltioiden alueelle.
                   19 päivänä kesäkuuta 2001
yhdistetyissä asioissa C-9/01-C-12/01 (Hof van Beroep                      (1) EYVL C 61, 24.2.2001.
te Gentin esittämät ennakkoratkaisupyynnöt), Stéphane
Monnier vastaan Govan Sports NV, Edwin van Ankeren
vastaan Govan Sports NV, Govan Sports NV vastaan
Pascal Jacobs ja Govan Sports NV vastaan Dannie
                             D’Hondt (1)
(Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohta – Ammattiurheilijoi-
                      den työnvälistytoiminta)
                           (2001/C 245/03)                                 T. Port GmbH & Co. KG:n 23.5.2001 tekemä valitus
                                                                           Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
                    (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                        tuimen (viides jaosto) asiassa T-52/99, T. Port GmbH &
                                                                           Co. KG vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 20.3.2001
                                                                                antamasta tuomiosta
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                                (Asia C-213/01 P)
Yhdistetyissä asioissa C-9/01–C-12/01, jonka Hof van Beroep
te Gent (Belgia) on saattanut EY:n perustamissopimuksen
234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi                                          (2001/C 245/04)
saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä ole-
vassa asiassa Stéphane Monnier vastaan Govan Sports NV,
Edwin van Ankeren vastaan Govan Sports NV, Govan Sports                    T. Port GmbH & Co. KG on valittanut 23.5.2001 Euroopan
NV vastaan Pascal Jacobs ja Govan Sports NV vastaan Dannie                 yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
D’Hondt ennakkoratkaisun EY:n perustamissopimuksen 59 ar-                  oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-52/99,
tiklan (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla) sekä EY:n                T. Port GmbH & Co. KG vastaan Euroopan yhteisöjen komissio,
perustamissopimuksen 86 artiklan ja 90 artiklan ja 1 kohdan                20.3.2001 antamasta tuomiosta. Valittajan edustajana on
(joista on tullut EY 82 artikla ja EY 86 artiklan 1 kohta),                asianajaja Gert Meier, Köln.


title: Asia T-232/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 21.1.2014 — Wilmar Trading v. SMHV — Agroekola (ULTRA CHOCO) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin ULTRA CHOCO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen sanamerkki ultra choco — Euroopan unionissa ja Bulgariassa liike-elämässä käytetty aikaisempi rekisteröimätön merkki ULTRA CHOCO — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 60 artikla — Velvollisuutta maksaa valitusmaksu määräajassa ei ole noudatettu — Valituslautakunnan päätös, jolla valitus todettiin tekemättä jätetyksi)

text:
               1.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 61/9

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 21.1.2014 — Wilmar Trading v. SMHV — Agroekola (ULTRA CHOCO)
   (Asia T-232/12) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin ULTRA CHOCO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen sanamerkki ultra choco - Euroopan unionissa ja Bulgariassa liike-elämässä käytetty aikaisempi rekisteröimätön merkki ULTRA CHOCO - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 60 artikla - Velvollisuutta maksaa valitusmaksu määräajassa ei ole noudatettu - Valituslautakunnan päätös, jolla valitus todettiin tekemättä jätetyksi)
   2014/C 61/14
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Wilmar Trading Pte Ltd (Singapore, Singapore) (edustaja: asianajaja E. Miller)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: C. Negro ja D. Botis)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: Agroekola EOOD (Sofia, Bulgaria)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 27.3.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 87/2012-1), joka koskee Wilmar Trading Pte Ltd:n ja Agroekola EOOD:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Wilmar Trading Pte Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 243, 11.8.2012.


title: Napier Brown & Company Limitedin 23.12.1998 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-207/98)

text:
C 48/30                 FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       20.2.1999
Ð kantajalla oli oikeus olettaa, että yhtiön toimiminen             Ð toissijaisesti kumoaa kyseisen päätöksen 3 ja 4 artiklan
     täydessä yhteistoiminnassa otettaisiin huomioon sakon               tai alentaa sakkoa,
     suuruutta määritettäessä,
                                                                    Ð velvoittaa komission korvaamaan kantajan oikeuden-
Ð komissio          rikkoi     EY:n      perustamissopimuksen            käyntikulut.
     190 artiklaa, kun se ei perustellut riittävästi näkemys-
     tään, jonka mukaan kantaja ei tutkimuksissa toiminut
     koko aikaa täydessä yhteistyössä komission kanssa, ja
                                                                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Ð riittävien nimenomaisten perustelujen puuttuessa imp-             Kantaja vaatii komission 14.10.1998 EY:n perustamissopi-
     lisiittisinä perusteina komission sille näkemykselle,          muksen 85 artiklan mukaiseen menettelyyn liittyen teke-
     jonka mukaan kantaja ei toiminut tutkimuksissa koko            män päätöksen kumoamista. (1)
     aikaa täydessä yhteistyössä komission kanssa, näyttää
     olleen kantajan väitetty aiempien menettelyssä annet-
     tujen lausuntojen peruuttaminen. Kantaja ei ole
     peruuttanut aiempia lausuntojaan; se, mitä komissio            Kantaja vaatii riidanalaista päätöstä kumottavaksi seuraa-
     ilmeisesti pitää lausuntojen peruuttamisena, oli itse          vista syistä:
     asiassa vain tarkennuksia ja selvennyksiä komission
     tekemään tosiasioiden tulkintaan; kantajalla oli oikeus
     tehdä nämä selvennykset, eikä sen siten voida katsoa
                                                                    Ð päätös perustuu tosiasioiden väärään ja puutteelliseen
     olleen toimimatta yhteistyössä komission kanssa.
                                                                         arviointiin ja on selvästi laiton,
(1) Komission ilmoitus sakkojen määräämättä jättämisestä tai
    alentamisesta kartellitapauksissa (EYVL C 207, 18.7.1996,
                                                                    Ð komissio rikkoi olennaisia menettelymääräyksiä tuo-
    s. 4).
                                                                         dessaan esiin puutteellisesti British Sugarin ja niiden
                                                                         muiden, joita päätös koskee, väitteet ja todisteet sekä
                                                                         jättäessään EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan
                                                                         1 kohdan soveltamista koskevat väitteensä toteen näyt-
                                                                         tämättä,
British Sugar plc:n 21.12.1998 Euroopan yhteisöjen                  Ð päätöksessä ei tuoda esiin EY:n perustamissopimuksen
                komissiota vastaan nostama kanne                         190 artiklassa edellytettyjä perusteluja.
                         (Asia T-204/98)
                                                                    (1) Ks. myös asiat T-202/98, Tate & Lyle v. komissio, ja T-207/98,
                         (1999/C 48/63)                                 Napier Brown & Company Ltd. v. komissio.
                 (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
British Sugar plc on nostanut 21.12.1998 Euroopan yhtei-
söjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen             Napier Brown & Company Limitedin 23.12.1998 Euroo-
Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edusta-                  pan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
jina ovat QC Thomas Sharpe, Daniel Jowell, Rae Lindsay
                                                                                (Asia T-207/98)
ja Alex Nourry, ja prosessiosoite Luxemburgissa asian-
ajotoimisto Elvinger, Hoss & Prussen, 2 Place Winston                                       (1999/C 48/64)
Churchill.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuin
                                                                    Napier Brown & Company Limited on nostanut
                                                                    23.12.1998 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
Ð kumoaa kokonaisuudessaan komission 14.10.1998                     teen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
     antaman päätöksen EY:n perustamissopimuksen                    komissiota vastaan. Kantajan edustajana on Diana Guy, ja
     85 artiklan mukaiseen menettelyyn liittyen asiassa             prosessiosoite Luxemburgissa Alex Schmitt, asianajotoi-
     IV/F-3/33.708, British Sugar plc,                              misto Bonn & Schmitt, 7 Val Ste Croix.
 ---pagebreak--- 20.2.1999               FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    C 48/31
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-                       Asian T-357/93 (1) poistaminen rekisteristä
tuin
                                                                                (1999/C 48/65)
Ð kumoaa komission 14.10.1998 EY:n perustamissopi-
     muksen 85 artiklan mukaiseen menettelyyn liittyen                              (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
     (asiassa IV/F-3/33.310) tekemän päätöksen siltä osin
     kuin se koskee Napier Brown -yhtiötä,
                                                                     Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
                                                                     tuimen laajennetun neljännen jaoston puheenjohtajan
Ð kumoaa Napier Brown -yhtiölle kyseisen päätöksen                   7.12.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
     nojalla määrätyn sakon taikka alentaa sitä,                     ristä on poistettu asia T-357/93, W. J. Wyness and Sons
                                                                     vastaan Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisö-
                                                                     jen komissio.
Ð velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku-
     lut,
                                                                     (1) EYVL C 189, 13.7.1993.
Ð velvoittaa komission korvaamaan kantajalle sakon
     maksamisen vakuudeksi asetetun vakuuden asettami-
     sesta aiheutuneet kulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                              Asian T-525/93 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (1999/C 48/66)
Kantaja vaatii komission 14.10.1998 EY:n perustamissopi-
muksen 85 artiklan mukaiseen menettelyyn liittyen (asi-
assa IV/F-3/33.310) tekemän päätöksen kumoamista. (1)                               (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Kanteessa kiistetään komission näkemys, jonka mukaan
kantaja on rikkonut 85 artiklan 1 kohtaa ºosallistumalla             Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
sopimuksiin ja/tai yhdenmukaisiin menettelytapoihin, joi-            tuimen laajennetun neljännen jaoston puheenjohtajan
den tarkoituksena on rajoittaa kilpailua yhteensovitta-              7.12.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
malla osapuolten soveltamia hintoja Yhdistyneen kunin-               ristä on poistettu asia T-525/93, Patrick Griffin vastaan
gaskunnan raakasokerimarkkinoillaº, sillä perusteella,               Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komis-
ettei komissio ole esittänyt lainkaan tai riittävästi todis-         sio.
teita kantajalle syyksi luettavissa olevasta kilpailua rajoit-
tavasta ºtarkoituksestaº eikä ole kyennyt osoittamaan vil-           (1) EYVL C 328, 4.12.1993.
pillistä menettelyä markkinoilla.
Komissio on myös päätöstä tehdessään soveltanut sään-
nöksiä tosiasioihin väärin ja nojannut kestämättömiin
perusteluihin.
                                                                              Asian T-554/93 (1) poistaminen rekisteristä
Kantajan mukaan komissio on myös käyttänyt asetuksen
                                                                                (1999/C 48/67)
N:o 17 5 artiklan mukaista valtaansa väärin, soveltanut
väärin omia sakkojen määräämistä koskevia ohjeitaan (2)
ja rikkonut yhteisön oikeuden yleisiä periaatteita ja erityi-
sesti yleistä suhteellisuusperiaatetta laskiessaan kantajalle                       (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
määrättävän sakon suuruutta. 1 800 000 ecun suuruinen
sakko on täysin perusteeton ja joka suhteessa liian suuri.
Tämän vuoksi kantaja vaatii lisäksi sakon kumoamista tai             Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
ainakin pienentämistä.                                               tuimen laajennetun neljännen jaoston puheenjohtajan
                                                                     7.12.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
                                                                     ristä on poistettu asia T-554/93, Alfred Thomas Edward
(1) Ks. myös asiat T-202/98, Tate & Lyle v. komissio, ja T-204/98,
    British Sugar v. komissio.
                                                                     Saint ja Christopher Murray vastaan Euroopan unionin
(2) Suuntaviivat asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja            neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio.
    EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukai-
    sesti määrättävien sakkojen laskennassa (EYVL C 9,
                                                                     (1) EYVL C 338, 15.12.1993.
    14.1.1998, s. 3).


title: Asia C-117/07: Kanne 27.2.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Tšekin tasavalta

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/30

         Kanne 27.2.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Tšekin tasavalta
   (Asia C-117/07)
   (2007/C 95/56)
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: B. Stromsky ja M. Šimerdová)

      Vastaaja: Tšekin tasavalta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Tšekin tasavalta ei ole noudattanut ihmisille tarkoitettujen tutkimuslääkkeiden hyvän kliinisen tutkimustavan periaatteista ja yksityiskohtaisista ohjeista sekä kyseisten valmisteiden valmistus- tai tuontilupaa koskevista vaatimuksista 8.4.2005 annetun komission direktiivin 2005/28/EY (1) 31 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ainakaan ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

               —

               Tšekin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Määräaika direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä päättyi 29.1.2006.

      (1)  EUVL L 91, s. 13.


title: Asia C-334/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Provincial de Albacete (Espanja) on esittänyt 15.6.2016 – José Luís Núñez Torreiro v. Seguros Chartis Europe S.A.

text:
               22.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 305/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Audiencia Provincial de Albacete (Espanja) on esittänyt 15.6.2016 – José Luís Núñez Torreiro v. Seguros Chartis Europe S.A.
   (Asia C-334/16)
   (2016/C 305/25)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Audiencia Provincial de Albacete (Espanja), ensimmäinen jaosto

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: José Luís Núñez Torreiro

      Vastapuoli: Seguros Chartis Europe S.A.

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voidaanko unionin lainsäädännössä (muun muassa 16.12.2009 annetun parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/103/EY 3 artiklassa) tarkoitettu käsite ”ajoneuvojen käyttäminen” moottoriajoneuvojen käyttämiseen liittyvän vastuun varalta otettavan vakuutuksen riskinä määritellä jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä toisin kuin unionin lainsäädännössä?

               2)

               Jos kysymykseen vastataan myöntävästi, voidaanko mainitun käsitteen ulkopuolelle jättää (kyseisen direktiivin 5 artiklan 1 ja 2 kohdassa hyväksyttyjen tiettyjen henkilöiden, tietyillä rekisterikilvillä varustettujen ajoneuvojen ja tiettyjen ajoneuvotyyppien lisäksi) käyttötilanteita sen perusteella, missä käyttö tapahtuu, kuten esimerkiksi käyttäminen teillä tai alueilla, ”jotka eivät ole käyttämiseen sopivia”?

               3)

               Voidaanko käsitteen ”ajoneuvojen käyttäminen” ulkopuolelle jättää samalla tavoin tietyt ajoneuvoilla suoritettavat toiminnot, jotka liittyvät niiden käyttötarkoitukseen (kuten urheilu-, teollisuus- tai maatalouskäyttö) tai kuljettajan tarkoitukseen (kuten tahallisen rikoksen tekeminen ajoneuvolla)?


title: Asia C-450/10 P: Valitus, jonka Nuova Terni Industrie Chimiche SpA on tehnyt 15.9.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-64/08, Nuova Terni Industrie Chimiche SpA v. Euroopan komissio, 1.7.2010 antamasta tuomiosta

text:
               20.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 317/21

         Valitus, jonka Nuova Terni Industrie Chimiche SpA on tehnyt 15.9.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-64/08, Nuova Terni Industrie Chimiche SpA v. Euroopan komissio, 1.7.2010 antamasta tuomiosta
   (Asia C-450/10 P)
   ()
   2010/C 317/38
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Nuova Terni Industrie Chimiche SpA (edustajat: asianajajat T. Salonico, G. Barone ja A. Marega)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa valituksenalaisen tuomion (1) ja päätöksen (2), koska niissä ei oteta huomioon sitä, että riidanalainen toimenpide on luonteeltaan korvaus, vaan katsotaan, että kysymyksessä on sääntöjenvastainen ja yhteismarkkinoille soveltumaton valtiontuki, ja/tai

               —

               kumoaa valituksenalaisen tuomion siltä osin kuin siinä ei hyväksytä sitä, että päätökseen sisältyvä takaisinperintää koskeva määräys on luottamuksensuojan periaatteen vastainen, ja tämän vuoksi kumoaa päätöksen siltä osin kuin siinä velvoitetaan Italia perimään tuki korkoineen viipymättä takaisin

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja katsoo, että valituksenalainen tuomio on virheellinen ja että se on kumottava seuraavin perustein:

               1)

               SEUT 107 ja SEUT 108 artiklaa on rikottu, perustelut ovat ristiriitaiset ja on tehty ilmeinen virhe, minkä lisäksi todisteet on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, kun riidanalaisen toimen on katsottu olevan valtiontukea eikä korvausta kantajalle. Yleinen tuomioistuin on toiminut virheellisesti, kun se on tulkinnut suppeasti kansallisen oikeuden säännöksiä, joihin valittaja vetosi ensimmäisessä asteessa, ja jotka osoittavat, että riidanalainen toimenpide ei ole valtiontukea, vaan se on säilyttänyt tarkoituksensa korvauksena, josta Italian lainsäätäjä alun perin sääti vuonna 1962 ja jonka komissio ja yleinen tuomioistuin ovat tunnustaneet.

               2)

               Asetuksen N:o 659/1999 (3) 14 artiklan 1 kohtaa on rikottu ja perustelut ovat ristiriitaiset ja puutteelliset, koska yleinen tuomioistuin on todennut, että päätöksessä vahvistettu takaisinperintää koskeva määräys ei ole luottamuksensuojan periaatteen vastainen. Yleisen tuomioistuimen tuomio on virheellinen ja sen perustelut ovat riittämättömät siltä osin kuin siinä ei ole hyväksytty sitä, että se, että komissio oli pitkään reagoimatta Italian viranomaisten vuoden 1991 lopulla toimittamiin selvityksiin siltä osin, että Terni-yhtiölle myönnetyn tariffin ensimmäisen jatkamisen yhteydessä säilytettiin alkuperäinen korvaustarkoitus, on seikka, joka oli omiaan herättämään kantajassa perustellun luottamuksen siihen, että Terni-yhtiölle myönnetyn tariffin jatkaminen, myös riidanalaisella toimenpiteellä, ei ole valtiontukea.

      (1)  Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-64/08 1.7.2010 antama tuomio.

      (2)  Valtiontuesta C 36/A/06 (ex NN 38/06), jota Italia on myöntänyt yrityksille ThyssenKrupp, Cementir ja Nuova Terni Industrie Chimiche, 20.11.2007 tehty komission päätös 2008/408/EY (EUVL 2008, L 144, s. 37)

      (3)  [EY 88] artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1)


title: Asia C-284/05: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 15.12.2009 — Euroopan komissio v. Suomen tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Puolustustarvikkeiden tulliton maahantuonti)

text:
               27.2.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 51/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 15.12.2009 — Euroopan komissio v. Suomen tasavalta
   (Asia C-284/05) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Puolustustarvikkeiden tulliton maahantuonti)
   2010/C 51/02
   Oikeudenkäyntikieli: suomi

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Wilms ja P. Aalto)

      Vastaaja: Suomen tasavalta (asiamiehet: T. Pynnä, E. Bygglin, J. Heliskoski ja A. Guimaraes-Purokoski)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Tanskan kuningaskunta (asiamies: J. Molde), Saksan liittotasavalta (asiamiehet: M. Lumma ja U. Forsthoff), Helleenien tasavalta (asiamiehet: E.-M. Mamouna ja K. Boskovits), Italian tasavalta (asiamies: I. M. Braguglia, avustajanaan avvocato dello Stato G. De Bellis), Portugalin tasavalta (asiamies: L. Inez Fernandes) ja Ruotsin kuningaskunta (asiamies: A. Falk)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29 päivänä toukokuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89 (EYVL L 155, s. 1) 2, 9, 10 ja 11 artiklan ja 31.5.2000 jälkeisen kauden osalta yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 (EYVL L 130, s. 1) rikkominen — Puolustustarvikkeiden ja sotilaalliseen ja siviilikäyttöön tarkoitettujen kaksikäyttötuotteiden tulliton tuonti

      Tuomiolauselma

               1)

               Suomen tasavalta ei ole noudattanut EY 26 artiklan, yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 20 artiklan ja näin ollen yhteisön tullitariffin mukaisia velvoitteitaan, koska se on vapauttanut puolustustarvikkeiden tuonnin tullista vuosina 1998–2002, eikä se ole myöskään noudattanut yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 29.5.1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89, sellaisena kuin se on muutettuna 8.7.1996 annetulla neuvoston asetuksella (Euratom, EY) N:o 1355/96, 2 ja 9–11 artiklan ja yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22.5.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 samojen artiklojen mukaisia velvoitteitaan, koska se on kieltäytynyt laskemasta, toteamasta ja asettamasta komission käyttöön tuontiin liittyviä omia varoja ja koska se on kieltäytynyt maksamasta viivästyskorkoa siitä, että mainittuja omia varoja ei ole asetettu Euroopan yhteisöjen komission käyttöön.

               2)

               Suomen tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Tanskan kuningaskunta, Saksan liittotasavalta, Helleenien tasavalta, Italian tasavalta, Portugalin tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 271, 29.10.2005.


title: Asia F-66/09: Kanne 9.7.2009 — Saracco v. Euroopan keskuspankki

text:
               29.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/51

         Kanne 9.7.2009 — Saracco v. Euroopan keskuspankki
   (Asia F-66/09)
   2009/C 205/94
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Roberta Saracco (Arona, Italia) (edustaja: asianajaja F. Parrat)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki

      Oikeudenkäynnin kohde

   Euroopan keskuspankin sen päätöksen kumoaminen, jolla kieltäydyttiin myöntämästä kantajalle uutta virkavapautta henkilökohtaisista syistä

      Vaatimukset

               —

               on kumottava päätös, jolla kieltäydyttiin myöntämästä kantajalle virkavapautta henkilökohtaisista syistä 1.11.2008 lukien

               —

               on kumottava tarpeellisin osin päätökset, joilla hylättiin oikaisuhakemus ja valitus

               —

               Euroopan keskuspankki on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-145/13 P: Valitus, jonka Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. on tehnyt 22.3.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-218/00, Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, aikaisemmin cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl. v. komissio, 22.1.2013 antamasta tuomiosta

text:
               20.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 207/2

         Valitus, jonka Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. on tehnyt 22.3.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-218/00, Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop. arl, aikaisemmin cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. rl, Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. rl. v. komissio, 22.1.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia C-145/13 P)
   2013/C 207/02
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Ghezzo Giovanni & C. Snc di Ghezzo Maurizio & C. (edustajat: asianajajat R. Volpe ja C. Montagner)

      Muut osapuolet: Cooperativa Mare Azzurro Socialpesca Soc. coop.r.l., aikaisemmin Cooperativa Mare Azzurro Soc. coop. r.l., Cooperativa vongolari Sottomarina Lido Soc. coop. r.l., Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Valitus on hyväksyttävä

                           —

                           ja unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) 23.1.2001 3 annettu ja 24.1.2013 tiedoksiannettu tuomio on tämän vuoksi hyväksyttävä, ja 25.11.1999 tehty komission päätös 2000/394/EY on näin ollen kumottava

                           —

                           toissijaisesti em. päätöksen 5 artikla on kumottava siltä osin kuin siinä määrätään, että kyseessä olleista sosiaaliturvamaksuista saatujen alennusten määrä on perittävä takaisin ja jossa kyseiseen määrään määrätään lisättäväksi kyseiltä ajanjaksolta kertyneet korot

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan molemmissa oikeusasteissa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Unionin yleinen tuomioistuin katsoi 23.1.2013 antamallaan määräyksellä (jäljempänä valituksenalainen määräys), että Ghezzo Giovanni & C. Snc:n nostama kanne, jossa vaadittiin sosiaaliturvamaksujen alentamista koskevan komission päätöksen 2000/394/EY kumoamista, oli osittain selvästi perusteeton ja että se piti osittain jättää tutkittavaksi ottamatta.
   Ensimmäisen valitusperusteen tueksi väitetään, ettei unionin yleinen tuomioistuin ole perustellut tutkimatta jättämistä millään tavoin, joten unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen määräyksen 58 kohdalla loukataan periaatetta, jonka mukaan toimenpiteet on perusteltava ja tarkemmin ottaen sillä rikotaan unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 81 artiklaa.
   Toisen valitusperusteen mukaan EY 87 artiklan 1 kohtaa (nykyisin SEUT 107 artiklan 1 kohta) ei ole tulkittu asianmukaisesti ja tyhjentävästi.
   Edelleen EY 87 artiklan 1 kohdan nojalla katsotaan, että yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteita on loukattu siitä syystä, että 22 yritystä oli vapautettu niille myönnetyn tuen takaisinmaksusta, koska niiden esittämiä perusteluja oli pidetty tyhjentävinä kun taas valittajan esittämien perustelujen osalta näin ei ollut tapahtunut.
   Valituksenalaisella määräyksellä loukataan lisäksi syrjintäkiellon periaatetta, koska sillä vahvistetaan, että komission päätös, jonka mukaan kunnan yrityksiltä (joiden komissio oli kyseisen päätöksen täytäntöönpanovaiheessa sallinut täydentää myönnetyn tuen sääntöjenmukaisuuden arvioinnissa tarvittavia tietoja) ei peritty takaisin tukea EY 87 artiklan 1 kohdan nojalla kun taas valittajalta ei koskaan ollut pyydetty minkäänlaisia täydentäviä asiakirjoja ennen tuen takaisinperinnän aloittamista, on perusteltu.
   Toisessa valitusperusteessa täsmennetään EY 87 artiklan 1 kohdan rikkomisen tueksi, ettei valituksenalaisessa määräyksessä millään tavoin perustella toteamusta, jonka mukaan valittajayritykselle myönnetty tuki vaikuttaa yhteisön sisäiseen kauppaan. Ensin komissio ja sitten unionin yleinen tuomioistuin olivat vahvistaneet kyseisten alennusten sääntöjenmukaisuuden katsomalla, että yhteisön sisäisen kaupan vääristyminen kuului luonnollisena osana kalastusalan yritysten hyväksi toteutettuihin toimenpiteisiin, mutta ne eivät olleet tutkineet viitemarkkinoita eivätkä esittäneet minkäänlaisia perusteluja.
   Valituksenalaisella määräyksellä rikotaan sitten EY 87 artiklan 3 kohdan a alakohtaa (nykyisin SEUT 107 artiklan 3 kohdan a alakohta), koska siinä ei arvioida kyseisen poikkeuksen sovellettavuuden edellytyksiä valittajan osalta. Chioggian kaupungin elintaso on hyvin alhainen, ja siellä vallitsee poikkeuksellisen suuri työttömyys.
   Samalla tavoin valituksenalaisella määräyksellä rikotaan EY 87 artiklan 3 kohdan a alakohtaa, koska siinä on katsottu, ettei kyseistä poikkeusta voida soveltaa valittajan tapauksessa perustelematta tätä mitenkään, ja EY 87 artiklan 3 kohdan d alakohtaa (nykyisin SEUT 107 artiklan 3 kohdan d alakohta), koska siinä on katsottu, ettei valittajan tapauksessa voida soveltaa kyseistä poikkeusta, jota syrjintäkiellon periaatetta loukaten oli sovellettu muihin venetsialaisiin yrityksiin.
   Lopuksi väitetään, että unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut väärin ”olemassa olevan tuen” olemassaoloa ja rikkonut näin asetuksen N:o 659/1999 (1) 1, 14 ja 15 artiklaa. On kiistämätöntä, että maksujen alentamista koskeva lainsäädäntö on vaihdellut useiden vuosikymmenien ajan.

      (1)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1).


title: Asia T-136/10: Kanne 16.3.2010 — M v. EMEA

text:
               5.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/37

         Kanne 16.3.2010 — M v. EMEA
   (Asia T-136/10)
   2010/C 148/63
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: M (edustajat: barrister C. Thomann ja solicitor I. Khawaja)

      Vastaaja: Euroopan lääkevirasto (EMEA)

      Vaatimukset

               —

               Rikkomisista aiheutuneista menetyksistä seuranneet vahingot on SEUT 340 artiklan perusteella korvattava summilla, jotka tullaan laskemaan myöhemmin tai jotka yleinen tuomioistuin katsoo asianmukaisiksi

               —

               Kyseisille määrille on maksettava korkoa sen korkotason mukaisesti, jota sovelletaan vuoden 1981 Supreme Court Actin 35A osaston nojalla tai jonka yleinen tuomioistuin katsoo asianmukaiseksi

               —

               Euroopan lääkevirasto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

               —

               Vielä vaaditaan yleisen tuomioistuimen asianmukaiseksi katsomaa lisäkorvausta.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii tässä asiassa, että yleinen tuomioistuin määrää SEUT 340 artiklan nojalla korvattaviksi ne vahingot, joita kantajalle aiheutui työtapaturmasta seuranneista menetyksistä. Hän väittää saaneensa vammoja sen vuoksi, että vastaaja ei ollut noudattanut niitä velvollisuuksiaan, joita sillä on kantajan työnantajana.
   Kantaja vetoaa muun muassa direktiivin 89/391/ETY (1) 6 artiklan 3 kohdan, direktiivin 89/654/ETY (2) liitteessä I olevan 15 artiklan ja työpaikoille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista annetun direktiivin 89/655/ETY (3) 3 artiklan rikkomiseen.
   Vastaaja ei ole noudattanut terveyttä ja turvallisuutta koskevia velvollisuuksiaan riskin hallinnan ja vähentämisen, työvälineiden ja työpaikan pinta-alan osalta, ja se on näin rikkonut Yhdistyneen kuningaskunnan terveys- ja turvallisuuslakia ja yleistä huolenpitovelvollisuuttaan. Kantaja väittää, että hänelle on aiheutunut henkilökohtaista vahinkoa, taloudellisia menetyksiä ja henkistä kärsimystä edellä mainituista rikkomisista, ja hän väittää, että hänellä on oikeus saada niistä korvausta.

      (1)  Toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 12.6.1989 annettu neuvoston direktiivi 89/391/ETY (EYVL L 183, s.1).

      (2)  Työpaikoille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista (ensimmäinen direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) 30.11.1989 annettu neuvoston direktiivi 89/654/ETY (EYVL L 393, s. 1).

      (3)  Työntekijöiden työssään käyttämille työvälineille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista (toinen direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) 30.11.1989 annettu neuvoston direktiivi 89/655/ETY (EYVL L 393, s. 13).


title: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys 2 päivänä maaliskuuta 1999, yhdistetyissä asioissa C-231/98 ja C-232/98 (Tribunal de grande instance d'Epinalin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), SA Lamboley (C-231/98), Bouctot (C-232/98) vastaan Administration des impôts (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohta - Ilmeisen samankaltainen kysymys

text:
C 136/4                    FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           15.5.1999
Pergola, kirjaaja: apulaiskirjaaja H. von Holstein, on antanut                      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
9.3.1999 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                                2 päivänä maaliskuuta 1999,
EY:n perustamissopimuksen 52 ja 58 artiklan vastaista on, että
jäsenvaltio kieltäytyy rekisteröimästä sellaisen yhtiön sivuliikettä, joka
on perustettu sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jossa yhtiöllä          yhdistetyissä asioissa C-231/98 ja C-232/98 (Tribunal de
on kotipaikka mutta jossa se ei harjoita liiketoimintaa, kun sivuliik-       grande instance d’Epinalin esittämä ennakkoratkaisu-
keen tarkoituksena on mahdollistaa yhtiön koko toiminnan harjoitta-          pyyntö), SA Lamboley (C-231/98), Bouctot (C-232/98)
minen valtiossa, johon sivuliike perustetaan, jotta vältyttäisiin                         vastaan Administration des impôts(1)
perustamasta yhtiötä tähän valtioon ja vältyttäisiin yhtiön perusta-
mista koskevien oikeussääntöjen soveltamiselta. jotka ovat tässä             (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohta – Ilmeisen samankal-
valtiossa vähimmäisyhtiöpääoman maksamisen osalta tiukempia.                                           tainen kysymys
Tämä tulkinta ei kuitenkaan estä sitä, että jäsenvaltio, jossa sivuliike
on, ryhtyy petosten estämiseksi tai sanktioimiseksi toimenpiteisiin
joko itse yhtiötä kohtaan tarpeen vaatiessa yhteistyössä sen jäsenvalt-                               (1999/C 136/07)
ion kanssa, jossa yhtiö on perustettu, tai sellaisia osakkaita kohtaan,
joiden on osoitettu yhtiön perustamisella yrittävän todellisuudessa
välttää velvoitteitaan kyseessä olevaan jäsenvaltioon sijoittautuneita                           (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
yksityisiä tai julkisia velkojia kohtaan.
                                                                             Yhdistetyissä asioissa C-231/98 ja C-232/98, jonka Tribunal
(1) EYVL C 228, 26.7.1997.                                                   de grande instance d’Épinal (Ranska) on saattanut EY:n perusta-
                                                                             missopimuksen 177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistui-
                                                                             men käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistui-
                                                                             messa vireillä olevissa asioissa SA Lamboley (C-231/98),
                                                                             Bouctot (C-232/98) vastaan Administration des impôts, ennak-
                                                                             koratkaisun EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan tulkinnas-
                                                                             ta, yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpanossa: presi-
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                                 dentti G. C. Rodrı́guez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat P. J.
                                                                             G. Kapteyn, J.-P. Puissochet, G. Hirsch ja P. Jann sekä tuomarit
                    2 päivänä maaliskuuta 1999,                              G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida, C. Gulmann, J. L.
                                                                             Murray, D. A. O. Edward, H. Ragnemalm, L. Sevón ja
                                                                             M. Wathelet (esittelevä tuomari), julkisasiamies: F. G. Jacobs,
asiassa C-422/98 (Tribunal de première instance de Bru-                      kirjaaja: R. Grass, on antanut 2.3.1999 määräyksen, jonka
xelles’n esittämä ennakkoratkaisupyyntö) Colonia Versi-                      määräysosa on seuraava:
cherung AG Zweigniederlassung München ym. vastaan
                            Belgian valtio (1)
                                                                             EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan vastaista ei ole sellaisen
      (Ennakkoratkaisupyyntö – Tutkimatta jättäminen)                        kansallisen moottoriajoneuvoverolainsäädännön soveltaminen, jonka
                                                                             mukaan verotuskerroin nousee progressiivisesti siten kuin pääasioissa,
                                                                             silloin kun kyseinen nousu ei johda siihen, että se suosii kansallisesti
                            (1999/C 136/06)
                                                                             valmistettujen ajoneuvojen myyntiä suhteessa muista jäsenvaltioista
                                                                             maahantuotujen ajoneuvojen myyntiin.
                      (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                             (1) EYVL C 278, 5.9.1998.
Asiassa C-422/98, jonka Tribunal de première instance de
Bruxelles (Belgia) on saattanut EY:n perustamissopimuksen
177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi
saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä ole-
vassa asiassa Colonia Versicherung AG Zweignieder lassung
München ym. vastaan Belgian valtio ennakkoratkaisun EY:n
perustamissopimuksen 30 artiklan soveltamisesta, yhteisöjen
tuomioistuin, toimien kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodri-
guez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat P. J. G. Kapteyn, J.-P.              Euroopan yhteisöjen komission 10.2.1999 Ranskan tasa-
Puissochet, G. Hirsch ja P. Jann (esittelevä tuomari) sekä                                    valtaa vastaan nostama kanne
tuomarit G. F. Mancini, J. C. Moitinho de Almeida, C. Gulmann,
J. L. Murray, D. A. O. Edward, H. Ragnelmalm, L. Sevón ja M.                                          (Asia C-38/99)
Wathelet, julkisasiamies: G. Cosmas, kirjaaja: R. Grass, on
antanut 2.3.1999 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
                                                                                (1999/C 136/08)
Tribunal de première instance de Bruxellesin 10 päivänä marraskuuta
1998 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                  Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 10.2.1999 Euroo-
jätetään tutkimatta.                                                         pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa
                                                                             vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellisen yksikön
                                                                             virkamies Paolo Stancanelli ja oikeudellisessa yksikössä toimiva
(1) EYVL C 20, 23.1.1999.
                                                                             kansallinen virkamies Olivier Couvert-Castéra, ja prosessiosoi-
                                                                             te Luxemburgissa on c/o Carlos Gómez de la Cruz, Centre
                                                                             Wagner, Kirchberg.


title: Asia C-375/05: Bundesverwaltungsgerichtin  23.8.2005  tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Erhard Geuting vastaan Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen

text:
               24.12.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 330/9

         Bundesverwaltungsgerichtin 23.8.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Erhard Geuting vastaan Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen
   (Asia C-375/05)
   (2005/C 330/17)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Bundesverwaltungsgericht on pyytänyt 23.8.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 12.10.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Erhard Geuting vastaan Direktor der Landwirtschaftskammer Nordrhein-Westfalen seuraaviin kysymyksiin:

               1.

               Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle esitetään seuraavat kysymykset 27.6.1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 805/68 (1), sellaisena kuin se on muutettuna 30.6.1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2066/92 (2), 4 a artiklan kolmannen luetelmakohdan ii alakohdan tulkinnasta:

                           a)

                           Onko kantava hieho vain silloin asetuksen 1 artiklassa tarkoitettu emolehmä, kun se korvaa emolehmän, jolle on haettu palkkiota?

                           b)

                           Onko kantava hieho myös silloin asetuksen 1 artiklassa tarkoitettu emolehmä, kun se on edeltäneenä markkinointivuonna korvannut emolehmän, jolle haettiin palkkiota, ja kun se on katsottu palkkiokelpoiseksi?

                           c)

                           Tuleeko kantavasta hiehosta, jolle haettiin palkkiota, joka tapauksessa silloin palkkiokelpoinen, kun se poikii ennen hakemuksen jättämiselle asetetun määräajan päättymistä?

               2.

               Yhteisöjen tuomioistuimelle esitetään lisäksi seuraavat kysymykset 23.12.1992 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3886/92 (3), sellaisena kuin se on muutettuna 2.12.1996 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2311/96 (4), 33 artiklan 2 ja 4 kohdan tulkinnasta:

               a)

               Eikö tuottaja ole myöskään silloin käyttänyt palkkio-oikeuksiaan markkinointivuonna, kun se on kylläkin hakenut palkkiota, mutta hakemus hylättiin, koska kyseessä olevat eläimet eivät olleet palkkiokelpoisia?
               Päteekö tämä myös silloin, kun ei ole syytä olettaa, että hakemus on tehty väärin?
               Onko tämä yhteensoveltuvaa yhteisön oikeuden mukaisen suhteellisuusperiaatteen kanssa?

               b)

               Onko asetuksen (ETY) N:o 3886/92 33 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että palkkio-oikeudet säilyvät sellaisissa tapauksissa kuin tässä on kyseessä, koska on kyse (asianmukaisesti perustellusta) poikkeustapauksesta?

               c)

               Onko palkkio-oikeudet, jotka on otettu tuottajalta pois asetuksen (ETY) N:o 3886/92 33 artiklan 4 kohdan perusteella, koska se on käyttänyt markkinointivuonna 1998 palkkio-oikeuksistaan tosin yli 70 prosenttia mutta vähemmän kuin 90 prosenttia, palautettava ensisijaisesti tälle tuottajalle kahden vuoden ”jäädyttämisen” jälkeen?

      (1)  EYVL L 148, s. 24.

      (2)  EYVL L 215, s. 49.

      (3)  EYVL L 391, s. 20.

      (4)  EYVL L 313, s. 9.