title: asia C-301/19 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 11.4.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-201/17, Printeos v. komissio, 12.2.2019 antamasta tuomiosta

text:
               15.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 238/8

      Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 11.4.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-201/17, Printeos v. komissio, 12.2.2019 antamasta tuomiosta
      (asia C-301/19 P)
      (2019/C 238/11)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset

         Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Dintilhac, P. Rossi ja F. Jimeno Fernández)

         Muu osapuoli: Printeos, S.A.

         Vaatimukset

                  —

                  Unionin tuomioistuimen on kumottava unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-201/17, Printeos v. komissio, 12.2.2019 antama tuomio;

                  —

                  Unionin tuomioistuimen on annettava asiassa aineellinen ratkaisu ja

                              —

                              hylättävä kokonaisuudessaan SEUT 266 artiklan toiseen kohtaan, SEUT 268 artiklaan ja SEUT 340 artiklaan sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 3 kohtaan perustuva vahingonkorvausvaatimus,

                              —

                              jätettävä tutkimatta tai hylättävä perusteettomana asetuksen N:o 1268/2012 (1) 90 artiklan 4 kohdan a alakohtaan perustuva oikeudenkäyntiväite,

                              —

                              jätettävä tutkimatta tai hylättävä perusteettomana 26.1.2017 päivätyn sähköpostiviestin kumoamista koskeva vaatimus.

                              —

                              Velvoitettava Printeos S.A. korvaamaan molemmissa oikeusasteissa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Euroopan komission väittää unionin yleisen tuomioistuimen tehneen oikeudellisen virheen seuraavien seikkojen osalta:

                  —

                  Ensimmäinen peruste: unionin yleinen tuomioistuin loukkasi Euroopan komission puolustautumisoikeuksia ja toimi menettelysääntöjen vastaisesti loukaten näin non ultra petita-periaatetta, koska se muutti perusteettomasti oikeudenkäynnin kohdetta ja aineellista sisältöä kehottamalla istunnossa kantajaa muuttamaan tämän alkuperäisessä kannekirjelmässä vaatimien korkojen luonnehdintaa.

                  —

                  Toinen peruste: unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi SEUT 266 artiklaa väärin todetessaan, että kyseisellä määräyksellä asetetaan absoluuttinen ja ehdoton velvollisuus maksaa viivästyskorkoa silloin, kun seuraamuksen tai sakon määräävä päätös kumotaan, taannehtivasti väliaikaisen maksun maksamisajankohdasta lukien.

                  —

                  Kolmas peruste: unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se tulkitsi SEUT 266 artiklaa tuomioiden IPK (2) ja Corys (3) sekä määräyksen Holcim (4) valossa, koska se ei ottanut huomioon kilpailun alalla sovellettavia seuraamuksia koskevia uusia säännöksiä.

                  —

                  Neljäs peruste: unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen todetessaan, että oikeuskäytännössä sopimukseen perustumattoman vastuun syntymiselle asetetut edellytykset täyttyivät.

                  —

                  Viides peruste: unionin yleinen tuomioistuin laillisuusperiaatetta ja oikeusvarmuuden periaatetta, koska se ei kyseisessä asiassa soveltanut valtuutusasetuksen N:o 1268/2012 90 artiklaa huolimatta eräästä aikaisemmasta lopullisesta päätöksestä, jossa näin määrätään.

         (1)  Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 soveltamissäännöistä annettu komission delegoitu asetus (EU) N:o 1268/2012 (EUVL 2012, L 362, s. 1).

         (2)  Tuomio 12.2.2015, komissio v. IPK International, C-336/13 P, EU:C:2015:83.

         (3)  Tuomio 10.10.2001, Corus v. komissio, T-171/99, EU:T:2001:249.

         (4)  Määräys 4.5.2005, Holcim v. komissio, T-86/03, EU:T:2005:157.


title: asia C-330/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 23.4.2019 — Staatssecretaris van Financiën v. Exter BV

text:
               15.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 238/9

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 23.4.2019 — Staatssecretaris van Financiën v. Exter BV
      (asia C-330/19)
      (2019/C 238/12)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Hoge Raad der Nederlanden

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Staatssecretaris van Financiën

         Vastapuoli: Exter BV

         Ennakkoratkaisukysymys

      Seuraako tullikoodeksin (1) 121 artiklan 1 kohdasta, että tullietuustoimenpide, jonka soveltamisalaan tuontitavarat kuuluivat suspensiojärjestelmän mukaiseen sisäiseen jalostusmenettelyyn asettamisen ajankohtana, voidaan ottaa yhä edelleen huomioon määritettäessä sen tullivelan määrää, joka syntyy kyseisten tavaroiden, muuttumattomina tai muuten, vapaaseen liikkeeseen luovutuksen yhteydessä, jos tämän saman tullitoimenpiteen soveltaminen on keskeytetty tavaroiden vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan ilmoituksen vastaanottopäivänä?

         (1)  Yhteisön tullikoodeksista 12.10.2992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92 (EYVL 1992, L 302, s. 1).


title: asia C-347/19: Kanne 30.4.2019 — Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta

text:
               15.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 238/10

      Kanne 30.4.2019 — Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta
      (asia C-347/19)
      (2019/C 238/13)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset

         Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Talabér-Ritz ja S. Pardo Quintillán)

         Vastaaja: Espanjan kuningaskunta

         Vaatimukset

                  —

                  On todettava Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 258 artiklan mukaisesti, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut energiatehokkuudesta, direktiivien 2009/125/EY ja 2010/30/EU muuttamisesta sekä direktiivien 2004/8/EY ja 2006/32/EY kumoamisesta 25.10.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2012/27/EU (1) 9 artiklan 3 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut sellaisten kulutusmittareiden, jotka mittaavat lämmityksen tai jäähdytyksen tai kuuman veden käyttäjäkohtaista kulutusta rakennuksissa, asentamista koskevia kansallisia säännöksiä

                  —

                  Espanjan kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Komissio toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole antanut direktiivin 2012/27/EU 9 artiklan 3 kohdan mukaisia, sellaisten kulutusmittareiden, jotka mittaavat lämmityksen tai jäähdytyksen tai kuuman veden käyttäjäkohtaista kulutusta rakennuksissa, asentamista koskevia kansallisia säännöksiä.

         (1)  EUVL 2012, L 315, s. 1


title: asia C-362/19 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 6.5.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-865/16, Fútbol Club Barcelona v. komissio, 26.2.2019 antamasta tuomiosta

text:
               15.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 238/11

      Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 6.5.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-865/16, Fútbol Club Barcelona v. komissio, 26.2.2019 antamasta tuomiosta
      (asia C-362/19 P)
      (2019/C 238/14)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset

         Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Němečková, B. Stromsky ja G. Luengo)

         Muut osapuolet: Fútbol Club Barcelona ja Espanjan kuningaskunta

         Vaatimukset

                  —

                  Valituksenalainen tuomio on kumottava

                  —

                  asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen

                  —

                  oikeudenkäyntikuluista on päätettävä myöhemmin.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen tulkitessaan SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja erityisesti valtiontuesta saadun edun käsitettä ja komissiolla olevaa velvollisuutta arvioida mainitun edun olemassaoloa. Tämä ainoa valitusperuste voidaan jakaa kahteen osaan, jotka perustuvat määritettyyn oikeudelliseen virheeseen:

                  —

                  komissio katsoo ensinnäkin, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt virheen päätellessään, että tutkinta sen määrittämiseksi, merkitseekö tietty verojärjestelmä etua sen edunsaajille, edellyttää niiden tutkittavana olevaan järjestelmään liittyvien vakiintuneiden kriteereiden arviointia, joiden johdosta edunsaajat voivat päästä asemaan, joka on edullisempi suhteessa muihin yleisen järjestelmän piiriin kuuluviin yrityksiin; kyseinen arviointi edellyttää lisäksi myös sellaisten epäsuotuisien seikkojen analysointia, jotka johtuvat järjestelmän ulkopuolisista olosuhteista ja vaihtelevat verovuodesta toiseen, vaikka nämä epäsuotuisat seikat ovatkin sattumanvaraisia eikä niillä voida järjestelmällisesti neutralisoida etua eikä niitä voida myöskään ottaa huomioon tutkittaessa järjestelmää etukäteen;

                  —

                  komissio väittää toiseksi, että unionin yleinen tuomioistuin on jopa tämä edun käsitteen virheellisen arvioinnin perusteella tulkinnut virheellisesti komissiolla olevaa huolellisuusvelvoitetta tutkittaessa tukijärjestelmän olemassaoloa, ja se on tehnyt oikeudellisen virheen sen komissiolle kuuluvan todistustaakan osalta, jonka mukaan tämän on osoitettava edun olemassaolo tässä tapauksessa.


title: asia C-378/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Ústavný súd Slovenskej republiky (Slovakia) on esittänyt 14.5.2019 — Prezident Slovenskej republiky

text:
               15.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 238/11

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Ústavný súd Slovenskej republiky (Slovakia) on esittänyt 14.5.2019 — Prezident Slovenskej republiky
      (asia C-378/19)
      (2019/C 238/15)
      Oikeudenkäyntikieli: slovakki

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Ústavný súd Slovenskej republiky

         Pääasian asianosainen

         Valittaja: Prezident Slovenskej republiky (Slovakian tasavallan presidentti)

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Voidaanko sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/72/EY (1) 35 artiklan 4 kohtaa erityisesti sen johdanto-osan 33 perustelukappaleen valossa tulkita siten, että se estää jäsenvaltion menettelyn, joka kumoaisi kansallisen täytäntöönpanotoimen muutoksen yhteydessä suoralla kansanvaalilla valitun tasavallan presidentin toimivallan nimittää ja erottaa sääntelyviranomaisen johtajia ja joka siirtäisi toimivallan maan hallitukselle, jolloin muodostuisi oikeustila, joka edelsi mainitun direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä?

                  2)

                  Voidaanko sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/72/EY 35 artiklan 5 kohtaa tulkita erityisesti sen johdanto-osan 34 perustelukappaleen valossa siten, että se estää kansallisen menettelyn, jolla ministeriöiden osallistumisoikeus sääntelyviranomaisen hinnoittelumenettelyyn sallitaan yleisen edun suojelun vuoksi?

         (1)  EUVL 2009, L 211, s. 55.


title: asia C-404/19 P: Valitus, jonka Ranskan tasavalta on tehnyt 23.5.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-26/18, Ranska v. komissio, 12.3.2019 antamasta tuomiosta

text:
               15.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 238/12

      Valitus, jonka Ranskan tasavalta on tehnyt 23.5.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-26/18, Ranska v. komissio, 12.3.2019 antamasta tuomiosta
      (asia C-404/19 P)
      (2019/C 238/16)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: D. Colas, A.-L. Desjonquères ja C. Mosser)

         Muu osapuoli: Euroopan komissio

         Vaatimukset

                  —

                  Unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-26/18, Ranska v. komissio, 12.3.2019 antama tuomio on kumottava osittain

                  —

                  asia on ratkaistava lopullisesti kumoamalla Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 8.11.2017 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2017/2014 (1) siltä osin kuin siinä määrätään Ranskalle Haute-Corsen pinta-alatukien valvonnan puutteiden vuoksi 100 prosentin kiinteä rahoitusoikaisu

                  —

                  komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Ranskan hallitus vaatii unionin tuomioistuinta kumoamaan valituksenalaisen tuomion siltä osin kuin siinä hylättiin sen kanne, joka koski sitä riidanalaisen päätöksen osaa, jonka aiheena on ”vakavasti puutteellinen valvontajärjestelmä, Korsika” hakuvuosina 2013 ja 2014 ja Ranskaan Haute-Corsen pinta-alatukien valvonnan puutteiden vuoksi sovellettu 100 prosentin kiinteä rahoitusoikaisu.
      Ranskan hallitus esittää valituksensa tueksi yhden valitusperusteen, joka koskee oikeudellista virhettä. Sen mukaan unionin yleinen tuomioistuin tukeutui virheelliseen tulkintaan vuoden 2015 suuntaviivojen 3.2.5 kohdan mukaisista edellytyksistä yli 25 prosentin suuruisen oikaisun määräämiselle. Unionin yleinen tuomioistuin sekoitti keskenään näytön, joka on esitettävä siinä tapauksessa, että tukien myöntämiselle ei ole mitään oikeusperustaa tai myöntäminen on unionin oikeussääntöjen vastaista, ja tilanteen, jossa valvontajärjestelmän puutteet ovat riittävän vakavia, jotta tuet voidaan olettaa myönnetyn unionin oikeuden vastaisesti. Unionin yleinen tuomioistuin totesi näin ollen virheellisesti, että kaikkien menojen jättäminen unionin rahoituksen ulkopuolelle oli perusteltua ja että 100 prosentin kiinteä rahoitusoikaisu oli asianmukainen.

         (1)  EUVL 2017, L 292, s. 61.


title: asia C-425/19 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 29.5.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu kolmas jaosto) yhdistetyissä asioissa T-98/16, T-196/16 ja T-198/16, Italia ym. v. komissio, 19.3.2019 antamasta tuomiosta

text:
               15.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 238/13

      Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 29.5.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu kolmas jaosto) yhdistetyissä asioissa T-98/16, T-196/16 ja T-198/16, Italia ym. v. komissio, 19.3.2019 antamasta tuomiosta
      (asia C-425/19 P)
      (2019/C 238/17)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Stancanelli, L. Flynn, A. Bouchagiar ja D. Recchia)

         Muut osapuolet: Italian tasavalta, Banca Popolare di Bari Società Cooperativa per Azioni, Fondo interbancario di tutela dei depositi, Banca d’Italia

         Vaatimukset

                  —

                  tuomio, jonka unionin yleinen tuomioistuin (kolmas jaosto) on 19.3.2019 antanut yhdistetyissä asioissa
                  T-98/16 ”Italian tasavalta vastaan Euroopan komissio”
                  T-196/16 ”Banca Popolare di Bari S.C.p.A. vastaan Euroopan komissio”
                  T-198/16 ”Fondo interbancario di tutela dei depositi vastaan Euroopan komissio”
                  on kumottava

                  —

                  ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyt perusteet on hylättävä siltä osin kuin niissä kiistetään se, että riidanalaisessa päätöksessä osoitetaan sellaisten edellytysten täyttyminen, jotka koskevat sitä, että kyseiset toimenpiteet ovat valtiollisia ja että ne on rahoitettu valtion varoista

                  —

                  asia on palautettava yleiseen tuomioistuimeen, jotta tämä tutkii loput ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyt kanneperusteet

                  —

                  on määrättävä, että sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että valitusasteessa aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista lausutaan myöhemmin.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yleinen tuomioistuin on valituksenalaisella tuomiolla kumonnut riidanalaisen päätöksen sillä perusteella, että ”komissio ei ole osoittanut oikeudellisesti riittävällä tavalla, että Italian viranomaiset ovat osallistuneet kyseisen toimenpiteen hyväksymiseen, eikä sen vuoksi voida katsoa, että kyseinen toimenpide olisi SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiollinen toimenpide” ja että ”riidanalaisessa päätöksessä ei ole riittävästi osoitettu, että kyseiset varat olivat Italian viranomaisten valvonnassa ja että ne olivat näin ollen niiden käytettävissä”.
      Komissio katsoo, että valituksenalainen tuomio perustuu virheellisiin oikeudellisiin arvioihin ja tosiseikkojen vääristymiseen, mikä aiheuttaa sen päätelmien ja sen vaatimuksen pätevyyden peruuttamattoman mitätöinnin. Komissio esittää kaksi valitusperustetta:

                  —

                  Komissio väittää ensinnäkin, että yleinen tuomioistuin on rikkonut SEUT 107 artiklan 1 kohtaa kahdella perusteella:

                              —

                              Yleinen tuomioistuin on tehnyt virheen siltä osin kuin on kyse näyttöä koskevasta vaatimuksesta, joka komission on täytettävä, kun se määrittää täyttyvätkö toimenpiteen valtiollisuutta ja valtion varoja koskevat edellytykset, koska se on edellyttänyt sitä, että komission on osoitettava julkisen vallan määräävän vaikutuksen olemassaolo sen menettelyn kaikissa vaiheissa, joka on johtanut tarkasteltavan toimenpiteen hyväksymiseen, tuen myöntävään yksikköön nähden, vain sen perusteella, että viimeksi mainittu on yksityinen yksikkö.

                              —

                              Yleinen tuomioistuin on tehnyt virheen siltä osin kuin on kyse näyttöä koskevasta vaatimuksesta, joka komission on täytettävä, kun se määrittää täyttyvätkö toimenpiteen valtiollisuutta ja valtion varoja koskevat edellytykset, koska se on tutkinut ja arvioinut komission riidanalaisessa päätöksessä esittämiä aihetodisteita erittäin hajanaisesti ottamatta huomioon niitä kokonaisuutena ja kiinnittämättä huomiota laajempaan asiayhteyteen, johon ne kytkeytyvät.

                  —

                  Komissio toteaa toiseksi, että yleisen tuomioistuimen toteamukset sisältävät lisäksi aineellisia epätäsmällisyyksiä siltä osin kuin on kyse tosiseikoista ja asian kannalta merkityksellisen Italian oikeuden tulkinnasta, jotka ilmenevät selvästi oikeudenkäyntiasiakirjoista.


title: asia T-318/19: Kanne 23.5.2019 — Thunus ym. v. EIP

text:
               22.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 246/36

      Kanne 23.5.2019 — Thunus ym. v. EIP
      (asia T-318/19)
      (2019/C 246/38)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantajat: Vincent Thunus (Contern, Luxemburg) ja seitsemän muuta kantajaa (edustaja: asianajaja L. Levi)

         Vastaaja: Euroopan investointipankki (EIP)

         Vaatimukset

      Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  ottamaan kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi mukaan lukien sen sisältämän lainvastaisuusväitteen;

                  —

                  ja näin ollen

                              —

                              kumoamaan kantajien helmikuun 2019 palkkalaskelmiin sisältyvän päätöksen, peruspalkan vuosittaisen mukauttamisen vahvistamista 0,8 prosenttiin vuodeksi 2019 koskevan päätöksen ja näin ollen myöhempiin palkkalaskelmiin sisältyvät samankaltaiset päätökset;

                  —

                  ja täten velvoittamaan vastaajan

                              —

                              korvaamaan aineellisen vahingon seuraavasti: (i) se palkasta maksamatta oleva osuus, joka vastaa vuoden 2019 vuosittaista palkantarkistusta, eli 1,2 prosentin korotus 1.1.2019 ja 31.12.2019 väliseltä ajalta; (ii) se palkasta maksamatta oleva osuus, joka vastaa seurauksia vuoden 2019 0,8 prosentin suuruisen vuosittaisen palkantarkistuksen soveltamisesta tammikuusta 2019 lähtien maksettaviin palkkoihin; (iii) viivästyskorkoa palkasta maksamatta oleville osuuksille siihen saakka, kunnes maksamatta olevat määrät on maksettu täysimääräisesti, siten, että viivästyskoron osalta sovellettava korkokanta on laskettava käyttäen perusteena Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioille vahvistamaa ja kyseisenä ajanjaksona sovellettua korkokantaa, jota korotetaan kolmella prosenttiyksiköllä, ja (iv) vahingonkorvaus ostovoiman vähenemisestä.

                  —

                  velvoittamaan prosessinjohtotoimena vastaajan toimittamaan, ellei tämä oma-aloitteisesti tee niin, seuraavat asiakirjat:

                              —

                              EIP:n hallintoneuvoston 18.7.2017 tekemä päätös (CA/505/17);

                              —

                              palkkauksesta vastaavan hallintoneuvoston alakomitean joulukuussa 2018 antama mietintö;

                              —

                              hallintoneuvoston 11.12.2018 tekemä päätös (Annex 3 to PV/19/01);

                              —

                              hallituksen 30.1.2019 tekemä päätös (MC-018-ADM-20190130);

                              —

                              henkilöstöhallinnon 18.1.2019 antama muistio (CS-PERS/HRPLC/DIR/2019-001/ABGS);

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kantajat vetoavat kanteensa tueksi yhtäältä hallintoneuvoston 18.7.2017 tekemän päätöksen osalta kahteen kanneperusteeseen ja toisaalta hallituksen joulukuussa 2018 ja tammikuussa 2019 tekemien päätösten osalta neljään kanneperusteeseen.
      Hallintoneuvoston 18.7.2017 tekemä päätös:

                  1.

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamista.

                  2.

                  Toinen kanneperuste, joka koskee luottamuksensuojan ja saavutettujen oikeuksien loukkaamista.

            Hallituksen joulukuussa ja tammikuussa 2019 tekemät päätökset:

                  1.

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee riidanalaisen toimen tehneen tahon toimivallan puuttumista ja työjärjestyksen 18 artiklan rikkomista.

                  2.

                  Toinen kanneperuste, joka koskee Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklassa vahvistettujen menettelyllisten takeiden noudattamatta jättämistä.

                  3.

                  Kolmas kanneperuste, joka koskee kollegion kuulemiseen liittyvän oikeuden loukkaamista

                  4.

                  Neljäs kanneperuste, joka koskee suhteellisuusperiaatteen noudattamatta jättämistä.
                  Vahingonkorvauksen osalta kantajat vaativat palkasta maksamatta olevan osuuden eli 1,2 prosentin korotuksen maksamista tammikuusta 2019 alkaen (mukaan lukien tämän korotuksen vaikutus rahallisiin etuuksiin) viivästyskorkoineen.


title: asia T-273/18: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.6.2019 — Bernaldo de Quirós v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Kurinpitojärjestelmä — Viran arvokkuutta loukkaavat teot — Hallinnollinen tutkimus — Tutkinta- ja kurinpitotoimistolle (IDOC) annettu toimeksianto — Puolueettomuuden periaate — Hyvän hallinnon periaate — Puolustautumisoikeudet — Kurinpitomenettely — Prosessuaalinen yhdenvertaisuus — Varoitus kurinpitoseuraamuksena — Oikeasuhteisuus — Aineeton vahinko)

text:
               29.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 255/42

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.6.2019 — Bernaldo de Quirós v. komissio
      (asia T-273/18) (1)

      (Henkilöstö - Virkamiehet - Kurinpitojärjestelmä - Viran arvokkuutta loukkaavat teot - Hallinnollinen tutkimus - Tutkinta- ja kurinpitotoimistolle (IDOC) annettu toimeksianto - Puolueettomuuden periaate - Hyvän hallinnon periaate - Puolustautumisoikeudet - Kurinpitomenettely - Prosessuaalinen yhdenvertaisuus - Varoitus kurinpitoseuraamuksena - Oikeasuhteisuus - Aineeton vahinko)
      (2019/C 255/54)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Belén Bernaldo de Quirós (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja M. Casado García-Hirschfeld)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Berscheid, B. Mongin ja R. Striani)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan yhtäältä kumoamaan 6.7.2017 tehty komission päätös, jolla kantajalle on määrätty kurinpitoseuraamukseksi Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 9 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetty varoitus, ja tarpeen mukaan 31.1.2018 tehty päätös, jolla kantajan valitus ensiksi mainitusta päätöksestä on hylätty, sekä toisaalta korvaamaan kantajalle näistä päätöksistä aiheutuneeksi väitetty vahinko.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Belén Bernaldo de Quirós velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 240, 9.7.2018.


title: asia T-538/18: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.6.2019 — Dickmanns v. EUIPO (Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Irtisanomislausekkeella varustettu määräaikainen sopimus — Lauseke, jonka perusteella sopimus päättyy, jos toimihenkilöä ei ole kirjattu kilpailun varallaololuetteloon — Puhtaasti vahvistava toimi — Kanteen nostamisen määräaika — Tutkimatta jättäminen)

text:
               29.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 255/43

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.6.2019 — Dickmanns v. EUIPO
      (asia T-538/18) (1)

      (Henkilöstö - Väliaikaiset toimihenkilöt - Irtisanomislausekkeella varustettu määräaikainen sopimus - Lauseke, jonka perusteella sopimus päättyy, jos toimihenkilöä ei ole kirjattu kilpailun varallaololuetteloon - Puhtaasti vahvistava toimi - Kanteen nostamisen määräaika - Tutkimatta jättäminen)
      (2019/C 255/55)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Sigrid Dickmanns (Gran Alacant, Espanja) (edustaja: asianajaja H. Tettenborn)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Lukošiūtė, avustajanaan asianajaja B. Wägenbaur)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan yhtäältä kumoamaan EUIPO:n 14.12.2017 tekemä päätös siitä, että kantajan työsopimus päättyy 30.6.2018, ja ”tarpeen mukaan”28.11.2013 ja 4.6.2014 tehdyt päätökset, sekä toisaalta korvaamaan kantajalle aiheutuneeksi väitetty vahinko.

         Määräysosa

                  1)

                  Kanne jätetään tutkimatta.

                  2)

                  Sigrid Dickmanns vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan EUIPO:n oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 399, 5.11.2018.


title: asia T-702/18: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.6.2019 — Durand ym. v. parlamentti (Laiminlyönti- ja kumoamiskanne — Maatalouspolitiikka — Asetus (EY) N:o 1/2005 — Eläinten hyvinvointi — Euroopan parlamentin jäsenten pyyntö tutkintavaliokunnan asettamisesta — Parlamentin kanta — Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena — Tiedottamistoimi — Tutkimatta jättäminen)

text:
               29.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 255/43

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.6.2019 — Durand ym. v. parlamentti
      (asia T-702/18) (1)

      (Laiminlyönti- ja kumoamiskanne - Maatalouspolitiikka - Asetus (EY) N:o 1/2005 - Eläinten hyvinvointi - Euroopan parlamentin jäsenten pyyntö tutkintavaliokunnan asettamisesta - Parlamentin kanta - Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena - Tiedottamistoimi - Tutkimatta jättäminen)
      (2019/C 255/56)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Pascal Durand (Pariisi, Ranska) ja seitsemän muuta kantajaa, joiden nimet luetellaan määräyksen liitteessä (edustajat: asianajajat O. Brouwer ja E. Raedts)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: N. Lorenz ja S. Alonso de León)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Ensisijaisesti SEUT 265 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan toteamaan, että parlamentti on parlamentin puheenjohtajakokouksen päätöksellä lainvastaisesti jättänyt antamatta ratkaisun 17.7.2018 esitettyyn pyyntöön tutkintavaliokunnan asettamisesta, ja toissijaisesti SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan parlamentin puhemiehen 21.9.2018 päivättyyn kirjeeseen sisältyvä päätös.

         Määräysosa

                  1)

                  Kanne jätetään tutkimatta.

                  2)

                  Pascal Durand ja muut kantajat, joiden nimet luetellaan liitteessä, velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 65, 18.2.2019.


title: asia T-171/19: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.6.2019 — Hebberecht v. EUH (Henkilöstö — Virkamiehet — Kurinpitomenettely — Virantoimituksesta pidättäminen — Palkan pidätys — Muotovaatimusten noudattamatta jättäminen — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               29.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 255/44

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.6.2019 — Hebberecht v. EUH
      (asia T-171/19) (1)

      (Henkilöstö - Virkamiehet - Kurinpitomenettely - Virantoimituksesta pidättäminen - Palkan pidätys - Muotovaatimusten noudattamatta jättäminen - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)
      (2019/C 255/57)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Chantal Hebberecht (Luxemburg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja K. Bicard)

         Vastaaja: Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH) (asiamiehet: S. Marquardt ja R. Spac)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan yhtäältä kumoamaan kantajalle 20.9.2018 toimitettu EUH:n päätös, jolla hylättiin hänen valituksensa EUH:n päätöksestä, jolla hänet oli pidätetty virantoimituksesta ja hänen kuukausipalkastaan oli määrätty tehtäväksi pidätys, ja toisaalta korvausta kantajalle aiheutuneeksi väitetystä vahingosta.

         Määräysosa

                  1)

                  Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

                  2)

                  Chantal Hebberecht vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 172, 20.5.2019.


title: asia T-319/19: Kanne 24.5.2019 — Gollnisch v. parlamentti

text:
               29.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 255/45

      Kanne 24.5.2019 — Gollnisch v. parlamentti
      (asia T-319/19)
      (2019/C 255/58)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Bruno Gollnisch (Villiers-le-Mahieu, Ranska) (edustaja: asianajaja B. Bonnefoy-Claudet)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Euroopan parlamentin puhemiehistön 10.12.2018 tekemän päätöksen ja Euroopan parlamentin puhemiehen 26.3.2019 tekemän päätöksen, jolla hylätään puhemiehelle kyseisestä päätöksestä tehty oikaisuvaatimus

                  —

                  ilmoittamaan kaikki kyseisen päätöksen johdosta toteutetut toimenpiteet, muutokset, ilmoitukset, päätökset ja maksut

                  —

                  myöntämään kantajalle 6 500 euroa korvausta tämän kanteen valmistelusta aiheutuneista kuluista

                  —

                  velvoittamaan Euroopan parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen 27 artiklan rikkomiseen. Tässä säännöksessä asetetaan puhemiehistölle kielto loukata parlamentin jäsenille jo kertyneitä tai kertymässä olevia oikeuksia.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen soveltamisohjeiden 76 artiklan 3 kohdan rikkomiseen. Kantajan mukaan parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen 27 artiklan vaikutuksena on varmistaa parlamentin jäsenten asemaa koskevien sääntöjen soveltamisohjeiden eläkerahastoa koskevien säännösten eheys estämällä niiden rakennetta koskevat muutokset.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, joka perustuu SEU 223 artiklan 2 kohdan rikkomiseen ja parlamentin puhemiehistön toimivallan puuttumiseen siltä osin kuin puhemiehistö otti käyttöön entisten jäsenten eläkkeistä perittävän maksun, mikä ei kuulunut sen toimivaltaan, koska toimivalta tehdä parlamentin jäsenten verotusta koskevat päätökset kuuluu neuvostolle.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, joka perustuu oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden loukkaamiseen. Riidanalainen toimenpide toteutettiin tavalla, joka oli ristiriidassa sellaisten sitoumusten ja tekstien kanssa, jotka muodostavat vakuutteluita ja luotettavia takeita siitä, ettei vapaaehtoiseen eläkejärjestelmään tehdä enää muutoksia.

                  5)

                  Viides kanneperuste, joka koskee suhteellisuusperiaatteen loukkaamista. Parlamentti, joka on yksin vastuussa muodostuneesta taloudellisesta tilanteesta, toteutti kantajan mukaan puutteellisia ja epäoikeudenmukaisia toimenpiteitä tilanteen hoitamisen varjolla.

                  6)

                  Kuudes kanneperuste, joka koskee yhdenvertaisuusperiaatteen loukkaamista. Riidanalaisella päätöksellä on kantajan mukaan luotu epäyhdenvertainen kohtelu eläkemaksua maksavien ja eläkemaksua maksamattomien parlamentin jäsenten välille sekä parlamentin jäsenten, joille jo maksetaan eläkettä ja niiden jäsenten välille, joille ei vielä makseta eläkettä.


title: Asia T-327/19: Kanne 30.5.2019 — Mubarak v. neuvosto

text:
               29.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 255/46

      Kanne 30.5.2019 — Mubarak v. neuvosto
      (Asia T-327/19)
      (2019/C 255/59)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Mohamed Hosni Elsayed Mubarak (Kairo, Egypti) (edustajat: B. Kennelly QC, ja J. Pobjoy, Barrister, sekä G. Martin, C. Enderby Smith ja F. Holmey, Solicitors)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan 21.3.2019 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2019/468 (1) ja 21.3.2019 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2019/459 (2) kantajaa koskevilta osin

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastaaja on jättänyt tarkistamatta, että Egyptin viranomaiset tulisivat kunnioittamaan kantajalle unionin oikeuden mukaan kuuluvia perusoikeuksia, mukaan lukien Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 ja 48 artiklaa, siltä osin kuin on kyse oikeudenkäynneistä ja tutkinnoista, joihin vastaaja on vedonnut.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että vastaaja on tehnyt arviointivirheitä katsoessaan, että perusteet kantajan sisällyttämiselle 21.3.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/172/YUTP (3) 1 artiklaan ja samana päivänä annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 270/2011 (4) 2 artiklaan täyttyivät.

         (1)  Egyptin tilanteen johdosta määrättävistä tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/172/YUTP muuttamisesta 21.3.2019 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2019/468 (EUVL 2019, L 80, s. 40).

         (2)  Egyptin tilanteen johdosta määrättävistä tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 270/2011 täytäntöönpanosta 21.3.2019 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 2019/459 (EUVL 2019, L 80, s. 1).

         (3)  Egyptin tilanteen johdosta määrättävistä tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä 21.3.2011 annettu neuvoston päätös 2011/172/YUTP (EUVL 2011, L 76, s. 63).

         (4)  Egyptin tilanteen johdosta määrättävistä tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä 21.3.2011 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 270/2011 (EUVL 2011, L 76, s. 4).


title: asia T-334/19: Kanne 4.6.2019 — Google ja Alphabet v. komissio

text:
               29.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 255/46

      Kanne 4.6.2019 — Google ja Alphabet v. komissio
      (asia T-334/19)
      (2019/C 255/60)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Google LLC (Mountain View, Kalifornia, Yhdysvallat) ja Alphabet, Inc. (Mountain View) (edustajat: asianajaja C. Jeffs, solicitor J. Staples, D. Beard, QC, ja barrister J. Williams)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan (kokonaan tai osittain) komission 20.3.2019 tekemän päätöksen asiassa COMP/AT.40411 — Google Search (AdSense)

                  —

                  tämän vuoksi tai vaihtoehtoisesti kumoamaan kantajille määrätyn sakon tai alentamaan sen määrää täyttä harkintavaltaansa käyttäen

                  —

                  joka tapauksessa velvoittamaan komission korvaamaan kantajille tässä oikeudenkäynnissä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Esillä olevalla kanteella vaaditaan kumoamaan komission 20.3.2019 tekemä päätös SEUT 102 artiklan ja ETA-sopimuksen 54 artiklan mukaisessa menettelyssä (AT.40411 — Google Search (AdSense)). Kantajat vaativat kumottavaksi kilpailusääntöjen rikkomista koskevat kolme toteamusta ja toteamuksen siitä, että niitä oli pidettävä yhtenä kokonaisuutena pidettävänä jatkettuna kilpailusääntöjen rikkomisena, sekä sakon määräämisen.
      Kanteensa tueksi kantajat vetoavat viiteen kanneperusteeseen.

                  1.

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä on tehty virhe arvioitaessa markkinoiden määrittelyä ja määräävää asemaa. Riidanalainen päätös on erityisesti virheellinen siltä osin kuin siinä todetaan, että

                              —

                              hakusanamainokset ja muut kuin tällaiset mainokset eivät kilpaile keskenään

                              —

                              suoraan myydyt mainokset ja välittäjän kautta myydyt mainokset eivät kilpaile keskenään.

                  2.

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä virheellisesti todetaan, että Googlen nk. yksinoikeuslauseke (sivuston yksinoikeuslauseke) on kohtuuton. Riidanalaisessa päätöksessä

                              —

                              luonnehditaan virheellisesti sivuston yksinoikeuslauseke yksinomaiseksi toimitusvelvoitteeksi

                              —

                              tehdään virhe siltä osin kuin siinä todetaan, ettei päätöksessä ollut tarpeen arvioida sitä, oliko sivuston yksinoikeuslausekkeella todennäköisesti kilpailua rajoittavia vaikutuksia

                              —

                              ei osoiteta, että sivuston yksinoikeuslausekkeella sen luonnehdinnasta riippumatta todennäköisesti rajoitettiin kilpailua.

                  3.

                  Kolmas kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä virheellisesti todetaan, että, että Googlen parasta sijoittelua ja Googlen mainosten vähimmäismäärää koskeva lauseke (sijoittelulauseke) on kohtuuton. Riidanalaisessa päätöksessä

                              —

                              luonnehditaan virheellisesti sijoittelulauseke

                              —

                              ei osoiteta, että sijoittelulausekkeella todennäköisesti rajoitettiin kilpailua.

                  4.

                  Neljäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä virheellisesti todetaan, että Googlen hyväksynnän edellyttävien vastaavien mainosten lauseke (muutoslauseke) on kohtuuton. Riidanalaisessa päätöksessä

                              —

                              ei osoiteta, että muutoslausekkeella todennäköisesti rajoitettiin kilpailua

                              —

                              vaihtoehtoisesti virheellisesti jätetään huomiotta se, että muutoslauseke oli objektiivisesti perusteltu, koska sillä suojeltiin internetsivuston käyttäjiä, mainostajia ja Googlea, ja/tai että lausekkeen edut olivat suurempia kuin markkinoiden sulkemisen vaikutus.

                  5.

                  Viides kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös on virheellinen siltä osin kuin siinä määrätään sakko ja lasketaan tämän sakon määrä. Riidanalaisessa päätöksessä

                              —

                              ei oteta huomioon Googlen tahallisuuden tai tuottamuksen puuttumista eikä sitä, että komissio valitsi tämän asian sitoumusten johdosta

                              —

                              vaihtoehtoisesti lasketaan virheellisesti sakon määrä

                              —

                              lisäksi tai vaihtoehtoisesti ei noudateta suhteellisuusperiaatetta.


title: asia T-336/19: Kanne 31.5.2019 — BZ v. komissio

text:
               29.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 255/48

      Kanne 31.5.2019 — BZ v. komissio
      (asia T-336/19)
      (2019/C 255/61)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: BZ (edustaja: asianajaja C. Mourato)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Euroopan komission 25.7.2018 tekemän päätöksen, joka koskee kantajan työsuhteen päättämistä aikaistetun koeajalta laaditun kertomuksen seurauksena

                  —

                  velvoittamaan komission korvaamaan kantajalle seuraavat erilliset korvaukset:

                              —

                              5 000 euroa työsuhteen päättämistä koskevan päätöksen aiheuttamasta henkisestä kärsimyksestä

                              —

                              5 000 euroa työsuhteen päättämistä koskevan päätöksen aiheuttamasta maineen kärsimisestä

                              —

                              10 000 euroa kantajan terveydelle työsuhteen päättämisen seurauksena aiheutuneista haittavaikutuksista johtuvista aineellisista vahingoista

                              —

                              58 900 euroa työsuhteen laittomasta päättämisestä seuranneeseen tulonmenetykseen liittyvästä aineellisesta vahingosta

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan mukaisesti.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste perustuu hallinnollista tutkintaa ja kurinpitoa koskevien menettelyllisten takeiden loukkaamiseen, puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen ja syyttömyysolettaman noudattamatta jättämiseen.

                  2)

                  Toinen kanneperuste perustuu muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen 84 artiklan 1 ja 3 kohdan rikkomiseen, koeaikaan liittyvien oikeuksien loukkaamiseen ja hallinnon ilmeiseen arviointivirheeseen.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste perustuu muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen 84 artiklan 2 kohdan rikkomiseen ja suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste perustuu yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen.

                  5)

                  Viides kanneperuste koskee edellä mainittujen sääntöjenvastaisuuksien seurauksena esitettyä vaatimusta erityisestä korvauksesta.


title: asia T-341/19: Kanne 6.6.2019 — Martínez Albainox v. EUIPO — Taser International (TASER)

text:
               29.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 255/49

      Kanne 6.6.2019 — Martínez Albainox v. EUIPO — Taser International (TASER)
      (asia T-341/19)
      (2019/C 255/62)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Martínez Albainox, SL (Albacete, Espanja) (edustaja: asianajaja J. Carbonell Callicó)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Taser International, Inc. (Scottsdale, Arizona, Yhdysvallat)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja unionin yleisessä tuomioistuimessa

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity mustan, keltaisen ja punaisen värinen kuviomerkki TASER — EU-tavaramerkki nro 12 817 052

         EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 20.3.2019 asiassa R 1577/2018-4 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen ja toteaa nimenomaisesti, että EU-tavaramerkki nro 12 817 052”TASER” (kuvio) on pätevä kaikkien luokkaan 8 kuuluvien rekisteröityjen tavaroiden osalta, ja

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n ja väliintulijan (Taser International, Inc.) korvaamaan kaikki unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituslautakunnassa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 60 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, luettuna yhdessä 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa, on rikottu.

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 60 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, luettuna yhdessä 8 artiklan 5 kohdan kanssa, on rikottu.


title: asia T-342/19: Kanne 6.6.2019 — Martínez Albainox v. EUIPO — Taser International (TASER)

text:
               29.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 255/50

      Kanne 6.6.2019 — Martínez Albainox v. EUIPO — Taser International (TASER)
      (asia T-342/19)
      (2019/C 255/63)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Martínez Albainox, SL (Albacete, Espanja) (edustaja: asianajaja J. Carbonell Callicó)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Taser International, Inc. (Scottsdale, Arizona, Yhdysvallat)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja unionin yleisessä tuomioistuimessa

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity mustan, keltaisen ja punaisen värinen kuviomerkki TASER — EU-tavaramerkki nro 11 710 134

         EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 20.3.2019 asiassa R 1576/2018-4 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen ja toteaa nimenomaisesti, että EU-tavaramerkki nro 11 710 134”TASER” (kuvio) on pätevä kaikkien luokkaan 18 ja 25 kuuluvien rekisteröityjen tavaroiden osalta, ja

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n ja väliintulijan (Taser International, Inc.) korvaamaan kaikki unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituslautakunnassa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperuste

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 60 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, luettuna yhdessä 8 artiklan 5 kohdan kanssa, on rikottu.


title: asia T-349/19: Kanne 7.6.2019 — Decathlon v. EUIPO — Athlon Custom Sportswear (athlon custom sportswear)

text:
               29.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 255/51

      Kanne 7.6.2019 — Decathlon v. EUIPO — Athlon Custom Sportswear (athlon custom sportswear)
      (asia T-349/19)
      (2019/C 255/64)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Decathlon (Villeneuve-d’Ascq, Ranska) (edustajat: asianajajat A. Cléry ja C. Devernay)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Athlon Custom Sportswear P.C. (Kallithea, Kreikka)

         Menettely EUIPO:ssa

         Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus EU-kuviomerkin athlon custom sportswear rekisteröimiseksi — Rekisteröintihakemus nro 16 162 596

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 27.3.2019 asiassa R 1724/2018-2 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  hyväksyy sen vaatimukset

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  vahvistaa väitemenettelyssä 6.7.2018 asiassa B 002879164 tehdyn päätöksen

                  —

                  epää tavaramerkin nro 016162596 athlon custom sportswear rekisteröinnin

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan luettuna muutoksenhakumenettelystä aiheutuneet kulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: asia T-350/19: Kanne 11.6.2019 — Bontempi ym. v. EUIPO — Sand Cph (WhiteSand)

text:
               29.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 255/52

      Kanne 11.6.2019 — Bontempi ym. v. EUIPO — Sand Cph (WhiteSand)
      (asia T-350/19)
      (2019/C 255/65)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantajat: Emanuela Bontempi (Montemarciano, Italia) ja 6 muuta (edustajat: asianajajat S. Rizzo ja O. Musco)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Sand Cph A/S (Kööpenhamina, Tanska)

         Menettely EUIPO:ssa

         Kyseessä olevan tavaramerkin hakijat: Kantajat unionin yleisessä tuomioistuimessa

         Kyseessä oleva tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin WhiteSand rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Rekisteröintihakemus nro 16 416 596

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 2.4.2019 asiassa R 1913/2018-2 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperuste

      Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen


title: asia T-352/19: Kanne 10.6.2019 — Gamma-A v. EUIPO — Piejūra (Elintarvikepakkaukset)

text:
               29.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 255/53

      Kanne 10.6.2019 — Gamma-A v. EUIPO — Piejūra (Elintarvikepakkaukset)
      (asia T-352/19)
      (2019/C 255/66)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Gamma-A SIA (Riika, Latvia) (edustaja: asianajaja M. Liguts)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Piejūra SIA (Nīcas novads, Latvia)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen mallin haltija: Kantaja

         Riidanalainen malli: EU-malli nro 2022 772-0001 (Elintarvikepakkaukset)

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n kolmannen valituslautakunnan 25.3.2019 asiassa R 2516/2017-3 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen ja toteaa mallin päteväksi

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 6/2002 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: asia T-353/19: Kanne 10.6.2019 — Gamma-A v. EUIPO — Piejūra (Elintarvikepakkaukset)

text:
               29.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 255/54

      Kanne 10.6.2019 — Gamma-A v. EUIPO — Piejūra (Elintarvikepakkaukset)
      (asia T-353/19)
      (2019/C 255/67)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Gamma-A SIA (Riika, Latvia) (edustaja: asianajaja M. Liguts)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Piejūra SIA (Nīcas novads, Latvia)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen mallin haltija: Kantaja

         Riidanalainen malli: EU-malli nro 1819 558-0002 (Elintarvikepakkaukset)

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n kolmannen valituslautakunnan 12.3.2019 asiassa R 2543/2017-3 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen ja toteaa mallin päteväksi

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 6/2002 7 artiklan 1 kohdan rikkominen.

                  —

                  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 6/2002 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: asia T-354/19: Kanne 11.6.2019 — Palacio Domecq v. EUIPO — Domecq Bodega Las Copas (PALACIO DOMECQ 1778)

text:
               29.7.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 255/55

      Kanne 11.6.2019 — Palacio Domecq v. EUIPO — Domecq Bodega Las Copas (PALACIO DOMECQ 1778)
      (asia T-354/19)
      (2019/C 255/68)
      Kannekirjelmän kieli: espanja

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Palacio Domecq, SL (Madrid, Espanja) (edustaja: asianajaja A. Otero Iglesias)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Domecq Bodega Las Copas, SL (Jerez de la Frontera, Espanja)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkkihakemus kuviomerkille PALACIO DOMECQ 1778 — Rekisteröintihakemus nro 11 499 506

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 28.3.2019 asiassa R 867/2018-1 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  hyväksyy kanteen ja muuttaa riidanalaista päätöstä hyväksymällä kokonaisuudessaan sen valituksen EUIPO:n väiteosaston päätöksestä ja hylkäämällä kokonaisuudessaan väitteentekijän vastavalituksen sillä tavoin, että väliintulijan väite hylätään täysin

                  —

                  toissijaisesti kumoaa riidanalaisen päätöksen ja palauttaa asian EUIPO:n valitusosastoon, jotta se tekee uuden päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valituslautakunnassa

                  —

                  velvoittaa väliintulijan korvaamaan Palacio Domecq, SL:lle väite- ja valitusmenettelyssä aiheutuneet kulut.

         Kanneperusteet

      Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja delegoidun asetuksen 25 artiklan 5 kohdan rikkominen.


title: asia T-351/19: Kanne 6.6.2019 — Kypros v. EUIPO — Filotas Bellas & Yios (Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase m BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)

text:
               5.8.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 263/56

      Kanne 6.6.2019 — Kypros v. EUIPO — Filotas Bellas & Yios (Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase m BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927)
      (asia T-351/19)
      (2019/C 263/63)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Kyproksen tasavalta (edustajat: S. Malynicz, QC, barrister S. Baran ja solicitor V. Marsland)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Filotas Bellas & Yios AE (Alexandreia Imathias, Kreikka)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin Halloumi χαλλούμι Vermion grill cheese/grill est/grill kase m BELAS PREMIUM GREEK DAIRY SINCE 1927 rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Rekisteröintihakemus nro 12 172 276

         EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 9.4.2019 asiassa R 2297/2017-4 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen ja

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: asia T-762/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2019 — Sony ja Sony Electronics v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Optisten levyasemien markkinat — Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkominen — Kannettaviin tietokoneisiin ja pöytätietokoneisiin tarkoitettujen optisten levyasemien hankintoja koskeviin tarjouskilpailuihin liittyvät salaiset sopimukset — Tarkoitukseen perustuva kilpailusääntöjen rikkominen — Puolustautumisoikeudet — Perusteluvelvollisuus — Hyvän hallinnon periaate — Sakot — Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen — Sakkojen laskennasta annetut vuoden 2006 suuntaviivat)

text:
               9.9.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 305/33

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2019 — Sony ja Sony Electronics v. komissio
      (asia T-762/15) (1)

      (Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Optisten levyasemien markkinat - Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkominen - Kannettaviin tietokoneisiin ja pöytätietokoneisiin tarkoitettujen optisten levyasemien hankintoja koskeviin tarjouskilpailuihin liittyvät salaiset sopimukset - Tarkoitukseen perustuva kilpailusääntöjen rikkominen - Puolustautumisoikeudet - Perusteluvelvollisuus - Hyvän hallinnon periaate - Sakot - Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen - Sakkojen laskennasta annetut vuoden 2006 suuntaviivat)
      (2019/C 305/39)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Sony Corporation (Tokio, Japani) ja Sony Electronics, Inc. (San Diego, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustajat: asianajaja R. Snelders, solicitor N. Levy ja solicitor E. Kelly)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi M. Farley, A. Biolan, C. Giolito, F. van Schaik ja L. Wildpanner, sitten M. Farley, F. van Schaik, L. Wildpanner ja A. Dawes)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus ensisijaisesti Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia AT.39639 — Optiset levyasemat) 21.10.2015 annetun komission päätöksen C(2015) 7135 final osittaiseksi kumoamiseksi ja toissijaisesti kantajille määrätyn sakon määrän alentamiseksi

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Sony Corporation ja Sony Electronics, Inc. vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 98, 14.3.2016.


title: Asia C-440/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgerichts Köln (Saksa) on esittänyt 20.7.2017 – Pfeifer & Langen International BV v. Bundeszentralamt für Steuern

text:
               6.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 374/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgerichts Köln (Saksa) on esittänyt 20.7.2017 – Pfeifer & Langen International BV v. Bundeszentralamt für Steuern
   (Asia C-440/17)
   (2017/C 374/18)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Finanzgerichts Köln

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Pfeifer & Langen International BV

      Vastaaja: Bundeszentralamt für Steuern

      Ennakkoratkaisukysymykset

               I)

               Onko SEUT 49 artikla, luettuna yhdessä SEUT 54 artiklan kanssa, esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion verosäännökselle, jossa evätään ulkomaiselta emoyhtiöltä, jonka ainoan osakkeenomistajan kotipaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa, voitonjaoista pidätettävän pääomatuloveron palautus tai vapautus siitä,
               jos siinä on osallisina henkilöitä, joilla ei ole oikeutta palautukseen tai vapautukseen silloin, kun he saavat tulot suoraan, ja jos ulkomaisen yhtiön kyseisenä tilikautena saamat bruttotulot eivät ole peräisin omasta taloudellisesta toiminnasta, ja

                           1.

                           ulkomaisen yhtiön käytölle ei ole taloudellisia tai muuten merkittäviä syitä näiden tulojen osalta tai

                           2.

                           ulkomainen yhtiö ei osallistu toimintansa tarkoituksen kannalta tarkoituksenmukaisesti järjestetyllä liiketoimipaikalla yleiseen taloudelliseen vaihdantaan,

                     kun taas kotimaisille emoyhtiöille myönnetään pääomatuloveron palautus tai vapautus siitä ilman edellä mainittuja edellytyksiä?

               II)

               Onko emo-tytäryhtiödirektiivin (1) 1 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltio antaa säännöksen, jossa evätään ulkomaiselta emoyhtiöltä, jonka ainoana osakkeenomistajana olevan pääomayhtiön kotipaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa, voitonjaoista perittävän pääomatuloveron palautus tai vapautus siitä,
               jos siinä on osallisina henkilöitä, joilla ei ole oikeutta palautukseen tai vapautukseen silloin, kun he saavat tulot suoraan, ja jos ulkomaisen yhtiön kyseisenä tilikautena saamat bruttotulot eivät ole peräisin omasta taloudellisesta toiminnasta, ja

                           1.

                           ulkomaisen yhtiön käytölle ei ole taloudellisia tai muuten merkittäviä syitä näiden tulojen osalta tai

                           2.

                           ulkomainen yhtiö ei osallistu toimintansa tarkoituksen kannalta tarkoituksenmukaisesti järjestetyllä liiketoimintapaikalla yleiseen taloudelliseen vaihdantaan?

      (1)  Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annettu neuvoston direktiivi 90/435/ETY (EYVL 1990, L 225, s. 6) sellaisena kuin se on muutettuna 30.11.2011 annetulla neuvoston direktiivillä 2011/96/EU (EUVL L 345, s. 8).


title: Asia T-584/17: Kanne 24.8.2017 – Primart v. EUIPO – Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz)

text:
               6.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 374/42

         Kanne 24.8.2017 – Primart v. EUIPO – Bolton Cile España (PRIMART Marek Łukasiewicz)
   (Asia T-584/17)
   (2017/C 374/63)
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Przedsiębiorstwo Produkcyjno-Handlowe ”Primart” Marek Łukasiewicz (Wołomin, Puola) (edustaja: asianajaja J. Skołuda)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Bolton Cile España, SA (Madrid, Espanja)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, väriltään punainen, valkoinen ja tummansininen, joka sisältää sanaosat ”Primart Marek Łukasiewicz” – Rekisteröintihakemus nro 13 682 299

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 22.6.2017 asiassa R 1933/2016-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n ja väliintulijan korvaamaan oikeudenkäyntikulut mukaan lukien valituslautakunnassa aiheutuneet kulut.

      Kanneperuste

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-350/16 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 13.9.2017 – Valittajina Salvatore Aniello Pappalardo ym. ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Yhteinen kalastuspolitiikka — Sopimussuhteen ulkopuolinen Euroopan unionin vastuu — Vahingonkorvausvaatimus — Asetus (EY) N:o 530/2008 — Euroopan komission toteuttamat kiireelliset toimenpiteet — Oikeussäännön riittävän ilmeinen rikkominen — Mahdollisuus vedota kyseiseen rikkomiseen — Syrjintäkiellon periaate — Oikeusvoima)

text:
               13.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 382/24

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 13.9.2017 – Valittajina Salvatore Aniello Pappalardo ym. ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-350/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Yhteinen kalastuspolitiikka - Sopimussuhteen ulkopuolinen Euroopan unionin vastuu - Vahingonkorvausvaatimus - Asetus (EY) N:o 530/2008 - Euroopan komission toteuttamat kiireelliset toimenpiteet - Oikeussäännön riittävän ilmeinen rikkominen - Mahdollisuus vedota kyseiseen rikkomiseen - Syrjintäkiellon periaate - Oikeusvoima))
   (2017/C 382/28)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittajat: Salvatore Aniello Pappalardo, Pescatori La Tonnara Soc. coop., Fedemar Srl, Testa Giuseppe & C. Snc, Pescatori San Pietro Apostolo Srl, Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo & C. ja Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C. (edustajat: V. Cannizzaro ja L. Caroli, avvocati)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Bouquet ja D. Nardi)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Salvatore Aniello Pappalardo, Pescatori La Tonnara Soc. coop., Fedemar Srl, Testa Giuseppe & C. Snc, Pescatori San Pietro Apostolo Srl, Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo & C ja Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 343, 19.9.2016.


title: Asia T-650/17: Kanne 25.9.2017 – Jinan Meide Casting v. komissio

text:
               6.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 374/49

         Kanne 25.9.2017 – Jinan Meide Casting v. komissio
   (Asia T-650/17)
   (2017/C 374/74)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Jinan Meide Casting Co. Ltd (Jinan, Kiina) (edustajat: asianajajat R. Antonini, E. Monard ja B. Maniatis)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan lopullisen polkumyyntitullin ottamisesta uudelleen käyttöön Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien, yrityksen Jinan Meide Castings Co., Ltd. valmistamien kierteitettyjen tempervalurautaisten putkien liitos- ja muiden osien tuonnissa 28.6.2017 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 2017/1146 ja

               —

               velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan perusasetuksen (1) 2 artiklan 7 kohdan a alakohtaa on rikottu tukeutumalla i) vähäiseen myyntimäärään tavanomaisen kaupankäynnin ulkopuolella ja ii) epäluotettaviin kustannustietoihin myynnin poissulkemiseksi omavaltaisesti.
               Kantaja väittää, että komission tekemä normaaliarvon määrittäminen on kahdesta syystä vastoin perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohtaa.

                           —

                           Kantaja väittää ensinnäkin, että normaaliarvon määrittämistä vääristää sellaisten tuotevalvontakoodien myynnin sisällyttäminen, joita vertailumaan tuottaja myi yksinomaan hyvin vähäisissä määrin. Kantaja väittää osoittaneensa, että näin vähäisten myyntimäärien hinnat eivät olleet luotettavia ja ne johtivat siihen, ettei normaaliarvoa määritetty asianmukaisesti. Kantaja väittää lisäksi, että vähäiset myyntimäärät eivät kuvasta ostajien tavanomaista käyttäytymistä eivätkä ne perustu normaaliin hinnanmuodostukseen eivätkä näin ollen kuulu tavanomaiseen kaupankäyntiin, minkä vuoksi asianmukainen vertailu ei ole mahdollista. Kantajan mukaan komissio korosti, että se suoritti tavanomaisen kaupankäynnin määrittämisen, muttei ottanut kantaa edellä mainittuun.

                           —

                           Kantaja väittää toiseksi, että komissio ei saanut vertailumaan tuottajalta luotettavia kustannustietoja tuotevalvontakoodeittain. Kantaja väittää, että se kehitti tämän vuoksi menetelmän laskea tällaisia tuotevalvontakoodispesifisiä kustannustietoja, mutta tosiasiassa kyseinen menetelmä oli pelkkä olettama siitä, että kaikki liiketoimet, jotka oli hinnoiteltu alle 92,14 prosentin tuotevalvontakoodien keskimääräisistä hinnoista, olivat kannattamattomia, sen sijaan, että olisi tehty tuotteen valvontakoodikohtainen tuottavuusarviointi. Kantajan mukaan tällainen yleinen olettama on täysin kohtuuton ja se johtaa myyntitoimien omavaltaiseen poissulkemiseen ja normaaliarvon perusteettomaan kasvuun. Kantaja päättelee, että tällaiseen menetelmään turvautuminen sekä epäluotettavat tiedot alemmin hinnoitellun myynnin omavaltaiseksi poissulkemiseksi normaaliarvon määrittämisestä kantajan haitaksi on 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan vastaista.

               2.

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan perusasetuksen 2 artiklan 10 kohtaa ja WTO:n polkumyynnin vastaisen sopimuksen 2 artiklan 4 kohtaa on rikottu ja hyvän hallinnon periaatetta on loukattu hylkäämällä oikaisut, jotka koskevat kaupan porrasta, luottoehtoja, pakkauskustannuksia ja raaka-aineiden ja tuottavuuden eroja ja asettamalla kantajalle kohtuuton todistustaakka.

                           —

                           Kantajan mukaan kaikki sen myynti tapahtui loppukäyttäjille, kun taas vertailumaan tuottaja myi sekä loppukäyttäjille että kauppiaille. Kantaja väittää esittäneensä runsaasti todisteita, jotka osoittavat, että hinnoittelussa oli pysyviä eroja, ja että tästä huolimatta komissio hylkäsi pyydetyn oikaisun, joka koski kaupan portaan eroja.

                           —

                           Kantaja väittää, että komissio kieltäytyi niin ikään tarkastelemasta uudelleen pakkauskustannusten oikaisua koskevaa laskelmaa, vaikka kantaja esitti todisteita siitä, että oikaisun arvo oli virheellinen väärän jakoperusteen käyttämisen vuoksi. Kantajan mukaan komissio laiminlöi näin ollen velvollisuuksiaan, koska se suhteutti kokonaispakkauskustannukset kokonaisliikevaihtoon vertailumaan tuottajan itsensä valmistamien tuotteiden liikevaihdon sijasta.

                           —

                           Kantaja väittää edelleen, että komissio kieltäytyi niin ikään tekemästä oikaisua, joka koski luottokustannuksia, vertailumaan tuottajan kokonaismyyntiin. Kantaja väittää osoittaneensa, että tutkimusaineisto oli ristiriidassa komission sen kannan kanssa, joka oli alun perin saanut sen olemaan tekemättä mainitunlaista oikaisua, ja sen sijaan, että komissio olisi tehnyt oikean päätelmän tarpeesta tehdä oikaisu, joka koski luottoehtoja, se teki velvollisuuksiaan laiminlyöden oikaisun, joka koski yhtä tiettyä yksittäistä asiakasta.

                           —

                           Kantaja toteaa lopuksi, että komissio myönsi, että vertailumaan tuottajan ja kantajan käyttämien raaka-aineiden ja tuottavuuden välillä oli eroja, mutta se kieltäytyi tekemästä oikaisuja, jotka koskivat kyseisiä eroja. Kantaja väittää tästä, että komissio muun muassa jätti huomiotta vertailumaan tuottajan toteamukset, jotka osoittivat, että kyseiset erot olivat olemassa ja että ne vaikuttivat hintojen vertailtavuuteen.

                           —

                           Kantajan mukaan komissio asetti lisäksi kohtuuttoman todistustaakan Jinanille perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan, polkumyynnin vastaisen sopimuksen 2 artiklan 4 kohdan ja hyvän hallinnon periaatteen vastaisesti kunkin pyydetyn ja edellä mainitun oikaisun osalta.

               3.

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohtaa, 2 artiklan 10 kohtaa, 2 artiklan 10 kohdan a alakohtaa ja 2 artiklan 11 kohtaa on rikottu polkumyyntimarginaalia määritettäessä, kun on kyse ei-vastaavista tuotelajeista.

                           —

                           Kantaja väittää, että määrittämällä normaaliarvon ei-vastaaville tuotelajeille sellaisen keskimääräisen normaaliarvon perusteella, joka on oikaistu tuotteiden erojen arvolla, joka määritettiin kantajan veloittamien vientihintojen välisen eron perusteella, komissio hyväksyi kohtuuttoman menetelmän normaaliarvon määrittämiseksi perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan vastaisesti. Kantajan mukaan tämä perustuu olettamaan siitä, että fyysisten ominaispiirteiden erojen markkina-arvo kuvastuu vientihinnoissa, vaikka todellisuudessa välillisesti käytettyjen vastaavien tuotelajien vientihinnat kuvastavat komission havaintojen perusteella ainakin osittain polkumyyntiä. Kantajan mukaan kyseiseen menetelmään sisältyy olettama siitä, että tutkimuksen kohteena olevien ei-vastaavien tuotelajien vienti on hinnoiteltu tasolle, jota myydään polkuhintaan täsmälleen samalla marginaalilla kuin se, jonka on todettu olevan olemassa vastaaville tuotelajeille. Kantaja katsoo, että tämä olettama on kohtuuton eikä se ole tarkistettavissa.

                           —

                           Kantaja väittää edelleen, että kun hyväksytään menetelmä, joka johtaa olettamaan ei-vastaavien tuotelajien polkumyynnistä samalla tasolla kuin vastaavien tuotelajien osalta, lopulta saatu polkumyyntimarginaali ei kuvasta täysimääräisesti polkumyyntiä, jota harjoitetaan perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan vastaisesti.

               4.

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan perusasetuksen 3 artiklan 1, 2 ja 3 kohtaa on rikottu tukeutumalla virheellisiin tuontitietoihin, tai perusasetuksen 3 artiklaa, 9 artiklan 4 ja 5 kohtaa on rikottu määräämällä kantajalle tulleja, vaikka vahinkoa tai syy-yhteyttä ei ole todettu.

                           —

                           Paitsi jos unionin tuomioistuin katsoo, että riidanalaiseen asetukseen on sisällytetty kumotussa asetuksessa (2) olleet vahinkoa ja syy-yhteyttä koskeneet toteamukset niihin viittaamalla, kantaja väittää, että kun otetaan huomioon, että kumottu asetus kumottiin kokonaisuudessaan kantajan osalta, riidanalaisessa asetuksessa määrätään polkumyyntitulleja kantajan tuonnille ottamatta huomioon vaatimuksia, jotka on vahvistettu muiden seikkojen kuin polkumyynnin osalta. Kantajan mukaan tämä johtaa muun muassa perusasetuksen 9 artiklan 4 kohdan rikkomiseen, koska lopullinen polkumyyntitulli on määrätty vahinkoa tai syy-yhteyttä toteamatta, sekä perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdan rikkomiseen, koska lopullinen polkumyyntitulli määrättiin lähteelle, jonka ei katsottu aiheuttavan vahinkoa. Kantaja esittää, että koska asetuksessa ei ole vahinkoa koskevia toteamuksia kantajan osalta, komissio rikkoi niin ikään perusasetuksen 3 artiklaa, joka koskee vahingon määrittämistä. Kantaja väittää edelleen, että perustelut ovat niin ikään puutteelliset.

                           —

                           Kantaja väittää toissijaisesti, että komissio rikkoi perusasetuksen 3 artiklan 1, 2 ja 3 kohtaa vetoamalla virheellisiin tuontitietoihin. Kantajan mukaan komissio vetosi vahingon toteamiseksi tuontitietoihin, jotka komission käytettävissä olevien tietojen mukaan sisälsivät selvästi sellaisten tuotteiden tuonnin, joita ei voida pitää tutkimuksen kohteena olevana tuotteena. Kantaja väittää, että komissio ei kuitenkaan toteuttanut asianmukaisia toimenpiteitä sen selvittämiseksi, olivatko tuontitiedot asianmukaisia, eikä niiden korjaamiseksi jättämällä pois sellaisten tuotteiden tuonnin, joita ei voida pitää tutkimuksen kohteena olevana tuotteena. Kantaja päättelee, että tämän vuoksi komissio rikkoi perusasetuksen 3 artiklan 1, 2 ja 3 kohtaa.

               5.

               Viides kanneperuste, jonka mukaan SEUT 266 artiklaa ja vuoden 2009 perusasetuksen 9 artiklan 4 kohtaa on rikottu, koska neuvoston – ei komission – olisi pitänyt panna tuomio täytäntöön.
               Kantajan mukaan vuoden 2009 perusasetuksessa, joka komission itsensä mukaan oli uudelleen tutkimiseen sovellettu säädös, säädetty menettely edellyttää sitä, että neuvosto määrää tullin komission ehdotuksesta tämän kuultua neuvoa-antavaa komiteaa. Kantaja toteaa, että tätä menettelyä ei noudatettu, minkä vuoksi riidanalainen asetus annettiin vastoin vuoden 2009 perusasetuksen 9 artiklan 4 kohtaa ja SEUT 266 artiklaa, jossa edellytetään, että toimielin, jonka antama toimi on kumottu, toteuttaa tarvittavat toimenpiteet tuomion täytäntöönpanemiseksi.

      (1)  Viittauksilla perusasetukseen katsotaan viitattavan ensisijaisesti vuoden 2009 perusasetukseen (polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30.11.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1225/2009, EUVL 2009, L 343, s. 51) ja toissijaisesti vuoden 2016 perusasetuksen (polkumyynnillä muista kuin Euroopan unionin jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 8.6.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/1036, EUVL 2016, L 176, s. 21) vastaavaan säännökseen.

      (2)  Lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta ja väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta Kiinan kansantasavallasta ja Thaimaasta peräisin olevien kierteitettyjen tempervalurautaisten putkien liitos- ja muiden osien tuonnissa ja menettelyn päättämisestä Indonesian osalta 13.5.2013 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 430/2013 (EUVL 2013, L 129, s. 1).


title: Asia T-510/17: Kanne 4.8.2017 – Del Valle Ruiz ym. v. komissio ja SRB

text:
               6.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 374/35

         Kanne 4.8.2017 – Del Valle Ruiz ym. v. komissio ja SRB
   (Asia T-510/17)
   (2017/C 374/53)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Antonia Del Valle Ruiz (Mexico City, Meksiko) ja 41 muuta (edustajat: P. Saini, QC, sekä asianajajat J. Pobjoy ja R. Boynton)

      Vastaajat: Euroopan komissio ja yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Banco Popular Español S.A:ta koskevan kriisinratkaisumääräyksen hyväksymisestä yhteisen kriisinratkaisuneuvoston johdon istunnossa 7.6.2017 tehdyn päätöksen ja komission päätöksen (EU) 2017/1246 (1) sekä toteamaan lainvastaisiksi asetuksen (EU) N:o 806/2014 (2) 18 ja 22 artiklan

               —

               velvoittamaan vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat yhdeksään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan SRB-asetuksen 18 artikla on lainvastainen, koska siinä säädetty menettely ei takaa sidosryhmille mahdollisuutta tulla kuulluksi eikä salli tuomioistuinvalvontaa, millä loukataan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41, 47 ja 48 artiklaa ja suhteellisuusperiaatetta.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan riippumatta siitä, onko SRB-asetuksen 18 artikla lainvastainen, riitautetuilla SRB:n päätöksellä ja komission päätöksellä loukataan perusoikeuskirjan 41, 47 ja 48 artiklaa.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan SRB ja komissio loukkasivat oikeudettomasti ja suhteettomasti kantajien omaisuudensuojaa.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan SRB ja komissio rikkoivat SRM-asetuksen 20 artiklaa, koska ne eivät suorittaneet asianmukaista ja riippumatonta arviointia ennen edellä mainittujen riitautettujen päätösten tekemistä.

               5)

               Viides kanneperuste, jonka mukaan SRB ja komissio rikkoivat SRM-asetuksen 18 artiklan 1 kohtaa katsoessaan, että asetuksen 18 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa esitetyt edellytykset täyttyivät.

               6)

               Kuudes kanneperuste, jonka mukaan SRB ja komissio rikkoivat SRM-asetuksen 21 artiklan 1 kohtaa katsoessaan, että pääomainstrumenttien alaskirjaus- tai muuntamisvaltuuksien käyttämisedellytykset täyttyivät.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan SRB ja komissio rikkoivat olennaisia menettelymääräyksiä jättäessään esittämättä asianmukaiset perustelut riitatuille SRB:n päätökselle ja komission päätökselle.

               8)

               Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan päättäessään liiketoiminnan myynnistä SRB ja komissio eivät kunnioittaneet suhteellisuusperiaatetta eivätkä kantajien luottamuksensuojaa koskevaa periaatetta, koska ne poikkesivat kriisinratkaisusuunnitelmasta ilman perusteita.

               9)

               Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan SRM-asetuksen 18 ja 22 artiklalla loukataan toimivallan siirtoa koskevia periaatteita.

      (1)  Banco Popular Español SA:ta koskevan kriisinratkaisumääräyksen hyväksymisestä 7.6.2017 annettu komission päätös (EU) 2017/1246 (tiedoksiannettu numerolla C(2017) 4038) (EUVL 2017, L 178, s. 15).

      (2)  Yhdenmukaisten sääntöjen ja yhdenmukaisen menettelyn vahvistamisesta luottolaitosten ja tiettyjen sijoituspalveluyritysten kriisinratkaisua varten yhteisen kriisinratkaisumekanismin ja yhteisen kriisinratkaisurahaston puitteissa sekä asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta 15.7.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 806/2014 (EUVL 2014, L 225, s. 1).


title: Asia C-475/16: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 17.8.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Protodikeio Rethymnis – Kreikka) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on K

text:
               6.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 374/24

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 17.8.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Protodikeio Rethymnis – Kreikka) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on K
   (Asia C-475/16) (1)

   (2017/C 374/35)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 428, 22.11.2016.


title: Asia C-570/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 13.9.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat) – X v. Staatssecretaris van Financiën (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaaliturvajärjestelmien soveltaminen — Siirtotyöläiset — Sovellettavan lainsäädännön määrittäminen — Asetus (ETY) N:o 1408/71 — 14 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohta — Kahden tai useamman jäsenvaltion alueella tavallisesti työskentelevä henkilö — Jäsenvaltiossa työskentelevä henkilö, joka harjoittaa toimintaansa osittain asuinjäsenvaltiossaan)

text:
               13.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 382/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 13.9.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat) – X v. Staatssecretaris van Financiën
   (Asia C-570/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaaliturvajärjestelmien soveltaminen - Siirtotyöläiset - Sovellettavan lainsäädännön määrittäminen - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - 14 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohta - Kahden tai useamman jäsenvaltion alueella tavallisesti työskentelevä henkilö - Jäsenvaltiossa työskentelevä henkilö, joka harjoittaa toimintaansa osittain asuinjäsenvaltiossaan))
   (2017/C 382/08)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: X

      Vastapuoli: Staatssecretaris van Financiën

      Tuomiolauselma

   Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97, sellaisena kuin se on muutettuna 17.6.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 592/2008, 14 artiklan 2 kohdan b alakohdan i alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaista henkilöä – joka tekee palkkatyötä jäsenvaltion alueelle sijoittautuneelle työnantajalle ja asuu toisessa jäsenvaltiossa, jonka alueella hän on kuluneena vuonna harjoittanut kyseistä toimintaa osittain eli 6,5 prosenttia työtunneistaan ilman tällaisesta työskentelystä etukäteen työnantajansa kanssa tehtyä sopimusta – ei ole pidettävä kyseisessä säännöksessä tarkoitettuna kahden jäsenvaltion alueella tavallisesti työskentelevänä henkilönä.

      (1)  EUVL C 38, 1.2.2016.


title: Asia T-641/17: Kanne 20.9.2017 – Ferri v. EKP

text:
               13.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 382/57

         Kanne 20.9.2017 – Ferri v. EKP
   (Asia T-641/17)
   (2017/C 382/70)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Claudio Ferri (Rooma, Italia) (edustaja: asianajaja A. Campagnola)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki (EKP)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta toteamaan, että EKP on laiminlyönyt valvontatehtäviään 24.3.2017 päivätyssä muistiossa, jonka osalta käytiin myöhemmin kirjeenvaihtoa ja jossa EKP:n toimivaltainen elin katsoi, ettei sitä edellytetty toteuttamaan toimenpiteitä, koska sen mukaan kysymys koski itsenäistä hallintoa ja valvontaa liittyen italialaisten pankkien toiminnan valvomiseen sovellettavien normien saattamista voimaan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja väittää, että Euroopan keskuspankki on laiminlyönyt valvontatehtäviään seuraavien seikkojen osalta:

               —

               vuoden 2015 asetuksen nro 72 täytäntöönpanosäännösten viivästyminen ja näin ollen vuoden 1993 asetuksen nro 385 soveltamisen viivästyminen; viimeksi mainitun asetuksen osalta katsottiin, että sen soveltamista jatketaan toiseen toimintaan sen seurauksena, kun Italian keskuspankki jätti edellä mainitulla tavalla saattamatta täytäntöönpanosäännökset voimaan

               —

               se ei antanut Italian keskuspankille määräystä ryhtyä valtion tasolla toimenpiteisiin seuraamuksiin sovellettavan lainsäädännön mukauttamiseksi

               —

               se jätti valvomatta pankkijärjestelmän tehokkuuden arvioimisessa käytettävien niiden perusteiden johdonmukaisuutta, jotka on ilmaistu viittaamalla selvästi hyvin monitahoisiin ja jäsenneltyihin pankkilaitoksiin ilman mainintaa mukauttamisesta tai tehokkaasta arvioinnista

               —

               virheellisten perusteiden soveltaminen arvioitaessa sitä, oliko Banca di Credito Cooperativo di Frascatin toiminta asianmukaista, kun otetaan huomioon, että on selvää, että nämä perusteet on määritelty ja mitoitettu siten, että niiden avulla arvioidaan monitahoisen ja jäsennellyn pankkimekanismin toiminnan asianmukaisuutta


title: Yhdistetyt asiat C-673/15 P ja C-676/15 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 20.9.2017 – Valittajana The Tea Board sekä muina osapuolina Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Delta Lingerie (Muutoksenhaku — EU-tavaramerkki — Asetus (EY) N:o 207/2009 — 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Sanamerkit ja kuviomerkit, jotka sisältävät sanaosan ”darjeeling” tai ”darjeeling collection de lingerie” — Väite, jonka on tehnyt EU-yhteisömerkkien haltija — Maantieteellisestä merkinnästä ”Darjeeling” muodostuvat yhteisömerkit — 66 artiklan 2 kohta — Keskeinen tehtävä — Ristiriita yksilöllisiä tavaramerkkejä koskevien hakemusten kanssa — Sekaannusvaara — Käsite — Tavaroiden tai palvelujen samankaltaisuus — Arviointiperusteet — 8 artiklan 5 kohta)

text:
               13.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 382/13

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 20.9.2017 – Valittajana The Tea Board sekä muina osapuolina Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Delta Lingerie
   (Yhdistetyt asiat C-673/15 P ja C-676/15 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - EU-tavaramerkki - Asetus (EY) N:o 207/2009 - 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Sanamerkit ja kuviomerkit, jotka sisältävät sanaosan ”darjeeling” tai ”darjeeling collection de lingerie” - Väite, jonka on tehnyt EU-yhteisömerkkien haltija - Maantieteellisestä merkinnästä ”Darjeeling” muodostuvat yhteisömerkit - 66 artiklan 2 kohta - Keskeinen tehtävä - Ristiriita yksilöllisiä tavaramerkkejä koskevien hakemusten kanssa - Sekaannusvaara - Käsite - Tavaroiden tai palvelujen samankaltaisuus - Arviointiperusteet - 8 artiklan 5 kohta))
   (2017/C 382/14)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: The Tea Board (edustajiat: M. Maier ja A. Nordemann, Rechtsanwälte)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: J. Crespo Carrillo) ja Delta Lingerie (edustajat: G. Marchais ja P. Martini-Berthon, avocats)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitukset hylätään.

               2)

               The Tea Board velvoitetaan korvaamaan päävalituksista aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Delta Lingerie velvoitetaan korvaamaan liitännäisvalituksesta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 106, 21.3.2016.


title: Asia C-183/16 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 20.9.2017 – Valittajana Tilly-Sabco SAS sekä muina osapuolina Euroopan komissio ja Doux SA (Muutoksenhaku — Maatalous — Siipikarjanliha — Jäädytetyt kanat — Vientituki — Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 689/2013, jolla vientituen määräksi vahvistetaan nolla euroa — Laillisuus — Asetus (EY) N:o 1234/2007 — 162 ja 164 artikla — Vientituen kohde ja luonne — Vientituen määrän vahvistamisperusteet — Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston (PO) pääjohtajan toimivalta allekirjoittaa riidanalainen asetus — Harkintavallan väärinkäyttö — Komiteamenettely — Asetus (EU) N:o 182/2011 — 3 artiklan 3 kohta — Maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn hallintokomitean kuuleminen — Täytäntöönpanoasetusta koskevan ehdotuksen toimittaminen kyseisen komitean kokouksen kuluessa — Määräaikojen noudattaminen — Olennaisten menettelymääräysten rikkominen — Kumoaminen siten, että vaikutukset pysytetään)

text:
               13.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 382/19

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 20.9.2017 – Valittajana Tilly-Sabco SAS sekä muina osapuolina Euroopan komissio ja Doux SA
   (Asia C-183/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Maatalous - Siipikarjanliha - Jäädytetyt kanat - Vientituki - Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 689/2013, jolla vientituen määräksi vahvistetaan nolla euroa - Laillisuus - Asetus (EY) N:o 1234/2007 - 162 ja 164 artikla - Vientituen kohde ja luonne - Vientituen määrän vahvistamisperusteet - Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston (PO) pääjohtajan toimivalta allekirjoittaa riidanalainen asetus - Harkintavallan väärinkäyttö - Komiteamenettely - Asetus (EU) N:o 182/2011 - 3 artiklan 3 kohta - Maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn hallintokomitean kuuleminen - Täytäntöönpanoasetusta koskevan ehdotuksen toimittaminen kyseisen komitean kokouksen kuluessa - Määräaikojen noudattaminen - Olennaisten menettelymääräysten rikkominen - Kumoaminen siten, että vaikutukset pysytetään))
   (2017/C 382/22)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Tilly-Sabco SAS (edustajat: R. Milchior, F. Le Roquais ja S. Charbonnel, avocats)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio (asiamiehet A. Lewis ja K. Skelly) ja Doux SA

      Tuomiolauselma

               1)

               Unionin yleisen tuomioistuimen 14.1.2016 antama tuomio Tilly-Sabco vastaan komissio (T-397/13, EU:T:2016:8) kumotaan.

               2)

               Siipikarjanliha-alan vientitukien vahvistamisesta 18.7.2013 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 689/2013 kumotaan.

               3)

               Täytäntöönpanoasetuksen N:o 689/2013 vaikutukset pysytetään sen korvaavan uuden toimen voimaantuloon asti.

               4)

               Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 211, 13.6.2016.


title: Asia C-58/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 18.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgericht Berlin – Saksa) – INEOS Köln GmbH v. Saksan valtio (Ennakkoratkaisupyyntö — Ympäristö — Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä Euroopan unionissa — Direktiivi 2003/87/EY — 10 a artikla — Päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevat siirtymäsäännökset — Kausi 2013–2020 — Päätös 2011/278/EU — 3 artiklan h alakohta — ”Prosessipäästöjen piiriin kuuluvan laitoksen osan” käsite — Epätäydellisesti hapettuneen hiilen poltosta syntyvät päästöt — Nestemäiset jäämät eivät kuulu käsitteen alaan)

text:
               5.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 83/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 18.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgericht Berlin – Saksa) – INEOS Köln GmbH v. Saksan valtio
   (Asia C-58/17) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Ympäristö - Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä Euroopan unionissa - Direktiivi 2003/87/EY - 10 a artikla - Päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevat siirtymäsäännökset - Kausi 2013–2020 - Päätös 2011/278/EU - 3 artiklan h alakohta - ”Prosessipäästöjen piiriin kuuluvan laitoksen osan” käsite - Epätäydellisesti hapettuneen hiilen poltosta syntyvät päästöt - Nestemäiset jäämät eivät kuulu käsitteen alaan))
   (2018/C 083/08)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgericht Berlin

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: INEOS Köln GmbH

      Vastaaja: Saksan valtio

      Tuomiolauselma

   Päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevien unionin laajuisten siirtymäsäännösten vahvistamisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan mukaisesti 27.4.2011 annetun komission päätöksen 2011/278/EU 3 artiklan h alakohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan kyseisessä säännöksessä tarkoitetun ”prosessipäästöjen piiriin kuuluvan laitoksen osan” käsitteen alaan eivät kuulu nestemäisessä tilassa olevan epätäydellisesti hapettuneen hiilen poltosta syntyvät kasvihuonepäästöt.

      (1)  EUVL C 144, 8.5.2017.