201808030672050962018/C 294/633422018TC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180530484921Asia T-342/18: Kanne 30.5.2018 – Nichicon Corporation v. komissio
 ---documentbreak--- C2942018FI4810120180530FI0063481492Kanne 30.5.2018 – Nichicon Corporation v. komissio
   (Asia T-342/18)2018/C 294/63Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Nichicon Corporation (Kioto, Japani) (edustajat: asianajajat A. Ablasser-Neuhuber, F. Neumayr, G. Fussenegger ja H. Kühnert)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 21.3.2018 tehdyn komission päätöksen C(2018) 1768 lopullinen (asia AT.40136 – Kondensaattorit) kokonaisuudessaan siltä osin kuin sitä sovelletaan kantajaan

            —

            tai kumoamaan osittain

                     a.

                     riidanalaisen päätöksen 1 artiklan f kohdan, jossa katsotaan, että kantaja osallistui koko ETA:n kattavalla elektrolyyttikondensaattoreiden sektorilla SEUT-sopimuksen 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan yhtenä kokonaisuutena pidettävään ja jatkuvaan rikkomiseen, joka muodostui sopimuksista ja/tai yhdenmukaistetuista menettelytavoista, joiden tavoite oli hinnoittelukäytäntöjen yhteensovittaminen ajanjaksolla 26.6.1998–31.5.2010,

                     b.

                     riidanalaisen päätöksen 2 artiklan i kohdan, jossa kantajalle määrätään 72901,00 euron suuruinen sakko, ja

            —

            alentaa kantajalle SEUT 261 artiklan ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (
                  1
               ) 31 artiklan nojalla määrätyn sakon määrää,

            —

            joka tapauksessa korvaamaan komission sakon määrästä tekemän arvioinnin omalla arvioinnillaan ja alentamaan kantajalle SEUT 261 artiklan ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 31 artiklan nojalla määrätyn sakon määrää, ja

            —

            velvoittamaan komission vastaamaan oikeudenkäyntikuluista unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan mukaisesti.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu aineellisiin virheisiin tosiseikkojen osalta
            Tosiseikkoja koskevat väitetyt aineelliset virheet liittyvät erityisesti kolmeen ajanjaksoon kontaktien kanssa. Kantaja väittää, että komissio teki virheellisesti tosiseikkoja koskevia toteamuksia, joista ei ole riittävästi näyttöä. Näin ollen komissio katsoi virheellisesti, että SEUT 101 artiklaa oli rikottu.

            2)

            Toinen kanneperuste, joka perustuu oikeudellisiin virheisiin siltä osin kuin on kyse määrittelemisestä yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi ja jatkuvaksi rikkomiseksi ja olettamasta kantajan osallistumista koskevasta vastuusta
            Toinen kanneperuste koskee komission väitettyjä virheitä sekä siltä osin kuin on kyse kontaktien määrittelemisestä yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi ja jatkuvaksi rikkomiseksi että siltä osin kuin on kyse kantajan vastuusta tällaisesta rikkomisesta. Ensimmäiseksi komissio ei kantajan mukaan osoittanut oikeudellisesti riittävällä tavalla yhtenä kokonaisuutena pidettävän ja jatkuvan rikkomisen laajuutta. Toiseksi komissio katsoi virheellisesti, että kantaja on vastuussa kontakteista, joihin se ei osallistunut. Kolmanneksi komissio katsoi virheellisesti, että rikkominen jatkui keskeytyksettä ennen 7.11.2013. Neljänneksi komissio katsoi virheellisesti, että kantaja on vastuussa jatkuvasta osallistumisesta yhtenä kokonaisuutena pidettävään ja jatkuvaan rikkomiseen 10.11.2008 jälkeen. Tämän seurauksena komissio oli menettänyt mahdollisuutensa määrätä kantajalle sakkoa. Viidenneksi komissio katsoi virheellisesti, että kantajan osallistuminen yhtenä kokonaisuutena pidettävään ja jatkuvaan rikkomiseen jatkui sen nimenomaisesta vetäytymisestä huolimatta.

            3)

            Kolmas kanneperuste, joka perustuu toimivallan puutteeseen

            4)

            Neljäs kanneperuste, joka perustuu sakon määrän vahvistamisessa tapahtuneeseen ilmeiseen arviointivirheeseen
            Kantaja vetoaa neljännessä kanneperusteessaan siihen, että sakon määrän vahvistamisessa tapahtui ilmeisiä arviointivirheitä. Ensinnäkin komissio loukkasi kantajan mukaan suhteellisuusperiaatetta ja sakkojen määräämistä koskevia omia suuntaviivojaan, kun se käytti sakon laskentaperustana koko ETA:n myyntiä. Toiseksi ja kolmanneksi määritellessään virheellisesti vakavuuden perusteella määräytyvän kertoimen ja lisämaksun komissio loukkasi suhteellisuusperiaatetta, laiminlöi perusteluvelvollisuuttaan ja loukksi ne bis in idem –periaatetta. Neljänneksi komissio loukkasi suhteellisuusperiaatetta, laiminlöi perusteluvelvollisuuttaan ja loukkasi yhdenvertaisuusperiaatetta, koska määrätty sakko ei väitetysti kuvasta kantajan rajallista osallisuutta. Lisäksi komissio loukkasi suhteellisuusperiaatetta ja sakkojen laskennasta annettuja suuntaviivoja, koska se ei ottanut huomioon lieventävänä seikkana kantajan huolimattomuutta ja sen huomattavan rajallista osuutta ja sitä, että se toimi kilpailusääntöjen mukaisesti.

            5)

            Viides kanneperuste, joka perustuu olennaisten menettelymääräysten rikkomiseen
            Kantaja väittää viidennessä kanneperusteessaan, että komissio rikkoi SEUT 263 artiklan mukaisia olennaisia menettelymääräyksiä, koska se ei lähettänyt Nichiconille täydentävää väitetiedoksiantoa ja koska sen asettama määräaika, jonka kuluessa puolustus oli toimitettava, oli liian lyhyt.

      (
         1
      )	Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EUVL 2003, L 1, s. 1).


201808030272049782018/C 294/453892018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180613323322Asia C-389/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgia) on esittänyt 13.6.2018 – Brussels Securities SA v. Belgian valtio
 ---documentbreak--- C2942018FI3220120180613FI0045322332Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgia) on esittänyt 13.6.2018 – Brussels Securities SA v. Belgian valtio
   (Asia C-389/18)2018/C 294/45Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Brussels Securities SA

      Vastaaja: Belgian valtio

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/435/ETY (
         1
      ) (joka on korvattu 18.1.2012 lukien eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 30.11.2011 annetulla neuvoston direktiivin 2011/96/EU (
         2
      )), luettuna yhdessä unionin oikeuden muiden lähteiden kanssa,
   tulkittava siten, että se on esteenä kansallisen viranomaisen sääntelylle, kuten vuoden 1992 tuloverolaille ja vuoden 1992 tuloverolain täytäntöönpanosta annetulle kuninkaan asetukselle, siinä muodossa kuin niitä sovelletaan verovuoden 2011 osalta,
   kun niissä on valittu verovapautusjärjestelmä (pidättyminen kantamasta veroa emoyhtiön tytäryhtiönsä osakkaana saamista osingoista), jonka mukaan ensin tytäryhtiön jakama osinko sisällytetään emoyhtiön veron määräytymisperusteeseen ja tämän jälkeen tästä osingosta 95 prosenttia vähennetään tästä veron määräytymisperusteesta lopullisesti verotettuina tuloina,
   sillä perusteella, että emoyhtiön yhteisöveron laskentaperusteen määrittämiseksi sovelletaan yhdessä tätä lopullisesti verotettujen tulojen vähentämistä koskevaa Belgian järjestelmää sekä

            1)

            sääntöjä, jotka koskevat toista vähennystä, joka muodostaa tässä sääntelyssä säädetyn veroedun (riskipääomavähennys),

            2)

            oikeutta vähentää siirrettävissä olevien aikaisempien tappioiden saldo,

            3)

            oikeutta siirtää seuraaville tilivuosille lopullisesti verotettujen tulojen ylijäämän vähennys, riskipääomavähennys ja siirrettävissä olevien aikaisempien tappioiden saldon vähennys, jos niiden määrä on verovuonna suurempi kuin verotettavan tulon määrä, ja

            4)

            vähennysjärjestystä, jonka mukaan näiden seuraavien verovuosien aikana vähennykseen on ensin käytettävä siirretyt lopullisesti verotetut tulot, tämän jälkeen siirretyt riskipääomavähennykset (jota voidaan siirtää enintään ”seitsemälle seuraavalle verovuodelle”) ja tämän jälkeen siirrettävissä olevien aikaisempien tappioiden saldo, kunnes verotettava voitto on käytetty loppuun,

      mikä pienentää tytäryhtiöltä saatujen osinkojen tai niiden osan verran tappioita, jotka emoyhtiö olisi voinut vähentää, jos osingot olisi vain yksinkertaisesti jätetty sen verovuoden, jonka aikana ne on saatu, voittojen ulkopuolelle (sillä seurauksella, että tämän verovuoden verotettava tulos pienenee ja siirrettävissä olevat verotukselliset tappiot mahdollisesti suurenevat), sen sijaan että nämä osingot ensin sisällytetään voittoihin ja niihin tämän jälkeen sovelletaan verovapautussääntöjä ja verosta vapautettuja määriä siirretään, mikäli voittojen määrä ei ole riittävä,
   eli emoyhtiön siirrettävissä olevien aikaisempien tappioiden saldo pienenee, mikä voi tapahtua sitä verovuotta seuraavina verovuosina, jolta lopullisesti verotetut tulot, riskipääomavähennys ja siirrettävissä olevien aikaisempien tappioiden saldo ylittävät verotettavien voittojen määrän?
   (
         1
      )	EYVL 1990, L 225, s. 6.
   (
         2
      )	EUVL 2011, L 345, s. 8.


201808030062050292018/C 294/0922017CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL201806287822Asia C-2/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 28.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Espanja) – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) v. Jesús Crespo Rey (Ennakkoratkaisupyyntö — Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton välinen sopimus henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta — Siirtotyöläisten sosiaaliturva — Asetus (EY) N:o 883/2004 — Liitteen XI Espanjaa koskevan osan 2 kohta — Vanhuuseläke — Laskutapa — Teoreettinen määrä — Merkityksellinen vakuutusmaksuperuste — Erityissopimus — Vakuutusmaksuperusteen valinta — Kansallinen säännöstö, jolla työntekijä velvoitetaan suorittamaan eläkevakuutusmaksuja vähimmäismaksuperusteiden mukaisesti)
 ---documentbreak--- C2942018FI720120180628FI00097282Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 28.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Espanja) – Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) v. Jesús Crespo Rey
   (Asia C-2/17) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton välinen sopimus henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta — Siirtotyöläisten sosiaaliturva — Asetus (EY) N:o 883/2004 — Liitteen XI Espanjaa koskevan osan 2 kohta — Vanhuuseläke — Laskutapa — Teoreettinen määrä — Merkityksellinen vakuutusmaksuperuste — Erityissopimus — Vakuutusmaksuperusteen valinta — Kansallinen säännöstö, jolla työntekijä velvoitetaan suorittamaan eläkevakuutusmaksuja vähimmäismaksuperusteiden mukaisesti)”2018/C 294/09Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

      Vastapuoli: Jesús Crespo Rey

      Muu osapuoli: Tesorería General de la Seguridad Social

      Tuomiolauselma

   Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton sopimusta henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta, joka allekirjoitettiin 21.6.1999 Luxemburgissa, on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion säännöstölle, jolla velvoitetaan kyseessä olevan jäsenvaltion sosiaaliturvaviranomaisen kanssa erityissopimuksen tehnyt siirtotyöläinen maksamaan eläkevakuutusmaksuja vähimmäismaksuperusteen mukaisesti, jolloin mainitun jäsenvaltion toimivaltainen laitos rinnastaa kyseisen erityissopimuksen piiriin kuuluvan ajanjakson samassa jäsenvaltiossa täyttyneeseen ajanjaksoon, kun se laskee kyseisen työntekijän vanhuuseläkkeen teoreettisen määrän, ja ottaa kyseisessä laskelmassa huomioon ainoastaan mainitun työntekijän kyseisen sopimuksen perusteella suorittamat eläkevakuutusmaksut, vaikka mainittu työntekijä oli suorittanut kyseisessä jäsenvaltiossa eläkevakuutusmaksuja vähimmäisperusteita korkeampien maksuperusteiden mukaisesti ennen kuin hän käytti oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, ja kun otetaan vielä huomioon, että tällaisen sopimuksen tekevällä kotimaahansa jäävällä työntekijällä, joka ei ole käyttänyt oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, on mahdollisuus suorittaa eläkevakuutusmaksuja vähimmäismaksuperusteita korkeampien vakuutusmaksuperusteiden mukaisesti.
   (
         1
      )	EUVL C 104, 3.4.2017.


201808030152050062018/C 294/463972018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180615333421Asia C-397/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Social de Barcelona (Espanja) on esittänyt 15.6.2018 – Ana María Páez Juárez v. Nobel Plastiques Ibérica SA
 ---documentbreak--- C2942018FI3310120180615FI0046331342Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Social de Barcelona (Espanja) on esittänyt 15.6.2018 – Ana María Páez Juárez v. Nobel Plastiques Ibérica SA
   (Asia C-397/18)2018/C 294/46Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de lo Social de Barcelona

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Ana María Páez Juárez

      Vastaaja: Nobel Plastiques Ibérica SA

      Muut osapuolet: Fondo de Garantía Salarial (FOGASA) ja Ministerio Fiscal

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annettua neuvoston direktiiviä 2000/78/EY (
                  1
               ), sellaisena kuin sitä on tulkittu unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä, sovellettaessa pidettävä vammaisina tietyille vaaroille erityisen alttiiksi luokiteltuja työssäkäyviä henkilöitä, kun he henkilökohtaisten ominaisuuksiensa tai tunnetun biologisen tilansa vuoksi ovat erityisen alttiita työstä aiheutuville vaaroille, eivätkä tästä syystä voi hoitaa työtehtäviä tietyissä työskentelypaikoissa, koska tästä saattaisi aiheutua vaaraa heidän omalle terveydelleen tai muille henkilöille?
            Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, esitetään seuraavat kysymykset:

            2)

            Onko päätös työntekijän irtisanomisesta taloudellisista tai tekniikkaan, organisaatioon tai tuotantoon liittyvistä syistä direktiivin 2000/78 2 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua välillistä syrjintää tai välitöntä syrjintää, kun kyseisellä henkilöllä on todettu vamma, koska hän on fyysisten vaivojensa vuoksi luokiteltu erityisen alttiiksi hoitaakseen työtehtäviä joissakin työskentelypaikoissa, ja tämän vuoksi hänelle on vaikeaa saavuttaa sellaisia tuottavuuden tasoja, joilla pystyisi välttymään joutumasta mahdollisesti irtisanottavaksi?

            3)

            Onko päätös työntekijän irtisanomisesta taloudellisista tai tekniikkaan, organisaatioon tai tuotantoon liittyvistä syistä direktiivin 2000/78 2 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua välillistä syrjintää tai välitöntä syrjintää, kun kyseisellä henkilöllä on todettu vamma, koska hänet on todettu fyysisten vaivojensa vuoksi erityisen alttiiksi hoitaakseen työtehtäviä joissakin työskentelypaikoissa, ja päätös tehdään, muiden vaikuttavien perusteiden ohella, kaikkien työskentelypaikkojen tehtävien hoitamista koskevan monialaisuuden perusteella, jossa mukaan luetaan myös työskentelypaikat, joiden tehtäviä vammainen ei voi hoitaa?

            4)

            Onko päätös työntekijän irtisanomisesta taloudellisista tai tekniikkaan, organisaatioon tai tuotantoon liittyvistä syistä direktiivin 2000/78 2 artiklan 2 kohdan b alakohdassa määriteltyä välillistä syrjintää, kun kyseisellä henkilöllä on todettu vamma ja kun hänet on tämän vuoksi todettu fyysisten vaivojensa vuoksi erityisen alttiiksi hoitaakseen työtehtäviä joissakin työskentelypaikoissa, mistä on aiheutunut pitkiä poissaoloja ja sairauslomia ennen irtisanomista[,] ja päätös tehdään, muiden vaikuttavien perusteiden ohella, kyseisen työntekijän poissaolojen perusteella?

      (
         1
      )	EYVL 2000, L 303, s. 16.


201808030762050752018/C 294/643432018TC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180603505011Asia T-343/18: Kanne 3.6.2018 – Tokin Corporation v. komissio
 ---documentbreak--- C2942018FI5010120180603FI0064501501Kanne 3.6.2018 – Tokin Corporation v. komissio
   (Asia T-343/18)2018/C 294/64Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Tokin Corporation (Sendai, Japani) (edustajat: asianajajat C. Thomas, T. Yuen ja M. Perez)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan 21.3.2018 tehdyn komission päätöksen C(2018) 1768 2 artiklan f kohdan siltä osin kuin siinä määrätään TOKIN Corporationille yhteisvastuullisesti NEC Corporationin kanssa 5036000 euron suuruinen sakko

            —

            alentamaan päätöksen 2 artiklan f kohdassa TOKIN Corporationille yhteisvastuullisesti NEC Corporationin kanssa määrätyn sakon määrää

            —

            kumoamaan päätöksen 2 artiklan g kohdan siltä osin kuin siinä määrätään TOKIN Corporationille 8814000 euron suuruinen sakko

            —

            alentamaan päätöksen 2 artiklan g kohdassa TOKIN Corporationille määrätyn sakon määrää

            —

            velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kahteen kanneperusteeseen.

            1.

            Ensimmäisessä kanneperusteessa väitetään, että komissio on rikkonut asetuksen N:o 1/2003 (
                  1
               ) 23 artiklan 3 kohtaa ja jättänyt noudattamatta yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ottaessaan vuodet 2011 ja 2012 viiteajanjaksoksi myynnin arvon määrittämistä varten.

            2.

            Toisessa kanneperusteessa väitetään, että komissio on rikkonut asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohtaa ja jättänyt noudattamatta yksilöllisen vastuun periaatetta soveltaessaan lieventävien seikkojen perusteella myönnettävää alennusta sakkojen perusmäärään sen sijaan, että se olisi alentanut perusmäärän laskemiseksi käytettyä vakavuuskerrointa sen rikkomisaspektin osalta, josta kantajan katsottiin olevan vastuussa.

      (
         1
      )	Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EUVL 2003, L 1, s. 1)


201808030142050442018/C 294/473982018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180615343521Asia C-398/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Espanja) on esittänyt 15.6.2018 – Antonio Bocero Torrico v. Instituto Nacional de la Seguridad Social ja Tesorería General de la Seguridad Social
 ---documentbreak--- C2942018FI3410120180615FI0047341352Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de Galicia (Espanja) on esittänyt 15.6.2018 – Antonio Bocero Torrico v. Instituto Nacional de la Seguridad Social ja Tesorería General de la Seguridad Social
   (Asia C-398/18)2018/C 294/47Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Superior de Justicia de Galicia

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Antonio Bocero Torrico

      Vastapuolet: Instituto Nacional de la Seguridad Social ja Tesorería General de la Seguridad Social

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko SEUT 48 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa asetetaan varhaiseläkkeen myöntämisen edellytykseksi se, että saatavan eläkkeen määrä on suurempi kuin vähimmäiseläkkeen, jota kyseiselle henkilölle olisi mainitun lainsäädännön perusteella maksettava, kun ”saatavalla eläkkeellä” tulkitaan tarkoitettavan ainoastaan toimivaltaisen jäsenvaltion (tässä tapauksessa Espanjan) sosiaaliturvajärjestelmästä maksettavaa tosiasiallista eläkettä ilman, että siihen sisällytettäisiin myös kyseisen henkilön toisen jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmästä maksettavana etuutena saama tosiasiallinen eläke?


201808030402049852018/C 294/10572017CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL201806288811Asia C-57/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 28.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana – Espanja) – Eva Soraya Checa Honrado v. Fondo de Garantía Salarial (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Työntekijöiden suoja työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa — Direktiivi 2008/94/EY — 3 artiklan ensimmäinen kohta — Maksusuoritus, josta palkkaturvajärjestelmä vastaa — Työsuhteen päättymisen yhteydessä maksettava eroraha — Työn suorituspaikan siirto, joka edellyttää työntekijän vaihtavan asuinpaikkaa — Työsopimuksen olennaisen osan muuttaminen — Työntekijä päättää työsopimuksen — Yhdenvertaisuusperiaate ja syrjintäkiellon periaate)
 ---documentbreak--- C2942018FI810120180628FI00108181Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 28.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana – Espanja) – Eva Soraya Checa Honrado v. Fondo de Garantía Salarial
   (Asia C-57/17) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Työntekijöiden suoja työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa — Direktiivi 2008/94/EY — 3 artiklan ensimmäinen kohta — Maksusuoritus, josta palkkaturvajärjestelmä vastaa — Työsuhteen päättymisen yhteydessä maksettava eroraha — Työn suorituspaikan siirto, joka edellyttää työntekijän vaihtavan asuinpaikkaa — Työsopimuksen olennaisen osan muuttaminen — Työntekijä päättää työsopimuksen — Yhdenvertaisuusperiaate ja syrjintäkiellon periaate)”2018/C 294/10Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Eva Soraya Checa Honrado

      Vastapuoli: Fondo de Garantía Salarial

      Tuomiolauselma

   Työntekijöiden suojasta työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/94/EY 3 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että silloin kun kyseessä olevan kansallisen lainsäädännön mukaan tietyt työntekijän pyynnöstä tapahtuneen työsopimuksen päättämisen perusteella maksettavat lakisääteiset korvaukset ja objektiivisiin syihin perustuvien irtisanomisten perusteella maksettavat tietyt senkaltaiset lakisääteiset korvaukset, joihin ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin on viitannut, kuuluvat tässä säännöksessä tarkoitetun ”työsuhteen päättymisen yhteydessä maksettavan erorahan” käsitteen alaan, myös niiden lakisääteisten korvausten on kuuluttava sen alaan, jotka on maksettava työntekijälle sellaisen tämän pyynnöstä tapahtuneen työsopimuksen päättämisen vuoksi, joka johtuu siitä, että työnantaja siirtää työn suorituspaikan muualle ja velvoittaa näin työntekijän vaihtamaan asuinpaikkaa.
   (
         1
      )	EUVL C 121, 18.4.2017.


201808030262049762018/C 294/483992018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180618353511Asia C-399/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka College van Beroep voor het bedrijfsleven (Alankomaat) on esittänyt 18.6.2018 – Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV ja TAQA Piek Gas BV v. Autoriteit Consument en Markt
 ---documentbreak--- C2942018FI3510120180618FI0048351351Ennakkoratkaisupyyntö, jonka College van Beroep voor het bedrijfsleven (Alankomaat) on esittänyt 18.6.2018 – Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV ja TAQA Piek Gas BV v. Autoriteit Consument en Markt
   (Asia C-399/18)2018/C 294/48Oikeudenkäyntikieli: hollanti
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   College van Beroep voor het bedrijfsleven

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Vereniging Gasopslag Nederland, TAQA Onshore BV ja TAQA Piek Gas BV

      Vastaaja: Autoriteit Consument en Markt

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko yhtenäinen kapasiteettitariffi, jossa ei tehdä eroa verkonkäyttäjien tyypin vaan sovitun kapasiteetin mukaan, yhteensopiva maakaasunsiirtoverkkoihin pääsyä koskevista edellytyksistä ja asetuksen (EY) N:o 1775/2005 kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 715/2009 (
         1
      ) (kaasuasetus) 13 artiklan kanssa?
   (
         1
      )	EUVL 2009, L 211, s. 36.


201808030522049962018/C 294/11902017CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL201806279911Asia C-90/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 27.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa) – Portugali) – Turbogás – Produtora Energética SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 2003/96/EY — Energiatuotteiden ja sähkön verotus — 21 artiklan 5 kohdan kolmas alakohta — Yksikkö, joka tuottaa sähköä omaan käyttöönsä — Pienet sähköntuottajat — 14 artiklan 1 kohdan a alakohta — Sähkön tuottamiseen käytettävät energiatuotteet — Verovapautusta koskeva velvollisuus)
 ---documentbreak--- C2942018FI910120180627FI00119191Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 27.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa) – Portugali) – Turbogás – Produtora Energética SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Asia C-90/17) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 2003/96/EY — Energiatuotteiden ja sähkön verotus — 21 artiklan 5 kohdan kolmas alakohta — Yksikkö, joka tuottaa sähköä omaan käyttöönsä — Pienet sähköntuottajat — 14 artiklan 1 kohdan a alakohta — Sähkön tuottamiseen käytettävät energiatuotteet — Verovapautusta koskeva velvollisuus)”2018/C 294/11Oikeudenkäyntikieli: portugali
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa)

      Pääasian asianosaiset

      Hakija: Turbogás – Produtora Energética SA

      Vatapuoli: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Tuomiolauselma

   Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY 21 artiklan 5 kohdan kolmatta alakohtaa ja 14 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaista yksikköä, joka tuottaa sähköä omaan käyttöönsä, on sen koosta ja sen pääasiallisesta liiketoiminnasta riippumatta pidettävä ensin mainitussa säännöksessä tarkoitettuna jakelijana, jonka sähkönkulutus sähköntuotannossa kuuluu kuitenkin mainitun 14 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyn pakollisen verovapautuksen soveltamisalaan.
   (
         1
      )	EUVL C 144, 8.5.2017.


title: Asia C-410/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal administratif (Luxemburg) on esittänyt 22.6.2018 – Nicolas Aubriet v. Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche

text:
               27.8.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/19

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal administratif (Luxemburg) on esittänyt 22.6.2018 – Nicolas Aubriet v. Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche
      (Asia C-410/18)
      (2018/C 301/26)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunal administratif

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Nicolas Aubriet

         Vastaaja: Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko korkeakouluopintoihin tarkoitetusta valtion taloudellisesta tuesta 24.7.2014 annetun muutetun lain 3 §:n 5 momentin b kohdassa Luxemburgin suurherttuakunnan ulkopuolella asuville opiskelijoille asetettu edellytys, jossa jätetään huomioimatta kaikki muut liitynnän perusteet ja jonka mukaan kyseisten opiskelijoiden on oltava sellaisten työntekijöiden lapsia, jotka ovat työskennelleet palkattuina työntekijöinä tai itsenäisinä ammatinharjoittajina Luxemburgissa vähintään viiden vuoden ajan seitsemän vuoden viitekaudella taloudellisen tuen hakemisajankohtana, tarpeen Luxemburgin lainsäätäjän edistämän tavoitteen saavuttamiseksi, kun tavoitteena on lisätä korkeakoulututkinnon suorittaneiden osuutta?


title: Asia T-104/18 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 10.7.2018 – Fundación Tecnalia Research & Innovation v. REA (Väliaikainen oikeussuoja — Seitsemännen tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelman (2007 – 2013) yhteydessä tehty avustussopimus — Maksettujen summien periminen takaisin — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Kiireellisyysedellytys ei täyty)

text:
               27.8.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/38

      Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 10.7.2018 – Fundación Tecnalia Research & Innovation v. REA
      (Asia T-104/18 R)
      ((Väliaikainen oikeussuoja - Seitsemännen tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelman (2007 – 2013) yhteydessä tehty avustussopimus - Maksettujen summien periminen takaisin - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Kiireellisyysedellytys ei täyty))
      (2018/C 301/50)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset

         Kantaja: Fundación Tecnalia Research & Innovation (San Sebastián, Espanja) (edustajat: asianajajat P. Palacios Pesquera ja M. Rius Coma)

         Vastaaja: Tutkimuksen toimeenpanovirasto (REA) (asiamiehet: S. Payan-Lagrou ja V. Canetti, avustajanaan asianajaja J. Rivas Andrés)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 278 ja SEU 279 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee sellaisen REA:n tekemän päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä, jolla vaaditaan palauttamaan kokonaisuudessaan Food-Watch -hankkeeseen myönnetty avustus.

         Määräysosa

                  1)

                  Välitoimihakemus hylätään.

                  2)

                  Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia T-16/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.7.2018 – APF v. parlamentti (Toimielimiä koskeva oikeus — Euroopan parlamentti — Päätös tuen myöntämisestä poliittiselle puolueelle — Ennakkomaksun määrän vahvistaminen 33 prosenttiin myönnetyn tuen enimmäismäärästä — Velvollisuus toimittaa ennakkomaksua koskeva pankkitakaus — Varainhoitoasetus — Varainhoitoasetuksen soveltamissäännöt — Euroopan tason poliittisia puolueita ja niiden rahoitusta koskevista säännöistä annettu asetus (EY) N:o 2004/2003 — Oikeasuhteisuus — Harkintavallan väärinkäyttö)

text:
               27.8.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/29

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.7.2018 – APF v. parlamentti
      (Asia T-16/17) (1)

      ((Toimielimiä koskeva oikeus - Euroopan parlamentti - Päätös tuen myöntämisestä poliittiselle puolueelle - Ennakkomaksun määrän vahvistaminen 33 prosenttiin myönnetyn tuen enimmäismäärästä - Velvollisuus toimittaa ennakkomaksua koskeva pankkitakaus - Varainhoitoasetus - Varainhoitoasetuksen soveltamissäännöt - Euroopan tason poliittisia puolueita ja niiden rahoitusta koskevista säännöistä annettu asetus (EY) N:o 2004/2003 - Oikeasuhteisuus - Harkintavallan väärinkäyttö))
      (2018/C 301/37)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Alliance for Peace and Freedom (APF) (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja P. Richter)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: N. Görlitz, C. Burgos ja S. Alves)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee tuen myöntämisestä kantajalle 12.12.2016 tehdyn Euroopan parlamentin päätöksen FINS-2017-15 osittaista kumoamista siltä osin kuin kyseisessä päätöksessä ennakkomaksun määrä rajataan 33 prosenttiin tuen enimmäismäärästä ja tuen maksaminen edellyttää pankkitakauksen toimittamista.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Alliance for Peace and Freedom (APF) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 63, 27.2.2017.


title: Asia C-390/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 5.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Szombathelyi Törvényszék – Unkari) – Rikosasia, jossa vastaajana on Dániel Bertold Lada (Ennakkoratkaisupyyntö — Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa — Puitepäätös 2008/675/YOS — Toisessa jäsenvaltiossa aiemmin annetun tuomion huomioon ottaminen uudessa rikosoikeudenkäynnissä — Toisessa jäsenvaltiossa aiemmin annetun rikostuomion tunnustamista koskeva erityismenettely — Aikaisemman päätöksen tarkistaminen ja oikeudellinen uudelleen määrittäminen — Vastavuoroisen tunnustamisen periaate — SEUT 82 artiklan 1 kohta)

text:
               27.8.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/2

      Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 5.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Szombathelyi Törvényszék – Unkari) – Rikosasia, jossa vastaajana on Dániel Bertold Lada
      (Asia C-390/16) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Puitepäätös 2008/675/YOS - Toisessa jäsenvaltiossa aiemmin annetun tuomion huomioon ottaminen uudessa rikosoikeudenkäynnissä - Toisessa jäsenvaltiossa aiemmin annetun rikostuomion tunnustamista koskeva erityismenettely - Aikaisemman päätöksen tarkistaminen ja oikeudellinen uudelleen määrittäminen - Vastavuoroisen tunnustamisen periaate - SEUT 82 artiklan 1 kohta))
      (2018/C 301/02)
      Oikeudenkäyntikieli: unkari

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Szombathelyi Törvényszék

         Pääasian asianosainen

      Dániel Bertold Lada

         Tuomiolauselma

      Euroopan unionin jäsenvaltioissa annettujen tuomioiden huomioon ottamisesta uudessa rikosprosessissa 24.7.2008 tehtyä neuvoston puitepäätöstä 2008/675/YOS, kun sitä luetaan SEUT 82 artiklan valossa, on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jossakin toisessa jäsenvaltiossa kyseisen henkilön osalta eri tosiseikkojen johdosta aiemmin annetun lainvoimaisen tuomion huomioon ottaminen jäsenvaltiossa kyseistä henkilöä koskevan uuden rikosprosessin yhteydessä edellyttää pääasiassa kyseessä olevan kaltaista ennalta tunnustamista koskevaa erityismenettelyä viimeksi mainitun jäsenvaltion tuomioistuimissa.

         (1)  EUVL C 350, 26.9.2016.


title: Asia C-24/18: Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 31.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság – Unkari) – István Bán v. KP 2000 kft. ja Edit Kovács (Ennakkoratkaisupyyntö — Perusvapaudet — SEUT 49 ja SEUT 63 artikla — Täysin jäsenvaltion sisäinen tilanne — Riittävien tietojen puuttuminen pääasiaan liittyvistä tosiasioista ja oikeudellisista seikoista — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artiklan 2 kohta ja 94 artikla — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               27.8.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/11

      Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 31.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság – Unkari) – István Bán v. KP 2000 kft. ja Edit Kovács
      (Asia C-24/18) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Perusvapaudet - SEUT 49 ja SEUT 63 artikla - Täysin jäsenvaltion sisäinen tilanne - Riittävien tietojen puuttuminen pääasiaan liittyvistä tosiasioista ja oikeudellisista seikoista - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 53 artiklan 2 kohta ja 94 artikla - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen))
      (2018/C 301/14)
      Oikeudenkäyntikieli: unkari

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Budapesti II. és III. Kerületi Bíróság

         Asianosaiset

         Kantaja: István Bán

         Vastaajat: KP 2000 kft. ja Edit Kovács

         Määräysosa

      Budapesti II. és III. Kerületi Bíróságin (Budapestin II ja III kaupunginosan alioikeus Unkari) 12.12.2017 tekemällään päätöksellä esittämän ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat selvästi.

         (1)  EUVL C 221, 25.6.2018.


title: Asia T-406/18: Kanne 3.7.2018 – de Volksbank v. SRB

text:
               3.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/14

      Kanne 3.7.2018 – de Volksbank v. SRB
      (Asia T-406/18)
      (2018/C 311/15)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: de Volksbank NV (Utrecht, Alankomaat) (edustajat: asianajajat M. van Loopik, A. Kleinhout, A. ter Haar ja T. Waterbolk)

         Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 12.4.2018 päivätyn päätöksen yhteiselle kriisinratkaisurahastolle vuodelle 2018 etukäteen suoritettavien rahoitusosuuksien laskennasta (SRB/ES/SRF/2018/3),

                  —

                  toissijaisesti kumoamaan edellä mainitun riidanalaisen päätöksen ja toteamaan SEUT 277 artiklan mukaisesti, ettei komission delegoitua asetusta 2015/63 (1) (delegoitu asetus) voida soveltaa osittain tai kokonaan, ja

                  —

                  joka tapauksessa velvoittamaan SRB:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

                  1.

                  Ensimmäisen kanneperusteen mukaan direktiivin 2014/59/EU (2) 103 artiklan 2 kohtaa, asetuksen 806/2014 (3) 70 artiklan 2 kohtaa ja delegoidun asetuksen 4 artiklan 1 kohtaa on rikottu käyttämällä vertailukelvottomia tietoja kantajan nettovelkoja määritettäessä.

                              —

                              Direktiivin 2014/59/EU 103 artiklan 2 kohdan ja asetuksen 806/2014 70 artiklan 2 kohdan sanamuodosta ja tavoitteista seuraa, että SRB:n on käytettävä saman ajankohdan tai ajanjakson tietoja laskiessaan nettovelkoja kyseisten säännösten mukaisesti.

                              —

                              Delegoidun asetuksen 4 artiklan 1 kohdan sanamuodosta ja tavoitteista seuraa, direktiivin 2014/59/EU ja asetuksen 806/2014 valossa, että SRB:n on käytettävä vertailukelpoisia tietoja sen varmistamiseksi, että rahoitusosuus lasketaan oikeudenmukaisesti pankin riskiprofiilin perusteella.

                  2.

                  Toisen kanneperusteen, joka on toissijainen ensimmäiseen kanneperusteeseen nähden, mukaan direktiivin 2014/59/EU 103 artiklan 2 ja 7 kohtaa sekä SEUT 290 artiklaa on rikottu, koska delegoidussa asetuksessa, siten kuin SRB on soveltanut sitä riidanalaisessa päätöksessä, ylitetään Euroopan komission valtuutus, minkä johdosta delegoitua asetusta ei SEUT 277 artiklan nojalla voida soveltaa.

                              —

                              Delegoidulla asetuksella täydennetään direktiivin 2014/59/EU keskeisiä osia, mikä on vastoin SEUT 290 artiklaa.

                              —

                              Delegoitu asetus on ristiriidassa direktiivin 2014/59/EU sanamuodon ja tavoitteiden kanssa, jos delegoidun asetuksen 4 artiklan 1 ja 2 kohtaa sekä 16 artiklan 2 kohtaa voidaan ainoastaan tulkita siten, että SRB:n on käytettävä vertailukelvottomia tietoja.

                              —

                              Delegoidussa asetuksessa ylitetään direktiivin 2014/59/EU 103 artiklan 7 kohdassa säädetyn valtuutuksen sisältö siltä osin kuin delegoidussa asetuksessa asetetaan sääntöjä vuotuisen perusrahoitusosuuden laskennalle.

                  3.

                  Kolmas kanneperuste, jonka mukaan suhteellisuusperiaatetta on loukattu, koska kantajan suojattuja talletuksia ei otettu asianmukaisesti huomioon.

                              —

                              SRB:n laskentamenetelmä ei sovellu direktiivin 2014/59/EU, asetuksen 806/2014 ja delegoidun asetuksen tavoitteiden saavuttamiseen.

                              —

                              SRB:n laskentamenetelmällä ylitetään myös se, mikä on tarpeen lainsäädännön tavoitteiden saavuttamiseksi.

                  4.

                  Neljäs kanneperuste, jonka mukaan oikeusvarmuuden periaatetta on loukattu, koska kantajan suojattuja talletuksia ei otettu asianmukaisesti huomioon.

                              —

                              Kantaja ei voinut ennakoida SRB:n tulkintaa delegoidusta asetuksesta.

                  5.

                  Viides kanneperuste, jonka mukaan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu, koska kantajan suojattuja talletuksia ei otettu asianmukaisesti huomioon.

                              —

                              Kantajan on maksettava huomattavasti suurempi rahoitusosuus yhteiselle kriisinratkaisurahastolle kuin muiden pankkien, jotka ovat saman- tai vastaavankokoisia tai joilla on sama tai vastaava riskiprofiili.

         (1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/59/EU täydentämisestä kriisinratkaisun rahoitusjärjestelyihin etukäteen suoritettavien rahoitusosuuksien osalta 21.10.2014 annettu komission delegoitu asetus (EU) 2015/63 (EUVL 2015, L 11, s. 44).

         (2)  Luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten elvytys- ja kriisinratkaisukehyksestä sekä neuvoston direktiivin 82/891/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 2001/24/EY, 2002/47/EY, 2004/25/EY, 2005/56/EY, 2007/36/EY, 2011/35/EU, 2012/30/EU ja 2013/36/EU ja asetusten (EU) N:o 1093/2010 ja (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta 15.5.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/59/EU (EUVL 2014, L 173, s. 190).

         (3)  Yhdenmukaisten sääntöjen ja yhdenmukaisen menettelyn vahvistamisesta luottolaitosten ja tiettyjen sijoituspalveluyritysten kriisinratkaisua varten yhteisen kriisinratkaisumekanismin ja yhteisen kriisinratkaisurahaston puitteissa sekä asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta 15.7.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 806/2014 (EUVL 2014, L 225, s. 1).


title: Asia C-526/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Förvaltningsrätten i Göteborg, migrationsdomstolen (Ruotsi) on esittänyt 13.8.2018 – AA v. Migrationsverket

text:
               22.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/16

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Förvaltningsrätten i Göteborg, migrationsdomstolen (Ruotsi) on esittänyt 13.8.2018 – AA v. Migrationsverket
      (Asia C-526/18)
      (2018/C 381/17)
      Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Förvaltningsrätten i Göteborg, migrationsdomstolen

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: AA

         Vastapuoli: Migrationsverket

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Ovatko Schengenin yleissopimuksen määräykset tai Schengenin rajasäännöstö esteenä väliaikaisista rajoituksista mahdollisuuteen saada oleskelupa Ruotsissa annetun lain (2016:752) 16 f §:n kaltaisille kansallisille säännöksille, joiden mukaan jäsenvaltiossa oleskelevalle kolmannen maan kansalaiselle voidaan myöntää oleskelulupa lukio-opintoja varten, vaikka hänen henkilöllisyytensä on epäselvä tai hän ei voi tehdä ilmoitettua henkilöllisyyttään todennäköiseksi?

                  2)

                  Jos Schengenin säännöstön katsotaan tällaisessa tilanteessa sisältävän selvitettyä tai todennäköistä henkilöllisyyttä koskevan vaatimuksen, voidaanko palauttamisdirektiivin (1) säännöksiä tai muita unionin oikeuden säännöksiä tulkita siten, että niissä sallitaan poikkeuksia mainituista henkilöllisyyttä koskevista vaatimuksista?

         (1)  Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/115/EY (EUVL 2008, L 348, s. 98).


title: Asia T-494/18: Kanne 17.8.2018 – PO v. EUH

text:
               22.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/29

      Kanne 17.8.2018 – PO v. EUH
      (Asia T-494/18)
      (2018/C 381/34)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: PO (edustaja: asianajaja N. de Montigny)

         Vastaaja: Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH)

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  vahvistamaan

                              —

                              17.10.2017 päivätyn palkkalaskelman, jonka EUH:n henkilöstöosasto lähetti hänelle mainittuna päivänä sähköpostilla

                              —

                              16.1.2018 päivätyn sähköpostin, jonka EUH:n henkilöstöosasto toimitti hänelle ja jossa vahvistetaan, ettei henkilöstösääntöjen mukaisen raja-arvon ylittämiselle hänen poikansa tai tyttärensä osalta ole laillista perustaa

                              —

                              sikäli kuin se on tarpeen päätöksen, jolla hylättiin kantajan 17.1.2018 tekemä valitus, joka annettiin hänelle tiedoksi 17.5.2018

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste perustuu lainvastaisuusväitteeseen sillä perusteella, että riidanalainen päätös sekä sen perustana olevat 15.4.2016 ja 22.9.2016 päivätyt muistiot ja suuntaviivat ovat henkilöstösääntöjen ja niiden liitteen X vastaisia.

                  2)

                  Toinen kanneperuste perustuu käsiteltävässä asiassa riitautetun yksittäisen päätöksen lainvastaisuuteen seuraavista syistä:

                              —

                              asiassa on loukattu ennalta varautumisen, luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteita sekä hyvän hallinnon periaatetta ja saavutettuja oikeuksia

                              —

                              asiassa on loukattu oikeutta perhe-elämään ja koulutukseen

                              —

                              asiassa on loukattu yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteita

                              —

                              asiassa ei ole tehty intressivertailua eikä kunnioitettu toteutetun toimenpiteen oikeasuhtaisuutta koskevaa periaatetta.


title: Asia C-549/18: Kanne 27.8.2018 – Euroopan komissio v. Romania

text:
               22.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/17

      Kanne 27.8.2018 – Euroopan komissio v. Romania
      (Asia C-549/18)
      (2018/C 381/18)
      Oikeudenkäyntikieli: romania

         Asianosaiset

         Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: T. Scharf, G. von Rintelen, L. Radu Bouyon)

         Vastaaja: Romania

         Vaatimukset

                  —

                  todettava, että Romania ei ole noudattanut rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 648/2012 muuttamisesta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY ja komission direktiivin 2006/70/EY kumoamisesta 20.5.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2015/849/EU (1) 67 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä 26.6.2017 mennessä tai se ei ole ainakaan toimittanut kyseisiä säännöksiä komissiolle

                  —

                  Romania on velvoitettava SEUT 260 artiklan 3 kohdan määräysten nojalla maksamaan direktiivin 2015/849/EU saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä toteutetuista toimenpiteistä ilmoittamisen laiminlyönnin vuoksi uhkasakkoa 21 974,40 euroa jokaiselta päivältä, jonka laiminlyönti jatkuu tässä asiassa annettavan tuomion julistamispäivästä lähtien

                  —

                  Romania on velvoitettava SEUT 260 artiklan 3 kohdan nojalla maksamaan kiinteämääräinen hyvitys, jonka määrä on 6 016,80 euroa päivältä kerrottuna niiden päivien lukumäärällä, jotka sisältyvät ajanjaksoon, joka on alkanut kyseessä olevan direktiivin saattamista osaksi kansallista oikeusjärjestystä koskeneen määräajan päättymispäivää seuranneena päivänä ja jatkuu siihen päivään asti, jona Romania täyttää velvoitteensa, tai, jollei velvoitteita täytetä, unionin tuomioistuimen tuomion julistamispäivään asti, kuitenkin siten, että kiinteämääräisen hyvityksen määrä on vähintään 1 887 000 euroa

                  —

                  Romania on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

                  1.

                  Direktiivin 2015/849/EU 67 artiklan mukaan jäsenvaltioiden oli saatettava direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 26.6.2017 mennessä. Koska Romania ei ole ilmoittanut niiden saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä toteutetuista toimenpiteistä, komissio on päättänyt saattaa asian unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi.

                  2.

                  Kanteessaan komissio vaatii unionin tuomioistuinta velvoittamaan Romanian maksamaan kiinteämääräisen hyvityksen ja uhkasakkoa SEUT 260 artiklan 3 kohdan nojalla.

         (1)  EUVL 2015, L 141, s. 73.


title: Asia T-55/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.9.2018 – Healy v. komissio (Henkilöstö — Sopimussuhteiset toimihenkilöt — Palvelukseen ottaminen — Sisäinen kilpailu — Varallaololuettelon muodostaminen hallintoavustajien palvelukseen ottamiseksi — Virkaikää komissiossa koskeva hyväksymisedellytys — Kilpailun kokeisiin osallistumisen epääminen)

text:
               22.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/22

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.9.2018 – Healy v. komissio
      (Asia T-55/17) (1)

      ((Henkilöstö - Sopimussuhteiset toimihenkilöt - Palvelukseen ottaminen - Sisäinen kilpailu - Varallaololuettelon muodostaminen hallintoavustajien palvelukseen ottamiseksi - Virkaikää komissiossa koskeva hyväksymisedellytys - Kilpailun kokeisiin osallistumisen epääminen))
      (2018/C 381/25)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: John Morrison Healy (Celbridge, Irlanti) (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Berscheid ja L. Radu Bouyon)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus kumota sisäisen kilpailun COM/02/AST/16 (AST 2) valintalautakunnan päätös, jolla kantajan hakemus hylättiin.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  John Morrison Healy velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 112, 10.4.2017.


title: Asia T-521/18: Kanne 29.8.2018 – BGC Partners v. EUIPO – Bankgirocentralen BGC (BGC BROKERAGE)

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/34

      Kanne 29.8.2018 – BGC Partners v. EUIPO – Bankgirocentralen BGC (BGC BROKERAGE)
      (Asia T-521/18)
      (2018/C 392/42)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: BGC Partners LP (New York, New York, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja P. Walsh)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Bankgirocentralen BGC AB (Tukholma, Ruotsi)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki BGC BROKERAGE – EU-tavaramerkki nro 3 812 195

         EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 7.6.2018 asiassa R 2186/2014-5 tekemä päätös.

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin valituslautakunta katsoi, että rekisteröinti oli julistettava mitättömäksi luokkaan 36 kuuluvien ”rahoitusasioiden”, ”raha-asioiden”, ”pankkitoiminnan”, ”rahoituspalveluiden” ja ”pankkien selvittelytoimistojen” osalta

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n ja väliintulijan korvaamaan kantajalle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut

                  —

                  muuttaa riidanalaista päätöstä oikeudenkäyntikulujen osalta ja velvoittaa unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaisesti väliintulijan korvaamaan valituslautakunnassa käydystä menettelystä ja väitemenettelystä aiheutuneet kulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Valituslautakunta katsoi virheellisesti, että todisteet käytöstä olivat riittävät tavaramerkin tosiasiallisen käytön osoittamiseksi

                  —

                  Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-732/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2018 – Sberbank of Russia v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet — Kantajan nimen kirjaaminen sellaisten yhteisöjen luetteloon ja pysyttäminen sellaisten yhteisöjen luettelossa, joihin rajoittavia toimenpiteitä sovelletaan — Arviointivirhe — Perusteluvelvollisuus — Puolustautumisoikeudet — Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan — Omistusoikeus — Oikeus harjoittaa taloudellista toimintaa)

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/14

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2018 – Sberbank of Russia v. neuvosto
      (Asia T-732/14) (1)

      ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet - Kantajan nimen kirjaaminen sellaisten yhteisöjen luetteloon ja pysyttäminen sellaisten yhteisöjen luettelossa, joihin rajoittavia toimenpiteitä sovelletaan - Arviointivirhe - Perusteluvelvollisuus - Puolustautumisoikeudet - Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan - Omistusoikeus - Oikeus harjoittaa taloudellista toimintaa))
      (2018/C 392/17)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Sberbank of Russia OAO (Moskova, Venäjä) (edustajat: D. Rose, QC, M. Lester, QC, solicitor J.-A. Fearns ja solicitor P. Crowther)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: S. Boelaert ja J.-P. Hix)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Gauci, L. Havas ja T. Scharf)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus ensinnäkin rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta 31.7.2014 annetun neuvoston päätöksen 2014/512/YUTP (EUVL 2014, L 229, s. 13), sellaisena kuin se on muutettuna 8.9.2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/659/YUTP (EUVL 2014, L 271, s. 54), 22.6.2015 annetulla neuvoston päätöksellä (YUTP) 2015/971 (EUVL 2015, L 157, s. 50), 21.12.2015 annetulla neuvoston päätöksellä (YUTP) (EUVL 2015, L 334, s. 22), 1.7.2016 annetulla neuvoston päätöksellä (YUTP) 2016/1071 (EUVL 2016, L 178, s. 21), 19.12.2016 annetulla neuvoston päätöksellä (YUTP) 2016/2315 (EUVL 2016, L 345, s. 65) ja 28.6.2017 annetulla neuvoston päätöksellä (YUTP) 2017/1148 (EUVL 2017, L 166, s. 35), ja toiseksi rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta 31.7.2014 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 833/2014 (EUVL 2014, L 229, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 8.9.2014 annetulla neuvoston asetuksella (EU) N:o 960/2014 (EUVL 2014, L 271, s. 3), kumoamisesta siltä osin kuin kyseiset säädökset koskevat kantajaa.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Sberbank of Russia OAO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvostolle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 16, 19.1.2015.


title: Asia T-522/18: Kanne 28.8.2018 – BGC Partners v. EUIPO – Bankgirocentralen BGC (AUREL BGC)

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/35

      Kanne 28.8.2018 – BGC Partners v. EUIPO – Bankgirocentralen BGC (AUREL BGC)
      (Asia T-522/18)
      (2018/C 392/43)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: BGC Partners LP (New York, New York, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja P. Walsh)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Bankgirocentralen BGC AB (Tukholma, Ruotsi)

         Menettely EUIPO:ssa

         Hakija: Kantaja

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus sanamerkin AUREL BGC rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 11 092 707

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 7.6.2018 asiassa R 2194/2014-5 tekemä päätös.

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin valituslautakunta katsoi, että hakemus oli hylättävä luokkiin 35 ja 36 kuuluvien tiettyjen palveluiden osalta

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n ja väliintulijan korvaamaan kantajalle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut

                  —

                  muuttaa riidanalaista päätöstä oikeudenkäyntikulujen osalta ja velvoittaa unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan mukaisesti väliintulijan korvaamaan valituslautakunnassa käydystä menettelystä ja väitemenettelystä aiheutuneet kulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Valituslautakunta katsoi virheellisesti, että todisteet käytöstä olivat riittävät tavaramerkin tosiasiallisen käytön osoittamiseksi

                  —

                  Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-734/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2018 – VTB Bank v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet — Kantajan nimen kirjaaminen sellaisten yhteisöjen luetteloon ja pysyttäminen sellaisten yhteisöjen luettelossa, joihin rajoittavia toimenpiteitä sovelletaan — Ilmeinen arviointivirhe — Perusteluvelvollisuus — Puolustautumisoikeudet — Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan — Omistusoikeus — Oikeus harjoittaa taloudellista toimintaa)

text:
               29.10.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/15

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2018 – VTB Bank v. neuvosto
      (Asia T-734/14) (1)

      ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta toteutetut rajoittavat toimenpiteet - Kantajan nimen kirjaaminen sellaisten yhteisöjen luetteloon ja pysyttäminen sellaisten yhteisöjen luettelossa, joihin rajoittavia toimenpiteitä sovelletaan - Ilmeinen arviointivirhe - Perusteluvelvollisuus - Puolustautumisoikeudet - Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan - Omistusoikeus - Oikeus harjoittaa taloudellista toimintaa))
      (2018/C 392/18)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: VTB Bank PAO, aiemmin VTB Bank OAO (Pietari, Venäjä) (edustajat: asianajaja J. Ruiz Calzado, solicitor C. Claypoole ja M. Lester, QC)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: J.-P. Hix ja S. Boelaert)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Havas, T. Scharf ja D. Gauci)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan ensinnäkin rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta 31.7.2014 annettu neuvoston päätös 2014/512/YUTP (EUVL 2014, L 229, s. 13), sellaisena kuin se on muutettuna 8.9.2014 annetulla neuvoston päätöksellä 2014/659/YUTP (EUVL 2014, L 271, s. 54), ja toiseksi rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan tilannetta epävakauttavien Venäjän toimien johdosta 31.7.2014 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 833/2014 (EUVL 2014, L 229, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 8.9.2014 annetulla neuvoston asetuksella (EU) no 960/2014, kantajaa koskevilta osiltaan.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  VTB Bank PAO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvostolle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 16, 19.1.2015.


title: Asia T-618/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 24.9.2018 – Activa Minoristas del Popular v. EKP ja SRB (Kumoamiskanne — Talous- ja rahapolitiikka — Banco Popular Españoliin kohdistuvan kriisinratkaisumääräyksen hyväksyminen — Kumoamiskanne — Riidanalaisen toimen hyväksymisen jälkeen perustettu yritys — Toimi ei koske kantajaa suoraan — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/70

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 24.9.2018 – Activa Minoristas del Popular v. EKP ja SRB
      (Asia T-618/17) (1)

      (Kumoamiskanne - Talous- ja rahapolitiikka - Banco Popular Españoliin kohdistuvan kriisinratkaisumääräyksen hyväksyminen - Kumoamiskanne - Riidanalaisen toimen hyväksymisen jälkeen perustettu yritys - Toimi ei koske kantajaa suoraan - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)
      (2018/C 427/93)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset

         Kantaja: Activa Minoristas del Popular Asociación para la tutela de los inversores minoristas afectados por la resolución, supervisión y gestión del Banco Popular (Madrid, Espanja) (edustaja: asianajaja C. Arredondo Díaz)

         Vastaajat: Euroopan keskuspankki (asiamiehet: R. Ugena Torrejon ja A. Lefterov) ja yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB) (asiamiehet: aluksi B. Meyring, S. Schelo, F. Málaga Diéguez, F. Fernández de Trocóniz Robles, T. Klupsch, M. Bettermann, L. Baudenbacher ja S. Ianc, sitten B. Meyring, S. Schelo, F. Málaga Diéguez, F. Fernández de Trocóniz Robles, T. Klupsch, M. Bettermann, S. Ianc ja M. Rickert)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan 7.6.2018 tehty SRB:n päätös SRB/EES/2017/08, joka liittyy Banco Popular Español, SA:ta vastaan annettuun kriisinratkaisumääräykseen.

         Määräysosa

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Lausunnon antaminen Banco Santander SA:n, Banco Popular Español SA:n, Espanjan kuningaskunnan, Euroopan komission ja Chavela Inmuebles SL:n väliintulohakemuksista raukeaa.

                  3)

                  Activa Minoristas del Popular Asociación para la tutela de los inversores minoristas afectados por la resolución, supervisión y gestión del Banco Popular velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, lukuun ottamatta väliintulohakemuksista aiheutuneita kuluja.

                  4)

                  Banco Santander SA, Banco Popular Español SA, Espanjan kuningaskunta, Euroopan komissio ja Chavela Inmuebles SL vastaavat omista väliintulohakemuksista aiheutuneista kuluistaan.

         (1)  EUVL C 13, 15.1.2018.


title: Asia T-387/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.10.2018 – Terna v. komissio (Taloudellinen tuki — Euroopan laajuisia energiaverkkoja koskevat yleisen edun mukaiset hankkeet — Taloudellisen tuen lopullisen määrän määrittäminen — Tilintarkastusraportti, jossa todetaan sääntöjenvastaisuudet — Ei-tukikelpoiset kustannukset — Perusteluvelvollisuus — Luottamuksensuoja — Oikeasuhteisuus)

text:
               3.12.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 436/36

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.10.2018 – Terna v. komissio
      (Asia T-387/16) (1)

      ((Taloudellinen tuki - Euroopan laajuisia energiaverkkoja koskevat yleisen edun mukaiset hankkeet - Taloudellisen tuen lopullisen määrän määrittäminen - Tilintarkastusraportti, jossa todetaan sääntöjenvastaisuudet - Ei-tukikelpoiset kustannukset - Perusteluvelvollisuus - Luottamuksensuoja - Oikeasuhteisuus))
      (2018/C 436/49)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: Terna – Rete elettrica nazionale SpA (Rooma, Italia) (edustajat: asianajajat A. Police, L. Di Via, F. Degni, F. Covone ja D. Carria)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: O. Beynet, L. Di Paolo, MM. A. Tokár ja G. Gattinara)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota 6.7.2015 sekä 23.5. ja 14.6.2016 päivätyt komission kirjeet, jotka liittyvät Euroopan laajuisia energiaverkkoja koskevien yleisen edun mukaisten hankkeiden (hankkeet nro 209-E255/09-ENER/09/TEN-E-S 12.564583 ja nro 2007-E221/07/2007-TREN/07/TEN-E-S 07.91403) yhteydessä aiheutuneisiin tiettyihin kustannuksiin Euroopan komission myönnettyä kantajalle taloudellista tukea

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Terna – Rete elettrica nazionale SpA vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 326, 5.9.2016.


title: Asia T-788/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.10.2018 – Szabados v. EUIPO – Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (MicroSepar) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin MicroSepar rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi EU-kuviomerkki SeparSolidaria — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               3.12.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 436/49

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.10.2018 – Szabados v. EUIPO – Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (MicroSepar)
      (Asia T-788/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin MicroSepar rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisempi EU-kuviomerkki SeparSolidaria - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
      (2018/C 436/69)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Andreas Szabados (Grünwald, Saksa) (edustaja: asianajaja S. Wobst)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: D. Hanf ja D. Walicka)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica (Separ) (Barcelona, Espanja)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 21.9.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 2420/2016-1), joka koskee osapuolten Andreas Szabados ja Sociedad Española de Neumología y Cirugía Torácica välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Andreas Szabados velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 32, 29.1.2018.


title: Asia T-518/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.12.2018 – Carreras Sequeros ym. v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet ja sopimussuhteiset toimihenkilöt — Henkilöstösääntöjen uudistus 1.1.2014 — Henkilöstösääntöjen liitteessä X oleva 6 artikla — Kolmannessa maassa työskenteleviin virkamiehiin sovellettavat vuosilomaa koskevat uudet säännöt — Lainvastaisuusväite — Vuosiloman tarkoitus)

text:
               4.2.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/23

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.12.2018 – Carreras Sequeros ym. v. komissio
      (Asia T-518/16) (1)

      ((Henkilöstö - Virkamiehet ja sopimussuhteiset toimihenkilöt - Henkilöstösääntöjen uudistus 1.1.2014 - Henkilöstösääntöjen liitteessä X oleva 6 artikla - Kolmannessa maassa työskenteleviin virkamiehiin sovellettavat vuosilomaa koskevat uudet säännöt - Lainvastaisuusväite - Vuosiloman tarkoitus))
      (2019/C 44/28)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantajat: Francisco Carreras Sequeros (Addis-Abeba, Etiopia) ja viisi muuta kantajaa, joiden nimet luetellaan tuomion liitteessä (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi J. Currall ja G. Gattinara, sitten G. Gattinara ja A.-C. Simon)

         Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Euroopan parlamentti (asiamiehet: J. Steele ja E. Taneva) ja Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi M. Bauer ja M. Veiga, sitten M. Bauer ja R. Meyer)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus kumota päätökset, joilla vähennettiin kantajien vuosilomapäivien lukumäärää vuodesta 2014 lähtien.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Päätökset, jotka koskevat Francisco Carreras Sequerosin ja muiden komission virkamiesten tai toimihenkilöiden, joiden nimet luetellaan liitteessä, vuosilomapäivien lukumäärän vähentämistä vuonna 2014, kumotaan.

                  2)

                  Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Francisco Carreras Sequerosin ja muiden komission virkamiesten tai toimihenkilöiden, joiden nimet luetellaan liitteessä, oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 7, 12.1.2015 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-88/14 ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Asia T-98/18: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Multifit v. EUIPO (MULTIFIT) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin MULTIFIT rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               4.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/56

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.12.2018 – Multifit v. EUIPO (MULTIFIT)
      (Asia T-98/18) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin MULTIFIT rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))
      (2019/C 82/67)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Multifit Tiernahrungs GmbH (Krefeld, Saksa) (edustajat: asianajajat N. Weber ja L. Thiel)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: A. Sesma Merino, D. Walicka, M. Fischer ja M. Eberl)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 15.11.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 846/2017-1), joka koskee hakemusta sanamerkin MULTIFIT rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Multifit Tiernahrungs GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 134, 16.4.2018.


title: Asia C-430/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 23.1.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG v. Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main (Ennakkoratkaisupyyntö — Kuluttajansuoja — Direktiivi 2011/83/EU — Etäsopimukset — 6 artiklan 1 kohdan h alakohta — Velvollisuus ilmoittaa peruuttamisoikeudesta — 8 artiklan 4 kohta — Sopimus, joka on tehty käyttäen etäviestintä, jossa on rajoitetusti tilaa tai aikaa tietojen näyttämistä varten — Käsite ”rajoitetusti tilaa tai aikaa tietojen näyttämistä varten” — Aikakauslehden sisällä oleva kokoontaitettava lehtinen — Sellainen tilauskortti postittamista varten, joka sisältää hyperlinkin peruuttamisoikeutta koskeviin tietoihin)

text:
               11.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 93/13

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 23.1.2019 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG v. Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main
      (Asia C-430/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Kuluttajansuoja - Direktiivi 2011/83/EU - Etäsopimukset - 6 artiklan 1 kohdan h alakohta - Velvollisuus ilmoittaa peruuttamisoikeudesta - 8 artiklan 4 kohta - Sopimus, joka on tehty käyttäen etäviestintä, jossa on rajoitetusti tilaa tai aikaa tietojen näyttämistä varten - Käsite ”rajoitetusti tilaa tai aikaa tietojen näyttämistä varten” - Aikakauslehden sisällä oleva kokoontaitettava lehtinen - Sellainen tilauskortti postittamista varten, joka sisältää hyperlinkin peruuttamisoikeutta koskeviin tietoihin))
      (2019/C 93/16)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Bundesgerichtshof

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Walbusch Walter Busch GmbH & Co. KG

         Vastapuoli: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs Frankfurt am Main

         Tuomiolauselma

      Sen arvioiminen, onko etäviestimessä tietyssä konkreettisessa tapauksessa rajoitetusti tilaa tai aikaa tietojen näyttämistä varten kuluttajan oikeuksista, neuvoston direktiivin 93/13/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 85/577/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY kumoamisesta 25.10.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/83/EU 8 artiklan 4 alakohdassa tarkoitetulla tavalla, on tehtävä huomioiden kaikki elinkeinonharjoittajan kaupallisen viestinnän tekniset ominaisuudet. Tämän osalta kansallisen tuomioistuimen on selvitettävä, voidaanko kaikki kyseisen direktiivin 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot esittää objektiivisesti kyseisessä viestimessä, kun otetaan huomioon viestimessä käytettävissä oleva tila ja aika sekä vähimmäiskirjasinkoko, joka on asianmukainen keskivertokuluttajalle, jolle viestintä on suunnattu.
      Direktiivin 2011/83 6 artiklan 1 kohdan h alakohtaa ja 8 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, että kun on kyse sopimuksesta, joka on tehty käyttäen etäviestintä, jossa on rajoitetusti tilaa tai aikaa tietojen näyttämistä varten, ja kun peruuttamisoikeus on olemassa, elinkeinonharjoittajan on ilmoitettava kuluttajalle kyseisellä viestimellä ennen sopimuksen tekemistä tiedot, jotka koskevat kyseisen oikeuden käyttämiseen liittyviä ehtoja, määräaikoja ja menettelyjä. Tällaisessa tapauksessa elinkeinonharjoittajan on toimitettava kuluttajalle kyseisen direktiivin liitteessä I olevassa B osassa oleva malliperuuttamislomake selkeällä ja ymmärrettävällä kielellä muuta lähdettä käyttäen.

         (1)  EUVL C 347, 16.10.2017.


title: Asia T-881/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.1.2019 – HJ v. EMA (Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Osittainen tutkimatta jättäminen — Vaatimus vastaajan määräämisestä toimimaan tietyllä tavalla — Virkamiesten oikeus tutustua heitä koskevaan henkilökansioon — Henkilöstösääntöjen 26 ja 26a artikla — Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — EMAn koko henkilöstön saataville asetettu henkilökansio — Yksilöiden suojelu unionin toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä — Vastuu — Aineeton vahinko)

text:
               11.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 93/47

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.1.2019 – HJ v. EMA
      (Asia T-881/16) (1)

      ((Henkilöstö - Väliaikaiset toimihenkilöt - Osittainen tutkimatta jättäminen - Vaatimus vastaajan määräämisestä toimimaan tietyllä tavalla - Virkamiesten oikeus tutustua heitä koskevaan henkilökansioon - Henkilöstösääntöjen 26 ja 26a artikla - Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - EMAn koko henkilöstön saataville asetettu henkilökansio - Yksilöiden suojelu unionin toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä - Vastuu - Aineeton vahinko))
      (2019/C 93/58)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: HJ (edustajat: asianajajat L. Levi ja A. Blot)

         Vastaaja: Euroopan lääkevirasto (EMA) (asiamiehet: I. Ratescu ja F. Cooney, avustajinaan asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan yhtäältä korvausta aineettomasta vahingosta, joka kantajalle on aiheutunut siitä, että hänen henkilökansionsa on asetettu EMAn koko henkilöstön saataville, ja toisaalta kahden asiakirjan poistamista tästä kansiosta.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan lääkevirasto velvoitetaan maksamaan HJ:lle yhden euron symbolinen määrä korvauksena hänelle aiheutuneesta aineettomasta vahingosta.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  EMA vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan HJ:lle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 46, 13.2.2017.


title: Asia T-31/19: Kanne 15.1.2019 – AF v. FRA

text:
               18.3.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 103/50

      Kanne 15.1.2019 – AF v. FRA
      (Asia T-31/19)
      (2019/C 103/65)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: AF (edustajat: asianajajat L. Levi ja N. Flandin)

         Vastaaja: Euroopan unionin perusoikeusvirasto (FRA)

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan vastaajan 9.5.2018 tekemän päätöksen luettelosta, joka laadittiin määräaikaisista toimihenkilöistä vuoden 2017 uudelleenluokittelua varten ja johon kantajan nimeä ei merkitty,

                  —

                  tarvittaessa kumoamaan myös kantajan 5.10.2018 vastaanottaman FRA:n päätöksen, jolla kantajan valitus kyseisestä FRA:n päätöksestä hylättiin,

                  —

                  määräämään korvattavaksi kantajalle aiheutuneen aineellisen vahingon, ja

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 54 artiklaa, henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevaa 30 artiklaa sekä palvelussuhteen ehtojen 54 artiklaa koskevista yleisistä täytäntöönpanosäännöksistä tehdyn FRA:n hallintoneuvoston päätöksen N:o 2016/01 3 artiklaa on rikottu.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklassa säädettyä oikeutta hyvään hallintoon on rikottu.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, jonka mukaan oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita on loukattu.


title: Asia T-811/17: Kanne 12.12.2017 – Classic Media v. EUIPO – Pirelli Tyre (CLASSIC DRIVER)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/38

         Kanne 12.12.2017 – Classic Media v. EUIPO – Pirelli Tyre (CLASSIC DRIVER)
   (Asia T-811/17)
   (2018/C 052/50)
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset ja muu osapuoli

      Kantaja: Classic Media AG (Zug, Sveitsi) (edustaja: asianajaja A. Masberg)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Pirelli Tyre SpA (Milano, Italia)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Euroopan unionin nimeävä sanamerkin ”CLASSIC DRIVER” kansainvälinen rekisteröinti – Kansainvälinen rekisteröinti nro 1 108 587

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 3.10.2017 asiassa R 59/2017-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               hylkää väitteen ja velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperuste

   Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


               22.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 67/13

         EFTAn valvontaviranomaisen 21 päivänä joulukuuta 2017 Islantia vastaan nostama kanne
   (Asia E-14/17)
   (2018/C 67/13)
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, 1040 Bryssel, Belgia asiamiehinään Carsten Zatschler, Catherine Howdle ja Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, nosti 21 päivänä joulukuuta 2017 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Islantia vastaan.
   EFTAn valvontaviranomainen on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta

               1.

               toteamaan, että Islanti on laiminlyönyt ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole saattanut kyseisen sopimuksen liitteessä IX olevassa 31bbb kohdassa tarkoitettua säädöstä (komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 447/2013, annettu 15 päivänä toukokuuta 2013, menettelyn vahvistamisesta niitä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia varten, jotka päättävät hakea Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU mukaista kohtelua), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1, osaksi sisäistä oikeusjärjestystään;

               2.

               velvoittamaan Islannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Hakemuksessa todetaan, että Islanti ei ole noudattanut 12 päivään syyskuuta 2017 mennessä EFTAn valvontaviranomaisen 12 päivänä heinäkuuta 2017 antamaa perusteltua lausuntoa. Lausunto koskee sitä, että Islanti ei ole saattanut osaksi kansallista lainsäädäntöään Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä IX olevassa 31bbb kohdassa tarkoitettua menettelyn vahvistamisesta niitä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia varten, jotka päättävät hakea Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU mukaista kohtelua, 15 päivänä toukokuuta 2013 annettua komission täytäntöönpanoasetusta (EU) N:o 447/2013, jäljempänä ’säädös’, sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sen pöytäkirjalla 1.

               —

               EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että Islanti on laiminlyönyt ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetussa määräajassa.


               22.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 67/10

         EFTAn valvontaviranomaisen 20 päivänä joulukuuta 2017 Islantia vastaan nostama kanne
   (Asia E-11/17)
   (2018/C 67/10)
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, 1040 Bryssel, Belgia asiamiehinään Carsten Zatschler, Catherine Howdle ja Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, nosti 20 päivänä joulukuuta 2017 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Islantia vastaan.
   EFTAn valvontaviranomainen on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta

               1.

               toteamaan, että Islanti on laiminlyönyt ETA-sopimuksen liitteessä IX olevissa 30, 31bb, 31eb, 31i ja 31d kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/61/EU, annettu 8 päivänä kesäkuuta 2011, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista ja direktiivien 2003/41/EY ja 2009/65/EY sekä asetusten (EY) N:o 1060/2009 ja (EU) N:o 1095/2010 muuttamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1, ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetussa määräajassa ja/tai jättäessään ilmoittamatta EFTAn valvontaviranomaiselle toimenpiteet, jotka se on hyväksynyt kyseisen säädöksen täytäntöönpanemiseksi;

               2.

               velvoittamaan Islannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Hakemuksessa todetaan, että Islanti ei ole noudattanut 12 päivään syyskuuta 2017 mennessä EFTAn valvontaviranomaisen 12 päivänä heinäkuuta 2017 antamaa perusteltua lausuntoa. Lausunto koskee sitä, että Islanti ei ole saattanut osaksi kansallista lainsäädäntöään ETA-sopimuksen liitteessä IX olevissa 30, 31bb, 31eb, 31i ja 31d kohdassa tarkoitettua vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista ja direktiivien 2003/41/EY ja 2009/65/EY sekä asetusten (EY) N:o 1060/2009 ja (EU) N:o 1095/2010 muuttamisesta 8 päivänä kesäkuuta 2011 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2011/61/EU, jäljempänä ’säädös’, sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sen pöytäkirjalla 1.

               —

               EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että Islanti on laiminlyönyt säädöksen ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetussa määräajassa.


               22.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 67/14

         EFTAn valvontaviranomaisen 21 päivänä joulukuuta 2017 Islantia vastaan nostama kanne
   (Asia E-15/17)
   (2018/C 67/14)
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, 1040 Bryssel, Belgia asiamiehinään Carsten Zatschler, Catherine Howdle ja Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, nosti 21 päivänä joulukuuta 2017 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Islantia vastaan.
   EFTAn valvontaviranomainen on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta

               1.

               toteamaan, että Islanti on laiminlyönyt ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa, koska se ei ole saattanut kyseisen sopimuksen liitteessä IX olevassa 31bbd kohdassa tarkoitettua säädöstä (komission delegoitu asetus (EU) N:o 694/2014, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU täydentämisestä teknisillä sääntelystandardeilla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien tyyppien määrittämiseksi), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1, osaksi sisäistä oikeusjärjestystään;

               2.

               velvoittamaan Islannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Hakemuksessa todetaan, että Islanti ei ole noudattanut 12 päivään syyskuuta 2017 mennessä EFTAn valvontaviranomaisen 12 päivänä heinäkuuta 2017 antamaa perusteltua lausuntoa. Lausunto koskee sitä, että Islanti ei ole saattanut osaksi kansallista lainsäädäntöään Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä IX olevassa 31bbd kohdassa tarkoitettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/61/EU täydentämisestä teknisillä sääntelystandardeilla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien tyyppien määrittämiseksi 17 päivänä joulukuuta 2013 annettua komission delegoitua asetusta (EU) N:o 694/2014, jäljempänä ’säädös’, sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sen pöytäkirjalla 1.

               —

               EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että Islanti on laiminlyönyt ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetussa määräajassa.


title: Asia C-380/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 8.2.2018 – Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Verotus — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 73 artikla — Veron peruste — 306 – 310 artikla — Matkatoimistoja koskeva erityisjärjestelmä — Kyseistä järjestelmää ei sovelleta verovelvollisiin, jotka käyttävät niitä liiketoimintaansa varten — Veron perusteen määrittäminen kokonaisuutena tiettyä kautta varten — Yhteensoveltumattomuus)

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 8.2.2018 – Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-380/16) (1)

   ((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 73 artikla - Veron peruste - 306 – 310 artikla - Matkatoimistoja koskeva erityisjärjestelmä - Kyseistä järjestelmää ei sovelleta verovelvollisiin, jotka käyttävät niitä liiketoimintaansa varten - Veron perusteen määrittäminen kokonaisuutena tiettyä kautta varten - Yhteensoveltumattomuus))
   (2018/C 123/04)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Owsiany-Hornung ja M. Wasmeier)

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: T. Henze ja R. Kanitz)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: M. Bulterman, C. Schillemans ja B. Koopman)

      Tuomiolauselma

               1)

               Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 73 ja 306–310 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on jättänyt matkapalvelut verovelvollisille, jotka käyttävät niitä liiketoimintaansa varten, matkatoimistoja koskevan erityisjärjestelmän ulkopuolelle ja koska se on sallinut matkatoimistojen, siltä osin kuin niihin sovelletaan mainittua erityisjärjestelmää, määrittää veron perusteen kokonaisuutena palveluryhmille ja jokaiselle verokaudelle.

               2)

               Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 314, 29.8.2016.


title: Asia T-210/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.2.2018 – International Gaming Projects v. EUIPO – Zitro IP (TRIPLE TURBO) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin TRIPLE TURBO rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU:n tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki TURBO — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaaran puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.2.2018 – International Gaming Projects v. EUIPO – Zitro IP (TRIPLE TURBO)
   (Asia T-210/17) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin TRIPLE TURBO rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi EU:n tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki TURBO - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaaran puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2018/C 123/26)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: International Gaming Projects Ltd (Qormi, Malta) (edustaja: asianajaja M. Garayalde Niño)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Zitro IP Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja A. Canela Giménez)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 8.2.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 119/2016-4), joka koskee osapuolten Zitro IP ja International Gaming Projects välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 8.2.2017 tekemä päätös (asia R 119/2016-4) kumotaan.

               2)

               EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan International Gaming Projects Ltd:n oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Zitro IP Sàrl vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 161, 22.5.2017.


title: Asia T-222/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.2.2018 – Hansen Medical v. EUIPO – Covidien (MAGELLAN) (EU-tavaramerkki — Menettämismenettely — EU-sanamerkki MAGELLAN — Tosiasiallinen käyttö — Todistustaakka — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 15 artikla ja 51 artiklan 1 kohdan a alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 18 artikla ja 58 artiklan 1 kohdan a alakohta) — Mitättömyysosaston menettelyvirhe — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla (josta on tullut asetuksen 2017/1001 94 artikla) — Suullinen käsittely — Asetuksen N:o 207/2009 77 artikla (josta on tullut asetuksen 2017/1001 96 artikla)

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.2.2018 – Hansen Medical v. EUIPO – Covidien (MAGELLAN)
   (Asia T-222/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Menettämismenettely - EU-sanamerkki MAGELLAN - Tosiasiallinen käyttö - Todistustaakka - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 15 artikla ja 51 artiklan 1 kohdan a alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 18 artikla ja 58 artiklan 1 kohdan a alakohta) - Mitättömyysosaston menettelyvirhe - Perusteluvelvollisuus - Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla (josta on tullut asetuksen 2017/1001 94 artikla) - Suullinen käsittely - Asetuksen N:o 207/2009 77 artikla (josta on tullut asetuksen 2017/1001 96 artikla))
   (2018/C 134/25)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Hansen Medical, Inc. (Mountain View, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat R. Kunze, G. Würtenberger ja T. Wittmann)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (asiamiehet: D. Gája ja D. Walicka)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Covidien AG (Neuhausen am Rheinfall, Sveitsi) (edustajat: asianajajat R. Ingerl ja D. Wiedemann)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 3.2.2016 tekemästä päätöksestä (asiat R 3092/2014-2 ja R 3118/2014-2), joka koskee osapuolten Hansen Medical ja Covidien välistä menettämismenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Hansen Medical, Inc. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 270, 25.7.2016.


title: Asia T-104/18: Kanne 22.2.2018 – Fundación Tecnalia Research & Innovation v. REA

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/36

         Kanne 22.2.2018 – Fundación Tecnalia Research & Innovation v. REA
   (Asia T-104/18)
   (2018/C 134/52)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Fundación Tecnalia Research & Innovation (Donostia-San Sebastián, Espanja) (edustajat: asianajajat P. Palacios Pesquera ja M. Rius Coma)

      Vastaaja: Tutkimuksen toimeenpanovirasto (REA)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottaa kanteen ja siinä esitetyt oikeudelliset perusteet tutkittaviksi

               —

               hyväksyy kanteessa esitetyt oikeudelliset perusteet ja kumoaa riidanalaisen päätöksen, jossa vahvistetaan, ettei enempiin toimiin ole aihetta ryhtyä siltä osin kuin on kyse TECNALIAn suorittamiin tehtäviin liittyvien määrien takaisinmaksusta

               —

               velvoittamaan REA:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tämä kanne liittyy rahoituksen takaisinperintää koskevan osapuolten välisen menettelyn lopputulokseen FP7-SME-2013-605879-FOODWATCH grant agreement -hankkeen yhteydessä. Päätös päättää kyseinen FoodWatch-hanke perustuu siihen, ettei kantajalle väitetysti ole ilmoitettu BreadGuard-hankkeen olemassaolosta. Viimeksi mainittu hanke on REA:n mukaan hyvin samankaltainen kuin FoodWatch-hanke tavoitteiden, työmenetelmien ja odotettujen lopputulosten osalta.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei riidanalaista päätöstä ole perusteltu siltä osin kuin on kyse siitä, ettei vapauttavaa näyttöä, jota TECNALIA korosti osapuolten välisen tutkintamenettelyn kuluessa, ole otettu huomioon.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että FoodWatch-hankesopimuksen liitteen II sisältöä on rikottu, koska vastaaja ei ole ilmaissut niiden riippumattomien asiantuntijoiden henkilöllisyyttä, jotka vahvistivat riidanalaisen päätöksen perusteena olleet asiantuntijakertomukset, ja esti näin ollen TECNALIAa riitauttamasta kyseisiä kertomuksia.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu syyllisyysperiaatteen loukkaamiseen, koska vastaaja ei ole ottanut huomioon TECNALIAn todellista osuutta väitettyihin tapahtumiin.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu laillisuusperiaatteen loukkaamiseen, koska hankkeet on pantu täytäntöön asianmukaisesti ja koska TECNALIA ei ole rikkonut tai jättänyt täyttämättä sovittuja sitoumuksia.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen, koska huomioon ei ole otettu kunkin moitittavaan toimintaan osallistuneen syyllisyyden astetta.