title: Asia T-260/16: Kanne 24.5.2016 – Ruotsi v. komissio

text:
               22.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 305/38

         Kanne 24.5.2016 – Ruotsi v. komissio
   (Asia T-260/16)
   (2016/C 305/53)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

      Asianosaiset

      Kantaja: Ruotsin kuningaskunta (asiamiehet: A. Falk, N. Otte Widgren, C. Meyer-Seitz, U. Persson ja L. Swedenborg)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               Ensisijaisesti kumoamaan komission 17.3.2016 antaman täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2016/417 (riidanalainen päätös) niiltä osin kuin siinä määrätään tehtäväksi kiinteämääräinen 2 prosentin suuruinen rahoituskorjaus (8 811 286,44 euroa) yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 perusteella Ruotsille hakuvuodelta 2013 maksettavaan, tuotannosta irrotettavaan suoraan tukeen, ja

               —

               toissijaisesti kumoamaan ja muuttamaan riidanalaista päätöstä siten, että edellä mainittu määrä alennetaan 1 022 259,46 euroksi;

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja väittää, että komissio on sivuuttanut yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklan ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maksajavirastojen ja muiden elinten hyväksymisen sekä maataloustukirahaston ja maaseuturahaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta 21.6.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 885/2006 11 artiklan 1 kohdan, koska ilmoituksessa, joka on mainittujen säännösten mukaisesti annettava tiedoksi jäsenvaltioille, ei tässä tapauksessa täsmennetä kantajan syyksi väitettyä puutetta eikä ilmoiteta, minkälaisia korjaavia toimenpiteitä tämän olisi toteutettava, jotta asianomaisia unionin oikeuden sääntöjä noudatettaisiin vastaisuudessa. Kyseiseen ilmoitukseen ei näin ollen voida vedota Ruotsin osalta tehdyn riidanalaisen kiinteämääräisen korjauksen tueksi.
   Kantaja väittää, että komissio on perustanut riidanalaisen päätöksen virheellisiin päätelmiin niiltä osin kuin kyse on kaukoanalyysivalvonnan soveltamisessa havaittujen virheiden määrien välisistä eroista, kun näitä verrataan klassisissa paikalla suorituissa tarkastuksissa sovellettaviin valvontamenetelmiin. Kantajan mukaan komissio ei ole kyennyt näyttämään toteen väitettyjä rikkomuksia eikä sitä, miten niistä aiheutui menetysten vaara maataloustukirahastolle. Se toteaa, että Ruotsi on tehnyt ne valvontaan liittyvät valinnat ja kaikki ne olennaiset riskianalyysit, joista säädetään täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä mainitussa asetuksessa säädettyjen viljelijöiden suorien tukien järjestelmien mukaisten täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä viinialalle säädetyn tukijärjestelmän mukaisten täydentävien ehtojen osalta 30.11.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1122/2009 31 artiklassa, eikä Ruotsi näin ollen ole aiheuttanut maataloustukirahastolle komission väittämiä riskejä. Komission päätös tehdä 2 prosentin suuruinen kiinteämääräinen korjaus on näin ollen kantajan mukaan yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21.6.2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 31 artiklan ja asetuksen N:o 1306/2013 vastainen.
   Siinä tapauksessa, että unionin yleinen tuomioistuin päättäisi, etteivät riskianalyysit ole olleet asetuksen N:o 1122/2009 31 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehokkaita, kantaja väittää toissijaisesti, ettei komissiolla ole ollut syytä soveltaa 2 prosentin suuruista kiinteämääräistä korjausta. Riidanalaisella päätöksellä unionin rahoituksen ulkopuolelle jätettyä 8 811 286,44 euron suuruista määrää ei voida perustella väitetyn rikkomisen suuruudella, kun huomioon otetaan, millainen ja miten laaja se on, eikä taloudellisella menetyksellä, joka unionille olisi voinut siitä aiheutua. Kantaja väittää, että määrä, joka vastaa sitä riskiä, joka rikkomisesta olisi voinut aiheutua, on mahdollista vahvistaa kohtuullisin ponnisteluin. Tehdyn kiinteämääräisen korjauksen soveltaminen on näin ollen asetuksen N:o 1306/2013 52 artiklan 2 kohdan ja komission niiden suuntaviivojen, jotka koskevat budjettiseuraamusten arviointia maataloustukirahaston tukiosastojen tilejä tarkastettaessa ja hyväksyttäessä (asiak. VI/5330/97) sekä suhteellisuusperiaatteen vastaista. Kantajan mukaan rahoituskorjauksella vahvistettua määrää on siis alennettava.


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS, 12 päivänä joulukuuta 1995, asiassa T-203/95 R, Bernard Connolly vastaan Euroopan yhteisöjen komissio

text:
  17.2.96           I H |                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   N:o C 46/ 15
     YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                               YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
              TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,                                  TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS,
                17 päivänä marraskuuta 1995 ,                                       12 päivänä joulukuuta 1995 ,
 asiassa T-330/94 , Salt Union Ltd vastaan Euroopan yhtei         asiassa T-203/95 R, Bernard Connolly vastaan Euroopan
                        söjen komissio^)                                                 yhteisöjen komissio
                ( Väliintulo — Kielijärjestelmä)                                              ( 96/C 16/29 )
                           ( 96/C 46/28 )
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                   Asiassa T-203/95 R, Euroopan yhteisöjen komission virka
                                                                   mies Bernard Connolly, Everberg ( Belgia ), edustajinaan
 Asiassa T-330/94, Salt Union Ltd, kotipaikka Cheshire             asianajajat Jacques Sambon ja Pierre-Paul van Gehuchten,
 ( Yhdistynyt kuningaskunta ), edustajinaan solicitorit Jona      Bryssel , prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto
than Scott ja Craig Pouncey, prosessiosoite Luxemburgissa          Louis Schiltz, 2 rue du Fort Reinsheim vastaan Euroopan
 asianajotoimisto Georges Baden, 8 boulevard Royal,                yhteisöjen komissio ( asiamiehet: Gianluigi Valsesia ja Julian
vastaan Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamiehinä Nicho          Currall ), jossa vaaditaan määrättäväksi välitoimista, joilla
las Khan ja Jean-Paul Keppenne ), jossa vaaditaan toisaalta        yhtäältä kiellettäisiin komissiota antamasta lehdistölle tie
kumoamaan 5.8.1994 päivättyyn kirjeeseen sisältynyt                toja kantajaa vastaan aloitetusta kurinpitomenettelystä niin
päätös, jolla komissio antoi kantajalle tiedoksi, ettei se ollut   kauan kuin se on vireillä taikka tietoja hänen urastaan,
löytänyt perusteita ehdottaakseen EY:n perustamissopi             henkilöstään, mielipiteistään tai terveydestään ja joilla
muksen 93 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja aiheellisia            komissio määrättäisiin toteuttamaan kaikki tarpeelliset
toimenpiteitä Alankomaiden alueellisen tukijärjestelmän            toimenpiteet, jottei mitään tällaisia tietoja julkisteta , ja joilla
 " Subsidieregeling regionale investeringsprojecten 1991 "         toisaalta velvoitettaisiin komissio maksamaan kantajalle
osalta , ja toisaalta velvoittamaan yhteisö korvaamaan             korvauksena 100 000 BEF joka kerralta, jona komissio
vahingot, joita kantaja katsoo kärsineensä tämän päätöksen         rikkoo välitoimia koskevaa määräystä sen antamisen jäl
vuoksi, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin           keen, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti
( laajennettu kolmas jaosto ), toimien kokoonpanossa :             on antanut 12.12.1995 määräyksen, jonka määräysosa on
                                                                   seuraava :
jaoston puheenjohtaja C. P. Briët sekä tuomarit B. Vester
dorf, K. Lenaerts, P. Lindh ja A. Potocki, kirjaaja : H. Jung,
on antanut 17.11.1995 määräyksen, jonka määräysosa on
seuraava :
                                                                   1 ) Komissiota kehotetaan toteuttamaan kaikki tarpeelliset
                                                                       toimenpiteet, jottei sen henkilöstö ollessaan yhteydessä
                                                                       lehdistöön tai millään muullakaan tavoin paljasta Con
                                                                       nollyn uraa, henkilöä, mielipiteitä tai terveyttä koskevia
1 ) Frima BV hyväksytään väliintulijaksi tukemaan komis               tietoja, jotka voisivat suoraan tai välillisesti loukata
     sion vaatimuksia .                                                hänen henkilökohtaista ja ammatillista kunniaansa.
2 ) Verein Deutsche Salzindustrie eV hyväksytään väliintu        2 ) Muilta osin välitoimia koskeva hakemus hylätään.
     lijaksi tukemaan Salt Unionin vaatimuksia siltä osin,
     kuin ne perustuvat perustamissopimuksen 173 artik           3 ) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
     laan .
3 ) Väliintulijoille asetetaan määräaika niiden vaatimuksia
     tukevien perusteiden esittämiseen kirjallisesti.
4 ) Frima BV:n ja Verein Deutsche Salzindustrie eV:n
     esittämiin pyyntöihin hollannin ja vastaavasti saksan
                                                                  Telecom Italia SpA:n 27.11.1995 Euroopan yhteisöjen
     kielen käyttämisestä suullisessa käsittelyssä suostu                      komissiota vastaan nostama kanne
     taan .
                                                                                ( Asia T-215 /95 )
                                                                                ( 96/C 46/30 )
5 ) Oikeudenkäyntikulujen korvaamisesta päätetään pää
     asian yhteydessä.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
(M EYVL N:o C 380 , 31.12.1994
                                                                  Telecom Italia SpA, jonka kotipaikka on Torino ( Italia ), on
                                                                  nostanut 27.11.1995 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
                                                                  oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisö
                                                                  jen komissiota vastaan . Kantajan edustajia ovat asianajajat


title: Asia C-44/03: Bezirksgericht Dornbirnin 16.12.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Helmut Horn vastaan Karl Schelling

text:
21.2.2004                 FI                                Euroopan unionin virallinen lehti                                             C 47/11
Julkisia tavaranhankintoja koskevien sopimustentekomenettelyjen yh-                       mattomia”, ja vastaaja on siten esillä olevassa tapauk-
teensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annettua neuvoston                           sessa loukannut erästä EU:n oikeussäännöissä taat-
direktiiviä 93/36/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna julkisia                          tua perusvapautta?
palveluhankintoja, julkisia tavaranhankintoja ja julkisia rakennusu-
rakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta
annettujen direktiivien 92/50/ETY, 93/36/ETY ja 93/37/ETY
muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta 1997 annetulla Euroopan                    2)    Onko EY-sopimuksen 49 artiklaa ja 12 artiklaa tulkittava
parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/52/EY, on tulkittava                      niin, että ne eivät koske yksittäisiä jäsenvaltioita 7 artiklan
siten, että alimman hinnan periaatteella tarjouskilpailun aloittanut                mukaisten ja/tai muiden vastaavien kahdenvälisten ulko-
hankintaviranomainen voi keskeyttää tarjouskilpailumenettelyn han-                  poliittisten toimenpiteiden osalta?
kintaa tekemättä havaittuaan tarjousten tutkimisen ja vertailun
jälkeen tehneensä virheitä arvioinneissaan ennen tarjouskilpailua sillä
tavoin, että tarjouspyynnön sisällön vuoksi sen ei ole mahdollista
                                                                              3)    Onko EY-sopimuksen 49 artiklaa ja 12 artiklaa tulkittava
valita taloudellisesti edullisinta tarjousta, edellyttäen, että hankintavi-
                                                                                niin, että 7 artiklan mukaisia sanktioita määrättäessä on
ranomainen noudattaa tällaista päätöstä tehdessään julkisia hankin-
                                                                                olemassa muita periaatteita syrjinnän estämiseksi kuin
toja koskevia yhteisön oikeuden perussääntöjä, kuten yhdenvertaisen
                                                                                valtiollisen toiminnan muiden toimenpiteiden osalta?
kohtelun periaatetta.
                                                                                Siinä tapauksessa olisi selvitettävä, mitä erityisiä muotoa
                                                                                koskevia tai aineellisia edellytyksiä on noudatettava;
(1) EYVL C 219, 14.9.2002.
                                                                              4)    Onko EY-sopimuksen 81 artiklaa tulkittava niin, että siinä
                                                                                säädetyt kiellot koskevat myös jäsenvaltioiden itsensä
                                                                                toimintaa, vai ainoastaan yrityksiä ja yritysten yhteenliit-
                                                                                tymiä? Mikäli asia on näin, olisi vastattava siihen, onko
                                                                                EY-sopimuksen 49 artiklaa ja 12 artiklaa tulkittava niin,
                                                                                että niiden jäsenvaltioiden toiminta, jotka loukkaavat EY-
                                                                                sopimuksen 81 artiklan periaatteita, joka tapauksessa on
Bezirksgericht Dornbirnin 16.12.2002 tekemällään pää-                               vastoin EY-sopimuksen 49 artiklan ja sitä seuraavien
töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Helmut                              artiklojen sekä 12 artiklan syrjintäkieltoa?
                   Horn vastaan Karl Schelling
                             (Asia C-44/03)                                   5)    Onko EY-sopimuksen 49 artiklaa ja 12 artiklaa tulkittava
                                                                                niin, että vaatimukset jäsenvaltion talouden tai sen osan
                                                                                saarrosta taikka toimenpiteistä, jotka ovat omiaan vaikut-
                             (2004/C 47/18)                                         tamaan jäsenvaltion talouteen siten, että siellä saattaa
                                                                                aiheutua haittaa kilpailulle, ovat joka tapauksessa oikeu-
                                                                                dettomia ja kiellettyjä? Mitä edellytetään, ettei tältä osin
                                                                                loukata edellä mainittuja määräyksiä, ja missä määrin on
Bezirksgericht Dornbirn on pyytänyt 16.12.2002 tekemällään                          yksittäisten valtioiden yksittäiset toimet tässä yhteydessä
päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen                            luettava myös muiden yhteisesti toimineiden valtioiden
6.2.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkorat-                          syyksi?
kaisua asiassa Helmut Horn vastaan Karl Schelling seuraaviin
kysymyksiin:
                                                                              6)    Onko EY-sopimuksen määräyksiä ja erityisesti 7 artiklaa
1)    Onko EY-sopimuksen 49 artiklan ja sitä seuraavien                             tulkittava niin, että ulkopolitiikka yksittäistä jäsenvaltiota
      artiklojen määräyksiä sekä EY-sopimuksen 12 artiklaa                          koskevien sanktioiden määräämisen alalla ei ole enää
      tulkittava niin, että EU-sanktiot, joiden mukaan                              mahdollista, vai onko yksittäistä jäsenvaltiota koskevien
                                                                                sanktioiden määräämisen alalla olemassa myös mahdolli-
      a)    näin kootun Itävallan liittovaltion hallituksen kanssa                  suus yksittäisten jäsenvaltioiden kahdenväliseen ulkopoli-
            ei enää tule pitää yllä virallisia (kahdenvälisiä) diplo-               tiikkaan?
            maattisuhteita poliittisella tasolla,
      b)    Itävallan ehdokkaita valinnoissa kansainvälisiin jär-             7)    Onko EY-sopimuksen määräyksiä tulkittava niin, että EU-
            jestöihin ei enää tueta, ja                                             sanktioiden määrääminen riippumatta EY-sopimuksen
                                                                                7 artiklan mukaisesta virallisesta menettelystä ja ilman EY-
      c)    Itävallan lähettiläitä ei enää oteta vastaan poliittisella              sopimuksen 7 artiklan mukaisten sanktioiden aineellisten
            tasolla (ministeritaso), vaan ainoastaan teknisellä                     edellytysten tutkimista ja käsilläoloa, mutta kuitenkin
            tasolla (virkamiestaso), eikä Itävallan kanssa ole                      julkistettuna Euroopan unionin (EU-neuvoston) toimen-
            tavanomaista toimintaa kahdenvälisissä kansainvä-                       piteen muodossa, on niin sanottu yhteisön oikeuden
            lisoikeudellisissa yhteyksissä, kolmen toimeksisaa-                     vastainen toimi tai laiminlyönti, joka tämän vuoksi on
            neen ”EU-viisaan” selvityksen nojalla ”yhteensopi-                      toimenpiteenä merkityksetön ja kielletty?
 ---pagebreak--- C 47/12                 FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                            21.2.2004
8)    Onko EY-sopimuksen määräyksiä, joiden nojalla syntyy                  kansallisen oikeuden mukaan virheellisten lainsäätäjän
      yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytän-                  toimenpiteiden osalta tällaisesta korvauksesta ei ole sää-
      nön perusteella valtion vastuu, kun EU-kansalaisten välit-            detty (AHG 1, ”Säädösten täytäntöönpanossa”)?
      tömiä EY-sopimuksesta johtuvia oikeuksia loukataan tör-
      keällä huolimattomuudella, tulkittava niin, että tätä
      koskevat valtion vastuun rajoitukset kansallisen oikeusjär-     (1) Kok. 1996, s. I-1029.
      jestyksen perusteella mutta myös kansallisten tuomiois-         (2) Kok. 2001, s. I-6297.
      tuinten päätöksin (erityisesti niin, että ulkopoliittisten
      toimien johdosta tehtävät vahingonkorvausvaatimukset
      on suljettu pois), eivät missään tapauksessa ole sallittuja?
                                                                      Landesgericht für Zivilrechtssachen Wienin 7.4.2003 te-
                                                                      kemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
                                                                          asiassa Monika Herbstrith vastaan Itävallan tasavalta
Landesgericht für Zivilrechtssachen Wienin 15.4.2003
tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                                           (Asia C-229/03)
     asiassa Helmut Fröschl vastaan Itävallan tasavalta
                                                                                (2004/C 47/20)
                         (Asia C-184/03)
                          (2004/C 47/19)
                                                                      Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien on pyytänyt
                                                                      7.4.2003 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen
                                                                      tuomioistuimeen 26.5.2003 Euroopan yhteisöjen tuomioistui-
                                                                      melta ennakkoratkaisua asiassa Monika Herbstrith vastaan
                                                                      Itävallan tasavalta seuraaviin kysymyksiin:
Landesgericht für Zivilrechtssachen Wien on pyytänyt
15.4.2003 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisö-
jen tuomioistuimeen 5.5.2003, Euroopan yhteisöjen tuomiois-           1.    Onko miesten ja naisten tasa-arvoista kohtelua ammattie-
tuimelta ennakkoratkaisua asiassa Helmut Fröschl vastaan                    lämässä koskeva EU-oikeus, erityisesti direktiivin 76/207/
Itävallan tasavalta seuraaviin kysymyksiin:                                 ETY (1) oikeussäännöt sillä tavalla välittömästi sovelletta-
                                                                            vaa oikeutta, että Bundesgleichbehandlungsgesetzin (nais-
                                                                            ten ja miesten tasa-arvoista kohtelua koskeva liittovaltion
1)    Onko ristiriidassa vuonna 1998 välittömästi sovelletun                laki; B-GBG) 15 § 1 momentin mukainen vahingonkor-
      yhteisön oikeuden ja erityisesti EY-sopimuksen 12, 43 ja              vausvaatimus antaa oikeuden saada korvausta koko va-
      49 artiklan kanssa vuoden 1994 Gewerbeordnungin                       hingon määrästä ja että näin on kaikista Itävallan kansalli-
      (GewO 1994; BGBl nro 194, muut. BGBl. nro 1 63/                       sissa säännöksissä olevista rajoituksista huolimatta, vai
      1997) 373c ’:n 3 momentin a, b ja c kohdan sekä                       onko siinä tapauksessa, että EU-oikeuteen ei kuulu tällä
      säädöksen nimeltä Verordnung des Bundesministers für                  tavoin välittömästi sovellettavia oikeussääntöjä, olemassa
      Wirtschaftliche Angelegenheiten über die Erteilung der                oikeus saada vahingonkorvausta koko vahingon määrästä
      Nachsicht vom vorgeschriebenen Befähigungsnachweis                    valtion vastuun perusteella?
      für Staatsangehörige von Mitgliedsstaaten des Abkom-
      mens über den Europäischen Wirtschaftsraum (BGBl.
      nro 775/1993) sellainen tulkinta, jonka mukaan kotimai-         2.    Voidaanko edellä olevaan perustuvien vaatimusten osalta
      nen valokuvaaja ei saa harjoittaa ammattiaan, koska hän               suoritettavassa harkinnassa soveltaa välittömästi neuvos-
      on saavuttanut siinä mainitut edellytykset pätevyystodis-             ton direktiivin 97/80/EY (2) 4 artiklan mukaista todistus-
      tukselle Itävallassa eikä toisessa ETA-valtiossa?                     taakkasääntöä ja jos voidaan
      Mikäli kysymykseen 1 vastataan myöntävästi:                           a)    seuraako tästä, että B-BGB:n 22 §:n 1 kohdan
                                                                                mukainen lausunto riittää saamaan tuomioistuimen
      Onko yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeus-                         vakuuttuneeksi asian todennäköisestä paikkansapi-
      käytännön mukaan (esim. yhdistetyissä asioissa C-46/93                      tävyydestä silloin, jos siinä tuodaan selkeästi ja
      ja C-48/93 5.3.1996 annettu tuomio (1) sekä asiassa                         ilman, että asia jäisi epäselväksi, esiin, että kysymyk-
      C-453/99 20.9.2001 annettu tuomio (2)) myös oikeuden-                       sessä on syrjintä ja että ei voida sulkea pois sitä, että
      käyntikulujen korvausvaatimusta pidettävä vahingonkor-                      syrjintä on tapahtunut nimenomaan toista suku-
      vausvaatimuksena, jota kantajan kansallisessa oikeusas-                     puolta koskevista syistä siten, että nyt esillä olevassa
      teessa – myös hallintotuomioistuimissa – on käytettävä                      asiassa liittovaltion tasa-arvolautakunnan 9.11.1998
      yhteisön oikeuden vastaisen säädöksen kumoamiseksi;                         antama lausunto täyttää tämän vaatimuksen,


title: Asia C-524/04: High Court of Justice (England & Wales) Chancery Divisionin 21.12.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation vastaan Commissioners of Inland Revenue

text:
               5.3.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 57/20

         High Court of Justice (England & Wales) Chancery Divisionin 21.12.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation vastaan Commissioners of Inland Revenue
   (Asia C-524/04)
   (2005/C 57/35)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   High Court of Justice (England & Wales), Chancery Division, on pyytänyt 21.12.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 31.12.2004, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation vastaan Commissioners of Inland Revenue seuraaviin kysymyksiin:

               1.

               Onko EY 43, EY 49 tai EY 56 artiklan vastaista, että jäsenvaltio (jäljempänä lainanottajayhtiön kotipaikkavaltio) pitää voimassa ja soveltaa vuoden 1988 Income and Corporation Taxes Actin (tulo- ja yhtiöverolaki) 209 ja 212 §:ään ja sen liitteeseen 28AA sisältyvien säännösten kaltaisia säännöksiä (jäljempänä kansalliset säännökset), joilla rajoitetaan sellaisen yhtiön, jonka verotuksellinen kotipaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa (jäljempänä lainanottajayhtiö), mahdollisuutta vähentää verotuksessa sellaisen lainarahoituksen korot, jonka on myöntänyt sellainen välitön tai välillinen emoyhtiö, jonka verotuksellinen kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, kun lainanottajayhtiöön ei sovellettaisi tällaisia rajoituksia, jos emoyhtiön verotuksellinen kotipaikka olisi ollut lainanottajayhtiön kotipaikkavaltiossa?

               2.

               Vaikuttaako ensimmäiseen kysymykseen annettavaan vastaukseen se,

                           a)

                           jos lainarahoitusta ei myönnä lainanottajayhtiön emoyhtiö vaan sellainen saman konsernin toinen yhtiö (jäljempänä lainanantajayhtiö), jolla on lainanottajayhtiön kanssa yhteinen välitön tai välillinen emoyhtiö, ja jos sekä tämän yhteisen emoyhtiön että lainanantajayhtiön verotuksellinen kotipaikka on muissa jäsenvaltioissa kuin lainanottajayhtiön kotipaikkavaltiossa?

                           b)

                           jos lainanantajayhtiön ja lainanottajayhtiön verotuksellinen kotipaikka on eri jäsenvaltioissa mutta lainanottajayhtiön ja lainanantajayhtiön kaikkien yhteisten välittömien tai välillisten emoyhtiöiden verotuksellinen kotipaikka on kolmannessa maassa?

                           c)

                           jos lainanantajayhtiön ja lainanottajayhtiön kaikkien yhteisten välittömien tai välillisten emoyhtiöiden verotuksellinen kotipaikka on kolmansissa maissa ja jos lainanantajayhtiön ja lainanottajayhtiön verotuksellinen kotipaikka on eri jäsenvaltioissa, mutta lainanantajayhtiö myöntää lainanottajayhtiölle lainarahoituksen sellaisesta sivuliikkeestään, joka sijaitsee kolmannessa maassa?

                           d)

                           jos lainanantajayhtiön sekä lainanantajayhtiön ja lainanottajayhtiön kaikkien yhteisten välittömien tai välillisten emoyhtiöiden verotuksellinen kotipaikka on kolmansissa maissa?

               3.

               Vaikuttaisiko ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen annettaviin vastauksiin se, jos voitaisiin osoittaa, että lainanotto merkitsi sellaista oikeuksien väärinkäyttöä tai oli osa sellaista keinotekoista järjestelyä, jolla pyrittiin lainanottajayhtiön kotipaikkana olevan jäsenvaltion verolainsäädännön kiertämiseen? Jos vaikuttaisi, minkälaisia ohjeita yhteisöjen tuomioistuin katsoo tarkoituksenmukaiseksi antaa siitä, mikä muodostaa tällaisen väärinkäytön tai keinotekoisen järjestelyn käsiteltävänä olevan asian kaltaisten tapausten yhteydessä?

               4.

               Mikäli kyse on EY 56 artiklassa tarkoitetusta pääomanliikkeiden rajoittamisesta jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välillä, oliko tällainen rajoitus EY 57 artiklan soveltamisen kannalta voimassa 31.12.1993?

               5.

               Mikäli jokin ensimmäisessä tai toisessa kysymyksessä mainituista seikoista on vastoin EY 43, EY 49 tai EY 56 artiklaa ja kun lainanottajayhtiö tai muut sen konsernin yhtiöt, johon lainanottajayhtiö kuuluu, (jäljempänä kantajat) esittävät seuraavia vaatimuksia:

                           a)

                           vaatimus palauttaa sellainen lisäyhtiövero, jonka lainanottajayhtiö on maksanut sen takia, ettei se ole saanut vähentää yhtiöveron alaisista voitoistaan lainanantajayhtiölle maksamaansa korkoa, kun tällaiset korkomaksut olisi katsottu voitavan vähentää lainanottajayhtiön voitoista, jos myös lainanantajayhtiöllä olisi ollut verotuksellinen kotipaikka lainanottajayhtiön kotipaikkavaltiossa;

                           b)

                           vaatimus palauttaa lainanottajayhtiön maksama lisäyhtiövero, kun lainakoron koko määrä on tosiasiassa maksettu lainanantajayhtiölle, mutta kyseisen koron vähentämistä koskevaa vaatimusta on alennettu kansallisten säännösten tai sen takia, miten veroviranomainen on kyseisiä säännöksiä soveltanut;

                           c)

                           vaatimus palauttaa lainanottajayhtiön maksama lisäyhtiövero, kun lainanantajayhtiöltä saatujen lainojen koron se määrä, joka voidaan vähentää lainanottajayhtiön voitoista, on alentunut, koska on merkitty omaa pääomaa sen sijaan että olisi hankittu vierasta pääomaa tai koska nykyinen vieras pääoma on korvattu omalla pääomalla kansallisten säännösten tai sen takia, miten veroviranomainen on kyseisiä säännöksiä soveltanut;

                           d)

                           vaatimus palauttaa lainanottajayhtiön maksama lisäyhtiövero, kun lainanantajayhtiöltä saatujen lainojen se korko, joka voidaan vähentää lainanottajayhtiön voitoista, on pienentynyt, koska lainaan sovellettavaa korkokantaa on alennettu (tai lainasta on tehty koroton) kansallisten säännösten tai sen takia, miten veroviranomainen on kyseisiä säännöksiä soveltanut;

                           e)

                           vaatimus korvata tai hyvittää ne tappiot tai muut yhtiöveron vähennykset tai hyvitykset, jotka lainanottajayhtiöllä oli (tai jotka sille luovutettiin sen konsernin, johon lainanottajayhtiö kuuluu, muista sellaisista yhtiöistä, joilla myös oli verotuksellinen kotipaikka lainanottajayhtiön kotipaikkavaltiossa) ja jotka lainanottajayhtiö on käyttänyt vähennyksinä maksettavakseen tulleesta edellä a), b) tai c) kohdassa mainitusta lisäyhtiöverosta, kun tällaiset tappiot, vähennykset ja hyvitykset olisi muutoin voitu käyttää johonkin toiseen tarkoitukseen tai siirtää seuraavalle tilikaudelle;

                           f)

                           vaatimus palauttaa käyttämätön yhtiöveroennakko, jonka lainanottajayhtiö on maksanut sellaisista lainanantajayhtiölle suorittamistaan korkomaksuista, jotka katsottiin voitonjaoksi;

                           g)

                           vaatimus palauttaa tai hyvittää sellainen yhtiöveroennakko, joka on maksettu edellä f kohdassa mainitussa tilanteessa mutta joka on myöhemmin vähennetty lainanottajayhtiön yhtiöverovelasta;

                           h)

                           vaatimus korvata kulut ja menot, jotka kantajille on aiheutunut niiden noudattaessa kansallisia säännöksiä ja näitä säännöksiä koskevaa veroviranomaisen soveltamiskäytäntöä;

                           i)

                           vaatimus korvata tai hyvittää sellaisesta vieraasta pääomasta saatavan tuoton menetys, joka on c) kohdassa kuvatussa tilanteessa investoitu omana pääomana (tai muunnettu omaksi pääomaksi) ja

                           j)

                           vaatimus korvata tai hyvittää sellainen verovelka, joka lainanantajayhtiölle on syntynyt kotipaikkanaan olevassa valtiossa siksi, että sen on katsottu tai oletettu saaneen lainanottajayhtiöltä sellaista korkoa, joka ensimmäisessä kysymyksessä mainittujen kansallisten säännösten nojalla katsottiin voitonjaoksi,
                           onko tällaisia vaatimuksia pidettävä yhteisön oikeuden kannalta
                           aiheettomasti perittyjen summien palauttamisvaatimuksina, jotka seuraavat edellä mainittujen yhteisön säännösten ja määräysten rikkomisesta ja liittyvät siihen; vai
                           hyvitys- tai vahingonkorvausvaatimuksina; vai
                           vaatimuksina maksaa sellainen rahamäärä, joka vastaa perusteettomasti evättyä etua?

               6.

               Mikäli johonkin viidennen kysymyksen osaan vastataan siten, että kyse on vaatimuksista maksaa sellainen rahamäärä, joka vastaa perusteettomasti evättyä etua,

                           a)

                           seuraavatko tällaiset vaatimukset edellä mainituissa yhteisön säännöksissä ja määräyksissä myönnetystä oikeudesta ja liittyvätkö ne tähän oikeuteen; vai

                           b)

                           onko kaikkien tai joidenkin yhdistetyissä asioissa C-46/93 ja C-48/93, Brasserie du Pêcheur ja Factortame, 5.3.1996 annetussa tuomiossa vahingonkorvauksille asetettujen edellytysten täytyttävä, vai

                           c)

                           onko joidenkin muiden edellytysten täytyttävä?

               7.

               Onko sillä väliä, esitetäänkö kuudennessa kysymyksessä mainitut vaatimukset kansallisen oikeuden nojalla palautusvaatimuksina vai esitetäänkö ne tai onko ne esitettävä vahingonkorvausvaatimuksina?

               8.

               Millaisia ohjeita yhteisöjen tuomioistuin katsoo tarkoituksenmukaiseksi antaa käsiteltävinä olevissa tapauksissa siitä, mitä seikkoja kansallisen tuomioistuimen olisi otettava huomioon selvittäessään, onko kyse yhdistetyissä asioissa C-46/93 ja C-48/93, Brasserie du Pêcheur ja Factortame, annetussa tuomiossa tarkoitetusta riittävän ilmeisestä rikkomisesta, ja selvittäessään erityisesti sitä, onko rikkominen anteeksiannettava, kun otetaan huomioon merkityksellisten yhteisön säännösten ja määräysten tulkintaa koskeva tämänhetkinen oikeuskäytäntö?

               9.

               Voiko EY 43, EY 49 ja EY 56 artiklan mahdollisen rikkomisen ja niiden viidennen kysymyksen a)–h) kohdassa yksilöityihin luokkiin kuuluvien tappioiden, joiden väitetään seuraavan kyseisestä rikkomisesta, välillä lähtökohtaisesti olla (yhdistetyissä asioissa C-46/93 ja C-48/93, Brasserie du Pêcheur ja Factortame, annetussa tuomiossa tarkoitettua) välitöntä syy-yhteyttä? Jos voi, millaisia ohjeita yhteisöjen tuomioistuin katsoo tarkoituksenmukaiseksi antaa niistä seikoista, jotka kansallisen tuomioistuimen olisi otettava huomioon selvittäessään tällaisen välittömän syy-yhteyden olemassaoloa?

               10.

               Kun kansallinen tuomioistuin määrittää sellaista tappiota tai vahinkoa, josta voidaan myöntää korvaus, voiko se ottaa huomioon sen, osoittivatko vahingon kärsineet henkilöt kohtuullista varovaisuutta välttääkseen tappionsa tai rajoittaakseen sitä erityisesti käyttämällä hyväkseen sellaisia oikeussuojakeinoja, joilla olisi voitu osoittaa, että kansallisista säännöksistä ei (kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtyjen sopimusten soveltamisen takia) seurannut ensimmäisessä kysymyksessä esitettyjä rajoituksia? Vaikuttavatko tähän kysymykseen annettavaan vastaukseen uskomukset, joita asianosaisilla merkityksellisinä ajankohtina oli kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtyjen sopimusten vaikutuksesta?


title: Asia C-246/01: Euroopan yhteisöjen komission 25.6.2001 Alankomaiden kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
C 245/8                FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        1.9.2001
Tribunale di Ascoli Picenon (Italia) 30.3.2001 tekemällään                     joiden matkustajien on alistuttava tarkastukseen vaarallis-
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö rikosasiassa                        ten esineiden toteamiseksi, 9.5.1995 annetun oikeusmi-
              Piergiorgio Gambellia ym. vastaan                                nisterin asetuksen 1 §:n
                                                                         2.    velvoittaa Alankomaiden kuningaskunnan korvaamaan
                         (Asia C-243/01)                                       oikeudenkäyntikulut.
                        (2001/C 245/14)
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Tribunale di Ascoli Piceno (Italia) on pyytänyt 30.3.2001
tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo-
                                                                         Antaessaan asetuksen N:o 2408/92 neuvosto on EY 80 artiklan
mioistuimeen 22.6.2001 Euroopan yhteisöjen tuomioistui-
                                                                         2 kohdan mukaisesti määritellyt yksityiskohtaiset säännöt
melta ennakkoratkaisua rikosasiassa Piergiorgio Gambellia ym.
                                                                         EY 49 artiklassa ilmaistun palvelujen tarjoamisen vapauden
vastaan seuraavaan kysymykseen:
                                                                         periaatteen soveltamiseksi lentoliikenteen alalla. Jouduttaessa
                                                                         tulkitsemaan asetuksen N:o 2408/92 säännöksiä on sen vuoksi
                                                                         nojauduttava tähän periaatteeseen, joka menee pitemmälle
Onko Italiassa 13.12.1989 annetun lain nro 401 4 §:n 1                   kuin pelkkä kielto syrjiä toiseen jäsenvaltioon sijoittautunutta
momentin ja sitä seuraavien momenttien, 4 a ja 4 b §:n                   palveluntarjoajaa tämän kansalaisuuden perusteella, koska
(sellaisina kuin ne ovat 23.12.2000 annetun lain nro 388                 siihen sisältyy myös kaikkien sellaisten rajoitusten poistaminen
37 §:n 5 momentilla muutettuina) kaltainen kansallinen                   – vaikka ne koskisivat yhtäläisesti niin kotimaisia palveluntar-
lainsäädäntö, jossa kielletään rikosoikeudellisten seuraamusten          joajia kuin muiden jäsenvaltioiden palveluntarjoajia – joilla
uhalla keräämästä, hyväksymästä, merkitsemästä tai välittä-              kielletään tai rajoitetaan toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen
mästä urheilutapahtumiin liittyviä vetoja, ellei tähän ole saatu         ja siellä samanlaisia palveluja ennestään laillisesti tarjoavan
kansallisissa oikeussäännöissä edellytettyä lupaa, EY:n perusta-         palveluntarjoajan toimintaa tai tehdään se vähemmän houkut-
missopimuksen sijoittautumisvapautta koskevien 43 artiklan               televaksi. Alankomaiden 9.5.1995 annetun asetuksen 1 §:n
ja sitä seuraavien artiklojen ja palvelujen tarjoamisen vapautta         mukaan pakollisista tarkastuksista ”vapautetaan lennot, joiden
koskevien 49 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen vastainen?           määränpää on kotimaassa. Tämä ei koske lentoja, joiden
                                                                         matkustajat voivat vaihtua ulkomaille suuntautuvien lentojen
                                                                         matkustajien kanssa.” Yhteisön sisäisestä rajat ylittävästä len-
                                                                         nosta aiheutuu tämän vuoksi liikenteenharjoittajalle suurem-
                                                                         mat kustannukset kuin siihen verrattavasta kotimaan lennosta.
                                                                         Lisäksi asetuksen mukaan kotimaan lennon yhteydessä voi-
                                                                         daan suorittaa turvatarkastus (kun kyseisen lennon matkustajat
                                                                         voivat vaihtua kansainvälisten lentojen matkustajien kanssa),
                                                                         mutta tällöin siitä ei peritä maksua.
Euroopan yhteisöjen komission 25.6.2001 Alankomaiden
           kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
                         (Asia C-246/01)
                        (2001/C 245/15)                                  Bundesvergabeamt Wienin 25.6.2001 tekemällään päätök-
                                                                         sellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa diplomi-
                                                                         insinööri Werner Hackermüller vastaan 1. BIG Bundesim-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 25.6.2001 Euroo-                mobiliengesellschaft mbH ja 2. WED Wiener Entwick-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Alankomaiden ku-                                      lungsgesellschaft mbH
ningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehet ovat M. Huttunen
ja H.M.H. Speyart.                                                                                (Asia C-249/01)
                                                                                (2001/C 245/16)
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
1.    toteaa, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudatta-           Bundesvergabeamt Wien on pyytänyt 25.6.2001 tekemällään
      nut yhteisön lentoliikenteen harjoittajien pääsystä yhtei-         päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomiois-
      sön sisäisen lentoliikenteen reiteille 23 päivänä heinäkuu-        tuimeen 28.6.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
      ta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2408/92              ennakkoratkaisua asiassa diplomi-insinööri Werner Hacker-
      3 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on           müller vastaan 1. BIG Bundesimmobiliengesellschaft mbH ja
      antanut ja pitänyt voimassa Luchtvaartwetin (ilmailulaki)          2. WED Wiener Entwicklungsgesellschaft mbH seuraaviin
      37 g ja 37 j §:n sekä nïiden lentojen vapauttamisesta,             kysymyksiin:


title: Asia T-440/15: Kanne 29.7.2015 – European Dynamics Luxembourg ym. v. Euroopan lääkevirasto

text:
               12.10.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 337/31

         Kanne 29.7.2015 – European Dynamics Luxembourg ym. v. Euroopan lääkevirasto
   (Asia T-440/15)
   (2015/C 337/32)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantajat: European Dynamics Luxembourg SA (Luxemburg, Luxemburg), Evropaiki Dinamiki – Proigmena Sistimata Tilepikinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Αteena, Kreikka), European Dynamics Belgium SA (Βryssel, Βelgia) (edustajinaan asianajajat I. Ambazis ja M. Sfyri)

      Vastaaja: Euroopan lääkevirasto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan puitejärjestelyyn EMA/2012/10/ICT liittyvän Euroopan lääkeviraston palveluita koskevan osallistumispyyntölomakkeen (Request Form for Services) nro SC002, joka oli annettu tiedoksi kantajille keskushankintayksikön johtajan 22.5.2015 lähettämällä sähköpostilla ja

               —

               velvoittamaan EMA:n korvaamaan kaikki kantajien oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajien mielestä riitautettu palveluita koskeva osallistumispyyntölomake (Request Form for Services) olisi kumottava SEUT 263 artiklan nojalla, koska EMA muutti teknisissä eritelmissä asetettuja hankintasopimuksen tekemisen perusteita ja otti käyttöön uuden edellytyksen hallinnoinnin järjestelmäanalyytikoiden palveluita koskevan osallistumispyyntölomakkeen lähettämisvaiheessa.


title: Asia C-143/99: Verfassungsgerichtshofin 10.3.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Adria-Wien Pipeline GmbH ja Wietersdorfer & Peggauer Zementwerke GmbH vastaan Finanzlandesdirektion für Kärnten

text:
C 188/18                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         3.7.1999
verotettavasta tulosta tässä jäsenvaltiossa eikä missään muussa-        Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
kaan jäsenvaltiossa yhtiöverotusta toimitettaessa, kun taas siinä
tapauksessa, että kiinteä toimipaikka olisi samassa jäsenval-           a) toteaa, että koska Italian tasavalta
tiossa kuin itse yhtiö, ilmoitetut tappiot voitaisiin vähentää
kyseisen yhtiön verotettavasta tulosta, ristiriidassa Euroopan              –    on pysyttänyt voimassa EY:n perustamissopimuksen
yhteisöjen perustamisesta 25.3.1957 tehdyn sopimuksen                            59 artiklan vastaisesti yleisen kiellon, jonka mukaan
52 artiklan kanssa?                                                              muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneilla asianajilla, jotka
                                                                                toimivat Italiassa palvelujen tarjoamisen vapautta harj-
                                                                                oittaen, ei ole tuossa valtiossa käytössään tarpeellisia
                                                                                toimintaedellytyksiä voidakseen harjoittaa palvelujen
                                                                                tarjoamisen vapautta,
                                                                            –    on EY:n perustamissopimuksen 52 artiklan vastaisesti
Verfassungsgerichtshofin           10.3.1999        tekemällään                  pitänyt voimassa edellytyksen, jonka mukaan Italian
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa                               asianajajayhteisön jäseneksi kirjoittautuvilla asianajajil-
Adria-Wien Pipeline GmbH ja Wietersdorfer & Peggauer                             la on oltava Italian kansalaisuus, ja jonka mukaan tätä
Zementwerke GmbH vastaan Finanzlandesdirektion für                               tarkoitusta varten huomioidaan ainoastaan Italiassa
                             Kärnten                                             hankittu ammattikokemus, ja jonka mukaan asianaja-
                                                                                jan on kirjoittauduttava harjoittamaan asianajoa Italian
                         (Asia C-143/99)                                         tuomioistuimen tuomiopiirissä,
                                                                            –    on soveltanut 21.12.1988 annetun neuvoston direktii-
                         (1999/C 188/41)                                         vin 89/48/ETY (1) 4 artiklassa tarkoitettuja ”korvaavia
                                                                                toimintoja” (kelpoisuuskoe) syrjivästi muista jäsenvalti-
Verfassungsgerichtshof (Itävalta) on pyytänyt 10.3.1999 te-                      oista peräisin olevien asianajajien osalta,
kemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimen kirjaamoon 21.4.1999, Euroopan yhteisöjen                    –    on täytäntöönpannut puutteellisesti edellä mainitun
tuomioistuimelta asiassa Adria-Wien Pipeline GmbH ja Wie-                        direktiivin 89/48/ETY ja jättänyt antamatta lainsää-
tersdorfer & Peggauer Zementwerke GmbH vastaan Finanzlan-                        däntöä, jossa säädettäisiin muista jäsenvaltioista peräi-
desdirektion für Kärnten ennakkoratkaisua seuraaviin kysy-                       sin olevien asianajajien kelpoisuuskoetta koskevista
myksiin:                                                                         soveltamisohjeista,
1. Onko EY:n perustamissopimuksen 92 artiklassa tarkoitet-                  se on jättänyt noudattamatta sille EY:n perustamissopi-
     tuna valtiontukena pidettävä jäsenvaltion sellaista                    muksen 52 ja 59 artiklan sekä direktiivin 89/48/ETY
     lainsäädännöllistä toimenpidettä, jossa säädetään maakaa-              mukaan kuuluvia jäsenyysvelvoitteita,
     sun ja sähköenergian osalta kannetun energiaveron osittai-
     sesta palauttamisesta, kun palautuksen voivat saada vain           b) velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
     ne yritykset, joiden toiminnan painopiste todistettavasti on           kulut.
     taloudellista arvoa omaavien tavaroiden valmistuksessa?
2. Vastauksen ensimmäiseen kysymykseen ollessa myöntävä:
     Onko tällaista lainsäädäntötoimea pidettävä myös silloin           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     EY:n perustamissopimuksen 92 artiklassa tarkoitettuna
     valtiontukena, jos palautuksen voi saada jokainen yritys
     siitä riippumatta, onko sen toiminnan painopiste taloudel-         a) Toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneella asianajajalla, joka
     lista arvoa omaavien tavaroiden valmistuksessa?                        harjoittaa palvelujen tarjoamisen vapautta, on oltava mah-
                                                                            dollisuus saada käyttöönsä Italiassa tarpeelliset toimintae-
                                                                            dellytykset voidakseen harjoittaa asiakkaittensa haluamia
                                                                            palveluja. Lain nro 31/1982 2 §:ssä säädetty kielto on
                                                                            ehdottoman ja yleisen luonteensa vuoksi perustamissopi-
                                                                            muksen 59 ja 60 artiklassa määrätyn palvelujen tarjoami-
                                                                            sen vapauden vastainen, sellaisena kuin yhteisöjen tuo-
Euroopan yhteisöjen komission 21.4.1999 Italian tasaval-                    mioistuin on tulkinnut kyseistä vapautta asiassa Geb-
                   taa vastaan nostama kanne                                hard (2).
                         (Asia C-145/99)                                b) Komissio katsoo, että sellaisen säännöksen (17 §:n 1 mo-
                                                                            mentin 7 kohta) pysyttäminen voimassa Italian
                                                                            lainsäädännössä, jossa edellytetään, että asianajoyhteisön
                         (1999/C 188/42)                                    jäseneksi kirjoittautuvien asianajajien on kirjoittauduttava
                                                                            harjoittamaan asianajoa kyseisen tuomioistuimen tuomio-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut Euroopan yhteisö-                  piirissä, vaikka ulkomaalaistoimisto on 29.4.1994 anta-
jen tuomioistuimessa 21.4.1999 kanteen Italian tasavaltaa                   massaan lausunnossa suositellut tuomiopiireille ettei
vastaan. Komission asiamiehenä ovat oikeudellinen neuvonan-                 säännöstä noudatettaisi, on täysin ristiriidassa sen täsmälli-
taja Enrico Traversa ja oikeudellisen yksikön virkamies Bernard             syyden, selvyyden ja avoimuuden kanssa, jota jäsenvaltioi-
Mongin, ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o oikeudellisen                den on yhteisöjen tuomioistuimen mukaan noudatettava,
yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner,                  jotta asianajajat voivat tuntea heille perustamissopimuksen
Kirchberg.                                                                  52 artiklan mukaan kuuluvat oikeudet ja käyttää niitä.


title: Asia T-87/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.9.2016 – Aston Martin Lagonda v. EUIPO (ajoneuvon etusäleikkö) (EU-tavaramerkki — Rekisteröintihakemuksen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               14.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 419/45

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.9.2016 – Aston Martin Lagonda v. EUIPO (ajoneuvon etusäleikkö)
   (Asia T-87/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Rekisteröintihakemuksen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2016/C 419/60)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Aston Martin Lagonda Ltd (Gaydon, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: D. Farnsworth, solicitor)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: H. O’Neill)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 11.12.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 1797/2014-2), joka koskee kantajan EU-tavaramerkin rekisteröintihakemusta

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Aston Martin Lagonda Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 138, 27.4.2015.


title: Asia T-436/11: Kanne 3.8.2011 — Afriqiyah Airways v. neuvosto

text:
               1.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 290/14

         Kanne 3.8.2011 — Afriqiyah Airways v. neuvosto
   (Asia T-436/11)
   2011/C 290/20
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Afriqiyah Airways (Tripoli, Libya) (edustaja: asianajaja B. Sarfati)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Libyan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/137/YUTP täytäntöönpanosta 23.5.2011 tehdyn neuvoston täytäntöönpanopäätöksen 2011/300/YUTP (EUVL L 136, 24.5.2011, s. 85) yhdessä kyseisen päätöksen liitteen II kanssa

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu toimen hyväksymismenettelyn sääntöjenvastaisuuteen. Kantaja vetoaa siihen, että Libyan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä 28.2.2011 tehdyn neuvoston päätöksen 2011/137/YUTP (EUVL L 58, 53) 8 artiklan 2 kohdassa säädetty riidanalaisen päätöksen hyväksymistä koskeva menettely ei ollut sääntöjenmukainen, ja SEUT 296 artiklan toisen kohdan säännösten rikkomiseen.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu päätöksen perustelujen puutteellisuuteen. Kantaja moittii neuvostoa siitä, että se esitti stereotyyppisiä perusteluja, joiden perusteella päätöksen adressaatti ei voinut ymmärtää sen hyväksymisen syitä eikä unionin yleinen tuomioistuin voinut valvoa toimen laillisuutta. Perustelut, joiden mukaan kantaja on Libyan African Investment Portfolion — yhtiön, jota rajoittavat toimenpiteet koskevat — tytäryhtiö ja sen omistuksessa, eivät ole riittäviä.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen siltä osin kuin ei ole millään tavoin osoitettu, että puolustautumisoikeuksia olisi kunnioitettu ja että kantajalle olisi annettu mahdollisuus vedota oikeuksiinsa ennen kantajan merkitsemistä luetteloon.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu SEU 27 artiklan rikkomiseen. Kantaja väittää, että 2 kohdassa tarkoitettu päätös 2011/137/YUTP ja Libyan tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston päätöksen 2011/137/YUTP muuttamisesta 23.3.2011 tehty neuvoston päätös 2011/178/YUTP (EUVL L 78, s. 24) on tehty SEU 27 artiklan 1 kohdan säännösten vastaisesti.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen ja ilmeiseen arviointivirheeseen, koska kantaja on matkustaja- ja rahtiliikenteeseen tarkoitettu siviililentoyhtiö, kun taas riidanalaisen päätöksen vaikutuksena on kantajan varojen jäädyttäminen ainoastaan sillä perusteella, että se on sijoitusrahaston kautta Libyan valtion omistuksessa.


title: Ca' Pasta Srl:n 7.10.1998 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kolmannen jaoston asiassa T-274/97, Ca' Pasta Srl vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 16.7.1998 antamasta määräyksestä (Asia C-359/98 P)

text:
C 378/8                FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        5.12.98
1. Kun otetaan huomioon Irlannin High Courtin                      Ca' Pasta Srl:n 7.10.1998 tekemä valitus Euroopan yhtei-
     28.5.1992 annetut tuomio ja määräykset, EY:n komis-           söjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kolman-
     sion 11.3.1998 (1) tekemä päätös ja Van den Bergh             nen jaoston asiassa T-274/97, Ca' Pasta Srl vastaan
     Foods Limitedin EY:n perustamissopimuksen 173, 185            Euroopan yhteisöjen komissio, 16.7.1998 antamasta mää-
     ja 186 artiklaan perustuvat valitus tästä päätöksestä                                     räyksestä
     sekä hakemus sen täytäntöönpanon lykkäämisestä:
                                                                                (Asia C-359/98 P)
                                                                                (98/C 378/15)
     (i) Edellyttääkö yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäy-
          tännössään täsmentämä lojaalin yhteistyön velvol-
          lisuus komission kanssa, että Supreme Court lyk-
          kää siellä vireillä olevan asian käsittelyä, kunnes      Ca' Pasta Srl on valittanut 7.10.1998 Euroopan yhteisöjen
          yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin         tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus-
          on ratkaissut komission sanotusta päätöksestä nos-       asteen tuomioistuimen kolmannen jaoston asiassa T-274/
          tetun kanteen ja kunnes yhteisöjen tuomioistuin on       97, Ca' Pasta Srl v. Euroopan yhteisöjen komissio,
          antanut päätöksensä sille tästä yhteisöjen ensim-        16.7.1998 antamasta määräyksestä. Valittajan kotipaikka
          mäisen oikeusasteen tuomioistuimen ratkaisusta           on Padova (Italia), edustajina ovat asianajajat Paolo Piva,
          mahdollisesti tehtyyn valitukseen?                       Venezia, ja Guy Arendt, Luxemburg, ja prosessiosoite
                                                                   Luxemburgissa on 7 Val Ste Croix.
     (ii) Estääkö komission yksityiselle henkilölle osoitettu
          päätös (jonka kumoamista ja jonka täytäntöönpa-
          non lykkäämistä asianomainen on vaatinut), jolla         Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin kumoaa lain-
          on katsottu asianomaisen pakastimien käytöstä            vastaisena ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kol-
          tekemien sopimusten olevan ristiriidassa EY:n            mannen jaoston 16.6.1998 antaman määräyksen, ja tästä
          perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan ja/tai         johtuen kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
          86 artiklan kanssa, asianomaista vaatimasta kan-         messa riitautetun toimenpiteen.
          sallisen tuomioistuimen samoja EY:n perustamisso-
          pimuksen 85 ja 86 artiklan soveltamiskysymyksiä
          koskevan vastakkaisen tuomion pysyttämistä voi-
                                                                   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
          massa, kun tämän kansallisen tuomioistuimen rat-
          kaisuun haetaan muutosta ylimmältä kansalliselta
          tuomioistuinasteelta?
                                                                   1) EY:n perustamissopimuksen 173 artiklassa tarkoitettu-
                                                                        jen, päätösten riitauttamista koskevien yleisten periaat-
Jos kysymykseen 1.(i) vastataan kieltävästi, vastattavaksi              teiden loukkaaminen. ºRule of Lawº-periaatteen louk-
esitetään vielä seuraavat kysymykset:                                   kaaminen. Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4028/
                                                                        86 (1), (kalastus- ja vesiviljelyalan rakenteiden paranta-
                                                                        mista ja mukauttamista sekä rannikkoalueiden hoita-
                                                                        mista varten perustettuja yhteisön hankkeita koskevien
2. Kun otetaan huomioon puheena olevien pakastimien                     tukipäätösten toteuttamista koskevista yksityiskohtai-
     käyttösopimusten oikeudellinen ja taloudellinen tausta             sista soveltamisohjeista) 20 päivänä huhtikuuta 1988
     välittömästi kulutukseen tarkoitettujen yksittäispakat-            annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1116/88 (2) ja
     tujen jäätelötuotteiden markkinoilla, onko jäätelön
                                                                        asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta 19 päi-
     tuottajan ja/tai toimittajan sellainen menettely ristirii-
                                                                        vänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston asetuksen
     dassa EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan
                                                                        (ETY) N:o 4253/88 (3) rikkominen toisaalta eri raken-
     ja/tai 86 artiklan kanssa, että vähittäismyyjälle tarjo-
                                                                        nerahastojen välisten toimien ja toisaalta näiden ja
     taan pakastinta ilman mitään suoria kustannuksia Ð
                                                                        Euroopan investointipankin sekä muiden olemassaole-
     tai muutoin suostutellaan vähittäismyyjä ottamaan
                                                                        vien rahoitusvälineiden välisten toimien koordinoin-
     pakastin vastaan Ð ehdolla, että vähittäismyyjä säilyt-
                                                                        nissa.
     tää tällaisessa pakastimessa ainoastaan kyseisen tuotta-
     jan ja/tai toimittajan toimittamaa jäätelöä?
                                                                   2) EY:n tuomioistuimen perussäännön 33 artiklassa tar-
3. Suojaavatko EY:n perustamissopimuksen 222 artiklan                   koitetun perusteluvelvollisuuden rikkominen, sellaisena
     määräykset yksinoikeusehdon sisältäviä pakastimien                 kuin se on mainittu perussäännön 46 artiklassa. Pää-
     käyttösopimuksia EY:n perustamissopimuksen 85 ja                   töksen epäjohdonmukaisuus ja ilmeinen ristiriitaisuus.
     86 artiklan soveltamiselta niihin?                                 Puolustautumisoikeuksia koskevan yleisen periaatteen
                                                                        loukkaaminen.
(1) EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan soveltamisesta
    11 päivänä maaliskuuta 1998 tehty komission päätös             (1) EYVL L 376, 31.12.1986, s. 7.
    (IV/34.073, IV/34.395 ja IV/35.436 Ð Van den Bergh Foods       (2) EYVL L 112, 30.4.1988, s. 1.
    Limited) (EYVL L 246, 4.9.1998, s. 1).                         (3) EYVL L 374, 31.12.1988, s. 1.


title: Asia T-28/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.4.2011 — Euro-Information v. SMHV (EURO AUTOMATIC PAYMENT) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin EURO AUTOMATIC PAYMENT rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

text:
               28.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 160/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.4.2011 — Euro-Information v. SMHV (EURO AUTOMATIC PAYMENT)
   (Asia T-28/10) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin EURO AUTOMATIC PAYMENT rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)
   2011/C 160/33
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euro-Information — Européenne de traitement de l’information (Strasbourg, Ranska) (edustaja: asianajaja A. Grolée)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 11.11.2009 tekemästä päätöksestä (asia R 635/2009-2), joka koskee hakemusta sanamerkin EURO AUTOMATIC PAYMENT rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Euro-Information — Européenne de traitement de l’information velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 80, 27.3.2010.


title: Asia C-82/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 6.3.2008 (Tribunal Supremon (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones v. Administración del Estado (Sähköinen viestintä — Verkot ja palvelut — Direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 3 artiklan 2 kohta ja 10 artiklan 1 kohta — Kansalliset numerointisuunnitelmat — Nimenomainen sääntelyviranomainen)

text:
               26.4.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 107/7

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 6.3.2008 (Tribunal Supremon (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones v. Administración del Estado
   (Asia C-82/07) (1)

   (Sähköinen viestintä - Verkot ja palvelut - Direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 3 artiklan 2 kohta ja 10 artiklan 1 kohta - Kansalliset numerointisuunnitelmat - Nimenomainen sääntelyviranomainen)
   (2008/C 107/10)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tribunal Supremo
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Comisión del Mercado de las Telecomunicaciones

      Vastaaja: Administración del Estado
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal Supremo — Sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) (EUVL L 108, s. 33) 3 artiklan 1, 2 ja 4 kohdan ja 10 artiklan 1 kohdan tulkinta — Kansallisten numerovarojen tiettyyn käyttöön osoittaminen ja kansallisten numerointisuunnitelmien hallinnointi — Nimenomaiselle viranomaiselle osoitetut sääntelytehtävät ja toiminnalliset tehtävät
   Tuomiolauselma

               1)

               Sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä (puitedirektiivi) 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY 3 artiklan 2 ja 4 kohtaa sekä 10 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä sen johdanto-osan 11 perustelukappaleen kanssa, on tulkittava siten, että kansallisten numerovarojen tiettyyn käyttöön osoittamista ja kansallisten numerointisuunnitelmien hallinnointia koskevia tehtäviä on pidettävä sääntelytehtävinä. Jäsenvaltiot eivät ole velvollisia antamaan näitä erilaisia tehtäviä eri kansallisille sääntelyviranomaisille.

               2)

               Direktiivin 2002/21 10 artiklan 1 kohtaa sekä 3 artiklan 2, 4 ja 6 kohtaa on tulkittava siten, että ne eivät estä sitä, että kansallisten numerovarojen tiettyyn käyttöön osoittamista koskevat tehtävät ja kansallisten numerointisuunnitelmien hallinnointia koskevat tehtävät jaetaan useiden riippumattomien sääntelyviranomaisten kesken, kunhan tehtäväjako julkaistaan, siihen on helppo tutustua ja se ilmoitetaan komissiolle.

      (1)  EUVL C 82, 14.4.2007.


title: Asia C-207/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto)  1.6.2006  — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Valtiontuet — EY 88 artiklan 2 kohdan toinen alakohta — Yhteismarkkinoille soveltumattomat tuet — Takaisinperimisvelvollisuus — Täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               29.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 178/10

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 1.6.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-207/05) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Valtiontuet - EY 88 artiklan 2 kohdan toinen alakohta - Yhteismarkkinoille soveltumattomat tuet - Takaisinperimisvelvollisuus - Täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2006/C 178/15)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: V. Di Bucci ja L. Pignataro)

      Vastaaja: Italian tasavalta (asiamies: I. M. Braguglia, avustajanaan avvocato dello Stato M. Fiorilli)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Valtiontuesta, joka koskee Italian myöntämiä verovapautuksia ja halpakorkoisia lainoja yleishyödyllisille laitoksille, joiden osake-enemmistö on julkisessa omistuksessa, 5 päivänä kesäkuuta 2002 tehdyn komission päätöksen 2003/193/EY [C 27/99 (ex NN 69/78)] (EYVL L 77, s. 21)] 3 ja 4 artiklan rikkominen — Yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todetun tuen takaisinperimiseksi tarvittavien toimenpiteiden toteuttamatta jättäminen säädetyssä määräajassa
   Tuomiolauselma

               1)

               Italian tasavalta ei ole noudattanut valtiontuesta, joka koskee Italian myöntämiä verovapautuksia ja halpakorkoisia lainoja yleishyödyllisille laitoksille, joiden osake-enemmistö on julkisessa omistuksessa, 5 päivänä kesäkuuta 2002 tehdyn komission päätöksen 2003/193/EY 3 ja 4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut säädetyssä määräajassa tarvittavia toimenpiteitä sääntöjenvastaiseksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todetun tuen perimiseksi takaisin tuensaajilta.

               2)

               Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 182, 23.7.2005.


title: Asia T-244/07: Kanne 13.7.2007 — Campo de Cartagena v. neuvosto ja komissio

text:
               8.9.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/46

         Kanne 13.7.2007 — Campo de Cartagena v. neuvosto ja komissio
   (Asia T-244/07)
   (2007/C 211/85)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: S.A.T. Campo de Cartagena (Murcia, Espanja) (edustaja: asianajaja L. Ortiz Blanco)

      Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Nyt esillä oleva vahingonkorvauskanne on hyväksyttävä EY 288 artiklan nojalla ja neuvosto ja komissio on velvoitettava yhteisvastuullisesti maksamaan kantajalle yhteensä 288 238 euron suuruinen korvaus

               —

               vastaajina olevat toimielimet on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-217/07, Las Palmeras v. neuvosto ja komissio.


title: Asian C-318/95 poistaminen rekisteristä

text:
22.6.96            Rî                         Euroopan yhteisôjen virallinen lehti                             N: o C 180/27
         Asian C-294/94 ( 1 ) poistaminen rekisteristä                    Asian C-230/95 ( ) poistaminen rekisteristä
                        ( 96/C 180/64 )                                                   ( 96/C 180/68 )
Euroopan       yhteisöjen      tuomioistuimen      presidentin    Euroopan       yhteisöjen     tuomioistuimen    presidentin
12.3.1996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste          19.3.1996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste
ristä on poistettu asia C-294/94 (Juzgado Central de lo           ristä on poistettu asia C-230/95 , Euroopan unionin neu
Pénal de la Audiencia Nacionalin esittämä ennakkoratkai          vosto vastaan Euroopan parlamentti .
supyyntö ), rikosoikeudenkäynti Luis Carlos Quintanilhaa
vastaan .                                                         (!) EYVL N:o C 208 , 12.8.1995
f 1 ) EYVL N:o C 351 , 10.12.1994
                                                                          Asian C-256/95 ( ) poistaminen rekisteristä
                                                                                ( 96/C 180/69 )
         Asian C-3 10/94 (') poistaminen rekisteristä             Euroopan       yhteisöjen     tuomioistuimen    presidentin
                        ( 96/C 180/65 )                           19.3.1996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste
                                                                  ristä on poistettu asia C-256/95 , Euroopan yhteisöjen
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen toisen jaoston                 komissio vastaan Ranskan tasavalta .
puheenjohtajan 16.1.1996 antamalla määräyksellä tuomio
istuimen rekisteristä on poistettu asia C-310/94 (Tribunal        (M EYVL N:o C 248 , 23.9.1 995
de commerce de Saintesin esittämä ennakkoratkaisu
pyyntö ), Garage Ardon SA, Bernard Martin — Garage
Colin-Martin, Relais de Saintonge Sari ja Bernard Menet
Sari vastaan Garage Trabisco SA .                                         Asian C-318/95 ( ) poistaminen rekisteristä
                                                                                ( 96/C 180/70)
(M EYVL N:o C 380, 31.12.1994
                                                                  Euroopan       yhteisöjen     tuomioistuimen    presidentin
                                                                  14.3.1996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste
                                                                  ristä on poistettu asia C-318/95 , Euroopan yhteisöjen
                                                                  komissio vastaan Irlanti .
          Asian C-20/95 ( ) poistaminen rekisteristä
                                                                  (') EYVL N:o C 333 , 9.12.1995
                        ( 96/C 180/66 )
Euroopan       yhteisöjen      tuomioistuimen      presidentin
12.3.1996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste
ristä on poistettu asia C-20/95 (Juzgado Central de lo Penal              Asian C-3 74/95 (') poistaminen rekisteristä
de la Audiencia Nacionalin esittämä ennakkoratkaisu                                      ( 96/C 180/71 )
pyyntö ), rikosoikeudenkäynti Oscar Wegiä vastaan .
                                                                  Euroopan       yhteisöjen     tuomioistuimen    presidentin
(') EYVL N:o C 74 , 25.3.1995                                     12.3.1996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste
                                                                  ristä on poistettu asia C-374/95 (Industrial Tribunalin,
                                                                  Southampton, esittämä ennakkoratkaisupyyntö ), James
                                                                  Paul Barker vastaan Service Children's Schools .
                                                                  (M EYVL N:o C 31 , 3.2.1996
          Asian C-33/95 ( x ) poistaminen rekisteristä
                        ( 96/C 180/67)
Euroopan       yhteisöjen      tuomioistuimen      presidentin
20.3.1996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste                  Asian C-381/95 (*) poistaminen rekisteristä
ristä on poistettu asia C-33/95 (Tribunal de grande instance                              ( 96/C 180/72 )
de Saint-Nazairen esittämä ennakkoratkaisupyyntö ), Sari
Polypièces vastaan Directeur des services fiscaux de Loire       Euroopan       yhteisöjen     tuomioistuimen    presidentin
Atlantique .                                                      27.3.19 96 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste
                                                                  ristä on poistettu asia C-381/95 , Euroopan yhteisöjen
(') EYVL N:o C 74, 25.3.1995                                      komissio vastaan Espanjan kuningaskunta .
                                                                  (') EYVL N: o C 31 , 3.2.1996


title: Asia T-204/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.9.2016 – Victor International v. EUIPO – Ovejero Jiménez ja Becerra Guibert (VICTOR) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin VICTOR rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi kansallinen kuviomerkki victoria — Suhteellinen hylkäysperuste — Aiemman merkin tosiasiallinen käyttö — Käytön luonne — Muoto, joka poikkeaa ainoastaan sellaisilta osin, ettei poikkeaminen vaikuta erottamiskykyyn — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohta ja 42 artiklan 2 ja 3 kohta — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               17.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 383/12

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.9.2016 – Victor International v. EUIPO – Ovejero Jiménez ja Becerra Guibert (VICTOR)
   (Asia T-204/14) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin VICTOR rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi kansallinen kuviomerkki victoria - Suhteellinen hylkäysperuste - Aiemman merkin tosiasiallinen käyttö - Käytön luonne - Muoto, joka poikkeaa ainoastaan sellaisilta osin, ettei poikkeaminen vaikuta erottamiskykyyn - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohta ja 42 artiklan 2 ja 3 kohta - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2016/C 383/17)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Victor International GmbH (Elmshorn, Saksa) (edustajat: asianajajat R. Kaase ja J.-C. Plate)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: J. García Murillo ja A. Folliard-Monguiral)

      Muut osapuolet EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulijat unionin yleisessä tuomioistuimessa: Gregorio Ovejero Jiménez (Alicante, Espanja) ja María Luisa Cristina Becerra Guibert (Alicante) (edustaja: asianajaja M. Veiga Serrano)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 22.1.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 2208/2012-2), joka koskee yhtäältä Ovejero Jiménezin ja Victor International GmbH:n välistä, ja toisaalta Becerra Guibertin ja Victor International GmbH:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Victor International GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 245, 28.7.2014.


title: Asia T-130/17: Kanne 1.3.2017 – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo v. komissio

text:
               18.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 121/48

         Kanne 1.3.2017 – Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo v. komissio
   (Asia T-130/17)
   (2017/C 121/69)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (Varsova, Puola) (edustaja: asianajaja M. Jeżewski)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan komission 28.10.2016 antaman päätöksen C(2016)6950, joka koskee tiettyjen EU-oikeuden vaatimusten soveltamisvaatimuksesta OPAL-kaasuputkeen annetun vapautuksen edellytysten muutoksia

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteentoista kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että perusoikeuksia on loukattu, ja säädöstä, jolla tiettyjen EU-oikeuden vaatimusten soveltamisvaatimuksesta OPAL-kaasuputkeen annetun, Saksan Bundesnetzagenturin vuonna 2009 tekemällä päätöksellä myönnetyn vapautuksen edellytysten muuttamista koskeva menettely on käynnistetty, on arvioitu väärin.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että toimivaltaa päätöksen tekemiseen OPAL-kaasuputkea koskevien poikkeusten, jotka koskivat tiettyjen EU-oikeuden vaatimusten soveltamisvaatimusta, muuttamiseksi ei ole ollut.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että direktiivin 2009/73/EY 2 artiklan 17 kohdassa, luettuna yhdessä 36 artiklan 1 kohdan kanssa, asetettua kaasuinfrastruktuuria koskevan vapautuksen soveltamisehtoa on väitetysti tulkittu virheellisesti.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että direktiivin 2009/73/EY 2 artiklan 33 kohdassa, luettuna yhdessä 36 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa, asetettua kaasuinfrastruktuuria koskevan vapautuksen soveltamisehtoa on väitetysti tulkittu virheellisesti.

                           —

                           Edellytys sille, että sääntelyviranomainen voi vapauttaa suuren uuden kaasuinfrastruktuurin säännösten soveltamisesta, on se, että mainittuun infrastruktuuri-investointiin liittyvä riskitaso on sellainen, ettei investointia toteutettaisi, ellei säädöksistä vapautettaisi.

                           —

                           OPAL-kaasuputken rakentamisinvestointi toteutettiin ja saatettiin päätökseen lopulta 13.7.2011, joten ei voida sanoa, että tällaista riskiä enää olisi.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu siihen, että direktiivin 2009/73/EY 36 artiklan 1 kohdan a ja e alakohtaan sisältyvän kaasuinfrastruktuuria koskevan vapautuksen soveltamisehtoa on tulkittu virheellisesti ja sen vuoksi todettu, ettei OPAL-kaasuputken osalta säädetyn vapautuksen muuttaminen vaikuta haitallisesti kilpailuun kaasumarkkinoilla.

               6)

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu siihen, että direktiivin 2009/73/EY 36 artiklan 1 kohdan a alakohtaan sisältyvän kaasuinfrastruktuuria koskevan vapautuksen soveltamisehtoa on tulkittu virheellisesti ja sen vuoksi todettu, että OPAL-kaasuputken osalta säädetyn vapautuksen muuttaminen parantaa kaasun tarjonnan varmuutta sisämarkkinoilla.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei Bundesnetzagentur ole ottanut huomioon SEUT 102 artiklan säännöksiä päättäessään direktiivin 2009/73/EY 36 artiklassa säädetystä vapautuksesta.

               8)

               Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita on loukattu.

               9)

               Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan suhteellisuusperiaatetta on loukattu.

               10)

               Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan säädöstä ei ole perusteltu SEUT 296 ja SEUT 263 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

               11)

               Yhdestoista kanneperuste, jonka mukaan maakaasun käyttäjät Puolan tasavallassa altistuvat kaasuntarjonnan puuttumisen riskille, mikä on perussopimuksen tavoitteen, joka koskee energiavarmuuden turvaamiseen tähtäävää toimintaa, ja energiasolidaarisuuden periaatteen vastaista, ja mainittu tilanne on myös perussopimuksen 7 artiklan vastainen sen vuoksi, että on tehty päätös, joka on ristiriidassa muiden Euroopan unionin poliitikkojen kanssa.

               12)

               Kahdestoista kanneperuste, jonka mukaan sellaista infrastruktuuria suositaan, johon vapautusta sovelletaan, mikä on EU-oikeuden vastaista.

               13)

               Kolmastoista ja neljästoista kanneperuste, joista ensimmäisen mukaan Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä Ukrainan välisen assosiaatiosopimuksen 274 artiklaa on rikottu ja toisen mukaan mainitun sopimuksen 254 artiklaa on rikottu.

               14)

               Viidestoista kanneperuste, jonka mukaan SEUT 7 artiklaa on rikottu, koska on tehty päätös, joka on muiden Euroopan unionin poliitikkojen vastainen.

               15)

               Kuudestoista kanneperuste, joka perustuu SEUT 277 artiklaan ja jonka mukaan direktiivin 2009/73/EY 2 artiklan 33 kohta, luettuna yhdessä 36 artiklan 1 kohdan kanssa, on mitätön, koska on mielivaltaisesti otettu käyttöön syrjivä erottelu säädetyn vapautuksen alaisen infrastruktuurin ja muun infrastruktuurin, johon mainittua vapautusta ei voida soveltaa, välillä.


title: Asia C-384/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 11.1.2007 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Johan Piek v. Ministerie van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij (Maito ja maitotuotteet — Maidon lisämaksu — Erityinen viitemäärä — Asetuksen (ETY) N:o 857/84 3 artiklan 1 alakohdan toinen alakohta)

text:
               24.2.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 42/7

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 11.1.2007 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Johan Piek v. Ministerie van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij
   (Asia C-384/05) (1)

   (Maito ja maitotuotteet - Maidon lisämaksu - Erityinen viitemäärä - Asetuksen (ETY) N:o 857/84 3 artiklan 1 alakohdan toinen alakohta)
   (2007/C 42/12)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Hoge Raad der Nederlanden
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Johan Piek

      Vastaaja: Ministerie van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Hoge Raad der Nederlanden — Asetuksen (ETY) N:o 804/68 5 c artiklassa tarkoitetun maksun soveltamisesta maito- ja maitotuotealalla 31.3.1984 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 857/84 (EYVL L 90, s. 13) 3 artiklan 1 alakohdan tulkinta — Lisämaksusta vapautettujen viitemäärien määrittäminen — Kansallinen toimenpide, jossa myönnetään erityisiä viitemääriä tuottajille, jotka ovat suorittaneet investointeja kehittämissuunnitelman puitteissa tai ilman sitä 1.9.1981-31.3.1984 — Yhteensoveltuvuus sellaisen yhteisön säännöksen kanssa, jossa säädetään 1.1.1981-31.3.1984 välisestä ajanjaksosta
   Tuomiolauselma
   Asetuksen (ETY) N:o 804/68 5 c artiklassa tarkoitetun maksun soveltamisesta maito- ja maitotuotealalla 31.3.1984 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 857/84 3 artiklan 1 alakohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että sen vastainen ei ole pääasiassa kyseessä olevan kaltainen kansallinen lainsäädäntö, jolla rajataan niiden maidontuottajien ryhmä, jotka voivat saada erityisen viitemäärän, niihin, jotka ovat 1.9.1981 jälkeen, mutta ennen 1.3.1984 sitoutuneet investointivelvollisuuksiin.

      (1)  EUVL C 330, 24.12.2005.


title: Asia C-254/04: Euroopan yhteisöjen komission 14.6.2004 Helleenien tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               7.8.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 201/14

         Euroopan yhteisöjen komission 14.6.2004 Helleenien tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-254/04)
   (2004/C 201/27)
   Euroopan yhteisöjen komissio on 14.6.2004 nostanut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehet ovat Georgios Zavvos ja Michael Shotter, oikeudellinen yksikkö.
   Komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista (valtuutusdirektiivi) 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle

               —

               velvoittaa Helleenien tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Määräaika direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä päättyi 24.7.2003.

      (1)  EYVL L 108, 24.4.2002, s. 21


title: Asia T-426/09: Kanne 21.10.2009 — Bayerische Asphalt-Mischwerke v. SMHV — Koninklijke BAM Groep (bam)

text:
               16.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 11/29

         Kanne 21.10.2009 — Bayerische Asphalt-Mischwerke v. SMHV — Koninklijke BAM Groep (bam)
   (Asia T-426/09)
   2010/C 11/56
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Bayerische Asphaltmischwerke GmbH & Co. KG für Straßenbaustoffe (Hofolding, Saksa) (edustajat: asianajaja ja solicitor R. Kunze ja asianajaja G. Würtenberger)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Koninklijke BAM Groep NV (Bunnik, Alankomaat)

      Vaatimukset

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 11.8.2009 asiassa R 1005/2008-2 tekemä päätös on kumottava siltä osin kuin väite on hylätty ”ei-metallisten, jäykkien putkien rakennustarkoituksiin; siirrettävien rakennelmien; muistomerkkien, ei-metallisten; rakennusten rakentamisen; korjausten; huollon ja korjauksen” osalta

               —

               väite yhteisön tavaramerkkihakemusta vastaan on hyväksyttävä myös ”ei-metallisten, jäykkien putkien rakennustarkoituksiin; siirrettävien rakennelmien; muistomerkkien, ei-metallisten; rakennusten rakentamisen; korjausten; huollon ja korjauksen” osalta

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki bam luokkiin 6, 19, 37 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Saksassa rekisteröity kuviomerkki bam luokkiin 7 ja 19 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen osittainen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston päätöksen osittainen kumoaminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska valituslautakunta ei todennut, että haetun yhteisön tavaramerkin kattamat tavarat ja palvelut olivat samankaltaisia kuin väitemenettelyssä vedotun tavaramerkin kattamat tavarat; harkintavaltaa on käytetty väärin, koska valituslautakunta ylitti toimivaltansa; neuvoston asetuksen N:o 207/2009 75 artiklaa on rikottu, koska valituslautakunta ei käsitellyt perusteellisesti valittajan valituksen perusteluissa esittämiä väitteitä; neuvoston asetuksen N:o 207/2009 63 artiklan 1 kohtaa on rikottu, koska valituslautakunta rajoitti virheellisesti haetun yhteisön tavaramerkin suojan ulottuvuutta ja näin ollen jätti virheellisesti ottamatta huomioon kaikki asiaan kuuluvat tekijät.


title: Asia T-121/16: Kanne 22.3.2016 – Tulliallan Burlington v. EUIPO – Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL)

text:
               17.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 175/25

         Kanne 22.3.2016 – Tulliallan Burlington v. EUIPO – Burlington Fashion (BURLINGTON THE ORIGINAL)
   (Asia T-121/16)
   (2016/C 175/29)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Tulliallan Burlington Ltd (St Helier, Jersey) (edustaja: barrister A. Norris)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Burlington Fashion GmbH (Schmallenberg, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: Sanaosan ”BURLINGTON THE ORIGINAL” sisältävää kuviomerkkiä koskeva Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti – Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti nro 1 007 952

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 11.1.2016 asiassa R 2501/2013-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen ja epää riidanalaisen tavaramerkin rekisteröimisen kaikkien riitautettujen tavaraluokkien osalta

               —

               velvoittaa korvaamaan kantajalle tästä kanteesta aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa sekä 4 ja 5 kohtaa on rikottu.


title: Asia C-559/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 24.2.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesfinanzhof – Saksa) – Finanzamt Dortmund-Unna v. Josef Grünewald (Ennakkoratkaisupyyntö — Pääomien vapaa liikkuvuus — Välitön verotus — Tulovero — Sellaisten elatussuoritusten vähennyskelpoisuus, jotka on maksettu vastineena ennakkoperinnöstä — Vähennyksen epääminen ulkomailla asuvilta verovelvollisilta)

text:
               27.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 138/14

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 24.2.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesfinanzhof – Saksa) – Finanzamt Dortmund-Unna v. Josef Grünewald
   (Asia C-559/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Pääomien vapaa liikkuvuus - Välitön verotus - Tulovero - Sellaisten elatussuoritusten vähennyskelpoisuus, jotka on maksettu vastineena ennakkoperinnöstä - Vähennyksen epääminen ulkomailla asuvilta verovelvollisilta))
   (2015/C 138/17)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Finanzamt Dortmund-Unna

      Vastapuoli: Josef Grünewald

      Tuomiolauselma

   SEUT 63 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jonka mukaan ulkomailla asuvalta verovelvolliselta, joka on saanut tässä jäsenvaltiossa elinkeinotuloja, jotka ovat peräisin sellaisen yhtiön toiminnasta, jonka osuudet hänen vanhempansa on siirtänyt hänelle ennakkoperintönä, evätään oikeus vähentää näistä tuloista hänen tälle vanhemmalleen vastineena kyseisestä ennakkoperinnöstä maksamansa elatussuoritukset, vaikka tässä säännöstössä myönnetään kyseinen vähennys kyseisessä jäsenvaltiossa asuvalle verovelvolliselle.

      (1)  EUVL C 45, 15.2.2014.


title: Asia T-76/09: Kanne 16.2.2009 – Mundipharma v. SMHV – Asociación Farmaceuticos Mundi (FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI)

text:
               1.5.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 102/27

         Kanne 16.2.2009 – Mundipharma v. SMHV – Asociación Farmaceuticos Mundi (FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI)
   (Asia T-76/09)
   2009/C 102/41
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Mundipharma GmbH (Limburg (Lahn), Saksa) (edustaja: asianajaja F. Nielsen)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Asociación Farmaceuticos Mundi (Alfafar (Valencia), Espanja)

      Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan asiassa R 852/2008-2 1.12.2008 tekemä päätös on kumottava, ja

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: vastapuoli valituslautakunnassa

      Haettu yhteisön tavaramerkki: kuviomerkki ”FARMA MUNDI FARMACEUTICOS MUNDI” luokkiin 5, 35 ja 39 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten – hakemus nro 4 841 136

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: kantaja

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: tavaramerkin ”mundi pharma” rekisteröinti yhteisön tavaramerkiksi nro 4 304 622 luokkiin 5 ja 44 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten

      Väiteosaston ratkaisu: väitteen hylkääminen osittain

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska valituslautakunta totesi virheellisesti, että kyseessä olevilla tavaramerkeillä varustetut tavarat ja/tai tarkoitetut palvelut eivät ole samankaltaisia.