title: Asia T-147/17: Kanne 2.3.2017 – Anastassopoulos ym. v. neuvosto ja komissio

text:
               26.6.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 202/20

         Kanne 2.3.2017 – Anastassopoulos ym. v. neuvosto ja komissio
   (Asia T-147/17)
   (2017/C 202/34)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: Nikolaos Anastassopoulos (Nea Erythraia, Kreikka), Aristeidis Anastassopoulos (Nea Erythraia), Alexia Anastassopoulos (Nea Erythraia), Maria–Myrto Anastassopoulos (Nea Erythraia) ja Sophie Velliou (Kifissia, Kreikka) (edustajat: asianajajat K. Floros ja M. Meng Papantoni)

      Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan tämän kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi

               —

               hyväksymään heidän vahingonkorvausvaatimuksensa myöntämällä ensimmäiselle kantajalle 123 442 euroa, kullekin seuraaville kolmelle 61 721 euroa ja viidennelle kantajalle 120 900 euroa tai toissijaisesti ensimmäiselle kantajalle 38 227,20 euroa, kullekin seuraaville kolmelle 19 107,60 euroa ja viidennelle 37 440 euroa, kaikissa tapauksissa viivästyskorkoineen

               —

               velvoittamaan vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut riippumatta asian ratkaisusta.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat väittävät kanteensa tueksi, että on loukattu syrjintäkiellon perusperiaatetta siltä osin kuin tämän periaatteen mukaan erilaisia tilanteita on kohdeltava eri tavoin ja rikottu Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 21 artiklaa, jossa kyseinen periaate konkretisoidaan.
   Kantajien mukaan heille on aiheutunut merkittäviä taloudellisia tappioita siitä, että heidän valtionobligaatioihinsa on sovellettu lakia 4050/12, jonka nimenä on myös ”PSI” (Private Sector Investment), ja he väittävät, että heitä on kohdeltu samalla tavalla (myös heidän obligaatioidensa arvonalennukseen (haircut) sovelletun prosenttiosuuden osalta) kuin oikeushenkilöitä, muiden muassa pankkeja ja erityisrahastoja, huolimatta näiden välisistä perustavanlaatuisista eroista.
   Kantajien mielestä tällainen sama kohtelu johtuu euroryhmän puheenjohtajasta ja/tai euroryhmästä sellaisenaan, jotka kantajien mukaan kielsivät paitsi luonnollisten henkilöiden vapauttamisen haircutista myös kaikki myöhemmät korvaavat toimenpiteet, sekä komissiosta, joka kantajien mukaan antoi suostumuksensa tällaiseen edellä mainitun periaatteen loukkaamiseen ja perusoikeuskirjan 21 artiklan rikkomiseen huolimatta sillä SEU 17 artiklan nojalla olevasta velvollisuudesta, sellaisena kuin sitä on tulkittu 20.9.2016 annetussa tuomiossa Ledra Advertising ym. v. komissio ja EKP (C-8/15 P–C-10/15 P, EU:C:2016:701).


title: Asia T-436/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 22.11.2006 — Sanchez Ferriz v. komissio (Henkilöstö — Ylennys — Vuoden 2003 ylennyskierros — Ylentämättä jättäminen — Ylennyspisteiden myöntäminen — Kumoamiskanne — Oikeussuojan tarve — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/41

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 22.11.2006 — Sanchez Ferriz v. komissio
   (Asia T-436/04) (1)

   (Henkilöstö - Ylennys - Vuoden 2003 ylennyskierros - Ylentämättä jättäminen - Ylennyspisteiden myöntäminen - Kumoamiskanne - Oikeussuojan tarve - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)
   (2006/C 331/91)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Carlos Sanchez Ferriz (Bryssel, Belgia) (edustajat: aluksi asianajajat G. Bounéou ja F. Frabetti, sittemmin F. Frabetti)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: G. Berscheid ja H. Krämer)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhtäältä vaatimus kumota vuoden 2003 ylennyskierroksella ylempään palkkaluokkaan ylennettyjen virkamiesten luettelo siltä osin kuin tässä luettelossa ei ole kantajan nimeä sekä lisäksi vaatimus kumota kyseistä päätöstä koskevat valmistelevat toimet ja toisaalta toissijaisesti vaatimus kumota ylennyspisteiden myöntäminen vuoden 2003 ylennyskierroksella kantajaa koskevilta osin
   Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 6, 8.1.2005.


title: Asia C-189/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 22.12.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Asetus (ETY) N:o 2847/93 — 2 artiklan 1 kohta ja 31 artiklan 1 ja 2 kohta — Asetukset (EY) N:o 2406/96 ja 850/98 — Kalastusalalla sovellettava valvontajärjestelmä — Tiettyjen tuotteiden kaupan pitämistä koskevat yhteiset vaatimukset — Riittämätön valvonta ja tarkastukset — Rikkomisista määrättävien asianmukaisten seuraamusten käyttöön ottamisen laiminlyönti — Seuraamusten toimeenpano — Asetuksen säännösten yleinen noudattamatta jättäminen — Lisätietojen, joilla pyritään tukemaan laiminlyönnin yleisyyttä ja pysyvyyttä, esittäminen yhteisöjen tuomioistuimessa — Hyväksyttävyys)

text:
               21.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/9

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 22.12.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-189/07) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Asetus (ETY) N:o 2847/93 - 2 artiklan 1 kohta ja 31 artiklan 1 ja 2 kohta - Asetukset (EY) N:o 2406/96 ja 850/98 - Kalastusalalla sovellettava valvontajärjestelmä - Tiettyjen tuotteiden kaupan pitämistä koskevat yhteiset vaatimukset - Riittämätön valvonta ja tarkastukset - Rikkomisista määrättävien asianmukaisten seuraamusten käyttöön ottamisen laiminlyönti - Seuraamusten toimeenpano - Asetuksen säännösten yleinen noudattamatta jättäminen - Lisätietojen, joilla pyritään tukemaan laiminlyönnin yleisyyttä ja pysyvyyttä, esittäminen yhteisöjen tuomioistuimessa - Hyväksyttävyys)
   (2009/C 44/15)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: P. Oliver ja F. Jimeno Fernández)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: M. Muñoz Pérez)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12.10.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2847/93 (EYVL L 261, s. 1) 2 artiklan 1 kohdan ja 31 artiklan 1 ja 2 kohdan rikkominen — Tiettyjen kalastustuotteiden kaupan pitämistä koskevien yhteisten vaatimusten vahvistamisesta 26.11.1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2406/96 (EYVL L 334, s. 1) ja kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla 30.3.1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 850/98 (EYVL L 125, s.1) rikkominen — Riittämätön valvonta — Rikkomisista määrättävien asianmukaisten seuraamusten käyttöön ottamisen laiminlyönti
   Tuomiolauselma

               1)

               Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12.10.1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93, sellaisena kuin se on muutettuna 17.10.1998 annetulla neuvoston asetuksella N:o 2846/98, 2 artiklan 1 kohdan ja 31 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan,

                           —

                           koska se ei ole toteuttanut tyydyttävällä tavalla alueellaan ja suvereniteettiinsa kuuluvilla merialueilla valvontaa ja tarkastuksia, jotka kohdistuvat sellaisten lajien kalastukseen ja erityisesti aluksesta purkamiseen ja kaupan pitämiseen, joihin sovelletaan kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla 30.3.1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 850/982 ja tiettyjen kalastustuotteiden kaupan pitämistä koskevien yhteisten vaatimusten vahvistamisesta 26.11.1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2406/96 nojalla vähimmäiskokoa koskevia säännöksiä, ja koska se ei ole varannut tarvittavaa henkilöstöä kalastukseen kohdistuvaa valvontaa ja tarkastuksia varten ja

                           —

                           koska se ei ole valvonut tarvittavan tiukasti sitä, että yhteisön kalastusalan lainsäädännön rikkomisesta vastuussa olevia tahoja vastaan toteutetaan asianmukaiset toimenpiteet, lähtökohtaisesti aloittamalla hallinnolliset tai rikosoikeudelliset menettelyt ja määräämällä ehkäiseviä rangaistuksia näille vastuussa oleville tahoille.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 129, 9.6.2007.


title: Asia C-241/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Riigikohus (Viron tasavalta) on esittänyt 21.5.2007 — JK Otsa Talu OÜ v. Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)

text:
               21.7.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 170/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Riigikohus (Viron tasavalta) on esittänyt 21.5.2007 — JK Otsa Talu OÜ v. Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)
   (Asia C-241/07)
   (2007/C 170/24)
   Oikeudenkäyntikieli: viro
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Riigikohus
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: JK Otsa Talu OÜ

      Vastaaja: Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA)
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17.5.1999 annetun Euroopan unionin neuvoston asetuksen (EY) N:o 1257/1999 (1) 22-24 artiklassa säädetyn maatalouden ympäristöpolitiikan tukemista koskevan tavoitteen kanssa yhteensopivaa

                           a)

                           se, että tukea myönnetään edelleen ainoastaan sellaisille hakijoille, joiden osalta on kyseisessä tukiohjelmassa tehty jo edellisenä talousarviovuotena maatalouden ympäristötuen myöntämistä koskeva päätös ja jotka ovat tehneet ympäristösitoumuksen,
                           vai

                           b)

                           se, että jokaisena talousarviovuotena tuetaan myös sellaisia uusia hakijoita, jotka ovat valmiita tekemään ympäristölle suotuisaa tuotantoa koskevan sitoumuksen ja jotka tämän perusteella järjestävät tuotantonsa uudelleen edellytysten mukaiseksi?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan vaihtoehdon b mukaisesti, annetaanko EU:n neuvoston asetuksen N:o 1257/1999 24 artiklan 1 kohdassa, luettuna yhdessä 37 artiklan 4 kohdan ja 39 artiklan kanssa, jäsenvaltiolle siinä tapauksessa, että tukiohjelman osalta ilmenee, ettei ensimmäistä kertaa myönnettävien tukien myöntämiseen riitä talousarviovaroja, mahdollisuus

                           a)

                           muuttaa maatalouden ympäristötuen hakemista ja myöntämistä koskevia alkuperäisiä sääntöjä ja säätää, että tukea voi hakea ainoastaan siinä tapauksessa, että hakijan osalta on edellisenä talousarviovuotena tehty tuen myöntämistä koskeva päätös ja että hakijalla on näin ollen voimassa oleva, ympäristölle suotuisaa tuotantoa koskeva sitoumus,
                           vai

                           b)

                           vähentää kaikkien maatalouden ympäristöpolitiikan tukien edellytykset täyttävien hakijoiden tukia samassa suhteessa?

      (1)  EYVL L 160, s. 80.


title: Asia C-4/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Saksa) on esittänyt 4.1.2008 — Michael Mario Karl Kerner v. Land Baden-Württemberg

text:
               29.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 79/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Saksa) on esittänyt 4.1.2008 — Michael Mario Karl Kerner v. Land Baden-Württemberg
   (Asia C-4/08)
   (2008/C 79/28)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Michael Mario Karl Kerner

      Vastaaja: Land Baden-Württemberg
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1.

               Onko sellaisen kansallisen lainsäädännön soveltaminen, joka mahdollistaa silloin, kun ajolupa on poistettu aikaisemmin kyseisessä jäsenvaltiossa, toisessa jäsenvaltiossa annetun ajoluvan tunnustamisen sillä edellytyksellä, että on näytetty toteen, että ajoluvan poistamiseen alun perin johtaneita olosuhteita ei enää ole, ristiriidassa direktiivin 91/439/ETY (1) 8 artiklan 4 kohdan kanssa myös silloin, kun

                           —

                           unionin kansalaisten vapaata liikkuvuutta koskevan perusvapauden toteutumisen ei edellytä tämän ajoluvan tunnustamista

                           —

                           ajolupa on toisessa jäsenvaltiossa annettu tämän direktiivin säännöksiä selvästi rikkomalla (asuinpaikkaedellytys)

                           —

                           ajoluvan antaneen jäsenvaltion on ajoluvan antamisen yhteydessä täytynyt olla tietoinen direktiivin säännösten selvästä rikkomisesta

                           —

                           ajoluvan antanut jäsenvaltio kieltäytyy asuinpaikkajäsenvaltion tietojen mukaisesti yleisesti peruuttamasta yhteisön oikeuden vastaisesti annettuja ajolupia

                           —

                           asianomainen henkilö on hankkinut ajoluvan toisessa jäsenvaltiossa oikeutta väärinkäyttäen kiertääkseen säännöksiä, joita direktiivin mukaan sovelletaan asuinpaikkajäsenvaltion ajoluvan uudelleen antamiseen ja ajoluvan antaneen jäsenvaltion olisi pitänyt olla tietoinen tästä väärinkäytöstä

                           —

                           ja kyseessä olevan henkilön ajokyvyn tutkimiseksi ennen ajoluvan antamista suoritettu lääkärintarkastus, joka oli suoritettu ajoluvan antaneessa jäsenvaltiossa tietoisena alkuperäisen ajoluvan poistamisen syistä, ei selvästikään ole vastannut sille asetettuja vaatimuksia, kun otetaan huomioon aikaisemman ajoluvan poistamisen keskeiset syyt, mistä seuraa, että kyseessä olevan henkilön osallistuminen liikenteeseen aiheuttaa merkittävän vaaran muiden tiellä liikkujien elämälle ja fyysiselle koskemattomuudelle?

                     Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:

               2.

               Onko direktiivin 91/439/ETY 8 artiklan 2 kohtaa tulkittava niin, että vaikka asuinpaikkajäsenvaltio on ensimmäisessä kysymyksessä kuvaillussa tapauksessa velvollinen tunnustamaan toisessa jäsenvaltiossa annetun ajoluvan sillä seurauksella, että ajoluvan haltijalla on asuinpaikkajäsenvaltiossaan lähtökohtaisesti oikeus moottoriajoneuvon kuljettamiseen, mutta asuinpaikkajäsenvaltiolla on kuitenkin liikenneturvallisuussyistä oikeus tämän ajoluvan haltijan aiheuttaman merkittävän vaaran torjumiseksi tutkia hänen ajokykynsä niiden seikkojen valossa, jotka aikaisemmin johtivat ajoluvan poistamiseen asuinpaikkajäsenvaltiossa ja joiden ei ole katsottava poistuneen sen myötä, että Euroopan unionin toisessa jäsenvaltiossa on myöhemmin annettu ajolupa?

      (1)  EYVL L 237, s. 1.


title: Yhdistetyt asiat C-71/09 P, C-73/09 P ja C-76/09 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 9.6.2011 — Comitato ”Venezia vuole vivere” (C-71/09 P), Hotel Cipriani Srl (C-73/09 P) ja Società Italiana per il gas SpA (Italgas) C-76/09 P) v. Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl, Euroopan komissio ja Italian tasavalta (Muutoksenhaku — Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottaminen — Asiavaltuus — Oikeussuojan tarve — Vireilläoloväite — Valtiontuet — Monialainen tukijärjestelmä — Sosiaaliturvamaksujen alennukset — Päätös 2000/394/EY — Korvauksenluonteisuus — Vaikutus yhteisön sisäiseen kauppaan — Vaikutus kilpailuun — Valvonnan laajuus — Todistustaakka — Perusteluvelvollisuus — EY 87 artiklan 2 kohdan b alakohta ja 3 kohdan b–d alakohta — Asetus (EY) N:o 659/1999 — 14 ja 15 artikla)

text:
               30.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 226/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 9.6.2011 — Comitato ”Venezia vuole vivere” (C-71/09 P), Hotel Cipriani Srl (C-73/09 P) ja Società Italiana per il gas SpA (Italgas) C-76/09 P) v. Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl, Euroopan komissio ja Italian tasavalta
   (Yhdistetyt asiat C-71/09 P, C-73/09 P ja C-76/09 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Kumoamiskanne - Tutkittavaksi ottaminen - Asiavaltuus - Oikeussuojan tarve - Vireilläoloväite - Valtiontuet - Monialainen tukijärjestelmä - Sosiaaliturvamaksujen alennukset - Päätös 2000/394/EY - Korvauksenluonteisuus - Vaikutus yhteisön sisäiseen kauppaan - Vaikutus kilpailuun - Valvonnan laajuus - Todistustaakka - Perusteluvelvollisuus - EY 87 artiklan 2 kohdan b alakohta ja 3 kohdan b–d alakohta - Asetus (EY) N:o 659/1999 - 14 ja 15 artikla)
   2011/C 226/03
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittajat: Comitato ”Venezia vuole vivere” (edustaja: avvocato A. Vianello) (C-71/09 P), Hotel Cipriani Srl (edustajat: avvocato A. Bianchini ja avvocato F. Busetto, (C-73/09 P), Società Italiana per il gas SpA (Italgas) (edustajat: avvocato M. Merola, avvocato M. Pappalardo ja avvocato T. Ubaldi (C-76/09 P)

      Valittajien vastapuolet: Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl (edustaja: avvocato A. Bianchini), Euroopan komissio (asiamiehet: V. Di Bucci ja E. Righini, avustajanaan avvocato A. Dal Ferro), Italian tasavalta (asiamiehet: aluksi I. Bruni, sittemmin G. Palmieri, avustajanaan avvocato dello Stato P. Gentili)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu kuudes jaosto) asiassa Hotel Cipriani SpA ym. vastaan komissio (yhdistetyt asiat T-254/00, T-270/00 ja T-277/00) 28.11.2008 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kanteen sosiaaliturvamaksujen alentamista koskevien lakien nro 30/1997 ja nro 206/1995 mukaisista Venetsian ja Chioggian alueella sijaitseviin yrityksiin kohdistuvista tukitoimenpiteistä 25.11.1999 tehdyn komission päätöksen 2000/394/EY (EYVL 2000, L 150, s. 50) kumoamiseksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Comitato ”Venezia vuole viveren”, Hotel Cipriani Srl:n ja Società Italiana per il gas SpA:n (Italgas) valitukset ja Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl:n liitännäisvalitus hylätään.

               2)

               Euroopan komission liitännäisvalitus hylätään.

               3)

               Comitato ”Venezia vuole vivere”, Hotel Cipriani Srl, Società Italiana per il gas SpA (Italgas) ja Coopservice — Servizi di fiducia Soc. coop. rl vastaavat yhtä suurin osuuksin päävalituksista ja viimeksi mainitusta liitännäisvalituksesta aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.

               4)

               Euroopan komissio vastaa liitännäisvalituksestaan aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.

               5)

               Italian tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 113, 16.5.2009.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (viides jaosto) 17 päivänä kesäkuuta 2004, asiassa C-255/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Belgian kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Tavaroiden vapaa liikkuvuus — Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet — Laatu- ja alkuperämerkintä — ”Vallonian laatumerkintä”)

text:
               22.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 19/5

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (viides jaosto)
   17 päivänä kesäkuuta 2004,
   asiassa C-255/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Belgian kuningaskunta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Tavaroiden vapaa liikkuvuus - Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet - Laatu- ja alkuperämerkintä - ”Vallonian laatumerkintä”)
   (2005/C 19/08)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa C-255/03, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään C.-F. Durand ja F. Simonetti) vastaan Belgian kuningaskunta (asiamiehenään E. Dominkovits), jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut EY 28 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut ja pitänyt voimassa lainsäädäntöä, jolla myönnetään ”Vallonian laatumerkintä” Valloniassa tuotetuille tai jalostetuille tietyt laatuvaatimukset täyttäville valmistuotteille, yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. Gulmann (esittelevä tuomari) sekä tuomarit S. von Bahr ja R. Silva de Lapuerta, julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: R. Grass, on antanut 17.6.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut EY 28 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut ja pitänyt voimassa lainsäädäntöä, jolla myönnetään ”Vallonian laatumerkintä” Valloniassa tuotetuille tai jalostetuille tietyt laatuvaatimukset täyttäville tuotteille.

               2)

               Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 200, 23.8.2003.


title: Asia C-668/16: Kanne 23.12.2016 – Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta

text:
               6.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 70/11

         Kanne 23.12.2016 – Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-668/16)
   (2017/C 070/18)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Hermes, A. C. Becker ja D. Kukovec)

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta

      Vaatimukset

   Komissio vaatii, että unionin tuomioistuin
   toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut direktiivin 2006/40/EY (1) (ilmastointijärjestelmädirektiivi) ja direktiivin 2007/46/EY (2) (puitedirektiivi) mukaisia velvoitteitaan,

               —

               koska se ei ole toteuttanut tarpeellisia toimenpiteitä tyyppeihin 246, 176 ja 117 kuuluvien ajoneuvojen saattamiseksi hyväksyttyjä tyyppejä vastaaviksi (puitedirektiivin 12 ja 30 artikla),

               —

               koska se ei ole toteuttanut tarpeellisia toimenpiteitä seuraamusten täytäntöönpanemiseksi (puitedirektiivin 46 artikla yhdessä sen 5 ja 18 artiklan kanssa),

               —

               koska se on hyväksynyt 17.5.2013 Daimler AG:n esittämän pyynnön olemassa olevan ajoneuvotyypin 245G ulottamisesta koskemaan ajoneuvoja, joita varten oli jo myönnetty muu tyyppihyväksyntä ja joihin sovellettiin ilmastointijärjestelmädirektiivissä säädettyjä uusia edellytyksiä, ja kiertänyt näin mainittua direktiiviä,

         velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Puitedirektiivin 12 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on tuotantoa koskevien yhdenmukaisuutta koskevien eroavaisuuksien ilmetessä toteutettava liitteen X mukaiset tarvittavat toimenpiteet, joilla varmistetaan, että valmistettavat ajoneuvot ovat yhdenmukaisia hyväksytyn tyypin kanssa. Puitedirektiivin 30 artiklassa säädetään, että jos uudet ajoneuvot eivät ole hyväksytyn tyypin mukaisia, jäsenvaltion on toteutettava aiheelliset toimenpiteet näiden ajoneuvojen saattamiseksi hyväksytyn tyypin mukaisiksi. Daimler AG:n eräiden tyyppien tuotanto ja uudet ajoneuvot eivät ole hyväksyttyjen tyyppien mukaisia eräiden ilmastointilaitteiden käytön osalta. Saksan viranomaiset eivät ole toteuttaneet tarvittavia toimenpiteitä yhdenmukaisuuden palauttamiseksi puitedirektiivin 12 ja 30 artiklan mukaisesti.
   Saksan viranomaiset ovat komission mukaan myös rikkoneet puitedirektiivin 46 artiklaa, koska ne eivät ole säätäneet mistään seuraamuksista kyseisen puitedirektiivin 5 artiklan 1 kohdassa ja 18 artiklassa säädettyjen rikkomusten johdosta.
   Saksan viranomaiset ovat myös kiertäneet lainvastaisesti ilmastointijärjestelmädirektiiviä, koska ne ovat ulottaneet aiemman ajoneuvotyypin koskemaan edellä mainittuja ajoneuvotyyppejä.

      (1)  Moottoriajoneuvojen ilmastointijärjestelmien päästöistä ja neuvoston direktiivin 70/156/ETY muuttamisesta 17.5.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/40/EY (EUVL 2006, L 161, s. 12).

      (2)  Puitteiden luomisesta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen sekä tällaisiin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden hyväksymiselle 5.9.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/46/EY (EUVL 2007, L 263, s. 1).


title: Asia C-386/04: Bundesfinanzhofin (Saksa) 14.7.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Centro di Musicologia Walter Stauffer vastaan Finanzamt München für Körperschaften

text:
               23.10.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 262/25

         Bundesfinanzhofin (Saksa) 14.7.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Centro di Musicologia Walter Stauffer vastaan Finanzamt München für Körperschaften
   (Asia C-386/04)
   (2004/C 262/47)
   Bundesfinanzhof (Saksa) on pyytänyt 14.7.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 9.9.2004, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Centro di Musicologia Walter Stauffer vastaan Finanzamt München für Körperschaften seuraavaan kysymykseen:
   Onko EY:n perustamissopimuksen 52 artiklan, luettuna yhdessä 58 artiklan kanssa, 59 artiklan, luettuna yhdessä 66 artiklan ja 58 artiklan kanssa, sekä 73 b artiklan vastaista, että jäsenvaltion yksityisoikeuden mukaan perustettua yleishyödyllistä säätiötä, joka on toisessa jäsenvaltiossa vuokratulojensa osalta rajoitetusti verovelvollinen, ei ole vapautettu tässä toisessa jäsenvaltiossa yhteisöverosta toisin kuin siellä yleisesti verovelvollista yleishyödyllistä säätiötä, jolla on vastaavia tuloja?


title: Asia T-415/04: Vittoria Tebaldi ym:n 6.10.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               4.12.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 300/52

         Vittoria Tebaldi ym:n 6.10.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-415/04)
   (2004/C 300/101)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Vittoria Tebaldi, kotipaikka Tervuren (Belgia), Vicente Tejero Gazo, kotipaikka Sterrebeek (Belgia), Victor González Martínez, kotipaikka Bryssel ja Alessandro Giovannetti, kotipaikka Ernster (Luxemburg), ovat 6.10.2004 nostaneet Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajien edustajat ovat asianajajat Gilles Bounéou ja Frédéric Frabetti ja prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa ylennyskierroksen 2003 ylennettyjä virkamiehiä koskevasta luettelosta tehdyn päätöksen siltä osin kuin kantajien nimet eivät ole luettelossa sekä liitännäisesti kumoaa tämän päätöksen valmisteluasiakirjat

               —

               toissijaisesti kumoaa vuoden 2003 ylennyskierroksen ylennyspisteiden myöntämistä koskevan päätöksen erityisesti ylennyskomitean suositusten valossa

               —

               lausuu oikeudenkäyntikuluista ja palkkioista ja velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission korvaamaan ne.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Tämän asian kantajat ovat riitauttaneet nimittävän viranomaisen päätöksen olla ylentämättä heitä palkkaluokan osalta ylennyskierroksella 2003.
   Kantajat esittävät vaatimustensa tueksi, että

               —

               henkilöstösääntöjen 45 artiklaa ja niiden täytäntöönpanoa koskevia yleisiä määräyksiä on rikottu

               —

               virkamiesten arviointia ja ylennystä koskevaa hallinnollista ohjetta ei ole noudatettu

               —

               syrjintäkiellon periaatetta ja mielivaltaisen menettelyn kiellon periaatetta on loukattu ja perusteluvelvollisuus on laiminlyöty

               —

               luottamuksensuojan periaatetta on loukattu

               —

               huolenpitovelvollisuus on laiminlyöty.


title: Asia T-63/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 1.7.2010 — Cementir Italia v. komissio (Valtiontuet — Korvaus yleisestä tarpeesta johtuvasta pakkolunastuksesta — Suosituimmuustariffin voimassaolon jatkaminen sähkön toimituksessa — Päätös, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään perimään se takaisin — Edun käsite — Luottamuksensuojan periaate — Tuen myöntäminen)

text:
               14.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/37

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 1.7.2010 — Cementir Italia v. komissio
   (Asia T-63/08) (1)

   (Valtiontuet - Korvaus yleisestä tarpeesta johtuvasta pakkolunastuksesta - Suosituimmuustariffin voimassaolon jatkaminen sähkön toimituksessa - Päätös, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään perimään se takaisin - Edun käsite - Luottamuksensuojan periaate - Tuen myöntäminen)
   2010/C 221/59
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Cementir Italia Srl (Rooma, Italia) (edustajat: asianajajat T. Salonico, G. Pellegrino, G. Pellegrino ja G. Barone)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Giolito ja G. Conte)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus komission 20.11.2007 tekemän päätöksen 2008/408/EY, joka koskee Italian yrityksille ThyssenKrupp, Cementir ja Nuova Terni Industrie Chimiche myöntämää valtiontukea C 36/A/06 (ex NN 38/06) (EUVL L 144, s. 37), kumoamiseksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Cementir Italia Srl velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 92, 12.4.2008.


title: Asia C-361/04 P: Claude Ruiz-Picasson, Paloma Ruiz-Picasson, Maya Widmaier-Picasson, Marina Ruiz-Picasson ja Bernard Ruiz-Picasson 19.8.2004 (fax 18.8.04) tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston asiassa T-185/02, Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso ja Bernard Ruiz-Picasso vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), väliintulijana ja toisena asianosaisena valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä: DaimlerChrysler AG, 22.6.2004 antamasta tuomiosta

text:
               23.10.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 262/21

         Claude Ruiz-Picasson, Paloma Ruiz-Picasson, Maya Widmaier-Picasson, Marina Ruiz-Picasson ja Bernard Ruiz-Picasson 19.8.2004 (fax 18.8.04) tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston asiassa T-185/02, Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso ja Bernard Ruiz-Picasso vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), väliintulijana ja toisena asianosaisena valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä: DaimlerChrysler AG, 22.6.2004 antamasta tuomiosta
   (Asia C-361/04 P)
   (2004/C 262/36)
   Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso ja Bernard Ruiz-Picasso ovat valittaneet 19.8.2004 (fax 18.8.04) Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston asiassa T-185/02, Claude Ruiz-Picasso, Paloma Ruiz-Picasso, Maya Widmaier-Picasso, Marina Ruiz-Picasso ja Bernard Ruiz-Picasso vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), väliintulijana ja toisena asianosaisena valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä: DaimlerChrysler AG, 22.6.2004 antamasta tuomiosta. Valittajien edustaja on Rechtsanwalt Charles Gielen c/o asianajotoimisto Nauta Dutilh, Strawinskylaan 1999, NL-1077 XV Amsterdam.
   Valittajat vaativat, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               kumoaa Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-185/02 22.6.2004 antaman tuomion (1),

               —

               kumoaa SMHV:n kolmannen valituslautakunnan 18.3.2002 asiassa R 0247/2001-3 tekemän päätöksen siltä osin kuin valittajien vireillepanemassa väitemenettelyssä hylättiin väite, joka koski tavaramerkin hakijan tekemää hakemusta sanamerkin PICARO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi, ja

               —

               velvoittaa SMHV:n vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja velvoittaa sen korvaamaan vastaajille ensimmäisessä oikeusasteessa ja valitusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               —

               Sekaannusvaaran käsitteen virheelliseen soveltamiseen perustuva valitusperuste
               Valituksenalaisessa tuomiossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on muotoillut säännön, jonka mukaan kyseessä olevien merkkien käsitteelliset samankaltaisuudet voivat tietyissä olosuhteissa kumota visuaaliset ja foneettiset samankaltaisuudet. Tällainen kumoaminen edellyttää ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mukaan sitä, että ainakin yhdellä kyseessä olevista merkeistä on kohdeyleisön näkökulmasta selkeä ja erityinen merkitys siten, että tämä yleisö kykenee ymmärtämään sen välittömästi.
               Siltä osin kuin on kyse visuaalisen ja foneettisen samankaltaisuuden kumoamisesta käsitteellisellä eroavaisuudella ei ole merkitystä sillä, että merkillä on sellainen merkitys, jonka yleisö kykenee ymmärtämään välittömästi. Visuaalisen, foneettisen tai käsitteellisen samankaltaisuuden aste on ratkaistava ottamalla huomioon kyseessä olevat tuoteryhmät ja olosuhteet, joissa tuoteryhmiä myydään.
               Nimen Picasso, silloin kun se on erotettu niistä tavaroista, joita varten kyseistä merkkiä on haettu ja joita varten sitä käytetään, merkitystä tai mainetta ei lisäksi voida esittää perusteluna sille väitteelle, että käsitteellisiä eroja on ja että tällainen merkitys tai maine johtaa siihen, että käsitteelliset erot ovat tärkeämpiä kuin foneettiset ja visuaaliset samankaltaisuudet.

               —

               Valitus, joka perustuu sekaannusvaaran käsitteen ja erityisesti sen säännön virheelliseen soveltamiseen, jonka mukaan tavaramerkin suoja on sitä laajempi mitä erottamiskykyisempi tavaramerkki on joko itsessään tai sen tunnettavuuden vuoksi.
               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tosin maininnut nämä kaksi sääntöä, mutta se on kuitenkin perusteettomasti jättänyt esittämättä kysymyksen siitä, onko merkki PICASSO itsessään tai luonteeltaan erottamiskykyinen, mikä valittajien mukaan tilanne ehdottomasti on.
               Valituksenalaisessa tuomiossa lähdetään virheellisesti siitä, että sekaannusvaaran arvioimiseksi on otettava huomioon tarkkaavaisuusaste ainoastaan sillä hetkellä kun asiakas valmistautuu tekemään valintaansa ja kun hän tekee valintansa tiettyä tavaraa ostaessaan. Yksi tavaramerkkiasetuksen yleisesti tunnustetuista säännöistä on kuitenkin se, että tavaramerkin omistajaa on suojattava mahdollista sekaantumista vastaan ennen ostotilannetta sekä myös sen jälkeen.
               Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on virheellisesti katsonut, että silloin kun sekaannusvaaraa tarkastellaan väitemenettelyn yhteydessä, mahdollista niin kutsuttua myynnin jälkeistä sekaannusvaaraa (post sale confusion) ei tarvitse ottaa huomioon. Tämä voi tulla kyseeseen ainoastaan tavaramerkkioikeuden rikkomistapauksessa, kuten asiassa Arsenal.

      (1)  Ei vielä julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.


title: Asia T-99/06: Kanne  30.3.2006  — Phildar v. SMHV

text:
               20.5.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 121/15

         Kanne 30.3.2006 — Phildar v. SMHV
   (Asia T-99/06)
   (2006/C 121/27)
   Kannekirjelmän kieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Phildar SA (Roubaix, Ranska) (edustaja: asianajaja E. Baud)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Comercial Jacinto Parera SA (Barcelona, Espanja)
   Vaatimukset

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 16.1.2006 asiassa R 245/2004-2 tekemä päätös on kumottava

               —

               toissijaisesti ja jos ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päättää olla kumoamatta sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 16.1.2006 asiassa R 245/2004-2 tekemää päätöstä, sen on palautettava asia sisämarkkinoiden harmonisointivirastoon (tavaramerkit ja mallit), jotta tämä tutkii väitteen yhteisön tavaramerkkihakemuksen N:o 831 834 FILDOR rekisteröintiä vastaan erityisesti aikaisemman ranskalaisen sanamerkin N:o 744 927 FILDOR, jonka haltija kantaja on, perusteella

               —

               SMHV ja tarvittaessa väliintulija on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Yhteisön tavaramerkin hakija: Comercial Jacinto Parera SA

      Haettu tavaramerkki: Sanamerkki FILDOR luokkiin 22, 23, 24, 25 ja 26 kuuluvia tavaroita varten — hakemus N:o 831 834
   Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansalliset ja kansainväliset sana- ja kuviomerkit FILDOR ja PHILDAR luokkiin 22, 23, 24, 25 ja 26 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Kyseessä olevaa tavaramerkkiä koskevan hakemuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston päätöksen kumoaminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan, 62 artiklan ja 73 artiklan rikkominen, koska kyseessä olevat tavaramerkit ovat ulkoasultaan ja foneettisesti samankaltaiset, koska kantajalla ei ollut tilaisuutta esittää huomautuksiaan kyseessä olevien tavaroiden hankintatapojen arvioinnista ja koska valituslautakunta hylkäsi väitteen aikaisemman kansallisen kuviomerkin PHILDAR perusteella tarkastelematta aikaisempaa kansallista sanamerkkiä FILDOR.


title: Asia C-357/05: Euroopan yhteisöjen komission 23.9.2005 Espanjan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
               12.11.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/14

         Euroopan yhteisöjen komission 23.9.2005 Espanjan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-357/05)
   (2005/C 281/27)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 23.9.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä ovat oikeudellisen yksikön virkamiehet B. Schima ja S. Pardo Quintillán ja prosessiosoite on Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin:

               1)

               Toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/55/EY (1) 33 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niitä komissiolle.

               2)

               velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Määräaika, joka on vahvistettu direktiivin täytäntöönpanolle kansallisessa oikeusjärjestyksessä, päättyi 1.7.2004.

      (1)  EYVL L 176, 15.7.2003, s. 57.


title: Asia T-56/08: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 10.12.2008 — Stichting IEA Secretariaat Nederland ym. v. komissio

text:
               7.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/48

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 10.12.2008 — Stichting IEA Secretariaat Nederland ym. v. komissio
   (Asia T-56/08) (1)

   (2009/C 32/93)

      Oikeudenkäyntikieli: englanti

   Kuudennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 107, 26.4.2008.


title: Asia F-17/10: Kanne 15.3.2010 — Daake v. SMHV

text:
               22.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/56

         Kanne 15.3.2010 — Daake v. SMHV
   (Asia F-17/10)
   2010/C 134/93
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Simone Daake (Alicante, Espanja) (edustaja: Rechtsanwalt H. Tettenborn)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Vaatimus SMHV:n 4.12.2009 tekemän sen päätöksen kumoamisesta, jolla hylättiin kantajan esittämät vahingonkorvausvaatimukset

      Vaatimukset

               —

               SMHV on tuomittava korvaamaan kantajalle aineellinen vahinko, jonka suuruus on
               yhtäältä kantajalle muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 3 a artiklan mukaisesti luokiteltuna sopimussuhteisena toimihenkilönä tosiasiallisesti 1.11.2005–31.10.2008 maksetun palkan sekä hänelle päivämäärästä 1.11.2008 alkaen tähän päivään asti maksetun työttömyyskorvauksen ja
               toisaalta kantajalle muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 2 a artiklan mukaisesti 1.11.2005–31.10.2008 määräaikaisena sopimussuhteisena toimihenkilönä kuuluvan palkan sekä hänelle päivämäärästä 1.11.2008 alkaen tähän päivään asti kuuluvan työttömyyskorvauksen, joka lasketaan hänelle lokakuussa 2008 kuuluvan palkan mukaan muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 2 a artiklan mukaisesti, välinen erotus
               sekä tästä aiheutunut eläkkeen menetys ja muu vahinko sekä menetetyt palkkaedut ja etuudet, kun otetaan huomioon asianmukainen ja hänen suorituksensa huomioon ottava ylennys 1.4.2008
               sekä — siltä osin kuin se on tarpeen esitetyn vahingonkorvausvaatimuksen hyväksymisen johdosta — SMHV:n 6.5.2009 ja 4.12.2009 tekemät päätökset on kumottava

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan aineeton vahinko, joka kantajalle on aiheutunut, kun häntä kohdeltiin syrjivästi verrattuna muihin SMHV:n työntekijöihin, siten, että unionin tuomioistuin arvioi kyseisen korvauksen määrän

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 10 päivänä joulukuuta 2002 asiassa C-491/01 (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Divisionin (Administrative Court) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö), The Queen vastaan Secretary of State for Health, ex parte: British American Tobacco (Investments) Ltd ja Imperial Tobacco Ltd (Direktiivi 2001/37/EY – Tupakkatuotteiden valmistaminen, esittämistapa ja myynti – Pätevyys – Oikeudellinen perusta – EY 95 ja EY 133 artikla – Tulkinta – Sovellettavuus yhteisössä pakattaviin tupakkatuotteisiin, jotka on tarkoitettu kolmansiin maihin vietäviksi)

text:
8.2.2003                   FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                                 C 31/3
tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa               neuvosto (asiamiehinään J.-P. Jacqué ja E. Karlsson), jossa
tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa F. W. L. de Groot ja            kantaja vaatii Amerikan yhdysvaltojen hallituksen ja Euroopan
Staatssecretaris van Financiën ennakkoratkaisun EY:n perusta-              yhteisön välisen toimistolaitteiden energiatehokkuutta osoitta-
missopimuksen 48 artiklan (josta on muutettuna tullut                      via merkintöjä koskevien ohjelmien yhteensovittamista koske-
EY 39 artikla) ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhtei-            van sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta
sön alueella 15 päivänä lokakuuta 1968 annetun neuvoston                   14 päivänä toukokuuta 2001 tehdyn neuvoston päätöksen
asetuksen (ETY) N:o 1612/68 (EYVL L 257, s. 2) 7 artiklan                  2001/469/EY (EYVL L 172 s. 1) kumoamista, yhteisöjen
tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien              tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston
kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Wathelet (esittelevä               puheenjohtaja M. Wathelet (esittelevä tuomari) sekä tuomarit
tuomari) sekä tuomarit C. W. A. Timmermans, D. A. O. Ed-                   D. A. O. Edward, A. La Pergola, P. Jann ja S. von Bahr,
ward, P. Jann ja A. Rosas, julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja:             julkisasiamies: S. Alber, kirjaaja: johtava hallintovirkamies
hallintovirkamies M.-F. Contet, on antanut 12.12.2002 tuo-                 H. A. Rühl, on antanut 12.12.2002 tuomion, jonka tuomiolau-
mion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                                    selma on seuraava:
1)     Kansallisen tuomioistuimen käsiteltävänä olevassa asiassa kysy-
       myksessä olevan kaltainen, kaksinkertaisen verotuksen välttämi-     1)     Amerikan yhdysvaltojen hallituksen ja Euroopan yhteisön
       seksi tehtyyn sopimukseen sisältyvä tai siihen sisältymätön                välisen toimistolaitteiden energiatehokkuutta osoittavia merkin-
       säännöstö, jonka nojalla verovelvollinen menettää tuloveronsa              töjä koskevien ohjelmien yhteensovittamista koskevan sopimuk-
                                                                                sen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta 14 päivänä touko-
       laskemisen yhteydessä asuinvaltiossaan osan tulojen verosta
       vapaata määrää koskevasta edustaan ja henkilökohtaisista                   kuuta 2001 tehty neuvoston päätös 2001/469/EY kumotaan.
       verotuksellisista eduistaan siksi, että hän on saanut kyseisen
       vuoden aikana myös toisesta jäsenvaltiosta palkkatuloja, joita      2)     Euroopan unionin neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeuden-
       on verotettu tässä toisessa jäsenvaltiossa ottamatta huomioon              käyntikulut
       hänen henkilökohtaista tilannettaan ja perhetilannettaan, on
       perustamissopimuksen 48 artiklan (josta on muutettuna tullut
                                                                           (1 ) EYVL C 275, 29.9.2001.
       EY 39 artikla) vastainen.
2)     Yhteisön oikeuteen ei sisälly mitään erityisiä vaatimuksia sen
       tavan osalta, jolla asuinvaltiossa on otettava huomioon sellaisen
       työntekijän henkilökohtainen tilanne ja perhetilanne, joka on
       tietyn verovuoden aikana saanut tuloja tästä jäsenvaltiosta ja
       toisesta jäsenvaltiosta, kunhan ne edellytykset, joiden mukaan
       asuinvaltio ottaa huomioon tällaisen tilanteen, eivät muodosta               YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
       kansalaisuuteen perustuvaa suoraa tai välitöntä syrjintää eivät-
       kä rajoita EY:n perustamissopimuksella taattujen perusoikeuk-
       sien käyttämistä.                                                                       10 päivänä joulukuuta 2002
( 1) EYVL C 372, 23.12.2000.                                               asiassa C-491/01 (High Court of Justice (England & Wales),
                                                                           Queen’s Bench Divisionin (Administrative Court) (Yhdis-
                                                                           tynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö),
                                                                           The Queen vastaan Secretary of State for Health, ex parte:
                                                                           British American Tobacco (Investments) Ltd ja Imperial
          YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                                             Tobacco Ltd ( 1)
                              (viides jaosto)
                                                                           (Direktiivi 2001/37/EY – Tupakkatuotteiden valmistami-
                    12 päivänä joulukuuta 2002                             nen, esittämistapa ja myynti – Pätevyys – Oikeudellinen
                                                                           perusta – EY 95 ja EY 133 artikla – Tulkinta – Sovellettavuus
asiassa C-281/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan                     yhteisössä pakattaviin tupakkatuotteisiin, jotka on tarkoitet-
                  Euroopan unionin neuvosto (1)                                              tu kolmansiin maihin vietäviksi)
(Kansainväliset sopimukset – Yhteisön toimivalta – Oikeu-
                                                                                (2003/C 31/06)
dellinen perusta – EY 133 artikla ja EY 175 artiklan 1 kohta
– Energy Star -sopimus – Toimistolaitteiden energiatehok-
        kuutta osoittavia merkintöjä koskevat ohjelmat)                                         (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                             (2003/C 31/05)
                                                                           (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                      (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                                     tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                           Asiassa C-491/01, jonka High Court of Justice (England
                                                                           & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)
Asiassa C-281/01, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-                 (Yhdistynyt kuningaskunta) on saattanut EY 234 artiklan
nään H. van Lier ja B. Martenczuk) vastaan Euroopan unionin                nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen
 ---pagebreak--- C 31/4                    FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                          8.2.2003
tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa                  31 päivänä lokakuuta 1994 annetun neuvoston päätök-
The Queen ja Secretary of State for Health, ex parte: British                   sen 94/728/EY, Euratom ( 1) 2 ja 8 artiklan mukaisia
American Tobacco (Investments) Ltd ja Imperial Tobacco Ltd,                     velvoitteitaan, koska Tanskan viranomaiset eivät ole
Japan Tobacco Inc.:n ja JT International SA:n osallistuessa                     asettaneet komission käyttöön 140 409,60 Tanskan
asian käsittelyyn, ennakkoratkaisun tupakkatuotteiden valmis-                   kruunun (DKK) suuruista summaa omia varoja viivästys-
tamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden                    korkoineen 20.12.1999 lukien
lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä
5 päivänä kesäkuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin
ja neuvoston direktiivin 2001/37/EY (EYVL L 194, s. 26)
pätevyydestä ja tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin, toimien             –     velvoittaa Tanskan kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodríguez Iglesias, jaostojen                  denkäyntikulut.
puheenjohtajat J.-P. Puissochet, M. Wathelet, R. Schintgen ja
C. W. A. Timmermans sekä tuomarit D. A. O. Edward, A. La
Pergola (esittelevä tuomari), P. Jann, V. Skouris, F. Macken,
N. Colneric, S. von Bahr ja J. N. Cunha Rodrigues, julkisasia-
mies: L. A. Geelhoed, kirjaaja: johtava hallintovirkamies
L. Hewlett ja hallintovirkamies M.-F. Contet, on antanut
10.12.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                          Kanneperusteet ja pääasialliset perustelut
1)     Ensimmäisen kysymyksen tarkastelussa ei ole tullut esille
       yhtään sellaista seikkaa, joka vaikuttaisi tupakkatuotteiden
       valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenval-
       tioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentä-
       misestä 5 päivänä kesäkuuta 2001 annetun Euroopan parla-
       mentin ja neuvoston direktiivin 2001/37/EY pätevyyteen.            Tullikoodeksissa säädetään yritysten ja perinteisten omien
                                                                          varojen kantamisesta yhteisön lukuun huolehtivien kansallis-
                                                                          ten viranomaisten välisistä suhteista. Yhteisön ja jäsenvaltioi-
2)     Direktiivin 2001/37/EY 7 artiklaa on tulkittava siten, että
                                                                          den välisistä suhteista sen sijaan säädetään yhteisön varainhoi-
       sitä sovelletaan ainoastaan Euroopan yhteisössä myytäviin
                                                                          toa koskevissa säännöksissä, nimittäin neuvoston päätöksessä
       tupakkatuotteisiin.
                                                                          94/728/EY, Euratom, asetukseen N:o 1552/89 (2) sisältyvissä
                                                                          täytäntöönpanosäännöksissä sekä EY:n perustamissopimuksen
                                                                          10 artiklan mukaisissa yleisissä velvoitteissa. Sillä seikalla, että
( 1) EYVL C 56, 2.3.2002.                                                 kahden edellä mainitun säännöstön välille on luotu puhtaasti
                                                                          teknisluontoinen keskinäinen yhteys siten, että asetuksessa
                                                                          N:o 1552/89 viitataan eräin osin niihin eri vaiheisiin, joita
                                                                          tullikoodeksin mukaan noudatetaan tullivelan syntymisen ja
                                                                          sen perimistä koskevien sääntöjen yhteydessä, ei myöskään ole
                                                                          merkitystä ratkaistaessa kysymystä kansallisten viranomaisten
                                                                          taloudellisesta vastuusta yhteisöä kohtaan sen johdosta, että
                                                                          ne ovat menetelleet virheellisesti perinteisten omien varojen
                                                                          kantamisessa. Jäsenvaltio ei voi vedota komissiota vastaan
Euroopan yhteisöjen komission 8.11.2002 Tanskan kunin-                    tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohdan b alakohdassa velalliselle
                gaskuntaa vastaan nostama kanne                           säädettyyn suojaan, jos jäsenvaltio jättää kyseessä olevat varat
                                                                          kantamatta. Jos jäsenvaltio jättää kantamatta perinteisiä omia
                                                                          varoja, se voidaan eräin edellytyksin ja vain asetuksen
                            (Asia C-392/02)                               N:o 1552/89 17 artiklan mukaisesti vapauttaa velvollisuudesta
                                                                          asettaa nämä varat komission käyttöön.
                            (2003/C 31/07)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 8.11.2002 Euroo-                 Vuosina 1996–1997 Tanskan viranomaiset sallivat useissa
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Tanskan kuningas-                 tapauksissa pakastettujen sokeriherneiden tuonnin Kiinan kan-
kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehet ovat H. P. Hartvig ja                 santasavallasta tullivapaasti, vaikka asianomaisella yrityksellä
G. Wilms, prosessiosoite Luxemburgissa.                                   ei ollut lupaa tavaroiden tullivapaaseen maahantuontiin niiden
                                                                          erityisen käyttötarkoituksen perusteella. Tanskan alueellisten
                                                                          viranomaisten kannat olivat kuitenkin keskenään ristiriitaisia,
                                                                          minkä vuoksi komission oli yhteisön tullikoodeksista annetun
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                              asetuksen (ETY) N:o 2913/92 ( 3) 220 artiklan 2 kohdan
                                                                          b alakohdan mukaisesti todettava Tanskan pyynnöstä, että
–      toteaa, että Tanskan kuningaskunta ei ole noudattanut              Tanskan viranomaisten tekemän virheen vuoksi ei ollut oikeu-
       yhteisön oikeuden ja erityisesti EY:n perustamissopimuk-           tettua vaatia maahantuojaa maksamaan tullia mistään näistä
       sen 10 artiklan ja Euroopan yhteisöjen omista varoista             tuonneista.


title: Asia T-486/08: Kanne 14.11.2008 — Earle Beauty v. SMHV (SUPERSKIN)

text:
               10.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/41

         Kanne 14.11.2008 — Earle Beauty v. SMHV (SUPERSKIN)
   (Asia T-486/08)
   (2009/C 6/80)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Liz Earle Beauty Co. Ltd (aiemmin Liz Earle Cosmetics Ltd.) (Ryde, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: solicitor M. Cover)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
   Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan asiassa R 1656/2007-4 15.9.2008 tekemä päätös on kumottava ja todettava, että kyseinen yhteisön tavaramerkki (hakemus N:o 5 967 856) voidaan rekisteröidä

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”SUPERSKIN” luokkiin 3, 5 ja 44 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — hakemus N:o 5 967 856

      Tutkijan päätös: Hakemus hylättiin

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu, koska valituslautakunta teki virheen kun se katsoi, että kyseinen tavaramerkki on niiden tavaroiden ja palvelujen, joita varten sen rekisteröimistä haetaan, ominaisuuksia kuvaileva.


               10.12.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 410/3

         EFTAn valvontaviranomaisen 29 päivänä heinäkuuta 2015 Liechtensteinin ruhtinaskuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia E-19/15)
   (2015/C 410/03)
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, 1040 Bryssel, Belgium asiamiehinään Markus Schneider, Clémence Perrin ja Marlene Lie Hakkebo, nosti 29 päivänä heinäkuuta 2015 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Liechtensteinin ruhtinaskuntaa vastaan.
   EFTAn valvontaviranomainen on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta

               1.

               toteamaan, että Liechtensteinin ruhtinaskunta on laiminlyönyt ETA-sopimuksen liitteessä X olevan 1 kohdan 9, 10, 13 ja 16 artiklan mukaisia velvoitteitaan (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/123/EY, annettu 12 päivänä joulukuuta 2006, palveluista sisämarkkinoilla), sellaisena kuin ne ovat mukautettuna ETA-sopimukseen pöytäkirjalla 1, ja sikäli kuin laitokset ja rajat ylittävät palvelut eivät kuulu kyseisen säädöksen soveltamisalaan, että Liechtenstein on laiminlyönyt ETA-sopimuksen 31 ja 36 artiklan mukaisia velvoitteitansa:

                           a)

                           pitämällä voimassa Liechtensteinin kauppalain 7 artiklan, jossa säädetään ennakkolupajärjestelmästä niille yrityksille, jotka aikovat sijoittautua Liechtensteiniin; ja

                           b)

                           pitämällä voimassa Liechtensteinin kauppalain 8 artiklan 1 kohdan siltä osin kuin siinä asetetaan yrityksille, jotka aikovat sijoittautua Liechtensteiniin, ennakkoluvan myöntämistä koskevia ehtoja, jotka eivät ole selkeitä ja yksiselitteisiä (erityisesti velvollisuus tarvittavaan henkilöstöön ja riittävään saksan kielen osaamiseen); ja

                           c)

                           jättämällä varmistamatta, että palveluntarjoajaan jo toisessa tai samassa ETA:n jäsenvaltiossa päämäärältään olennaisesti tai verrannollisesti sovellettavat vaatimukset, jotka liittyvät ennakkoluvan myöntämiseen yrityksille, jotka aikovat sijoittautua Liechtensteiniin, eivät ole päällekkäisiä ja että vaatimukset ovat selkeästi kauppalain lupajärjestelmään liittyvien menettelyjen ja muodollisuuksien mukaisia; ja

                           d)

                           pitämällä voimassa Liechtensteinin kauppalain 21 artiklan, jossa säädetään ennakkolupajärjestelmästä niille yrityksille, jotka aikovat tarjota rajat ylittäviä palveluita Liechtensteinissa; ja

               2.

               velvoittamaan Liechtensteinin ruhtinaskunnan maksamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Hakemus koskee 22 päivänä kesäkuuta 2006 annettuun kauppalakiin – erityisesti sen 7 ja 21 artiklaan – sisältyviä vaatimuksia, joiden mukaan yrityksillä, jotka haluavat sijoittautua Liechtensteiniin tai tarjota siellä rajat ylittäviä palveluja, on oltava kansallisten viranomaisten etukäteishyväksyntä.

               —

               EFTAn valvontaviranomainen toteaa muun muassa, että tällaiset vaatimukset johtavat lupajärjestelmiin, joita ei sijoittautumisen osalta voida perustella palveluista sisämarkkinoilla 12 päivänä joulukuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123/EY (palveludirektiivi) 9 artiklan nojalla eikä rajat ylittävien palveluiden tarjoamisen osalta kyseisen direktiivin 16 artiklan nojalla.

               —

               EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että myös Liechtensteinin kauppalain 21 artikla, joka velvoittaa yritykset, jotka haluavat tarjota rajat ylittäviä palveluja, tekemään etukäteen viranomaisille kirjallisen ilmoituksen ja vuosittain uusimaan ilmoituksensa, luo palveludirektiivin 16 artiklan vastaisen lupajärjestelmän.

               —

               EFTAn valvontaviranomaisen lausuntojen mukaan Liechtenstein väittää, että periaatteessa sen aiemmat lupajärjestelmät ovat olleet palveludirektiivin mukaisia, sillä ne voidaan perustella saman direktiivin 9 ja 16 artiklan nojalla, tai vastaavasti ETA-sopimuksen 33 artiklan nojalla (tai kyseisen artiklan luomalla yleistä etua koskevalla pakottavalla syyllä).


title: Asia T-542/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 8.5.2015 – Grupo Bimbo v. SMHV (voileivän tekemiseen tarkoitetun pyöreän leivän muoto)

text:
               13.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 228/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 8.5.2015 – Grupo Bimbo v. SMHV (voileivän tekemiseen tarkoitetun pyöreän leivän muoto)
   (Asia T-542/14) (1)

   (2015/C 228/38)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 339, 29.9.2014.


title: Asia T-655/13: Kanne 9.12.2013 — Enercon v. SMHV (vihreän värin sävyt)

text:
               8.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 39/26

         Kanne 9.12.2013 — Enercon v. SMHV (vihreän värin sävyt)
   (Asia T-655/13)
   2014/C 39/47
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Enercon GmbH (Aurich, Saksa) (edustaja: asianajaja R. Böhm)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 11.9.2013 tekemän päätöksen asiassa R 0247/2013-1

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: vihreän värin eri sävyjä käsittävä kuviomerkki luokkiin 7, 16 ja 28 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 11 055 811

      Tutkijan päätös: hakemuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia C-546/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 7.4.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Udine – Italia) – Asia, jonka on saattanut vireille Degano Trasporti Sas di Ferruccio Degano & C. (selvitystilassa) (Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Arvonlisävero — SEU 4 artiklan 3 kohta — Direktiivi 2006/112/EY — Maksukyvyttömyys — Velkojien sopimukseen perustuvaa velkajärjestelyä koskeva menettely (akordimenettely) — Arvonlisäverosaatavien maksaminen osittain)

text:
               13.6.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/15

      Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 7.4.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Udine – Italia) – Asia, jonka on saattanut vireille Degano Trasporti Sas di Ferruccio Degano & C. (selvitystilassa)
      (Asia C-546/14) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - SEU 4 artiklan 3 kohta - Direktiivi 2006/112/EY - Maksukyvyttömyys - Velkojien sopimukseen perustuvaa velkajärjestelyä koskeva menettely (akordimenettely) - Arvonlisäverosaatavien maksaminen osittain))
      (2016/C 211/17)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunale di Udine

         Pääasian asianosaiset

         Hakija: Degano Trasporti Sas di Ferruccio Degano & C. (selvitystilassa)

         Muu osapuoli: Pubblico Ministero presso il Tribunale di Udine

         Tuomiolauselma

      SEU 4 artiklan 3 kohta ja yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 2 artikla, 250 artiklan 1 kohta ja 273 artikla eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jota tulkitaan siten, että maksukyvytön elinkeinonharjoittaja voi jättää tuomioistuimeen – jotta hän voisi varallisuutensa realisoimalla kattaa velkansa – akordimenettelyn aloittamista koskevan hakemuksen, jossa hän ehdottaa arvonlisäverovelan maksamista vain osaksi osoittamalla riippumattoman asiantuntijan antaman asiantuntijalausunnon avulla, ettei tälle velalle saataisi parempaa suoritusta, jos mainittu elinkeinonharjoittaja asetettaisiin konkurssiin.

         (1)  EUVL C 81, 9.3.2015.


title: Asia T-446/12: Kanne 9.10.2012 — Drex Technologies v. neuvosto

text:
               1.12.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 373/12

         Kanne 9.10.2012 — Drex Technologies v. neuvosto
   (Asia T-446/12)
   2012/C 373/21
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Drex Technologies SA (Tortola, Brittiläiset Neitsytsaaret) (edustaja: asianajaja E. Ruchat)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan kanteen tutkittavaksi ja katsomaan sen perustelluksi

               —

               näin ollen kumoamaan

                           —

                           Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/782/YUTP täytäntöönpanosta 23.7.2012 annetun neuvoston täytäntöönpanopäätöksen 2012/424/YUTP sekä sen 9.8.2012 tehdyn oikaisun

                           —

                           ja Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 32 artiklan 1 kohdan täytäntöönpanosta 23.7.2012 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 673/2012 sekä sen 9.8.2012 tehdyn oikaisun siltä osin kuin nämä säädökset koskevat kantajaa

               —

               velvoittamaan Euroopan unionin neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen, jotka ovat pääosin samat tai samankaltaiset kuin ne, joihin vedottiin asiassa T-432/11, Makhlouf vastaan neuvosto. (1)

      (1)  EUVL 2011, C 290, s. 13


title: Asia C-285/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 18.5.2017 – Marta Gentile ja Marcel Gentile v. TUIfly GmbH

text:
               28.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 18.5.2017 – Marta Gentile ja Marcel Gentile v. TUIfly GmbH
   (Asia C-285/17)
   (2017/C 283/28)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Marta Gentile ja Marcel Gentile

      Vastaaja: TUIfly GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko se, että lennon suorittamista varten merkittävä osa lentoliikenteen harjoittajan henkilöstöstä on poissa sairauden vuoksi, asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu poikkeuksellinen olosuhde? Jos tähän vastataan myöntävästi: Miten suuri poissaolo-osuuden on oltava, jotta tällaisen olosuhteen voitaisiin katsoa olevan olemassa?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: Onko se, että lennon suorittamista varten merkittävä osa lentoliikenteen harjoittajan henkilöstöstä on spontaanisti poissa työoikeudellisesti ja työehtosopimusoikeudellisesti laittoman työn keskeytyksen (”villi lakko”) vuoksi asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu poikkeuksellinen olosuhde? Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Miten suuri poissaolo-osuuden on oltava, jotta tällaisen olosuhteen voitaisiin katsoa olevan olemassa?

               3)

               Jos ensimmäiseen tai toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Täytyykö poikkeuksellisen olosuhteen liittyä itse peruutettuun lentoon vai onko lentoliikenteen harjoittajalla oikeus laatia uusi lentoaikataulu taloudellisten seikkojen perusteella?

               4)

               Jos ensimmäiseen tai toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Liittyykö vältettävyys poikkeukselliseen olosuhteeseen vai poikkeuksellisen olosuhteen seurauksiin?

      (1)  Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1).


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 29 päivänä huhtikuuta 2004 asiassa C-102/02 (Verwaltungsgericht Stuttgartin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Ingeborg Beuttenmüller vastaan Land Baden-Württemberg (Työntekijöiden vapaa liikkuvuus — Tutkintotodistusten tunnustaminen — Direktiivit 89/48/ETY ja 92/51/ETY — Peruskoulunopettajat — Keskiasteen jälkeisen kaksivuotisen koulutuksen perusteella saadun tutkintotodistuksen haltija — Ammatin harjoittamisen edellytykset)

text:
               30.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/18

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO

   (viides jaosto)
   29 päivänä huhtikuuta 2004
   asiassa C-102/02 (Verwaltungsgericht Stuttgartin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Ingeborg Beuttenmüller vastaan Land Baden-Württemberg (1)

   (Työntekijöiden vapaa liikkuvuus - Tutkintotodistusten tunnustaminen - Direktiivit 89/48/ETY ja 92/51/ETY - Peruskoulunopettajat - Keskiasteen jälkeisen kaksivuotisen koulutuksen perusteella saadun tutkintotodistuksen haltija - Ammatin harjoittamisen edellytykset)
   (2004/C 118/32)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa C-102/02, jonka jonka Verwaltungsgericht Stuttgart (Saksa) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Ingeborg Beuttenmüller vastaan Land Baden-Württemberg ennakkoratkaisun vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/48/ETY (EYVL 1989, L 19, s. 16) ja direktiiviä 89/48/ETY täydentävästä ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/51/ETY (EYVL L 209, s. 25) tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: P. Jann, joka hoitaa viidennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit C. W. A. Timmermans, A. Rosas (esittelevä tuomari), A. La Pergola ja S. von Bahr, julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: R. Grass, on antanut 29.4.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 89/48/ETY 1 artiklan a alakohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että Itävallassa aikaisemmin kaksivuotisesta ala-asteen opettajan ammatillisesta koulutuksesta annetun kaltainen tutkintotodistus on saman säännöksen ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu tutkintotodistus, jos tämän jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset vahvistavat, että kaksivuotisesta koulutuksesta annettu todistus katsotaan nykyisin kolmivuotisen koulutuksen jälkeen myönnettyä tutkintotodistusta vastaavaksi ja että tällainen todistus antaa kyseisessä jäsenvaltiossa samat oikeudet ryhtyä harjoittamaan opettajan ammattia ja harjoittaa sitä. Kansallisen tuomioistuimen asiana on määrittää asianomaisen esittämien, saman direktiivin 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen todisteiden sekä näiden todisteiden arvioimiseksi soveltuvien kansallisten säännösten perusteella, onko katsottava, että 1 artiklan a alakohdan toisessa alakohdassa ilmaistu viimeinen edellytys täyttyy pääasiassa. Tämä edellytys koskee oikeutta harjoittaa säänneltyä ammattia eikä palkkauksen ja muiden työsuhteen ehtojen soveltamista aiemman koulutuksen ja uuden koulutuksen toisiaan vastaavuuden tunnustavassa jäsenvaltiossa.

               2)

               Jäsenvaltion kansalainen voi vedota direktiivin 89/48 3 artiklan a alakohtaan tämän direktiivin kanssa ristiriidassa olevia kansallisia säännöksiä vastaan. Direktiivi on ristiriidassa tällaisten säännösten kanssa, mikäli näissä säännöksissä edellytetään muussa kuin vastaanottavassa jäsenvaltiossa hankitun tai tunnustetun opettajan ammattipätevyyden tunnustamisen osalta poikkeuksetta vähintään kolmivuotista korkeampaa koulutusta ja että koulutukseen sisältyy vähintään kaksi sellaista ainetta, joita vastaanottavassa jäsenvaltiossa vaaditaan opettajan ammatin harjoittamiseksi.

               3)

               Silloin, kun täytäntöönpanotoimia ei ole toteutettu direktiiviä 89/48/ETY täydentävästä ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/51/ETY 17 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa asetetussa määräajassa, jäsenvaltion kansalainen voi vedota kyseisen direktiivin 3 artiklan a alakohtaan vaatiakseen vastaanottavassa jäsenvaltiossa Itävallassa kaksivuotisen koulutuksen jälkeen saadun kaltaisen opettajan ammattipätevyyden tunnustamista. Pääasian kaltaisissa olosuhteissa tätä mahdollisuutta ei voida sulkea pois sillä perusteella, että asiassa sovelletaan kyseisen 3 artiklan viimeisessä alakohdassa säädettyä poikkeusta, eikä tällaisen oikeuden edellytykseksi voida asettaa, että hakija suorittaa ensin saman direktiivin 4 artiklassa tarkoitetut korvaavat toimenpiteet.

      (1)  EYVL C 144, 15.6.2002.


title: Asia C-29/08: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 29.10.2009 (Regeringsrättenin (Ruotsi) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Skatteverket v. AB SKF (Kuudes arvonlisäverodirektiivi — 2 artikla, 4 artikla, 13 artiklan B kohdan d alakohdan 5 alakohta ja 17 artikla — Direktiivi 2006/112/EY — 2 artikla, 9 artikla, 135 artiklan 1 kohdan f alakohta ja 168 artikla — Emoyhtiön suorittama tytäryhtiön ja osakkuusyhtiössä olevan osakkuutensa luovutus — Arvonlisäveron soveltamisala — Vapautus — Palvelut, jotka on hankittu osakkeiden luovutusten yhteydessä — Arvonlisäveron vähennyskelpoisuus)

text:
               19.12.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 312/3

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 29.10.2009 (Regeringsrättenin (Ruotsi) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Skatteverket v. AB SKF
   (Asia C-29/08) (1)

   (Kuudes arvonlisäverodirektiivi - 2 artikla, 4 artikla, 13 artiklan B kohdan d alakohdan 5 alakohta ja 17 artikla - Direktiivi 2006/112/EY - 2 artikla, 9 artikla, 135 artiklan 1 kohdan f alakohta ja 168 artikla - Emoyhtiön suorittama tytäryhtiön ja osakkuusyhtiössä olevan osakkuutensa luovutus - Arvonlisäveron soveltamisala - Vapautus - Palvelut, jotka on hankittu osakkeiden luovutusten yhteydessä - Arvonlisäveron vähennyskelpoisuus)
   2009/C 312/04
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Regeringsrätten

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Skatteverket

      Vastaaja: AB SKF

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Regerinsrätten — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 2 artiklan, 4 artiklan, 13 artiklan B kohdan d alakohdan 5 alakohdan ja 17 artiklan tulkinta — Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) 2 artiklan, 9 artiklan, 135 artiklan 1 kohdan ja 168 artiklan tulkinta — Emoyhtiön yhtiöryhmänsä uudelleenjärjestelyä varten suorittama tytäryhtiön ja osakkuusyhtiössä olevan osakkuutensa luovutus — Niihin palveluihin sisältyvän arvonlisäveron vähentäminen, jotka emoyhtiö on hankkinut näiden luovutustoimien yhteydessä

      Tuomiolauselma

               1)

               Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.4.1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/7/EY, 2 artiklan 1 kohtaa ja 4 artiklan 1 ja 2 kohtaa sekä yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 2 artiklan 1 kohtaa ja 9 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kun emoyhtiö luovuttaa kaikki kokonaan omistamansa tytäryhtiön osakkeet sekä jäljellä olevan osuutensa aiemmin kokonaan omistamastaan osakkuusyhtiöstä ja kun emoyhtiö on suorittanut näille arvonlisäverollisia palveluja, luovutus on taloudellista toimintaa, joka kuuluu kyseisten direktiivien soveltamisalaan. Jos kuitenkin osakkeiden luovutus voidaan rinnastaa kuudennen direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/7, 5 artiklan 8 kohdassa tai direktiivin 2006/112 19 artiklan ensimmäisessä kohdassa tarkoitettuun varallisuuskokonaisuuden tai sen osan luovutukseen ja jos kyseinen jäsenvaltio on valinnut näissä säännöksissä säädetyn mahdollisuuden, tämä liiketoimi ei ole arvonlisäverollista taloudellista toimintaa.

               2)

               Pääasian kohteena olevan kaltainen osakkeiden luovutus on vapautettava arvonlisäverosta kuudennen direktiivin 77/388, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/7, 13 artiklan B kohdan d alakohdan 5 alakohdan ja direktiivin 2006/112 135 artiklan 1 kohdan f alakohdan nojalla.

               3)

               Oikeus vähentää osakkeiden luovutuksen yhteydessä hankituista palveluista maksettu arvonlisävero syntyy kuudennen direktiivin 77/388 17 artiklan, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 95/7, 1 ja 2 kohdan sekä direktiivin 2006/112 168 artiklan nojalla, jos aikaisemmassa vaihdannan vaiheessa toteutettuihin palveluihin liittyvien kustannusten ja verovelvollisen koko taloudellisen toiminnan välillä on suora ja välitön yhteys. Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen on selvitettävä, ottaen huomioon kaikki olosuhteet, joissa pääasiassa kysymyksessä olevat liiketoimet ovat tapahtuneet, voidaanko kyseiset kustannukset sisällyttää myytyjen osakkeiden hintaan tai ovatko ne vain verovelvollisen taloudelliseen toimintaan kuuluvien liiketoimien hinnan osatekijöitä.

               4)

               Sillä, että osakkeiden luovutus suoritetaan useilla peräkkäisillä toimilla, ei ole merkitystä edellisiin kysymyksiin annettavan vastauksen kannalta.

      (1)  EUVL C 79, 29.3.2008.


title: Asia T-152/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 24.5.2012 — TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft v. SMHV — Comercial Jacinto Parera (MAD) (Yhteisön tavaramerkki — Menettämismenettely — Yhteisön kuviomerkki MAD — Tavaramerkin tosiasiallinen käyttö — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta — Muoto, joka poikkeaa sellaisilta osin, jotka eivät vaikuta erottamiskykyyn — Asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan a alakohta)

text:
               7.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 200/15

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 24.5.2012 — TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft v. SMHV — Comercial Jacinto Parera (MAD)
   (Asia T-152/11) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Menettämismenettely - Yhteisön kuviomerkki MAD - Tavaramerkin tosiasiallinen käyttö - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta - Muoto, joka poikkeaa sellaisilta osin, jotka eivät vaikuta erottamiskykyyn - Asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan a alakohta)
   2012/C 200/31
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft mbH (Düsseldorf, Saksa) (edustajat: asianajajat B. Hein ja M.-H. Hoffmann)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Comercial Jacinto Parera, SA (Barcelona, Espanja)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 16.12.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 449/2009-2), joka liittyy TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft mbH:n ja Comercial Jacinto Parera, SA:n väliseen mitättömyysmenettelyyn

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               TMS Trademark-Schutzrechtsverwertungsgesellschaft mbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 139, 7.5.2011.


title: Asia C-129/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen Sad Varna (Bulgaria) on esittänyt 14.3.2011 — OOD Provadiinvest v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto”

text:
               14.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 145/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen Sad Varna (Bulgaria) on esittänyt 14.3.2011 — OOD Provadiinvest v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto”
   (Asia C-129/11)
   2011/C 145/25
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen Sad Varna

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: OOD Provadiinvest

      Vastapuoli: Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto”

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 80 artiklan 1 kohdan a ja b alakohtaa tulkittava siten, että kun kyseessä ovat toisiinsa sidoksissa olevien henkilöiden väliset tavaroiden luovutukset ja vastike on käypää markkina-arvoa pienempi, veron perusteena on kaupan käypä markkina-arvo vain silloin, kun luovuttajalla tai hankkijalla ei ole oikeutta vähentää kokonaan sitä veroa, joka kohdistuu luovutuksen kohteena olevien tavaroiden ostoon tai valmistamiseen?

               2)

               Onko direktiivin 2006/112 80 artiklan 1 kohdan a ja b alakohtaa tulkittava siten, että jos luovuttaja on käyttänyt oikeuttaan vähentää kokonaan sellaisiin tavaroihin ja palveluihin sisältyvä vero, jotka myöhemmin luovutetaan toisiinsa sidoksissa olevien henkilöiden välillä käypää markkina-arvoa alhaisempaan hintaan, eikä tätä vähennysoikeutta ole oikaistu direktiivin 173–177 artiklan mukaisesti eikä luovutukseen voida soveltaa direktiivin 132, 135, 136, 371, 375, 376 ja 377 artiklassa sekä 378 artiklan 2 kohdassa, 379 artiklan 2 kohdassa ja 380–390 artiklassa tarkoitettua verovapautusta, jäsenvaltio ei saa toteuttaa toimenpiteitä, joiden mukaan veron perusteeksi vahvistetaan yksinomaan käypä markkina-arvo?

               3)

               Onko direktiivin 2006/112 80 artiklan 1 kohdan a ja b alakohtaa tulkittava siten, että jos hankkija on käyttänyt oikeuttaan vähentää kokonaan sellaisiin tavaroihin ja palveluihin sisältyvä vero, jotka myöhemmin luovutetaan toisiinsa sidoksissa olevien henkilöiden välillä käypää markkina-arvoa alhaisempaan hintaan, eikä tätä vähennysoikeutta ole oikaistu direktiivin 173–177 artiklan mukaisesti, jäsenvaltio ei saa toteuttaa toimenpiteitä, joiden mukaan veron perusteeksi vahvistetaan yksinomaan käypä markkina-arvo?

               4)

               Luetellaanko direktiivin 2006/112 80 artiklan 1 kohdassa tyhjentävästi tapaukset, jotka muodostavat edellytykset, joiden täyttyessä jäsenvaltio saa toteuttaa toimenpiteitä, joiden mukaan veron perusteena on tavaroiden luovutuksissa kaupan käypä markkina-arvo?

               5)

               Onko kansallisen arvonlisäverolain (Zakon za danak varhu dobavenata stoynost) 27 §:n 3 momentin 1 kohdan kaltainen kansallinen oikeussääntö sallittu muissa kuin direktiivin 2006/112 80 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdassa luetelluissa olosuhteissa?

               6)

               Onko direktiivin 2006/112 80 artiklan 1 kohdan b alakohdan säännöksellä nyt käsiteltävän kaltaisessa asiassa välitön vaikutus ja saako kansallinen tuomioistuin soveltaa sitä välittömästi?

      (1)  EUVL L 347, s. 1.


title: Asia T-132/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.3.2015 – Albis Plastic v. SMHV – IQAP Masterbatch Group (ALCOLOR) (Yhteisön tavaramerkki — Mitättömäksi julistamista koskeva vaatimus — Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               11.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 155/27

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.3.2015 – Albis Plastic v. SMHV – IQAP Masterbatch Group (ALCOLOR)
   (Asia T-132/14) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Mitättömäksi julistamista koskeva vaatimus - Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2015/C 155/32)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Albis Plastic GmbH (Hampuri, Saksa) (edustajat: aluksi asianajaja C. Klawitter, sitten asianajajat C. Klawitter ja P. Nagel)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: aluksi G. Schneider, sitten G. Schneider ja D. Botis)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: IQAP Masterbatch Group, SL (Masíes de Roda, Espanja)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 3.12.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 1015/2012-2), joka koskee IQAP Masterbatch Group, SL:n ja Albis Plastic GmbH:n välistä mitättömyysmenettelyä.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 135, 5.5.2014.


title: Asia F-77/13: Kanne 9.8.2013 — ZZ v. Europol

text:
               30.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 352/27

         Kanne 9.8.2013 — ZZ v. Europol
   (Asia F-77/13)
   2013/C 352/53
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja W. Brouwer)

      Vastaaja: Europol

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Sellaisen päätöksen kumoaminen, jolla vahvistettiin työmatkalla tapahtuneista kahdesta onnettomuudesta seuranneen täydellisen työkyvyttömyyden johdosta maksetun määrän korot, ja aiheutuneeksi väitetystä vahingosta maksettava vahingonkorvaus

      Vaatimukset

               —

               15.10.2012 tehdyn päätöksen, kun se luetaan yhdessä 13.3.2012 ja 18.12.2012 tehtyjen päätösten kanssa, kumoaminen

               —

               10.5.2013 tehdyn implisiittisen päätöksen hylätä 10.1.2013 tehty oikaisuvaatimus kumoaminen

               —

               vastaajan velvoittaminen maksamaan sen 14.5.2013 maksaman 170 074,39 euron suuruisen määrän osalta sille maksettavaksi tulevat korot, eli

                           —

                           päävaatimuksena: korot 27.2.2001 ja 14.5.2013 väliseltä ajalta, näiden kokojen määräksi on arvioitu 138 331,75 euroa

                           —

                           toissijaisesti: korot 27.1.2004 ja 14.5.2013 väliseltä ajalta, näiden korkojen määräksi on arvioitu 83 154,25 euroa

                           —

                           ainakin: vähintään korot 27.1.2004 ja 1.2.2013 väliseltä ajalta, näiden korkojen määräksi on arvioitu 80 356,75 euroa, vähintään, että tuomioistuin vahvistaa harkinnan mukaan kohtuulliseksi katsomansa päivämäärän, josta lähtien korot tulevat maksettaviksi tai määrää kantajalle vastaajan kustannuksella suoritettavasta vahingonkorvauksesta, jossa otetaan huomioon vastaajan laiminlyönti

               —

               vastaajan velvoittaminen maksamaan:

                           —

                           päävaatimuksena: vastaajan vakuutussopimuksen WBA&I 2600914, 3.5.2010 osalta sille maksettaviksi tulevat korot, eli

                                       —

                                       korot lopulliseksi jäävää vahinkoa koskevan saatavan (5 % AMA, 11 344,50 euroa) syntymisestä alkaen, 11.12.2002 alkavalta ajanjaksolta, vähintään 15 päivää (vakuutuskirjan 4B kappale), 3.5.2010 asti, korkojen määrä on 4 875,28 euroa

                                       —

                                       korot nilkan vahinkoa koskevan saatavan (9 %, AMA, 20 420,12 euroa) syntymisestä alkaen, Europolin vastuun alkamispäivästä 27.1.2004 alkaen, vähintään 15 päivää (vakuutuskirjan 4B kappale), 3.5.2010 asti, korkojen määrä on 6 878,71 euroa

                                       —

                                       korot kognitiivista vahinkoa koskevan saatavan (16 %, AMA, 36 302,41 euroa) syntymisestä alkaen, Europolin vastuun alkamispäivästä 27.1.2004 alkaen, vähintään 15 päivää (vakuutuskirjan 4B kappale), 3.5.2010 asti, korkojen määrä on 12 228,81 euroa

                           —

                           toissijaisesti: määräämään kantajalle vastaajan kustannuksella suoritettavasta vahingonkorvauksesta, jossa otetaan huomioon vastaajan laiminlyönti

               —

               vastaajan velvoittaminen korvaamaan oikeudenkäyntikulut kantajan maksettavaksi tuleva asianajopalkkio mukaan lukien.


title: Asia C-29/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Suceava (Romania) on esittänyt 17.1.2011 — Aurora Elena Sfichi v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Suceava — Administrația Finanțelor Publice Suceava ja Administrația Fondului pentru Mediu

text:
               9.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/5

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Suceava (Romania) on esittänyt 17.1.2011 — Aurora Elena Sfichi v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Suceava — Administrația Finanțelor Publice Suceava ja Administrația Fondului pentru Mediu
   (Asia C-29/11)
   2011/C 113/08
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Suceava

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Aurora Elena Sfichi

      Vastaajat: Direcția Generală a Finanțelor Publice Suceava — Administrația Finanțelor Publice Suceava ja Administrația Fondului pentru Mediu

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 110 artiklan (entinen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 90 artikla) ensimmäistä kohtaa — jonka mukaan jäsenvaltiot eivät määrää muiden jäsenvaltioiden tuotteille minkäänlaisia korkeampia välittömiä tai välillisiä sisäisiä maksuja, kuin ne välittömästi tai välillisesti määräävät samanlaisille kotimaisille tuotteille — tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltio ottaa käyttöön kiireellisenä annetulla hallituksen asetuksella nro 50/2008 — sellaisena kuin se on myöhempine muutoksineen ja täydennyksineen — säädetyn päästöveron kaltaisen veron, joka on maksettava silloin, kun maahantuotu käytetty henkilöauto, joka on aiemmin rekisteröity toisessa jäsenvaltiossa, rekisteröidään Romaniassa ensimmäisen kerran, kun Romaniassa rekisteröidyistä käytetyistä henkilöautoista kyseistä veroa ei peritä, jos tietyt liiketoimet ovat toteutuneet, kun nämä henkilöautot rekisteröidään uudelleen?

               2)

               Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 110 artiklan (entinen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 90 artikla) toinen kohta — jonka mukaan jäsenvaltiot eivät liioin määrää muiden jäsenvaltioiden tuotteille sellaisia sisäisiä maksuja, joilla välillisesti suojellaan muuta tuotantoa — esteenä sille, että jäsenvaltio ottaa käyttöön henkilöautojen päästöveron, jota sovelletaan silloin, kun maahantuotu käytetty henkilöauto, joka on aiemmin rekisteröity toisessa jäsenvaltiossa, rekisteröidään Romaniassa ensimmäisen kerran, kun otetaan huomioon, että kiireellisenä annetulla hallituksen asetuksella nro 218/2008 päästöverosta on vapautettu ”luokan M1 moottoriajoneuvot, joiden päästöluokitus on Euro 4 ja moottorin sylinteritilavuus enintään 2 000 kuutiosenttimetriä, sekä kaikki luokan N1 moottoriajoneuvot, joiden päästöluokitus on Euro 4, [kun] ne rekisteröidään ensimmäisen kerran Romaniassa tai muussa Euroopan unionin jäsenvaltiossa 15.12.2008–31.12.2009 välisenä ajanjaksona”, eli toisin sanoen verosta on vapautettu henkilöautojen luokka, joka vastaa teknisiltä ominaisuuksiltaan Romaniassa valmistettavia henkilöautoja, ja näin suositaan kansallista autoteollisuutta?


title: Asia C-522/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 7.11.2013 (Bundesarbeitsgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Tevfik Isbir v. DB Services GmbH (Ennakkoratkaisupyyntö — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Työntekijöiden lähettäminen työhön — Direktiivi 96/71/EY — Vähimmäispalkka — Työnantajan usean vuoden kestävään säästöohjelmaan työntekijöiden hyväksi maksamat kiinteämääräiset maksut)

text:
               11.1.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 9/14

         Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 7.11.2013 (Bundesarbeitsgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Tevfik Isbir v. DB Services GmbH
   (Asia C-522/12) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Työntekijöiden lähettäminen työhön - Direktiivi 96/71/EY - Vähimmäispalkka - Työnantajan usean vuoden kestävään säästöohjelmaan työntekijöiden hyväksi maksamat kiinteämääräiset maksut)
   2014/C 9/21
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesarbeitsgericht

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Tevfik Isbir

      Vastaaja: DB Services GmbH

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesarbeitsgericht — Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16.12.1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/71/EY (EYVL L 18, s. 1) 3 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan c alakohdan tulkinta — Vähimmäispalkan laskeminen — Työnantajan usean vuoden kestävään säästöohjelmaan työntekijöiden hyväksi maksamien maksujen mahdollinen sisällyttäminen siihen — Tilanne, jossa työntekijät eivät usean vuoden aikana voi määrätä näistä varoista

      Tuomiolauselma

   Palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16.12.1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/71/EY 3 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan c alakohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sellaisten palkanosien sisällyttämiselle vähimmäispalkkaan, joilla ei muuteta yhtäältä työntekijän suorituksen ja toisaalta hänen tästä suorituksesta saamansa vastikkeen välistä suhdetta. Kansallisen tuomioistuimen asiana on tarkistaa, koskeeko tämä pääasiassa kyseessä olevia palkanosia.

      (1)  EUVL C 32, 2.2.2013.


title: Asia F-5/09: Kanne 26.1.2009 — Soerensen Ferraresi v. komissio

text:
               16.5.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/45

         Kanne 26.1.2009 — Soerensen Ferraresi v. komissio
   (Asia F-5/09)
   2009/C 113/93
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Soerensen Ferraresi (edustaja: asianajaja D. Di Vuolo)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

      Asian kohde ja kuvaus

   Vahingonkorvausvaatimus, joka koskee vahinkoja, jotka ovat aiheutuneet kantajalle häneen kohdistuneesta ahdistelusta ja työkyvyttömyyslautakunnan päätöksestä siirtää kantaja viran puolesta työkyvyttömyyseläkkeelle

      Kantajan vaatimukset

   Kantaja vaatii, että virkamiestuomioistuin

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan kantajalle aiheutuneet fyysiset, henkiset ja taloudelliset vahingot

               —

               velvoittaa vastaajaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.