title: Asia C-432/00: Tribunale amministrativo regionale per la Lombardian 6.10.2000 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Europetrol SpA vastaan Azienda Lombarda Edilizia Residenziale Milano (A.L.E.R.) sekä Orion SCRL

text:
27.1.2001                FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 28/21
Euroopan yhteisöjen komission 22.11.2000 Portugalin                        Tribunale amministrativo regionale per la Lombardian
               tasavaltaa vastaan nostama kanne                            6.10.2000 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat-
                                                                           kaisupyyntö asiassa Europetrol SpA vastaan Azienda
                                                                           Lombarda Edilizia Residenziale Milano (A.L.E.R.) sekä
                                                                                Orion SCRL
                          (Asia C-431/00)
                            (2001/C 28/40)                                                         (Asia C-432/00)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.11.2000 Euroo-                                          (2001/C 28/41)
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Portugalin tasavaltaa
vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen yksikön virka-
mies António Caieros, ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o
Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.                        Tribunale amministrativo regionale per la Lombardia on
                                                                           pyytänyt 6.10.2000 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut
                                                                           yhteisöjen tuomioistuimeen 22.11.2000, Euroopan yhteisöjen
                                                                           tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Europetrol SpA
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                           vastaan Azienda Lombarda Edilizia Residenziale Milano
                                                                           (A.L.E.R.) sekä Orion SCRL seuraavaan kysymykseen:
–     toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut EY:n
      perustamissopimuksen 10 artiklan ensimmäisen kohdan
      ja 249 artiklan kolmannen kohdan sekä vaarallisista
      aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjun-                 Onko julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten teko-
      nasta 9 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston                    menettelyjen yhteensovittamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992
      direktiivin 96/82/EY (1) 24 artiklan 1 kohdan mukaisia               annetun neuvoston direktiivin 92/50/ETY (1) 31 artiklaa ja
      velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määrä-            erityisesti sen 1 kohdan c alakohtaa, tulkittava siten, että
      ajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä               kansallisilla toimivaltaisilla tuomioistuimilla on velvollisuus
      lakeja, asetuksia ja hallinnollista määräyksiä                       varmistaa sellaisten yhteisön kansalaisten oikeussuoja, joiden
                                                                           oikeuksia on loukattu yhteisön oikeuden vastaisesti toteutetuil-
                                                                           la toimenpiteillä, turvautumalla erityisesti 20.3.1965 annetun
–     toissijaisesti toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudat-      kansallisen lain nro 2248 5 §:ssä säädettyyn soveltamatta
      tanut kyseisten säännösten ja määräysten mukaisia vel-               jättämismahdollisuuteen myös silloin kun kyse on yhteisön
      voitteitaan, koska se ei ole ilmoittanut komissiolle välittö-        oikeuden vastaisesta tarjouskilpailuilmoituksesta, jota ei ole
      mästi näistä toimenpiteistä                                          riitautettu sen lyhyen määräajan kuluessa, josta säädetään
                                                                           kansallisessa prosessioikeudellisessa lainsäädännössä, ja jonka
                                                                           kuluessa yhteisön oikeutta on viran puolesta sovellettava, joka
–     velvoittää Portugalin tasavallan korvaamaan oikeuden-                kerta kun voidaan osoittaa, että viimeksi mainittua on ollut
      käyntikulut.                                                         mahdoton tai vaikea soveltaa ja että tällainen soveltaminen on
                                                                           yleisen edun mukaista niin yhteisön kuin kansalliseltakin
                                                                           kannalta katsoen? Voidaanko tämä sama päätelmä tehdä
                                                                           perustamissopimuksen 6 artiklan 2 kohdan perusteella, jossa
                                                                           määrätään, että unioni pitää arvossa perusoikeuksia, sellaisina
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                        kuin ne taataan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaami-
                                                                           seksi tehdyssä Euroopan yleissopimuksessa, ja jolla näin on
                                                                           omaksuttu tämän yleissopimuksen 6 ja 13 artiklassa määrätty
                                                                           oikeussuojan tosiasiallisuutta koskeva periaate?
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
kuin asiassa C-407/00 (2). Direktiivin täytäntöönpanolle asetet-
tu määräaika päättyi 3.2.1999.
                                                                           (1) EYVL L 209, 24.7.1992, s. 1.
(1) EYVL L 10, 14.1.1997, s. 13.
(2) Ks. tämän viralisen lehden sivu 13.


title: Asia C-685/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 14.6.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landesverwaltungsgericht Oberösterreich – Itävalta) – Online Games Handels GmbH ym. v. Landespolizeidirektion Oberösterreich (Ennakkoratkaisupyyntö — SEUT 49 artikla — Sijoittautumisvapaus — SEUT 56 artikla — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Onnenpelit — Jäsenvaltion rajoittava lainsäädäntö — Rangaistusluonteiset hallinnolliset seuraamukset — Yleistä etua koskevat pakottavat syyt — Oikeasuhteisuus — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 47 artikla — Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan — Kansallinen säännöstö, jossa tuomioistuin velvoitetaan selvittämään omasta aloitteestaan seikat, jotka on saatettu sen käsiteltäviksi rikosluonteisia hallinnollisia rikkomuksia koskevissa asioissa — Sääntöjenmukaisuus)

text:
               21.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 277/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 14.6.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landesverwaltungsgericht Oberösterreich – Itävalta) – Online Games Handels GmbH ym. v. Landespolizeidirektion Oberösterreich
   (Asia C-685/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 49 artikla - Sijoittautumisvapaus - SEUT 56 artikla - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Onnenpelit - Jäsenvaltion rajoittava lainsäädäntö - Rangaistusluonteiset hallinnolliset seuraamukset - Yleistä etua koskevat pakottavat syyt - Oikeasuhteisuus - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 47 artikla - Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan - Kansallinen säännöstö, jossa tuomioistuin velvoitetaan selvittämään omasta aloitteestaan seikat, jotka on saatettu sen käsiteltäviksi rikosluonteisia hallinnollisia rikkomuksia koskevissa asioissa - Sääntöjenmukaisuus))
   (2017/C 277/12)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Online Games Handels GmbH, Frank Breuer, Nicole Enter ja Astrid Walden

      Vastapuoli: Landespolizeidirektion Oberösterreich

      Tuomiolauselma

   SEUT 49 ja SEUT 56 artiklaa, sellaisina kuin niitä on tulkittu erityisesti 30.4.2014 annetussa tuomiossa Pfleger ym. (C-390/12, EU:C:2014:281), on tulkittava Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa siten, että ne eivät ole esteenä oikeudenkäyntimenettelyä koskevalle kansalliselle järjestelmälle, jonka mukaan tuomioistuimella, jonka tehtävänä on hallinnollista rikkomusta koskevassa asiassa ratkaista kysymys Euroopan unionin perusvapauksien, kuten sijoittautumisvapauden tai palvelujen tarjoamisen vapauden Euroopan unionissa, käyttöä rajoittavan säännöstön yhteensopivuudesta unionin oikeuden kanssa, on velvollisuus selvittää omasta aloitteestaan sen käsiteltävänä olevaan asiaan liittyvät seikat hallinnollisten rikkomusten olemassaolon tutkimisen yhteydessä, kunhan tällaisesta järjestelmästä ei seuraa kyseiselle tuomioistuimelle velvollisuutta toimia asianomaisen jäsenvaltion niiden toimivaltaisten viranomaisten sijasta, joilla on velvollisuus tarvittavien todisteiden esittämiseen, jotta kyseinen tuomioistuin voi valvoa, onko rajoitus oikeutettu.

      (1)  EUVL C 118, 4.4.2016.


title: Asia T-339/16: Kanne 26.6.2016 – Pariisin kaupunki v. komissio

text:
               29.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 314/27

         Kanne 26.6.2016 – Pariisin kaupunki v. komissio
   (Asia T-339/16)
   (2016/C 314/38)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Pariisin kaupunki (Pariisi, Ranska) (edustaja: asianajaja J. Assous)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan asetuksen (EY) N:o 692/2008 muuttamisesta kevyiden henkilö- ja hyötyajoneuvojen päästöjen (Euro 6) osalta 20.4.2016 annetun komission asetuksen (EU) N:o 2016/646

               —

               velvoittamaan Euroopan komission maksamaan yhden euron symbolisen summan korvauksena Pariisin kaupungille tällaisen asetuksen antamisesta aiheutuneesta vahingosta

               —

               velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu asetuksen (EY) N:o 692/2008 muuttamisesta kevyiden henkilö- ja hyötyajoneuvojen päästöjen (Euro 6) osalta 20.4.2016 annetun komission asetuksen (EU) N:o 2016/646 (EUVL 2016, L 109, s. 1; jäljempänä riidanalainen asetus) pätemättömyyteen toimivallan puuttumisen perusteella siitä syystä, että Euroopan komissio käytti epäasianmukaisesti valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä. Euroopan komissiolla ei ole asiallista toimivaltaa, ja se loukkasi olennaisia menettelymääräyksiä antaessaan riidanalaisen asetuksen.

               2.

               Toinen kanneperuste perustuu riidanalaisen asetuksen pätemättömyyteen siitä syystä, että ensisijaisia oikeussääntöjä, ympäristöalan johdannaista oikeutta ja Euroopan unionin toissijaisia oikeussääntöjä on rikottu, koska unionin ympäristöoikeuden yleisiä periaatteita sekä oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita ei ole noudatettu.

         Kantaja väittää kanteen korvausvaatimuksen osalta, että edellytykset unionin sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun syntymiselle täyttyvät, koska riidanalainen asetus sisältää ensinnäkin sekä muodollisia että sisällöllisiä sääntöjenvastaisuuksia ja koska riidanalaisesta asetuksesta aiheutui toiseksi todellista ja varmaa vahinkoa kantajalle ja koska komission menettelyn ja väitetyn vahingon välistä suoraa syy-yhteyttä ei kolmanneksi ole riitautettu.


title: Asia T-244/08: Kanne 23.6.2008 — Konsum Nord v. komissio

text:
               30.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/51

         Kanne 23.6.2008 — Konsum Nord v. komissio
   (Asia T-244/08)
   (2008/C 223/89)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi
   Asianosaiset

      Kantaja: Konsum Nord ekonomisk förening (Umeå, Ruotsi) (edustaja: asianajaja U. Öberg)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Ruotsin Konsum Jämtland ekonomisk föreningenille myöntämästä valtiontuesta 30.1.2008 tehty Euroopan yhteisöjen komission päätös K(2008)311 on kumottava kokonaisuudessaan

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komissio totesi Ruotsin Konsum Jämtlandille, joka yhdistyi kantajaan vuonna 2006, myönnetystä valtiontuesta C 35/2006 (ex. NN 37/2006) 30.1.2008 tekemässään päätöksessä, että liiketoimi, jolla Åren kunta myi osia rakentamattomasta maa-alueesta 2 miljoonan Ruotsiin kruunun kauppahintaan Konsum Jämtlandin kanssa kilpailevan Lidlin tarjoaman 6,6 miljoonan Ruotsiin kruunun sijaan, oli EY 87 artiklan vastaista valtiontukea.
   Kantaja väittää kanteensa tueksi, että komissio teki useita arviointivirheitä riidanalaisen liiketoimen oikeudellisessa arvioinnissa, kun se:

               —

               katsoi virheellisesti, että kyseiseen liiketoimeen ei sovellettu markkinahintaa, mistä koitui taloudellista etua Konsum Jämtlandille

               —

               ei ottanut huomioon sitä seikkaa, että kyseinen kauppa oli osa useiden eri osapuolten välillä toteutettujen liiketoimien sarjaa, jonka tarkoituksena oli Åren kylän yksityiskohtaisen kaavoituksen toteuttaminen

               —

               oletti virheellisesti, että Lidlin tekemä kilpaileva tarjous oli tiettyjen edellytysten mukainen, sitova ja uskottava, sekä

               —

               sovelsi virheellisesti markkinataloudessa toimivan yksityisen sijoittajan periaatetta.

         Kantaja väittää lisäksi, että komissio ei ottanut huomioon julkisten viranomaisten tekemiin maa-alueita ja rakennuksia koskeviin kauppoihin sisältyvistä tuista antamaansa tiedonantoa (1) ja että se laiminlöi tutkimisvelvollisuutensa, sillä se ei tutkinut tiettyjä tosiseikkoja.
   Kantaja väittää lopuksi, että väitetty valtiontuki ei vääristä kilpailua eikä vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

      (1)  EYVL C 209, 1997, s. 3.


title: Asia C-421/99: Euroopan yhteisöjen komission 29.10.1999 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
22.1.2000                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 20/13
Euroopan yhteisöjen komission 29.10.1999 Italian tasa-                   virkamies Claudia Schmidt ja oikeudellisessa yksikössä toimiva
                  valtaa vastaan nostama kanne                           kansallinen virkamies, tuomari Giacinto Bisogni, ja prosessi-
                                                                         osoite Luxemburgissa c/o Carlos Gómez de la Cruz, rue Alcide
                                                                         de Gasperi, Centre Wagner.
                          (Asia C-421/99)
                           (2000/C 20/26)                                Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 29.10.1999 Euroo-               — toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut neuvoston
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa                     direktiivien 90/387/ETY ja 92/44/ETY muuttamisesta nii-
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellisen yksikön                       den mukauttamiseksi kilpailuympäristöön televiestinnän
virkamies Lena Ström ja oikeudellisessa yksikössä toimiva                      alalla 6 päivänä lokakuuta 1997 annetun Euroopan parla-
kansallinen virkamies, tuomari Giacinto Bisogni, ja prosessi-                  mentin ja neuvoston direktiivin 97/51/EY (1) mukaisia
osoite Luxemburgissa c/o Carlos Gómez de la Cruz, rue Alcide                  velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tämän direktiivin
de Gasperi, Centre Wagner.                                                     täytäntöönpanon edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnol-
                                                                               lisia määräyksiä, tai koska se ei ole ilmoittanut niiden
                                                                               antamisesta komissiolle;
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
— toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut vaarallisten         — velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
      jätteiden polttamisesta 16 päivänä joulukuuta 1994 anne-                 kulut.
      tun neuvoston direktiivin 94/67/EY (1) mukaisia velvoittei-
      taan, koska se ei ole antanut tämän direktiivin täytäntöön-
      panon edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      määräyksiä, tai koska se ei ole ilmoittanut niiden antami-
      sesta komissiolle;
                                                                         EY 249 artikla (aiempi EY:n perustamissopimuksen 189 artik-
— velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-               la), jonka mukaan direktiivi velvoittaa saavutettavaan tulokseen
      kulut.                                                             nähden jokaista jäsenvaltiota, jolle se on osoitettu, velvoittaa
                                                                         jäsenvaltiot noudattamaan direktiivin täytäntöönpanolle ase-
                                                                         tettua määräaikaa. Italian tasavalta ei ole antanut 31.12.1997
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      päättyneeseen määräaikaan mennessä komission kirjelmässä
                                                                         mainitun direktiivin täytäntöönpanon edellyttämiä lakeja, ase-
                                                                         tuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
EY 249 artikla (aiempi EY:n perustamissopimuksen 189 artik-
la), jonka mukaan direktiivi velvoittaa saavutettavaan tulokseen
nähden jokaista jäsenvaltiota, jolle se on osoitettu, velvoittaa
jäsenvaltiot noudattamaan direktiivin täytäntöönpanolle ase-             (1) EYVL L 295, 29.10.1997, s. 23.
tettua määräaikaa. Italian tasavalta ei ole antanut 31.12.1996
päättyneeseen määräaikaan mennessä direktiivin täytäntöön-
panon edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia
määräyksiä.
(1) EYVL L 365, 31.12.1994, s. 34.
                                                                         Euroopan yhteisöjen komission 29.10.1999 Italian tasa-
                                                                                valtaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-423/99)
Euroopan yhteisöjen komission 29.10.1999 Italian tasa-
                  valtaa vastaan nostama kanne
                                                                                (2000/C 20/28)
                          (Asia C-422/99)
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissio on 29.10.1999 nostanut kan-
                           (2000/C 20/27)                                teen Italian tasavaltaa vastaan Euroopan yhteisöjen tuomiois-
                                                                         tuimessa. Kantajan asiamiehinä ovat komission oikeudellisen
                                                                         yksikön virkamies Claudia Schmidt ja samassa yksikössä
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 29.10.1999 Euroo-               toimiva kansallinen asiantuntija Giacinto Bisogni, ja prosessi-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa               osoite Luxemburgissa on c/o Carlos Gómez de la Cruz, Centre
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellisen yksikön                 Wagner, Kirchberg.


title: Asia C-384/05: Hoge Raad der Nederlandenin  14.10.2005  tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Johan Piek vastaan Alankomaiden valtio (maatalous-, luonto- ja elintarvikkeiden laatuasioiden ministeriö)

text:
               24.12.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 330/10

         Hoge Raad der Nederlandenin 14.10.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Johan Piek vastaan Alankomaiden valtio (maatalous-, luonto- ja elintarvikkeiden laatuasioiden ministeriö)
   (Asia C-384/05)
   (2005/C 330/19)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Hoge Raad der Nederlanden on pyytänyt 14.10.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 24.10.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Johan Piek vastaan Alankomaiden valtio (maatalous-, luonto- ja elintarvikkeiden laatuasioiden ministeriö) seuraaviin kysymyksiin:

               1)

               Onko 31.3.1984 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 857/84 3 artiklan 1 kohta (1) esteenä sellaiselle kansalliselle säännökselle, joka on annettu tämän asetuksen soveltamiseksi ja jossa säädetään, että investointivelvollisuuksien täyttämiseen sitoutuneet tuottajat voivat saada siitä riippumatta, onko sitoutuminen tapahtunut kehittämissuunnitelman puitteissa vai ei, ainoastaan silloin erityisen viitemäärän, jos he ovat antaneet investointivelvollisuuksiaan koskevat sitoumukset 1.9.1981 jälkeen, mutta ennen 1.3.1984?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen ei voida vastata yleisellä tavalla: Minkä arviointiperusteiden mukaan on arvioitava, miltä osin ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettu ajallinen rajoitus on yhteensopiva asetuksen N:o 857/84 kanssa?

      (1)  Asetuksen (ETY) N:o 804/68 5 c artiklassa tarkoitetun maksun soveltamisesta maito- ja maitotuotealalla koskevista yleisistä säännöistä 31 päivänä maaliskuuta 1984 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 857/84. EYVL L 90, s. 13.


title: Asia F-73/15: Virkamiestuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 18.11.2015 – FH v. Euroopan parlamentti (Henkilöstö — Virkamiehet — Päivärahojen maksamista koskeva vaatimus — Implisiittinen hylkäyspäätös, jota seurasi kyseisen vaatimuksen eksplisiittinen hylkäyspäätös — Implisiittinen hylkäyspäätöstä vastaan tehdyn valituksen puuttuminen — Eksplisiittisen hylkäyspäätöksen vahvistava luonne — Prekluusio — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               11.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 7/36

         Virkamiestuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 18.11.2015 – FH v. Euroopan parlamentti
   (Asia F-73/15) (1)

   ((Henkilöstö - Virkamiehet - Päivärahojen maksamista koskeva vaatimus - Implisiittinen hylkäyspäätös, jota seurasi kyseisen vaatimuksen eksplisiittinen hylkäyspäätös - Implisiittinen hylkäyspäätöstä vastaan tehdyn valituksen puuttuminen - Eksplisiittisen hylkäyspäätöksen vahvistava luonne - Prekluusio - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen))
   (2016/C 007/48)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: FH (edustaja: asianajaja M. Casado García-Hirschfeld)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: O. Caisou-Rousseau ja N. Chemaï)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Sen Euroopan parlamentin päätöksen, jolla kantajalle ei myönnetty päivärahaa sen johdosta, että hänet siirrettiin komissiosta, jossa kantaja oli ollut Euroopan unionin Jemenin edustuston palveluksessa, parlamentin palvelukseen Brysseliin, kumoaminen

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

               2)

               Euroopan parlamentti vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan FH:n oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 245, 27.7.2015, s. 50.


title: Asia T-374/08: Kanne 10.9.2008 — Aldi Einkauf v. SMHV — Illinois Tools Works (TOP CRAFT)

text:
               6.12.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 313/35

         Kanne 10.9.2008 — Aldi Einkauf v. SMHV — Illinois Tools Works (TOP CRAFT)
   (Asia T-374/08)
   (2008/C 313/63)
   Kannekirjelmän kieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Essen, Saksa) (edustajat: asianajajat N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks ja C. Fürsen)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Illinois Tools Works, Inc. (Glenview, Yhdysvallat)
   Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 25.6.2008 tekemä päätös — asia R 952/2007-2 — on kumottava

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki ”TOP CRAFT” luokkaan 1 ja 3 kuuluvia tavaroita varten (hakemus N:o 3 444 767)

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Illinois Tools Works, Inc.

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansalliset kuviomerkit ”krafft” luokkaan 1 ja 3 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksytään osittain

      Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston ratkaisu kumotaan siltä osin kuin siinä hyväksyttiin väite luokkaan 1 kuuluvien tavaroiden ”kemikaalit maatalous-, puutarhanhoito ja metsätaloustarkoituksiin” osalta

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 43 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä komission asetuksen N:o 2868/95 säännössä 22 olevan 3 kohdan rikkominen, koska

               —

               väitteen perustana olevien tavaramerkkien käyttöä ei voida näyttää toteen väitteentekijän esittämillä asiakirjoilla,

               —

               kyseessä olevissa tavaramerkeissä on selviä graafisia eroja,

               —

               sanaosa ”TOP” ei ole kuvaileva eikä heikosti erottamiskykyinen, ja

               —

               sekaantumisvaara jopa samanlaisten tai samankaltaisten tavaroiden suhteen voidaan sulkea pois selvien graafisten erojen ja haetussa tavaramerkissä lisäksi olevan sanaosan ”TOP” perusteella.


title: C:n 10.2.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-27/97)

text:
14.6.97             LE                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                 N:o C 181 / 15
C:n 10.2.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan               maila määräyksellä . Kantajan asiamiehet ovat asianajajat
                       nostama kanne                               Jean-Marie De Backer, Georges Vandersanden ja Olivier
                       ( Asia T-27/97 )                            Ralet, Bryssel , ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o Fidu
                                                                   ciaire Myson s . ä. r. 1 ., 30 rue Cessange .
                        ( 97/C 181/29 )
                                                                   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
                (Oikeudenkäyntikieli: espanja)                     tuin
C on nostanut 10.2.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäi              — kumoaa 18.12.1996 tehdyn komission päätöksen
sen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yh                    N:o K 43/96 Acier CECA — Forges de Clabeq
teisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustaja on asian
ajaja Valeriano Hernandez Martin, Madrid, ja prosessio            — velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku
soite Madridissa on calle Conde de la Cimera, 2 .                          lut .
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
tuin
                                                                   Kantajana oleva Vallonian hallintoalue, joka omisti Societe
— kumoaa tai mitätöi 30.3.1992 tehdyn Euroopan yh                 Wallonne pour la Sidérurgie ( SWS ) -nimisen yhtiön ( jonka
     teisöjen komission nimittävän viranomaisen päätöksen,         osakepääoman kantaja omistaa kokonaisuudessaan ) väli
     jolla C:n tekemä eronpyyntö hyväksyttiin ja katsottiin        tyksellä SA Forges de Clabecq -nimisen yhtiön osakkeina
     sitovaksi;                                                    30 prosenttia yhtiön osakepääomasta , hyväksyi kesä
                                                                   kuussa 1996 SWS:n päätöksen 1 500 000 000 Belgian
— tunnustaa kantajan nykyisen aseman komission virka              frangin suuruisen pääomasijoituksen tekemisestä SA For
     miehenä ja vaihtoehtoisesti : a ) määrää kantajalle mak      ges de Clabecqiin .
     settavaksi ansaitun mutta saamatta jääneen palkan
     1.4.1992 lähtien; tai b ) tunnustaa, että työkyvyttö         Komission riitautetussa päätöksessä tämä Forges de Cla
     myyseläke, joka C:lle on myönnettävä esillä olevan oi        becqin hyväksi toteutettu toimenpide on katsottu päätök
     keudenkäyntimenettelyn päättymisen jälkeen, on                sen N:o 3855/91 /EHTY 1 artiklan 2 kohdan mukaisesti
     myönnettävä 1.4.1992 lähtien;                                 yhteismarkkinoille soveltumattomaksi tueksi .
— velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission korvaamaan              Kantaja on nostanut kanteen komission päätöksestä, josta
     oikeudenkäyntikulut.                                          on jo nostettu kaksi muuta kannetta ('), väittäen, että ko
                                                                   missio on loukannut päätöksellään yhteisön oikeuden pe
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                rustavanlaatuisia oikeuksia . Kantajan mukaan komissio ei
                                                                   ole millään tavoin ottanut huomioon sitä , että SWS:n to
                                                                   teuttamien toimenpiteiden luonnehtiminen EHTY:n perus
Kantaja riitauttaa 30.3.1992 tehdyn nimittävän viranomai          tamissopimuksen vastaiseksi tueksi johtaa Forges de Cla
sen päätöksen, jolla hyväksytään kantajan ero komission            becqin kaikkien työntekijöiden irtisanomiseen ja kokonai
palkkaluokan LA 8 virkamiehen virasta .                            sen alueen sosiaalisten rakenteiden rappeutumiseen.
                                                                   Oikeus työhön on kantajan mukaan kuitenkin osa kaikissa
Kumoamisperusteena kantaja esittää, että koska hän kärsii          jäsenvaltioissa tunnustettua valtiosääntöoikeudellista pe
paranoidisesta skitsofreniasta, hän ei ymmärtänyt teko            rinnettä .
jensa merkitystä tehdessään edellä mainitun eronpyynnön,
ja että häneltä puuttui siten tahto velvoittautua . Eronpyyn      Lisäksi kantaja katsoo, että komissio on loukannut yleisiä
töä on siten katsottava rasittavan vakavan virheen, joka           oikeusperiaatteita kuten yhdenvertaisen kohtelun periaa
voi olla kumoamisen tai mitätöimisen perusteena .                  tetta ja suhteellisuusperiaatetta soveltaessaan kilpailuoi
                                                                   keuden säännöksiä ottamatta millään tavoin huomioon
                                                                   päätöksen taloudellisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia
                                                                   epäsuotuisista oloista kärsivällä alueella, jossa on jo aiem
                                                                   min ollut erittäin korkea työttömyys . Kantaja väittää
                                                                   myös, että komissio on loukannut puolustuksen oikeuksien
Vallonian hallintoalueen 25.2.1997 Euroopan yhteisöjen             turvaamisen periaatetta kieltäytymällä keskustelemasta asi
tuomioistuimessa Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan            asta kantajan ja sen neuvonantajien kanssa .
                       nostama kanne
                        ( Asia T-70/97 )                           Kantajan mukaan komissio on edellä mainitun lisäksi toi
                                                                   minut EHTY:n perustamissopimuksen 4 artiklan c kohdan
                         ( 97/C 181 /30 )                          ja 95 artiklan vastaisesti ja tietyiltä osin perustellut pää
                                                                   töksensä virheellisesti loukaten näin esimerkiksi käsitettä
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                     julkisen palvelun turvaamisesta .
Vallonian hallintoalueen, pääkaupunki Jambes ( Belgia ),           ( 1 ) Asia T-4/97, EYVL N:o C 74, 8.3.1997, s . 23 ; asia T-37/97
Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne                     ( EYVL N:o C 131 , 26.4.1997, s . 22 ).
on siirretty Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
käsiteltäväksi yhteisöjen tuomioistuimen 21.3.1997 anta


title: Asia F-11/16: Kanne 19.2.2016 – ZZ v. komissio

text:
               25.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 145/41

         Kanne 19.2.2016 – ZZ v. komissio
   (Asia F-11/16)
   (2016/C 145/50)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja N. Lhoest)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kumoamiskanne komission päätöksestä, jolla hylättiin kantajalle hänen siirtyessään Euroopan parlamentin palvelukseen myönnetyn palkkaluokan tarkistaminen, kantajan uran määritteleminen uudelleen ja komission velvoittaminen korvaamaan kantajalle maksetun palkan ja sen palkan, joka hänelle pitäisi maksaa uran uudelleenmäärittelyn johdosta, välinen erotus viivästyskorkoineen.

      Vaatimukset

               —

               On kumottava Euroopan komission 17.4.2015 tekemä päätös, jolla hylättiin kantajan palkkaluokan tarkistaminen hänen siirtymisensä yhteydessä ja hänen uransa Euroopan komissiossa määritteleminen uudelleen ajanjaksolla 16.6.2001–31.12.2010, huolimatta ylennyksestä palkkaluokasta C4 (josta on tullut AST 3), palkkaluokkaan C3 (josta on tullut AST 4), jonka Euroopan parlamentti myönsi hänelle 7.8.2009 takautuvasti 1.1.2000 alkaen

               —

               on kumottava Euroopan komission 9.11.2015 tekemä päätös, jolla hylättiin kantajan 17.7.2015 tekemä valitus

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava maksamaan kantajalle hänelle maksetun palkan ja sen palkan, jonka komission pitäisi maksaa hänelle palkkaluokkaa ja palkkatasoa koskevan uran uudelleenmäärittelyn johdosta, välinen erotus viivästyskorkoineen

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 22 päivänä syyskuuta 1998, asiassa C-185/97 (Employment Appeal Tribunal, Londonin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Belinda Jane Coote vastaan Granada Hospitality Ltd (Direktiivi 76/207/ETY - Työnantajan kieltäytyminen antamasta irtisanottua entistä työntekijäänsä koskevia suosituksia)

text:
C 340/2               FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     7.11.98
tun neuvoston direktiivin 92/100/ETY (EYVL L 346,                 vänä helmikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin
27.11.1992, s. 61) tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin,          76/207/ETY 6 artiklassa velvoitetaan jäsenvaltiot toteutta-
toimien kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodríguez Igle-          maan kansallisissa oikeusjärjestyksissään tarvittavat toi-
sias, jaostojen puheenjohtajat C. Gulmann, M. Wathelet ja         menpiteet sen varmistamiseksi, että työntekijälle, jonka
R. Schintgen sekä tuomarit G. F. Mancini, J. C. Moitinho          työnantaja kieltäytyy työsuhteen päätyttyä antamasta
de Almeida, J. L. Murray, J.-P. Puissochet (esittelevä tuo-       häntä koskevia suosituksia vastatoimena kanteeseen, jonka
mari), G. Hirsch, L. Sevón ja K. M. Ioannou, julkisasia-          hän on nostanut direktiivissä tarkoitetun tasa-arvoisen
mies: A. La Pergola, kirjaaja: apulaiskirjaaja H. von Hol-        kohtelun periaatteen noudattamisen varmistamiseksi, taa-
stein, on antanut 22.9.1998 tuomion, jonka tuomiolau-             taan oikeusturva.
selma on seuraava:
                                                                  (1) EYVL C 212, 12.7.1997.
EY:n perustamissopimuksen 30 ja 36 artikla ja vuokraus-
ja lainausoikeuksista sekä tietyistä tekijänoikeuden lähioi-
keuksista henkisen omaisuuden alalla 19 päivänä marras-
kuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/100/ETY eivät
estä sitä, että se, jolla on yksinomainen vuokrausoikeus,
kieltää elokuvateoksen kappaleiden vuokralleannon jäsen-
                                                                         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
valtiossa, vaikka näiden kappaleiden vuokralleantoon toi-
sen jäsenvaltion alueella olisi annettu lupa.                                             (toinen jaosto),
                                                                                24 päivänä syyskuuta 1998,
(1) EYVL C 108, 5.4.1997.
                                                                  asiassa C-319/96 (éstre Landsretin tekemä ennakkorat-
                                                                  kaisupyyntö), Brinkmann Tabakfabriken GmbH vastaan
                                                                                Skatteministeriet (1)
                                                                  (Valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuva vero Ð
                                                                  Direktiivi 79/32/ETY Ð Savukkeet Ð Piippu- ja savuke-
      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                           tupakka Ð Käsite Ð Yhteisön oikeuden rikkomisesta
                 22 päivänä syyskuuta 1998,                       aiheutuva sopimussuhteen ulkopuolinen jäsenvaltion
asiassa C-185/97 (Employment Appeal Tribunal, Londo-                                          vastuu)
nin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Belinda Jane Coote                                    (98/C 340/04)
             vastaan Granada Hospitality Ltd (1)
(Direktiivi 76/207/ETY Ð Työnantajan kieltäytyminen                                (Oikeudenkäyntikieli: tanska)
antamasta irtisanottua entistä työntekijäänsä koskevia
                         suosituksia)
                                                                     (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
                        (98/C 340/03)                                 yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                  Asiassa C-319/96, jonka éstre Landsret (Tanska) on saat-
                                                                  tanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla
   (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
                                                                  yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                  kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
Asiassa C-185/97, jonka Employment Appeal Tribunal,               Brinkmann Tabakfabriken GmbH vastaan Skatteministe-
London (Yhdistynyt kuningaskunta) on saattanut EY:n               riet ennakkoratkaisun muista valmistetun tupakan kulu-
perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla yhteisöjen tuo-         tukseen kohdistuvista veroista kuin liikevaihtoveroista
mioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa         18 päivänä joulukuuta 1978 annetun toisen neuvoston
tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Belinda Jane           direktiivin 79/32/ETY (EYVL L 10, 16.1.1979, s. 8)
Coote vastaan Granada Hospitality Ltd ennakkoratkaisun            3 artiklan 1 kohdan ja 4 artiklan 1 kohdan sekä jäsenval-
miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen             tion vastuuta yhteisön oikeutta rikkomalla yksityisille
toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen           aiheuttamistaan vahingoista koskevan periaatteen tulkin-
koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9 päi-         nasta, yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien
vänä helmikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin                kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja R. Schintgen sekä
76/207/ETY (EYVL L 39, 14.2.1976, s. 40) tulkinnasta,             tuomarit G. F. Mancini ja G. Hirsch (esittelevä tuomari),
yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpanossa: presi-            kirjaaja: apulaiskirjaaja H. von Holstein, on antanut
dentti G. C. Rodríguez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat         24.9.1998 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
H. Ragnemalm ja R. Schintgen sekä tuomarit G. F. Man-
cini, J. C. Moitinho de Almeida (esittelevä tuomari), J. L.       1) Muista valmistetun tupakan kulutukseen kohdistuvista
Murray, D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P.               veroista kuin liikevaihtoveroista 18 päivänä joulukuuta
Jann ja K. M. Ioannou, julkisasiamies: J. Mischo, kirjaaja:            1978 annetun toisen neuvoston direktiivin 79/32/ETY
johtava hallintovirkamies D. Louterman-Hubeau, on anta-                3 artiklan 1 kohtaa ja 4 artiklan 1 kohtaa, sellaisina
nut 22.9.1998 tuomion, jonka tuomiolauselma on seu-                    kuin ne olivat voimassa toukokuussa 1990, on tulkit-
raava:                                                                 tava siten, että huokoiseen selluloosaan käärittyjä
                                                                       tupakkakääröjä, jotka on niiden polttamista varten
Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen                  ensin työnnettävä savukeputkeen, on pidettävä sano-
toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen                tun direktiivin 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna
koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9 päi-              piippu- ja savuketupakkana.


title: Asia T-304/05: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.9.2007 — Cain Cellars v. SMHV (Viisikulmion esittäminen) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus viisikulmion esittämisestä koostuvan kuvamerkin rekisteröimisestä yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Merkin yksinkertaisuus)

text:
               20.10.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/31

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.9.2007 — Cain Cellars v. SMHV (Viisikulmion esittäminen)
   (Asia T-304/05) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus viisikulmion esittämisestä koostuvan kuvamerkin rekisteröimisestä yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Merkin yksinkertaisuus)
   (2007/C 247/50)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Cain Cellars, Inc. (St. Helena, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat J. Albrecht ja W.-W. Wodrich)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamiehet: J. Weberndörfer ja G. Schneider)
   Oikeudenkäynnin kohde
   SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 23.5.2005 tekemästä päätöksestä (R 975/2004-1), joka koski viisikulmiota esittävän kuvamerkin rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi, nostettu kanne
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Cain Cellars, Inc. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 257, 15.10.2005.


title: Asia C-465/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Krajowa Izba Odwoławcza (Puola) on esittänyt 9.9.2011 — Praxis Sp. z o.o. ja ABC Direct Contact Sp. z o.o. v. Poczta Polska SA

text:
               14.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 13/2

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Krajowa Izba Odwoławcza (Puola) on esittänyt 9.9.2011 — Praxis Sp. z o.o. ja ABC Direct Contact Sp. z o.o. v. Poczta Polska SA
   (Asia C-465/11)
   2012/C 13/05
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Krajowa Izba Odwoławcza

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Praxis Sp. z o.o. ja ABC Direct Contact Sp. z o.o.

      Vastapuoli: Poczta Polska SA

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 2004/18/EY (1) 45 artiklan 2 kohdan d alakohtaa — joka kuuluu seuraavasti: ”Hankintamenettelystä voidaan sulkea pois taloudellinen toimija, joka — – on ammattitoiminnassaan syyllistynyt vakavaan virheeseen, jonka hankintaviranomaiset voivat näyttää toteen” — luettuna yhdessä direktiivin 2004/17/EY (2) 53 artiklan 3 kohdan ja 54 artiklan 4 kohdan kanssa, tulkittava siten, että ammattitoiminnassa tehdyksi vakavaksi virheeksi voidaan katsoa se, että hankintaviranomainen on taloudellisen toimijan vastuulle kuuluvasta syystä johtuen purkanut tai irtisanonut tämän kanssa tekemänsä hankintasopimuksen tai vetäytynyt sopimuksesta, sopimus on purettu tai irtisanottu tai siitä on vetäydytty hankintamenettelyn aloittamista edeltäneiden kolmen vuoden aikana ja toteutumattoman hankinnan arvo on vähintään viisi prosenttia sopimuksen arvosta?

               2)

               Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on kieltävä: Mikäli jäsenvaltiolla on oikeus määrittää direktiivin 2004/18/EY 45 artiklassa lueteltujen taloudellisten toimijoiden julkisesta hankintamenettelystä poissulkemista koskevien perusteiden lisäksi myös muita poissulkemisperusteita, joita se pitää perusteltuina yleisen edun suojaamiseksi, hankintaviranomaisen oikeutettujen etujen kannalta sekä rehellisen kilpailun säilyttämiseksi taloudellisten toimijoiden välillä, onko niiden taloudellisten toimijoiden, joiden kanssa tekemänsä hankintasopimuksen hankintaviranomainen on taloudellisen toimijan vastuulle kuuluvasta syystä purkanut tai irtisanonut taikka joiden kanssa tekemästään hankintasopimuksesta hankintaviranomainen on tällaisesta syystä vetäytynyt, poissulkeminen hankintamenettelystä tällöin tämän direktiivin ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaista, jos sopimus on purettu tai irtisanottu taikka siitä on vetäydytty hankintamenettelyn aloittamista edeltäneiden kolmen vuoden aikana ja toteutumattoman hankinnan arvo on vähintään viisi prosenttia sopimuksen arvosta?

      (1)  EUVL L 134, s. 114.

      (2)  EUVL L 134, s. 1.


title: Asia T-336/00: Anthony Goldsteinin 7.11.2000 Euroopan unionin neuvostoa ja Euroopan yhteisön komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 45/18                   FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      10.2.2001
                                               ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
Anthony Goldsteinin 7.11.2000 Euroopan unionin neu-                       Leandro Mercade Llordachsin 13.11.2000 Euroopan parla-
vostoa ja Euroopan yhteisön komissiota vastaan nostama                                    menttia vastaan nostama kanne
                                  kanne
                                                                                (Asia T-343/00)
                           (Asia T-336/00)
                             (2001/C 45/40)                                                          (2001/C 45/41)
                     (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                                          (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Anthony Goldstein on nostanut 7.11.2000 Euroopan yhteisö-
                                                                          Leandro Mercade Llordachs, kotipaikka on Woluwé-Saint-
jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Eu-
                                                                          Pierre (Belgia), on nostanut 13.11.2000 Euroopan yhteisöjen
roopan unionin neuvostoa ja Euroopan yhteisön komissiota
                                                                          ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo-
vastaan. Kantajan edustaja on solicitor Raymond St John
                                                                          pan parlamenttia vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat
Murphy, Merriman White, Lontoo (Yhdistynyt kuningaskunta).
                                                                          Jean-Noël Louis ja Véronique Peere, Bryssel.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                          Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–      julistaa, että direktiivi 93/16/EY rikkoo EY 218 artiklaa
                                                                          –     kumoaa Euroopan parlamentin puhemiehen 15.3.2000
–      määrää vastaajan maksamaan kantajalle 1 000 000 EUR:a                    tekemän päätöksen siirtää kantaja Euroopan parlamentis-
       vahingonkorvauksena                                                      ta Euroopan komissioon;
–      määrää vahingonkorvaukselle 4,5 prosentin vuotuisen                –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
       viivästyskoron tuomion julistamispäivästä alkaen aina
       korvauksen maksamispäivään asti
–      velvoittaa vastaajan korvaamaan kantajan oikeudenkäyn-             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
       tikulut.
                                                                          Käsiteltävänä olevassa asiassa kantaja riitauttaa vastaajan teke-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                       män päätöksen kumota 12.2.1998 tehty päätös, jolla kantaja
                                                                          siirrettiin komissiosta Euroopan parlamenttiin. Kantaja nimi-
                                                                          tettiin Euroopan parlamentissa palkkaluokkaan A 3 osaston-
Kantaja vaatii asiassa korvausta vahingosta, joka on syntynyt             johtajan virkaan juuri tämän siirtopäätöksen perusteella. Ky-
komission 30.7.1998 päivättyyn kirjeeseen kantajan mukaan                 seessä oleva päätös tehtiin noudattamalla ensimmäisen oikeus-
sisältyneestä päätöksestä, jossa komissio on katsonut, että               asteen tuomioistuimen asiassa T-144/98, Cantoreggi vastaan
brittiläisten viranomaisten kantajalle asetuksen N:o 75/363               Euroopan parlamentti, 15.12.1999 antamaa tuomiota (1), jolla
4 ja 5 artiklassa tarkoitetun (nykyään lääkäreiden vapaan                 edellä mainittu siirtopäätös kumottiin.
liikkuvuuden sekä heidän tutkintotodistustensa, todistustensa
ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojensa
vastavuoroisen tunnustamisen helpottamisesta 5 päivänä huh-               Kantaja esittää vaatimuksiensa tueksi seuraavat seikat:
tikuuta 1993 annettu neuvoston direktiivin 93/16/ETY 26 ja
27 artikla (1)) erikoistumiskoulutusta koskevan todistuksen               –     Perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättäminen siltä
antaminen oli lainvastaista, koska se on direktiivin kanssa                     osin kuin riidanalaista päätöstä ei ole annettu hänelle
ristiriidassa.                                                                  tiedoksi.
Kantaja vetoaa lisäksi EY:n perustamissopimuksen 241 artiklan             –     Perustamissopimuksen 233 artiklan loukkaaminen, koska
nojalla edellä mainitun direktiivin lainvastaisuuteen. Tältä osin               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole kumonnut
mainitaan, että direktiivin englanninkielinen teksti ei vastaa                  12.2.1998 tehtyä päätöstä siltä osin kuin sillä siirrettiin
ranskankielistä tekstiä ja että eroavaisuudet aiheuttavat ilmei-                kantaja komissiosta parlamenttiin. Ensimmäisen oikeus-
sen virheen ja että neuvosto on toiminut yrittäen muuttaa                       asteen tuomioistuin ei näet ole asiassa T-144/98 käsitellyt
yhteisön oikeuden säännöksen sisältöä ja kyseenalaistaa yhtei-                  riidanalaisen siirtopäätöksen laillisuutta.
sön oikeuden tavoitteita.
                                                                          (1) Kok. H. 1999, s. IA-271, II-1325.
(1) EYVL L 165, 7.7.1993, s. 1.


title: Asia T-335/04: Viz Stalin ja Duferco Commerciale SpA:n 11.8.2004 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne

text:
               6.11.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 273/34

         Viz Stalin ja Duferco Commerciale SpA:n 11.8.2004 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne
   (Asia T-335/04)
   (2004/C 273/66)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Viz Stal, kotipaikka Jekaterinburg (Venäjä), ja Duferco Commerciale SpA, kotipaikka Genova (Italia), ovat nostaneet 11.8.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin neuvostoa vastaan. Kantajien edustajina ovat asianajaja R. Luff ja asianajaja J-F. Bellis.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               1.

               kumoaa lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Venäjältä peräisin olevien suuntaisrakeisten sähköteknisten levyvalmisteiden tuonnissa annetun asetuksen (EY) N:o 151/2003 muuttamisesta 17 päivänä toukokuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 990/2004 sikäli kuin siinä otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli näiden kyseessä olevien tuotteiden tuonnissa, joita Viz Stal valmistaa ja joita Duferco tuo Euroopan yhteisöön;

               2.

               määrää, että riidanalaisessa asetuksessa oleva muutos Viz Staliin sovellettavan tullin määrästä on pidettävä väliaikaisesti voimassa siihen asti kun toimivaltaiset toimielimet ovat toteuttaneet tässä asiassa annettavan tuomion noudattamiseksi tarvittavat toimenpiteet;

               3.

               velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
   Riidanalainen asetus (1) annettiin kantajana olevan Viz Stalin sekä erään toisen kyseisen tuotteen venäläisen tuottajan pyynnöstä suoritetun välivaiheen tarkastelun nojalla. Kyseiset tuottajat perustelivat pyyntöjään sillä, että ne täyttivät markkinatalousaseman myöntämisen edellytykset ja että niiden polkumyyntimarginaalit olivat pienentyneet.
   Välivaiheen tarkastelussa, jossa rajoituttiin polkumyyntimarginaalin määrittämiseen, kantajalle laskettiin normaaliarvo ja vientihinta, minkä seurauksena määritettiin kantajan — Viz Stalin — polkumyyntimarginaali. Kantajien mukaan normaaliarvo ja vientihinta määritettiin lainvastaisesti.
   Kanteensa tueksi kantajat väittävät, että komissio menetteli perusasetuksen (2) 2 artiklan 3 ja 5 kohdan vastaisesti, kun se ei hyväksynyt niitä hintoja, jotka Viz Stal maksoi tavarantoimittajalleen. Komissio teki kantajien mukaan virheellisen johtopäätöksen, kun se arvioi, että Viz Stal ja sen tavarantoimittaja Magnitogorsk olivat toisiinsa etuyhteydessä ja että veloitetut hinnat eivät olleet luotettavia. Kantajat väittävät näiltä osin myös, että niiden puolustautumisoikeuksia, sellaisina kuin ne taataan perusasetuksen 18 artiklan 4 kohdassa ja WTO:n yhteydessä tehdyn polkumyynnin vastaisen sopimuksen 6 artiklan 2 kappaleessa, on rikottu.
   Kantajat väittävät lisäksi, että komissio menetteli perusasetuksen 2 artiklan 5 ja 6 kohdan vastaisesti, kun se tarkisti ylöspäin Viz Stalin tileistä ilmeneviä rahoitukseen liittyviä kustannuksia soveltamalla korkoa Viz Stalin holdingyhtiön Vetraden myöntämiin korottomiin lainoihin. Kantajien mukaan Viz Stalilla ei itse asiassa ole ollut mitään kustannuksia kyseisten lainojen osalta, joita ei voi verrata riippumattomien kolmansien osapuolten myöntämiin lainoihin. Kantajat väittävät myös, että komission käyttämä korko oli mielivaltainen.
   Kantajat väittävät lopuksi, että komissio teki virheen, kun se vähensi luottokustannukset vientihinnasta kahteen kertaan. Kantajat väittävät, että yhtäältä komissio vähensi luottokustannukset perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan nojalla myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksina. Toisaalta se oikaisi vientihintaa myös perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan nojalla Dufercon ensimmäiselle riippumattomalle ostajalle myöntämien maksuehtojen mukaisten luottokustannusten osalta.

      (1)  Lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Venäjältä peräisin olevien suuntaisrakeisten sähköteknisten levyvalmisteiden tuonnissa annetun asetuksen (EY) N:o 151/2003 muuttamisesta 17 päivänä toukokuuta 2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 990/2004 (EUVL L 182, s. 5).

      (2)  Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 384/96 (EYVL 1996, L 56, s. 1).


title: Asia T-432/08: Kanne 1.10.2008 — AKM v. komissio

text:
               20.12.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 327/33

         Kanne 1.10.2008 — AKM v. komissio
   (Asia T-432/08)
   (2008/C 327/60)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Staatlich genehmigte Gesellschaft der Autoren, Komponisten und Musikverleger reg.Gen.mbH (AKM) (Wien, Itävalta) (edustajat: Rechtsanwalt H. Wollman ja Rechtsanwalt F. Urlesberger)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               komission AKM:iä koskeva päätös on EY 231 artiklan 1 kohdan nojalla kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kanne koskee 16.7.2008 tehtyä komission päätöstä K(2008) 3435 lopullinen (asia COMP/C2/38.698 — CISAC), jossa komissio on katsonut, että yhdenmukaistettu menettelytapa, joka liittyi International Confederation of Societies of Authors and Composers'iin (kirjailijoiden ja säveltäjien tekijänoikeuksien yhteisvalvonta harjoittavien yhteenliittymien kansainvälinen kattojärjestö; jäljempänä CISAC) kuuluvien tekijänoikeuksien yhteisvalvontajärjestöjen välillä vastavuoroisesti myönnettyihin musiikkiteosten tekijänoikeuksiin, ei sovellu yhteen EY 81 artiklan eikä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 53 artiklan kanssa.
   Kantaja vaatii, että tuo päätös kumotaan, koska komissio toteaa siinä, että AKM on soveltamalla vastavuoroisuussopimuksissaan jäseneksi liittymiseen liittyviä rajoituksia, jotka ilmenevät CISAC:n vakiosopimuksen 11 artiklan 2 kohdasta, tai rajoittamalla jäseneksi liittymistä tosiasiallisesti ja yhteensovittamalla lisenssien aluelliset rajoitukset, rikkonut EY 81 artiklaa ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 53 artiklaa, ja koska komissio on määrännyt AKM:n lopettamaan nämä rikkomiset.
   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi seuraaviin perusteisiin:
   Kantaja väittää aluksi, että komissio on määrittänyt tosiseikat väärin niiltä osin kuin ne koskevat AKM:n soveltamia jäseneksi liittymisrajoituksia. Komissio ei ole esittänyt minkäänlaisia todisteita, jolla se, että AKM oli soveltanut tällaisia rajoituksia, olisi näytetty. Päinvastoin, komissio ei ole ottanut huomioon näyttöä, joka osoittaa, että AKM harjoitti ”avointa liittymispolitiikkaa”. Lisäksi komissio on sivuuttanut sen tosiseikan, että AKM:n vastavuoroisuussopimuksissa on ainakin hiljaisesti poikettu aiemmin voimassa olevista, jäseneksi liittymistä koskevista sopimuslausekkeista ja että näita viimeksi mainittuja ei enää esiintynyt AKM:n tekemissä vastavuoroisuussopimuksissa.
   Lisäksi komission päätöksen 3 artikla, jossa komissio moittii AKM:ää siitä, että se on ”rikkonut EY 81 artiklaa ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 53 artiklaa yhteensovittamalla alueelliset rajoitukset, joilla lisenssin soveltamisala on rajattu kunkin tekijänoikeuksien yhteisvalvontajärjestön kansalliselle alueelle”, on ristiriidassa päätöksen perustelujen kanssa. Päätöksen tekstissä ei muun muassa rajoiteta kutakin lähetysmuotoa (satellitti, internet ja kaapeli), joita komissio lausumissaan tarkoittaa.
   Lisäksi AKM:n vastavuoroisuussopimusten mukaiset lisenssien alueelliset rajoitukset eivät ole yhdenmukaistetun menettelytavan seurausta. Komissio on tahallisen yhdenmukaistetun menettelytavan toteennäyttämiseksi esittänyt pelkästään sen, että Euroopan tekijänoikeuksien yhteisvalvontajärjestöjen vastavuoroisuussopimuksilla pyritään käytännössä yhdenmukaiseen järjestelmään. Tämä yhdensuuntainen menettely voidaan kuitenkin yksinkertaisesti selittää perinteisten markkinoiden rakenteella ja tekijänoikeuksien yhteisvalvontajärjestöjen toimintaa sääntelevällä lainsäädännöllä.
   Lisäksi komission päätöksellä loukataan täsmällisyysperiaatetta, koska sen 4 artiklan 2 kohdasta ei selvästi ilmene, mitä vaatimuksella, jonka mukaan tietyt sopimusmääräykset on ’tarkistettava’, tarkoitetaan.


title: Asia T-8/07: Kanne 4.1.2007 — TORRES v. SMHV — Gala-Salvador Dalí (TG Torre Galatea)

text:
               10.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/34

         Kanne 4.1.2007 — TORRES v. SMHV — Gala-Salvador Dalí (TG Torre Galatea)
   (Asia T-8/07)
   (2007/C 56/65)
   Kannekirjelmän kieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Miguel Torres, S.A. (Barcelona, Espanja) (edustajat: asianajajat E. Armijo Chávarri, M. A. Baz de San Ceferino ja A. Castán Pérez-Gómez)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Fundación Gala-Salvador Dalí
   Vaatimukset

               —

               viraston toisen valituslautakunnan 24.10.2006 asiassa R 168/2006-2 tekemä päätös on kumottava ja virasto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: FUNDACIÓN GALA-SALVADOR DALÍ

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki TG Torre Galatea luokkaan 33 kuuluvia tavaroita varten (hakemus nro 2730513)

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Yhteisön sanamerkki TORRES 10 luokkaan 33 kuuluvia tavaroita varten (nro 466896), useat muut yhteisön, kansalliset ja kansainväliset tavaramerkit

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen ja tavaramerkin rekisteröintihakemuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hyväksyminen, riidanalaisen päätöksen kumoaminen ja väitteen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska kyseessä olevien tavaramerkkien välillä on sekaannusvaara.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).


title: Asia T-296/14 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 4.9.2014 — Erbslöh v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Valtiontuet — Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön tuotannon kansallinen edistäminen — Komission päätös aloittaa muodollinen tutkintamenettely valtiontukien alalla — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Fumus boni juris)

text:
               1.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 431/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 4.9.2014 — Erbslöh v. komissio
   (Asia T-296/14 R)
   ((Väliaikainen oikeussuoja - Valtiontuet - Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön tuotannon kansallinen edistäminen - Komission päätös aloittaa muodollinen tutkintamenettely valtiontukien alalla - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Fumus boni juris))
   (2014/C 431/45)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Erbslöh AG (Velbert, Saksa) (edustajat: asianajajat T. Volz ja B. Wißmann)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: T. Maxian Rusche ja R. Sauer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Hakemus sen päätöksen oikeusvaikutusten lykkäämisestä, jolla komissio aloitti muodollisen tutkintamenettelyn valtiontukien alalla uusiutuvia energialähteitä koskevasta Saksan laista.

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia T-552/15: Kanne 25.9.2015 – Bank Refah Kargaran v. neuvosto

text:
               30.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 398/59

         Kanne 25.9.2015 – Bank Refah Kargaran v. neuvosto
   (Asia T-552/15)
   (2015/C 398/74)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Bank Refah Kargaran (Teheran, Iran) (edustaja: asianajaja J.-M. Thouvenin)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta toteamaan, että

               —

               hyväksyessään ja pysyttäessään voimassa BRK:hon kohdistamansa rajoittavan toimenpiteen, joka kumottiin unionin yleisen tuomioistuimen 6.9.2013 antamalla tuomiolla (asia T-24/11), Euroopan unionin neuvostolle syntyi sopimussuhteen ulkopuolinen Euroopan unionin vastuu

               —

               Euroopan unionin on tämän johdosta korvattava kantajalle aiheutunut vahinko

               —

               aineellinen vahinko on suuruudeltaan 6 8 6 51  318 euroa, johon on lisättävä viivästyskorot sekä kaikki muut perusteltavina pidettävät rahamäärät

               —

               aineeton vahinko on suuruudeltaan 5 2 5 47  415 euroa, johon on lisättävä viivästyskorot sekä kaikki muut perusteltavina pidettävät rahamäärät

               —

               toissijaisesti aineettomana vahinkona vaaditut rahamäärät on kokonaisuudessaan tai osittain katsottava kuuluvan aineellisiin vahinkoihin ja ne on laskettava tältä osin

               —

               neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen, joista kaksi koskee sopimussuhteen ulkopuolisen Euroopan unionin vastuun syntymistä ja kolme Euroopan unionin neuvoston sääntöjenvastaisesta toiminnasta aiheutunutta vahinkoa.

               —

               Sopimussuhteen ulkopuolisen Euroopan unionin vastuun syntyminen

                           1.

                           Ensimmäinen kanneperuste koskee menettelyn, josta neuvostoa moititaan (kantajan varojen jäädyttämisen hyväksyminen ja voimassa pysyttäminen), sääntöjenvastaisuutta, joka todettiin asianmukaisesti 6.9.2013 annetussa tuomiossa Bank Refah Kargaran v. neuvosto (T-24/11, Kok., EU:T:2013:403).

                           2.

                           Toinen kanneperuste koskee sitä, että neuvoston sääntöjenvastaista menettelyä on pidettävä sellaisten oikeussääntöjen riittävän ilmeisenä rikkomisena, joiden tarkoituksena on antaa yksityisille oikeuksia.

               —

               Euroopan unionin neuvoston sääntöjenvastaisesta toiminnasta aiheutunut vahinko

                           3.

                           Kolmas kanneperuste liittyy Euroopan unionissa sijaitsevien laitosten kanssa toteutettujen kantajan toimintojen lopettamiseen kantajan varojen jäädyttämisen vuoksi.

                           4.

                           Neljäs kanneperuste koskee luottojen sulkemisesta aiheutuneita tappioita.

                           5.

                           Viides kanneperuste koskee aineetonta vahinkoa.


title: Asia C-512/14 P: Valitus, jonka sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) on tehnyt 14.11.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-686/13, Unibail v. SMHV, 3.9.2014 antamasta tuomiosta

text:
               27.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 138/24

         Valitus, jonka sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) on tehnyt 14.11.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-686/13, Unibail v. SMHV, 3.9.2014 antamasta tuomiosta
   (Asia C-512/14 P)
   (2015/C 138/34)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Muu osapuoli: Unibail Management

      Vaatimukset

               —

               valituksenalainen tuomio on kumottava

               —

               asia on ratkaistava perussäännön 61 artiklan ensimmäisen kohdan toisen virkkeen mukaisesti

               —

               kantaja unionin yleisessä tuomioistuimessa on velvoitettava korvaamaan viraston oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi yhteen valitusperusteeseen. SMHV nimittäin katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 75 artiklan ensimmäistä virkettä, luettuna yhdessä saman asetuksen 7 artiklan 1 kohdan kanssa. Valittaja esittää, että unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti paitsi kokonaisuutena perustelemisen käsitettä, myös omaa oikeuskäytäntöään. Valittaja arvostelee unionin yleistä tuomioistuinta lopuksi siitä, että se on kääntänyt todistustaakan.

      (1)  EUVL L 78, s. 1.


title: Asian C-320/98 poistaminen rekisteristä

text:
17.7.1999             FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    C 204/37
          Asian C-27/97 (1) poistaminen rekisteristä                          Asian C-7/99 P (1) poistaminen rekisteristä
                       (1999/C 204/86)                                                      (1999/C 204/90)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 30.4.1999             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 30.4.1999
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-       antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-27/97 (Tribunale di Genovan esittämä ennakkoratkai-        tu asia C-7/99 P, Franco Campoli vastaan Euroopan yhteisöjen
supyyntö), Ligure Piemontese SpA (Società d’Intermediazione          komissio.
Mobiliare) vastaan Amministrazione delle Finanze dello Stato.
(1) EYVL C 74, 8.3.1997.                                             (1) EYVL C 71, 13.3.1999.
          Asian C-28/97 (1) poistaminen rekisteristä                          Asian C-326/98 (1) poistaminen rekisteristä
                       (1999/C 204/87)                                                      (1999/C 204/91)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 30.4.1999
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-       Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 6.5.1999
tu asia C-28/97 (Tribunale di Genovan esittämä ennakkoratkai-        antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
supyyntö), SO.ME.FI. Srl vastaan Amministrazione delle Finan-        tu asia C-326/98, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
ze dello Stato.                                                      Ranskan tasavalta.
(1) EYVL C 74, 8.3.1997.                                             (1) EYVL C 312, 10.10.1998.
          Asian C-29/97 (1) poistaminen rekisteristä                          Asian C-320/98 (1) poistaminen rekisteristä
                       (1999/C 204/88)
                                                                                (1999/C 204/92)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 30.4.1999
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-       Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 7.5.1999
tu asia C-29/97 (Tribunale di Genovan esittämä ennakkoratkai-        antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
supyyntö), Società Anonima Immobiliare Alessandro Srl                tu asia C-320/98, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
(SAIA) vastaan Amministrazione delle Finanze dello Stato.            Luxemburgin suurherttuakunta.
(1) EYVL C 74, 8.3.1997.                                             (1) EYVL C 299, 26.9.1998.
          Asian C-30/97 (1) poistaminen rekisteristä
                       (1999/C 204/89)                                        Asian C-73/98 (1) poistaminen rekisteristä
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 30.4.1999
                                                                                (1999/C 204/93)
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-30/97 (Tribunale di Genovan esittämä ennakkoratkai-
supyyntö), SVIN Servizi SpA vastaan Amministrazione delle            Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 10.5.1999
Finanze dello Stato.                                                 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                     tu asia C-73/98, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Espan-
                                                                     jan kuningaskunta.
(1) EYVL C 74, 8.3.1997.
                                                                     (1) EYVL C 151, 16.5.1998.


title: Asia C-360/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 29.6.2016 – Saksan liittotasavalta v. Aziz Hasan

text:
               19.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 343/30

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 29.6.2016 – Saksan liittotasavalta v. Aziz Hasan
   (Asia C-360/16)
   (2016/C 343/42)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesverwaltungsgericht

      Pääasian asianosaiset

      Muutoksenhakija: Saksan liittotasavalta

      Vastapuoli: Aziz Hasan

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Siinä tapauksessa, että kolmannen maan kansalainen on toisessa jäsenvaltiossa (tässä tapauksessa Saksa) tehdyn toisen turvapaikkahakemuksen jättämisen jälkeen luovutettu ensimmäisen turvapaikkahakemuksen käsittelystä alun perin vastuussa olevaan jäsenvaltioon (tässä tapauksessa Italia), koska tuomioistuin on 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 604/2013 (1) (Dublin III -asetus) mukaan hylännyt hänen hakemuksensa luovutuspäätöksen täytäntöönpanon lykkäämiseksi, ja hän on välittömästi tämän jälkeen palannut laittomasti toiseen jäsenvaltioon (tässä tapauksessa Saksa):

                           a)

                           Ovatko Dublin III -asetuksen periaatteiden mukaan siirtohetkellä vallinneet olosuhteet siirtopäätöksen tuomioistuinkäsittelyn kannalta ratkaisevia, koska määräajan kuluessa tapahtunut luovutus määrittää vastuussa olevan jäsenvaltion lopullisesti ja siten Dublin III -asetuksen vastuussa olevaa jäsenvaltiota koskevia säännöksiä ei enää sovelleta tuleviin muutoksiin, vai onko vastuukysymysten kannalta yleisesti merkityksellisten olosuhteiden myöhemmät muutokset – kuten uudelleen tutkimista tai (uutta) luovutusta koskevien määräaikojen kuluminen – otettava huomioon?

                           b)

                           Onko mahdollista, että kun vastuussa oleva jäsenvaltio on määritetty, henkilö siirretään siirtopäätöksen perusteella alun perin vastuussa olevaan jäsenvaltioon, ja säilyykö tällä jäsenvaltiolla velvollisuus ottaa vastaan kolmannen maan kansalainen?

               2)

               Jos siirto ei määritä vastuussa olevaa jäsenvaltiota lopullisesti, mitä seuraavista säännöksistä on sovellettava tällaisessa tapauksessa Dublin III -asetuksen 18 artiklan 1 kohdan b, c tai d alakohdassa tarkoitettuun henkilöön, kun jo täytäntöönpantua siirtopäätöstä koskeva muutoksenhaku on vielä vireillä:

                           a)

                           Dublin III -asetuksen 23 artiklaa (analogisesti) sillä seurauksella, että määräajan päättymisen jälkeen tehdyn takaisinottopyynnön tapauksessa vastuu hakemuksen käsittelystä voi siirtyä Dublin III -asetuksen 23 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaan

                           b)

                           Dublin III -asetuksen 24 artiklaa (analogisesti) vai

                           c)

                           ei kumpaakaan a ja b kohdassa mainituista säännöksistä?

               3)

               Siinä tapauksessa, että tällaiseen henkilöön ei voida (analogisesti) soveltaa Dublin III -asetuksen 23 artiklaa eikä 24 artiklaa (kysymys 2 c), ovatko muut siirrot alun perin vastuussa olevaan jäsenvaltioon (tässä tapauksessa Italia) mahdollisia riidanalaisen siirtopäätöksen perusteella niin kauan kuin sitä koskeva muutoksenhakumenettely on vireillä, ja säilyykö tällä jäsenvaltiolla velvollisuus ottaa vastaan kolmannen maan kansalainen riippumatta uusista takaisinottopyynnöistä, Dublin III -asetuksen 23 artiklan 3 kohdan tai 24 artiklan 2 kohdan mukaisten määräaikojen noudattamisesta ja Dublin III -asetuksen 29 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisista siirron määräajoista?

               4)

               Siinä tapauksessa, että tällaiseen henkilöön sovelletaan (analogisesti) Dublin III -asetuksen 23 artiklaa (kysymys 2 a): Onko uusi takaisinottopyyntö sidoksissa Dublin III -asetuksen 23 artiklan 2 kohdan mukaiseen uuteen määräaikaan? Jos kysymykseen vastataan myöntävästi: Alkaako tämä uusi määräaika kulua siitä, kun toimivaltainen viranomainen sai tiedon maahan paluusta vai onko jokin toinen tapahtuma ratkaiseva määräajan alkamisen kannalta?

               5)

               Siinä tapauksessa, että tällaiseen henkilöön sovelletaan (analogisesti) Dublin III -asetuksen 24 artiklaa (kysymys 2 b):

                           a)

                           Onko uusi takaisinottopyyntö sidoksissa Dublin III -asetuksen 24 artiklan 2 kohdan mukaiseen uuteen määräaikaan? Jos kysymykseen vastataan myöntävästi: Alkaako tämä uusi määräaika kulua siitä, kun toimivaltainen viranomainen sai tiedon maahan paluusta vai onko jokin toinen tapahtuma ratkaiseva määräajan alkamisen kannalta?

                           b)

                           Jos toinen jäsenvaltio (tässä tapauksessa Saksa) antaa Dublin III -asetuksen 24 artiklan 2 kohdan mukaan (analogisesti) noudatettavan määräajan kulua loppuun: Johtuuko Dublin III -asetuksen 24 artiklan 3 kohdan mukaisen uuden turvapaikkahakemuksen tekemisestä, että toisesta jäsenvaltiosta (tässä tapauksessa Saksa) tulee välittömästi vastuussa oleva jäsenvaltio, vai voiko tämä jäsenvaltio uudesta turvapaikkahakemuksesta huolimatta tehdä alun perin vastuussa olevalle jäsenvaltiolle (tässä tapauksessa Italia) takaisinottopyynnön olematta sidottu määräaikaan tai siirtää ulkomaisen henkilön ilman takaisinottopyyntöä tähän jäsenvaltioon?

                           c)

                           Jos toinen jäsenvaltio (tässä tapauksessa Saksa) antaa Dublin III -asetuksen 24 artiklan 2 kohdan mukaan (analogisesti) noudatettavan määräajan kulua loppuun: Onko toisessa jäsenvaltiossa (tässä tapauksessa Saksa) ennen siirtoa tehdyn turvapaikkahakemuksen vireilläolo asetettava samaan asemaan Dublin III -asetuksen 24 artiklan 3 kohdan mukaisen uuden turvapaikkahakemuksen kanssa?

                           d)

                           Jos toinen jäsenvaltio (tässä tapauksessa Saksa) antaa Dublin III -asetuksen 24 artiklan 2 kohdan mukaan (analogisesti) noudatettavan määräajan kulua loppuun, eikä ulkomainen henkilö tee uutta turvapaikkahakemusta eikä ennen siirtoa tehdyn turvapaikkahakemuksen vireilläoloa ole asetettava samaan asemaan Dublin III -asetuksen 24 artiklan 3 kohdan kanssa: Voiko toinen jäsenvaltio (tässä tapauksessa Saksa) tehdä alun perin vastuussa olevalle jäsenvaltiolle (tässä tapauksessa Italia) uuden takaisinottopyynnön olematta sidottu määräaikaan tai siirtää ulkomaisen henkilön kyseiseen jäsenvaltioon takaisinottopyyntöä tekemättä?

      (1)  Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 604/2013 (EUVL 2013, L 180, s. 31).


title: Asia F-106/14: Kanne 9.10.2014 – ZZ v. komissio

text:
               26.1.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/45

         Kanne 9.10.2014 – ZZ v. komissio
   (Asia F-106/14)
   (2015/C 026/59)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja M. Velardo)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Komission tekemän sen päätöksen kumoamista koskeva vaatimus, jolla kantajalle myönnettiin 1.1.2014 lukien vain 2,5 lisämatkapäivää ”perheloman” perusteella sen sijaan, että hänelle olisi myönnetty 5 matkapäivää, joihin hänellä oli oikeus virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen, sellaisena kuin ne ovat muutettuina virkamiesten henkilöstösääntöjen muuttamisesta 22.10.2013 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella N:o 1023/2013, liitteessä V olevan 7 artiklan perusteella.

      Vaatimukset

               —

               Komission päätös, joka ilmenee SYSPER-sovelluksen sivulta ”Droits” ja joka on vahvistettu komission 2.7.2014 tekemällä, oikaisuvaatimuksen hylkäävällä päätöksellä nro R/396/14, myöntää kantajalle 1.1.2014 lukien vain 2,5 lisämatkapäivää ”perheloman” perusteella sen sijaan, että hänelle olisi myönnetty 5 matkapäivää, joihin hänellä oli oikeus virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen, sellaisena kuin ne ovat muutettuina virkamiesten henkilöstösääntöjen muuttamisesta 22.10.2013 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella N:o 1023/2013, liitteessä V olevan 7 artiklan perusteella, on kumottava,

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-638/11: Kanne 12.12.2011 — European Dynamics Belgium ym. v. Euroopan lääkevirasto

text:
               18.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 49/29

         Kanne 12.12.2011 — European Dynamics Belgium ym. v. Euroopan lääkevirasto
   (Asia T-638/11)
   2012/C 49/52
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantajat: European Dynamics Belgium SA (Bryssel, Belgia), European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Luxemburg), Evropaïki Dinamiki — Proigmena Sistimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Ateena, Kreikka), European Dynamics UK Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: asianajaja B. Christianos)

      Vastaaja: Euroopan lääkevirasto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan lääkeviraston (jäljempänä EMA) päätöksen EMA/787935/2011, joka on annettu kantajille tiedoksi 3.10.2011 ja jolla EMA on hylännyt kantajien kyseisessä hankintamenettelyssä tekemän tarjouksen

               —

               kumoaa EMAn vt. johtajan 9.11.2011 tekemän päätöksen EMA/882467/2011, jolla on hylätty kantajien vaatimus siitä, että niille ilmoitettaisiin arviointikomitean kokoonpano

               —

               velvoittaa EMAn korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vaativat kanteellaan seuraavien toimien kumoamista: (i) päätös EMA/787935/2011, joka on annettu kantajille tiedoksi 3.10.2011 ja jolla EMA on hylännyt kantajien kyseisessä hankintamenettelyssä EMA/2011/05/DV tekemän tarjouksen, ja (ii) EMAn vt. johtajan 9.11.2011 tekemä päätös EMA/882467/2011, jolla on hylätty kantajien kertaalleen toistama vaatimus siitä, että niille annettaisiin oikeus tutustua hankintamenettelyä koskeviin asiakirjoihin, jotka liittyvät arviointikomitean kokoonpanoon.
   Kantajat vetoavat ensimmäisen kanteen kohteena olevan päätöksen kumoamista koskevan vaatimuksensa tueksi olennaisten muotomääräysten rikkomiseen erityisesti sillä perusteella, että kyseisen päätöksen perustelut ovat virheelliset tai puutteelliset taikka ne puuttuvat kokonaan, a) koska päätöksessä ei ollut eikä vieläkään ole riittäviä perusteluja kantajien tekemän tarjouksen hylkäämiseksi ja koska perustelut ovat joka tapauksessa virheelliset sillä perusteella., ettei päätöksessä miltään osin todeta, miksi kantajien tarjous oli huonompi kuin muut, ja miltä osin muiden tarjoukset olivat erinomaiset; b) koska päätökseen ei sisältynyt eikä vieläkään sisälly perusteluja, jotka koskisivat sitä matemaattista kaavaa (algoritmia), jonka perusteella kantajien sijoitukseen (kahden desimaalin tarkkuudella) on päädytty, ja c) koska siihen ei sisältynyt eikä vieläkään sisälly perusteluja siitä, miksi yhden tarjoajan tarjousta ei pidetty epätavallisen alhaisena.
   Kantajat väittävät, että toinen kanteen kohteena olevista päätöksistä on SEUT 263 artiklan nojalla kumottava Euroopan unionin oikeussäännön eli asetuksen N:o 1049/2001 rikkomisen — sellaisena kuin sitä on täsmennetty säännöksillä, jotka koskevat kyseisen asetuksen soveltamista EMAan — perusteella, koska EMA hylkäsi kantajien vaatimuksen saada oikeuden tutustua kyseisen hankintamenettelyn arviointikomitean jäsenten nimiin ja muihin heitä koskeviin tietoihin.


title: Asia C-392/04: Bundesverwaltungsgerichtin 7.7.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa i-21 Germany GmbH vastaan Saksan liittotasavalta

text:
               6.11.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 273/20

         Bundesverwaltungsgerichtin 7.7.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa i-21 Germany GmbH vastaan Saksan liittotasavalta
   (Asia C-392/04)
   (2004/C 273/35)
   Bundesverwaltungsgericht on pyytänyt 7.7.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 16.9.2004, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa i-21 Germany GmbH vastaan Saksan liittotasavalta seuraaviin kysymyksiin:

               1.

               Onko telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteisistä puitteista 10 päivänä huhtikuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/13/EY (1) (jäljempänä toimilupadirektiivi) 11 artiklan 1 kohtaa tulkittava niin, että sen kanssa on ristiriidassa sellaisen lupamaksun kantaminen, jonka laskemisessa lähtökohdaksi on otettu kansallisen sääntelyviranomaisen yleisten hallinnollisten kustannusten kattaminen ennalta 30 vuoden ajalta?
               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:

               2.

               Onko EY 10 artiklaa ja toimilupadirektiivin 11 artiklaa tulkittava niin, että niiden perusteella on poistettava maksupäätös, jolla on vahvistettu ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitetut maksut ja jota ei ole riitautettu, vaikka riitauttaminen olisikin ollut mahdollista kansallisen lainsäädännön perusteella, jos kansallisessa lainsäädännössä sallitaan maksupäätöksen poistaminen, mutta ei edellytetä sitä?

      (1)  EYVL L 117, s. 15.


title: Asia C-370/01: Euroopan yhteisöjen komission 25.9.2001 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 331/14                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         24.11.2001
      Alankomaiden hallitus kiistää jyrkästi komission näke-             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      myksen, jonka mukaan Alankomaiden hallitus ei ollut
      ilmoittanut etukäteen hinaustoimintaa hyödyttävästä
      kahdesta asetuksesta, minkä perusteella näitä olemassa-            EY 249 artiklassa, jonka mukaan direktiivi velvoittaa saavutet-
      olevia asetuksia voitaisiin komission mukaan pitää ”uute-          tavaan tulokseen nähden jokaista jäsenvaltiota, jolle se on
      na tukena”.                                                        osoitettu, asetetaan jäenvaltioille velvollisuus noudattaa direk-
                                                                         tiivien täytäntöönpanolle asetettuja määräaikoja. Tämä määrä-
                                                                         aika on päättynyt 30.4.2000, mutta Italian tasavalta ei ole
–     Luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteiden                antanut komission vaatimuksissa mainittujen direktiivien täy-
      loukkaaminen.                                                      täntöönpanon edellyttämiä säännöksiä.
–     Perusteluvelvollisuuden laiminlyöminen.
                                                                         (1) EYVL L 91, 7.4.1999, s. 29.
                                                                         (2) EYVL L 139, 2.6.1999, s. 29.
Euroopan yhteisöjen komission 25.9.2001 Italian tasaval-
                   taa vastaan nostama kanne
                                                                         Euroopan yhteisöjen komission 27.9.2001 Yhdistynyttä
                          (Asia C-370/01)                                            kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
                          (2001/C 331/22)                                                          (Asia C-373/01)
                                                                                (2001/C 331/23)
Euroopan yhteisöjen komissio on 25.9.2001 nostanut kanteen
Italian tasavaltaa vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistui-              Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 27.9.2001 Euroo-
messa. Kantajan asiamiehenä on Antonio Aresu.
                                                                         pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Yhdistynyttä kunin-
                                                                         gaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on Richard Wain-
                                                                         wright, prosessiosoite Luxemburgissa.
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
tuin
                                                                         Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
–     toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut                  –     toteaa, että Yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut
                                                                               tiettyjä vaarallisia aineita sisältävistä paristoista ja akuista
      a)    ruokavaliovalmisteista erityisiin lääkinnällisiin tar-             annetun neuvoston direktiivin 91/157/ETY mukauttami-
            koituksiin 25 päivänä maaliskuuta 1999 annetun                     sesta tekniikan kehitykseen 22 päivänä joulukuuta 1998
            komission direktiivin 1999/21/EY (1),                              annetun komission direktiivin 98/101/EY (1) mukaisia
                                                                               velvoitteitaan, koska se ei ole ennen 1.1.2000 antanut ja
                                                                               julkaissut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä
      b)    äidinmaidonkorvikkeista ja vieroitusvalmisteista an-               säännöksiä tai koska se ei ole ainakaan ilmoittanut niistä
            netun direktiivin 91/321/ETY muuttamisesta 25 päi-                 komissiolle, ja
            vänä maaliskuuta 1999 annetun komission direktii-
            vin 1999/50/EY (2),                                          –     velvoittaa Yhdistyneen kuningaskunnan korvaamaan oi-
                                                                               keudenkäyntikulut.
      eikä perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan,
      koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen
      direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja
      hallinnollisia määräyksiä tai ei ole ainakaan ilmoittanut          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      näistä toimenpiteistä komissiolle
                                                                         EY:n perustamissopimuksen 249 artiklassa, jonka mukaan
–     velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-           direktiivi velvoittaa saavutettavaan tulokseen nähden jokaista
      kulut.                                                             jäsenvaltiota, on jäsenvaltiolle välillisesti asetettu velvollisuus


title: Asia C-148/09 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.9.2011 — Belgian kuningaskunta v. Deutsche Post AG, DHL International ja Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Kumoamiskanne — Valtiontuet — EY 88 artiklan 3 kohta — Asetus (EY) N:o 659/1999 — Vastustamatta jättämistä koskeva komission päätös — Epäilyjen käsite — Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut)

text:
               12.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.9.2011 — Belgian kuningaskunta v. Deutsche Post AG, DHL International ja Euroopan komissio
   (Asia C-148/09 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Kumoamiskanne - Valtiontuet - EY 88 artiklan 3 kohta - Asetus (EY) N:o 659/1999 - Vastustamatta jättämistä koskeva komission päätös - Epäilyjen käsite - Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut)
   2011/C 331/02
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Belgian kuningaskunta (asiamiehet: C. Pochet ja T. Materne, avustajanaan advocaat J. Meyers)

      Muut osapuolet: Deutsche Post AG (edustajat: Rechtsanwalt T. Lübbig ja Rechtsanwalt J. Sedemund), DHL International (edustajat: Rechtsanwalt T. Lübbig ja Rechtsanwalt J. Sedemund) ja Euroopan komissio (asiamiehet: B. Martenczuk ja D. Grespan)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-388/03, Deutsche Post AG ja DHL International v. Euroopan yhteisöjen komissio, 10.2.2009 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi komission 23.7.2003 tekemän päätöksen K(2003) 2508 lopullinen olla esittämättä huomautuksia EY 88 artiklan 3 kohdassa määrätyn alustavan tutkinnan jälkeen Belgian viranomaisten La Poste SA:n hyväksi toteuttamista lukuisista toimenpiteistä — Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen nettokustannusten korvaaminen — Tietyt olosuhteet on virheellisesti katsottu osoitukseksi vakavista vaikeuksista, joiden vuoksi on tarpeellista aloittaa muodollinen tutkintamenettely — Sellaisten kanneperusteiden huomioon ottaminen, jotka eivät täytä tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä — Oikeusvarmuuden periaatteen loukkaaminen

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Belgian kuningaskunta ja Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 167, 18.7.2009.


title: Asia T-453/04: Peter Lesetarin 22.9.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               5.3.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 57/25

         Peter Lesetarin 22.9.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-453/04)
   (2005/C 57/42)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Peter Lesetar on nostanut 22.9.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja E.I. Faludy.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               —

               kumoaa EPSO:n päätöksen olla hyväksymättä kantajaa kilpailussa EPSO/LA/11/03 hyväksyttyjen hakijoiden luetteloon

               —

               määrää, että kantaja on hyväksyttävä kyseiseen luetteloon

               —

               velvoittaa kantajalla suoritettavaksi palkan, jonka hän olisi saanut, mikäli hänet olisi otettu hyväksyttyjen hakijoiden luetteloon, alkaen siitä hetkestä, joka vastaa luettelossa häntä ennen ja hänen jälkeensä – mikäli hänet olisi kyseiseen luetteloon hyväksytty – olleiden hakijoiden työskentelyn aloittamisajankohdan keskiarvoa, ja päättyen siihen hetkeen, jolloin hän tosiasiallisesti aloittaa työskentelyn.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja väittää, että hänen suoritustaan kirjallisessa kokeessa edellä mainitussa kilpailussa aliarvioitiin merkittävästi, että suullisen kokeen arvioinnissa niin ikään oli puutteita ja että yleisesti ottaen hänen soveltuvuuttaan kyseiseen tehtävään ei ole tutkittu ja arvioitu asianmukaisesti.