title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 29 päivänä syyskuuta 1999 asiassa C-232/97 (Nederlandse Raad van Staten esittämä ennakkoratkaisupyyntö), L. Nederhoff & Zn. vastaan Dijkgraaf en hoogheemraden van het Hoogheemraadschap Rijnland (Ympäristö - Direktiivit 76/464/ETY, 76/769/ETY ja 86/280/ETY - Päästöjen käsite - jäsenvaltio voi antaa direktiivissä 76/464/ETY säädettyä tiukempia määräyksiä - Direktiivin 76/769/ETY vaikutus tällaiseen määräykseen)

text:
C 366/12                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           18.12.1999
2. Direktiivin 76/464/ETY 1 artiklan 2 kohdan d alakohdassa                ja laatutavoitteista 12 päivänä kesäkuuta 1986 annetun neu-
     olevaa päästämisen käsitettä on tulkittava siten, että siihen         voston direktiivin 86/280/ETY (EYVL L 181, s. 16) tulkinnasta,
     sisältyvät sellaisten saastuneiden höyryjen päästöt, jotka tiivis-    yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpa-
     tyvät ja laskeutuvat ensin maahan ja katoille ja päätyvät sitten      nossa: jaoston puheenjohtaja P. J. G. Kapteyn sekä tuomarit
     sadevesiviemäriä pitkin pintaveteen. Tältä osin ei ole merkitystä     G. Hirsch (esittelevä tuomari) ja R. Schintgen, julkisasiamies:
     sillä, onko kyseessä kyseisen laitoksen oma sadevesiviemäri vai       A. Saggio, kirjaaja: hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut
     ulkopuoliselle kuuluva sadevesiviemäri.                               29.9.1999 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
(1) EYVL C 252, 16.8.1997.                                                 1. Tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten ai-
                                                                                neiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4 päivänä toukokuuta
                                                                                1976 annetun neuvoston direktiivin 76/464/ETY 1 artiklan 2
                                                                                kohdan d alakohdassa olevaa käsitettä ”päästäminen” on tulkitta-
                                                                                va siten, että siihen ei sisälly direktiivin 76/464/ETY liitteen
                                                                                luetteloon I sisältyvien tiettyjen vaarallisten aineiden päästöjen
                                                                                raja-arvoista ja laatutavoitteista 12 päivänä kesäkuuta 1986
                                                                                annetun neuvoston direktiivin 86/280/ETY 5 artiklan 1 kohdas-
                                                                                sa tarkoitettu merkittävistä päästölähteistä, mukaan lukien
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                      kerrannaiset lähteet ja hajakuormitus, aiheutuva pilaantuminen.
                             (kuudes jaosto)                               2. Direktiivin 86/280/ETY:n 5 artiklassa tarkoitettua käsitettä
                                                                                merkittävät päästölähteet, mukaan lukien kerrannaiset lähteet ja
                                                                                hajakuormitus, on tulkittava siten, että siihen ei sisälly pintave-
                    29 päivänä syyskuuta 1999
                                                                                teen sijoitetuista tolpista liukeneva kreosootti, kun jokin henkilö
                                                                                on vastuussa tämän aineen aiheuttamasta pilaantumisesta.
asiassa C-232/97 (Nederlandse Raad van Staten esittämä
ennakkoratkaisupyyntö), L. Nederhoff & Zn. vastaan
Dijkgraaf en hoogheemraden van het Hoogheemraad-                           3. Direktiivin 76/464/ETY 1 artiklan 2 kohdan d alakohdassa
                           schap Rijnland (1)                                   tarkoitettua ”päästämisen” käsitettä on tulkittava siten, että sen
                                                                                soveltamisalaan sisältyy tapaus, jossa henkilö sijoittaa pintavesiin
                                                                                kreosootilla kyllästettyjä puutolppia.
(Ympäristö – Direktiivit 76/464/ETY, 76/769/ETY ja
86/280/ETY – Päästöjen käsite – jäsenvaltio voi antaa
direktiivissä 76/464/ETY säädettyä tiukempia määräyksiä –                  4. Direktiivin 76/464/ETY mukaan on sallittua, että jäsenvaltiot
  Direktiivin 76/769/ETY vaikutus tällaiseen määräykseen)                       asettavat päästämistä koskevan luvan myöntämisen edellytykseksi
                                                                                lisävaatimuksia, jotka eivät sisälly tähän direktiiviin, yhteisön
                                                                                vesistöjen suojaamiseksi tiettyjen vaarallisten aineiden aiheutta-
                            (1999/C 366/19)                                     malta pilaantumiselta. Velvollisuus etsiä tai valita vaihtoehtoja,
                                                                                jotka rasittavat ympäristöä vähemmän, on tällainen vaatimus,
                                                                                vaikka tämä saattaa aiheuttaa sen, että lupa myönnetään vain
                     (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                            poikkeuksellisissa tilanteissa tai että sitä ei voida myöntää
                                                                                ollenkaan.
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen           5. Tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                          saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden
                                                                                lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä
Asiassa C-232/97, jonka Nederlandse Raad van State (Alanko-                     27 päivänä heinäkuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin
maat) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan                       76/769/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.12.1994
(josta on tullut EY 234 artikla) nojalla yhteisöjen tuomioistui-                annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä
men käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistui-                  94/60/EY, liitteessä I olevassa 32 kohdassa kreosiinin käyttöä
messa vireillä olevassa asiassa L. Nederhoff & Zn. vastaan                      varten säädettyjen rajoittavien edellytyksien vastaista ei ole,
Dijkgraaf en hoogheemraden van het Hoogheemraadschap                            että jäsenvaltion viranomainen ratkaistessaan ammattimaisen
Rijnland, ennakkoratkaisun tiettyjen yhteisön vesiympäristöön                   käyttäjän tekemää lupahakemusta kreosoottiöljyllä kyllästetyn
päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumises-                 puun sijoittamiseksi pintaveteen, käyttää sellaisia arviointiperus-
ta 4 päivänä toukokuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin                      teita, joiden johdosta tällaista puuta ei voida käyttää tai se on
76/464/ETY (EYVL L 129, s. 23), tiettyjen vaarallisten aineiden                 mahdollista ainoastaan poikkeustapauksissa.
ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia
koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten
määräysten lähentämisestä 27 päivänä heinäkuuta 1976 anne-
tun neuvoston direktiivin 76/769/ETY (EYVL L 262, s. 201),                 (1) EYVL C 252, 16.8.1997.
sellaisena kuin se on muutettuna 20.12.1994 annetulla Euroo-
pan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 94/60/EY (EYVL L
365, s. 1) ja direktiivin 76/464/ETY liitteen luetteloon I
sisältyvien tiettyjen vaarallisten aineiden päästöjen raja-arvoista


title: Asia C-102/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden on esittänyt 21.2.2007 — Adidas AG ja Adidas Benelux BV v. Marca Mode, C&A Nederland, H&M Hennes & Mauritz Netherlands BV ja Vendex KBB Nederland BV

text:
               14.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/26

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden on esittänyt 21.2.2007 — Adidas AG ja Adidas Benelux BV v. Marca Mode, C&A Nederland, H&M Hennes & Mauritz Netherlands BV ja Vendex KBB Nederland BV
   (Asia C-102/07)
   (2007/C 82/48)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Hoge Raad der Nederlanden
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Adidas AG ja Adidas Benelux BV

      Vastaajat: Marca Mode, C&A Nederland, H&M Hennes & Mauritz Netherlands BV ja Vendex KBB Nederland BV
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko määritettäessä sellaisen suojan laajuutta, jota on annettava tavaramerkille, joka muodostuu merkistä, joka ei sellaisenaan ole erottamiskykyinen, tai merkinnästä, joka täyttää tavaramerkkidirektiivin (1) 3 artiklan 1 kohdan c alakohdan määritelmän, mutta josta on tullut käytössä erottamiskykyinen ja joka on tämän jälkeen rekisteröity, otettava huomioon yleinen etu, joka liittyy siihen, ettei aiheettomasti rajoiteta muiden asianomaisia tavaroita tai palveluita tarjoavien toimijoiden mahdollisuutta käyttää tiettyjä merkkejä (niin kutsuttu Freihaltebedürfnis eli vapaana pitämisen tarve)?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: onko tältä osin merkitystä sillä, ymmärtääkö asianomainen yleisö kyseiset merkit, joita koskee käytettävänä pitämistä koskeva vaatimus, sellaisina, että niiden tarkoitus on erottaa tavarat muista tavaroista, vai ainoastaan koristeina?

               3)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: onko tältä osin merkitystä myös sillä, puuttuuko tavaramerkin haltijan riitauttamalta merkiltä tavaramerkkidirektiivin 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla erottamiskyky tai sisältääkö se kyseisen direktiivin 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun merkinnän?

      (1)  Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annettu ensimmäinen neuvoston direktiivi 89/104/ETY (EYVL L 140, s. 1).


title: Asia T-416/10: Kanne 15.9.2010 — Yoshida Metal Industry v. SMHV — Pi-Design ym. (sellaista pintaa esittävä tavaramerkki, jossa on mustia ympyröitä)

text:
               4.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/32

         Kanne 15.9.2010 — Yoshida Metal Industry v. SMHV — Pi-Design ym. (sellaista pintaa esittävä tavaramerkki, jossa on mustia ympyröitä)
   (Asia T-416/10)
   ()
   2010/C 328/56
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Yoshida Metal Industry Co., Ltd (Niigata, Japani) (edustajat: asianajaja S. Verea, asianajaja K. Muraro ja asianajaja M. Balestriero)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuolet valituslautakunnassa: Pi-Design AG (Triengen, Sveitsi), Bodum France SA (Neuilly sur Seine, Ranska) ja Bodum Ligistics A/S (Billund, Tanska)

      Vaatimukset

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 20.5.2010 asiassa R 1237/2008-1 tekemä päätös on kumottava

               —

               mitättömyysosaston 15.7.2008 tekemä päätös, joka koskee hakemusta tavaramerkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi N:o 1372580, on vahvistettava

               —

               yhteisön tavaramerkkirekisteröinnin N:o 1372580 pätevyys on vahvistettava

               —

               vastaaja ja vastapuolet valituslautakunnassa on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Sellaista pintaa esittävä kuviomerkki, jossa on mustia ympyröitä, luokkiin 8 ja 21 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkirekisteröinti N:o 1372580

      Yhteisön tavaramerkin haltija: Kantaja

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: Vastapuolet valituslautakunnassa

      Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjän tavaramerkkioikeus: Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjät perustavat vaatimuksensa neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan mukaisille ehdottomille hylkäysperusteille

      Mitättömyysosaston ratkaisu: Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Riidanalaisen päätöksen kumoaminen ja yhteisön tavaramerkkirekisteröinnin julistaminen mitättömäksi

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohtaa on rikottu, koska valituslautakunta teki virheen, kun se katsoi, että tämän artiklan säännöksiä voidaan soveltaa riidanalaiseen yhteisön tavaramerkkiin.


title: Asia C-6/09: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 6.10.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2005/60/EY — Rahanpesu ja terrorismin rahoitus — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               21.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/15

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 6.10.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-6/09) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2005/60/EY - Rahanpesu ja terrorismin rahoitus - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
   2009/C 282/28
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: V. Peere ja P. Dejmek)

      Vastaaja: Belgian kuningaskunta (asiamies: D. Haven)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen 26.10.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY (EUVL L 309, s. 15) noudattamisen edellyttämiä kaikkia toimenpiteitä ei ole toteutettu tai niistä ei ole ilmoitettu määräajassa.

      Tuomiolauselma

               1)

               Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesutarkoituksiin sekä terrorismin rahoitukseen 26.10.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 69, 21.3.2009.


title: Asia C-191/99: Hoge Raad der Nederlandenin 19.5.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Kvaerner Plc (aiemmin Trafalgar House Plc) vastaan Staatssecretaris van Financiën

text:
C 204/32                 FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       17.7.1999
4. Voiko toimivaltainen tulliviranomainen oikeusvarmuuden                   Sedgefield Magistrates’ Courtin 21.5.1999 tekemällään
     periaatteen ja sisäistä jalostusmenettelyä koskevien                   päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Ve-
     sääntöjen nojalla muuttaa yksipuolisesti jalostusta varten                    hicle Inspectorate vastaan Graeme Edgar Hume
     myönnetyssä luvassa vahvistettua tuottoastetta, jos on
     näytetty, että kyseinen tulliviranomainen on valvonut ja                                          (Asia C-193/99)
     tarkastanut kyseistä menettelyä siitä lähtien kun järjestelmä
     saatettiin voimaan Portugalissa (vuonna 1986)?
                                                                                (1999/C 204/64)
                                                                            Sedgefield Magistrates’ Court on pyytänyt 21.5.1999 te-
(1) Sisäisestä jalostusmenettelystä 16 päivänä heinäkuuta 1985 annet-       kemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomiois-
    tu neuvoston asetus (ETY) N:o 1999/85; EYVL L 188, 20.7.1985,           tuimeen 25.5.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
    s. 1 (suomenkielistä toisintoa ei ole saatavissa).                      ennakkoratkaisua asiassa Vehicle Inspectorate vastaan Graeme
                                                                            Edgar Hume seuraavaan kysymykseen:
                                                                            1) Kun kuljettaja, jolla on neuvoston asetuksen (ETY)
                                                                                N:o 3820/852 (1)8 artiklan 5 kohdan mukainen oikeus
                                                                                siirtää viikottainen lepoaikansa seuraavalle viikolle, päättää
                                                                                sen siirtää, onko hänen pidettävä kaksi viikottaista lepoai-
                                                                                kaa yhtäjaksoisesti ilman katkosta niiden välissä tuolla
                                                                                seuraavalla viikolla?
Hoge Raad der Nederlandenin 19.5.1999 tekemällään                           2) Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on kieltävä,
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa                               onko tällaisen kuljettajan kuitenkin pidettävä seuraavalla
Kvaerner Plc (aiemmin Trafalgar House Plc) vastaan                               viikolla kaksi viikottaista lepoaikaa, vai voiko hän vuoros-
                   Staatssecretaris van Financiën                                taan siirtää jälkimmäisen viikon viikottaisen lepoajan sitä
                                                                                seuraavalle viikolle?
                          (Asia C-191/99)
                                                                            (1) Tieliikenteen     sosiaalilainsäädännön   yhdenmukaistamisesta
                                                                                20 päivänä joulukuuta 1985 annettu neuvoston asetus (ETY)
                          (1999/C 204/63)                                       N:o 3820/85, EYVL L 370, 31.12.1985, s. 1.
Hoge Raad der Nederlanden on pyytänyt 19.5.1999 te-
kemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimen kirjaamoon 25.5.1999, Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimelta asiassa Kvaerner Plc (aiemmin Trafalgar
House Plc) vastaan Staatssecretaris van Financiën ennakkorat-
kaisua seuraaviin kysymyksiin:
                                                                            British Steel plc:n 25.5.1999 tekemä valitus Euroopan
                                                                            yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
1. Onko 22.6.1988 annetun direktiivin 88/35/ETY 2 artiklan                  laajennetun toisen jaoston asiassa T-151/94, British Steel
     c ja d kohdan ja 3 artiklan mukaan sallittua, että jäsenvaltio         plc vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 11.3.1999
     kantaa vakuutusveroa toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevalta                                    antamasta tuomiosta
     oikeushenkilöltä sellaisten vakuutusmaksujen perusteella,
     joita oikeushenkilö on maksanut toisessa jäsenvaltiossa                                          (Asia C-199/99P)
     sijaitsevalle vakuutusyhtiölle ensiksi mainitussa jäsenval-
     tiossa sijaitsevan (tytäryhtiönsä) tytäryhtiön hyväksi liike-
     toimintaan liittyvien riskien varalta tehdystä vakuutuk-                                          (1999/C 204/65)
     sesta?
                                                                            British Steel plc, Englannin ja Walesin oikeuden mukaan
                                                                            perustettu yhtiö, kotipaikka 15 Marylebone Road, London
2. Onko ensimmäiseen kysymykseen annettavan vastauksen                      NW1 5JD, on valittanut 25.5.1999 Euroopan yhteisöjen
     kannalta merkitystä sillä, että vakuutuksenottaja ei ole               tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
     (emoyhtiön) emoyhtiö, vaan samaan konserniin kuuluva                   teen tuomioistuimen laajennetun toisen jaoston asiassa
     toinen yhtiö (esimerkiksi ”captive insurance company”)?                T-151/94, British Steel plc vastaan Euroopan yhteisöjen komis-
                                                                            sio, 11.3.1999 antamasta tuomiosta. Valittajan edustajina ovat
3. Onko ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen annettavan                      solicitor Philip G. H. Collins ja solicitor Matthew Levitt,
     vastauksen tai käsitteiden ”vakuutuksenottaja” tai ”jäsenval-          asianajotoimisto Lovell, White & Durrant, ja prosessiosoite
     tio, jossa riski sijaitsee” tulkinnan kannalta merkitystä              Luxemburgissa asianajotoimisto Loesch & Wolter, 11 rue
     sillä, onko vakuutettua riskiä koskeva vakuutusmaksu                   Goethe, B.P. 1107.
     (kokonaan tai osittain) laskutettu (tytäryhtiön) tytäryh-
     tiöltä?                                                                Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                            a) kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa
                                                                                T-151/94, British Steel plc vastaan komissio, 11.3.1999
                                                                                antaman tuomion,


title: Asia T-199/04: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.9.2011 — Gul Ahmed Textile Mills v. neuvosto (Polkumyynti — Puuvillan tyyppisten vuodeliinavaatteiden tuonti Pakistanista — Vahinko — Syy-yhteys)

text:
               12.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/15

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.9.2011 — Gul Ahmed Textile Mills v. neuvosto
   (Asia T-199/04) (1)

   (Polkumyynti - Puuvillan tyyppisten vuodeliinavaatteiden tuonti Pakistanista - Vahinko - Syy-yhteys)
   2011/C 331/26
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Gul Ahmed Textile Mills Ltd (Karachi, Pakistan) (edustaja: asianajaja L. Ruessmann, prosessiosoite Luxemburgissa (Luxemburg))

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: J. P. Hix ja B. Driessen, avustajanaan asianajaja G. Berrisch)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: T. Scharf ja K. Talabér-Ritz)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Pakistanista peräisin olevien puuvillan tyyppisten vuodeliinavaatteiden tuonnissa 2.3.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 397/2004 (EYVL L 66, s. 1) kumoaminen siltä osin kuin se koskee kantajaa

      Tuomiolauselma

               1)

               Lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Pakistanista peräisin olevien puuvillan tyyppisten vuodeliinavaatteiden tuonnissa 2.3.2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 397/2004 kumotaan siltä osin kuin se koskee Gul Ahmed Textile Mills Ltd:ä.

               2)

               Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan Gul Ahmed Textile Millsin oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 217, 28.8.2004.


title: Asia T-639/11: Kanne 14.12.2011 — Heads! v. SMHV (HEADS)

text:
               18.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 49/29

         Kanne 14.12.2011 — Heads! v. SMHV (HEADS)
   (Asia T-639/11)
   2012/C 49/53
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Heads! GmbH & Co. KG (München, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Jaeger-Lenz ja T. Bösling)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 11.10.2011 tekemän päätöksen (asia R 2348/2010-1) siltä osin kuin sillä hylättiin rekisteröintihakemus nro 8 327 926”HEADS” luokkaan 35 ”Liikkeenjohto, yrityshallinto, henkilöstöasiainneuvonta, asioidenhoidon neuvonta, työvoimamarkkinointi, asiantuntijoiden ja johtohenkilöiden välitystoiminta, asiantuntijoiden ja johtohenkilöiden vuokraaminen väliaikaisesti (väliaikainen asioidenhoito)” kuuluvia palveluja varten ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”HEADS” luokkaan 35 kuuluvia palveluita varten

      Tutkijan päätös: Hakemuksen hylkääminen.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen osittainen hylkääminen.

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska kyseinen yhteisön tavaramerkki on erottamiskykyinen, koska valituslautakunta ei esittänyt erityisiä toteamuksia asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta rekisteröinnin esteestä, johon se perusti ratkaisunsa, koska valituslautakunta perusti virheellisesti ratkaisunsa sanayhdistelmiin, jotka eivät olleet hakemuksen kohteena, koska valituslautakunta tukeutui virheellisesti Bundespatentgerichtin ratkaisuun ja koska valituslautakunnan kohdeyleisön oletetun näkökulman kannalta tekemät johtopäätökset ovat virheelliset.


title: Asia T-269/04: IDOM S.A.:n 29.6.2004 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (SMHV) vastaan nostama kanne

text:
               28.8.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/38

         IDOM S.A.:n 29.6.2004 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (SMHV) vastaan nostama kanne
   (Asia T-269/04)
   (2004/C 217/67)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   IDOM S. A., kotipaikka Bilbao (Espanja), on nostanut 29.6.2004 kanteen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (SMHV) vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Tatiana Villate Consonni.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa SMHV:n toisen valituslautakunnan 27.4.2004 asiassa R-153/2003-2 tekemän päätöksen,

               —

               kumoaa väitemenettelyssä B282733 tehdyn päätöksen 3707/2002 siltä osin kuin siinä hylätään IDOM S.A.:n esittämät väitteet ja hyväksytään riidanalaisen tavaramerkin rekisteröinti luokkien 37 ja 42 osalta,

               —

               tutkii kantajan esittämät väitteet ja määrää SMHV:n vastaavan väiteosaston epäämään kyseessä oleva merkin rekisteröinnin kokonaisuudessaan,

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan nyt esillä olevassa asiassa syntyvät oikeudenkäyntikulut ja hylkää sen esittämät väitteet.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:

               Yhteisön tavaramerkin hakija:

               Idom Incorporated.

               Haettu tavaramerkki:

               Kuvamerkki ”IDOM”; hakemus nro 1.185.800 luokkiin 35, 37 ja 42 kuuluville palveluille (liikkeenjohto, konsultointi ja tietotekniikka).

               Sen tavaramerkkimerkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu:

               Kantaja.

               Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu:

               Yhteisön kuvamerkki IDOM (nro 847.236), espanjalaiset kuvamerkit EDOM (nro 789.822, 789.823, 1.195.931, 2.052.591, 2.052.592, 2.052.593) ja espanjalainen sanamerkki IDOM (nro 217.244) luokkiin 35, 37 ja 42 kuuluville palveluille.

               Väiteosaston ratkaisu:

               Väitteen hyväksyminen luokkaan 35 kuuluvien palvelujen osalta kummankin merkin suhteen ja väitteen hylkääminen luokkiin 37 ja 42 kuuluvien palvelujen osalta.

               Valituslautakunnan ratkaisu:

               Valituksen hylkääminen.

               Kanneperusteet:

               Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 4 kohdan virheellinen tulkinta.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 1 päivänä maaliskuuta 2005, asiassa T-258/03, Andreas Mausolf vastaan Euroopan poliisivirasto (Europol) (Väliaikainen toimihenkilö — Europolin henkilöstö — Työsopimuksen keston pidentämättä jättäminen)

text:
               30.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/24

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   1 päivänä maaliskuuta 2005,
   asiassa T-258/03, Andreas Mausolf vastaan Euroopan poliisivirasto (Europol) (1)

   (Väliaikainen toimihenkilö - Europolin henkilöstö - Työsopimuksen keston pidentämättä jättäminen)
   (2005/C 106/55)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asiassa T-258/03, Andreas Mausolf, Europolin entinen työntekijä, kotipaikka Leiden (Alankomaat), edustajinaan asianajajat M. F. Baltussen, P. de Casparis ja D. C. Coppens, vastaan Euroopan poliisivirasto (Europol), Den Haag (Alankomaat), (edustajinaan D. Heimans ja K. Hennessy-Massaro sekä suullisessa käsittelyssä N. Urban), jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta vaaditaan kumoamaan Europolin päätös olla pidentämättä kantajan työsopimuksen kestoa sekä velvoittamaan vastaaja maksamaan vahingonkorvausta kärsityksi väitetystä vahingosta, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Pirrung sekä tuomarit A. W. H. Meij ja I Pelikánova, kirjaaja: hallintovirkamies J. Plingers, on 1.3.2005 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1

               Kanne hylätään.

               2

               Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 213, 6.9.2003.


title: Asia C-161/07: Kanne 23.3.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Itävallan tasavalta

text:
               23.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 140/9

         Kanne 23.3.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Itävallan tasavalta
   (Asia C-161/07)
   (2007/C 140/16)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: E. Traversa ja G. Braun)

      Vastaaja: Itävallan tasavalta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Itävallan tasavalta on rikkonut EY 43 artiklaa edellyttäessään, että uusien EU:n jäsenvaltioiden — Maltaa ja Kyprosta lukuun ottamatta — kansalaisten pyytäessä yhtiöiden rekisteröimistä kaupparekisteriin näiden on esitettävä työvoimaviranomaisen selvitys itsenäisen ammatinharjoittajan asemastaan tai todistus vapautuksesta tähän velvollisuuteen, ja johon liittyy se, että sellaisten henkilöyhtiön osakkaiden tai rajavastuuyhtiön vähemmistöosakkaiden, jotka suorittavat yhtiössä työsuhteelle ominaisia tehtäviä, on itsenäisen ammatinharjoittajan aseman selvittämiseksi osallistuttava selvitysmenettelyyn, jonka kestää enintään kolme kuukautta ja jonka aikana ei voida harjoittaa itsenäistä ammattia.

               —

               Itävallan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   EY 43 artiklan ensimmäisessä kohdassa taataan kaikille jäsenvaltion kansalaisille sijoittautumisoikeus toiseen jäsenvaltioon, jotta nämä voivat ryhtyä harjoittamaan tai harjoittaa itsenäistä ammattia sekä perustaa ja johtaa yrityksiä toisessa jäsenvaltiossa. EY 43 artiklassa, joka on ilmaus EY 12 artiklan yleisestä syrjintäkiellosta, kielletään kansalaisuuteen perustuva syrjintä itsenäisten ammatinharjoittajien osalta. Yhdenvertaista kohtelua koskevasta vaatimuksesta suhteessa sijoittautumisvaltion kansalaisiin nähden määrätään 43 artiklan toisessa kohdassa. Kyseisen määräyksen mukaan sijoittautumisvapauteen kuuluu oikeus ryhtyä harjoittamaan ja harjoittaa millaista tahansa itsenäistä ammattia sekä oikeus perustaa ja johtaa yrityksiä, erityisesti yhtiöitä, missä tahansa toisessa jäsenvaltiossa niiden säännösten mukaisesti, jotka sijoittautumisvaltion lainsäädännön mukaan koskevat sen omia kansalaisia.
   Itävallan lainsäädännön mukaan perustetun yhtiön rekisteröimiseksi Euroopan unioniin 1.5.2004 liittyneen jonkin jäsenvaltion — Maltaa ja Kyprosta lukuun ottamatta — kansalaisen hakemuksesta tuomioistuimet, jotka Itävallassa pitävät yhtiörekisteriä, edellyttävät tämän henkilö itsenäisen ammatinharjoittajan aseman selvittämistä. Ero itsenäisen ammatinharjoittajan ja palkatun työntekijän välillä riippuu ”toiminnan todellisesta taloudellisesta sisällöstä”. Itävallan lainsäädännön mukaan erityisesti sellaisia henkilöyhtiöiden osakkaita ja rajavastuuyhtiöiden osakkaita, joiden osuus yhtiöstä on vähemmän kuin 25 prosenttia, jotka suorittavat yhtiössä työsuhteelle ominaisia tehtäviä, pidetään palkattuina työntekijöinä. Kyseinen olettamus pätee niin kauan kuin alueellinen työvoimaviranomainen toteaa osakkaan pyynnöstä, että tämä viimeksi mainittu käyttää merkittävää valtaa yhtiön johtamisessa. Hakijan on esitettävä näyttö itsenäisen ammatinharjoittajan asemasta. Ennen kuin päätös itsenäisen ammatinharjoittajan asemasta on tehty, kuitenkin enintään kolmen kuukauden ajan, asianomaiset henkilöt eivät voi harjoittaa toimintaansa.
   Tämä säännös ei ole yhdenmukainen EY 43 artiklan sijoittautumisvapauden kanssa. Se haittaa kahdeksasta uudesta jäsenvaltiosta tulevien itsenäisten ammatinharjoittajien vapautta sijoittautua Itävaltaan, koska sillä vaikeutetaan merkittävästi ja ilman mitään perustetta näiden henkilöiden mahdollisuutta perustaa yhtiö. Vaikka onkin totta, että kyseisen säännöksen soveltamisala on ainoastaan rajallinen, tämä ei poista sen syrjivää luonnetta. Vaikka kyseisten kahdeksan jäsenvaltion kansalaisten ei aina poikkeuksetta tarvitse tehdä hakemusta, ratkaiseva seikka on, ettei Itävallan ja muiden jäsenvaltioiden kansalaisten tarvitse koskaan tehdä tällaista hakemusta. Lisäksi liittymissopimusten siirtymäkauden säännöksissä määrätään rajoituksista ainoastaan siltä osin kuin kyse on työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta. Sijoittautumisvapauden osalta tällaisia rajoittamismahdollisuuksia ei ole. Se seikka, että kyseisen säännöksen tarkoituksena (ratio legis) on estää pikemminkin se, ettei työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevia siirtymäkauden säännöksiä kierretä, kuin rajoittaa sijoittautumisvapautta, ei vaikuta siihen, että se johtaa kuitenkin sijoittautumisvapauden rajoittamiseen.
   Rajoitukset sijoittautumisvapauteen voidaan EY 46 artiklan nojalla perustella ainoastaan yleisen järjestyksen tai turvallisuuden taikka kansanterveyden perusteella ja jos kyse on toimenpiteistä, jotka eivät ole selvästi syrjiviä, muilla yleistä etua koskevilla pakottavilla syillä. Koska kyse on perusvapauden rajoituksesta, tällaisten toimenpiteiden on joka tapauksessa oltava asianmukaisia niillä tavoiteltuun päämäärään nähden eikä niillä voida ylittää sitä, mikä on tarpeen tuon tavoitteen saavuttamiseksi. Itävallan lain kyseinen säännös ei täytä näitä oikeuttamisperusteita.
   Mikään seikka ei osoita, että Itävallan hallituksen pelkäämä kyseisten kahdeksan jäsenvaltion kansalaisten suorittama siirtymäkauden säännösten kiertäminen saattaisi saavuttaa sellaiset mittasuhteet, että Itävallan työmarkkinoiden toimivuus tosiasiassa vaarantuisi ratkaisevalla tavalla. Lisäksi työskentelyn laatuun liittyvät kaksi arviointiperustetta — tehdyn työn laatu ja vaikutus yhtiön johtamisessa — eivät ole asianmukaisia eron tekemiseksi palkatun työskentelyn ja itsenäisen ammatinharjoittamisen välillä. Rajoituksen tarpeen osalta Itävallan hallituksen esittämän selityksen perusteella ei ole selvää, miksi yhtiön rekisteröinnin jälkeisellä tarkastuksella ei voitaisi lievempänä keinona myös saavuttaa tavoiteltua päämäärää.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 18 päivänä tammikuuta 2005, asiassa T-93/02, Confédération nationale du Crédit Mutuel vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Valtiontuki — Ranskan tasavallan Crédit Mutuelin hyväksi toteuttamat toimenpiteet — Livret bleu -säästötili — Päätös 2003/216/EY — Perusteluvelvollisuus — Kumoamiskanne)

text:
               19.3.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/13

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   18 päivänä tammikuuta 2005,
   asiassa T-93/02, Confédération nationale du Crédit Mutuel vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Valtiontuki - Ranskan tasavallan Crédit Mutuelin hyväksi toteuttamat toimenpiteet - Livret bleu -säästötili - Päätös 2003/216/EY - Perusteluvelvollisuus - Kumoamiskanne)
   (2005/C 69/25)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa T-93/02, Confédération nationale du Crédit Mutuel, kotipaikka Pariisi (Ranska) (edustajanaan asianajaja A. Carnelutti), jota tukee Ranskan tasavalta (asiamiehinään G. de Bergues ja F. Million, prosessiosoite Luxemburgissa), vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään G. Rozet, prosessiosoite Luxemburgissa), jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta vaaditaan kumoamaan valtiontuesta, jonka Ranskan tasavalta on toteuttanut Crédit Mutuelin hyväksi, 15 päivänä tammikuuta 2002 tehty komission päätös 2003/216/EY (EUVL 2003, L 88, s. 39), jonka mukaan tuki muodostuu ”Livret bleu” -järjestelmän mukaisten säänneltyjen talletusten keräys- ja hoitokulujen liiallisesta korvaamisesta, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu toinen jaosto) toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Pirrung sekä tuomarit V. Tiili, A. W. H. Meij, M. Vilaras ja N. J. Forwood, kirjaaja: johtava hallintovirkamies J. Palacio González, on antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1

               Valtiontuesta, jonka Ranskan tasavalta on toteuttanut Crédit Mutuelin hyväksi, 15 päivänä tammikuuta 2002 tehty komission päätös 2003/216/EY kumotaan.

               2

               Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

               3

               Ranskan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EYVL C 131, 1.6.2002.


title: Asia C-9/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.6.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Kehl – Saksa) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on A (Ennakkoratkaisupyyntö — Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue — Asetus (EY) N:o 562/2006 — Henkilöiden liikkumista rajojen yli koskeva yhteisön säännöstö (Schengenin rajasäännöstö) — 20 ja 21 artikla — Sisärajojen ylittäminen — Alueen sisällä tehtävät tarkastukset — Kansallinen lainsäädäntö, jonka nojalla voidaan tarkastaa sellaisten henkilöiden henkilöllisyys, jotka on otettu kiinni alueelta, joka ulottuu 30 kilometrin etäisyydelle Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen sopimuspuolina olevien valtioiden kanssa yhteisestä rajasta — Mahdollisuus tarkastaa riippumatta kyseisen henkilön käyttäytymisestä tai erityisten olosuhteiden olemassaolosta — Kansallinen lainsäädäntö, jonka nojalla voidaan suorittaa tiettyjä henkilöön kohdistuvia tarkastustoimenpiteitä rautatieasemien alueella)

text:
               21.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 277/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.6.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Kehl – Saksa) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on A
   (Asia C-9/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue - Asetus (EY) N:o 562/2006 - Henkilöiden liikkumista rajojen yli koskeva yhteisön säännöstö (Schengenin rajasäännöstö) - 20 ja 21 artikla - Sisärajojen ylittäminen - Alueen sisällä tehtävät tarkastukset - Kansallinen lainsäädäntö, jonka nojalla voidaan tarkastaa sellaisten henkilöiden henkilöllisyys, jotka on otettu kiinni alueelta, joka ulottuu 30 kilometrin etäisyydelle Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen sopimuspuolina olevien valtioiden kanssa yhteisestä rajasta - Mahdollisuus tarkastaa riippumatta kyseisen henkilön käyttäytymisestä tai erityisten olosuhteiden olemassaolosta - Kansallinen lainsäädäntö, jonka nojalla voidaan suorittaa tiettyjä henkilöön kohdistuvia tarkastustoimenpiteitä rautatieasemien alueella))
   (2017/C 277/13)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Kehl

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   A

      Muu osapuoli: Staatsanwaltschaft Offenburg

      Tuomiolauselma

               1)

               SEUT 67 artiklan 2 kohtaa ja henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) 15.3.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 562/2006, sellaisena kuin se on muutettuna 26.6.2013 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 610/2013, 20 ja 21 kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa annetaan kyseessä olevan jäsenvaltion poliisiviranomaisille toimivalta tarkastaa alueella, joka ulottuu 30 kilometrin etäisyydelle kyseisen jäsenvaltion sellaisten muiden valtioiden vastaisesta maarajasta, jotka ovat sopimuspuolina Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyssä yleissopimuksessa, laittoman maahantulon kyseessä olevan jäsenvaltion alueelle ehkäisemiseksi tai estämiseksi tai tiettyjen sellaisten rikosten torjumiseksi, jotka kohdistuvat rajaturvallisuutta vastaan, kenen tahansa henkilöllisyys riippumatta tämän henkilön käyttäytymisestä ja erityisistä olosuhteista, jollei tällä lainsäädännöllä anneta mainittua toimivaltaa koskevaa välttämätöntä sääntelyä, jolla varmistetaan, ettei toimivallan käyttämisellä voi käytännössä olla vastaavaa vaikutusta kuin rajatarkastuksilla, minkä selvittäminen on ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävä.

               2)

               SEUT 67 artiklan 2 kohtaa ja asetuksen N:o 562/2006, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 610/2013, 20 ja 21 kohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa annetaan kyseessä olevan jäsenvaltion poliisiviranomaisille kyseessä olevan jäsenvaltion alueelle tapahtuvan laittoman maahantulon ehkäisemiseksi tai estämiseksi toimivalta tämän jäsenvaltion junissa ja rautatiealueilla tarkastaa kenen tahansa henkilöllisyys tai rajanylitysasiakirjat sekä pysäyttää kuka tahansa ja esittää hänelle kysymyksiä tässä tarkoituksessa, sikäli kuin mainitut tarkastukset perustuvat asiaintilaa koskeviin tietoihin tai rajapoliisin kokemukseen, sillä edellytyksellä, että kansallisessa lainsäädännössä on näihin tarkastuksiin liittyviä täsmennyksiä ja rajoituksia, joilla määritetään mainittujen tarkastusten intensiivisyys, toistuvuus ja valikoivuus, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on selvitettävä.

      (1)  EUVL C 136, 18.4.2016.


title: Asia C-495/16 P: Valitus, jonka TeamBank AG Nürnberg on tehnyt 15.9.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-745/14, TeamBank v. EUIPO – Easy Asset Management (EASY CREDIT), 20.7.2016 antamasta tuomiosta

text:
               13.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 78/8

         Valitus, jonka TeamBank AG Nürnberg on tehnyt 15.9.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-745/14, TeamBank v. EUIPO – Easy Asset Management (EASY CREDIT), 20.7.2016 antamasta tuomiosta
   (Asia C-495/16 P)
   (2017/C 078/11)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: TeamBank AG Nürnberg (edustaja: asianajaja D. Terheggen)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO), Easy Asset Management AD
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu unionin tuomioistuimen rekisteristä.


title: Asia T-87/05: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 21.9.2005 — EDP v. komissio (Kilpailu — Yrityskeskittymä — Asetus N:o 4064/89 (ETY) — Päätös, jolla todetaan yrityskeskittymä yhteismarkkinoille soveltumattomaksi — Portugalin sähkö- ja kaasumarkkinat — EDP ja Eni ostavat GDP:n — Direktiivi 2003/55/EY — Kaasumarkkinoiden vapauttaminen — Sitoumukset)

text:
               12.11.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/22

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 21.9.2005 — EDP v. komissio
   Asia T-87/05 (1)

   (Kilpailu - Yrityskeskittymä - Asetus N:o 4064/89 (ETY) - Päätös, jolla todetaan yrityskeskittymä yhteismarkkinoille soveltumattomaksi - Portugalin sähkö- ja kaasumarkkinat - EDP ja Eni ostavat GDP:n - Direktiivi 2003/55/EY - Kaasumarkkinoiden vapauttaminen - Sitoumukset)
   (2005/C 281/42)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: EDP — Energias de Portugal, SA (Lissabon, Portugali) (edustajat: asianajajat C. Botelho Moniz, R. García-Gallardo, A. Weitbrecht ja J. Ruiz Calzado)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet): A. Bouquet ja M. Schneider)

      Väliintulija joka tukee vastaajan vaatimuksia: Gas Natural SDG, SA (Barcelona, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Perez-Bustamante Köster ja P. Suárez Fernández)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Komission 9.12.2004 tekemän sellaisen päätöksen kumoamista koskeva vaatimus, jolla keskittymä, jolla EDP — Energias de Portugal SA:n ja Eni Portugal Investment SpA:n oli tarkoitus hankkia yhteinen määräysvalta Gás de Portugal SGPS SA:ssa, todettiin yhteismarkkinoille soveltumattomaksi (asia COMP/M.3440 EDP/GNI/GDP
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Kukin osapuoli vastaa väliintulosta aiheutuneista omista kuluistaan.

      (1)  EUVL C 82, 2.4.2005.


title: Asia T-110/07: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.3.2011 — Siemens v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Kaasueristeisten kytkinlaitehankkeiden markkinat — Päätös, jolla todetaan EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkominen — Markkinoiden jakaminen — Vaikutukset yhteismarkkinoilla — Jatketun rikkomisen käsite — Rikkomisen kesto — Vanhentuminen — Sakot — Oikeasuhteisuus — Raskauttavat seikat — Lieventävät seikat — Yhteistyö)

text:
               9.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/10

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.3.2011 — Siemens v. komissio
   (Asia T-110/07) (1)

   (Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Kaasueristeisten kytkinlaitehankkeiden markkinat - Päätös, jolla todetaan EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkominen - Markkinoiden jakaminen - Vaikutukset yhteismarkkinoilla - Jatketun rikkomisen käsite - Rikkomisen kesto - Vanhentuminen - Sakot - Oikeasuhteisuus - Raskauttavat seikat - Lieventävät seikat - Yhteistyö)
   2011/C 113/19
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Siemens AG (Berliini ja München, Saksa) (edustajat: aluksi asianajajat I. Brinker, T. Loest ja C. Steinle, sittemmin asianajajat I. Brinker ja C. Steinle)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi F. Arbault ja O. Weber, sitten X. Lewis ja R. Sauer, ja lopuksi R. Sauer ja A. Antoniadis)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, joka koskee ensisijaisesti vaatimusta kumota osittain EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 24.1.2007 tehty komission päätös C(2006) 6762 lopullinen (asia COMP/F/38.899 — Kaasueristeiset kytkinlaitteet) sekä toissijaisesti vaatimusta alentaa kantajalle määrätyn sakon määrää.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Siemens AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 140, 23.6.2007.


title: Asia C-42/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 8.9.2009 (Tribunal de Pequena Instância Criminal do Porton (Portugali) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP), Bwin International Ltd, aikaisemmin Baw International Ltd v. Departamento de Jogos da Santa Casa da Misericórdia de Lisboa (Ennakkoratkaisupyyntö — EY 49 artikla — Palveluiden tarjoamisen vapauden rajoittaminen — Rahapelien pitäminen pelattavana internetissä)

text:
               7.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 267/9

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 8.9.2009 (Tribunal de Pequena Instância Criminal do Porton (Portugali) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP), Bwin International Ltd, aikaisemmin Baw International Ltd v. Departamento de Jogos da Santa Casa da Misericórdia de Lisboa
   (Asia C-42/07) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - EY 49 artikla - Palveluiden tarjoamisen vapauden rajoittaminen - Rahapelien pitäminen pelattavana internetissä)
   2009/C 267/15
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal de Pequena Instância Criminal do Porto

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Liga Portuguesa de Futebol Profissional (CA/LPFP), Bwin International Ltd, aikaisemmin Baw International Ltd

      Vastaaja: Departamento de Jogos da Santa Casa da Misericórdia de Lisboa

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal de Pequena Instância Criminal do Porto — EY 43, EY 49 ja EY 56 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa varataan tietylle elimelle yksinoikeus pitää raha- ja lottopelejä pelattavana ja jonka nojalla urheilutapahtumiin liittyvän veikkauksen järjestämistä, edistämistä ja rahojen keräämistä, myös internetin välityksellä, koskeva toiminta on rikosoikeudellisesti rangaistavaa — Yritykselle, joka harjoittaa veikkaus- ja lottopelitoimintaa internetin välityksellä ja jonka toimipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, määrätty kielto edistää, järjestää ja pitää pelattavana kyseisiä veikkaus- ja lottopelejä internetin välityksellä ja hyvittää voittajille voittojen arvo

      Tuomiolauselma

   EY 49 artikla ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa kielletään Bwin International Ltd:n kaltaisia toimijoita, jotka ovat sijoittautuneet muihin jäsenvaltioihin, joissa ne tarjoavat laillisesti vastaavia palveluja, tarjoamasta rahapelejä internetissä asianomaisen jäsenvaltion alueella.

      (1)  EUVL C 69, 24.3.2007.


title: Yhdistetyt asiat C-463/04 ja C-464/04: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 6.12.2007 (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardian (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Federconsumatori, Adiconsum, ADOC ja Ercole Pietro Zucca (C-463/04) sekä Associazione Azionariato Diffuso dell'AEM SpA, Filippo Cuccia, Giacomo Fragapane, Pietro Angelo Puggioni, Annamaria Sanchirico ja Sandro Sartorio (C-464/04) v. Comune di Milano (EY 56 artikla — Pääomien vapaa liikkuvuus — Rajoitukset — Yksityistetyt yritykset — Kansallinen säännös, jonka mukaan osakeyhtiön yhtiöjärjestyksessä voidaan myöntää kyseisen yhtiön osakkeita omistavalle valtiolle tai julkiselle taholle oikeus nimittää suoraan yksi tai useampia yhtiön hallituksen jäsenistä)

text:
               26.1.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 22/2

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 6.12.2007 (Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardian (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Federconsumatori, Adiconsum, ADOC ja Ercole Pietro Zucca (C-463/04) sekä Associazione Azionariato Diffuso dell'AEM SpA, Filippo Cuccia, Giacomo Fragapane, Pietro Angelo Puggioni, Annamaria Sanchirico ja Sandro Sartorio (C-464/04) v. Comune di Milano
   (Yhdistetyt asiat C-463/04 ja C-464/04) (1)

   (EY 56 artikla - Pääomien vapaa liikkuvuus - Rajoitukset - Yksityistetyt yritykset - Kansallinen säännös, jonka mukaan osakeyhtiön yhtiöjärjestyksessä voidaan myöntää kyseisen yhtiön osakkeita omistavalle valtiolle tai julkiselle taholle oikeus nimittää suoraan yksi tai useampia yhtiön hallituksen jäsenistä)
   (2008/C 22/02)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Federconsumatori, Adiconsum, ADOC ja Ercole Pietro Zucca (C-463/04) sekä Associazione Azionariato Diffuso dell'AEM SpA, Filippo Cuccia, Giacomo Fragapane, Pietro Angelo Puggioni, Annamaria Sanchirico ja Sandro Sartorio (C-464/04)

      Vastaaja: Comune di Milano

      Väliintulijat: AEM SpA (C-463/04 ja C-464/04) ja Edison SpA (C-463/04)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — EY 56 artiklan tulkinta — Kansallinen laki, jonka mukaan julkiset laitokset voivat nimittää yksityistettyjen yritysten hallituksen jäseniä ja tilintarkastajia — Alueellinen laitos, joka omistaa merkittävän osuuden yksityistetystä yrityksestä ja joka soveltaa tätä lakia
   Tuomiolauselma
   EY 56 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä Italian codice civilen 2449 §:n kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jonka mukaan osakeyhtiön yhtiöjärjestyksessä voidaan myöntää kyseisen yhtiön osakkeita omistavalle valtiolle tai julkiselle taholle mahdollisuus nimittää suoraan yksi tai useampia hallituksen jäsenistä ja joka itsessään tai, kuten pääasioissa kyseessä olevissa asioissa, yhdessä jonkin muun säännöksen, kuten 31.5.1994 annetun asetuksen N:o 332, joka on muunnettu 30.7.1994 annetuksi laiksi N:o 474, sellaisena kuin se on muutettuna 24.12.2003 annetulla lailla N:o 350, 4 §:n kanssa, jossa myönnetään kyseiselle valtiolle tai julkiselle taholle oikeus osallistua niiden hallituksen jäsenten, joita se ei itse nimitä suoraan, valintaan listavaaleissa, on omiaan antamaan kyseiselle valtiolle tai julkiselle taholle suhteettoman suuren valvontavallan sillä yhtiössä olevaan omistusosuuteen nähden.

      (1)  EUVL C 249, 14.10.2006.


title: Asia T-521/10: Kanne 9.11.2010 — Confortel Gestión SA v. SMHV — Homargrup (CONFORTEL AQUA 4)

text:
               29.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/41

         Kanne 9.11.2010 — Confortel Gestión SA v. SMHV — Homargrup (CONFORTEL AQUA 4)
   (Asia T-521/10)
   ()
   2011/C 30/74
   Kannekirjelmän kieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Confortel Gestión SA (Madrid, Espanja) (edustaja: I. Valdelomar Serrano)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Homargrup SA (Sta Susana, Espanja)

      Vaatimukset

               —

               SMHV:n toisen valituslautakunnan 5.8.2010 asiassa R 1359/2009-2 tekemä päätös ja sen johdosta myös yhteisön tavaramerkin nro 5.276.951 ”CONFORTEL Aqua 4” rekisteröinti on kumottava

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Confortel Gestión SA

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”CONFORTEL Aqua 4”

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Homargrup, SA

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: yhteisön sana- ja kuviomerkit ”AQUA” ja ”A AQUA HOTEL” ja espanjalaiset sana- ja kuviomerkit ”AQUAMARINA”, ”AQUATEL”, ”AQUAMAR”, jotka on rekisteröity luokkaan 42 kuuluvia palveluja varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksytään.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylätään.

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska asiassa riidan kohteena olevien tavaramerkkien välillä ei ole sekaannusvaaraa.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).


title: Asia T-31/05: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 17.6.2008 — Rossi v. SMHV — K & L Ruppert Stiftung (Rossi)

text:
               2.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 197/36

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 17.6.2008 — Rossi v. SMHV — K & L Ruppert Stiftung (Rossi)
   (Asia T-31/05) (1)

   (2008/C 197/66)

      Oikeudenkäyntikieli: englanti

   Kahdeksannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 93, 16.4.2005.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 22 päivänä maaliskuuta 2004 asiassa C-455/02 P, Sgaravatti Mediterranea Srl vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Asetuksen (ETY) N:o 4253/88 24 artikla — Non bis in idem -periaate — EMOTR — Taloudellisen tuen peruuttaminen — Valitus, jolta osittain selvästi puuttuvat tutkittavaksi ottamisen edellytykset ja joka on osittain selvästi perusteeton)

text:
               30.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/27

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS

   (ensimmäinen jaosto)
   22 päivänä maaliskuuta 2004
   asiassa C-455/02 P, Sgaravatti Mediterranea Srl vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Asetuksen (ETY) N:o 4253/88 24 artikla - Non bis in idem -periaate - EMOTR - Taloudellisen tuen peruuttaminen - Valitus, jolta osittain selvästi puuttuvat tutkittavaksi ottamisen edellytykset ja joka on osittain selvästi perusteeton)
   (2004/C 118/48)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asiassa C-455/02 P, Sgaravatti Mediterranea Srl, kotipaikka Capoterra (Italia), (edustajinaan asianajajat M. Merola ja P. Ferrari), jossa valittaja on vaatinut muutoksenhaussaan Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-199/99, Sgaravatti Mediterranea vastaan komissio, 26.9.2002 antaman tuomion (Kok. 2002, s. II-3731) kumoamista, vastapuolena: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään C. Cattabriga ja L. Visaggio, avustajanaan asianajaja M. Moretto), yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann (esittelevä tuomari) sekä tuomarit A. Rosas, S. von Bahr, K. Lenaerts ja K. Schiemann; julkisasiamies: M. Poiares Maduro; kirjaaja: R. Grass, on 22.3.2004 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Valittaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EYVL C 44, 22.2.2003.


title: Asia C-555/10: Kanne 26.11.2010 — Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta

text:
               29.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/27

         Kanne 26.11.2010 — Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta
   (Asia C-555/10)
   ()
   2011/C 30/45
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Braun ja H. Støvlbæk)

      Vastaaja: Itävallan tasavalta

      Vaatimukset

               —

               on todettava, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 91/440/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna, 6 artiklan 3 kohdan ja liitteen II ja direktiivin 2001/14/EY 4 artiklan 2 kohdan ja 14 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan ensimmäisen rautatiepaketin täytäntöönpanon yhteydessä

               —

               Itävallan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio katsoo, että direktiivissä edellytettyä rautateiden infrastruktuurin hallinnon riippumattomuutta ei ole pantu asianmukaisesti täytäntöön Itävallan kansallisessa oikeudessa.
   Itävallassa olemassa oleva sellaisen yrityksen, joka hoitaa rautateiden infrastruktuurin hallintoon liittyvät olennaisia tehtäviä, ja sellaisen yrityksen, joka harjoittaa rautatiekuljetustoimintaa, organisointi yhteiseen holding-yhtiöön on periaatteessa sallittua. Tässä yhteydessä on kuitenkin varmistettava, että yritykset ovat toisistaan todistettavasti taloudellisesti riippumattomia.
   Holding-yhtiö ei etenkään saa millään tavalla valvoa tytäryhtiötä, joka hoitaa rautateiden infrastruktuurin hallintoon liittyviä olennaisia tehtäviä. Tätä ei ole varmistettu Itävallassa. Rautateiden infrastruktuurin hallinnon riippumattomuutta ei valvota minkään riippumaton viranomaisen toimesta eikä kilpailijoilla ole minkäänlaisia tehokkaita valituskeinoja siltä varalta, että tiettyä yritystä suositaan.
   Ei ole myöskään olemassa riittäviä lakiin tai sopimuksiin perustuvia sääntöjä, joilla säänneltäisiin holding-yhtiön ja sen tytäryhtiön, joka hoitaa rautateiden infrastruktuurin hallintoon liittyvät olennaisia tehtäviä, välistä suhdetta.
   Komission näkemyksen mukaan myös holding-yhtiön ja sen tytäryhtiön väliset lukuisat henkilöyhteydet, kuten toimiminen samanaikaisesti niiden hallituksissa, luovat epäilyksiä niiden taloudellisesta riippumattomuudesta. On tarpeen sulkea yhden yrityksen johtohenkilöt muutamiksi vuosiksi pois toisen yrityksen johtopaikoilta. Tämän lisäksi johtohenkilöstön nimittäminen olennaisia työtehtäviä käsittävään tehtävään tulee tapahtua vain riippumattoman viranomaisen valvonnassa.
   Lisäksi vaikuttaa välttämättömältä, että myös kyseiset tietojärjestelmät erotetaan toisistaan fyysisesti ja niitä käyttävien henkilöiden osalta, jotta rautateiden infrastruktuurin hallintoon liittyviä olennaisia tehtäviä hoitavan yrityksen edellytetty riippumattomuus voidaan varmistaa.


title: Asia T-336/07: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.3.2012 — Telefónica ja Telefónica de España v. komissio (Kilpailu — Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö — Espanjan laajakaistapohjaisten internetyhteyksien markkinat — Päätös, jolla todetaan EY 82 artiklan rikkominen — Hintojen vahvistaminen — Hintaruuvi — Markkinoiden määrittely — Määräävä markkina-asema — Väärinkäyttö — Marginaalien puristamisen laskenta — Väärinkäytön vaikutukset — Komission toimivalta — Puolustautumisoikeudet — Toissijaisuus — Suhteellisuus — Oikeusvarmuus — Vilpitön yhteistyö — Hyvän hallinnon periaate — Sakot)

text:
               12.5.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 138/13

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.3.2012 — Telefónica ja Telefónica de España v. komissio
   (Asia T-336/07) (1)

   (Kilpailu - Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö - Espanjan laajakaistapohjaisten internetyhteyksien markkinat - Päätös, jolla todetaan EY 82 artiklan rikkominen - Hintojen vahvistaminen - Hintaruuvi - Markkinoiden määrittely - Määräävä markkina-asema - Väärinkäyttö - Marginaalien puristamisen laskenta - Väärinkäytön vaikutukset - Komission toimivalta - Puolustautumisoikeudet - Toissijaisuus - Suhteellisuus - Oikeusvarmuus - Vilpitön yhteistyö - Hyvän hallinnon periaate - Sakot)
   2012/C 138/21
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Telefónica, SA (Madrid, Espanja) ja Telefónica de España, SA (Madrid) (edustajat: aluksi asianajajat F. González Díaz ja S. Sorinas Jimeno, sitten asianajaja F. González Díaz)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre, É. Gippini Fournier ja K. Mojzesowicz)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: France Telecom España, SA (Pozuelo de Alarcon, Espanja) (edustajat: asianajajat S. Martínez Lage, H. Brokelmann ja M. Ganino), Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc Consumo) (Madrid) (edustajat: asianajajat L. Pineda Salido ja I. Cámara Rubio) ja European Competitive Telecommunications Association (Wokingham, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajajat M. Di Stefano ja A. Salerno)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan soveltamismenettelystä (asia COMP/38.784 — Wanadoo España v. Telefónica) 4.7.2007 tehdyn komission päätöksen K(2007) 3196 lopullinen kumoamista koskevasta vaatimuksesta ja toissijaisesti kantajille määrätyn sakon kumoamista tai sen määrän alentamista koskevasta vaatimuksesta.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Telefónica, SA ja Telefónica de España, SA vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission, France Telecom España, SA:n, Asociación de Usuarios de Servicios Bancariosin (Ausbanc Consumo) ja European Competitive Telecommunications Associationin oikeudenkäyntikulut näiden vaatimusten mukaisesti.

      (1)  EUVL C 269, 10.11.2007.


title: Asia T-377/12: Kanne 22.8.2012 — Spa Monopole v. SMHV — Olivar Del Desierto (OLEOSPA)

text:
               27.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/27

      Kanne 22.8.2012 — Spa Monopole v. SMHV — Olivar Del Desierto (OLEOSPA)
      (Asia T-377/12)
      (2012/C 331/52)
      Kannekirjelmän kieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Spa, Belgia) (edustajat: asianajajat L. De Brouwer, E. Cornu ja É. De Gryse)

         Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

         Vastapuoli valituslautakunnassa: Olivar Del Desierto, SL (Almeria, Espanja)

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 22.6.2012 asiassa R 135/2011-4 tekemän päätöksen

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

         Yhteisön tavaramerkin hakija: Olivar Del Desierto, SL.

         Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki, johon sisältyy sanaosa ”OLEOSPA” luokkiin 3, 35 ja 39 kuuluvia tavaroita varten — rekisteröintihakemus nro 7 268 832.

         Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

         Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Benelux-maissa rekisteröidyt sanamerkit ”SPA” luokkiin 3 ja 32 kuuluvia tavaroita varten

         Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen

         Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hyväksyminen ja väitteen hylkääminen

         Kanneperusteet:

                  —

                  Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

                  —

                  Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohdan rikkominen


title: Asia C-421/11 P: Unionin tuomioistuimen määräys 7.2.2012 — Valittajina Total SA ja Elf Aquitaine SA sekä muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Asetus (EY) N:o 1/2003 — Kilpailu — Kartelli — Metakrylaattimarkkinat — Yrityksen käsite — Määräävää vaikutusvaltaa koskeva olettama — Perusteluvelvollisuus — Hyvän hallinnon periaate — Oikeusvoiman laajentaminen — Varoittavan vaikutuksen vuoksi sovellettava kerroin — Sakon jakamattomuus — Täysi harkintavalta)

text:
               5.5.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 133/12

         Unionin tuomioistuimen määräys 7.2.2012 — Valittajina Total SA ja Elf Aquitaine SA sekä muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-421/11 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Asetus (EY) N:o 1/2003 - Kilpailu - Kartelli - Metakrylaattimarkkinat - Yrityksen käsite - Määräävää vaikutusvaltaa koskeva olettama - Perusteluvelvollisuus - Hyvän hallinnon periaate - Oikeusvoiman laajentaminen - Varoittavan vaikutuksen vuoksi sovellettava kerroin - Sakon jakamattomuus - Täysi harkintavalta)
   2012/C 133/21
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittajat: Total SA ja Elf Aquitaine SA (edustajat: asianajajat E. Morgan de Rivery ja A. Noël-Baron)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: V. Bottka ja B. Gencarelli)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus, jonka Total SA ja Elf Aquitaine SA ovat tehneet 11.8.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-206/06, Total ja Elf Aquitaine v. komissio, 7.6.2011 antamasta tuomiosta, jolla hylättiin EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamismenettelystä 31.5.2006 tehdystä komission päätöksestä (asia COMP/F/38.645 — Metakrylaatti) C(2006) 2098 lopullinen nostettu kumoamiskanne — Kilpailu — Kartelli — Rajoitettua erityistoimivaltaa ja suhteellisuutta koskevien periaatteiden loukkaaminen — Selvästi virheellinen tulkinta — Puolustautumisoikeuksien ja kohtuullisuutta sekä menettelyllistä yhdenvertaisuutta koskevien periaatteiden loukkaaminen — Perusteluvelvollisuus — Hyvän hallinnon periaatteen loukkaaminen

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Total SA ja Elf Aquitaine SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 340, 19.11.2011.


title: Asian T-116/98 poistaminen rekisteristä

text:
21.4.2001                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    C 118/43
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                               Asian T-116/98 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2001/C 118/116)
Kantaja, joka on palkkaluokkaan A 3 kuuluva virkamies,
vastustaa nimittävän viranomaisen päätöstä, joka on tehty
terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston (PO SANCO) uudel-
leenorganisoinnin yhteydessä ja jolla kantaja määrättiin D osas-                           (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
ton yksikön (yksikkö D4) ”Food law and biotechnology”
johtajan neuvonantajaksi, kun hän oli siihen mennessä toimi-             Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
nut pääjohtajan neuvonantajana.                                          men laajennetun toisen jaoston puheenjohtajan 14.12.2000
                                                                         antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                         tu asia T-116/98, Compañı́a Trasmediterránea, S.A. vastaan
Kantaja toteaa tältä osin, että hänen nimittämisensä pääjohta-           Euroopan yhteisöjen komissio.
jan neuvonantajaksi tapahtui 6.7.1993 allekirjoitetulla hänen
ja hallinnon pääosaston (aikaisemmin PO IX) pääjöhtajan
välisellä sopimuksella.                                                  (1) EYVL C 340, 7.11.1998.
Väitteidensä tueksi kantaja väittää, että:
–     henkilöstösääntöjä ja erityisesti sen 7 artiklan 1 kohtaa ja
      25 artiklan toista ja kolmatta kohtaa on rikottu ja että
      tiettyjä yleisiä oikeusperiaatteita, kuten luottamuksensuo-
      jan periaatetta, oikeusvarmuuden periaatetta, huomaavai-                    Asian T-244/99 (1) poistaminen rekisteristä
      suusperiaatetta, sopimusten täyttämistä hyvässä uskossa
      koskevaa periaatetta ja periaatetta, jonka mukaan nimittä-                               (2001/C 118/117)
      vän viranomaisen on tehtävä päätös yksinomaan sellais-
      ten merkityksellisten perustelujen perusteella, joita ei
      rasita tosiseikkoja koskeva tai oikeudellinen virhe, on                               (Oikeudenkäyntikieli: italia)
      loukattu.
                                                                         Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
–     jäsenvaltioissa yleisesti hyväksyttyjä sopimuksen täyttä-          men viidennen jaoston puheenjohtajan 12.12.2000 antamalla
      mistä koskevia sääntöjä on rikottu.                                määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia
                                                                         T-244/99, Sadam Abruzzo S.p.A. vastaan Euroopan yhteisöjen
                                                                         komissio.
                                                                         (1) EYVL C 20, 22.1.2000.
          Asian T-205/96 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                Asian T-245/99 (1) poistaminen rekisteristä
                         (2001/C 118/115)
                                                                                (2001/C 118/118)
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
men (yhden tuomarin kokoonpano, tuomari Azizi) 15.1.2001                 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-           men viidennen jaoston puheenjohtajan 12.12.2000 antamalla
tu asia T-205/96, Roland Bieber vastaa Euroopan parlamentti.             määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia
                                                                         T-245/99, Sadam Castiglionese S.p.A. vastaan Euroopan yhtei-
                                                                         söjen komissio.
(1) EYVL C 54, 22.2.1997.
                                                                         (1) EYVL C 20, 22.1.2000.


title: Asia C-18/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 6.9.2012 (Upper Tribunalin (Tax and Chancery Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs v. Philips Electronics UK Ltd (Sijoittautumisvapaus — Verolainsäädäntö — Yhteisövero — Veronhuojennus — Jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan toisessa jäsenvaltiossa asuvan yhtiön jäsenvaltiossa sijaitsevan toimipaikan siellä tekemiä tappioita ei voida siirtää samassa jäsenvaltiossa asuvalle samaan konserniin kuuluvalle yhtiölle)

text:
               27.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/4

      Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 6.9.2012 (Upper Tribunalin (Tax and Chancery Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs v. Philips Electronics UK Ltd
      (Asia C-18/11) (1)

      (Sijoittautumisvapaus - Verolainsäädäntö - Yhteisövero - Veronhuojennus - Jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan toisessa jäsenvaltiossa asuvan yhtiön jäsenvaltiossa sijaitsevan toimipaikan siellä tekemiä tappioita ei voida siirtää samassa jäsenvaltiossa asuvalle samaan konserniin kuuluvalle yhtiölle)
      (2012/C 331/06)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: The Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs

         Vastaaja: Philips Electronics UK Ltd

         Oikeudenkäynnin kohde

      Ennakkoratkaisupyyntö — Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) — SEUT 49 artiklan tulkinta — Sijoittautumisvapaus — Verolainsäädäntö — Yhteisövero — Veronhuojennus — Jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan toisessa jäsenvaltiossa asuvan yhtiön jäsenvaltiossa sijaitsevan toimipaikan siellä tekemiä tappioita ei voida siirtää samassa jäsenvaltiossa asuvalle samaan konserniin kuuluvalle yhtiölle

         Tuomiolauselma

                  1)

                  EY 43 artiklaa on tulkittava siten, että ulkomailla asuvan yhtiön vapautta sijoittautua toiseen jäsenvaltioon rajoitetaan sillä, että jäsenvaltion lainsäädännössä asetetaan sen edellytykseksi, että ulkomailla asuvan yhtiön kyseisessä jäsenvaltiossa sijaitsevan kiinteän toimipaikan tekemät tappiot voidaan siirtää kyseisessä jäsenvaltiossa asuvalle yhtiölle konsernin sisäisen tappiontasauksen avulla, se, ettei ulkomaisessa verotuksessa voida käyttää kyseisiä tappioita, kun kyseisessä jäsenvaltiossa asuvan yhtiön siellä tekemien tappioiden siirtämiselle ei aseteta vastaavaa edellytystä.

                  2)

                  Pääasiassa kyseessä olevan kaltaista rajoitusta ulkomailla asuvan yhtiön vapauteen sijoittautua toiseen jäsenvaltioon ei voida oikeuttaa yleistä etua koskevilla pakottavilla syillä eli tavoitteella estää tappioiden kaksinkertainen käyttäminen, tavoitteella säilyttää verotusvallan tasapainoinen jakautuminen jäsenvaltioiden välillä tai näillä tavoitteilla yhdessä.

                  3)

                  Pääasian kaltaisessa tilanteessa kansallisen tuomioistuimen on jätettävä soveltamatta kaikkia sellaisia kansallisia oikeussääntöjä, jotka ovat ristiriidassa EY 43 artiklan kanssa.

         (1)  EUVL C 89, 19.3.2011.


title: Asia T-631/15: Kanne 11.11.2015 – Stena Line Scandinavia v. komissio

text:
               15.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 59/22

         Kanne 11.11.2015 – Stena Line Scandinavia v. komissio
   (Asia T-631/15)
   (2016/C 059/25)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Stena Line Scandinavia AB (Göteborg, Ruotsi) (edustajat: solicitor P. Alexiadis ja asianajaja L. Sandberg-Mørch)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi

               —

               kumoamaan Fehmarninsalmen kiinteää yhteyttä koskevan hankkeen rahoittamiseksi myönnetystä valtiontuesta SA.39078 (2014/N) (Tanska) 23.7.2015 annetun Euroopan komission päätöksen ja

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäisen kanneperusteen mukaan komissio teki virheen todetessaan, ettei A/S Femernille Tanskan rautateiden sisämaayhteyksiä varten myönnettyä rahoitusta ole pidettävä SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena.

               2.

               Toisen kanneperusteen mukaan komissio teki virheen todetessaan, että Femern A/S:lle kiinteää yhteyttä varten myönnetyt tukitoimenpiteet soveltuvat sisämarkkinoille SEUT 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla. Komissio teki oikeudellisen virheen sekä ilmeisen arviointivirheen todetessaan, että Fehmarninsalmen kiinteää yhteyttä koskeva hanke oli yleisen eurooppalaisen edun mukainen ja että tuki oli tarpeellinen ja oikeasuhteinen. Komissio teki myös oikeudellisen virheen sekä ilmeisen arviointivirheen, jotka koskivat kilpailun kohtuuttoman vääristymisen estämistä, tasapainotestiä sekä valtiontakauksien käyttöön ottamista.

               3.

               Kolmannen kanneperusteen mukaan komissio rikkoi velvollisuuttaan aloittaa muodollinen tutkintamenettely. Kantaja väittää, että on olemassa todisteita vakavista vaikeuksista, jotka koskevat alustavan tutkintamenettelyn kestoa ja olosuhteita. Kantaja vetoaa lisäksi riittämättömään ja epätäydelliseen arviointiin Femern A/S:lle Tanskan rautateiden sisämaayhteyksiä varten myönnetyn rahoituksen osalta, Fehmarninsalmen kiinteään yhteyttä koskevaan hankkeeseen liittyvän yleisen eurooppalaisen edun osalta, tuen tarpeellisuuden ja oikeasuhteisuuden osalta sekä kilpailun kohtuuttoman vääristymisen estämisen ja tasapainotestin osalta.

               4.

               Neljännen kanneperusteen mukaan komissio ei täyttänyt perusteluvelvollisuuttaan. Komissio ei esittänyt perusteluja Tanskan rautateiden sisämaayhteyksien osalta, Fehmarninsalmen kiinteään yhteyttä koskevaan hankkeeseen liittyvän yleisen eurooppalaisen edun osalta, tuen tarpeellisuuden ja oikeasuhteisuuden osalta sekä kilpailun kohtuuttoman vääristymisen estämisen ja tasapainotestin osalta.


title: Asia C-481/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 30.10.2014 – Jørn Hansson v. Jungpflanzen Grünewald GmbH

text:
               2.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 34/4

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 30.10.2014 – Jørn Hansson v. Jungpflanzen Grünewald GmbH
   (Asia C-481/14)
   (2015/C 034/04)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Jørn Hansson

      Vastapuoli: Jungpflanzen Grünewald GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko kohtuullisen hyvityksen, joka yhteisön kasvinjalostajanoikeuden loukkaajan on (1) 94 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla maksettava tämän oikeuden omistajalle suorittaessaan ilman asianmukaista lupaa asetuksen 2100/94 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja toimia, määrittämisessä vahvistettava sen tavanomaisen maksun, jota kannetaan samalla alueella asetuksen 2100/94 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista markkinoilla tavanomaisesti luvanvaraisista toimista, lisäksi aina suoraan tietty loukkaamislisä? Voidaanko tämä loukkaamislisä johtaa (2) 13 artiklan 1 kohdan toisesta alakohdasta?

               2)

               Onko kohtuullisen hyvityksen, joka yhteisön kasvinjalostajanoikeuden loukkaajan on asetuksen 2100/94 94 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla maksettava tämän oikeuden omistajalle suorittaessaan ilman asianmukaista lupaa asetuksen 2100/94 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja toimia, määrittämisessä otettava huomioon sen tavanomaisen maksun, jota kannetaan samalla alueella asetuksen 2100/94 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista markkinoilla tavanomaisesti luvanvaraisista toimista, lisäksi tapauskohtaisesti hyvitystä korottavasti seuraavat perusteet tai seikat:

                           a)

                           se seikka, että lajike, jolla oikeuksia loukattiin, oli merkityksellisenä ajankohtana lajike, jolla tiettyjen ominaisuuksiensa vuoksi oli markkinoilla ainutlaatuinen asema, kun markkinoilla tavanomaisesti kannettava lupamaksu perustuu kyseisen lajikkeen osalta tehtyihin lupasopimuksiin ja tilityksiin;
                           Jos tämä seikka otetaan tapauskohtaisesti huomioon:
                           Voidaanko hyvitystä korottaa ainoastaan silloin, kun kyseisen lajikkeen ainutlaatuisen aseman perusteena olevat ominaispiirteet käyvät ilmi lajikkeen kuvauksesta?

                           b)

                           se seikka, että kyseistä lajiketta oli jo pidetty hyvin menestyksekkäästi kaupan siinä vaiheessa, kun lajike, jolla oikeuksia loukattiin, tuotiin markkinoille, minkä ansiosta oikeuksien loukkaaja säästi oikeuksia loukkaavaan lajikkeen markkinoilletulon kustannuksissa, kun markkinoilla tavanomaisesti kannettava lupamaksu perustuu kyseisen lajikkeen osalta tehtyihin lupasopimuksiin ja tilityksiin;

                           c)

                           se seikka, että oikeuksien loukkaaminen oli kyseisen lajikkeen tapauksessa keskimääräistä laajempaa, kun otetaan huomioon siihen kulunut aika ja myydyt kappalemäärät;

                           d)

                           peruste, joka liittyy siihen, ettei oikeuksien loukkaajan – toisin kuin luvan haltijan – tarvitse pelätä joutuvansa maksamaan lupamaksua (jota hän ei voi vaatia takaisin) siinäkään tapauksessa, että kyseistä lajiketta koskevat oikeudet julistetaan myöhemmin mitättömäksi tätä koskevan hakemuksen perusteella;

                           e)

                           se seikka, että oikeuksien loukkaajalla ei ollut velvollisuutta tehdä tilitys kvartaaleittain – toisin kuin oli yleinen käytäntö luvan omistajien osalta;

                           f)

                           peruste, joka liittyy siihen, että kasvinjalostajanoikeuksien omistaja kantaa inflaatioriskin, joka on kannettava oikeuskäsittelyn pitkän keston vuoksi;

                           g)

                           peruste, joka liittyy siihen, ettei kasvinjalostajanoikeuksien omistaja voi oikeuskäsittelyn välttämättömyyden vuoksi – toisin kuin kyseistä lajiketta koskevien lupien antamisesta saatavien tulojen tilanteessa – suunnitella kyseisestä lajikkeesta saatavia tuloja;

                           h)

                           peruste, joka liittyy siihen, että kasvinjalostajanoikeuksien omistajaan kohdistuu kyseistä lajiketta koskevien jalostajanoikeuksien loukkaamisen yhteydessä sekä tuomioistuinkäsittelyyn liittyvä yleinen prosessuaalinen riski että riski siitä, ettei oikeuksien täytäntöönpano lopulta onnistukaan niiden loukkaajan osalta;

                           i)

                           peruste, joka liittyy siihen, että kasvinjalostajanoikeuksien loukkaaja epää omavaltaisilla toimillaan näiden oikeuksien omistajalta vapauden määrittää, voiko tämä ylipäätään hyväksyä sitä, että oikeuksien loukkaaja käyttää kyseistä lajiketta?

               3)

               Onko kohtuullisen hyvityksen, joka oikeuksien loukkaajan on asetuksen 2100/94 94 artiklan 1 kohdan a alakohdan nojalla maksettava yhteisön kasvinjalostajanoikeuden omistajalle suorittaessaan ilman asianmukaista lupaa asetuksen 2100/94 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja toimia, määrittämisessä otettava huomioon myös vuosittain maksettavaksi tulevaan hyvitykseen perustuva korko tavanomaista korkotasoa noudattaen, jos voidaan olettaa, että järkevät sopimuspuolet olisivat sopineet tällaisesta korosta?

               4)

               Onko oikeuksien loukkaamisesta aiheutuneen muun vahingon, joka oikeuksien loukkaajan on asetuksen 2100/94 94 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen nojalla korvattava yhteisön kasvinjalostajanoikeuden omistajalle suorittaessaan ilman asianmukaista lupaa asetuksen 2100/94 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja toimia, laskemisessa käytettävä laskentaperusteena tavanomaista maksua, jota kannetaan asetuksen 2100/94 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista saman alueen markkinoilla tavanomaisesti luvanvaraisista toimista?

               5)

               Jos neljänteen kysymykseen vastataan myöntävästi:

                           a)

                           Onko muun vahingon laskemisessa markkinoilla tavanomaisesti käytettävän luvan perusteella asetuksen 2100/94 94 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen nojalla otettava yksittäistapauksessa toisen kysymyksen a–i alakohdassa mainitut perusteet ja seikat ja/tai se seikka, että kasvinjalostajanoikeuksien omistaja joutuu oikeuskäsittelyn välttämättömyyden vuoksi käyttämään tavanomaisen määrän henkilökohtaista aikaa oikeuksien loukkaamisen selvittämiseen ja tapauksen käsittelemiseen sekä selvittämään tavanomaisessa laajuudessa kasvinjalostajanoikeuksien loukkaamista, huomioon siten, että ne oikeuttavat markkinoilla tavanomaisesti kannettavan lupamaksun korotuksen?

                           b)

                           Onko muun vahingon laskemisessa markkinoilla tavanomaisesti käytettävän luvan perusteella asetuksen 2100/94 94 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen nojalla aina suoraan sovellettava tiettyä loukkaamislisää? Ilmeneekö tämä täytäntöönpanodirektiivin 13 artiklan 1 kohdan toisesta alakohdasta?

                           c)

                           Onko muun vahingon laskemisessa markkinoilla tavanomaisesti käytettävän luvan perusteella asetuksen 2100/94 94 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen nojalla otettava huomioon vuosittain maksettavaksi tulevaan hyvitykseen perustuva korko tavanomaisen korkotason mukaisesti, jos voidaan olettaa, että järkevät sopimuspuolet olisivat sopineet myös tällaisesta korosta?

               6)

               Onko asetuksen 2100/94 94 artiklan 2 kohdan ensimmäistä virkettä tulkittava siten, että oikeuksien loukkaamiseen perustuvat loukkaajan tulot ovat tässä säännöksessä tarkoitettua muuta vahinkoa, josta voidaan asetuksen 2100/94 94 artiklan 1 kohdan mukaisen kohtuullisen hyvityksen lisäksi vaatia korvausta, vai ovatko asetuksen 2100/94 94 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen nojalla maksettavat loukkaajan tulot silloin, kun kyse on tahallisesta toiminnasta, ainoastaan vaihtoehto 94 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle kohtuulliselle hyvitykselle?

               7)

               Onko asetuksen 2100/94 94 artiklan 2 kohtaan perustuva oikeus vahingonkorvaukseen esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan kasvinjalostajanoikeuksien omistaja, joka on kasvinjalostajanoikeuksien loukkaamista koskevassa turvaamistoimimenettelyssä lainvoimaisesti määrätty korvaamaan menettelyn kulut, ei voi vaatia näiden kulujen korvaamista vetoamalla aineelliseen oikeuteen siinäkään tapauksessa, että se on voittanut samaa kasvinjalostajanoikeuksien loukkaamista koskevan pääasian myöhemmän oikeudenkäynnin?

               8)

               Onko asetuksen 2100/94 94 artiklan 2 kohtaan perustuva oikeus vahingonkorvaukseen esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan vahingonkärsijä ei voi vaatia, kulujen vahvistamista koskevan menettelyn tiukkojen rajojen ulkopuolella, korvausta ajasta, jonka hän on käyttänyt vahingonkorvausta koskevan oikeuden käsittelyyn tuomioistuinten ulkopuolella ja tuomioistuimissa, jos se ei ylitä tällaiseen käsittelyyn tavanomaisesti kuluvaa aikaa?

      (1)  Yhteisön kasvinjalostajanoikeuksista 27.7.1994 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2100/94 (EYVL L 227, s. 1).

      (2)  Teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/48/EY (EUVL L 157, s. 45).


title: Asia C-232/13 P: Valitus, jonka SPLIA on tehnyt 29.4.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-278/00–T-280/00, T-282/00–T-286/00 ja T-288/00–T-295/00, Albergo Quattro Fontane ym. v. komissio, 20.2.2013 antamasta määräyksestä

text:
               20.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 207/18

         Valitus, jonka SPLIA on tehnyt 29.4.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-278/00–T-280/00, T-282/00–T-286/00 ja T-288/00–T-295/00, Albergo Quattro Fontane ym. v. komissio, 20.2.2013 antamasta määräyksestä
   (Asia C-232/13 P)
   2013/C 207/30
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Società per l’industria alberghiera (SPLIA) (edustajat: asianajajat A. Bianchini ja F. Busetto)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio ja Comitato ”Venezia vuole vivere”

      Vaatimukset

               —

               Valituksen kohteena oleva unionin yleisen tuomioistuimen määräys on kumottava

               —

               Ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyt vaatimukset on hyväksyttävä ja tämän seurauksena

                           —

                           on kumottava valittajien etuja koskevilta osin Venetsian ja Chioggian alueella toimivien yritysten hyväksi toteutetuista toimista, joista säädetään sosiaaliturvamaksujen pienentämisestä annetuissa laeissa nro 30/1997 ja nro 206/1995, 25.11.1999 tehty Euroopan komission päätös 2000/394/EY

                           —

                           toissijaisesti edellä mainittu päätös on kumottava siltä osin kuin siinä velvoitetaan perimään takaisin myönnetyt sosiaaliturvamaksujen pienentämiset kyseiseltä ajanjaksolta suoritettavine korkoineen

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksen tueksi on esitetty yhdeksän valitusperustetta:

                  Ensimmäinen valitusperuste: määräys on virheellinen, koska siinä ei ole otettu huomioon, että tuensaajat eivät hyötyneet millään tavalla kyseisistä toimista, kun otetaan huomioon niiden korvausluonne.

                  Toinen valitusperuste: määräys on virheellinen, koska siinä ei ole suljettu pois tai joka tapauksessa arvioitu kyseisten toimien vaikutuksia kilpailuun tai jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

                  Kolmas valitusperuste: määräys on virheellinen, koska siinä on katsottu, että asiassa ei voitu soveltaa EY 87 artiklan 2 kohdan b alakohdassa (josta on tullut SEUT 107 artiklan 2 kohdan b alakohta) ja EY 87 artiklan 3 kohdan b alakohdassa (josta on tullut SEUT 107 artiklan 3 kohdan b alakohta) tarkoitettuja poikkeuksia.

                  Neljäs valitusperuste: määräys on virheellinen, koska siinä on katsottu, että asiassa ei voitu soveltaa EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa (josta on tullut SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohta) tarkoitettuja poikkeuksia.

                  Viides valitusperuste: määräys on virheellinen, koska siinä on katsottu, että asiassa ei voitu soveltaa EY 87 artiklan 3 kohdan d ja e alakohdassa (josta on tullut SEUT 107 artiklan 3 kohdan d ja e alakohta) tarkoitettuja poikkeuksia.

                  Kuudes valitusperuste: määräys on virheellinen, koska siinä on katsottu, että asiassa ei voitu soveltaa EY 86 artiklan 2 kohdassa (josta on tullut SEUT 106 artiklan 2 kohta) tarkoitettuja poikkeuksia.

                  Seitsemäs valitusperuste: määräys on virheellinen, koska siinä ei ole katsottu, että kyseessä on olemassa oleva tuki, ja se on näin ollen EY 88 artiklan 3 kohdan (josta on tullut SEUT 108 artiklan 3 kohta) ja asetuksen N:o 659/1999 (1) 15 artiklan vastainen.

                  Kahdeksas valitusperuste: määräys on virheellinen, koska siinä on katsottu, että asiassa ei voitu soveltaa asetuksen N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohtaa takaisinperimistä koskevan määräyksen osalta.

                  Yhdeksäs valitusperuste: määräys on virheellinen, koska siinä on katsottu, että asiassa ei voitu soveltaa asetuksen N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohtaa korkojen soveltamisen osalta.

      (1)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999; EYVL L 83, s. 1.


title: Asia C-421/04: Audiencia Provincial de Barcelonan — 15. jaosto, 28.6.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Matratzen Concord, AG vastaan Hukla-Germany, S.A.

text:
               4.12.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 300/31

         Audiencia Provincial de Barcelonan — 15. jaosto, 28.6.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa MATRATZEN CONCORD, AG vastaan HUKLA-GERMANY, S.A.
   (Asia C-421/04)
   (2004/C 300/57)
   Audiencia Provincial de Barcelona — 15. jaosto on pyytänyt 28.6.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen 1.10.2004, yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa MATRATZEN CONCORD, AG vastaan HUKLA-GERMANY, S.A. seuraavaan kysymykseen:
   ”Voidaanko jäsenvaltioiden välistä kauppaa rajoittaa peitellysti jäsenvaltiossa pätevästi rekisteröidyllä tavaramerkillä, jollainen on esimerkiksi patjoja ja niihin liittyviä tavaroita varten rekisteröity espanjalainen tavaramerkki MATRATZEN, kun toisen jäsenvaltion kielellä, joka ei ole kieli, jota ensimmäisessä jäsenvaltiossa puhutaan, kyseessä oleva tavaramerkki on erottamiskyvytön tai kun sitä käytetään elinkeinotoiminnassa osoittamaan sillä suojattua tavaraa tai sen lajia, laatua, määrää, käyttötarkoitusta, arvoa, maantieteellistä alkuperää tai tavaran muita ominaispiirteitä?”


title: Asia C-613/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 21.3.2013 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Valtiontuki — Italian valtion tuki Sardinian merenkulkualalle — Komission päätös 2008/92/EY, jolla todetaan kyseisen tuen soveltumattomuus yhteismarkkinoille ja määrätään se perittäväksi takaisin tuensaajilta — Täytäntöönpanoa ei ole suoritettu asetetussa määräajassa)

text:
               1.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 21.3.2013 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-613/11) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Valtiontuki - Italian valtion tuki Sardinian merenkulkualalle - Komission päätös 2008/92/EY, jolla todetaan kyseisen tuen soveltumattomuus yhteismarkkinoille ja määrätään se perittäväksi takaisin tuensaajilta - Täytäntöönpanoa ei ole suoritettu asetetussa määräajassa)
   2013/C 156/14
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Stromsky ja D. Grespan)

      Vastaaja: Italian tasavalta (asiamies: G. Palmieri, avustajanaan avvocato dello Stato S. Fiorentino)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Valtiontuki — Italian valtion Sardinian merenkulkualan hyväksi toteuttamasta tukijärjestelmästä 10.7.2007 tehdyn komission päätöksen 2008/92/EY (EUVL 2008, L 29, s. 24) 2 ja 5 artiklan noudattamisen edellyttämiä kaikkia toimenpiteitä ei ole toteutettu määräajassa — Komission päätösten välitöntä ja tehokasta täytäntöönpanoa koskeva vaatimus — Kyseisen lainvastaisen tuen takaisinperimismenettelyn riittämättömyys

      Tuomiolauselma

               1)

               Italian tasavalta ei ole noudattanut Italian valtion Sardinian merenkulkualan hyväksi toteuttamasta tukijärjestelmästä 10.7.2007 tehdyn komission päätöksen 2008/92/EY 2 ja 5 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole ryhtynyt säädetyssä määräajassa tarpeellisiin toimenpiteisiin kyseisen päätöksen 1 artiklassa lainvastaiseksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todetun valtiontuen takaisinperimiseksi tuensaajilta.

               2)

               Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 32, 4.2.2012.