title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 7 päivänä helmikuuta 2002 asiassa C-28/00 (Oberster Gerichtshofin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Liselotte Kauer vastaan Pensionsversicherungsanstalt der Angestellten (Siirtotyöläisten sosiaaliturva – Asetus N:o 1408/71 – Asetuksen 94 artiklan 1–3 kohta – Vanhuuseläkevakuutus – Lapsen hoitamiseen toisessa jäsenvaltiossa ennen asetuksen N:o 1408/71 voimaantuloa käytetyt ajanjaksot)

text:
C 84/18                  FI                             Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         6.4.2002
die Durchführung von Maßnahmen des Arbeitsschutzes der                       sallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa François
Beschäftigten bei der Arbeit -nimisen lain (Arbeitsschutzgesetz;             De Coster vastaan Collège des bourgmestre et échevins de
BGBl. 1996 I, s. 1246) (laki toimenpiteistä työntekijöiden                   Watermael-Boitsfort, ennakkoratkaisun EY:n perustamissopi-
turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä;               muksen 59 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 49 artikla)
työsuojelulaki) 6 §:n 1 momentin nojalla vapauttanut työnan-                 sekä 60 ja 66 artiklan (joista on tullut EY 50 ja EY 55 artikla)
tajat, joiden palveluksessa on enintään kymmenen työntekijää,                tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien
velvollisuudesta pitää hallussaan asiakirjoja, joista ilmenevät              kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit
vaarojen arvioinnin tulokset, yhteisöjen tuomioistuin (viides                S. von Bahr, D. A. O. Edward, A. La Pergola (esittelevä tuomari)
jaosto), toimien kokoonpanossa: neljännen jaoston puheenjoh-                 ja M. Wathelet, julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaa-
taja S. von Bahr (esittelevä tuomari), joka hoitaa viidennen                 ja: R. Grass, on antanut 29.11.2001 tuomion, jonka tuomio-
jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit D. A. O. Ed-                  lauselma on seuraava:
ward, A. La Pergola, M. Wathelet ja C. W. A. Timmermans,
julkisasiamies: L. A. Geelhoed, kirjaaja: R. Grass, on antanut
7.2.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                          EY:n perustamissopimuksen 59 artiklaa (josta on muutettuna tullut
                                                                             EY 49 artikla) sekä 60 ja 66 artiklaa (joista on tullut EY 50 ja
1)    Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut toimenpiteistä työnte-       EY 55 artikla) on tulkittava niin, että niiden vastaista on kantaa
      kijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi        veroa lautasantenneista Watermael-Boitsfortin kunnanvaltuuston
      työssä 12 päivänä kesäkuuta 1989 annetun neuvoston direktii-           24.6.1997 tekemän veropäätöksen (règlement-taxe) 1–3 §:ssä
      vin 89/391/ETY 9 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja                      tarkoitetun kaltaisella tavalla.
      10 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisia velvoitteitaan,
      kun se ei ole varmistanut, että työnantajiin, joiden palveluksessa
      on enintään kymmenen työntekijää, sovelletaan kaikissa tilan-          (1) EYVL C 102, 8.4.2000.
      teissa kyseisen direktiivin mukaista velvollisuutta pitää hallus-
      saan asiakirjoja, jotka sisältävät arvioinnin turvallisuus- ja
      terveysvaaroista työssä.
2)    Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti-
      kulut.
(1) EYVL C 135, 13.5.2000.
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                (viides jaosto)
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                                      7 päivänä helmikuuta 2002
                             (viides jaosto)
                                                                             asiassa C-28/00 (Oberster Gerichtshofin esittämä ennak-
                  29 päivänä marraskuuta 2001                                koratkaisupyyntö), Liselotte Kauer vastaan Pensionsversi-
                                                                                cherungsanstalt der Angestellten (1)
asiassa C-17/00 (Collège juridictionnel de la Région de
Bruxelles-Capitalen esittämä ennakkoratkaisupyyntö):
François De Coster vastaan Collège des bourgmestre et                        (Siirtotyöläisten sosiaaliturva – Asetus N:o 1408/71 –
               échevins de Watermael-Boitsfort (1)                           Asetuksen 94 artiklan 1–3 kohta – Vanhuuseläkevakuutus –
                                                                             Lapsen hoitamiseen toisessa jäsenvaltiossa ennen asetuksen
                                                                                N:o 1408/71 voimaantuloa käytetyt ajanjaksot)
(Ennakkoratkaisupyyntö – Kansallisen tuomioistuimen käsi-
te – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Lautasantenneista
kannettava kunnallinen vero – Satelliittiteitse lähetettävien                                           (2002/C 84/29)
               televisio-ohjelmien vastaanoton este)
                            (2002/C 84/28)                                                         (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                             (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan                            tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
         yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Asiassa C-17/00, jonka Collège juridictionnel de la Région de                Asiassa C-28/00, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on
Bruxelles-Capitale (Belgia) on saattanut EY 234 artiklan nojalla             saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen
yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kan-               käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa
 ---pagebreak--- 6.4.2002                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 84/19
vireillä olevassa asiassa Liselotte Kauer vastaan Pensionsversi-                    YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
cherungsanstalt der Angestellten ennakkoratkaisun sosiaalitur-
vajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin pal-
kattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja                                          (viides jaosto)
heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun
neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 94 artiklan
1–3 kohdan tulkinnasta, sellaisena kuin kyseinen asetus on
muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla                                   22 päivänä tammikuuta 2001
neuvoston asetuksella N:o 118/97 (EYVL 1997, L 28, s. 1),
yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpa-
nossa: D. A. O. Edward, joka hoitaa jaoston puheenjohtajan                 asiassa C-31/00 (Cour de cassationin esittämä ennakkorat-
tehtäviä, sekä tuomarit A. La Pergola ja M. Wathelet (esittelevä           kaisupyyntö), Conseil national de l’ordre des architectes
tuomari), julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: johtava hallinto-                           vastaan Nicolas Dreessen (1)
virkamies H. A. Rühl, on antanut 7.2.2002 tuomion, jonka
tuomiolauselma on seuraava:
                                                                           (Ennakkoratkaisupyyntö – EY 10 ja EY 43 artikla – Kansalli-
                                                                           nen lainsäädäntö, jonka mukaan arkkitehdin ammatin har-
                                                                           joittamisen aloittaminen edellyttää tiettyä tutkintotodistusta
                                                                           tai ammatillista pätevyyttä – Yhteisön jäsenvaltion kansalai-
Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin
                                                                           nen, jolla on tutkintotodistus, jota ei mainita direktiivissä
palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja hei-      85/384/ETY – Vastaanottavan jäsenvaltion, jolta on pyydet-
dän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvos-
                                                                           ty lupaa saada harjoittaa arkkitehdin ammattia sen alueella,
ton asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin kyseinen asetus           velvollisuus verrata tutkintotodistuksen osoittamaa kelpoi-
on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla               suutta ja hankittua kokemusta kansallisessa lainsäädän-
neuvoston asetuksella N:o 118/97, 94 artiklan 2 kohtaa ja tähän
                                                                                nössä edellytettyihin pätevyysvaatimuksiin)
liittyen tapauskohtaisesti EY:n perustamissopimuksen 8 a, 48 ja
52 artiklaa (joista on muutettuina tullut EY 18, EY 39 ja EY 43
artikla) on tulkittava siten, että niiden vastainen on sellainen
jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan lasten hoitamiseen käytetyt                                   (2002/C 84/30)
ajanjaksot, jotka ovat täyttyneet jossakin toisessa Euroopan talous-
alueesta 2 päivänä toukokuuta 1992 tehdyn sopimuksen sopimusval-
tiossa tai jossakin toisessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa, katso-                           (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
taan vanhuuseläkkeen osalta vakuutuskausiin rinnastettaviksi kausik-
si ainoastaan, jos
                                                                           (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
–      nämä kaudet ovat täyttyneet sen jälkeen kun tämä asetus on
       tullut voimaan ensin mainitussa jäsenvaltiossa ja
                                                                           Asiassa C-31/00, jonka Cour de cassation (Belgia) on saattanut
–      vaatimuksen esittäjälle suoritetaan tai on suoritettu kyseessä      EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltä-
       olevien lasten osalta rahamääräistä äitiysavustusta tai vastaa-     väksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
       vaa avustusta tämän saman jäsenvaltion lainsäädännön nojalla        olevassa asiassa Conseil national de l’ordre des architectes
                                                                           vastaan Nicolas Dreessen ennakkoratkaisun EY 10 ja EY 43 ar-
                                                                           tiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto),
                                                                           toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä
kun taas jäsenvaltiossa täyttyneet hoitokaudet katsotaan vanhuus-          tuomarit S. von Bahr, D. A. O. Edward (esittelevä tuomari),
eläkkeen osalta vakuutuskausiin rinnastettaviksi kausiksi ilman            A. La Pergola ja C. W. A. Timmermans, julkisasiamies: P. Léger,
ajallisia tai muita rajoituksia.                                           kirjaaja: johtava hallintovirkamies H. A. Rühl, on antanut
                                                                           22.1.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                           EY 43 artiklaa on tulkittava siten, että silloin kun jäsenvaltion
(1) EYVL C 102, 8.4.2000.                                                  kansalainen on tehnyt jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille
                                                                           sellaisen ammatin harjoittamista koskevan lupahakemuksen, jonka
                                                                           harjoittamisen aloittamisen edellytyksenä on kansallisen lainsäädän-
                                                                           nön mukaan tutkintotodistus tai tietty ammatillinen pätevyys tai
                                                                           tietynpituinen käytännön kokemus, näiden viranomaisten on otettava
                                                                           huomioon kaikki tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollista
                                                                           kelpoisuutta osoittavat asiakirjat samoin kuin asianomaisen henkilön
                                                                           asian kannalta merkityksellinen kokemus, siten, että viranomaiset


title: Asia F-46/10: Kanne 16.6.2010 — AD v. komissio

text:
               11.9.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 246/41

         Kanne 16.6.2010 — AD v. komissio
   (Asia F-46/10)
   ()
   2010/C 246/72
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: AD (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja E. Boigelot)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Sen päätöksen kumoaminen, jolla kantajalle ei myönnetty kotitalouslisää.

      Vaatimukset

               —

               henkilökohtaisten etuuksien hallinto- ja maksutoimiston (PMO) 13.11.2009 tekemä päätös olla myöntämättä kantajalle henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 1 artiklan 2 kohdan mukaista kotitalouslisää, on kumottava

               —

               tarvittaessa on kumottava PMO:n 9.9.2009 tekemä päätös olla maksamatta kantajalle henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 1 artiklan 2 kohdan mukaista kotitalouslisää, siltä osin kuin viimeksi mainittu ”päätös” katsotaan kantajalle vastaiseksi toimeksi

               —

               toissijaisesti, siinä tapauksessa, että virkamiestuomioistuin katsoo, että henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 1 artiklan 2 kohta oikeuttaa työsopimuksista vastaavan viranomaisen kieltäytymään myöntämästä kotitalouslisää kantajalle, vaikka parin on mahdotonta solmia avioliittoa sen takia, että kantajan kumppaniin sovellettava laki ei salli parin sukupuolista suuntautumista, henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 1 artiklan 2 kohdan c alakohdan iv luetelmakohdan lainvastaisuus on tunnustettava, ja siten kyseistä edellytystä on jätettävä soveltamatta kysymyksessä olevassa tapauksessa

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-83/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) on esittänyt 17.2.2014 – CEZ Razpredelenie Bulgaria AD v. Komisia za zashtita ot diskriminatsia

text:
               12.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/18

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) on esittänyt 17.2.2014 – CEZ Razpredelenie Bulgaria AD v. Komisia za zashtita ot diskriminatsia
   (Asia C-83/14)
   2014/C 142/26
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen sad Sofia-grad

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: CEZ Razpredelenie Bulgaria AD

      Vastaaja: Komisia za zashtita ot diskriminatsia

      Muut osapuolet: Anelia Nikolova ja Darzhavna komisia za energiyno i vodno regulirane

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta 29.6.2000 annetussa neuvoston direktiivissä 2000/43/EY (1) ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa käytettyä etnisen alkuperän käsitettä tulkittava siten, että se kattaa romanialkuperää olevista Bulgarian kansalaisista koostuvan kiinteän ryhmän, kuten Dupnitsan kaupungin Gizdova mahalan kaupunginosassa asuvan ryhmän?

               2)

               Voidaanko direktiivin 2000/43 2 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettua vertailukelpoisen tilanteen käsitettä soveltaa käsiteltävään asiaan, joka koskee sähkömittarien asentamista kuudesta seitsemään metrin korkeudelle romanikaupunginosissa, kun ne asennetaan yleensä alle kahden metrin korkeudelle muissa kaupunginosissa, joissa ei ole kiinteää romaniasutusta?

               3)

               Onko direktiivin 2000/43 2 artiklan 2 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että sähkömittarien asentaminen kuudesta seitsemään metrin korkeudelle romanikaupunginosissa merkitsee romanialkuperää olevan väestön epäsuotuisampaa kohtelua muuta etnistä alkuperää olevaan väestöön nähden?

               4)

               Jos kyseessä on epäsuotuisampi kohtelu, onko edellä mainittua säännöstä siinä tapauksessa tulkittava siten, että tämä kohtelu perustuu pääasian mukaisessa tilanteessa kokonaan tai osittain siihen, että se kohdistuu romanien etniseen ryhmään?

               5)

               Ovatko direktiivin 2000/43 mukaan sallittuja kansalliset säännökset, kuten syrjinnän torjuntaa koskevan lain (Zakon za zashtita ot diskriminatsia, jäljempänä ZZD) täydentävien säännösten 1 §:n 7 momentti, jonka mukaan jokainen toimi, toiminta tai laiminlyönti, joka loukkaa välittömästi tai välillisesti oikeuksia tai oikeutettuja intressejä, on epäsuotuisaa kohtelua?

               6)

               Voidaanko direktiivin 2000/43 2 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua näennäisesti puolueettoman käytännön käsitettä soveltaa CEZ Razpredelenie Bulgaria AD:n menettelyyn, jossa sähkömittareita asennetaan kuudesta seitsemään metrin korkeudelle? Miten näennäisyyden käsitettä on tulkittava? Onko sitä tulkittava siten, että käytäntö on ilmeisesti puolueeton, vai siten, että se vaikuttaa puolueettomalta vain ensi näkemältä eli on puolueettomalta vaikuttava?

               7)

               Edellyttääkö direktiivin 2000/43 2 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetun välillisen syrjinnän olemassaolo sitä, että puolueeton käytäntö saattaa henkilöt näiden rodun tai etnisen alkuperän perusteella erityisen epäedulliseen asemaan, vai riittääkö, että tämä käytäntö aiheuttaa haittaa vain tiettyä etnistä alkuperää oleville henkilöille? Onko tässä yhteydessä direktiivin 2000/43 2 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan sallittu ZZD:n 4 §:n 3 momentin kaltainen kansallinen säännös, jonka mukaan välillisenä syrjintänä pidetään sitä, että henkilö saatetaan epäedulliseen asemaan 1 momentin mukaisten ominaisuuksien (myös etnisen alkuperän) perusteella?

               8)

               Miten on tulkittava direktiivin 2000/43 2 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaista erityisen epäedulliseen asemaan saattamisen käsitettä? Vastaako se direktiivin 2000/43 2 artiklan 2 kohdan a alakohdassa käytettyä epäsuotuisamman kohtelun käsitettä vai käsittääkö se vain erityisen huomattavia, ilmeisiä ja vakavia eriarvoisen kohtelun tapauksia? Onko käsiteltävässä asiassa kuvatussa käytännössä kyse erityisen epäedullisesta asemasta? Jos kyseessä ei ole erityisen huomattava, ilmeinen ja vakava epäedulliseen asemaan saattamisen tapaus, voidaanko tämän perusteella katsoa, ettei kyseessä ole välillinen syrjintä (tutkimatta, onko kyseessä oleva käytäntö perusteltu, asianmukainen ja tarpeellinen oikeutetun tavoitteen saavuttamiseksi)?

               9)

               Ovatko direktiivin 2000/43 2 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaan sallittuja ZZD:n 4 §:n 2 ja 3 momentin kaltaiset kansalliset säännökset, joiden mukaan välittömän syrjinnän olemassaolo edellyttää epäedullisempaa kohtelua ja välillisen syrjinnän olemassaolo saattamista epäedulliseen asemaan mutta joissa ei tehdä eroa epäsuotuisan kohtelun vakavuusasteiden perusteella, kuten direktiivissä?

               10)

               Onko direktiivin 2000/43 2 artiklan 2 kohdan b alakohtaa tulkittava siten, että kyseessä oleva CEZ Razpredelenie Bulgaria AD:n käytäntö on puolueettomasti perusteltavissa sähköverkon turvallisuuden varmistamisen ja sähkönkulutuksen asianmukaisen mittaamisen kannalta? Onko tämä käytäntö asianmukainen myös, kun otetaan huomioon vastaajan velvollisuus järjestää kuluttajille mahdollisuus tarkastaa sähkömittarin lukema? Onko tämä käytäntö tarpeen, kun tiedotusvälineissä esitettyjen tietojen perusteella on käytettävissä muita teknisesti ja taloudellisesti mahdollisia keinoja sähkömittareiden turvallisuuden varmistamiseksi?

      (1)  EYVL L 180, s. 22.


title: Yhdistetyt asiat C-538/08 ja C-33/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 15.4.2010 (Hoge Raad der Nederlandenin ja Gerechtshof te Amsterdamin (Alankomaat) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — X Holding B.V. v. Staatssecretaris van Financiën (C-538/08) ja Oracle Nederland BV v. Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi (C-33/09) (Kuudes arvonlisäverodirektiivi — Oikeus ostoihin sisältyvän veron vähentämiseen — Kansallinen lainsäädäntö, jossa jätetään vähennysoikeuden ulkopuolelle tietyt tavarat ja palvelut — Jäsenvaltioiden mahdollisuus pitää voimassa kuudennen direktiivin voimaan tullessa olemassa olleet vähennysoikeuden rajoittamista koskevat säännöksensä — Muutokset tämän direktiivin tultua voimaan)

text:
               5.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 15.4.2010 (Hoge Raad der Nederlandenin ja Gerechtshof te Amsterdamin (Alankomaat) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — X Holding B.V. v. Staatssecretaris van Financiën (C-538/08) ja Oracle Nederland BV v. Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi (C-33/09)
   (Yhdistetyt asiat C-538/08 ja C-33/09) (1)

   (Kuudes arvonlisäverodirektiivi - Oikeus ostoihin sisältyvän veron vähentämiseen - Kansallinen lainsäädäntö, jossa jätetään vähennysoikeuden ulkopuolelle tietyt tavarat ja palvelut - Jäsenvaltioiden mahdollisuus pitää voimassa kuudennen direktiivin voimaan tullessa olemassa olleet vähennysoikeuden rajoittamista koskevat säännöksensä - Muutokset tämän direktiivin tultua voimaan)
   2010/C 148/11
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytäneet tuomioistuimet

   Hoge Raad der Nederlanden ja Gerechtshof te Amsterdam

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: X Holding B.V. (C-538/08) ja Oracle Nederland BV (C-33/09)

      Vastaajat: Staatssecretaris van Financiën (C-538/08) ja Inspecteur van de Belastingdienst Utrecht-Gooi (C-33/09)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Hoge Raad der Nederlanden (Den Haag) — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteisen arvonlisäverojärjestelmän rakenne ja yksityiskohtaiset soveltamissäännöt — 11.4.1967 annetun toisen neuvoston direktiivin 67/228/ETY (EYVL 1967, 71, s. 1303) 11 artiklan 4 kohdan ja jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 6 artiklan 2 kohdan ja 17 artiklan 2 ja 6 kohdan tulkinta — Vähennysoikeuden rajoitus — Jäsenvaltioiden oikeus pysyttää voimassa rajoitukset, jotka olivat olemassa kuudennen direktiivin tullessa voimaan — Kuudetta direktiiviä aikaisempi säännös, jossa säädetään vähennysoikeuden rajoituksesta sellaisten tavaroiden ja palvelujen luokkien osalta, joita käytetään yksityiseen kuljetukseen — Näiden luokkien määritelmät

      Tuomiolauselma

               1)

               Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteisen arvonlisäverojärjestelmän rakenne ja yksityiskohtaiset soveltamissäännöt — 11.4.1967 annetun toisen neuvoston direktiivin 67/228/EY 11 artiklan 4 kohtaa sekä jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 17 artiklan 6 kohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä jäsenvaltion verosäännöstölle, jossa suljetaan arvonlisäveron vähennysoikeuden ulkopuolelle kustannusluokat, jotka koskevat yhtäältä ”yksityiskuljetuksen”, ”aterioiden” ja ”juomien” tarjoamista ja ”asunnon” hankkimista sekä ”vapaa-ajan toiminnan” tarjoamista elinkeinonharjoittajan henkilöstölle ja toisaalta ”liikelahjojen” tai ”muiden lahjoitusten” antamista.

               2)

               Kuudennen direktiivin 77/388 17 artiklan 6 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä ennen tämän direktiivin voimaantuloa annetulle kansalliselle säännöstölle, jossa säädetään, että verovelvollinen, joka on maksanut arvonlisäveron hankkiessaan tiettyjä tavaroita tai palveluja, joita käytetään osittain yksityiskäyttöön ja osittain liiketoiminnassa, ei voi vähentää maksamaansa arvonlisäveroa kokonaan vaan ainoastaan suhteessa liiketoimintaan kohdistuvaan käyttöön.

               3)

               Kuudennen direktiivin 77/388 17 artiklan 6 kohtaa on tulkittava siten, että sen vastaista ei ole, että jäsenvaltio tekee kyseisen direktiivin voimaantulon jälkeen vähennysoikeuden rajoitukseen sellaisen muutoksen, jonka tarkoituksena on lähtökohtaisesti kaventaa rajoitusten soveltamisalaa mutta jonka yhteydessä ei voida kuitenkaan sulkea pois sitä mahdollisuutta, että jonakin vuonna jossakin yksittäisessä tapauksessa vähennysoikeuden rajoitusten soveltamisala laajenee muutetun järjestelmän kiinteämääräisyyden vuoksi.

      (1)  EUVL C 55, 7.3.2009.

      EUVL C 90, 18.4.2009.


title: Asia F-21/12: Kanne 15.2.2012 — ZZ v. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea

text:
               5.5.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 133/30

         Kanne 15.2.2012 — ZZ v. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea
   (Asia F-21/12)
   2012/C 133/61
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja N. Lhoëst)

      Vastaaja: Euroopan talous- ja sosiaalikomitea (ETSK)

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kanne, jossa vaaditaan sen päätöksen kumoamista, jolla kantajalta peruutettiin oikeus ulkomaankorvaukseen ja vaadittiin näiden korvausten palauttamista taannehtivasti.

      Vaatimukset

               —

               ETSK:n nimittävän viranomaisen 9.6.2011 tekemä se päätös on kumottava, jolla kantajalta peruutettiin 1.7.2010 alkaen oikeus ulkomaankorvaukseen ja vaadittiin kyseisen päivän jälkeen maksettujen korvausten palauttamista

               —

               siltä osin kuin on tarpeellista ETSK:n nimittävän viranomaisen se päätös on kumottava, jolla hylättiin kantajan 9.9.2011 tekemä henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukainen valitus

               —

               ETSK on velvoitettava palauttamaan kantajalle 1.7.2010 alkaen takaisin peritty ulkomaankorvaus ja maksamaan ulkomaankorvaus, jota ei ole maksettu 9.6.2011 jälkeen, Euroopan keskuspankin korkokannan mukaisine viivästyskorkoineen korotettuina kahdella prosenttiyksiköllä

               —

               ETSK on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-382/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 30.11.2006 — Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods v. komissio (Tulliliitto — Vietnamista peräisin oleva riisipaperi — Tuontitullien peruuttaminen — Kohtuullistamissäännös — Asetuksen (ETY) N:o 2913/92 239 artikla — Tulliviranomaisten virhe — Ilmeisen laiminlyönnin käsite — Yhdenvertaisen kohtelun periaate — Hyvän hallinnon periaate — Suhteellisuusperiaate)

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/36

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 30.11.2006 — Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods v. komissio
   (Asia T-382/04) (1)

   (Tulliliitto - Vietnamista peräisin oleva riisipaperi - Tuontitullien peruuttaminen - Kohtuullistamissäännös - Asetuksen (ETY) N:o 2913/92 239 artikla - Tulliviranomaisten virhe - Ilmeisen laiminlyönnin käsite - Yhdenvertaisen kohtelun periaate - Hyvän hallinnon periaate - Suhteellisuusperiaate)
   (2006/C 331/80)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Heuschen & Schrouff Oriëntal Foods Trading BV (Landgraaf, Alankomaat) (edustaja: asianajaja H. de Bie)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: X. Lewis, avustajanaan asianajaja F. Tuytschaever)
   Oikeudenkäynnin kohde
   17.6.2004 tehdyn komission sen päätöksen REM 19/2002 kumoaminen, jossa todetaan, että ei ole perusteltua hyväksyä tuontitullien peruuttamista koskevaa hakemusta erityistapauksessa.
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 6, 8.1.2005.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 30 päivänä maaliskuuta 2000 asiassa T-51/96, Miwon Co. Ltd vastaan Euroopan unionin neuvosto (Polkumyynti – Hintasitoumuksen rikkominen – Yhteisölle aiheutunut vahinko)

text:
C 163/24                 FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       10.6.2000
                                              ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-                                 YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
                    MIOISTUIMEN TUOMIO                                                        MIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                27 päivänä tammikuuta 2000
                 30 päivänä maaliskuuta 2000
                                                                           yhdistetyissä asioissa T-194/97 ja T-83/98, Eugénio Branco
asiassa T-51/96, Miwon Co. Ltd vastaan Euroopan unionin                            Ld.a vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)
                              neuvosto (1)
                                                                           (Euroopan sosiaalirahasto – Laiminlyöntikanne – Tutkitta-
(Polkumyynti – Hintasitoumuksen rikkominen – Yhteisölle                    vaksi ottaminen – Kumoamiskanne – Rahoitustukien maksa-
                       aiheutunut vahinko)                                 misen keskeyttämistä koskeva päätös – Jäsenvaltion vahvis-
                                                                           tus – Tosiseikkojen virheellinen arviointi – Perusteltu luotta-
                                                                           mus – Saavutetut oikeudet – Oikeusvarmuus – Suhteelli-
                           (2000/C 163/46)                                                               suus)
                                                                                (2000/C 163/47)
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: portugali)
Asiassa T-51/96, Miwon Co. Ltd, kotipaikka Soul (Etelä-Korea),
edustajanaan asianajaja J. F. Bellis, Bryssel, prosessiosoite Lu-          Yhdistetyissä asioissa T-194/97 ja T-83/98, Eugénio Branco
xemburgissa asianajotoimisto Loesch & Wolter, 11 rue Goethe,               Ld.a, kotipaikka Lissabon (Portugali), edustajanaan asianajaja
vastaan Euroopan unionin neuvosto (asiamiehinään A. Tanca,                 B. Belchior, Vila Nova de Gaia, prosessiosoite Luxemburgissa
H. J. Rabe ja G. Berrisch), jota tukee Euroopan yhteisöjen                 asianajotoimisto J. Schroeder, 6 rue Heine, vastaan Euroopan
komissio (asiamiehenään N. Khan), jossa kantaja vaatii ensim-              yhteisöjen komissio (asiamiehinään asiassa T-194/97 A. M. Al-
mäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan lopullisen                    ves Vieira ja K. Simonsson ja asiassa T-83/98 T. Figueira ja
polkumyyntitullin käyttöönotosta Indonesiasta, Korean tasa-                Simonsson), joissa kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen
vallasta ja Taiwanista peräisin olevan mononatriumglutamaa-                tuomioistuinta toteamaan vastaajan laiminlyönnin siltä osin
tin tuonnissa ja näiden tuotteiden tuonnissa käyttöön otetun               kuin se on lainvastaisesti jättänyt tekemättä päätöksen Euroo-
väliaikaisen polkumyyntitullin lopullisesta kantamisesta anne-             pan sosiaalirahaston hankkeisiin nro 870301 P1 ja nro
tun asetuksen (ETY) N:o 2455/93 muuttamisesta sekä menette-                870302 P3 myöntämien rahoitustukien loppuosan maksu-
lyn lopettamisesta Thaimaan osalta 19 päivänä tammikuuta                   pyynnön osalta (asia T-194/97) sekä kumoamaan kyseisten
1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 81/96 (EYVL                      tukien maksamisen keskeyttämisestä 17.2.1998 tehdyt komis-
L 15, s. 20), siltä osin kuin se koskee kantajaa, ensimmäisen              sion päätökset C (1998) 47 ja C (1998) 48 (asia T-83/98),
oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu kolmas jaosto), toimien             yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (kolmas
kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Jaeger sekä tuoma-                 jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Jae-
rit K. Lenaerts, V. Tiili, J. Azizi ja P. Mengozzi, kirjaaja: hallinto-    ger sekä tuomarit K. Lenaerts ja J. Azizi, kirjaaja: hallintovirka-
virkamies A. Mair, on 30.3.2000 antanut tuomion, jonka                     mies A. Mair, on 27.1.2000 antanut tuomion, jonka tuomio-
tuomiolauselma on seuraava:                                                lauselma on seuraava:
                                                                           1. Asiat T-194/97 ja T-83/98 yhdistetään tuomion antamista
1. Kanne hylätään.                                                              varten.
2. Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoite-          2. Asiassa T-194/97 nostettu laiminlyöntikanne jätetään tutki-
     taan korvaamaan neuvoston oikeudenkäyntikulut.                             matta.
                                                                           3. Asiassa T-83/98 nostettu kumoamiskanne hylätään.
3. Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                                                                           4. Vastaaja velvoitetaan vastaamaan paitsi omista oikeudenkäynti-
                                                                                kuluistaan, myös 10 prosentista kantajan oikeudenkäyntiku-
                                                                                luista.
(1) EYVL C 180, 22.6.1996.
                                                                           (1) EYVL C 252, 16.8.1997 ja C 278, 5.9.1998.


title: Asia F-93/11: Kanne 23.9.2011 — ZZ v. komissio

text:
               26.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 347/46

         Kanne 23.9.2011 — ZZ v. komissio
   (Asia F-93/11)
   2011/C 347/87
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: avocat S. Rodrigues ja avocat A. Blot)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   EPSO/AST/111/10 — Sihteerit (AST 1) kilpailun valintalautakunnan puheenjohtajan sen päätöksen kumoaminen, jolla kantajan osallistuminen kilpailun arviointivaiheessa järjestettäviin kokeisiin hylättiin.

      Vaatimukset

               —

               Sen 15.6.2011 tehdyn päätöksen kumoaminen, jolla kantajalta evättiin oikeus osallistua EPSO/AST/111/10 — Sihteerit (AST 1) kilpailun arviointivaiheessa järjestettäviin kokeisiin, ja

               —

               tämän johdosta sen toteaminen, että kantaja on otettava takaisin kilpailuun perustuvaan rekrytointimenettelyyn järjestämällä tarvittaessa uudet arviointikokeet,

               —

               EPSOlta on joka tapauksessa vaadittava sen hallussa olevat tiedot kaikkiin d) kohdassa tarkoitetun tehtävän tehneiden hakijoiden saamista tuloksista

               —

               toissijaisesti, ellei ensisijaista vaatimusta hyväksytä, toistaiseksi 50 000 euron suuruiseksi vahvistetun summan suorittaminen kantajalle

               —

               ja joka tapauksessa tämän toistaiseksi 50 000 euron suuruiseksi vahvistetun summan suorittaminen kantajalle korvauksena kärsitystä aineettomasta vahingosta.


title: Asia T-230/17: Kanne 18.4.2017 – Rstudio v. EUIPO – Embarcadero Technologies (RSTUDIO)

text:
               6.6.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 178/32

         Kanne 18.4.2017 – Rstudio v. EUIPO – Embarcadero Technologies (RSTUDIO)
   (Asia T-230/17)
   (2017/C 178/47)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Rstudio, Inc. (Boston, Massachusetts, Yhdysvallat) (edustaja: M. Edenborough, QC ja G. Smith, solicitor)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Embarcadero Technologies, Inc. (San Francisco, Kalifornia, Yhdysvallat)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Sanamerkin RSTUDIO Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti – Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti nro 999 644

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 6.2.2017 asiassa R 493/2016-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen kokonaisuudessaan

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan kantajalle tästä oikeudenkäynnistä aiheutuvat ja aikaisemmasta menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut; toissijaisesti, jos potentiaalinen väliintulija todella osallistuu menettelyyn väliintulijana, velvoittaa EUIPO:n ja väliintulijan korvaamaan yhteisvastuullisesti kantajalle tästä oikeudenkäynnistä aiheutuvat ja aikaisemmasta menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut

      Kanneperusteet

               —

               valituslautakunta arvioi virheellisesti tavarat, joiden osalta todisteet oli esitetty, eikä onnistunut näin ollen suorittamaan tavaroiden vertailua oikein

               —

               valituslautakunta arvioi virheellisesti kyseessä olevien tavaroiden samankaltaisuuden ja kyseessä olevien tavaramerkkien samankaltaisuuden ja arvioi näin ollen sekaannusvaaran olemassaolon väärin.


title: Asia C-124/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 18.7.2013 (Administrativen sad Plovdivin (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — AES-3C MARITZA EAST 1 EOOD v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 168 artiklan a alakohta ja 176 artikla — Vähennysoikeus — Henkilöstön käyttöön tarkoitettujen tavaroiden ja palvelusuoritusten hankintaan liittyvät kulut — Henkilöstö, joka on asetettu vähennysoikeuteen vetoavan verovelvollisen käyttöön mutta joka on toisen verovelvollisen palveluksessa)

text:
               7.9.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 260/12

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 18.7.2013 (Administrativen sad Plovdivin (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — AES-3C MARITZA EAST 1 EOOD v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Asia C-124/12) (1)

   (Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 168 artiklan a alakohta ja 176 artikla - Vähennysoikeus - Henkilöstön käyttöön tarkoitettujen tavaroiden ja palvelusuoritusten hankintaan liittyvät kulut - Henkilöstö, joka on asetettu vähennysoikeuteen vetoavan verovelvollisen käyttöön mutta joka on toisen verovelvollisen palveluksessa)
   2013/C 260/21
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen sad Plovdiv

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: AES-3C MARITZA EAST 1 EOOD

      Vastaaja: Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i upravlenie na izpalnenieto” pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Administrativen sad Plovdiv — Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) 168 artiklan a alakohdan ja 176 artiklan tulkinta — Soveltamisala — Ostoihin sisältyvän veron vähennysoikeuden rajoittaminen — Yhtiö, jolla ei ole omaa henkilöstöä, mutta joka vuokraa täysiaikaisesti työntekijöitä toisen yhtiön kanssa tehdyn työntekijöiden käytettäväksi asettamista koskevan sopimuksen perusteella — Arvonlisäveron vähennysoikeuden epääminen kuljetuspalveluiden, työvaatteiden ja suojavarusteiden hankkimisesta sekä työmatkoista maksetuista kustannuksista, koska palvelut on asetettu vastikkeetta niiden henkilöiden käyttöön, jotka työskentelevät yhtiölle mutta jotka eivät ole sen palveluksessa

      Tuomiolauselma

               1)

               Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 168 artiklan a alakohtaa ja 176 artiklan toista kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan verovelvollisella, jolle aiheutuu kuluja sille työskentelevien henkilöiden kuljetuksesta, työvaatteista, suojavarusteista sekä työmatkoista, ei ole oikeutta vähentää näihin kuluihin sisältyvää arvonlisäveroa sillä perusteella, että toinen oikeushenkilö asetti kyseiset henkilöt verovelvollisen käyttöön ja ettei heitä voida täten pitää kyseisessä lainsäädännössä tarkoitetulla tavalla verovelvollisen henkilöstöön kuuluvina, vaikka näillä kuluilla voidaan katsoa olevan suora ja välitön yhteys kyseisen verovelvollisen liiketoimintojen kokonaisuuteen liittyviin yleiskuluihin.

               2)

               Direktiivin 2006/112 176 artiklan toista alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltio ottaa Euroopan unioniin liittymisen ajankohtana käyttöön vähennysoikeuden rajoituksen sellaisen kansallisen lainsäännöksen nojalla, jonka mukaan vähennysoikeuden ulkopuolelle jäävät tavarat ja palvelut, jotka on tarkoitettu luovutettaviksi tai suoritettaviksi vastikkeetta tai käytettäviksi verovelvollisen liiketoimintaan kuulumattomiin toimintoihin, kun tällaisesta vähennysoikeuden poissulkemisesta ei säädetty kansallisessa lainsäädännössä, joka oli voimassa liittymisajankohtaan saakka.
               Kansallisen tuomioistuimen on tulkittava pääasiassa kyseessä olevia kansallisia säännöksiä unionin oikeuden mukaisesti niin pitkälti kuin mahdollista. Jos tällainen tulkinta ei ole mahdollinen, kansallisen tuomioistuimen on jätettävä soveltamatta näitä säännöksiä direktiivin 2006/112 176 artiklan toisen kohdan vastaisina.

      (1)  EUVL C 151, 26.5.2012.


title: Asia T-595/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.6.2014 – Cantina Broglie 1 v. SMHV– Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (RIPASSA) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin RIPASSA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen sanamerkki VINO DI RIPASSO — Suhteellinen hylkäysperuste — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artikla — Perusteluvelvollisuus)

text:
               4.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 253/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.6.2014 – Cantina Broglie 1 v. SMHV– Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (RIPASSA)
   (Asia T-595/10) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin RIPASSA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen sanamerkki VINO DI RIPASSO - Suhteellinen hylkäysperuste - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artikla - Perusteluvelvollisuus))
   2014/C 253/33
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Cantina Broglie 1 Srl (Peschiera del Garda, Italia) (edustajat: asianajaja A. Rizzoli, jonka sallittiin toimivan A. Zenaton puolesta)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: P. Bullock)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Camera di Commercio Industria Artigianato e Agricoltura di Verona (Verona, Italia)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 30.9.2010 (asia 63/2010-1) tekemästä päätöksestä, joka liittyy Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Veronan ja Alberto Zenaton väliseen väitemenettelyyn.

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 30.9.2010 (asia 63/2010-1) tekemä päätös kumotaan.

               2)

               SMHV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, myös valituslautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut.

      (1)  EUVL C 72, 5.3.2011.


title: Asia C-212/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 18.7.2007 (Bundessozialgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Gertraud Hartmann v. Freistaat Bayern (Rajatyöntekijä — Asetus (ETY) N:o 1612/68 — Asuinpaikan siirtäminen toiseen jäsenvaltioon — Aviopuoliso, joka ei ole ansiotyössä — Kotihoidontuki — Tuen epääminen aviopuolisolta — Sosiaalinen etu — Asumisedellytys)

text:
               8.9.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 18.7.2007 (Bundessozialgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Gertraud Hartmann v. Freistaat Bayern
   (Asia C-212/05) (1)

   (Rajatyöntekijä - Asetus (ETY) N:o 1612/68 - Asuinpaikan siirtäminen toiseen jäsenvaltioon - Aviopuoliso, joka ei ole ansiotyössä - Kotihoidontuki - Tuen epääminen aviopuolisolta - Sosiaalinen etu - Asumisedellytys)
   (2007/C 211/05)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Bundessozialgericht
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Gertraud Hartmann

      Vastaaja: Freistaat Bayern
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundessozialgericht — Työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15.10.1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1612/68 (EYVL L 257, s. 2) tulkinta — Työntekijän käsite — Saksalainen virkamies, joka on muuttanut kotipaikkansa Itävaltaan ja joka jatkaa työskentelyään Saksassa — Kotihoidontuen (Erziehungsgeld) epääminen hänen puolisoltaan, joka on Itävallan kansalainen, jonka kotipaikka on Itävallassa ja joka ei harjoita ammattitoimintaa Saksassa — Sosiaalinen etu
   Tuomiolauselma

               1)

               Jäsenvaltion kansalainen, joka on siirtänyt kotipaikkansa toiseen jäsenvaltioon jatkaen samalla palvelussuhdettaan ensimmäisessä jäsenvaltiossa ja joka on siitä lähtien työskennellyt rajatyöntekijänä, voi vedota työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15.10.1968 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1612/68 tarkoitettuun siirtotyöläisen asemaan.

               2)

               Asetuksen N:o 1612/68 7 artiklan 2 kohta on pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa esteenä sille, että jäsenvaltiossa työskentelevän siirtotyöläisen toisessa jäsenvaltiossa asuvalta aviopuolisolta, joka ei ole ansiotyössä, suljetaan pois oikeus Saksan kotihoidontuen kaltaiseen sosiaaliseen etuun, koska hänellä ei ole ensimmäisessä jäsenvaltiossa kotipaikkaa eikä vakituista asuinpaikkaa.

      (1)  EUVL C 193, 6.8.2005.


title: Asia C-319/01: Euroopan yhteisöjen komission 14.8.2001 Belgian kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
C 289/18                 FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      13.10.2001
Euroopan yhteisöjen komission 14.8.2001 Belgian kunin-                     Belgian kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat
               gaskuntaa vastaan nostama kanne                             Richard Wainwright ja Joëlle Adda ja prosessiosoite on
                                                                           Luxembugissa.
                          (Asia C-319/01)
                                                                           Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                          (2001/C 289/34)
                                                                           –     toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut
                                                                                Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 249 artiklan
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 14.8.2001 Euroo-                        kolmannen kohdan ja luontotyyppien sekä luonnonvarai-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian kuningas-                        sen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä touko-
kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Götz zur Hausen ja                     kuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (1)
Joelle Adda, prosessiosoite Luxemburgissa.                                       1 artiklan, 4 artiklan 5 kohdan, 5 artiklan 4 kohdan, 6, 7,
                                                                                12, 13, 14 ja 15 artiklan, 16 artiklan 1 kohdan, 22 artik-
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                                     lan b) ja c) kohdan ja 23 artiklan 2 kohdan sekä II, IV, V,
                                                                                ja VI liitteiden mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
                                                                                toteuttanut täydellisellä ja asianmukaisella tavalla kyseisen
–     toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole täysin noudatta-
                                                                                direktiivin täytäntöönpanoa ja
      nut tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäris-
      tövaikutusten        arvioinnista       annetun     direktiivin
      85/337/ETY muuttamisesta 3 päivänä maaliskuuta 1997                  –     velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
      annetun neuvoston direktiivin 97/11/EY (1) mukaisia vel-                   denkäyntikulut.
      voitteitaan, koska se ei ole vielä antanut kyseisen direktii-
      vin noudattamisen edellyttämiä kaikkia lakeja, asetuksia
      ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ole ainakaan
      ilmoittanut komissiolle kaikista näistä toimenpiteistä.              Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
–     velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
      denkäyntikulut.                                                      Komissio toteaa, että täytääntöönpanolle säädetty määräaika
                                                                           on kulunut umpeen 5.6.1994 eikä Belgia ole pannut täytän-
                                                                           töön vaatimuksissa lueteltuja määräyksiä täsmällisillä oikeus-
                                                                           säännöillä, lukuunottamatta Bruxelles-Capitalen hallintoaluet-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                        ta, joka on 26.10.2000 tehnyt päätöksen luontotyyppien sekä
                                                                           luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta. Siltä osin
                                                                           kuin on kyse direktiivin 1 artiklan käsitteistä, niiden täytän-
EY:n perustamissopimuksen 249 artiklan kolmannen kohdan                    töönpano on tarpeen, sillä ne ovat tärkeitä direktiivin muiden
ja 10 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan niiden jäsenval-                  säädösten tulkinnan kannalta. Lopuksi, siltä osin kuin on kyse
tioiden, joille direktiivi on osoitettu, on saatettava direktiivin         direktiivin 15 artiklaan ja 16 artiklan 1 kohdasta, komission
säännökset osaksi kansallista lainsäädäntöään siten, että täytän-          mukaan jäsenvaltio ei voi olla täytäntöönpanematta niitä, ellei
töönpanolle asetetun määräajan päättyessä ne ovat kokonai-                 se etukäteen ole luopunut niiden tarjoamista poikkeusmahdol-
suudessaan tehokkaita. Direktiivin 97/11/EY 11 artiklassa                  lisuuksista.
täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi 14.3.1999
ilman, että Belgia on ryhtynyt riittäviin toimenpiteisiin kaik-
kien direktiivin säännösten täytäntöönpanemiseksi koko                     (1) EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7
alueellaan.
(1) EYVL L 73, 14.3.1997, s. 5.
                                                                                Asian C-224/99 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2001/C 289/36)
Euroopan yhteisöjen komission 28.8.2001 Belgian kunin-
               gaskuntaa vastaan nostama kanne                             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 19.6.2001
                                                                           antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                          (Asia C-324/01)                                  tu asia C-224/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                           Ranskan tasavalta.
                          (2001/C 289/35)
                                                                           (1) EYVL C 226, 7.8.1999.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 28.8.2001 Euroo-
pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa


title: Asia C-155/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supreme Court of the United Kingdom (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 2.4.2010 — Williams ym. v. British Airways plc

text:
               19.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/23

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supreme Court of the United Kingdom (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 2.4.2010 — Williams ym. v. British Airways plc
      (Asia C-155/10)
      (2010/C 161/32)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Supreme Court of the United Kingdom

         Pääasian asianosaiset

         Kantajat: Williams ynnä muut

         Vastaaja: British Airways plc

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  i)

                  (a) Neuvoston direktiivien 93/104/EY (1) ja 2003/88/EY (2) 7 artiklojen ja (b) neuvoston direktiivin 2000/79/EY (3) liitteenä olevan eurooppalaisen sopimuksen 3 lausekkeen nojalla: (1) määritelläänkö tai vahvistetaanko unionin oikeudessa mahdollisesti vaatimukset, jotka koskevat palkallisen vuosiloman jaksoilta suoritettavan lomapalkan luonnetta ja/tai tasoa; ja (2) voivatko jäsenvaltiot mahdollisesti päättää, miten tällainen lomapalkka on laskettava?

                  ii)

                  Onko erityisesti riittävää, että kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön ja/tai työehtosopimusten ja/tai työnantajien ja työntekijöiden välillä neuvoteltujen sopimusjärjestelyjen nojalla maksettava lomapalkka mahdollistaa sen, että työntekijä ottaa vuosiloman ja pitää sen kokonaan, ja kannustaa häntä siihen, eikä siihen liity merkittävää riskiä siitä, että työntekijä ei menettelisi näin?

                  iii)

                  Vai edellytetäänkö, että lomapalkan pitäisi joko a) olla täysin samansuuruinen kuin työntekijän ”normaali” palkka tai b) vastata sitä suurin piirtein?

            Lisäksi, mikäli kysymyksen (iii)(a) tai (b) kohtaan vastataan myöntävästi:

                  iv)

                  Onko asianmukainen mittapuu tai vertailukohta a) palkka, jonka työntekijä olisi ansainnut tietyn lomajakson aikana, jos hän olisi työskennellyt eikä ollut lomalla, vai (b) palkka, jonka hän ansaitsi jonakin toisena jaksona, jona hän työskenteli, ja mikä tämä toinen jakso olisi?

                  v)

                  Miten pitäisi arvioida ”normaalia” tai ”vertailukelpoista” palkkaa (a) sellaisissa olosuhteissa, joissa työntekijän palkkaa korotetaan työskentelyn aikana, jos ja siltä osin kuin hän hoitaa tiettyä tehtävää, ja sellaisissa olosuhteissa joissa (b) on olemassa vuosittainen tai muu rajoitus, joka koskee sitä, missä määrin tai minä aikana työntekijä voi hoitaa kyseistä tehtävää, ja tämä rajoitus on jo ylitetty tai melkein ylitetty silloin kun vuosiloma otetaan, jolloin työntekijä ei olisi itse asiassa saanut hoitaa kyseistä tehtävää, mikäli hän olisi työskennellyt eikä ollut lomalla?

         (1)  Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 23.11.1993 annettu neuvoston direktiivi 93/104/EY, EYVL L 307, s. 18.

         (2)  Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/88/EY, EUVL L 299, s. 9.

         (3)  Euroopan lentoyhtiöiden liiton (AEA), Euroopan kuljetustyöntekijöiden liiton (ETF), Euroopan ohjaamomiehistöyhdistyksen (ECA), Euroopan alueellisten lentoyhtiöiden yhdistyksen (ERA) ja Kansainvälisen tilauslentoyhtiöiden järjestön (IACA) tekemän, siviili-ilmailun liikkuvien työntekijöiden työajan järjestämistä koskevan eurooppalaisen sopimuksen täytäntöönpanosta 27.11.2000 annettu neuvoston direktiivi 2000/79/EY (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti), EYVL L 302, s. 57.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 19 päivänä marraskuuta 2002 asiassa C-188/00 (Verwaltungsgericht Karlsruhen esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Bülent Kurz, synt. Yüce, vastaan Land Baden-Württemberg (ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus – Työntekĳöiden vapaa liikkuvuus – Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 6 artiklan 1 kohta – Soveltamisala – Kuuluminen jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille – Turkin kansalainen, joka on tehnyt palkattua työtä ammatillisen koulutuksen yhteydessä – Maastakarkottamisen oikeusvaikutukset)

text:
11.1.2003              FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                                     C 7/1
                                                                       I
                                                                (Tiedonantoja)
                                                        TUOMIOISTUIN
                                                              TUOMIOISTUIN
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                  1)     Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisellä assosiaatiosopi-
                                                                                muksella perustetun assosiaationeuvoston assosiaation kehittä-
                         (kuudes jaosto)                                         misestä 19 päivänä syyskuuta 1980 tekemän päätöksen N:o 1/
                                                                                80 6 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että Turkin
                                                                                kansalainen,
                19 päivänä marraskuuta 2002
                                                                                –     joka on ”voimassa vain opiskelua varten” -merkinnällä
asiassa C-188/00 (Verwaltungsgericht Karlsruhen esittämä                               varustetun viisumin perusteella saanut luvan tulla
ennakkoratkaisupyyntö), Bülent Kurz, synt. Yüce, vastaan
                                                                                maahan,
                 Land Baden-Württemberg (1)
                                                                                –     jolle on sen jälkeen myönnetty pelkästään ammatilliseen
(ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus – Työntekijöi-
                                                                                koulutukseen liittyvään työntekoon tietyn työnantajan
den vapaa liikkuvuus – Assosiaationeuvoston päätöksen
                                                                                palveluksessa oikeuttava rajoitettu oleskelulupa,
N:o 1/80 6 artiklan 1 kohta – Soveltamisala – Kuuluminen
jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille – Turkin kansalainen,
joka on tehnyt palkattua työtä ammatillisen koulutuksen                          –     joka on tässä yhteydessä laillisesti harjoittanut tosiasiallis-
   yhteydessä – Maastakarkottamisen oikeusvaikutukset)                                 ta ja todellista taloudellista toimintaa tämän työnantajan
                                                                                palveluksessa ja on saanut tehdyn työn perusteella
                                                                                palkkaa,
                          (2003/C 7/01)
                    (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                                 on työntekijä, joka kuuluu kyseisen jäsenvaltion laillisille
                                                                                työmarkkinoille ja jolla on kyseisessä määräyksessä tarkoitettu
                                                                                säännönmukainen työsuhde.
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
             tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                             Kun tällainen Turkin kansalainen on työskennellyt kyseisen
                                                                                työnantajan palveluksessa keskeytyksettä vähintään neljän vuo-
                                                                                den ajan, hänellä on vastaanottavassa jäsenvaltiossa kyseisen
Asiassa C-188/00, jonka Verwaltungsgericht Karlsruhe (Saksa)                     päätöksen 6 artiklan 1 kohdan kolmannen luetelmakohdan
on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistui-                     nojalla oikeus etsiä ja tehdä minkälaista tahansa vapaasti
men käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistui-                   valitsemaansa palkattua työtä, sekä vastaava oleskeluoikeus.
messa vireillä olevassa asiassa Bülent Kurz, synt. Yüce, ja Land
Baden-Württemberg, ennakkoratkaisun Euroopan talousyhtei-                 2)     Kun Turkin kansalainen, joka täyttää päätöksen N:o 1/
sön ja Turkin välisellä assosiaatiosopimuksella perustetun                       80 määräyksessä asetetut edellytykset ja jolle kuuluu siinä
assosiaationeuvoston assosiaation kehittämisestä 19 päivänä                      myönnettyjä oikeuksia, on karkotettu maasta, yhteisön oikeuden
syyskuuta 1980 tekemän päätöksen N:o 1/80 6 artiklan                             vastaista on soveltaa sellaista kansallista lainsäädäntöä, jonka
1 kohdan ja 14 artiklan 1 kohdan tulkinnasta, yhteisöjen                         mukaan oleskelulupa on evättävä, kunnes karkottamisen voi-
tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: toisen                      massaololle on hakemuksesta vahvistettu määräaika.
jaoston puheenjohtaja R. Schintgen (esittelevä tuomari), joka
hoitaa kuudennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuo-
marit C. Gulmann, V. Skouris, F. Macken ja N. Colneric,                   (1 ) EYVL C 247, 26.8.2000.
julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: apulaiskirjaaja H. von Holstein,
on antanut 19.11.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on
seuraava:


title: Asia C-359/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) on esittänyt 19.7.2010 — Irtel Srl v. Comune di Venegono Inferiore

text:
               25.9.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 260/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) on esittänyt 19.7.2010 — Irtel Srl v. Comune di Venegono Inferiore
   (Asia C-359/10)
   ()
   2010/C 260/11
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Irtel Srl

      Vastaaja: Comune di Venegono Inferiore

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1.

               Ovatko 29.11.2008 annetun asetuksen (decreto legge) nro 185, joka on muunnettu laiksi 28.1.2009 annetulla lailla nro 2 ja jota on myöhemmin muutettu 27.2.2009 annetulla lailla nro 14, 32 §:n 7-bis momenttiin sisältyvät kansalliset säännökset yhteensopimattomia direktiivin 2006/123/EY (1) 15 ja 16 artiklan asianmukaisen soveltamisen kanssa, kun niissä säädetään muiden kuin sellaisten yritysten osalta, joista julkinen sektori omistaa enemmistön, että veroja ja muita paikallisviranomaisten tuloja koskevia määrittämis-, kanto- ja perintäpalveluita koskeva hankintasopimus on mitätön, jos se on tehty sellaisen yrityksen kanssa, joka ei täytä taloudellista edellytystä, jonka mukaan kokonaan maksetun osakepääoman on oltava vähintään kymmenen miljoonaa euroa; että verojen määrittämiseen ja niitä koskevien päätösten tekemiseen sekä verojen ja muiden maakuntien ja kuntien tulojen perimiseen oikeutettujen yksityisten yritysten rekisteriin kuuluvien yritysten on 15.12.1997 annetun asetuksen nro 446, myöhempine muutoksineen, 53 §:n 3 momentin mukaisesti saatettava osakepääomansa edellä mainitun vähimmäismäärän mukaiseksi; että veroja ja muita paikallisviranomaisten tuloja koskevia määrittämis-, kanto- ja perintäpalveluita koskevien uusien hankintasopimusten tekeminen tai tällaisia palveluita koskeviin tarjouskilpailuihin osallistuminen on kielletty, kunnes edellä mainittu osakepääoman saattaminen vähimmäismäärän mukaiseksi on toteutunut?

               2.

               Ovatko 29.11.2008 annetun asetuksen (decreto legge) nro 185, joka on muunnettu laiksi 28.1.2009 annetulla lailla nro 2 ja jota on myöhemmin muutettu 27.2.2009 annetulla lailla nro 14, 32 §:n 7-bis momenttiin sisältyvät kansalliset säännökset yhteensopimattomia Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 3, 10, 43, 49 ja 81 artiklan asianmukaisen soveltamisen kanssa, kun niissä säädetään muiden kuin sellaisten yritysten osalta, joista julkinen sektori omistaa enemmistön, että veroja ja muita paikallisviranomaisten tuloja koskevia määrittämis-, kanto- ja perintäpalveluita koskeva hankintasopimus on mitätön, jos se on tehty sellaisen yrityksen kanssa, joka ei täytä taloudellista edellytystä, jonka mukaan kokonaan maksetun osakepääoman on oltava vähintään kymmenen miljoonaa euroa; että verojen määrittämiseen ja niitä koskevien päätösten tekemiseen sekä verojen ja muiden maakuntien ja kuntien tulojen perimiseen oikeutettujen yksityisten yritysten rekisteriin kuuluvien yritysten on 15.12.1997 annetun asetuksen nro 446, myöhempine muutoksineen, 53 §:n 3 momentin mukaisesti saatettava osakepääomansa edellä mainitun vähimmäismäärän mukaiseksi; että veroja ja muita paikallisviranomaisten tuloja koskevia määrittämis-, kanto- ja perintäpalveluita koskevien uusien hankintasopimusten tekeminen tai tällaisia palveluita koskeviin tarjouskilpailuihin osallistuminen on kielletty, kunnes edellä mainittu osakepääoman saattaminen vähimmäismäärän mukaiseksi on toteutunut?

      (1)  EUVL L 376, s. 36


title: Asia T-286/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.6.2014 – Intel v. komissio (Kilpailu — Määräävän aseman väärinkäyttö — Mikroprosessorimarkkinat — EY 82 ja ETA-sopimuksen 54 artiklan rikkomisen toteava päätös — Uskollisuusalennus — Rajoitukset, joita ”ei ole peitelty”  — Väärinkäytön luonnehtiminen — Yhtä tehokkaan kilpailijan tarkastelu — Komission kansainvälinen toimivalta — Komission tutkimisvelvollisuus — Rajat — Puolustautumisoikeudet — Hyvän hallinnon periaate — Kokonaisstrategia — Sakot — Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen — Vuoden 2006 suuntaviivat sakkojen laskennasta)

text:
               28.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 245/8

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.6.2014 – Intel v. komissio
   (Asia T-286/09) (1)

   ((Kilpailu - Määräävän aseman väärinkäyttö - Mikroprosessorimarkkinat - EY 82 ja ETA-sopimuksen 54 artiklan rikkomisen toteava päätös - Uskollisuusalennus - Rajoitukset, joita ”ei ole peitelty” - Väärinkäytön luonnehtiminen - Yhtä tehokkaan kilpailijan tarkastelu - Komission kansainvälinen toimivalta - Komission tutkimisvelvollisuus - Rajat - Puolustautumisoikeudet - Hyvän hallinnon periaate - Kokonaisstrategia - Sakot - Yhtenä kokonaisuutena pidettävä jatkettu kilpailusääntöjen rikkominen - Vuoden 2006 suuntaviivat sakkojen laskennasta))
   2014/C 245/10
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Intel Corp. (Wilmington, Delaware, Yhdysvallat) (edustajat: aluksi barrister K. Bacon, M. Hoskins, QC, N. Green, QC, barrister S. Singla, I. Forrester, QC, solicitor A. Parr, solicitor R. Mackenzie ja barrister D. Piccinin, sitten I. Forrester, A. Parr, R. Mackenzie ja D. Piccinin)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: T. Christoforou, N. Khan, V. Di Bucci ja M. Kellerbauer)

      Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Association for Competitive Technology, Inc. (Washington, DC, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja J.-F. Bellis)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Union fédérale des consommateurs ¬– Que choisir (UFC – Que choisir) (Pariisi, Ranska) (edustajat: aluksi asianajaja J. Franck, sitten asianajaja E. Nasry)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus komission 13.5.2009 tekemän sen päätöksen K(2009) 3726 lopullinen kumoamisesta, joka liittyy EY:n perustamissopimuksen 82 artiklan ja ETA-sopimuksen 54 artiklan mukaiseen menettelyyn (asia COMP/C-3/37.990 – Intel) tai toissijaisesti vaatimus kantajalle määrätyn sakon kumoamisesta tai alentamisesta.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Intel Corp. vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut lukuun ottamatta kuluja, jotka tälle aiheutuivat Association for Competitive Technology, Inc:n väliintulosta, ja Union fédérale des consommateursin – Que choisir (UFC – Que choisir) oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Association for Competitive Technology vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvamaan komissiolle sen väliintulosta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 220, 12.9.2009.


title: Asia T-29/07: Kanne 9.2.2007 — Lactalis Gestion Lait ja Lactalis Investissements v. neuvosto

text:
               24.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/27

         Kanne 9.2.2007 — Lactalis Gestion Lait ja Lactalis Investissements v. neuvosto
   (Asia T-29/07)
   (2007/C 69/56)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantajat: Lactalis Gestion Lait SNC ja Lactalis Investissements SNC (Laval, Ranska) (edustaja: asianajaja A. Philippart)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto
   Vaatimukset

               —

               tuomioistuimen on katsottava, että direktiivin 67/227/ETY johdanto-osan neljäs perustelukappale huomioon ottaen kyseisen direktiivin 1 artiklan 1 kohdassa jäsenvaltiot velvoitetaan poistamaan ja korvaamaan kasautuvat monivaiheiset liikevaihtoverojärjestelmät, jotka vääristävät kilpailua ja rajoittavat kauppaa jäsenvaltioiden välillä

               —

               tuomioistuimen on katsottava, että direktiivin 67/227/ETY johdanto-osan kahdeksas perustelukappale huomioon ottaen kyseisen direktiivin 1 artiklan 3 kohdassa (vanhoja tai uusia) jäsenvaltioita kielletään pitämästä voimassa tai ottamasta käyttöön liikevaihtoveroon liittyviä vakiohyvityksiä edellyttäviä toimenpiteitä jäsenvaltioiden välisen kaupan maahantuonnissa tai viennissä

               —

               tuomioistuimen on katsottava, että ensimmäisen direktiivin 67/227/ETY 1 artikla korvaa kasautuvat monivaiheiset verojärjestelmät yhteisellä arvonlisäverojärjestelmällä ja että tämän jälkeen sellaisten kasautuvien monivaiheisten verojen voimassa pitäminen tai käyttöön ottaminen, jotka vääristävät kilpailua ja rajoittavat kauppaa, on kiellettävä

               —

               tuomioistuimen on katsottava, että asettamansa päämäärän vastaisesti yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetussa neuvoston direktiivissä 2006/112/EY annetaan, kun siinä kumotaan ensimmäinen direktiivi 67/227/ETY lukuun ottamatta sen 2 artiklaa, jossa määritellään arvonlisäveron ominaispiirteet, epätäydellinen ja virheellinen kuva olemassa olevasta arvonlisäverolainsäädännöstä ja jätetään huomiotta liikevaihtoverolainsäädäntöjen yhdenmukaistaminen

               —

               tuomioistuimen on katsottava, että neuvosto on loukannut EY 3 ja EY 93 artiklassa vahvistettuja tavoitteita sekä suoraan ja erikseen kantajien etuja, kun se on jättänyt mainitsematta kasautuvien monivaiheisten verojen kiellon periaatteen ja sallinut näin sellaisten liikevaihtoverojen voimassa pitämisen tai käyttöön ottamisen, joilla voidaan vääristää kilpailua ja rajoittaa kauppaa jäsenvaltioiden välillä

               —

               tuomioistuimen on kumottava direktiivin 2006/112/EY 411 artiklan 1 kohta sikäli kuin sillä kumotaan neuvoston direktiivin 67/227/EY johdanto-osan 4 ja 8 perustelukappale sekä 1 artiklan 1 ja 3 kohta sekä rikotaan ilmeisellä tavalla EY 3 ja EY 93 artiklaa

               —

               neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Tällä kanteella kantajat vaativat yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 411 artiklan 1 kohdan kumoamista sikäli kuin sillä kumotaan jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta 11.4.1967 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 67/227/ETY (2) 1 artiklan 1 ja 3 kohta, joissa säädetään kasautuvien monivaiheisten verojen poistamisesta ja kielletään niiden voimassa pitäminen tai käyttöön ottaminen.
   Kantajat väittävät, että kun neuvosto antoi tällaisen direktiivin, se loukkasi perustamissopimuksen tavoitteita, jotka vahvistetaan EY 3 ja EY 93 artiklassa ja joilla pyritään liikevaihtoverolainsäädäntöjen yhdenmukaistamiseen. Ne väittävät myös, että direktiivin 67/227/ETY kumoaminen direktiivillä 2006/112/EY merkitsee kasautuvien monivaiheisten verojen, joilla kantajien mukaan jo niiden luonteen vuoksi voidaan vääristää kilpailuolosuhteita ja rajoittaa kauppaa jäsenvaltioiden välillä, kiellon periaatteen kyseenalaistamista.

      (1)  EYVL L 347, s. 1.

      (2)  EYVL L 71, s. 1301.


title: Asia T-224/16: Kanne 10.5.2016 – Messe Friedrichshafen v. EUIPO – El Corte Inglés (Out Door)

text:
               27.6.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/34

         Kanne 10.5.2016 – Messe Friedrichshafen v. EUIPO – El Corte Inglés (Out Door)
   (Asia T-224/16)
   (2016/C 232/44)
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Messe Friedrichshafen GmbH (Friedrichshafen, Saksa) (edustaja: asianajaja W. Schulte Hemming)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: El Corte Inglés, SA (Madrid, Espanja)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-kuviomerkki, jonka värit ovat musta, keltainen ja oranssi ja joka sisältää sanaosan ”Out Door” – hakemus nro 6 938 864

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 8.2.2016 asiassa R 2302/2011-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin sillä evättiin merkin ”Out Door” (nro 006938864) rekisteröinti luokkiin 9, 16, 25, 28, 35, 37, 38, 41, 42, 43 ja 45 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten

               —

               toissijaisesti kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin sillä evättiin merkin ”Out Door” (nro 006938864) rekisteröinti seuraavia luokkaan 35 kuuluvia palveluja varten:

                  ”Kongressien, konferenssien, seminaarien ja työpajojen, messujen ja näyttelyjen organisointi ja järjestäminen kaupallisiin ja mainostarkoituksiin, myös Internetissä ja muissa elektronisissa tietovälineissä; messumatkojen järjestäminen; myynninedistäminen ja kauppaan, tarjouksiin ja talouteen liittyvien kontaktien sekä kauppojen välitys kulutustavara- ja investointihyödykkeiden alalla Internetissä ja muissa elektronisissa tietovälineissä, myös virtuaalisten messujen avulla; messutilojen ja -kojujen, mukaan lukien niihin kuuluvien varusteiden (tässä luokassa) tarjoaminen ja vuokraus; näytteillepanijoiden mainonta ja mainosten välitys; ilmoitusten välitys; messuosastojen ja lavojen koristaminen”, ja

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu;

               —

               asetuksen N:o 207/2009 76 artiklaa on rikottu.


title: Asia C-428/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 18.9.2014 – DHL Express (Italy) srl ja DHL Global Forwarding (Italy) SpA v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               22.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 462/12

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 18.9.2014 – DHL Express (Italy) srl ja DHL Global Forwarding (Italy) SpA v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
   (Asia C-428/14)
   (2014/C 462/21)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: DHL Express (Italy) srl ja DHL Global Forwarding (Italy) SpA

      Vastaaja: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Muut osapuolet

   Schenker Italiana SpA. ja Agility Logistics srl

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko SEUT 101 artiklaa, SEU 4 artiklan 3 kohtaa ja asetuksen N:o 1/2003 (1) 11 artiklaa tulkittava siten, että

               1)

               kansallinen kilpailuviranomainen ei voi poiketa omassa soveltamiskäytännössään Euroopan kilpailuviranomaisten verkostossa määritellyistä ja hyväksytyistä keinoista eikä erityisesti leniency-malliohjelmasta pääasian kohteena olevan kaltaisessa tapauksessa, ilman että tämä olisi ristiriidassa unionin tuomioistuimen asiassa C-360/09 14.6.2011 antaman tuomion 21 ja 22 kohdan kanssa;

               2)

               sakoista vapauttamista koskevan päävaatimuksen, jonka yritys on esittänyt tai aikoo esittää komissiolle, ja sen kansalliselle kilpailuviranomaiselle saman kartellin osalta esittämän sakoista vapauttamista koskevan yksinkertaistetun vaatimuksen välillä on sellainen oikeudellinen yhteys, että kansallinen kilpailuviranomainen – siitä riippumatta, mitä yhteistyöstä kilpailuviranomaisten verkostossa annetun komission tiedonannon 38 kohdassa määrätään – on vuoden 2006 verkoston malliohjelman 22 kohdan (josta on tullut vuoden 2012 verkoston malliohjelman numeroinnissa 24 kohta) ja siihen liittyvän 45 selittävän huomautuksen (josta on tullut 49 selittävä huomautus vuoden 2012 verkoston malliohjelman numeroinnissa) perusteella velvollinen a) arvioimaan sakoista vapauttamista koskevaa yksinkertaistettua vaatimusta päävaatimuksen valossa sillä edellytyksellä, että yksinkertaistettu vaatimus on tarkasti päävaatimuksen sisällön mukainen; b) toissijaisesti – jos se katsoo, että vastaanotetun yksinkertaistetun vaatimuksen aineellinen soveltamisala on suppeampi kuin saman yrityksen esittämän päävaatimuksen, jonka osalta komissio on tehnyt ehdollisen päätöksen yrityksen vapauttamisesta sakoista – ottamaan yhteyttä komissioon tai kyseiseen yritykseen selvittääkseen, onko tämä todennut yksinkertaistetun vaatimuksen esittämisen jälkeen sisäisiä tutkimuksiaan jatkettuaan konkreettisia ja erityisiä esimerkkejä menettelytavoista segmentissä, jonka sakoista vapauttamista koskevan päävaatimuksen väitetään kattavan mutta jota yksinkertaistettu vaatimus ei kata;

               3)

               kansallinen kilpailuviranomainen, joka pääasian oikeudenkäynnin tosiseikkojen tapahtuma-aikana sovelsi pääasian kohteena olevan kaltaista leniency-ohjelmaa, sai vuoden 2006 verkoston malliohjelman 3 ja 22–24 kohdan sekä niihin liittyvien 8, 41, 45 ja 46 selittävän huomautuksen nojalla sekä vuoden 2012 verkoston malliohjelman 24–26 kohdalla ja niihin liittyvillä 44 ja 49 selittävillä huomautuksilla tehtyjen muutosten perusteella hyväksyttävästi ottaa vastaan tietystä salaisesta kartellista, jonka osalta ensimmäinen yritys oli esittänyt tai aikoi esittää komissiolle sakoista vapauttamista koskevan päävaatimuksen, a) ainoastaan kyseisen yrityksen esittämän sakoista vapauttamista koskevan yksinkertaistetun vaatimuksen tai b) myös sellaisten eri yritysten esittämät sakoista vapauttamista koskevat yksinkertaistetut vaatimukset, jotka olivat esittäneet komissiolle sakoista vapauttamista koskevan päävaatimuksen, ”joka ei ollut hyväksyttävissä”, tai sakkojen lieventämistä koskevan vaatimuksen, erityisesti silloin, jos näiden viimeksi mainittujen yritysten päävaatimukset oli esitetty sen jälkeen, kun ensimmäinen yritys on ehdollisesti vapautettu sakoista.

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, .s. 1).


title: Asia C-276/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte d'appello di Firenze (Italia) on esittänyt 11.6.2007 — Nancy Delay v. Università degli studi di Firenze, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) ja Italian tasavalta

text:
               8.9.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte d'appello di Firenze (Italia) on esittänyt 11.6.2007 — Nancy Delay v. Università degli studi di Firenze, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) ja Italian tasavalta
   (Asia C-276/07)
   (2007/C 211/27)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Corte d'appello di Firenze
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Nancy Delay

      Vastaajat: Universita' degli studi di Firenze, Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) ja Italian tasavalta
   Ennakkoratkaisukysymykset
   Voidaanko EY 39 artiklaa ja siihen perustuvia toimenpiteitä (erityisesti asiassa C-212/99 ja asiassa C-119/04 21.6.2001 ja 18.7.2006 annetuilla tuomioilla esitettyjä tulkintoja) tulkita siten, että (lain N:o 62/1967 perusteella) määräaikaisen työsopimuksen tehneisiin vieraileviin lehtoreihin, joiden sopimus sittemmin korvataan toistaiseksi voimassaolevalla sopimuksella, sovellettavat säännökset, joilla ei taata sitä, että kaikki heille heidän ensimmäisestä työhönotostaan lähtien kertyneet oikeudet säilyisivät, paitsi palkankorotusten kannalta, myös virkaiän ja työnantajan suorittamien sosiaaliturvamaksujen kannalta, ovat perusteltuja?


title: Asia T-375/03: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 20.9.2007 — Fachvereinigung Mineralfaserindustrie v. komissio (Valtiontuet — Toimenpiteet uusiutuvista luonnonvaroista saatavien eristeiden käytön edistämiseksi — Päätös, jossa tuet todetaan yhteismarkkinoille soveltuviksi — Alustava tutkintamenettely — Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottaminen — EY 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu käsite se, jota asia koskee — Komission velvollisuus aloittaa kontradiktorinen menettely)

text:
               10.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/44

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 20.9.2007 — Fachvereinigung Mineralfaserindustrie v. komissio
   (Asia T-375/03) (1)

   (Valtiontuet - Toimenpiteet uusiutuvista luonnonvaroista saatavien eristeiden käytön edistämiseksi - Päätös, jossa tuet todetaan yhteismarkkinoille soveltuviksi - Alustava tutkintamenettely - Kumoamiskanne - Tutkittavaksi ottaminen - EY 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu käsite se, jota asia koskee - Komission velvollisuus aloittaa kontradiktorinen menettely)
   (2007/C 269/78)
   Oikeudenkäyntikieli: Saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Fachvereinigung Mineralfaserindustrie eV Deutsche Gruppe der Eurima — European Insulation Manufacturers Association (Frankfurt am Main, Saksa) (edustajat: asianajajat T. Schmidt-Kötters, D. Uwer ja K. Najork)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: V. Kreuschitz ja M. Niejahr)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: aluksi W.-D. Plessing, M. Lumma ja C. Schulze-Bahr, sittemmin W.-D. Plessing ja C. Schulze-Bahr)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Sen 9.7.2003 tehdyn komission päätöksen K(2003)1473 lopullinen, jossa todetaan yhteismarkkinoille soveltuviksi Saksan viranomaisten aikomat toimenpiteet uusiutuvista luonnonvaroista saatavien eristeiden käytön edistämiseksi (tuki N 694/2002), kumoamista koskeva vaatimus
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Fachvereinigung Mineralfaserindustrie eV Deutsche Gruppe der Eurima — European Insulation Manufacturers Association vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Saksan liittotasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 35, 7.2.2004.


title: Asia T-81/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.7.2017 – Pirelli Tyre v. EUIPO (Kahden kaarevan juovan sijainti renkaan sivupinnalla) (EU-tavaramerkki — Kahta kaarevaa, kehänsuuntaista juovaa, jotka sijaitsevat renkaan sivupinnalla, esittävän EU-tavaramerkin rekisteröintihakemus — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta — Käytössä hankitun erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta — Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla — Asetuksen N:o 207/2009 76 artikla)

text:
               21.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 277/39

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.7.2017 – Pirelli Tyre v. EUIPO (Kahden kaarevan juovan sijainti renkaan sivupinnalla)
   (Asia T-81/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Kahta kaarevaa, kehänsuuntaista juovaa, jotka sijaitsevat renkaan sivupinnalla, esittävän EU-tavaramerkin rekisteröintihakemus - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta - Käytössä hankitun erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta - Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla - Asetuksen N:o 207/2009 76 artikla))
   (2017/C 277/57)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Pirelli Tyre SpA (Milano, Italia) (edustajat: asianajajat T.M. Müller ja F. Togo)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: L. Rampini)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 9.12.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 1019/2015-1), joka koskee kahdesta kaarevasta, kehänsuuntaisesta renkaan sivupinnalle asetetusta juovasta koostuvan sijaintimerkin rekisteröintihakemusta.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Pirelli Tyre SpA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 156, 2.5.2016.


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS, 8 päivänä kesäkuuta 1998, asiassa T-148/97, David T. Keeling vastaan Sisämarkkinoilla toimiva yhdenmukaistamisvirasto (tavaramerkit ja mallit) (Sisämarkkinoilla toimiva yhdenmukaistamisvirasto (tavaramerkit ja mallit) - Valituslautakuntien organisaatiosta tehty viraston pääjohtajan päätös - Kumuoamiskanne - EY:n perustamissopimuksen 173 artikla - Tutkimatta jättäminen)

text:
C 258/34              FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     15.8.98
de veaux du Bocage (CEVB), kotipaikka Champagne                    Moura Ramos, J. Pirrung ja P. Mengozzi, kirjaaja: H.
(Ranska), edustajanaan asianajaja FrancËois Sarda, Pariisi,        Jung, on antanut 30.6.1998 määräyksen, jonka määräys-
prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Bonn &               osa on seuraava:
Schmitt, 7 Val Sainte-Croix, vastaan Euroopan unionin
neuvosto (asiamiehenään John Carbery), jota tukee Euroo-           1) Lausunnon antaminen nyt esillä olevasta kanteesta
pan yhteisöjen komissio (asiamiehenään GeÂrard Ber-                     raukeaa.
scheid), jossa kantajat vaativat yhteisöjen ensimmäisen            2) Lausunnon antaminen sekä Foreign Trade Associatio-
oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan naudanliha-alan                   nin ja ConfeÂdeÂration EuropeÂenne de l'Industrie de la
yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY)                Chaussuren väliintulohakemuksista että luottamuksel-
N:o 805/68 muuttamisesta 18 päivänä marraskuuta 1996                    lista käsittelyä koskevasta kantajien hakemuksesta rau-
annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2222/96 (EYVL                      keaa.
L 296, 21.11.1996, s. 50) 1 artiklan 4 kohdan, yhteisöjen
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (viides jaosto), toi-        3) Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja
mien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Azizi sekä                 se velvoitetaan korvaamaan puolet kantajien oikeuden-
tuomarit R. García-Valdecasas ja M. Jaeger, kirjaaja:                   käyntikuluista, ja kantajat vastaavat omista oikeuden-
H. Jung, on 25.6.1998 antanut määräyksen, jonka mää-                    käyntikuluistaan muilta osin.
räysosa on seuraava:
                                                                   4) Väliintulohakemuksen esittäneet         vastaavat  omista
1) Kanne jätetään tutkimatta.                                           oikeudenkäyntikuluistaan.
2) Kantajat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan,             (1) EYVL C 166, 31.5.1997.
     ja ne velvoitetaan yhteisvastuullisesti korvaamaan neu-
     voston oikeudenkäyntikulut. Komission on vastattava
     omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                                                                        YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
(1) EYVL C 94, 22.3.1997 ja EYVL C 166, 31.5.1997.                               TUOMIOISTUIMEN M¾¾R¾YS,
                                                                                8 päivänä kesäkuuta 1998,
                                                                   asiassa T-148/97, David T. Keeling vastaan Sisämarkki-
                                                                   noilla toimiva yhdenmukaistamisvirasto (tavaramerkit ja
     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN                                                      mallit) (1)
             TUOMIOISTUIMEN M¾¾R¾YS,
                                                                   (Sisämarkkinoilla toimiva yhdenmukaistamisvirasto (tava-
                 30 päivänä kesäkuuta 1998,
                                                                   ramerkit ja mallit) Ð Valituslautakuntien organisaatiosta
asiassa T-73/97, British Shoe Corporation Footwear                 tehty viraston pääjohtajan päätös Ð Kumuoamiskanne Ð
Supplies Ltd ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)          EY:n perustamissopimuksen 173 artikla Ð Tutkimatta
                                                                                jättäminen)
(Polkumyynti Ð Kiinan kansantasavallasta ja Indonesiasta
peräisin olevat kangasjalkineet Ð Komission asetus väliai-                                  (98/C 258/60)
kaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Ð Kumoamis-
kanne Ð Myöhemmin annettu asetus lopullisen polku-                                  (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
myyntitullin käyttöönotosta Ð Lausunnon antamisen                  Asiassa T-148/97, David T. Keeling, sisämarkkinoilla toi-
                        raukeaminen)                               mivan yhdenmukaistamisviraston (tavaramerkit ja mallit)
                        (98/C 258/59)                              valituslautakunnan jäsen, kotipaikka Alicante (Espanja),
                                                                   edustajinaan barrister Arthur Alan Dashwood, Englanti ja
               (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                     Wales, ja solicitor Edward Lewis, prosessiosoite Luxem-
                                                                   burgissa asianajotoimisto ArseÁne Kronshagen, 22 rue
Asiassa T-73/97, British Shoe Corporation Footwear                 Marie-AdeÂlaïde, vastaan Sisämarkkinoilla toimiva yhden-
Supplies Ltd, kotipaikka Leicester (Yhdistynyt kuningas-           mukaistamisvirasto (tavaramerkit ja mallit) (edustajinaan
kunta), Clarks International Ltd, kotipaikka Somerset              Oreste Montalto ja JoaÄo Paulo Miranda de Sousa), jossa
(Yhdistynyt kuningaskunta), Deichmann-Schuhe GmbH &                kantaja vaatii valituslautakuntien organisaatiosta 21 päi-
Co Vertrieb KG, kotipaikka Essen (Saksa), Groupe AndreÂ            vänä helmikuuta 1997 tehdyn sisämarkkinoilla toimivan
SA, kotipaikka Pariisi, Reno Versandhandel GmbH, koti-             yhdenmukaistamisviraston (tavaramerkit ja mallit) pääjoh-
paikka Thaleischweiler-Froschen (Saksa), Leder & Schuh             tajan päätöksen N:o ADM-97-3 kumoamista, Euroopan
AG, kotipaikka Graz (Itävalta), edustajinaan solicitor             yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (kolmas
Alasdair Bell ja solicitor Mark Powell, prosessiosoite             jaosto), toimien kokoonpanossa: puheenjohtaja V. Tiili
Luxemburgissa asianajotoimisto Marc Loesch, 11 rue                 sekä tuomarit C. P. BrieÈt ja A. Potocki, kirjaaja: H. Jung,
Goethe, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-           on antanut 8.6.1998 määräyksen, jonka määräysosa on
nään Nicholas Khan), jossa kantajat vaativat väliaikaisen          seuraava:
polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Kiinan kansan-
tasavallasta ja Indonesiasta peräisin olevien jalkineiden,         1) Kanne jätetään tutkimatta.
joiden päälliset ovat tekstiiliainetta, tuonnissa 28 päivänä       2) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku-
tammikuuta 1997 annetun komission asetuksen (EY)                        lut.
N:o 165/97 (EYVL L 29, 31.1.1997, s. 3) kumoamista,
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajen-          (1) EYVL C 199, 28.6.1997.
nettu ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: presi-
dentti B. Vesterdorf sekä tuomarit C. W. Bellamy ja R. M.