title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 22 päivänä tammikuuta 2001 asiassa C-31/00 (Cour de cassationin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Conseil national de l'ordre des architectes vastaan Nicolas Dreessen (Ennakkoratkaisupyyntö – EY 10 ja EY 43 artikla – Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan arkkitehdin ammatin harjoittamisen aloittaminen edellyttää tiettyä tutkintotodistusta tai ammatillista pätevyyttä – Yhteisön jäsenvaltion kansalainen, jolla on tutkintotodistus, jota ei mainita direktiivissä 85/384/ETY – Vastaanottavan jäsenvaltion, jolta on pyydetty lupaa saada harjoittaa arkkitehdin ammattia sen alueella, velvollisuus verrata tutkintotodistuksen osoittamaa kelpoisuutta ja hankittua kokemusta kansallisessa lainsäädännössä edellytettyihin pätevyysvaatimuksiin)

text:
6.4.2002                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 84/19
vireillä olevassa asiassa Liselotte Kauer vastaan Pensionsversi-                    YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
cherungsanstalt der Angestellten ennakkoratkaisun sosiaalitur-
vajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin pal-
kattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja                                          (viides jaosto)
heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun
neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 94 artiklan
1–3 kohdan tulkinnasta, sellaisena kuin kyseinen asetus on
muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla                                   22 päivänä tammikuuta 2001
neuvoston asetuksella N:o 118/97 (EYVL 1997, L 28, s. 1),
yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpa-
nossa: D. A. O. Edward, joka hoitaa jaoston puheenjohtajan                 asiassa C-31/00 (Cour de cassationin esittämä ennakkorat-
tehtäviä, sekä tuomarit A. La Pergola ja M. Wathelet (esittelevä           kaisupyyntö), Conseil national de l’ordre des architectes
tuomari), julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: johtava hallinto-                           vastaan Nicolas Dreessen (1)
virkamies H. A. Rühl, on antanut 7.2.2002 tuomion, jonka
tuomiolauselma on seuraava:
                                                                           (Ennakkoratkaisupyyntö – EY 10 ja EY 43 artikla – Kansalli-
                                                                           nen lainsäädäntö, jonka mukaan arkkitehdin ammatin har-
                                                                           joittamisen aloittaminen edellyttää tiettyä tutkintotodistusta
                                                                           tai ammatillista pätevyyttä – Yhteisön jäsenvaltion kansalai-
Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin
                                                                           nen, jolla on tutkintotodistus, jota ei mainita direktiivissä
palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja hei-      85/384/ETY – Vastaanottavan jäsenvaltion, jolta on pyydet-
dän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvos-
                                                                           ty lupaa saada harjoittaa arkkitehdin ammattia sen alueella,
ton asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin kyseinen asetus           velvollisuus verrata tutkintotodistuksen osoittamaa kelpoi-
on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla               suutta ja hankittua kokemusta kansallisessa lainsäädän-
neuvoston asetuksella N:o 118/97, 94 artiklan 2 kohtaa ja tähän
                                                                                nössä edellytettyihin pätevyysvaatimuksiin)
liittyen tapauskohtaisesti EY:n perustamissopimuksen 8 a, 48 ja
52 artiklaa (joista on muutettuina tullut EY 18, EY 39 ja EY 43
artikla) on tulkittava siten, että niiden vastainen on sellainen
jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka mukaan lasten hoitamiseen käytetyt                                   (2002/C 84/30)
ajanjaksot, jotka ovat täyttyneet jossakin toisessa Euroopan talous-
alueesta 2 päivänä toukokuuta 1992 tehdyn sopimuksen sopimusval-
tiossa tai jossakin toisessa Euroopan unionin jäsenvaltiossa, katso-                           (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
taan vanhuuseläkkeen osalta vakuutuskausiin rinnastettaviksi kausik-
si ainoastaan, jos
                                                                           (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
–      nämä kaudet ovat täyttyneet sen jälkeen kun tämä asetus on
       tullut voimaan ensin mainitussa jäsenvaltiossa ja
                                                                           Asiassa C-31/00, jonka Cour de cassation (Belgia) on saattanut
–      vaatimuksen esittäjälle suoritetaan tai on suoritettu kyseessä      EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltä-
       olevien lasten osalta rahamääräistä äitiysavustusta tai vastaa-     väksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
       vaa avustusta tämän saman jäsenvaltion lainsäädännön nojalla        olevassa asiassa Conseil national de l’ordre des architectes
                                                                           vastaan Nicolas Dreessen ennakkoratkaisun EY 10 ja EY 43 ar-
                                                                           tiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto),
                                                                           toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä
kun taas jäsenvaltiossa täyttyneet hoitokaudet katsotaan vanhuus-          tuomarit S. von Bahr, D. A. O. Edward (esittelevä tuomari),
eläkkeen osalta vakuutuskausiin rinnastettaviksi kausiksi ilman            A. La Pergola ja C. W. A. Timmermans, julkisasiamies: P. Léger,
ajallisia tai muita rajoituksia.                                           kirjaaja: johtava hallintovirkamies H. A. Rühl, on antanut
                                                                           22.1.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                           EY 43 artiklaa on tulkittava siten, että silloin kun jäsenvaltion
(1) EYVL C 102, 8.4.2000.                                                  kansalainen on tehnyt jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille
                                                                           sellaisen ammatin harjoittamista koskevan lupahakemuksen, jonka
                                                                           harjoittamisen aloittamisen edellytyksenä on kansallisen lainsäädän-
                                                                           nön mukaan tutkintotodistus tai tietty ammatillinen pätevyys tai
                                                                           tietynpituinen käytännön kokemus, näiden viranomaisten on otettava
                                                                           huomioon kaikki tutkintotodistukset, todistukset ja muut muodollista
                                                                           kelpoisuutta osoittavat asiakirjat samoin kuin asianomaisen henkilön
                                                                           asian kannalta merkityksellinen kokemus, siten, että viranomaiset
 ---pagebreak--- C 84/20                  FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          6.4.2002
vertaavat näistä todistuksista ilmenevää kelpoisuutta ja tätä kokemus-      1)    Yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut jätteistä 15 päi-
ta kansallisessa lainsäädännössä edellytettyihin tietoihin ja pätevyy-            vänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin
teen, silloinkin kun kyseessä olevan ammatin tutkintotodistusten                  75/442/ETY 7 artiklan mukaisia velvoitteitaan, sellaisena
vastavuoroisesta tunnustamisesta on säädetty direktiivillä, mutta                 kuin tämä direktiivi on muutettuna 18.3.1991 annetulla
tämän direktiivin soveltaminen ei johda hakijan muodollista kelpoi-               neuvoston direktiivillä 91/156/ETY, vaarallisista jätteistä
suutta osoittavan asiakirjan tai asiakirjojen automaattiseen tunnusta-            12 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin
miseen.                                                                           91/689/ETY 6 artiklan mukaisia velvoitteitaan ja pakkauksis-
                                                                                ta ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun
                                                                                Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY
(1) EYVL C 102, 8.4.2000.                                                         14 artiklan mukaisia velvoitteitaan, kun ei oteta kantaa
                                                                                Gibraltarin asemaan, koska se ei ole laatinut koko alueensa
                                                                                kattavia ja kaikkia muutetun direktiivin 75/442/ETY ja
                                                                                direktiivien 91/689/ETY ja 94/62/EY säännösten mukaisia
                                                                                jätehuoltosuunnitelmia ja/tai ilmoittanut niistä komissiolle.
                                                                            2)    Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                            (toinen jaosto)
                                                                            (1) EYVL C 102, 8.4.2000.
                  24 päivänä tammikuuta 2002
asiassa C-35/00, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningas-
                                kunta (1)
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Ympäris-                          YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
tö – Jätteet – Direktiivit 75/442/ETY, 91/689/ETY ja
               94/62/EY – Jätehuoltosuunnitelmat)
                                                                                (viides jaosto)
                           (2002/C 84/31)
                                                                                15 päivänä tammikuuta 2002
                     (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                            asiassa C-43/00 (Vestre Landsretin esittämä ennakkorat-
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan              kaisupyyntö), Andersen og Jensen ApS vastaan Skattemi-
         yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                                              nisteriet (1)
                                                                            (Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Direktiivi
Asiassa C-35/00, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-                   90/434/ETY – Sulautumisiin, diffuusioihin, varojen siirtoi-
nään R. B. Wainwright ja L. Ström) vastaan Ison-Britannian                  hin ja osakkeiden vaihtoihin sovellettava yhteinen verojärjes-
ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehenään                      telmä – Varojensiirron ja toimialan siirron käsitteet)
R. Magrill, avustajanaan D. Wyatt, QC), jossa kantaja vaatii
yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Ison-Britannian ja
Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut                                          (2002/C 84/32)
jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston
direktiivin 75/442/ETY (EYVL L 194, s. 39) 7 artiklan mukaisia                                  (Oikeudenkäyntikieli: tanska)
velvoitteitaan, sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettuna
18.3.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY
(EYVL L 78, s. 32), vaarallisista jätteistä 12 päivänä joulukuuta           (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
1991 annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY (EYVL L 377,                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
s. 20) 6 artiklan mukaisia velvoitteitaan ja pakkauksista
ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY
(EYVL L 365, s. 10) 14 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska              Asiassa C-43/00, jonka Vestre Landsret (Tanska) on saattanut
se ei ole laatinut jätehuoltosuunnitelmia kaikkien näiden                   EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltä-
direktiivien jätteitä koskevien säännösten mukaisesti ja/tai                väksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle,              olevassa asiassa Andersen og Jensen ApS vastaan Skatteminis-
yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpa-                  teriet ennakkoratkaisun eri jäsenvaltioissa olevia yhtiöitä kos-
nossa: jaoston puheenjohtaja N. Colneric sekä tuomarit                      keviin sulautumisiin, diffuusioihin, varojensiirtoihin ja osakkei-
R. Schintgen ja V. Skouris (esittelevä tuomari), julkisasiamies:            denvaihtoihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä
A. Tizzano, kirjaaja: R. Grass, on antanut 24.1.2002 tuomion,               23 päivänä heinäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin
jonka tuomiolauselma on seuraava:                                           90/434/ETY (EYVL L 225, s. 1) 2 artiklan c ja i alakohdan


title: Asia T-30/03 RENV: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.9.2011 — 3F v. komissio (Valtiontuet — Tanskan viranomaisten myöntämät verotuet — Merimiehet, jotka työskentelevät Tanskan kansainväliseen alusrekisteriin merkityissä aluksissa — Vastustamatta jättämistä koskeva komission päätös — Kumoamiskanne — Vakavat vaikeudet)

text:
               12.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/15

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.9.2011 — 3F v. komissio
   (Asia T-30/03 RENV) (1)

   (Valtiontuet - Tanskan viranomaisten myöntämät verotuet - Merimiehet, jotka työskentelevät Tanskan kansainväliseen alusrekisteriin merkityissä aluksissa - Vastustamatta jättämistä koskeva komission päätös - Kumoamiskanne - Vakavat vaikeudet)
   2011/C 331/25
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: 3F, aiemmin Specialarbejderforbundet i Danmark (SID) (Kööpenhamina, Tanska) (edustajat: aluksi P. Bentley, QC ja asianajaja A. Worsøe, sitten P. Bentley ja asianajaja P. Torbøl)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: H. van Vliet ja N. Khan)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Tanskan kuningaskunta (asiamiehet: V. Pasternak Jørgensen ja C. Vang)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse vaatimuksesta kumota 13.11.2002 tehty komission päätös K(2002) 4370 lopullinen olla vastustamatta Tanskan toteuttamia verotuksellisia toimenpiteitä, joita sovelletaan merimiehiin, jotka työskentelevät Tanskan kansainväliseen alusrekisteriin merkityissä aluksissa.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               3F, aikaisemmin Specialarbejderforbundet i Danmark (SID), vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut unionin tuomioistuimessa ja unionin yleisessä tuomioistuimessa.

               3)

               Tanskan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan unionin tuomioistuimessa ja unionin yleisessä tuomioistuimessa.

      (1)  EUVL C 70, 22.3.2003.


title: Asia C-410/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Najwyższy (Puolan tasavalta) on esittänyt 28.10.2009 — Polska Telefonia Cyfrowa Sp. z o.o. v. Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

text:
               30.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Najwyższy (Puolan tasavalta) on esittänyt 28.10.2009 — Polska Telefonia Cyfrowa Sp. z o.o. v. Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
   (Asia C-410/09)
   2010/C 24/33
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sąd Najwyższy

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Polska Telefonia Cyfrowa Sp. z o.o.

      Vastapuoli: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko liittymisasiakirjan (EUVL 2003, L 236, s. 33) 58 artiklan mukaan mahdollista vedota tiettyyn jäsenvaltioon sijoittautuneita yksityisiä oikeussubjekteja vastaan Euroopan komission suuntaviivoihin tai ohjeisiin (EYVL 2002, C 165, s. 6), jotka sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivin) (EYVL L 108, s. 33) 16 artiklan 1 kohdan mukaan kansallisen sääntelyviranomaisen on otettava huomioon mahdollisimman tarkasti analysoidessaan merkityksellisiä markkinoita, jos näitä suuntaviivoja tai ohjeita ei ole julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä kyseisen valtion kielellä ja kyseinen kieli on yksi Euroopan unionin virallisista kielistä?


title: Asia C-254/01: Euroopan yhteisöjen komission 3.7.2001 Suomen tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
1.9.2001                FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 245/11
86753 (”maanpinnan valvontaan liittyvät palvelut”) ja viit-               Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
teessä 86754 (”maantieteellisten karttojen laatimista koskevat
palvelut”) ja siten direktiivin liitteessä I A olevassa pääluo-
kassa 12: ”Arkkitehtipalvelut: insinööripalvelut ja rakennus-
hankkeiden suunnittelupalvelut; yhdyskuntasuunnittelu- ja                 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 249 artiklan kol-
maisemasuunnittelupalvelut; edellisiin liittyvät tieteelliset ja tek-     mannessa kohdassa määrätään, että direktiivi velvoittaa saavu-
niset konsultointipalvelut” tarkoitettuihin palveluihin. Direktiivin      tettavaan tulokseen nähden jokaista jäsenvaltiota, jolle se on
8 artiklan mukaan liitteessä I A lueteltuja palveluja koskevat            osoitettu.
sopimukset on tehtävä III – VI osaston säännösten mukaisesti
(joihin kuuluvat ennakkoilmoituksen ja ilmoituksen julkaise-
minen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä sekä avoimen              Perustamissopimuksen 10 artiklan ensimmäisessä kohdassa
tai rajoitetun menettelyn noudattaminen).                                 määrätään, että jäsenvaltiot toteuttavat kaikki yleis- ja erityis-
                                                                          toimenpiteet, jotka ovat aiheellisia perustamissopimuksesta
                                                                          tai yhteisön toimielinten säädöksistä johtuvien velvoitteiden
Komissio ei voi lopuksi hyväksyä sitä, että asiassa on vedottu            täyttämisen varmistamiseksi.
direktiivin 11 artiklan 3 kohdan b alakohtaan ja erityisesti
kyseisessä alakohdassa oleviin teknisiin syihin. On hyvin
epätodennäköistä, että muissa jäsenvaltioissa, joihin kuuluu              Tämä perustamissopimuksesta suoraan johtuva velvollisuus
merenrannikkoa, ei olisi yhtään sellaista yritystä, joka pystyy           on nimenomaan toistettu direktiivin 96/48/EY 23 artiklassa,
teknisesti ja taloudellisesti suorittamaan palvelun.                      jonka mukaan jäsenvaltioiden on muutettava ja säädettävä
                                                                          lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä siten, että ne
                                                                          sallivat Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjes-
                                                                          telmän yhteentoimivuuden osatekijöiden käytön ja tämän
(1) EYVL 1992, L 209, s. 1.                                               direktiivin mukaisten osajärjestelmien käyttöönoton ja käytön
                                                                          viimeistään 30 kuukauden kuluttua diretiivin voimaantulosta.
                                                                          Jäsenvaltioiden on välittömästi ilmoitettava näistä muutoksista
                                                                          komissiolle. Tässä yhteydessä on syytä painottaa, että direktii-
                                                                          vin II luvun mukaisten yhteentoimivuuden teknisten määritel-
                                                                          mien puuttuessakin direktiivin III ja IV luku ovat täysimääräi-
                                                                          sesti voimassa ja sovellettavissa.
                                                                          Suomi on viitannut liikenneministeriön päätökseen 3.3.1999,
Euroopan yhteisöjen komission 3.7.2001 Suomen tasaval-                    jossa liikenneministeriö on päättänyt määrätä Ratahallintokes-
                   taa vastaan nostama kanne                              kuksen toimimaan Euroopan laajuisen suurten nopeuksien
                                                                          rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta annetun direktiivin
                                                                          (96/48/EY) 20 artiklan tarkoittamana tarkastuselimenä. Samal-
                          (Asia C-254/01)
                                                                          la liikenneministeriö on kehottanut Ratahallintokeskusta otta-
                                                                          maan huomioon teknisissä määräyksissään mainitun direktii-
                          (2001/C 245/20)                                 vin nojalla annettavat yhteentoimivuuden tekniset eritelmät.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 3.7.2001 Euroo-                  Tämän päätöksen lisäksi Suomi ei ole ilmoittanut muista
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Suomen tasavaltaa                 lainsäädännöllisistä tai hallinnollisista toimenpiteistä, joiden
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat M. Huttunen ja M. Wolfca-              perusteella komissio voisi todeta, että Suomen lainsäädäntö
rius, prosessiosoite Luxemburgissa.                                       sekä voimassa olevat hallinnolliset toimenpiteet sallivat Euroo-
                                                                          pan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteen-
                                                                          toimivuuden osatekijöiden käytön ja direktiivin mukaisten
                                                                          osajärjestelmien käyttöönoton ja käytön. Suomi on ainoastaan
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-            ilmoittanut, että se valmistelee rautatielainsäädännön kokonai-
tuin                                                                      suudistusta ja että tarkoituksena on sisällyttää uudistukseen
                                                                          myös riittävät säännökset suurten nopeuksien rautatiejärjestel-
                                                                          mästä annetun direktiivin täytänöön panemiseksi.
1)    toteaa, että Suomen tasavalta ei ole antanut direktiivin
      96/48/EY (1) noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia
      tai hallinnollisia määräyksiä ja näin ollen jättänyt täyttä-
      mättä direktiivin mukaiset velvollisuudet lukuun ottamat-           (1) neuvoston direktiivi, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1996, Euroo-
      ta 20 artiklan 1 kohdan mukaisen elimen ilmoittamisvel-                 pan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoi-
      vollisuutta.                                                            mivuudesta (EYVL L 235, s. 6).
2)    velvoittaa Suomen tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-
      tikulut.


title: Asia T-251/00: Lagardère SCA:n, Canal + S.A:n ja Liberty Media Corporationin 15.9.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 335/46                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        25.11.2000
Società Cooperativa Veneziana Motoscafi a r.l:n ym.                       mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yh-
15.9.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nosta-                   teisöjen komissiota vastaan. Kantajien edustajat ovat asianajajat
                               ma kanne                                   Antoine Winckler ja Jean-Patrice de La Laurencie, Pariisi,
                                                                          asianajaja Pierre-Manuel Louis, Bryssel ja asianajajat Suyong
             (Yhdistetyt asiat T-247/00 ja T-250/00)                      Kim ja Samuel Szlezinger, Lontoo.
                           (2000/C 335/87)                                Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                       (Oikeudenkäyntikieli: italia)                      –      kumoaa EY:n perustamissopimuksen 230 artiklan nojalla
                                                                                komission 10.7.2000 tekemän päätöksen
Società Cooperativa Veneziana Motoscafi a r.l:n ym. ovat
nostaneet 15.9.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oi-                   –      velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
keusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
komissiota vastaan. Kantajien edustajina ovat asianajajat Gior-
gio Orsoni ja Andrea Pavanini, Venezia, ja Alex Schmitt,
Luxemburg.                                                                Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                          Kantajat riitauttavat neuvoston asetukseen (ETY) N:o 4064/89
                                                                          perustuvan komission päätöksen, joka on tehty 10.7.2000
–     kumoaa komission päätöksen 2000/394/EY
                                                                          (Asia N:o COMP/JV 40 Canal +/Lagardère ja N:o COMP/JV 47
                                                                          Canal +/Lagardère/Liberty Media) ja jolla muutettiin komission
–     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                          22.6.2000 tekemää päätöstä, jossa julistettiin yhteismarkki-
                                                                          noille soveltuvaksi ja ETA-sopimuksen mukaiseksi keskittymä,
                                                                          jolla perustetaan Lagardère-konsernin, Canal + -konsernin ja
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                       Libertyn yhteinen yritysketju temaattisten kanavien toimitta-
                                                                          misen ja interaktiivisten televisiopalvelujen ja monikanavaisten
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat            kanavaryppäiden levityksen alalla, siltä osin kuin tämä muutta-
kuin asiassa T-234/00, Fondazione Opera S. Maria della Carità             minen merkitsi sitä, että eräät rajoituslausekkeet, jotka oli
vastaan vastaan komissio ja asiassa T-235/00, Codess Sociale              ensimmäisessä päätöksessä julistettu liitännäisiksi, luokiteltiin
ym. (1)                                                                   ei-liitännäisiksi.
Kantajat vetoavat erityisesti siihen, että tosiseikkoja on arvioitu
ilmeisen virheellisesti ja että asian tutkinta on ollut puutteelli-       Kantajat katsovat, että riidanalaista päätöstä tehtäessä on
nen, koska kyseiset verohelpotukset on katsottu valtiontueksi.            tehty vakavia menettelyvirheitä, joiden tulisi johtaa päätöksen
Ne vetoavat myös perustamissopimuksen 87 artiklan 3 koh-                  kumoamiseen, muun muassa seuraavasti:
dan a ja c alakohdan rikkomiseen.
                                                                          –      kantajat katsovat ensisijaisesti, että komissiolla ei selvästi
                                                                                ollut ajallista toimivaltaa päätöksen tekemiseen
(1) Ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.
                                                                                10.7.2000, koska päätös tehtiin yli kaksi viikkoa asetuk-
                                                                                sen N:o 4064/89 10 artiklan 1 kohdassa säädetyn kuu-
                                                                                kauden pituisen määräajan päätyttyä, ja vaikka 22.6.2000
                                                                                annettu päätös, joka oli annettu säädetyssä määräajassa,
                                                                                päätti menettelyn,
                                                                          –      kantajat katsovat toissijaisesti, että tehdessään päätöksen
Lagardère SCA:n, Canal + S.A:n ja Liberty Media Corpora-                         10.7. komissio loukkasi vakavasti ja selvästi oikeusvar-
tionin 15.9.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan                          muuden periaatetta, luottamuksensuojan periaatetta ja
                            nostama kanne                                        saavutettujen oikeuksien kunnioittamisen periaatetta,
                           (Asia T-251/00)                                –      kantajat katsovat toissijaisesti, että 10.7. tehtyä päätöstä
                                                                                ei ole perusteltu,
                           (2000/C 335/88)
                                                                          –      kantajat katsovat toissijaisesti, että 10.7. tehty komission
                                                                                päätös on annettu kantajien puolustautumisoikeuksia
                      (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                              loukaten.
Lagardère SCA, Canal + S.A., kotipaikka Pariisi, ja Liberty
Media Corporation, kotipaikka Englewood, Colorado (Yhdys-
vallat) ovat nostaneet 15.9.2000 Euroopan yhteisöjen ensim-


title: Asia T-37/02: Banca Sanpaolo IMI S.p.a:n 21.2.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 109/58                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         4.5.2002
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:               Ruffia, Giuseppe Pizzonia ja Marcello Valenti.
–     velvoittaa komission korvaamaan vahingon, joka Alita-
      lialle on aiheutunut jäljempänä mainittavasta ensimmäi-             Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
      sestä päätöksestä ja siinä asetetuista edellytyksistä sekä
      kyseisen toimen uudistamisesta jäljempänä mainittavalla
                                                                          –     kumoaa 11.12.2001 tehdyn komission päätöksen, koska
      toisella päätöksellä, sen suuruisena kuin vahinko on
                                                                                se on tehty olennaisia muotomääräyksiä rikkoen, koska
      määritelty tai ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                                se on perusteeton ja/tai koska sen perustelut ovat puut-
      katsoo aiheelliseksi
                                                                                teelliset ja/tai ristiriitaiset EY 253 artiklan ja EY 87 ja
                                                                                77 artiklan sekä neuvoston asetuksen N:o 659/1999
–     velvoittaa komission maksamaan edellä mainitulle mää-                     vastaisesti, kuten kanteen perusteluosassa todetaan
      rälle korkoa kyseisen määrän maksamiseen saakka
                                                                          –     toissijaisesti kumoaa kokonaisuudessaan tai osittain ky-
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                      seisen päätöksen EY 230 artiklan toisen kohdan nojalla
                                                                                EY 87 artiklan 1 kohdan tai vaihtoehtoisesti EY 87 artik-
                                                                                lan 3 kohdan b tai c alakohdan rikkomisen tai virheellisen
                                                                                soveltamisen vuoksi
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                          –     lisäksi toissijaisesti siinä tapauksessa, että ensimmäisen
                                                                                oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että 23.12.1998 anne-
Käsiteltävänä olevassa asiassa sama kantaja kuin asioissa                       tun lain nro 461 ja 17.5.1999 annetun asetuksen
T-296/97 (1) ja T-301/01 (2) vaatii vastaajaa korvaamaan sellai-                nro 153, jota nyt riitautettu päätös koskee, säännöksillä
set vahingot, joita se väittää aiheutuneen Alitalian pääomapoh-                 on perustettu yhteismarkkinoille soveltumaton valtiontu-
jan vahvistamisesta 5 päivänä heinäkuuta 1997 tehdystä                          kijärjestelmä, estää sen, että komission päätöksellä olisi
komission päätöksestä 97/789/EY ja siinä asetetuista edellytyk-                 taannehtivia vaikutuksia.
sistä, jotka on uudistettu 18.7.2001 annetussa päätöksessä sen
jälkeen, kun ensimmäinen päätös kumottiin ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimen edellä mainitussa asiassa                     –     päättää oikeudenkäyntikuluista myöhemmin.
T-267/97 12.12.2000 antamalla tuomiolla.
Lainvastaisuuteen liittyvät perusteet ovat samat kuin edellä              Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
mainituissa asioissa.
                                                                          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
(1) Asia T-296/97, Alitalia v. komissio, tuomio 12.12.2000, Kok.          kuin asiassa T-36/02, ABI vastaan komissio.
    2000, s. II-3871.
(2) Asia T-301/01, Alitalia v. komissio, EYVL C 44, 16.2.2002, s. 24.
                                                                          Banca Intesabci Spa:n 21.2.2002 Euroopan yhteisöjen
Banca Sanpaolo IMI S.p.a:n 21.2.2002 Euroopan yhteisö-                                   komissiota vastaan nostama kanne
             jen komissiota vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-39/02)
                            (Asia T-37/02)
                                                                                (2002/C 109/112)
                         (2002/C 109/111)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                     (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                          Banca Intesabci Spa on nostanut 21.2.2002 Euroopan yhteisö-
Banca Sanpaolo IMI S.p.a. on nostanut 21.2.2002 Euroopan                  jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Eu-
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kan-                 roopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina
teen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edusta-             ovat asianajajat Alberto Santa Maria, Claudio Biscaretti di
jina ovat asianajajat Alberto Santa Maria, Claudio Biscaretti di          Ruffia, Giuseppe Pizzonia ja Marcello Valenti.


title: Asia C-562/16: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 16.1.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Hannover – Saksa) – Peter Roßnagel ja Alexandre Schröter v. TUIfly GmbH

text:
               26.6.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 202/13

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 16.1.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Hannover – Saksa) – Peter Roßnagel ja Alexandre Schröter v. TUIfly GmbH
   (Asia C-562/16) (1)

   (2017/C 202/23)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 46, 13.2.2017.


title: Asia T-163/10: Kanne 7.4.2010 — Entegris v. SMHV — Optimize Technologies (OPTIMIZE TECHNOLOGIES)

text:
               19.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/46

      Kanne 7.4.2010 — Entegris v. SMHV — Optimize Technologies (OPTIMIZE TECHNOLOGIES)
      (Asia T-163/10)
      (2010/C 161/73)
      Kannekirjelmän kieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Entegris, Inc. (Billerica, Yhdysvallat) (edustajat: barrister T. Ludbrook ja solicitor M. Rosser)

         Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

         Vastapuoli valituslautakunnassa: Optimize Technologies, Inc. (Oregon City, Yhdysvallat)

         Vaatimukset

                  —

                  Kanne on hyväksyttävä

                  —

                  sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 18.1.2010 asiassa R 802/2009-2 tekemä päätös on kumottava

                  —

                  kyseessä oleva tavaramerkkihakemus on hylättävä

                  —

                  SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien valituslautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

         Yhteisön tavaramerkin hakija: Vastapuoli valituslautakunnassa

         Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”OPTIMIZE TECHNOLOGIES” luokkaan 9 kuuluvia tavaroita varten

         Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

         Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Luokkiin 1, 9 ja 11 kuuluvia tavaroita varten rekisteröity yhteisön sanamerkki ”OPTIMIZER”

         Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksyttiin

         Valituslautakunnan ratkaisu: Riidanalainen päätös kumottiin ja väite hyväksyttiin kokonaisuudessaan

         Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska valituslautakunta ei soveltanut mainittua säännöstä asian kannalta merkityksellisen oikeuskäytännön mukaisella tavalla ja katsoi virheellisesti, että kyseisten tavaramerkkien välillä ei ollut sekaannusvaaraa.


title: Asia T-347/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 25.3.2014 – Hawe Hydraulik v. SMHV – HaWi Energietechnik (HAWI) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Rekisteröintihakemuksen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               19.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 151/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 25.3.2014 – Hawe Hydraulik v. SMHV – HaWi Energietechnik (HAWI)
   (Asia T-347/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Rekisteröintihakemuksen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   2014/C 151/25
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Hawe Hydraulik SE (München, Saksa) (edustajat: asianajajat G. Würtenberger ja R. Kunze)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: A. Poch)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: HaWi Energietechnik AG (Eggenfelden, Saksa)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 26.4.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 1690/2012-4), joka koskee Hawe Hydraulik SE:n ja HaWi Energietechnik AG:n välistä väitemenettelyä.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan vastaajan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 252, 31.8.2013.


title: Asia T-366/13: Kanne 12.7.2013 — Ranska v. komissio

text:
               31.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 252/42

         Kanne 12.7.2013 — Ranska v. komissio
   (Asia T-366/13)
   2013/C 252/70
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: E. Belliard, G. de Bergues, D. Colas ja N. Rouam)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan kokonaisuudessaan Euroopan komission 2.5.2013 antaman päätöksen K(2013) 1926 lopullinen, joka koskee valtiontukea, jonka Ranska on myöntänyt Société Nationale Corse Méditerranéelle ja Compagnie Méridionale de Navigationille

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii kanteellaan kumottavaksi komission 2.5.2013 antamaa päätöstä K(2013) 1926 lopullinen, jolla komissio ensinnäkin katsoi valtiontueksi taloudelliset korvaukset, joita Société Nationale Corse Méditerranéelle (SNCM) ja Compagnie Méridionale de Navigationille (CNM) on myönnetty merikuljetuspalveluista Marseillen ja Korsikan välillä vuosina 2007–2013 julkisen palvelun sopimuksen puitteissa. Komissio katsoi myös, että sisämarkkinoille soveltuvat korvaukset, joita SNCM:lle ja CNM:lle on myönnetty koko vuoden aikaisia kuljetuspalveluita varten (jäljempänä peruspalvelu), mutta katsoi, että sisämarkkinoille eivät sovellu korvaukset, joita on maksettu palveluista, jotka on suoritettu kiireisimpänä aikoina, eli joulunaikaan, helmikuussa, keväästä syksyyn ja/tai kesällä (jäljempänä lisäpalvelut). Komissio määräsi sisämarkkinoille soveltumattomat tuet takaisin perittäviksi (valtiontukiasia SA.22843 2012/C (ex 2012/NN)).
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste on kaksiosainen ja perustuu SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valtiontuen käsitteen loukkaamiseen, koska komissio on luokitellut SNCM:lle ja CNM:lle myönnetyt korvaukset valtiontueksi sillä perusteella, että asiassa C-280/00, Altmark Trans ja Regierungspräsidium Magdeburg, 24.7.2003 annetun tuomion (Kok., s. I-7747) mukainen ensimmäinen ja neljäs kriteeri eivät täyty kokonaisuudessaan.

                           —

                           Kantaja väittää kanneperusteensa ensimmäisessä osassa, että riidanalainen päätös on ristiriidassa valtiontuen käsitteen kanssa, koska komissio on katsonut, että asiassa Altmark esitetty ensimmäinen kriteeri ei täyttynyt täysimääräisesti. Kantaja väittää tämän suhteen seuraavaa:

                                       —

                                       komissio on tehnyt tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja koskevan virheen erotellessaan toisistaan peruspalvelut ja lisäpalvelut ja loukannut sitä laajaa harkintavaltaa, joka jäsenvaltioilla on yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen määrittelyssä

                                       —

                                       Office des Transports de la Corsen ja Collectivité territoriale de Corsen SNCM:n ja CNM:n kanssa tekemän julkisia palveluja koskevan sopimuksen kattamat palvelut ovat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, ja kyseinen sopimus täyttää asiassa Altmark esitetyn ensimmäisen kriteerin

                                       —

                                       vaikka oletettaisiin, että peruspalvelut ja lisäpalvelut on erotettava toisistaan, lisäpalvelu — aivan samoin kuin peruspalvelukin — on yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu, ja se täyttää asiassa Altmark esitetyn ensimmäisen kriteerin, koska julkiselle palvelulle on todellinen tarve siitä syystä, ettei vapaassa kilpailutilanteessa ole tarjolla riittävästi vakituisia kuljetuspalveluja.

                           —

                           Kantaja väittää kanneperusteensa toisessa osassa, että riidanalaisella päätöksellä loukataan valtiontuen käsitettä, koska komissio on katsonut, että asiassa Altmark esitetty neljäs kriteeri ei täyttynyt. Kantajan mukaan julkisen palvelun sopimuksen tekemismenettely on ollut sellainen, että sillä on voitu varmistaa tehokas kilpailu ja näin ollen julkisyhteisölle taloudellisesti edullisimman tarjouksen valinta.

               2)

               Toinen kanneperuste on esitetty toissijaisesti, ja se perustuu SEUT 106 artiklan 2 kohdan rikkomiseen, koska komissio on katsonut, että SNCM:lle lisäpalvelujen johdosta maksetut korvaukset olivat sisämarkkinoille soveltumatonta valtiontukea siitä syystä, ettei mainittu palvelu ollut yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu.


title: Asia T-135/07: Kanne 19.4.2007 — Italia v. komissio

text:
               23.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 140/38

         Kanne 19.4.2007 — Italia v. komissio
   (Asia T-135/07)
   (2007/C 140/63)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamies: asianajaja G. Aiello)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               komission maatalouden pääosaston pääjohtajan tekemä, 7.2.2007 päivättyyn kirjeeseen nro 3585 sisältyvä päätös on kumottava EY 230 artiklan mukaisesti

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Italian tasavalta on nostanut yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen, jotta tämä kumoaisi EY 230 artiklan mukaisesti komission maatalouden pääosaston pääjohtajan tekemän, 7.2.2007 päivättyyn kirjeeseen nro 3585 sisältyvän päätöksen, jolla hylättiin italialaisviranomaisten pyyntö toteuttaa poikkeustoimenpiteitä Italian siipikarjanliha-alan markkinoiden tueksi siipikarjanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2777/75 (1) 14 artiklan nojalla sellaisten kananpoikasten osalta, jotka hävitettiin lintuinfluenssan vaikutusalueilla, joihin sovellettiin liikkumista rajoittavia eläinten terveyttä koskevia toimenpiteitä, joulukuun 1999 ja syyskuun 2003 välillä.
   Kanteensa tueksi Italian hallitus esittää seuraavaa:

               —

               EY 34 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun yhteisön tuottajien yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen, koska vastaaja oli suostunut poikkeustoimenpiteisiin markkinoiden tueksi ainoastaan siitosmunien alalla, ja evännyt riidanalaisella päätöksellä vastaavat toimenpiteet siipikarjanliha-alalla

               —

               komission harkintavallan väärinkäyttö ja ilmeinen arviointivirhe
               Kantaja huomauttaa tältä osin, että asetuksen N:o 2777/75 tavoitteen saavuttamiseksi komission olisi pitänyt toteuttaa poikkeustoimenpiteitä Italian siipikarjanliha-alan, joka on siipikarja-ala, joka on kärsinyt eniten jo pitkään Italiassa, markkinoiden tueksi. Se kuitenkin kieltäytyi tekemästä tätä kantajan toistuvista pyynnöistä huolimatta tyytyen suostumaan toimenpiteisiin yksinomaan siitosmunien alan hyväksi, johon rajoittavat toimenpiteet vaikuttivat vähiten Italiassa ja jotka olivat suurin piirtein ainoat markkinat, joihin vaikutettiin Alankomaissa. Komissio on näin ollen selvästi aikonut ohjata alankomaalaistuottajille suurimman osan käytettävissä olevista varoista pienentämällä minimiin italialaistuottajille myönnetyn korvauksen.

               —

               asetuksen N:o 2777/75 14 artiklan virheellinen tulkinta ja rikkominen sekä ilmeinen arviointivirhe
               Kantaja katsoo, että toisin kuin vastaaja väittää, asianomaisen asetuksen 14 artiklaa ei sovelleta yksinomaan silloin, kun markkinaepätasapaino perustuu siihen, että sen alueen tuottajat, johon sovelletaan valvonta- ja suojelutoimenpiteitä, eivät voi päästä tämän alueen ulkopuolisille markkinoille. Kantajan mukaan komissio voi toteuttaa poikkeustoimenpiteitä markkinoiden tukemiseksi sellaisten markkinoiden epätasapainon korjaamiseksi, joihin kohdistuu vapaan liikkuvuuden rajoituksia, jotka aiheutuvat eläintautien leviämisen estämiseksi tarkoitetuista toimenpiteistä, siitä riippumatta, koskevatko nämä rajoitukset tuotteita niiden tullessa tietylle alueelle tai niiden lähtiessä sieltä.

               —

               Lopuksi hyvän hallinnon, puolueettomuuden, kohtuullisuuden ja avoimuuden periaatteen loukkaaminen.

      (1)  EYVL L 282, 1.11.1975, s. 77.


title: Asia C-459/02: Cour de cassationin (Luxemburgin suurherttuakunta) 14.11.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Willy Gerekens ja Procola-maatalousjärjestö vastaan Luxemburgin suurherttuakunta

text:
C 44/14                FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                          22.2.2003
1.  Voiko tässä tuomiossa kuvatun kaltaisessa tilanteessa                   Onko vastaanottavan jäsenvaltion noudatettava muita
    oleva Euroopan unionin kansalainen,                                     sääntöjä, jotta oleskeluoikeus ei menettäisi merkitystään,
                                                                            esimerkiksi arvioitava tilannetta sen perusteella, että vä-
                                                                            himmäistoimeentuloa tai sosiaalietuuksia koskeva hake-
    –     jolla on väliaikainen laillinen oleskeluoikeus                    mus on väliaikainen tai esimerkiksi otettava huomioon
                                                                            suhteellisuusperiaate (olisivatko tälle valtiolle aiheutuvat
                                                                            kustannukset kohtuuttomia)?
    –     jolla ei ole riittäviä varoja
    –     joka tekee asuntolalle töitä noin 30 tuntia viikossa       (1 ) Työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta yhteisön alueella 15 päi-
          yksilöllisen sopeuttamisohjelman puitteissa                     vänä lokakuuta 1968 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1612/
                                                                          68 (EYVL L 257, 19.10.1968, s. 2).
                                                                     (2 ) Oleskeluoikeudesta 28 päivänä kesäkuuta 1990 annettu neuvos-
    –     ja saa asuntolassa itsessään vastikkeena luontoisetu-           ton direktiivi 90/364/ETY (EYVL L 180, 13.7.1990, s. 26).
          ja, jotka kattavat hänen perustarpeensa,
    vaatia oleskeluoikeutta
    –     ETY:n perustamissopimuksen 39 artiklassa tai ase-
          tuksen N:o 1612/68 (1) 7 artiklan 1 kohdassa tarkoi-
          tettuna työntekijänä tai
                                                                     Cour de cassationin (Luxemburgin suurherttuakunta)
                                                                     14.11.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat-
    –     työntekijänä, joka harjoittaa EY:n perustamissopi-
                                                                     kaisupyyntö asiassa Willy Gerekens ja Procola-maatalous-
          muksen 43 artiklassa tarkoitettua itsenäistä ammat-
                                                                            järjestö vastaan Luxemburgin suurherttuakunta
          tia tai
    –     EY:n perustamissopimuksen 49 artiklassa tarkoitet-                                    (Asia C-459/02)
          tuna palvelujen tarjoajana, kun otetaan huomioon
          hänen tehtävänsä asuntolassa, tai palvelujen vastaan-
          ottajana, kun otetaan huomioon tämän asuntolan                                        (2003/C 44/27)
          myöntämät luontoisedut tai
    –     pelkästään sillä perusteella, että hän on mukana
          ohjelmassa, jolla pyritään sopeuttamaan hänet sosi-        Cour de cassation (Luxemburgin suurherttuakunta) on pyytä-
          aalisesti ja ammatillisesti?                               nyt 14.11.2002 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut
                                                                     yhteisöjen tuomioistuimeen 19.12.2002, Euroopan yhteisöjen
                                                                     tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Willy Gerekens ja
2.  Jos kysymykseen vastataan kieltävästi, voiko hän pelkäs-         Procola-maatalousjärjestö vastaan Luxemburgin suurherttua-
    tään Euroopan unionin kansalaisena vedota suoraan                kunta seuraavaan kysymykseen:
    perustamissopimuksen 18 artiklaan, jossa taataan oikeus
    liikkua vapaasti ja oleskella unionin toisen jäsenvaltion
    alueella?                                                        ”Onko yhteisön oikeuden yleisten oikeusvarmuuden ja taan-
                                                                     nehtivuuskiellon periaatteiden vastaista se, että jäsenvaltio
    Miten on tällöin arvioitava direktiivissä 90/364/ETY (2)         antaa kiintiöiden asettamista koskevan maito- ja maitotuotea-
    asetettuja edellytyksiä ja/tai EY:n perustamissopimuksessa       lan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY)
    määrättyjä rajoituksia ja ehtoja ja etenkin vähimmäistoi-        N:o 804/68 muuttamisesta 31 päivänä maaliskuuta 1984
    meentuloedellytystä, joka tekisi oleskeluoikeuden merki-         annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 856/84 (EYVL L 90,
    tyksettömäksi, jos sitä sovelletaan vastaanottavaan jäsen-       s. 10) ja asetuksen N:o 804/68 5 c artiklassa tarkoitetun
    valtioon tultaessa?                                              maksun soveltamista maito- ja maitotuotealalla koskevista
                                                                     yleisistä säännöistä 31 päivänä maaliskuuta 1984 annetulla
    Jos sitä vastoin oleskeluoikeus saadaan automaattisesti          neuvoston asetuksella (ETY) N:o 857/84 (EYVL L 90, s. 13)
    Euroopan unionin kansalaisuuden perusteella, voiko vas-          käyttöön otetun kaltaisen yhteisön lainsäädännön soveltami-
    taanottava jäsenvaltio myöhemmin hylätä vähimmäistoi-            seksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen syrjiväksi katsoman
    meentuloa tai sosiaalietuuksia (molemmat verottomia              alkuperäisen lainsäädännön tilalle uutta lainsäädäntöä, jossa
    etuuksia) koskevan hakemuksen ja keskeyttää henkilön             mahdollistetaan seuraamuksen määrääminen taannehtivasti
    oleskeluoikeuden sillä perusteella, että hänellä ei ole          tuotantokiintiöiden ylityksistä, jotka ovat tapahtuneet yhteisön
    riittäviä varoja, vaikka nämä etuudet myönnetään vas-            asetusten voimaantulon jälkeen, mutta korvatun kansallisen
    taanottavan jäsenvaltion kansalaisille niillä edellytyksillä,    lainsäädännön mukaisesti?”
    jotka myös Belgian kansalaisten on täytettävä (näyttö
    siitä, että henkilö on työmarkkinoiden käytettävissä,
    näyttö tarpeen olemassaolosta)?


title: Asia T-448/08: Kanne 29.9.2008 — FIFA v. SMHV

text:
               6.12.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 313/52

         Kanne 29.9.2008 — FIFA v. SMHV
   (Asia T-448/08)
   (2008/C 313/92)
   Kannekirjelmän kieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Kansainvälinen jalkapalloliitto FIFA (Zürich, Sveitsi) (edustajat: D. Alexander, QC, barrister A. Barav ja lakimiehet R. Buchel ja C. Rassmann)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Ferrero OHG mbH (Stadallendorf, Saksa)
   Vaatimukset

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 1470/2005-1 30.6.2008 tekemä päätös on kumottava kokonaan tai osittain

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Sanamerkki ”WORLD CUP 2006 GERMANY” luokkiin 1, 3, 4, 6, 7, 8, 9, 11, 12, 14, 16, 18, 20, 25, 28, 29, 30, 32, 35, 36, 37, 38, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — Yhteisön tavaramerkki N:o 2 047 843

      Yhteisön tavaramerkin haltija: Kantaja

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Mitättömyysosaston ratkaisu: Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Mitättömyysosaston päätöksen kumoaminen

      Kanneperusteet: 1) Asetuksen N:o 40/94 73 artiklaa ja 74 artiklan 1 kohtaa on rikottu siltä osin kuin valituslautakunta on laajalti perustanut päätöksensä neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaan, vaikka vastapuoli ei ollut vedonnut valituslautakunnassa tähän säännökseen eikä mitättömyysosasto ollut viitannut siihen; 2) toissijaisesti neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu, koska valituslautakunta ei tarkastellut yhteisön tavaramerkkiä, jonka mitättömäksi julistamista vaadittiin, kokonaisuutena keskivertokuluttajan kannalta eikä soveltanut relevanttia lakia haettujen tavaroiden tai palvelujen kuvailevuuden arvioinnissa ja 3) neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska valituslautakunta totesi virheellisesti, että mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen kohteena olevalla rekisteröidyllä yhteisön tavaramerkillä ei ole tarvittavaa erottamiskykyä.


title: Asia C-502/99: Euroopan yhteisöjen komission 22.12.1999 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 79/10                  FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    18.3.2000
4. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on lisäksi rikko-                 Euroopan yhteisöjen komission 22.12.1999 Ranskan tasa-
     nut yhteisön oikeutta valituksen kohteena olevassa tuo-                                valtaa vastaan nostama kanne
     miossa, koska se on soveltanut virheellisesti suhteellisuus-
     periaatetta, arvioinut virheellisesti komission harkintaval-
                                                                                (Asia C-502/99)
     taa ja rikkonut oikeuskäytännöstä seuraavia sääntöjä.
                                                                                (2000/C 79/19)
                                                                           Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.12.1999 Euroo-
                                                                           pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa
                                                                           vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen yksikön virka-
                                                                           mies Christopher Van der Hauwaert ja prosessiosoite Luxem-
                                                                           burgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de
Euroopan yhteisöjen komission 22.12.1999 Ranskan tasa-                     la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
                 valtaa vastaan nostama kanne
                                                                           Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
                          (Asia C-501/99)                                  tuin
                           (2000/C 79/18)                                  –    toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY:n
                                                                                perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei
                                                                                ole antanut terveyttä koskevista vaatimuksista elävien
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.12.1999 Euroo-                      simpukoiden tuotannossa ja saattamisessa markkinoille
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa                      annetun direktiivin 91/492/ETY liitteen muuttamisesta
vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen yksikön virka-                   20 päivänä lokakuuta 1997 annetun neuvoston direktiivin
mies Christopher Van der Hauwaert ja prosessiosoite Luxem-                      97/61/EY (1) noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia
burgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de                   ja hallinnollisia määräyksiä, ja
la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
                                                                           –    velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
                                                                                kulut.
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
tuin
–    toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut tiettyjen           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     rehualan tuotantolaitosten ja välittäjien hyväksymis- ja
     rekisteröintimenettelyssä sovellettavista vaatimuksista ja            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
     yksityiskohtaisista      säännöistä         sekä    direktiivien      kuin asiassa C-495/99 (2) esitetyt perustelut; direktiivin
     70/524/ETY, 74/63/ETY, 79/373/ETY ja 82/471/ETY                       97/61/EY 2 artiklassa asetettu määräaika päättyi 1.7.1998.
     muuttamisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neu-
     voston direktiivin 95/69/EY (1) mukaisia velvoitteitaan,
     koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen            (1) EYVL L 295, 29.1.1997, s. 35.
     edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä,          (2) EYVL C 63, 4.3.2000, s. 16.
     ja
–    velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
     kulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                           Euroopan yhteisöjen komission 22.12.1999 Belgian ku-
                                                                                ningaskuntaa vastaan nostama kanne
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
kuin asiassa C-495/99 (2) esitetyt perustelut; direktiivin
95/69/EY 21 artiklassa asetettu määräaika päättyi 1.4.1998.                                          (Asia C-503/99)
                                                                                (2000/C 79/20)
                                                                           Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.12.1999 yhtei-
(1) EYVL L 332, 30.12.1995, s. 15.                                         söjen tuomioistuimessa kanteen Belgian kuningaskuntaa vas-
(2) EYVL C 63, 4.3.2000, s. 16.
                                                                           taan. Kantajan asiamies on oikeudellisen yksikön virkamies
                                                                           Maria Patakia, ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o oikeudel-
                                                                           lisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre
                                                                           Wagner, Kirchberg.


Avis juridique important

|

52003XX1024(01)

Tuomioistuin - Yhteisöjen tuomioistuimen uusien jäsenien virkavalan vannominen

Virallinen lehti nro C 255 , 24/10/2003 s. 0005 - 0005

Yhteisöjen tuomioistuimen uusien jäsenien virkavalan vannominen(2003/C 255/07)Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioiden hallitusten edustajien 23.7.2003 tekemällä päätöksellä(1) uusiksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomareiksi toimikaudeksi 7.10.2003-6.10.2009 nimitetyt tuomarit Lenaerts ja Silva de Lapuerta ovat vannoneet virkavalansa 6.10.2003.Jäsenvaltioiden hallitusten edustajien 23.7.2003 tekemällä päätöksellä(2) uusiksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen julkisasiamiehiksi toimikaudeksi 7.10.-6.10.2009 nimitetyt Kokott ja Poiares Pessoa Maduro ovat vannoneet virkavalansa 6.10.2003.(1) EUVL L 203, 12.8.2003, s. 45.(2) EUVL L 203, 12.8.2003, s. 45.


title: Asia C-294/13 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 27.5.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-587/08, Fresh del Monte Produce, Inc. v. Euroopan komissio, 14.3.2013 antamasta tuomiosta

text:
               31.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 252/19

         Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 27.5.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-587/08, Fresh del Monte Produce, Inc. v. Euroopan komissio, 14.3.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia C-294/13 P)
   2013/C 252/28
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Biolan, M. Kellerbauer ja P.J.O. Van Nuffel)

      Vastapuoli: Fresh del Monte Produce, Inc., Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-587/08, Fresh del Monte Produce, Inc. v. Euroopan komissio, 14.3.2013 antaman tuomion tuomiolauselman ensimmäisen kohdan

               —

               ratkaisee asian lopullisesti vahvistamalla Fresh del Monte Produce Incille määrätyn sakon suuruudeksi 9 800 000 euroa

               —

               velvoittaa Fresh del Monte Produce Incin korvaamaan muutoksenhakumenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut ja sen osan unionin yleisessä tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista, jonka se katsoo asianmukaiseksi.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (1) 23 artiklaa luettuna yhdessä sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun komission tiedonannon (2) kanssa sekä SEUT 101 ja 102 artiklan tehokkaan soveltamisen periaatetta, kun se on katsonut, että komission tietojensaantipyyntöön annettu vastaus on otettava huomioon komission tutkintaa edistäneenä vapaaehtoisena yhteistyönä.
   Vaihtoehtoisesti komissio väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut asetuksen N:o 1/2003 23 artiklaa ja että se ei ole noudattanut perusteluvelvollisuuttaan, kun se on alentanut Del Montelle määrättyä sakkoa Weichertin hallinnollisen menettelyn aikana tekemän yhteistyön perusteella, vaikka Del Monte ja Weichert eivät olleet enää osa samaa yritystä Weichertin tekemän väitetyn yhteistyön hetkellä.

      (1)  EYVL 2003 L 1, s. 1.

      (2)  EYVL 2002 C 45, s. 3.


title: Asia T-348/03: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.9.2007 — Koninklijke Friesland Foods v. komissio (Valtiontuet — Alankomaiden toteuttama verojärjestelmä — Yritysryhmien kansainvälinen rahoitustoiminta — Päätös, jossa tukijärjestelmä todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi — Siirtymämääräys — Luottamuksensuoja — Yhdenvertaisen kohtelun periaate — Tutkittavaksi ottaminen — Asiavaltuus)

text:
               20.10.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/24

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.9.2007 — Koninklijke Friesland Foods v. komissio
   (Asia T-348/03) (1)

   (Valtiontuet - Alankomaiden toteuttama verojärjestelmä - Yritysryhmien kansainvälinen rahoitustoiminta - Päätös, jossa tukijärjestelmä todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi - Siirtymämääräys - Luottamuksensuoja - Yhdenvertaisen kohtelun periaate - Tutkittavaksi ottaminen - Asiavaltuus)
   (2007/C 247/35)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Koninklijke Friesland Foods NV, aiemmin Friesland Coberco Dairy Foods Holding NV (Meppel, Alankomaat) (edustajat: asianajajat E. Pijnacker Hordijk ja W. Geursen)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: H. van Vliet, V. Di Bucci ja S. Noë)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Toimenpiteestä, jonka Alankomaat on toteuttanut kansainvälisen rahoitustoiminnan tukemiseksi 17.2.2003 tehdyn komission päätöksen 2003/515/EY (EUVL L 180, s. 52) 2 artiklan kumoaminen siltä osin kuin sen mukaan siirtymäajan järjestelmää ei sovelleta yrityksiin, jotka ovat pyytäneet 11.7.2001 mennessä Alankomaiden veroviranomaisilta järjestelmän soveltamista, mutta jotka eivät ole vielä saaneet vastausta tuohon samaan päivään mennessä.
   Tuomiolauselma

               1)

               Toimenpiteestä, jonka Alankomaat on toteuttanut kansainvälisen rahoitustoiminnan tukemiseksi 17.2.2003 tehdyn komission päätöksen 2003/515/EY (EYVL L 180, s. 52) 2 artikla kumotaan siltä osin kuin sen mukaan siirtymäajan järjestelmää ei sovelleta yrityksiin, jotka ovat pyytäneet 11.7.2001 mennessä Alankomaiden veroviranomaisilta järjestelmän soveltamista, mutta jotka eivät ole vielä saaneet vastausta tuohon samaan päivään mennessä.

               2)

               Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 21, 24.1.2004.


title: Asia T-58/00: Bond van de Fegarbel-Beroepsverenigingenin 12.3.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
27.5.2000                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 149/37
–   rikkoo henkilöstösääntöjen 101 a artiklaa sekä periaatetta           Bond van de Fegarbel-Beroepsverenigingenin 12.3.2000
    nimitysvallan omaavien viranomaisten hierarkiasta sekä                Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
    periaatetta normien hierarkiasta;
                                                                                (Asia T-58/00)
–   rikkoo luottamuksensuojan periaatetta;
                                                                                (2000/C 149/71)
–   on mitätön harkintavallan ja menettelyn väärinkäytön
    takia.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                                                                         Belgian oikeuden mukaan perustettu voittoa tavoittelematon
                                                                         yhdistys Bond van de Fegarbel-Beroepsverenigingen on nosta-
                                                                         nut 12.3.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                         tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                         vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja J. van Hoof, Bryssel,
                                                                         prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto F. Brouxel.
AB Banan-Kompanietin ja Skandinaviska Bananimporten
AB:n 14.3.2000 Euroopan unionin neuvostoa ja Euroopan                    Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
       yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                                                                         –   kumoaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan
                            (Asia T-57/00)                                   soveltamisesta tiettyihin vertikaalisten sopimusten ja yh-
                                                                             denmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin 22 päivänä
                                                                             joulukuuta 1999 annetun komission asetuksen (EY) N:o
                          (2000/C 149/70)                                    2790/1999 siltä osin kuin yhdessä valkoisen kirjan kanssa
                                                                             tai ilman sitä rikkomisilla ei katsota olevaa takautuvaa
                                                                             vaikutusta ja/tai siltä osin kuin väärinkäytöksiä, jotka
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                           perustuvat taloudelliseen riippuvuuteen, ei ole otettu 4 ar-
                                                                             tiklaan;
AB Banan-Kompaniet, kotipaikka Tukholma, ja Skandinaviska                –   toissijaisesti: kumoaa kuulemismenettelyn ja määrää, että
Bananimporten AB, kotipaikka Arsta (Ruotsi), ovat nostaneet                  se suoritetaan uudelleen avoimesti ja että pyydetään kan-
14.3.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                       nanotto EY 81 artiklan 2 kohdassa määrätyn mitättömyy-
tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin neuvostoa ja                       den takautuvien vaikutusten poistamisesta sekä pienten ja
Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajien edustajana                 keskisuurten yritysten ja kuluttajien aseman modernisointi-
on solicitor Bernard O’Connor.                                               ohjelman vaikutuksista sekä yleensä taloudellisesta riippu-
                                                                             mattomuudesta ja erityisesti taloudellisesta riippumatto-
                                                                             muudesta kumulatiivisena seurauksena;
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         –   velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
–   velvoittaa komission ja neuvoston korvaamaan EY:n perus-
    tamissopimuksen 178 ja 215 artiklan (joista on tullut EY
    235 ja EY 288 artikla) mukaisesti kantajille vahingon, joka          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
    näille on aiheutunut neuvoston päätöksen 94/800/ETY
    ja komission asetuksen (EY) N:o 478/95 lainvastaisesta               Bond van de Fegarbel-Beroepsverenigingen on yhdistys, joka
    antamisesta.                                                         ajaa huoltamoyrittäjien alueellisten yhdistysten ja niiden jäsen-
                                                                         ten etuja.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      Kanteessa vaaditaan EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan
                                                                         3 kohdan soveltamisesta tiettyihin vertikaalisten sopimusten ja
Kantajat kuuluvat Saba-konserniin ja harjoittavat banaanien              yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin 22 päivänä
ostamista, tuontia ja myyntiä Skandinaviassa. Yhtiöt olivat              joulukuuta 1999 annetun komission asetuksen (EY) N:o
oikeutettuja A-luokan banaanintuontilupiin, ja ne toivat banaa-          2790/1999 (EYVL 1999, L 336, s. 1) kumoamista.
neja Kolumbiasta ja Costa Ricasta. Kanne koskee vahinkoa,
joka yhtiöille aiheutui sen vuoksi, että niiden piti hankkia             Tämä asetus on osa ohjelmaa, jolla Euroopan yhteisöjen
vientiluvat kautena 1995-1998 voidakseen käyttää oikeuttaan              komissio uudistaa yhteisön kilpailusääntöjen soveltamista.
vientilupien saamiseen.                                                  Kantajat viittaavat tämän ohjelman osalta myös vertikaalisia
                                                                         kilpailurajoituksia koskevaan vihreään kirjaan (KOM (96)
                                                                         721 lopull.), EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan
Kantajien esiin tuomat oikeudelliset perusteet ja pääasialliset          soveltamissääntöjen uudistamista koskevaan valkoiseen kir-
perustelut ovat samat kuin asiassa T-56/00.                              jaan (EYVL 1999, C 132), asetuksen N:o 17 muuttamisesta
                                                                         annettuun asetukseen (EY) N:o 1216/1999 (EYVL 1999, L 148,
                                                                         s. 5) ja vertikaalisia sopimuksia koskeviin suuntaviivoihin
                                                                         (EYVL 1999, C 270, s. 12).
 ---pagebreak--- C 149/38               FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        27.5.2000
Kantajat väittävät, että komissio ei ole kuulemismenettelyssä          –    velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
ottanut huomioon asianomaisen toimialan edellä mainituista
julkaisuista esittämiä huomautuksia.
                                                                       Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Ensimmäinen peruste: komission toimivallan puute tai toimi-
valtuuksien ylittäminen tai se, että komissio on rikkonut              Nyt esillä olevassa kanteessa riitautetaan 22.12.1999 päivätyllä
olennaisia menettelymääräyksiä.                                        kirjeellä D17587 tehty lopullinen päätös, jolla komissio hylkäsi
                                                                       valituksen asiassa nro IV/37332, Compagnia Portuale Pietro
Riidanalaisen asetuksen 2, 3, 4 ja 5 artiklassa otetaan käyttöön       Chiesa vastaan Italian tasavalta, Autorità Portuale del Porto di
vertikaalisia sopimuksia koskeva ”jälkikäteinen valvonta”. Tällä       Genova ja Compagnia Unica Lavoratori Merci Varie (CULMV),
valvonnalla on seurauksia vain tulevaisuuteen nähden. Lisäksi          joka koski EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan ja 82 artik-
väärinkäytöksiä, jotka perustuvat taloudelliseen riippuvuuteen,        lan samanaikaista rikkomista, ja jossa väitettiin, että CULMV
ei oteta huomioon.                                                     oli käyttänyt väärin tosiasialliseen monopoliasemaansa perus-
                                                                       tuvaa määräävää markkina-asemaa, joka sillä on satamatoimin-
                                                                       noissa ja satamatyöntekijöiden palkkaamisessa.
EY 81 artiklan nojalla kiellettyjen sopimusten mitättömyyden
poistaminen merkitsee perustamissopimuksen rikkomista. Uu-
dessa säännöstössä asetetaan edellytyksiä, joiden täyttyessä           Kantaja väittää vaatimustensa tueksi ennen kaikkea, että tutkin-
vapaat markkinat voidaan kokonaisuudessaan rangaistuksetta             tamenettely on ollut puuttellinen, koska vastaaja ei ole ryhtynyt
rajoittaa hyväksyttyihin jälleenmyyjiin ja joiden täyttyessä           neuvoston asetuksessa N:o 17/62 tarkoitettuihin toimenpitei-
tavarantoimitukset hyväksymättömille jälleenmyyjille voidaan           siin CULMV:tä eikä Autorità Portuale del Porto di Genovaa
lopettaa.                                                              vastaan. Tältä osin kantaja toteaa, että riidanalaiset menettelyta-
                                                                       vat perustuvat seuraaviin seikkoihin:
Toinen peruste: asetuksen antamista edeltäviä kuulemisia ei            –    CULMV harjoittaa samanaikaisesti terminaali- ja työvoi-
ole toteutettu perustamissopimuksen hengessä.                               manvälitystoimintaa ja estää näin kilpailijoita pääsemästä
                                                                            näille markkinoille. Tästä tilanteesta on ilmoitettu Autorità
Komissio on esitellyt uuden säännöstön pelkästään menettelyä                Portualelle.
koskevana uudistuksena, vaikka ainakin perustamissopimuk-
sen henkeä jos ei jopa sanamuotoakin on rikottu. Modernisoin-          –    kantaja riitauttaa Autorità Portualen toteuttamat hallinnol-
tiohjelman merkitystä on sitä paitsi tarkasteltu ainoastaan                 liset toimenpiteet ja/tai laiminlyönnit katsoen tämän mene-
Euroopan yhteisöjen komission tehtävien keventämisen kan-                   telleen yhteisön kilpailusääntöjen vastaisesti.
nalta.
                                                                       Kantaja väittää myös, että kontradiktorista periaatetta on
                                                                       loukattu ja että riidanalaisen päätöksen perustelut ovat ristirii-
                                                                       taisia.
Compagnia Portuale Pietro Chiesan 17.3.2000 Euroopan
       yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                          (Asia T-59/00)                               Continental and Overseas Investments NV:n 16.3.2000
                                                                        Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                        (2000/C 149/72)
                                                                                (Asia T-64/00)
                    (Oikeudenkäyntikieli: italia)                                                (2000/C 149/73)
Compagnia Portuale Pietro Chiesa on nostanut 17.3.2000
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-                                 (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-
jan edustajina ovat asianajajat Giuseppe Conte, Giuseppe
Michele Giacomini ja Barbara Dalla Barile, Genova.                     Continental and Overseas Investments NV (aikaisemmin Ju-
                                                                       bertrade NV), kotipaikka Antwerpen, on nostanut 16.3.2000
                                                                       Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin             messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-
                                                                       jan edustajat ovat asianajajat Y. Van Gerven ja J. Bernaerts,
–   kumoaa komission kilpailuasioita käsittelevän pääosaston           Bryssel ja prosessiosoite Luxemburgissa on asianajotoimisto
    22.12.1999 päivätyn kirjeen D17587,                                Loesch, 11 Rue Goethe.


title: Asia T-220/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.9.2012 — TeamBank v. SMHV — Fercredit Servizi Finanziari (f@ir Credit) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin f@ir Credit rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön kuviomerkki FERCREDIT — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               27.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/22

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.9.2012 — TeamBank v. SMHV — Fercredit Servizi Finanziari (f@ir Credit)
      (Asia T-220/11) (1)

      (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin f@ir Credit rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön kuviomerkki FERCREDIT - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
      (2012/C 331/39)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: TeamBank AG Nürnberg (Nürnberg, Saksa) (edustajat: asianajajat T. Kiphuth, H. Lindner ja D. Terheggen)

         Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: R. Manea ja G. Schneider)

         Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Fercredit Servizi Finanziari SpA (Rooma, Italia) (edustajat: asianajajat G. Petrocchi, A. Masetti Zannini de Concina ja R. Cartella)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 3.2.2011 tekemästä päätöksestä (R 719/2010-1), joka koskee Fercredit Servizi Finanziari SpA:n TeamBank AG Nürnbergin välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  TeamBank AG Nürnberg velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 194, 2.7.2011.


title: Asia T-368/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.7.2016 – Alcimos Conculting v. EKP (Kumoamiskanne — Korvauskanne — EKP:n neuvoston tekemät päätökset — Hätärahoituksena annettava maksuvalmiusapu kreikkalaisille pankeille — Yläraja — Toimi ei koske kantajaa suoraan — Tutkimatta jättäminen — Muotovaatimusten noudattamatta jättäminen

text:
               12.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 335/46

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.7.2016 – Alcimos Conculting v. EKP
   (Asia T-368/15) (1)

   ((Kumoamiskanne - Korvauskanne - EKP:n neuvoston tekemät päätökset - Hätärahoituksena annettava maksuvalmiusapu kreikkalaisille pankeille - Yläraja - Toimi ei koske kantajaa suoraan - Tutkimatta jättäminen - Muotovaatimusten noudattamatta jättäminen)
   (2016/C 335/61)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Alcinos Consulting SMPC (Ateena, Kreikka) (edustaja: asianajaja F. Rodolaki)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki (asiamiehet: K. Laurinavičius ja M. Szablewska, agents, avustajanaan asianajaja H. G. Kamann)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Yhtäältä SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, jossa vaaditaan 28.6.2015 tehdyn EKP:n neuvoston tekemän päätöksen, jossa päätettiin pysyttää kreikkalaisille pankeille hätärahoituksena annettavan maksuvalmiusavun yläraja 26.6.2015 päätetyllä tasolla, ja 6.7.2015 tehdyn päätöksen, jossa päätettiin pysyttää se samalla tasolla ja mukauttaa Kreikan keskuspankin siltä osin hyväksymiin vakuuksiin sovellettavia aliarvostuksia, kumoamista, ja toisaalta SEUT 268 artiklaan perustuva vaatimus, jossa vaaditaan korvausta kantajalle näistä päätöksistä aiheutuneeksi väitetystä vahingosta

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta

               2)

               Alcimos Consulting SMPC velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 302, 14.9.2015.


title: Asia C-464/09 P: Valitus, jonka Holland Malt B.V. on tehnyt 25.11.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-369/06, Holland Malt B.V. v. Euroopan yhteisöjen komissio, 9.9.2009 antamasta tuomiosta

text:
               30.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/38

         Valitus, jonka Holland Malt B.V. on tehnyt 25.11.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-369/06, Holland Malt B.V. v. Euroopan yhteisöjen komissio, 9.9.2009 antamasta tuomiosta
   (Asia C-464/09 P)
   2010/C 24/67
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Holland Malt B.V. (edustajat: advocat O.W. Brouwer, advocat A.C.E. Stoffer ja advocat P. Schepens)

      Muut osapuolet: Euroopan yhteisöjen komissio ja Alankomaiden kuningaskunta

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomion 168–180 kohdan

               —

               palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen tai kumoaa komission päätöksen

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valitus koskee yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-369/06, Holland Malt B.V. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 9.9.2009 antamaa tuomiota, jolla hylättiin Hollan Maltin kanne, jonka se oli nostanut komission päätöksestä, jossa todettiin, että valittajalle ehdollisena myönnetty tuki oli yhteismarkkinoille soveltumaton valtiontuki. Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki oikeudellisia ja menettelyllisiä virheitä arvioidessaan Holland Maltin kannetta. Valittaja esittää tältä osin seuraavat valitusperusteet:

               A.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen valituksenalaisen tuomion 169–180 kohdassa tulkitessaan virheellisesti EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohtaa (1) ja tulkitessaan ja soveltaessaan virheellisesti maatalousalan valtiontuesta annettuja yhteisön suuntaviivoja. Tältä osin valituksenalainen tuomio on lisäksi epäjohdonmukainen ja puutteellisesti perusteltu.

               B.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki menettelyvirheen valituksenalaisen tuomion 168 kohdassa tulkitessaan ja esittäessään virheellisesti erään valittajan esittämän väitteen, millä vaikutettiin valittajan intresseihin sille vastaisella tavalla.

      (1)  EUVL C 321 E, s. 76.


title: Asia T-322/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys  21.3.2006  — Palmolive v. SMHV

text:
               20.5.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 121/18

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 21.3.2006 — Palmolive v. SMHV
   (Asia T-322/04) (1)

   (2006/C 121/35)

      Oikeudenkäyntikieli: espanja

   Neljännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EYVL C 262, 23.10.2004.


title: Tuomioistuimen tuomio, annettu 16 päivänä joulukuuta 2015, asiassa E-5/15 – Matja Kumba T M’bye ym. vastaan Stiftelsen Fossumkollektivet (direktiivi 2003/88/EY – työaika – työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu – työajan järjestäminen – lepoajat – viikoittainen enimmäistyöaika – poikkeukset vähimmäislepoajoista – työntekijöiden suostumus – haitta)

text:
               5.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 2/3

         TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   annettu 16 päivänä joulukuuta 2015,
   asiassa E-5/15
   Matja Kumba T M’bye ym. vastaan Stiftelsen Fossumkollektivet
   (direktiivi 2003/88/EY – työaika – työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu – työajan järjestäminen – lepoajat – viikoittainen enimmäistyöaika – poikkeukset vähimmäislepoajoista – työntekijöiden suostumus – haitta)
   (2017/C 2/03)
   Asiassa E-5/15, Matja Kumba T M’bye ym. vastaan Stiftelsen Fossumkollektivet, Eidsivatingin laamanninoikeus (Eidsivating lagmannsrett) on esittänyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle PYYNNÖN, joka koskee tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4 päivänä marraskuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY 6 artiklan ja 22 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan tulkintaa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, sekä tuomarit Per Christiansen ja Páll Hreinsson (esittelevä tuomari), on antanut 16 päivänä joulukuuta 2015 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1.

               Tukiasuntojärjestelyssä noudatettava keskimääräinen 84 tunnin viikkotyöaika on direktiivin 2003/88/EY 6 artiklan mukainen kyseisen direktiivin 22 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetuissa olosuhteissa edellyttäen, että työntekijä on nimenomaisesti, vapaasti ja erikseen suostunut tällaiseen työskentelyyn ja työntekijän turvallisuuden ja terveyden suojelua koskevia yleisiä periaatteita noudatetaan. Tästä seuraa, että jos ETA-valtio päättää käyttää direktiivin 22 artiklan 1 kohdassa säädettyä mahdollisuutta, kansallisen lainsäätäjän on otettava huomioon työntekijöiden fyysinen ja henkinen hyvinvointi. Tällainen työaikajärjestely on sopusoinnussa direktiivin 3 ja 5 artiklan kanssa kuitenkin vain, jos poikkeuksen soveltamisedellytykset, joista säädetään 17 artiklan 2 kohdassa, yhdessä 17 artiklan 3 kohdan c alakohdan i alakohdan kanssa, täyttyvät.

               2.

               Kansallinen säännös, jonka mukaan työntekijän suostumusta työskennellä yli 60 tuntia viikossa tukiasuntojärjestelyssä ei voida kumota, on sopusoinnussa direktiivin 6 ja 22 artiklan kanssa edellyttäen, että työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta koskevia yleisiä periaatteita noudatetaan.

               3.

               Irtisanomista ja työntekijän uudelleen palkkaamista koskevaa, uusiin ehtoihin perustuvaa työtarjousta työntekijän kieltäydyttyä suostumasta yli 48 tunnin työaikaan seitsemän päivän aikana ei pidetä direktiivin 22 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuna haittana, jos työsuhteen päättyminen perustuu syihin, jotka ovat täysin riippumattomia siitä, että työntekijä kieltäytyy tekemästä lisätyötä.


title: Asia C-520/08 P: Valitus, jonka HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (aiemmin HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) on tehnyt 27.11.2008 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-248/05, HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (aiemmin HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Manpower, Inc., 24.9.2008 antamasta tuomiosta

text:
               7.3.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 55/7

         Valitus, jonka HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (aiemmin HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) on tehnyt 27.11.2008 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-248/05, HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (aiemmin HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Manpower, Inc., 24.9.2008 antamasta tuomiosta
   (Asia C-520/08 P)
   (2009/C 55/10)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Valittaja: HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (aiemmin HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) (edustaja: Rechtsanwalt M. Ciresa)

      Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Manpower, Inc.
   Vaatimukset
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               kumoaa valituksenalaisen tuomion

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiolla rikotaan yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen N:o 40/94 51 artiklan 1 kohdan a alakohtaa yhdessä sen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan, 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan, 7 artiklan 1 kohdan d alakohdan ja 7 artiklan 1 kohdan g alakohdan kanssa.


title: Asia C-322/06: Kanne 20.7.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Alankomaiden kuningaskunta

text:
               30.9.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 237/7

         Kanne 20.7.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Alankomaiden kuningaskunta
   (Asia C-322/06)
   (2006/C 237/12)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: N. Yerrell ja W. Wils)

      Vastaaja: Alankomaiden kuningaskunta
   Vaatimukset

               —

               on todettava, ettei Alankomaiden kuningaskunta ole noudattanut maantieliikenteen liikkuvissa tehtävissä toimivien henkilöiden työajan järjestämisestä 11 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/15/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ainakaan ole ilmoittanut niitä komissiolle

               —

               Alankomaiden kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Määräaika direktiivin saattamiselle osaksi kansallista oikeutta päättyi 23.3.2005.

      (1)  EYVL L 80, s. 35.