title: Euroopan yhteisöjen komission 3.2.1997 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne (Asia C-43/97)

text:
N:o C 94/12         1  H                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      22.3.97
Euroopan yhteisöjen komission 3.2.1997 Italian tasavaltaa             maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukio
                    vastaan nostama kanne                             sastosta varainhoitovuonna 1992 rahoitettuja menoja
                        (Asia C-43/97)                                koskevien jäsenvaltioiden tilien sekä tiettyjen varain
                                                                      hoitovuoden 1993 menojen tarkastamisesta ja hyväk
                         ( 97/C 94/23 )                               symisestä tehtyä päätöstä 96/31 l /EY oliiviöljyn kulu
                                                                      tusta koskevien tukien osalta ja
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut Euroopan yh
teisöjen tuomioistuimessa 3.2.1997 kanteen Italian tasa          — velvoittaa vastaajana olevan toimielimen korvaamaan
valtaa vastaan. Komission asiamies on oikeudellisen yksi             oikeudenkäyntikulut.
kön virkamies Paolo Stancanelli ja prosessiosoite
Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Gomez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
                                                                  — Yhteisen maatalouspolitiikan rahoittamista ja rasva
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                          alan yhteistä markkinajärjestelyä koskevien säännösten
                                                                      rikkominen: Espanjan kuningaskunta esittää kaikkien
1 . toteaa, että koska Italian tasavalta ei ole säädetyssä            niiden yritysten osalta, joita koskevia taloudellisia kor
     määräajassa saattanut voimaan julkisia tavaranhankin            jauksia komissio ehdottaa, syyt, joiden perusteella se
    toja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteen                katsoo komission tehneen virheen, kun se on arvioinut
     sovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun                 sitä, ovatko kyseiset yritykset noudattaneet yhteisön
     neuvoston direktiivin 93/36/ETY (') noudattamisen                oikeuden säännöksiä .
     edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia mää
     räyksiä, se on jättänyt noudattamatta sille tämän di        — Suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen: niiden kahden
     rektiivin 34 artiklan ensimmäisen kohdan perusteella             yrityksen tapauksessa, joiden osalta EMOTR vaatii
     kuuluvia jäsenyysvelvoitteita,                                   kulutustukioikeuden lakkauttamista, kyseessä olevaa
                                                                      määrää ei voida pitää merkittävänä eikä kysymyksessä
2.   velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeuden               ole petostarkoitus.
     käyntikulut.
                                                                      Toisaalta 100 prosentin korjauskertoimen soveltami
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                   nen tukeen neljän tutkitun yrityksen osalta ja 10 pro
                                                                      sentin korjauskertoimen soveltaminen yhdeksän muun
EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan mukaan direktii               yrityksen saamaan tukeen, ei vastaa mitään vahvistet
vi velvoittaa saavutettavaan tulokseen nähden jokaista jä            tua arviointiperustetta eikä ole näin ollen missään suh
senvaltiota, jolle se on osoitettu, mikä tarkoittaa, että             teessa mahdollisesti tapahtuneeseen rikkomukseen.
jäsenvaltioiden on noudatettava direktiiveissä niiden
täytäntöönpanolle asetettuja määräaikoja . Tämä määrä             1 EYVL N:o L 323 , 13.12.1996, s . 26 .
aika päättyi 14.6.1994 ilman, että Italian tasavalta on to
teuttanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä
toimenpiteitä .
H EYVL N:o L 199, 9.8.1993 , s . 1 .
                                                                  Richmond Magistrates Courtin 3.9.1996 tekemällään pää
                                                                  töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö kyseisessä tuo
                                                                  mioistuimessa vireillä olevassa asiassa Vehicle Inspectorate
                                                                  vastaan 1 ) E. Clarke & Sons (Coaches) Limited ja 2 ) D. J.
                                                                                Ferne
Espanjan kuningaskunnan 4.2.1997 Euroopan yhteisöjen                                      (Asia C-47/97)
              komissiota vastaan nostama kanne
                        (Asia C-45/ 97)                                                    ( 97/C 94/25 )
                         ( 97/C 94/24 )
                                                                  Richmond Magistrates Court on pyytänyt 3.9.1996 teke
                                                                  mällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisö
Espanjan kuningaskunta on nostanut 4.2.1997 Euroopan              jen tuomioistuimen kirjaamoon 6.2.1997, Euroopan
yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen           yhteisöjen tuomioistuimelta kyseisessä kansallisessa
komissiota vastaan. Kantajan asiamiehenä on Espanjan              tuomioistuimessa      vireillä    olevassa  asiassa    Vehicle
hallituksen edustamisesta Euroopan yhteisöjen tuomiois           Inspectorate vastaan 1 ) E. Clarke & Sons ( Coaches )
tuimessa vastaavan oikeudellisen osaston valtionasiamies          Limited ja 2 ) D. J. Ferne ennakkoratkaisua seuraaviin en
Rosario Silva de Lapuerta, prosessiosoite Luxemburgissa           nakkoratkaisukysymyksiin:
Espanjan suurlähetystö, 4—6 boulevard E. Servais .
                                                                  1 ) Voidaanko sellaisia matkustajaryhmiä, jotka kuljete
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                          taan vain kerran lentokentältä hotelliin joskus turisti
                                                                      nähtävyyksien kautta, pitää neuvoston asetuksen
— kumoaa 20.11.1996 tehdyn komission päätöksen 96/                    ( ETY) N:o 684/92 (') 2 artiklan 1.2 . kohdassa tarkoi
     70 l/EY (') siltä osin kuin siinä muutetaan Euroopan             tettuina "tiettyinä matkustajaryhminä "?


title: Asia C-295/11: Kanne 10.6.2011 — Italian tasavalta v. Euroopan unionin neuvosto

text:
               6.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/21

         Kanne 10.6.2011 — Italian tasavalta v. Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-295/11)
   2011/C 232/34
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamiehet: G. Palmieri ja Avvocato dello Stato S. Fiorentino)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               Luvan antamisesta tiiviimpään yhteistyöhön yhtenäisen patenttisuojan luomiseksi 10.3.2011 annettu neuvoston päätös 2011/167/EU (1) on kumottava

               —

               Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Italian tasavallan kanne perustuu neljään kanneperusteeseen.
   Se väittää ensinnäkin, että neuvosto on antanut luvan tiiviimpään yhteistyöhön ylittämällä SEU 20 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa vahvistetut rajat; sen mukaan tällainen menettely on sallittu vain muualla kuin unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvalla alalla. Todellisuudessa unionilla on SEUT 118 artiklan perusteella yksinomainen toimivalta ”Eurooppa-patentin” luomisessa.
   Toiseksi luvan antamisella tiiviimpään yhteistyöhön on nyt esillä olevassa asiassa negatiivinen vaikutus tai negatiivisia vaikutuksia, jotka eivät ole yhteensoveltuvia tämän toimielimen perussopimuksen mukaisten tavoitteiden kanssa. Koska tämä lupa ei tosin välttämättä ole ristiriidassa SEUT 118 artiklan sanamuodon, mutta kylläkin sen merkityksen kanssa, kyseessä on SEUT 326 artiklan 1 kohdan rikkominen; sen mukaan tiiviimmässä yhteistyössä on noudatettava perussopimuksia ja unionin oikeutta.
   Kolmanneksi luvan antamista koskeva päätös on tehty suorittamatta sitä ennen asianmukaista niin sanottua viimeisen keinon vaatimuksen tutkimista ja perustelematta tätä asianmukaisesti.
   Lopuksi luvan antamista koskeva päätös on ristiriidassa SEUT 326 artiklan kanssa, koska se haittaa sisämarkkinoita estämällä jäsenvaltioiden välistä kaupankäyntiä, ja sillä syrjitään tiettyjä yrityksiä niin, että kilpailu vääristyy. Päätös ei myöskään vahvista unionin yhdentymiskehitystä ja se on siten ristiriidassa SEU 20 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan kanssa.

      (1)  EUVL L 76, s. 53.


title: Asia F-56/09: Kanne 4.6.2009 — Marcuccio v. komissio

text:
               29.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/48

         Kanne 4.6.2009 — Marcuccio v. komissio
   (Asia F-56/09)
   2009/C 205/90
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: asianajaja G. Cipressa)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Yhtäältä sen komission päätöksen kumoaminen, jolla hylättiin kantajan vaatimus niiden vahinkojen korvaamisesta, joita on aiheutunut siitä, kun komission toimihenkilöt tunkeutuivat kantajan Luandassa sijaitsevaan virka-asuntoon 8.4.2002, ja toisaalta kopioiden luovuttaminen niistä valokuvista, jotka otettiin kyseisessä tilanteessa, sekä kaiken kyseiseen tapahtumaan liittyvän asiakirja-aineiston tuhoaminen

      Vaatimukset

               —

               päätös, jolla hylättiin 24.4.2008 tehty hakemus, on lakiin perustumattomana todettava mitättömäksi tai toissijaisesti kumottava,

               —

               kirje, joka on päivätty 11.9.2008, on tarpeellisin osin lakiin perustumattomana todettava mitättömäksi tai toissijaisesti kumottava,

               —

               päätös, jolla hylättiin 3.11.2008 tehty valitus, on tarpeellisin osin lakiin perustumattomana todettava mitättömäksi tai toissijaisesti kumottava,

               —

               on vahvistettava se tosiseikka, että komission toimihenkilöt tunkeutuivat kantajan virka-asuntoon 8.4.2002 ottaen kuvia ja tehden muistiinpanoja joistakin seikoista, ja nämä tapahtumat on todettava lainvastaisiksi,

               —

               komissio on velvoitettava ilmoittamaan kantajalle kirjallisesti kaikista kyseiseen tapahtumaan liittyvistä asiakirjoista,

               —

               komissio on velvoitettava antamaan kantajalle kirjallisesti tiedoksi asiakirja-aineisto valokuvat mukaan lukien,

               —

               komissio on velvoitettava huolehtimaan näiden kaikkien asiakirjojen tuhoamisesta ja antamaan tästä tuhoamisesta tieto kantajalle,

               —

               komissio on velvoitettava maksamaan kantajalle korvauksena tapauksessa kärsitystä vahingosta 225 000 euroa tai sellainen tätä suurempi tai pienempi summa, jota virkamiestuomioistuin pitää oikeana ja kohtuullisena, eli a) 100 000 euroa vahingosta, joka johtuu lainvastaisesta tunkeutumisesta asuntoon, b) 100 000 euroa vahingosta, joka johtuu lainvastaisesti tapahtuneesta valokuvien ottamisesta, ja c) 25 000 euroa vahingosta, joka johtuu lainvastaisesti tapahtuneesta muistiinpanojen tekemisestä kantajan henkilökohtaisista tavaroista,

               —

               komissio on velvoitettava maksamaan kantajalle sitä seuraavan päivän, kun 24.4.2008 tehty hakemus saapui komissioon, ja 225 000 euron tosiasiallisen maksupäivän väliseltä ajalta kyseisestä summasta kertyvät korot 10 prosentin vuosittaisen korkokannan mukaan ja vuosittain pääomitettuina,

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan kantajalle asiakirja-aineiston ilmoittamatta jättämisestä aiheutunut vahinko siten, että sen on maksettava 100 euroa päivässä huomisesta alkaen aina siihen päivään asti, jona asiakirjoista annetaan tieto kantajalle, tai muu tätä suurempi tai pienempi summa, jota virkamiestuomioistuin pitää oikeana ja kohtuullisena siten, että niiden summien osalta, jotka kertyvät huomisen ja sen kuukauden viimeisen päivän välillä, kun asiassa annetaan ratkaisu, maksun on tapahduttava ratkaisun antamista seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä, ja ratkaisun antamisen jälkeen siten, että maksu suoritetaan kunkin kuukauden ensimmäisenä päivänä tässä yhteydessä edellisen kuukauden kuluessa kertyneiden oikeuksien osalta,

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan kantajalle asiakirja-aineiston tuhoamatta jättämisestä aiheutunut vahinko siten, että sen on maksettava 100 euroa päivässä huomisesta alkaen aina siihen päivään asti, jona asiakirjat on tuhottu, tai muu tätä suurempi tai pienempi summa, jota virkamiestuomioistuin pitää oikeana ja kohtuullisena siten, että niiden summien osalta, jotka kertyvät huomisen ja sen kuukauden viimeisen päivän välillä, kun asiassa annetaan ratkaisu, maksun on tapahduttava ratkaisun antamista seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä, ja ratkaisun antamisen jälkeen siten, että maksu suoritetaan kunkin kuukauden ensimmäisenä päivänä tässä yhteydessä edellisen kuukauden kuluessa kertyneiden oikeuksien osalta,

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan kantajalle kaikki oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien kantajan toimesta tapahtuvan asiantuntijalausunnon hankkimisesta aiheutuvat kulut,

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan mahdollisesta viran puolesta hankittavasta asiantuntijalausunnosta aiheutuvat kulut.


title: Asia T-21/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.3.2017 – Karl Conzelmann v. EUIPO (LIKE IT) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin LIKE IT rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               8.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 144/43

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.3.2017 – Karl Conzelmann v. EUIPO (LIKE IT)
   (Asia T-21/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin LIKE IT rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2017/C 144/59)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Karl Conzelmann GmbH + Co. KG (Albstadt, Saksa) (edustaja: asianajaja J. Klink)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: A. Graul ja M. Fischer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 11.11.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 223/2015-1), joka koskee hakemusta sanamerkin LIKE IT rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Karl Conzelmann GmbH + Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 98, 14.3.2016.


title: Asia C-303/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.12.2010 (Bundesverwaltungsgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Land Baden-Württemberg v. Metin Bozkurt (ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus — Perheiden yhdistäminen — Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäinen kohta — Turkkilaisen työntekijän puoliso, joka on asunut tämän kanssa yli viiden vuoden ajan — Oleskeluoikeuden säilyminen avioeron jälkeen — Asianomaisen henkilön tuomitseminen entiseen puolisoonsa kohdistuvien väkivaltatekojen takia — Oikeuden väärinkäyttäminen)

text:
               19.2.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 55/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 22.12.2010 (Bundesverwaltungsgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Land Baden-Württemberg v. Metin Bozkurt
   (Asia C-303/08) (1)

   (ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus - Perheiden yhdistäminen - Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäinen kohta - Turkkilaisen työntekijän puoliso, joka on asunut tämän kanssa yli viiden vuoden ajan - Oleskeluoikeuden säilyminen avioeron jälkeen - Asianomaisen henkilön tuomitseminen entiseen puolisoonsa kohdistuvien väkivaltatekojen takia - Oikeuden väärinkäyttäminen)
   2011/C 55/02
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesverwaltungsgericht

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Land Baden-Württemberg

      Vastaaja: Metin Bozkurt

      Muu osapuoli: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesverwaltungsgericht (Saksa) — Assosiaation kehittämisestä Euroopan talousyhteisön ja Turkin välillä 19.9.1980 tehdyn assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisen kohdan toisen luetelmakohdan tulkinta — Turkin kansalaisen oleskeluoikeus, jonka hän on saanut jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille kuuluvan turkkilaisen työntekijän aviopuolisona perheenjäsenenä — Oleskeluoikeuden säilyminen avioerotapauksessa, kun sitä ennen oli tapahtunut rikostuomioon johtaneita pahoinpitelyitä entistä puolisoa kohtaan

      Tuomiolauselma

               1)

               Assosiaation kehittämisestä 19.9.1980 tehdyn assosiaationeuvoston, joka perustettiin Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisellä assosiaatiosopimuksella, päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kysymyksessä olevan kaltainen Turkin kansalainen, jolla on jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille kuuluvan turkkilaisen työntekijän perheenjäsenenä ja sillä perusteella, että hän oli asunut puolisonsa luona keskeytyksettä vähintään viiden vuoden ajan, päätöksen 1/80 7 artiklan ensimmäisen kohdan toisen luetelmakohdan perusteella saatuun oikeudelliseen asemaan liittyviä oikeuksia, ei menetä näitä oikeuksia oikeuksien saamisen jälkeen annetun avioerotuomion takia.

               2)

               Se, että pääasiassa kysymyksessä olevan kaltainen Turkin kansalainen vetoaa päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla laillisesti saatuun oikeuteen ei ole oikeuden väärinkäyttöä myöskään silloin, kun asianomainen henkilö on sen jälkeen, kun hän on saanut tämän oikeuden entisen aviovaimonsa välityksellä, syyllistynyt tätä kohtaan vakavaan rikokseen, josta hänet on tuomittu rangaistukseen.
               Sen sijaan saman päätöksen 14 artiklan 1 kohta ei ole esteenä päätökselle karkottaa rikostuomioita saanut Turkin kansalainen, kunhan tämän oma käyttäytyminen ilmentää perustavanlaatuista yhteiskunnan etua uhkaavaa käsillä olevaa, todellista ja riittävän vakavaa vaaraa. Toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida, onko tästä kyse pääasiassa.

      (1)  EUVL C 247, 27.9.2008.


title: Asia C-90/08: Valitus, jonka K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG on tehnyt 28.2.2008 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-86/05, K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 12.12.2007 antamasta tuomiosta

text:
               7.6.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/10

         Valitus, jonka K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG on tehnyt 28.2.2008 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-86/05, K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 12.12.2007 antamasta tuomiosta
   (Asia C-90/08)
   (2008/C 142/16)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Valittaja: K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG (edustaja: Rechtsanwältin D. Spon)

      Muu osapuoli: 1. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) 2. Natália Cristina Lopes de Almeida Cunha 3. Cláudia Couto Simões 4. Marly Lima Jatobá
   Vaatimukset

               —

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 12.12.2007 asiassa T-86/05 antaman valituksenalaisen tuomion tuomiolauselman 1 kohta on kumottava kokonaisuudessaan ja tuomiolauselman 2 kohtaa on muutettava siten, että SMHV velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan myös muut oikeudenkäyntikulut.

         Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetyt vaatimukset uudistetaan:

               —

               SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 7.12.2004 asiassa R 0328/2004-1 tekemä päätös on kokonaisuudessaan kumottava

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on hylännyt kantajan SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan päätöksestä nostaman kanteen sillä perusteella, että SMHV:n väiteosasto on soveltanut asetuksen N:o 2868/95 71 artiklan 1 kohdan 2 virkettä sääntöjenmukaisesti, kun se hylkäsi valittajan pyynnön todisteiden esittämiselle aikaisempien tavaramerkkien käytöstä asetetun määräajan pidentämisestä, ja että SMHV:llä ei ollut nyt esillä olevassa asiassa harkintavaltaa niiden todisteiden huomioon ottamisen osalta, jotka kantaja esitti myöhässä.
   Valituksen mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rikkonut yhteisön oikeutta seuraavin tavoin.

               1.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rikkonut asetuksen N:o 2868/95 71 artiklan 1 kohdan 2 virkettä, koska se on tulkinnut sitä virheellisesti. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on erityisesti jättänyt huomiotta, että asetukseen N:o 40/94 ei sisälly määräajan pidentämisen mahdollisia perusteita koskevia säännöksiä. Se ei myöskään ole ottanut huomioon, että asianomaisena ajankohtana SMHV ei ollut konkretisoinut asetuksen N:o 2868/95 71 artiklan 1 kohtaa väitettä koskevilla ohjeilla tai muilla säännöksillä, joten määräajan pidennyksen sallittavien perusteiden osalta ei ollut mitään tulkinnan mahdollisuuksia. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei näin ollen ole täysin käsittänyt kysymyksessä olevaa asiasisältöä tai se on tulkinnut asetuksen N:o 2868/95 71 artiklan 1 kohdan 2 virkettä virheellisesti.

               2.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on laiminlyönyt sille kuuluvan perusteluvelvollisuuden, koska se ei ole vastannut valittajan tosiseikkoja koskevaan väitteeseen, jonka mukaan määräajan pidentämistä koskevan pyynnön esittämisen ajankohtana ei ollut olemassa pyynnön muotoa koskevaa lainsäädäntöä eikä tulkintaperusteita. Koska määräajan pidentämistä koskevan pyynnön osalta oli esitetty perusteluja, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi tullut lausua siitä, minkä vuoksi se katsoi, että nämä perustelut olivat riittämättömät.

               3.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rikkonut asetuksen N:o 40/94 74 artiklan 2 kohtaa, koska se on tulkinnut kyseistä säännöstä virheellisesti, kun se on katsonut, että SMHV:lla ei ole harkintavaltaa väitemenettelyssä myöhässä toimitettujen todisteiden huomioon ottamisen osalta. Se ei ole ottanut huomioon sitä, että valituslautakunnilla on harkintavaltaa, mitä ei suljeta pois asetuksen N:o 40/94 43 artiklassa eikä asetuksen N:o 2868/95 22 artiklan 2 kohdan 2 virkkeessä.


title: Asia C-35/00: Euroopan yhteisöjen komission 8.2.2000 Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
8.4.2000                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 102/15
2. hylkää Boehringer Ingelheim Vetmedica GmbH:n ja                        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     C. H. Boehringer Sohnin asiassa T-152/96 nostaman ase-
     tuksen 1312/96 kumoamista koskevan kanteen perusteet-
     tomana,                                                              Voimassa olevat ja komissiolle direktiivin 75/442/ETY 7 artik-
                                                                          lan mukaisesti ilmoitetut jätehuoltosuunnitelmat eivät näytä
3. velvoittaa Boehringer Ingelheim Vetmedica GmbH:n ja                    kattavan koko Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Komissio on
     C. H. Boehringer Sohnin korvaamaan tästä valitusasiasta              joutunut sille toimitettujen tietojen perusteella toteamaan, että
     aiheutuneet oikeudenkäyntikulut,                                     Yhdistynyt kuningaskunta ei ole ilmoittanut riittävistä, koko
                                                                          Yhdistyneen kuningaskunnan alueen kattavista jätehuolto-
4. velvoittaa Boehringer Ingelheim Vetmedica GmbH:n ja                    suunnitelmista.
     C. H. Boehringer Sohnin korvaamaan kumoamiskanteesta
     asiassa T-152/96 aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
                                                                          Direktiivin 91/689/ETY osalta perustellun lausunnon liitteestä
                                                                          I käy ilmi, että ilmoitetuista jätehuoltosuunnitelmista 21 ei
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                       sisällä vaadittuja vaarallisiin jätteisiin liittyviä tietoja. Kyseisen
                                                                          direktiivin 6 artiklan nojalla Yhdistyneen kuningaskunnan
                                                                          viranomaisten on laadittava vaarallisten jätteiden käsittelyä
Komissio väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin              koskevia suunnitelmia. Käytössä olevien tietojen perusteella
teki oikeudellisen virheen todetessaan, että komissio oli ylit-           Yhdistynyt kuningaskunta on jättänyt noudattamatta tätä
tänyt toimivaltansa rajoittamalla asetuksessa N:o 1312/96                 velvoitettaan.
säädettyjen jäämien enimmäismäärien pätevyyttä.
Komissio väittää myös, että tämän toteamuksen tueksi esitetyt             Direktiiviin 94/62/EY liittyen ainoastaan yksi suunnitelma
perustelut olivat ristiriitaisia, riittämättömiä ja vääriä.               näyttää sisältävän pakkausjätteitä koskevan luvun. Kyseisen
                                                                          direktiivin 14 artiklan nojalla Yhdistyneen kuningaskunnan
                                                                          viranomaisten on sisällytettävä 7 artiklan mukaisiin jätehuolto-
(1) EYVL C 318, 26.10.1996, s. 15.                                        suunnitelmiin erillinen pakkausten ja pakkausjätteiden käsitte-
(2) EYVL C 354, 23.11.1996, s. 32.                                        lyä koskeva luku. Käytössä olevien tietojen perusteella Yhdisty-
                                                                          nyt kuningaskunta on jättänyt noudattamatta tätä velvoitet-
                                                                          taan.
                                                                          (1) Jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annettu neuvoston direktiivi
                                                                              75/442/ETY (EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39).
                                                                          (2) Vaarallisista jätteistä 12 päivänä joulukuuta 1991 annettu neuvos-
Euroopan yhteisöjen komission 8.2.2000 Yhdistynyttä                           ton direktiivi 91/689/ETY (EYVL L 377, 31.12.1991, s. 20).
            kuningaskuntaa vastaan nostama kanne                          (3) Pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994
                                                                              annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/62/ETY
                                                                              (EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10).
                            (Asia C-35/00)
                          (2000/C 102/25)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 8.2.2000 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Yhdistynyttä kunin-
gaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellinen
pääneuvonantaja Richard Wainwright ja oikeudellinen neu-
vonantaja Lena Ström, prosessiosoite Luxemburgissa c/o Car-
los Gómez de la Cruz, Centre Wagner.                                     Euroopan yhteisöjen komission 14.2.2000 Irlantia vastaan
                                                                                nostama kanne
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
tuin                                                                                (Asia C-46/00)
–    toteaa, että Yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut
     jätteitä koskevien direktiivin 75/442/ETY (1) ja erityisesti                                      (2000/C 102/26)
     sen 7 artiklan, direktiivin 91/689/ETY (2) ja erityisesti sen
     6 artiklan sekä direktiivin 94/62/ETY (3) ja erityisesti sen
     14 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole laatinut        Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 14.2.2000 Euroo-
     kyseisten direktiivien kaikkien vaatimusten mukaisia jäte-           pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
     huoltosuunnitelmia ja/tai koska se ei ole ilmoittanut niistä         komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat oikeudellinen
     komissiolle, ja                                                      neuvonantaja Karen Banks ja oikeudellisen yksikön virkamies
                                                                          Bernard Mongin, prosessiosoite Luxemburgissa c/o komission
–    velvoittaa Yhdistyneen kuningaskunnan korvaamaan oi-                 oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz,
     keudenkäyntikulut.                                                   Centre Wagner, Kirchberg, Luxemburg.


title: Asia T-308/06: Kanne 13.11.2006 — Buffalo Milke Automotive Polishing Products v. SMHV

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/63

         Kanne 13.11.2006 — Buffalo Milke Automotive Polishing Products v. SMHV
   (Asia T-308/06)
   (2006/C 326/135)
   Kannekirjelmän kieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Buffalo Milke Automotive Polishing Products, Inc. (Pleasanton, USA) (edustajat: asianajajat F. de Visscher, E. Cornu ja D. Moreau)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Werner & Mertz GmbH (Mainz, Saksa)
   Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston toisen valituslautakunnan 8.9.2006 asiassa R 1094/2005-2 tekemä päätös on kumottava.

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: kuviomerkki ”BUFFALO MILKE Automotive Polishing Products” luokkiin 3, 18 ja 25 kuuluville tavaroille — hakemus nro 2 099 018

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Werner & Mertz GmbH

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: kuviomerkki ”BÚFALO” luokkaan 3 kuuluville tavaroille

      Väiteosaston ratkaisu: väitteen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: väiteosaston päätöksen kumoaminen

      Kanneperusteet: neuvoston asetuksen N:o 40/94 43 artiklan ja komission asetuksen N:o 2868/95 22 säännön rikkominen, koska valituslautakunnan ei olisi pitänyt ottaa huomioon ensimmäisen kerran sille ja väiteosaston asettaman määräajan päättymisen jälkeen esitettyjä käyttöä koskevia todisteita.


title: Asia T-27/11: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.12.2011 — Rheinischer Sparkassen- und Giroverband v. komissio

text:
               11.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 39/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.12.2011 — Rheinischer Sparkassen- und Giroverband v. komissio
   (Asia T-27/11) (1)

   2012/C 39/42
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Kuudennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 72, 5.3.2011.


               22.12.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 315/1

         (2007/C 315/01)
   Tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan unionin virallinen lehti

         EUVL C 297, 8.12.2007

   Luettelo aiemmista julkaisuista

      EUVL C 283, 24.11.2007

      EUVL C 269, 10.11.2007

      EUVL C 247, 20.10.2007

      EUVL C 235, 6.10.2007

      EUVL C 223, 22.9.2007

      EUVL C 211, 8.9.2007

   Nämä tekstit ovat saatavilla:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Asia C-273/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 13.5.2016 – Agenzia delle Entrate v. Federal Express Europe Inc. – Filiale italiana

text:
               19.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 343/21

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 13.5.2016 – Agenzia delle Entrate v. Federal Express Europe Inc. – Filiale italiana
   (Asia C-273/16)
   (2016/C 343/32)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Corte suprema di cassazione

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja ja vastavalituksen vastapuoli: Agenzia delle Entrate

      Vastapuoli ja vastavalituksen tekijä: Federal Express Europe Inc. – Filiale italiana

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 144 artiklaa ja 86 artiklan 1 kohtaa (jotka vastaavat 17.5.1977 annetun neuvoston direktiivin 77/388/ETY (2) 14 artiklan 1 ja 2 kohtaa ja 11 artiklan B kohdan 3 alakohtaa) tulkittava siten, että ainoa edellytys sille, että liitännäisistä suorituksista, jotka sisältävät maansisäisen kuljetuspalvelun eli ns. inbound -kuljetuksen – lentoaseman tiloista jäsenvaltion alueella sijaitsevaan määräpaikkaan toimituslausekkeella ”vapaasti määräpaikassa” – ei kanneta arvonlisäveroa, on se, että niiden arvo sisällytetään veron perusteeseen, riippumatta siitä, kannetaanko niistä tosiasiallisesti vero tullissa, kun tavarat tuodaan maahan; ja että siten kansalliset oikeussäännöt eli 26.10.1972 annetun tasavallan presidentin asetuksen nro 633 9 §:n 1 momentin 2 kohta ja 69 §:n 1 momentti, sellaisena kuin ne olivat tosiseikkojen tapahtuma-aikana voimassa, eivät yhdessä luettuina sovi yhteen edellä mainittujen yhteisön oikeussääntöjen kanssa, kun niiden perusteella joka tapauksessa ja siten myös tuotaessa maahan tavaroita, joista ei kanneta arvonlisäveroa – kuten nyt käsiteltävässä asiassa, jossa ovat kyseessä asiakirjat ja tavarat, joiden arvo on vähäinen – on täytettävä myös toinen vaatimus, jonka mukaan niistä on tosiasiallisesti kannettava arvonlisävero (ja vero on konkreettisesti maksettava tullissa) tavaroiden maahantuonnin yhteydessä; ja onko näin myös silloin, kun kuljetuspalvelut ovat liitännäisiä suorituksia pääsuoritukseen (maahantuonti) nähden ja molemmissa tapauksissa perusteena on menettelyn yksinkertaistaminen?

      (1)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).

      (2)  Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL 1977, L 145, s. 1).


title: Asia T-236/08: Kanne 16.6.2008 — HPA v. komissio

text:
               30.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/49

         Kanne 16.6.2008 — HPA v. komissio
   (Asia T-236/08)
   (2008/C 223/87)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Hoofdproductschap Akkerbouw (Haag, Alankomaat) (edustaja: mr. R.J.M. van den Tweel)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Saatavan nro 3240206544 perimisestä 19.12.2006 tehty sellainen komission päätös C(2006)7093/6, jolla eurooppalaisen taloudellisen etuyhtymän (ETEY) Euroterroirsin jäsenet asetetaan yhteisvastuulliseen vastuuseen hankkeen N:o 93.EU.06.002, joka koskee tyypillisten ja alueellisten maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden (oman alueen tuotteet) eurooppalaisen perinnön kartoittamista, puitteissa, todetaan mitättömäksi ja kumotaan ainakin siltä osin kuin Hoofdproductschap Akkerbouw asetetaan siinä yhteisvastuulliseen vastuuseen tämän saatavan koko määrän takaisinmaksamisesta

               —

               komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja riitauttaa 14.8.2000 tehdyssä komission päätöksessä vahvistetun saatavan perimisen Euroterroirsilta. Kantajan mukaan riidanalainen päätös on julistettava mitättömäksi ainakin siltä osin kuin siinä todetaan, että kantaja on yhteisvastuullisessa vastuussa saatavan koko määrän takaisinmaksamisesta, koska päätöksessä on erityisen vakavia ja ilmeisiä virheellisyyksiä. Kantajan mukaan tällöin voidaan myös muutoksenhakuaikojen umpeutumisen jälkeen todeta, että päätös ei ole saanut aikaan oikeusvaikutuksia.
   Kantaja esittää ensimmäisenä kanneperusteenaan asetuksen N:o 2137/85 (1) rikkomisen, koska kantaja ei ole koskaan ollut eurooppalaisen taloudellisen etuyhtymän (ETEY) Euroterroirsin jäsen, eikä sille voi syntyä tästä syystä vastuuta.
   Toiseksi kantaja katsoo, että sen puolustautumisoikeuksia on loukattu. Komissio ei ole antanut kantajalle mahdollisuutta esittää kantaansa ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä ja kantaja on saanut tiedon 14.8.2000 tehdyssä päätöksessä vahvistetusta saatavasta vasta silloin, kun riidanalainen päätös lähetettiin sille.
   Kolmanneksi kantaja vetoaa yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen. Komissio on asettanut kantajan yhteisvastuulliseen vastuuseen kuuden vuoden kuluttua saatavan vahvistamisesta toteuttamatta itse sitä ennen asianmukaisia toimenpiteitä Euroterroirsia itseään, perustamisjäsentä, joka on samalla Euroterroirsin johtokunnan jäsen, Conseil national des Arts Culinairsia (CNAC), Ranska, tai jäsenvaltiota Ranskaa vastaan. Lisäksi alankomaalainen asiantuntija on saanut 1994/1995 Euroterroirsin hankkeen puitteissa tehdyistä yksittäisistä kartoitustöistä palkkiona ainoastaan 13 055 euroa.
   Kantaja toteaa lopuksi, että saatava on vanhentunut, koska komissio on lähettänyt 28.9.2000 kyseisen maksukehotuksen Euroterroirsille ilmoittamatta sen jälkeen kantajalle ajoissa, mitkä toimet voivat katkaista vanhentumisen.

      (1)  Eurooppalaisesta taloudellisesta etuyhtymästä (ETEY) 25.7.1985 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2137/85 (EYVL L 199, s. 1).


title: Asia C-27/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) on esittänyt 17.1.2011 — Anton Vinkov v. Nachalnik Administrativno-nakazatelna deynost

text:
               14.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 145/3

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad Sofia-grad (Bulgaria) on esittänyt 17.1.2011 — Anton Vinkov v. Nachalnik Administrativno-nakazatelna deynost
   (Asia C-27/11)
   2011/C 145/03
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen sad Sofia-grad

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Anton Vinkov

      Vastapuoli: Nachalnik Administrativno-nakazatelna deynost

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko pääasian oikeudenkäynnissä kyseessä olevan kaltaisia kansallisen oikeuden sovellettavia säännöksiä, jotka koskevat oikeudellisia seurauksia, joita aiheutuu hallintoviranomaisten tekemästä päätöksestä, joka koskee sakkorangaistuksen määräämistä liikenneonnettomuudessa tapahtuneesta hallintorikkomuksesta, tulkittava siten, että ne ovat yhteensopivia perussopimuksissa vahvistettujen määräysten ja niiden perusteella vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alalla ja/tai mahdollisesti liikenteen alalla toteutettujen unionin oikeuden toimenpiteiden kanssa?

               2)

               Seuraako perussopimusten määräyksistä ja unionin oikeuden toimenpiteistä, jotka toteutetaan vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alalla silloin, kun on kyseessä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 82 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohdassa tarkoitettu oikeudellinen yhteistyö rikosoikeuden alalla, sekä tämän sopimuksen 91 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla liikenteen alalla, että hallinto-oikeudelliset liikennerikkomukset, joita voidaan pitää ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen pöytäkirjan nro 7 2 artiklassa tarkoitetulla tavalla ja siinä yhteydessä ”vähäisenä”, kuuluvat unionin oikeuden soveltamisalaan?

               3)

               Mikäli toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, pyydetään vastausta myös seuraaviin kysymyksiin:

                           3.1

                           Onko hallinto-oikeudellinen liikennerikkomus pääasian oikeudenkäyntiin liittyvissä olosuhteissa unionin oikeudessa tarkoitettu vähäinen rikos, jos seuraavat seikat toteutuvat samanaikaisesti:

                                       a)

                                       Teko on liikenneonnettomuus, jonka yhteydessä on syntynyt omaisuusvahinkoja, sitä on pidettävä tuottamuksellisena ja se on hallintorikkomuksena rangaistava teko.

                                       b)

                                       Säädetyn sakkorangaistuksen suuruuden perusteella päätöstä sakon määräämisestä ei voida riitauttaa tuomioistuimessa, eikä asianomaisella ole mahdollisuutta osoittaa, että hän ei ole toiminut tuottamuksellisesti tehdessään syykseen luetun teon.

                                       c)

                                       Päätöksessä mainittu määrä valvontapisteitä poistetaan automaattisena oikeudellisena seurauksena siitä, että päätös tulee lainvoimaiseksi.

                                       d)

                                       Käyttöön otetussa ajokorttijärjestelmässä, jossa ajokortin myöntämisen yhteydessä myönnetään tietty lukumäärä valvontapisteitä rikkomusten huomioon ottamista varten, on automaattisena oikeudellisena seurauksena sellaisista rangaistusmääräyksistä, jotka eivät ole riitautettavissa, myös valvontapisteiden poistaminen.

                                       e)

                                       Jos pakkotoimenpide, joka merkitsee ajokortin takavarikoimista ajo-oikeuden menettämisen vuoksi ja joka on automaattinen oikeudellinen seuraus alun perin myönnetyn valvontapisteiden määrän poistamisesta, riitautetaan tuomioistuimessa, siihen ei liity mitään tuomioistuimen valvontaa, joka kohdistuisi niiden rangaistusmääräysten laillisuuteen, jotka eivät ole riitautettavissa ja joilla valvontapisteet poistetaan.

                           3.2

                           Sallitaanko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 82 artiklassa, mahdollisesti tämän sopimuksen 91 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja edellä mainittujen määräysten perusteella toteutetuissa toimenpiteissä sekä vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta taloudellisiin seuraamuksiin 24.2.2005 tehdyssä neuvoston puitepäätöksessä 2005/214/YOS, että oikeusviranomaisten päätösten ja tuomioiden vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta tai liikenneturvallisuuden parantamiseksi toteutettuja toimenpiteitä ei sovelleta päätökseen, joka tehdään sakkorangaistuksen määräämisestä unionin oikeuden mukaan ”vähäisenä” pidettävästä liikennerikkomuksesta pääasian oikeudenkäynnin olosuhteissa, koska jäsenvaltio on säätänyt siitä, että vaatimuksia, jotka koskevat riitautettavuutta erityisesti rikosasioissa toimivaltaisessa tuomioistuimessa ja oikeussuojaa koskevien kansallisen oikeuden prosessioikeudellisten säännösten sovellettavuutta, ei pidä ottaa huomioon, kun kyse on tehdyn rikoksen tekemistä koskevasta syytteestä?

               4)

               Mikäli toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, pyydetään vastausta seuraavaan kysymykseen:
               Sallitaanko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 82 artiklassa, mahdollisesti tämän sopimuksen 91 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja edellä mainittujen määräysten perusteella toteutetuissa toimenpiteissä sekä vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta taloudellisiin seuraamuksiin 24.2.2005 tehdyssä neuvoston puitepäätöksessä 2005/214/YOS, että oikeusviranomaisten päätösten ja tuomioiden vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta tai liikenneturvallisuuden parantamiseksi unionin oikeudessa toteutettuja toimenpiteitä ei sovelleta jäsenvaltion harkintavallan mukaan — koska se on säätänyt lainsäädäntötoimella, että vaatimuksia, jotka koskevat riitautettavuutta erityisesti rikosasioissa toimivaltaisessa tuomioistuimessa ja oikeussuojaa koskevien kansallisen oikeuden prosessioikeudellisten sääntöjen sovellettavuutta, ei pidä ottaa huomioon, kun kyse on tietyn rikoksen tekemistä koskevasta syytteestä — ei sovelleta päätökseen, joka koskee sakkorangaistuksen määräämistä liikennerikkomuksesta, kun päätöstä koskevat pääasian oikeudenkäynnin olosuhteissa samanaikaisesti seuraavat seikat:

                           a)

                           Teko on liikenneonnettomuus, jonka yhteydessä on syntynyt omaisuusvahinkoja, sitä on pidettävä tuottamuksellisena ja se on hallintorikkomuksena rangaistava teko.

                           b)

                           Säädetyn sakkorangaistuksen suuruuden perusteella päätöstä sakon määräämisestä ei voida riitauttaa tuomioistuimessa, eikä asianomaisella ole mahdollisuutta osoittaa, että hän ei ole toiminut tuottamuksellisesti tehdessään syykseen luetun teon.

                           c)

                           Päätöksessä mainittu määrä valvontapisteitä poistetaan automaattisena oikeudellisena seurauksena siitä, että päätös tulee lainvoimaiseksi.

                           d)

                           Käyttöön otetussa ajokorttijärjestelmässä, jossa ajokortin myöntämisen yhteydessä myönnetään tietty lukumäärä valvontapisteitä rikkomusten huomioon ottamista varten, on automaattisena oikeudellisena seurauksena sellaisista rangaistusmääräyksistä, jotka eivät ole riitautettavissa, myös valvontapisteiden poistaminen.

                           e)

                           Jos pakkotoimenpide, joka merkitsee ajokortin takavarikoimista ajo-oikeuden menettämisen vuoksi ja joka on automaattinen oikeudellinen seuraus alun perin myönnetyn valvontapisteiden määrän poistamisesta, riitautetaan tuomioistuimessa, siihen ei liity mitään tuomioistuimen valvontaa, joka kohdistuisi niiden rangaistusmääräysten laillisuuteen, jotka eivät ole riitautettavissa ja joilla valvontapisteet poistetaan.


title: Asia C-275/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 17.5.2016 – Comune di Balzola ym. v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

text:
               29.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 314/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 17.5.2016 – Comune di Balzola ym. v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni
   (Asia C-275/16)
   (2016/C 314/13)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Comune di Balzola ym.

      Vastaaja: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni

      Ennakkoratkaisukysymys

   Kun direktiiviä 1997/67/EY (1) tulkitaan asianmukaisesti, sopivatko asetuksen (decreto legislativo) nro 261/99 3 §:n 7 momentti ja vuoden 2014 lain nro 194 1 §:n 276 momentti yhteen kyseisen direktiivin kanssa seuraavasta näkökulmasta:

               a)

               yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä annetussa direktiivissä 97/67/EY, sellaisena kuin se on siihen tehtyine muutoksineen ja lisäyksineen, vahvistetaan jäsenvaltioiden velvollisuus huolehtia postin yleispalvelun tarjoamisesta ja säädetään tässä yhteydessä, että postilähetysten keräily ja niiden jakelu vastaanottajalle perillekantona on taattava ”vähintään viitenä työpäivänä viikossa”

               b)

               saman yhteisön direktiivin mukaan kansalliset sääntelyviranomaiset voivat myöntää poikkeuksia tästä velvollisuudesta vain ”poikkeuksellisiksi katsomissaan tilanteissa tai maantieteellisissä olosuhteissa”

               c)

               Italian kansallisessa lainsäädännössä (vuoden 1999 asetuksen (decreto legislativo) nro 261 3 §:n 7 momentti ja 23.12.2014 annetun lain nro 190 – niin sanottu ”vuoden 2015 vakauslaki” – 1 §:n 276 momentti) sitä vastoin kansallinen sääntelyviranomainen velvoitetaan myöntämään mainittu poikkeus tietyssä määräajassa aina, kun palvelun tarjoaja sitä hakee erittelemällä, että kyseessä ovat ”infrastruktuuriin liittyvät tai maantieteelliset erityistilanteet alueilla, joiden asukastiheys on alle 200 asukasta per neliökilometri,” siinäkin tapauksessa, että kyseiset tilanteet eivät ole luonteeltaan poikkeuksellisia ja koskevat laajaa osaa maan väestöstä (jopa neljäsosaa väestöstä ja siis – pienemmän asukastiheyden alueiden tapauksissa – jopa paljon suurempaa osuutta maan alueesta)?

      (1)  Yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä 15.12.1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/67/EY (EYVL 1998, L 15, s. 14).


title: Yhdistetyt asiat C-87/03 ja C-100/03: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto)  30.3.2006  — Espanjan kuningaskunta v. Euroopan unionin neuvosto (Kalastus — Pyyntikiintiöiden jakamista jäsenvaltioiden kesken koskevat säännöt — Espanjan liittymisasiakirja — Siirtymäajan päättyminen — Suhteellista vakautta koskeva vaatimus — Syrjintäkiellon periaate — Uudet kalastusmahdollisuudet)

text:
               17.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 143/3

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 30.3.2006 — Espanjan kuningaskunta v. Euroopan unionin neuvosto
   (Yhdistetyt asiat C-87/03 ja C-100/03) (1)

   (Kalastus - Pyyntikiintiöiden jakamista jäsenvaltioiden kesken koskevat säännöt - Espanjan liittymisasiakirja - Siirtymäajan päättyminen - Suhteellista vakautta koskeva vaatimus - Syrjintäkiellon periaate - Uudet kalastusmahdollisuudet)
   (2006/C 143/06)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: N. Díaz Abad)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: G. Ramos Ruano ja F. Florindo Gijón)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: T. van Rijn, F. Jimeno Fernandez ja S. Pardo Quintillán); Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: D. Wyatt, QC, ja K. Manji)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla pyyntirajoitukset ovat tarpeen, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2003 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2341/2002 (EYVL L 356, s. 12) osittainen kumoaminen siltä osin kuin vuosina 1992–1998 Pohjanmerelle ja Itämerelle vahvistettuja uusia kalastusmahdollisuuksia ei ole myönnetty Espanjan edut huomioon ottaen, siirtymäajan järjestelmän päättymisestä huolimatta — Syrjintä — Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 (EYVL L 358, s. 59) 20 artiklan 2 kohdan tulkinta
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanteet hylätään.

               2)

               Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ja Euroopan yhteisöjen komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 135, 7.6.2003.


title: Euroopan yhteisöjen komission 17.6.1997 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne (Asia C-225/97)

text:
N:o C 252/ 16          FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       16.8.97
Tämä määräaika päättyi 1.1.1994 ilman että Saksan liitto            korvausvastuuta koskevaa oikeuskäytäntöä, jonka mukaan
tasavalta olisi saattanut voimaan tarpeellisia oikeussään           vastuuta koskevat edellytykset ovat tiukemmat kuin
töjä .                                                               muissa tapauksissa, myös kysymyksessä olevaan komission
                                                                     päätökseen, joka ei valittajien mukaan ole lainsäädäntö
(M EYVL L 35 , 12.2.1992, s . 24 .                                   toimi . Soveltaessaan vastuuta koskevia periaatteita hallin
                                                                     totoimintaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
                                                                     olisi pitänyt todeta, että komission toimenpiteet olivat
                                                                     lainvastaisia, minkä perusteella valittajien vahingonkor
                                                                     vausvaatimus olisi ollut perusteltu .
Aloys Schröderin, Jan ja Karl-Julius Thamannin, jotka                Yhteisön oikeutta on rikottu myös siten, että ensimmäisen
ovat osakkaina Zuchtschweine Epe GbH:ssa, 13.6.1997                  oikeusasteen tuomioistuin ei ole tutkiessaan omaisuuden
tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas             suojan ja ammatin harjoittamisen vapautta koskevien
teen tuomioistuimen viidennen jaoston 15.4.1997 anta                perusoikeuksien loukkaamista ottanut huomioon yhteisön
masta tuomiosta asiassa T-390/94, Aloys Schröder ym.                 oikeusjärjestyksessä turvattuja yksilöiden perusoikeusint
             vastaan Euroopan yhteisöjen komissio                    ressejä . Komissio ei ole nimittäin riidanalaisella päätök
                       ( Asia C-221/97 P )                           sellä antanut yleisesti sovellettavaa säännöstä, jonka yhtey
                                                                     dessä sillä olisi tietty liikkumavara, vaan kysymyksessä on
                          ( 97/C 252/31 )                            konkreettinen toimenpide, jonka vaikutukset eivät ainoas
                                                                     taan ole etukäteen arvioitavissa, vaan toimenpiteellä on
                                                                     myös nimenomaisesti tähdätty näiden vaikutusten aikaan
Aloys Schröder, Jan ja Karl-Julius Thamann, ovat                     saamiseen .
Zuchtschvveine Epe GbH:n osakkaina valittaneet
13.6.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                     (') EYVL C 181 , 14.6.1997, s . 11 .
tuomioistuimen viidennen jaoston 15.4.1997 antamasta
                                                                     ( 2 ) EYVL C 392, 31.12.1994 , s. 12 .
tuomiosta asiassa T-390/94 ('), Aloys Schröder ym. vas
taan Euroopan yhteisöjen komissio. Valittajien edustajana
on asianajaja Rudolf Brenken, asianajotoimisto Rentz
mann & Brenken, Quakenbrück, ja prosessiosoite Luxem
burgissa asianajotoimisto Michel Molitor, Pierre Feltgen
& Andre Harpas, 14a rue des Bains .
                                                                            Euroopan yhteisöjen komission 17.6.1997 Ranskan
Valittajat toistavat yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                              tasavaltaa vastaan nostama kanne
tuomioistuimessa pidetyssä oikeudenkäynnissä esittämät                                         (Asia C-225/97)
vaatimukset (2 ) ja vaativat, että
                                                                                ( 97/C 252/32 )
— vastapuoli velvoitetaan maksamaan vahingonkorvauk
     sena 173 174,45 Saksan markkaa ( DEM ) riidanalai
     sesta päätöksestä heille aiheutuneiden vahinkojen kor          Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 17.6.1997
     vaamiseksi,                                                     Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan
                                                                     tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellinen
                                                                     neuvonantaja Hendrik van Lier ja prosessiosoite Luxem
— vastapuoli velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti                 burgissa c/o Carlos Gomez de la Cruz, Centre Wagner,
     kulut .                                                         Kirchberg, Luxemburg.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                  Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuo
                                                                     mioistuin
Asiassa on loukattu valittajien oikeutta tulla kuulluksi .
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole ottanut huo
mioon keskeistä osaa valittajien lausumista tai se ei aina          — toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut vesi
kaan ole maininnut näitä seikkoja valituksenalaisessa tuo                  ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla
miossa joko ollenkaan tai ainakaan riittävästi . Tämä pätee                 toimivien yksiköiden hankintamenettelyjä koskevien
erityisesti siltä osin kuin valittajat ovat esittäneet, että hal           yhteisön sääntöjen soveltamiseen liittyvien lakien, ase
linnolliset rajat eivät ole tarkoituksenmukainen keino kiel                tusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittami
tojen soveltamisalueiden rajaamiseksi, vaan episoottisten                   sesta 25 päivänä helmikuuta 1992 annetun neuvoston
eläintautien torjumiseksi tällainen rajaaminen voidaan tar                 direktiivin 92/13/ETY (') 1 artiklan 2 kohdan, 2 artik
koituksenmukaisesti tehdä ainoastaan tautipesäkkeen etäi                   lan 1 kohdan c alakohdan ja 5 kohdan sekä 2 ja 4
syyttä koskevan perusteen perusteella.                                      luvun mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut
                                                                            29.12.1993 lain nro 92/ 1416 mainitun direktiivin kan
                                                                            sallisena täytäntöönpanotoimena ;
Asiassa on rikottu yhteisön oikeutta . Yhteisön oikeutta on
rikottu erityisesti siten, että ensimmäisen oikeusasteen tuo
mioistuin on soveltanut yhteisöjen tuomioistuimen kehittä           — velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeuden
mää, lainsäädäntötoimista aiheutuvaa yhteisön vahingon                     käyntikulut.
 ---pagebreak--- 16.8.97              LH                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  N:o C 252/ 17
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
— Direktiivin 1 artiklan 2 kohdan, 2 artiklan 1 kohdan c           Valittaja vetoaa yhteisön oikeuden rikkomiseen ja erityi
     alakohdan ja 5 kohdan mukaisten velvoitteiden nou            sesti siihen, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo
     dattamatta jättäminen : lailla nro 93/1416 ei varmisteta      mioistuin ei ole ymmärtänyt oikein sille asian ratkaisijana
     uhkasakon varoitusvaikutusta . Laissa otetaan käyttöön        kuuluvan        oikeuden    kehittämisvelvollisuuden   asettamia
     erityinen poikkeuksellinen väliaikaismenettely, joka on       vaatimuksia .
     vähemmän pakottava kuin kansallisessa siviililainsää
     dännössä .                                                    H EYVL C 137, 3.6.1995 , s. 26 .
                                                                   ( 2 ) EYVL C 181 , 4.6.1997, s . 13 .
— Direktiivin 2 luvun mukaisten velvoitteiden laimin
     lyönti : vaikka todistusmenettelyn käyttäminen on
     vapaaehtoista hankintayksiköiden osalta, tämä ei kui
     tenkaan tarkoita sitä, että todistusmenettely on va
     paaehtoista sellaisten jäsenvaltioiden osalta, joiden on
     luotava direktiivin 2 luvun mukainen järjestelmä .                  Euroopan yhteisöjen komission 24.6.1997 Portugalin
                                                                                tasavaltaa vastaan nostama kanne
— Direktiivin 4 luvun mukaisten velvoitteiden laimin                                        (Asia C-229/97)
     lyönti : Ranska ei ole määritellyt niitä toimenpiteitä,                                  ( 97/C 252/34 )
     joita kansallisten viranomaisten, joita on pyydetty toi
     mittamaan sovittelumenettelyn soveltamista koskevat
     pyynnöt komissiolle, on noudatettava ( direktiivin 9          Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 24.6.1997
     artiklan 2 kohta ). Koko direktiivin 4 luku olisi pitänyt     Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Portugalin
     saattaa osaksi kansallista oikeusjärjestystä myös sen         tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen
     vuoksi, että 9 artiklan 1 kohdassa määritellyille henki      yksikön virkamies Francisco de Sousa Fialho, ja prosessi
     löille, joiden etua sopimus koskee, annetaan tieto mah       osoite Luxemburgissa c/o Carlos Gomez de la Cruz,
     dollisuudesta käyttää sovittelumenettelyä .                   Centre Wagner, Kirchberg.
(') EYVL L 76 , 23.3.1992, s . 14 .
                                                                   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                   — toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut
                                                                          EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannen
                                                                          kohdan ja jäsenvaltioissa sovellettavista juomaveden
                                                                          valmistamiseen tarkoitetun pintaveden määritysmene
Hedwig Kuchlenz-Winterin 20.6.1997 tekemä valitus                         telmistä sekä näytteenotto- ja analysointitiheydestä 9
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois                    päivänä lokakuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin
tuimen ensimmäisen jaoston 16.4.1997 antamasta tuo                       79/869/ETY (') 13 artiklan, yhdessä liittymisasiakir
miosta asiassa T-66/95 , Hedvvig Kuchlenz-Winter vastaan                  jan (2 ) 395 artiklan ja sen liitteen XXXVI kanssa,
                  Euroopan yhteisöjen komissio                            mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut sääde
                        ( Asia C-228/97 P)                                tyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen
                           ( 97/C 252/33 )
                                                                          edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia mää
                                                                          räyksiä,
Hedwig Kuchlenz-Winter on valittanut 20.6.1997 Euroo              — toissijaisesti toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole
pan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen                        noudattanut näiden samojen säännösten mukaisia vel
ensimmäisen       oikeusasteen tuomioistuimen    ensimmäisen              voitteitaan, koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpi
jaoston 16.4.1997 antamasta tuomiosta asiassa T-66/95,                    teistä viipymättä komissiolle, ja
Hedvvig Kuchlenz-Winter v. Euroopan yhteisöjen komissio.
Valittajan edustajana on asianajaja, Dr. jur. Dieter Rogalla,
ja prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Decker,           — velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeuden
Braun & Wagner, 15 Avenue Marie-Thérèse .                                 käyntikulut.
Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                     Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                   Perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannen kohdan
— hyväksyy kaikki valittajan neljä kanneperustetta (') ja          mukaan direktiivi velvoittaa saavutettavaan tulokseen näh
     kumoaa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo
                                                                   den jäsenvaltiota, jolle se on osoitettu. Nyt käsiteltävänä
     mioistuimen päätöksen (2 ), sekä                              olevassa       asiassa  direktiivin   79/869/ETY    13   artiklan
                                                                   mukaan jäsenvaltioiden on saatettava direktiivin noudatta
— velvoittaa komission korvaamaan valittajan oikeuden             misen edellyttämät säännökset ja määräykset voimaan
     käyntikulut koko asian ja siten myös yhteisöjen ensim        kahden vuoden kuluessa sen tiedoksi antamisesta . Tämä
     mäisen oikeusasteen tuomioistuimen osalta .                   kahden vuoden määräaika päättyi 1.1.1989 ilman, että


title: Asia T-411/07: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.7.2010 — Aer Lingus Group v. komissio (Kilpailu — Yrityskeskittymät — Päätös, jolla yrityskeskittymä todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi — Yrityskeskittymän käsite — Luopuminen kaikista hankituista osakkeista ennen yrityskeskittymän toteuttamista vallinneen tilanteen palauttamiseksi — Tarpeellisten toimenpiteiden määräämisestä kieltäytyminen — Komission toimivallan puuttuminen)

text:
               14.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/36

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.7.2010 — Aer Lingus Group v. komissio
   (Asia T-411/07) (1)

   (Kilpailu - Yrityskeskittymät - Päätös, jolla yrityskeskittymä todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi - Yrityskeskittymän käsite - Luopuminen kaikista hankituista osakkeista ennen yrityskeskittymän toteuttamista vallinneen tilanteen palauttamiseksi - Tarpeellisten toimenpiteiden määräämisestä kieltäytyminen - Komission toimivallan puuttuminen)
   2010/C 221/56
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Aer Lingus Group plc (Dublin, Irlanti) (edustajat: aluksi solicitor A. Burnside ja asianajajat B. van de Walle de Ghelcke ja T. Snels, sittemmin solicitor A. Burnside ja asianajaja B. van de Walle de Ghelcke)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: X. Lewis, É. Gippini Fournier ja S. Noë)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Ryanair Holdings plc (Dublin) (edustajat: J. Swift, QC, solicitor V. Power, solicitor A. McCarthy, solicitor D. Hull ja asianajaja G. Berrisch)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota komission 11.10.2007 tekemä päätös K(2007) 4600, jolla hylättiin kantajan vaatimus yrityskeskittymien valvonnasta 20.1.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 (EUVL L 24, s. 1) 8 artiklan 4 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisesta ja välitoimien määräämisestä mainitun asetuksen 8 artiklan 5 kohdan perusteella.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Aer Lingus Group plc vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan komission ja Ryanair Holdings plc:n oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien välitoimia koskevasta menettelystä aiheutuneet kulut.

      (1)  EUVL C 8, 12.1.2008.


title: Asia T-168/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.5.2016 – Kreikka v. komissio (Maaseuturahasto — Riidanalaisen toimen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               11.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 251/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.5.2016 – Kreikka v. komissio
   (Asia T-168/15) (1)

   ((Maaseuturahasto - Riidanalaisen toimen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2016/C 251/36)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou ja A. Vasilopoulou)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Aquilina ja D. Triantafyllou)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse SEUT 263 artiklaan perustuvasta vaatimuksesta kumota 23.1.2015 annettu komission täytäntöönpanopäätös C(2015) 252 final, joka koskee Helleenien tasavallan ohjelmakautta 2007–2013 koskevaan maaseudun kehittämisohjelmaan CCI 2007 GR 06 RPO 00 ja ajanjaksoja 1.1.–31.3.2014 ja 1.4.–30.6.2014 koskeviin kuluihin liittyvän välimaksun määrän vähennystä

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen tästä kanteesta raukeaa.

               2)

               Osapuolet vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 245, 27.7.2015.


title: Asia T-326/14: Kanne 8.5.2014 – Novomatic v. SMHV – Granini France (HOT JOKER)

text:
               28.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 245/23

         Kanne 8.5.2014 – Novomatic v. SMHV – Granini France (HOT JOKER)
   (Asia T-326/14)
   2014/C 245/31
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Novomatic AG (Gumpoldskirchen, Itävalta) (edustaja: asianajaja W. M. Mosing)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Granini France (Macon, Ranska)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan toisen valituslautakunnan 6.2.2014 tekemän päätöksen asiassa R 589/2013-2, minkä seurauksena väite hylätään ja yhteisön tavaramerkki nro 9 5 94  458 rekisteröidään hakemuksen mukaisesti

               —

               velvoittamaan vastaaja ja vastapuoli valituslautakunnassa – jos se esittää väliintulokirjelmän – vastaamaan omista kuluistaan ja korvaamaan kantajan kulut unionin yleisessä tuomioistuimessa ja valitusmenettelyssä SMHV:ssä

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Luokkiin 9 ja 28 kuuluvia tavaroita koskeva ja sanaosat HOT JOKER sisältävä kuviomerkki – yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9 5 94  458

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Granini France

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Luokkiin 28 ja 41 kuuluvia tavaroita koskeva ja sanaosat joker + sisältävä kuviomerkki

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen; asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen rikkominen; SMHV:n velvollisuuden käyttää valtuuksiaan Euroopan unionin oikeuden yleisten periaatteiden mukaisesti laiminlyönti.


title: Asia C-396/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 24.5.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Klagenævnet for Udbud – Tanska) – MT Højgaard A/S ja Züblin A/S v. Banedanmark (Ennakkoratkaisupyyntö — SEUT 267 artikla — Unionin tuomioistuimen toimivalta — Se, onko ennakkoratkaisupyynnön esittänyt elin tuomioistuin — Rautateiden infrastruktuurin alan julkinen hankinta — Neuvottelumenettely — Direktiivi 2004/17/EY — 10 artikla — 51 artiklan 3 kohta — Tarjoajien yhdenvertainen kohtelu — Kahdesta yhtiöstä koostuva ryhmittymä, joka on hyväksytty tarjoajaksi — Ensimmäinen näistä kahdesta yhtiöstä on jättänyt omissa nimissään tarjouksen, koska toinen yhtiö on asetettu konkurssiin — Yhtiön katsominen yksinään sellaiseksi toimijaksi, joka voidaan hyväksyä tarjoajaksi — Tämän yhtiön valinta hankintasopimuksen sopimuspuoleksi)

text:
               18.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 260/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 24.5.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Klagenævnet for Udbud – Tanska) – MT Højgaard A/S ja Züblin A/S v. Banedanmark
   (Asia C-396/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 267 artikla - Unionin tuomioistuimen toimivalta - Se, onko ennakkoratkaisupyynnön esittänyt elin tuomioistuin - Rautateiden infrastruktuurin alan julkinen hankinta - Neuvottelumenettely - Direktiivi 2004/17/EY - 10 artikla - 51 artiklan 3 kohta - Tarjoajien yhdenvertainen kohtelu - Kahdesta yhtiöstä koostuva ryhmittymä, joka on hyväksytty tarjoajaksi - Ensimmäinen näistä kahdesta yhtiöstä on jättänyt omissa nimissään tarjouksen, koska toinen yhtiö on asetettu konkurssiin - Yhtiön katsominen yksinään sellaiseksi toimijaksi, joka voidaan hyväksyä tarjoajaksi - Tämän yhtiön valinta hankintasopimuksen sopimuspuoleksi))
   (2016/C 260/03)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Klagenævnet for Udbud

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: MT Højgaard A/S ja Züblin A/S

      Vastapuoli: Banedanmark

      Tuomiolauselma

   Vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/17/EY 10 artiklassa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 51 artiklan kanssa, olevaa talouden toimijoiden yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on tulkittava siten, että hankintayksikkö ei loukkaa kyseistä periaatetta, kun se sallii, että toinen sellaiseen ryhmittymään, jota se on pyytänyt esittämään sellaisenaan tarjouksen, kuuluneesta kahdesta talouden toimijasta tulee tämän ryhmittymän tilalle ryhmittymän hajoamisen jälkeen ja osallistuu omissa nimissään julkista hankintaa koskevan sopimuksen sopimuspuolen valitsemiseksi käytävään neuvottelumenettelyyn, mikäli osoitetaan ensinnäkin, että kyseinen talouden toimija täyttää yksinään edellä mainitun yksikön määrittämät vaatimukset, ja toiseksi, että sillä, että se jatkaa osallistumistaan edellä mainittuun menettelyyn, ei heikennetä muiden tarjoajien kilpailuasemaa.

      (1)  EUVL C 388, 3.11.2014.


title: Asia F-41/10 RENV: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 2.6.2016 – Bermejo Garde v. ETSK (Henkilöstö — Asian palauttaminen unionin yleiseen tuomioistuimeen kumoamistuomion jälkeen — Henkilöstösääntöjen 12 a artikla — Työpaikkakiusaamisen uhriksi joutunut virkamies — Henkilöstösääntöjen 22 a artikla — Ilmiannon tehnyt virkamies — Avustamispyynnön hylkääminen — Suojelua koskevan oikeuden edellytykset — Hylkäämisen seuraukset — Vahingonkorvausvaatimus)

text:
               11.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 251/48

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 2.6.2016 – Bermejo Garde v. ETSK
   (Asia F-41/10 RENV) (1)

   ((Henkilöstö - Asian palauttaminen unionin yleiseen tuomioistuimeen kumoamistuomion jälkeen - Henkilöstösääntöjen 12 a artikla - Työpaikkakiusaamisen uhriksi joutunut virkamies - Henkilöstösääntöjen 22 a artikla - Ilmiannon tehnyt virkamies - Avustamispyynnön hylkääminen - Suojelua koskevan oikeuden edellytykset - Hylkäämisen seuraukset - Vahingonkorvausvaatimus))
   (2016/C 251/54)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Moises Bermejo Garde (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja L. Levi)

      Vastaaja: Euroopan talous- ja sosiaalikomitea (ETSK) (asiamiehet: aluksi U. Schwab ja M. Lernhart sekä asianajaja B. Wägenbaur, sitten K. Gambino ja asianajaja B. Wägenbaur, ja lopuksi K. Gambino ja X. Chamodraka sekä asianajaja B. Wägenbaur)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Henkilöstö – Vaatimus kumota useita päätöksiä, joilla saatetaan välittömästi päätökseen kantajan tehtävät oikeudellisen yksikön yksikönpäällikkönä, siirretään hänet logistiikkaosastolle ja hylätään hänen muodollinen avustamispyyntönsä sekä vahingonkorvausvaatimus.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtajan 24.3.2010 tekemät päätökset, joilla saatettiin päätökseen Moises Bermejo Garden aikaisemmin oikeudellisen yksikön yksikönpäällikkönä hoitamat tehtävät ja 13.4.2010 tekemä päätös, joka koskee hänen siirtämistään toisiin tehtäviin, kumotaan.

               2)

               Euroopan talous- ja sosiaalikomitea velvoitetaan maksamaan Bermejo Gardelle 25 000 euron suuruinen summa.

               3)

               Euroopan talous- ja sosiaalikomitea vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Bermejo Garden oikeudenkäyntikulut asioissa F-41/10, T-530/12 ja F-41/10 RENV.

      (1)  EUVL C 209, 31.7.2010, s. 55.


title: Asia T-479/14: Kanne 26.6.2014 – Kendrion NV v. Euroopan unionin tuomioistuin

text:
               4.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 253/65

         Kanne 26.6.2014 – Kendrion NV v. Euroopan unionin tuomioistuin
   (Asia T-479/14)
   2014/C 253/89
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Kendrion NV (Zeist, Alankomaat) (edustaja: asianajajat P. Glazener ja T. Ottervanger)

      Vastaaja: Euroopan unionin tuomioistuin

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta velvoittamaan Euroopan unionin

               —

               maksamaan korvauksena aineellisesta vahingosta 2 3 08  463,98 euroa tai ainakin sellaisen määrän, jonka maksettavaksi tuomitsemista unionin yleinen tuomioistuin pitää kohtuuden mukaan mahdollisena

               —

               maksamaan korvauksena aineettomasta vahingosta ensisijaisesti 1 1 0 50  000,00 euroa tai ainakin 1 7 00  000,00 euroa taikka toissijaisesti määrän, josta asianosaiset sopivat unionin yleisen tuomioistuimen määräämiä menettelytapoja noudattaen, tai ainakin määrän, jonka unionin yleinen tuomioistuin vahvistaa kohtuuden mukaan

               —

               maksamaan kaikille rahamäärille unionin yleisen tuomioistuimen kohtuuden mukaan vahvistamaa viivästyskorkoa 26.11.2013 alkaen

               —

               korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Unionin tuomioistuin totesi 26.11.2013 antamassaan tuomiossa Kendrion vastaan komissio (C-50/12 P, EU:C:2013:771), että Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan toista kohtaa oli rikottu käsiteltäessä unionin yleisessä tuomioistuimessa asiaa T-54/06, Kendrion vastaan komissio, joka koski vaatimusta [EY] 81 artiklan mukaisesta menettelystä (asia COMP/F/38.354 – Teollisuussäkit) 30.11.2005 tehdyn komission päätöksen K(2005) 4634 lopullinen, joka koskee kartellia muovisten teollisuussäkkien markkinoilla, kumoamisesta siltä osin kuin päätös koskee kantajaa sekä vaatimusta kantajalle määrätyn sakon kumoamisesta tai toissijaisesti alentamisesta.
   Unionin tuomioistuin päätti samalla myös, että Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan toisen kohdan mukaisen velvollisuuden rikkomisesta on määrättävä seuraamus unionin yleisessä tuomioistuimessa nostettavan vahingonkorvauskanteen yhteydessä, koska tällainen kanne merkitsee tehokasta korjauskeinoa.
   Kantaja katsoo, että unionin tuomioistuin on kyseisessä tuomiossa jo vahvistanut, että edellytykset sille, että yksityisille oikeussubjekteille oikeuksia perustavan oikeussäännön rikkominen on riittävän ilmeinen, täyttyvät.
   Kantaja toteaa lisäksi, että kun oikeudenkäynti on tähän mennessä kestänyt viisi vuotta ja yhdeksän kuukautta vaikka kantajan mielestä kohtuullisena voitaisiin pitää kahta vuotta ja kuutta kuukautta, asian käsittelyn kohtuullinen kestoaika on ylitetty kolmella vuodella ja kolmella kuukaudella. Asian ratkaiseminen kohtuullisessa ajassa olisi siten edellyttänyt tuomion antamista 26.8.2010 eikä vasta 26.11.2013.
   Asian käsittelyn kohtuuttomasta kestosta kantajalle aiheutunut aineellinen vahinko johtuu kantajalle tuona ajanjaksona aiheutuneista ylimääräisistä taloudellisista rasitteista. Tämä vahinko muodostuu komission perimästä 3 4 0 00  000 euron sakolle samalta ajanjaksolta lasketusta korosta sekä sakon ja sen korkojen maksamisesta asetetusta pankkitakauksesta samana ajanjaksona aiheutuneista kuluista. Tästä määrästä vähennetään rahoituskulut sakosta ja sen koroista, jotka olisi ollut maksettava unionille 26.8.2010, jos unionin tuomioistuin olisi antanut tuomion kyseisenä päivänä.
   Kantaja vaatii asian käsittelyn kohtuuttomasta kestosta sille aiheutuneesta aineettomasta vahingosta kohtuulliseksi katsomanaan korvauksena 10 prosenttia sakon määrästä lisättynä 10 prosentilla siltä vuoden osalta, jolla oikeudenkäynti unionin tuomioistuimessa on ylittänyt kohtuullisen keston. Tällainen hyvitys on kantajan mielestä asianmukainen, koska ajankohtana, jolloin komissio antoi päätöksensä, seuraamusta korotettiin normaalisti 10 prosentilla kultakin vuodelta, jona rikkominen jatkui.
   Toissijaisesti kantaja vaatii aineettomasta vahingosta kohtuullisena korvauksena 5 prosenttia sakon määrästä. Tämä määrä noudattaisi hyvitystä, jonka unionin tuomioistuin on katsonut asianmukaiseksi tähän verrattavissa tilanteissa, joissa kartellisakkoja koskevan asian ratkaiseminen on huomattavasti ylittänyt määräajan.


title: Asia T-592/10: Kanne 27.12.2010 — El Corte Inglés v. SMHV — Technisynthese (BTS)

text:
               12.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 80/19

         Kanne 27.12.2010 — El Corte Inglés v. SMHV — Technisynthese (BTS)
   (Asia T-592/10)
   2011/C 80/37
   Kannekirjelmän kieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: El Corte Inglés, SA (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat M. E. López Camba ja J. L. Rivas Zurdo)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Technisynthese SARL (Saint Pierre Montlimart, Ranska)

      Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 23.9.2010 tekemä päätös asiassa R 1380/2001-1 on kumottava kokonaisuudessaan ja

               —

               Vastaaja ja mahdolliset väliintulijat on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki BTS luokkiin 14, 18, 25 ja 28 kuuluvia tavaroita varten

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Technisynthese SARL

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansalliset ja yhteisön kuviomerkit, jotka sisältävät sanaosan TBS, luokkiin 18 ja 25 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston päätöksen kumoaminen ja väitteen hyväksyminen

      Kanneperusteet: Todisteiden puuttuminen aikaisempien tavaramerkkien tunnettuudesta ja käytöstä sekä yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska asianomaisten tavaramerkkien välillä ei ole sekaannusvaaraa.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1)


title: Asia T-733/15: Kanne 16.12.2015 – Portugali v. komissio

text:
               22.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 68/35

         Kanne 16.12.2015 – Portugali v. komissio
   (Asia T-733/15)
   (2016/C 068/45)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Asianosaiset

      Kantaja: Portugalin tasavalta (asiamiehet: L. Inez Fernandes ja M. Figueiredo, avustajanaan asianajaja L. Silva Morais)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan komission pääsihteeristön kirjaamonsa 12.10.2015 päiväämällä kirjeellä (2015) D/11533 tiedoksi antaman komission päätöksen (1)

               —

               velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Portugalin tasavalta katsoo, että Euroopan komission pääsihteeristön kirjaamonsa 12.10.2015 päiväämällä kirjeellä (2015) D/11533 tiedoksi antama maksuvaatimus sisältää seuraavat virheet ja on siitä syystä todettava pätemättömäksi.

               1)

               Riidanalaisen toimen antamisella komissio käytti Euroopan unionin tuomioistuimille kuuluvaa toimivaltaa, mikä merkitsee virhettä toimivallan puuttumisen vuoksi.

               2)

               Toimi perustuu unionin tuomioistuimen asiassa C-76/13 antaman tuomion vaikutusten keinotekoiseen jakamiseen, mistä syystä perussopimuksia tai niiden soveltamista koskevia oikeussääntöjä on rikottu.

               3)

               Komission nyt käsiteltävässä asiassa antamassa toimessa ei oteta huomioon oikeusvoimaisuutta, mistä syystä perussopimuksia tai niiden soveltamista koskevia oikeussääntöjä on tältäkin osin rikottu.

               4)

               Toimi on lainvastainen, koska unionin oikeudessa tunnustettuja oikeusvarmuuden, oikeussuhteiden vakauden ja luottamuksensuojan periaatteita ei ole noudatettu.

               5)

               Toimi on kaksinkertaisen seuraamuksen kiellon, joka estää sen, että uudella yksittäistapausta koskevalla tuomioistuinratkaisulla saavutettaisiin sellainen lopputulos, jota ei voitu saavuttaa aikaisemmalla tuomiolla, vastainen, mistä syystä perussopimuksia tai niiden soveltamista koskevia oikeussääntöjä on rikottu.

      (1)  Euroopan komission viestintäverkkojen, sisältöjen ja teknologian pääosaston pääjohtajan päätös, jolla Portugalin tasavaltaa vaaditaan maksamaan 580 000 euroa unionin tuomioistuimen asiassa C-76/13 määräämänä rahamääräisenä seuraamuksena ajalta 25.6–21.8.2014.


title: Asia T-168/14: Kanne 13.3.2014 – Pérez Gutiérrez v. komissio

text:
               5.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 135/60

         Kanne 13.3.2014 – Pérez Gutiérrez v. komissio
   (Asia T-168/14)
   2014/C 135/79
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Ana Pérez Gutiérrez (Mataró, Espanja) (edustaja: asianajaja J. Soler Puebla)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että Euroopan komissio on puuttunut lainvastaisesti kunnian suojaan, perhe-elämään ja henkilökohtaisen imagon suojaan käyttämällä luvattomasti Patrick Johannes Jacquemynin kuvaa, koska se on sisällyttänyt hänen kuvansa tupakkatuotteiden terveysvaroituksia Euroopan unionissa koskevaan kuvagalleriaan

               —

               velvoittamaan vastaaja maksamaan kantajalle 181 104 euron suuruisen määrän ansionmenetysten vuoksi

               —

               velvoittamaan vastaaja maksamaan kantajalle 0,01 euron suuruisen määrän sellaista tupakkatuotteiden pakkausta tai tupakkatuotetta kohden, jossa Patrick Jacquemynin kuva esiintyy, ja kokonaismäärä on määritettävä tuomion täytäntöönpanohetkellä, jolloin se on kaksikymmentäseitsemän miljoonaa viisisataakahdeksankymmentäkahdeksan tuhatta viisisataakaksikymmentäneljä euroa (27 588 524 euroa)

               —

               velvoittamaan vastaaja maksamaan kantajalle korvausta hyödystä, joka saatiin Patrick Jacquemynin kuvan lainvastaisesta käyttämisestä ja jonka määrä on 13 790 000 euroa Espanjassa, joka on kantajan ja oli Patrick Jacquemynin kotipaikka.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tässä asiassa on kyse kanteesta, joka koskee sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta ja korvausta vahingosta, koska Euroopan komissio käytti lainvastaisesti Patrick Johannes Jacquemynin eli kantajan aviopuolison kuvaa terveysvaroituksissa, jotka on sisällytettävä kaikkiin tupakkatuotteisiin Euroopan unionissa.
   Kanteensa tueksi kantaja väittää, että 5.6.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/37/EY ja sen 5 artiklan 3 kohta pantiin täytäntöön tupakoinnin terveysvaikutuksista varoittavien värivalokuvien tai muiden kuvien käytöstä tupakkatuotteiden pakkauksissa 5.9.2003 tehdyllä Euroopan komission päätöksellä 2003/641/EY. Tämän jälkeen 26.5.2005 tehtiin päätös K(2005) 1452 valikoimasta lähdeasiakirjoja, jotka sisältävät värivalokuvia tai muita kuvia kutakin direktiivin 2001/37/EY liitteessä I esitettyä erityisvaroitusta varten, ja sitä muutettiin myöhemmin 13.4.2006 tehdyllä päätöksellä K(2006) 1502.
   Direktiivi ja kyseiset päätökset, jotka koskevat kuvia, jotka tupakkatuotteiden pakkauksiin on sisällytettävä, saatettiin osaksi Euroopan unionin kunkin jäsenvaltion lainsäädäntöä. Erityisesti Espanjan tapauksessa ne pantiin täytäntöön 14.5.2010 annetulla kuninkaan asetuksella 639/2010. Euroopan komission ehdottamista 42 kuvasta Espanjan valtio valitsi 14 Patrick Jacquemynin kuva mukaan lukien.
   Kantaja väittää, että Jacquemyn otettiin Barcelonan sairaalaan 21.6.2002 ja häntä hoidettiin siellä 16.8.2002 saakka, ja hän oli koomassa 22 päivää. Jacquemynin kuvia on tästä lähtien ja luvatta esiintynyt internetissä, sillä hänen tapauksessaan oli kyse kroonisen keuhkoahtaumataudin kliinisestä tapauksesta, hänelle tehtiin vaikea intubaatio ja henkitorviavanne ja hänen tapauksestaan oli tullut tapaustutkimus.
   Yksi Patrick Jacquemynin kuvista sisällytettiin terveysvaroituksia koskevaan kuvagalleriaan, kun hänen kuvaansa käytettiin luvatta hänen olleessaan koomassa, ennen kuin mainostoimisto, jonka kanssa oli tehty sopimus kampanjasta, käsitteli valokuvaa.


title: Asia C-269/09: Kanne 15.7.2009 — komissio v. Espanja

text:
               12.9.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/28

         Kanne 15.7.2009 — komissio v. Espanja
   (Asia C-269/09)
   2009/C 220/54
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: R. Lyal ja F. Jimeno Fernández)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta

      Vaatimukset

               —

               yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut EY 19, EY 38 ja EY 43 artiklan sekä ETA-sopimuksen 28 ja 31 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut ja pitänyt voimassa luonnollisten henkilöiden tuloverosta sekä yhteisöveroa, ulkomailla asuvien tuloveroa ja varallisuusveroa koskevien lakien osittaisesta muuttamisesta 28.11.2006 annetun lain nro 35/2006 14 §:n säännöksen, jonka mukaan ulkomaille asumaan asettuvien verovelvollisten kaikki tulot, joita ei ole verotettu, on sisällytettävä sen verovuoden veron määräytymisperusteeseen, jona kyseiset henkilöt katsottiin viimeksi maassa asuviksi verovelvollisiksi

               —

               Espanjan kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Espanjan luonnollisten henkilöiden tuloverosta sekä yhteisöveroa, ulkomailla asuvien tuloveroa ja varallisuusveroa koskevien lakien osittaisesta muuttamisesta annetun lain 14 §:n mukaan tulot verotetaan sinä vuonna, jonka aikana ne on saatu. Saman pykälän 2 momentti sisältää kuitenkin erityissäännöksiä, joiden nojalla tiettyjen tulojen verotus on mahdollista erilaisten verokausien mukaan. Kuitenkin tilanteissa, joissa verovelvollinen asettuu asumaan ulkomaille, saman pykälän 3 momentin mukaan kaikki tulot, joita ei ole verotettu, sisällytetään sen verovuoden veron määräytymisperusteeseen, jona kyseinen henkilö katsottiin viimeksi maassa asuvaksi verovelvolliseksi.

               2.

               Komissio katsoo, että Espanjan lainsäädäntö on syrjivää tilanteissa, joissa luonnollinen henkilö asettuu asumaan Espanjan ulkopuolelle ja että samoja Espanjan lainsäädännön sääntöjä on sovellettava siitä riippumatta, säilyttääkö luonnollinen henkilö asuinpaikkansa Espanjan alueella vai ei.

               3.

               Sanottu lainsäädäntö loukkaa EY 18, EY 39 ja EY 43 artiklan sekä ETA-sopimuksen 28 ja 31 artiklan mukaista henkilöiden vapaan liikkuvuuden periaatetta.


title: Asia T-361/06: Kanne 5.12.2006 — Ballast Nedam v. komissio

text:
               27.1.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 20/26

         Kanne 5.12.2006 — Ballast Nedam v. komissio
   (Asia T-361/06)
   (2007/C 20/40)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Ballast Nedam NV (edustajat: asianajajat A.R. Bosman ja J.M.M. van de Hel)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               13.9.2006 tehty komission päätös K(2006) 4090 lopullinen, joka on annettu kantajalle tiedoksi 25.9.2006 ja joka koskee EY 81 artiklan mukaista menettelyä (asia nro COMP/38.456 — Bitumi — Alankomaat), on kumottava siltä osin kuin se koskee kantajaa.

               —

               Toissijaisesti päätös on kantajaa koskevilta osilta kumottava osittain, siltä osin kuin kyse on rikkomisen kestosta, ja vastaavasti kantajalle määrättyä sakkoa on alennettava.

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja riitauttaa EY 81 artiklan mukaisesta menettelystä 13.9.2006 tehdyn komission päätöksen (asia nro COMP/38.456 — Bitumi — Alankomaat), jossa kantajalle määrätään sakko EY 81 artiklan rikkomisesta.
   Kantajan mukaan komissio on oikeudellisesti ja tosiasiallisesti virheellisillä perusteilla katsonut, että kantaja on käyttänyt määräysvaltaa Ballast Nedam Infra B.V:n ja Ballast Nedam Grond en Wegen B.V:n markkinakäyttäytymisen osalta.
   Kannekirjelmänsä tueksi kantaja vetoaa ensinnäkin EY 81 artiklan rikkomiseen. Toiseksi kantaja vetoaa yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden loukkaamiseen ja erityisesti syyttömyysolettamaa koskevan periaatteen loukkaamiseen. Lopuksi kantaja vetoaa siihen, että asetuksen 1/2003 27 artiklan 1 kohtaa on rikottu ja puolustautumisoikeuksia loukattu, koska ensimmäisen kerran vasta päätöksessä kantajan katsotaan olevan vastuussa tapahtuneesta. Tämän vuoksi kantajalla ei ole ollut mahdollisuutta kumota tätä kantaa todisteilla.


title: Asia T-479/17: Kanne 2.8.2017 – PO v. EUH

text:
               16.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 347/35

         Kanne 2.8.2017 – PO v. EUH
   (Asia T-479/17)
   (2017/C 347/44)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: PO (edustajat: asianajajat N. de Montigny ja J.-N. Louis)

      Vastaaja: Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan EUH:n henkilöstöyksikön kantajalle lähettämän, 10.11.2016 päivätyn laskelman ja tarvittaessa 24.10.2016 päivätyn sähköpostiviestin, jolla sama yksikkö ilmoitti kantajalle, ettei hänellä ole oikeutta saada Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä X olevassa 15 artiklassa määrättyä ylärajaa suurempaa korvausta kahden lapsensa koulutuskuluista, koska kantaja on kierrossa;

               —

               kumoamaan tarvittaessa vastauksen, jolla hylättiin nimenomaisesti kantajan 16.5.2017 tekemä valitus;

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jossa kantaja esittää lainvastaisuusväitteen, joka perustuu siihen, että 10.11.2016 päivätyllä laskelmalla (jäljempänä riidanalainen yksittäispäätös) ja lainvastaisuusväitteen perustana olevilla, 15.4.2016 ja 22.9.2016 päivätyillä ilmoituksilla sekä suuntaviivoilla rikotaan Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavia henkilösääntöjä ja sen liitettä X.

               2)

               Toinen kanneperuste, jossa kantaja esittää lainvastaisuusväitteen, joka perustuu siihen, että riidanalaisen kyseisillä yksittäispäätöksen perusteena olevilla ilmoituksilla rikotaan suuntaviivoja.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen yksittäispäätös on lainvastainen seuraavista syistä:

                           —

                           ennalta varautumista, luottamuksensuojaa ja oikeusvarmuutta koskevia periaatteita sekä hyvän hallinnon ja saavutettujen oikeuksien periaatteita on loukattu;

                           —

                           oikeutta perheeseen ja oikeutta koulutukseen on loukattu;

                           —

                           yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteita on loukattu:

                           —

                           asiassa kyseessä olevia intressejä ja sitä, onko toimenpidettä toteutettaessa noudatettu suhteellisuusperiaatetta, ei ole punnittu keskenään.