201808030642050832018/C 294/693832018TC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180626555621Asia T-383/18: Kanne 26.6.2018 – Sta*Ware EDV Beratung v. EUIPO – Accelerate IT Consulting (businessNavi)
 ---documentbreak--- C2942018FI5510120180626FI0069551562Kanne 26.6.2018 – Sta*Ware EDV Beratung v. EUIPO – Accelerate IT Consulting (businessNavi)
   (Asia T-383/18)2018/C 294/69Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Sta*Ware EDV Beratung GmbH (Starnberg, Saksa) (edustajat: asianajajat Bölling ja Graf)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Accelerate IT Consulting GmbH (Ahlen, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-kuviomerkki businessNavi – EU-tavaramerkki nro 9 155 698

      EUIPO:ssa käyty menettely: Menettämismenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 2.5.2018 asiassa R 434/2017-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin sillä kumottiin mitättömyysosaston 16.2.2017 tekemä päätös (menettäminen nro 12 336 C) ja todettiin, että EU-tavaramerkki businessNavi (kuviomerkki) pysyy rekisteröitynä seuraavia luokkaan 42 kuuluvia palveluja varten:

               Tietokoneohjelmistojen päivittäminen, tietokoneneuvontapalvelut, tietokoneohjelmistoihin liittyvä neuvonta, tietokonejärjestelmäanalyysit, tietokonejärjestelmien suunnittelu, tiedonhallinta palvelimilla, ATK-ohjelmoijan palvelut, ATK-neuvonta (informaatikon palvelut), tietojenkäsittelyohjelmien laatiminen, laitteistoihin ja ohjelmistoihin liittyvä neuvonta, ATK-ohjelmien käyttöönotto verkoissa, Internet-yhteyksiin liittyvien ohjelmistojen asentaminen ja ylläpito, tietokoneohjelmien asentaminen, tietokoneverkkojen asetusten määrittäminen ohjelmistojen avulla, verkon toiminnan tarkkailu ja analysointi, palvelimenhallinta, ATK-alan tekninen projektienjohto

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

   Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 18 artiklaa, luettuna yhdessä komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 22 säännön 3 ja 4 kohdan ja 40 säännön 5 kohdan kanssa, on rikottu.


title: Asia C-361/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Szekszárdi Járásbíróság (Unkari) on esittänyt 5.6.2018 – Ágnes Weil v. Géza Gulácsi

text:
               3.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/5

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Szekszárdi Járásbíróság (Unkari) on esittänyt 5.6.2018 – Ágnes Weil v. Géza Gulácsi
      (Asia C-361/18)
      (2018/C 311/05)
      Oikeudenkäyntikieli: unkari

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Szekszárdi Járásbíróság

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Ágnes Weil

         Vastaaja: Géza Gulácsi

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (1) 53 artiklaa tulkittava siten, että tuomion antaneen kansallisen tuomioistuimen on asianosaisen hakemuksesta automaattisesti annettava tuomiota koskeva todistus tutkimatta sitä, kuuluuko [asia] asetuksen (EU) N:o 1215/2012 soveltamisalaan?

                  2)

                  Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko asetuksen (EU) N:o 1215/2012 1 artiklan 2 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että avopuolisoiden (de facto -parisuhde) välinen takautumisvaatimus on katsottava sellaiseen suhteeseen perustuvaksi varallisuusoikeudeksi, jolla on avioliittoon verrattavia (oikeus)vaikutuksia?

         (1)  Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1215/2012 (EUVL 2012, L 351, s. 1).


title: Asia T-774/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2018 – Consejo Regulador del Cava v. EUIPO – Cave de Tain-L’Hermitage, union des propriétaires (CAVE DE TAIN) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-kuviomerkki CAVE DE TAIN — Aikaisempi alkuperänimitys ”cava” — Suojattuun alkuperänimitykseen liittyvän mielleyhtymän käsite — Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 103 artiklan 2 kohdan b alakohta)

text:
               3.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/13

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2018 – Consejo Regulador del Cava v. EUIPO – Cave de Tain-L’Hermitage, union des propriétaires (CAVE DE TAIN)
      (Asia T-774/16) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - EU-kuviomerkki CAVE DE TAIN - Aikaisempi alkuperänimitys ”cava” - Suojattuun alkuperänimitykseen liittyvän mielleyhtymän käsite - Asetuksen (EU) N:o 1308/2013 103 artiklan 2 kohdan b alakohta))
      (2018/C 311/13)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Consejo Regulador del Cava (Villafranca del Penedès, Espanja) (edustaja: asianajaja C. Prat)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: E. Zaera Cuadrado ja D. Walicka)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Cave de Tain-L’Hermitage, union des propriétaires (Tain L’Hermitage, Ranska) (edustaja: asianajaja J.-P. Stouls)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 5.9.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 980/2015-4), joka koskee Consejo Regulador del Cavan ja Cave de Tain-l’Hermitage, union des propriétaires’n välistä mitättömyysmenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Consejo Regulador del Cava velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 6, 9.1.2017.


title: Asia T-431/18: Kanne 12.7.2018 – WN v. parlamentti

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/22

      Kanne 12.7.2018 – WN v. parlamentti
      (Asia T-431/18)
      (2018/C 319/26)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: WN (edustajat: asianajajat L. Levi ja A. Champetier)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan vastaajan 28.9.2017 tekemän päätöksen kantajan sopimuksen päättämisestä

                  —

                  tarvittaessa kumoamaan vastaajan 4.4.2018 tekemän päätöksen kantajan 7.11.2017 tekemän oikaisuvaatimuksen hylkäämisestä

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan kantajalle tämän väitetysti kärsimän aineettoman vahingon, jonka määräksi arvioidaan 20 000 euroa

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan kantajan kaikki oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kantaja vetoaa kanteensa tueksi viiteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste perustuu menettelyvirheisiin, joihin sisältyy puolustautumisoikeuksien loukkaaminen sekä erityisesti kuulluksi tulemista koskevan oikeuden loukkaaminen ja perusteluvelvollisuuden laiminlyönti

                  2)

                  Toinen kanneperuste perustuu sovittelumenettelyä koskevien säännösten ja määräysten sekä erityisesti Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen VII osaston soveltamisohjeiden 23 ja 25 artiklan virheelliseen soveltamiseen.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste perustuu henkilöstösääntöjen 1 artiklan d kohdan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 ja 23 artiklan sekä direktiivin 2006/54/EY (1) virheelliseen soveltamiseen.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste perustuu vastaajan tekemään, riidanalaisiin päätöksiin sisältyviä tietoja koskevaan ilmeiseen arviointivirheeseen.

                  5)

                  Viides kanneperuste perustuu hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen, luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen ja vastaajalla kantajaa kohtaan olevan huolenpitovelvollisuuden laiminlyöntiin.

         (1)  Miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5.7.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/54/EY (EUVL 2006, L 204, s. 23).


title: Asia T-407/18: Kanne 2.7.2018 – WP v. EUIPO

text:
               10.9.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/18

      Kanne 2.7.2018 – WP v. EUIPO
      (Asia T-407/18)
      (2018/C 319/21)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: WP (edustaja: asianajaja H. Tettenborn)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Vaatimukset

                  —

                  EUIPO:n 6.10.2017 tekemä päätös olla uusimatta toistamiseen kantajan sopimusta väliaikaisena toimihenkilönä Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan f kohdan mukaisesti on kumottava; ja

                  —

                  EUIPO on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäisen kanneperusteen mukaan EUIPO loukkasi laillisuusperiaatetta rikkoessaan henkilöstösääntöjen (Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavat henkilöstösäännöt) ja muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen merkityksellisiä määräyksiä eli muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 56 artiklaa ja henkilöstösääntöjen 110 artiklaa.

                  2)

                  Toisen kanneperusteen mukaan EUIPO loukkasi laillisuusperiaatetta, teki ilmeisen arviointivirheen ja laiminlöi huolenpitovelvollisuutensa tehdessään riidanalaisen päätöksen.

                  3)

                  Kolmannen kanneperusteen mukaan EUIPO rikkoi asetuksen N:o 45/2001 (1) vaatimuksia ja erityisesti 27 artiklan 1 kohdan 2 alakohdan b alakohtaa tehdessään riidanalaisen päätöksen.

                  4)

                  Neljännen kanneperusteen mukaan EUIPO loukkasi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta tehdessään riidanalaisen päätöksen.

         (1)  Yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18.12.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 45/2001 (EUVL 2001, L 8, s. 1),


               16.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 386/10

         EFTAn valvontaviranomaisen 21 päivänä syyskuuta 2017 Islantia vastaan nostama kanne
   (Asia E-7/17)
   (2017/C 386/08)
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, 1040 Bryssel, Belgia asiamiehinään Carsten Zatschler, Catherine Howdle ja Ingibjörg Ólöf Vilhjálmsdóttir, nosti 21 päivänä syyskuuta 2017 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Islantia vastaan.
   EFTAn valvontaviranomainen on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta

               1.

               toteamaan, että Islanti ei ole ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin saattaakseen ETA-sopimuksen liitteessä II olevan VIII luvun 6f kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/29/EU yksinkertaisten painesäiliöiden asettamista saataville markkinoilla koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1, osaksi sisäistä oikeusjärjestystään ja että se on joka tapauksessa jättänyt ilmoittamatta EFTAn valvontaviranomaiselle toimenpiteet, jotka se on hyväksynyt säädöksen täytäntöönpanemiseksi ETA-sopimuksen 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla;

               2.

               velvoittamaan Islannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Hakemuksessa todetaan, että Islanti ei ole noudattanut 8 päivään helmikuuta 2017 mennessä EFTAn valvontaviranomaisen 8 päivänä joulukuuta 2016 antamaa perusteltua lausuntoa. Lausunto koskee sitä, että Islanti ei ole saattanut osaksi kansallista lainsäädäntöään Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä II olevan VIII luvun 6f kohdassa tarkoitettua yksinkertaisten painesäiliöiden asettamista saataville markkinoilla koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistamisesta annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2014/29/EU, jäljempänä ’säädös’, sellaisena kuin se on mukautettuna sopimuksen pöytäkirjalla 1.

               —

               EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että Islanti on laiminlyönyt säädöksen ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetussa määräajassa.


title: Asia T-36/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.10.2017 – Forest Pharma v. EUIPO – Ipsen Pharma (COLINEB) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin COLINEB rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi kansallinen kuviomerkki Colina — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Valituslautakunnan suorittaman tutkinnan laajuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 76 artiklan 1 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 95 artiklan 1 kohta))

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.10.2017 – Forest Pharma v. EUIPO – Ipsen Pharma (COLINEB)
   (Asia T-36/17) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin COLINEB rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi kansallinen kuviomerkki Colina - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Valituslautakunnan suorittaman tutkinnan laajuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 76 artiklan 1 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 95 artiklan 1 kohta)))
   (2017/C 392/31)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Forest Pharma BV (Amsterdam, Alankomaat) (edustaja: T. Holman, solicitor)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: P. Sipos)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Ipsen Pharma SAS (Boulogne-Billancourt, Ranska) (edustaja: asianajaja E. Baud)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 13.10.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 500/2016-5), joka koskee osapuolten Ipsen Pharma ja Forest Pharma välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Forest Pharma BV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Ipsen Pharma SAS vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 70, 6.3.2017.


title: Asia C-518/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on esittänyt 28.8.2017 – Stefan Rudigier v. Salzburger Verkehrsverbund GmbH

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on esittänyt 28.8.2017 – Stefan Rudigier v. Salzburger Verkehrsverbund GmbH
   (Asia C-518/17)
   (2017/C 392/21)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Stefan Rudigier

      Vastapuoli: Salzburger Verkehrsverbund GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Sovelletaanko rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista annetun asetuksen (EY) N:o 1370/2007 (1) 7 artiklan 2 kohtaa myös valittaessa linja-autojen henkilöliikennepalvelujen tarjoamiseksi saman asetuksen 5 artiklan 1 kohdan toisessa virkkeessä tarkoitetun palveluhankintoja koskevan sopimuksen sopimuspuolta hankintadirektiiveissä (direktiivi 2004/17/EY tai 2004/18/EY) säädettyä menettelyä noudattaen?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen annetaan myöntävä vastaus:
               Johtaako sen velvoitteen rikkominen, jonka mukaan asetuksen (EY) N:o 1370/2007 7 artiklan 2 kohdan a–c alakohdassa mainitut tiedot on julkaistava viimeistään vuosi ennen tarjouskilpailumenettelyn aloittamista, siihen, että tarjouspyyntöä – kun tällaista julkaisemista ei ole tehty vuosi ennen menettelyn aloittamista mutta tarjouspyyntö on esitetty saman asetuksen 5 artiklan 1 kohdan toisen virkkeen mukaisesti hankintadirektiivien mukaisessa menettelyssä – on pidettävä lainvastaisena?

               3)

               Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi,
               Ovatko unionin oikeuden julkisia hankintoja koskevat säännökset esteenä kansalliselle sääntelylle, jossa direktiivin 89/665/ETY (2) 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu – asetuksen (EY) N:o 1370/2007 7 artiklan 2 kohdassa edellytetyn julkaisemisen laiminlyönnin johdosta lainvastaiseksi katsottavan – tarjouspyynnön kumoaminen voidaan jättää tekemättä, kun lainvastaisuudella ei ole ollut hankintamenettelyn lopputuloksen kannalta olennaista merkitystä, koska kyseisellä toimijalla on ollut mahdollisuus reagoida oikea-aikaisesti eikä kilpailuun ole vaikutettu?

      (1)  Rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta 23.10.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1370/2007 (EUVL 2007, L 315, s. 1).

      (2)  Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annettu neuvoston direktiivi 89/665/ETY (EYVL 1989, L 395, s. 33).


title: Asia T-443/17 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 26.9.2017 – António Conde & Companhia v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Kalastusalukset — Koillis-Atlantin alueellinen kalastuksenhoitojärjestö — Välitoimihakemus — Kiireellisyysedellytys ei täyty)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/32

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 26.9.2017 – António Conde & Companhia v. komissio
   (Asia T-443/17 R)
   ((Väliaikainen oikeussuoja - Kalastusalukset - Koillis-Atlantin alueellinen kalastuksenhoitojärjestö - Välitoimihakemus - Kiireellisyysedellytys ei täyty))
   (2017/C 392/41)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: António Conde & Companhia, SA, (Gafanha de Nazaré, Portugali) (edustaja: asianajaja J. García-Gallardo Gil-Fournier)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Bouquet, A. Lewis ja F. Moro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva vaatimus siitä, että komissio määrätään toimittamaan Koillis-Atlantin kalastuskomission (NEAFC) sihteeristölle vuoden 2017 osalta muutettu luettelo, jonka Portugalin tasavalta on lähettänyt komissiolle ja jossa mainitaan Portugalin lipun alla purjehtivat alukset Santa Isabel ja Calvão.

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia T-97/09: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.9.2017 – Saksa v. komissio (Kumoamiskanne — EAKR — Taloudellisen tuen vähentäminen — Päätöksen tekemistä koskevan määräajan noudattamatta jättäminen — Olennaisten menettelymääräysten rikkominen — Kanne, joka on selvästi hyväksyttävä)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.9.2017 – Saksa v. komissio
   (Asia T-97/09) (1)

   ((Kumoamiskanne - EAKR - Taloudellisen tuen vähentäminen - Päätöksen tekemistä koskevan määräajan noudattamatta jättäminen - Olennaisten menettelymääräysten rikkominen - Kanne, joka on selvästi hyväksyttävä))
   (2017/C 392/32)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: aluksi M. Lumma, C. Blaschke ja T. Henze, sitten T. Henze ja J. Möller, avustajanaan asianajaja C. von Donat)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Conte, A. Steiblytė ja B.-R. Killmann)

      Väliintulijat, jotka tukevat kantajan vaatimuksia: Espanjan kuningaskunta (edustajat: aluksi asianajaja J. Rodríguez Cárcamo, sitten A. Rubio González, abogado del estado, ja lopuksi asiamies V. Ester Casas) ja Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: aluksi C. Wissels ja Y. de Vries, sitten J. Langer ja B. Koopman)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustava vaatimus kumota 19.12.2008 tehty komission päätös K(2008) 8465 lopullinen Saarlandiin Saksan liittotasavallassa kuuluvalla tavoitteen 1 kohdealueella toteutetulle toimenpideohjelmalle 5.8.1994 tehdyllä komission päätöksellä K(94) 1939/4, 22.8.1994 tehdyllä komission päätöksellä K(94) 2273/4 ja 6.9.1994 tehdyllä komission päätöksellä K(94) 1425 Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) myönnetyn yhteisön tuen (1994–1999) vähentämisestä.

      Määräysosa

               1)

               Saarlandiin Saksan liittotasavallassa kuuluvalla tavoitteen 1 kohdealueella toteutetulle toimenpideohjelmalle 5.8.1994 tehdyllä komission päätöksellä K(94) 1939/4, 22.8.1994 tehdyllä komission päätöksellä K(94) 2273/4 ja 6.9.1994 tehdyllä komission päätöksellä K(94) 1425 Euroopan aluekehitysrahastosta myönnetyn yhteisön tuen (1994–1999) vähentämisestä 19.12.2008 tehty komission päätös K(2008) 8465 lopullinen kumotaan.

               2)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Saksan liittotasavallan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Espanjan kuningaskunta ja Alankomaiden kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 129, 6.6.2009.


title: Asia T-570/17: Kanne 17.8.2017 – Algebris (UK) ym. v. komissio

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/32

         Kanne 17.8.2017 – Algebris (UK) ym. v. komissio
   (Asia T-570/17)
   (2017/C 392/42)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Algebris (UK) Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta), Anchorage Capital Group LLC (New York, New York, Yhdysvallat) ja Ronit Capital LLP (Lontoo) (edustajat: asianajaja T. Soames, solicitor R. East, barrister N. Chesaites ja asianajaja J. Vandenbussche)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Banco Popular Español SA:ta koskevan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 7.6.2017 antaman kriisinratkaisumääräyksen SRB/EES/2017/08 hyväksymisestä 7.6.2017 annetun komission päätöksen (EU) 2017/1246 (1) kokonaisuudessaan tai vaihtoehtoisesti sen 1 artiklan

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kuuteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että Euroopan komissio ei noudattanut asianmukaisesti tai lainkaan lakisääteistä velvollisuuttaan arvioida kriisienratkaisumääräyksen harkinnanvaraiset näkökohdat.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei Euroopan komissio perustellut riittävästi riidanalaista päätöstään.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että Euroopan komissio loukkasi vakavasti luottamuksellisuusperiaatetta ja liikesalaisuuden periaatetta SEUT 339 artiklan sekä yhteisestä kriisinratkaisumekanismista ja yhteisestä kriisinratkaisurahastosta asetuksen (EU) N:o 806/2014 (2) 88 artiklan 1 kohdan sekä unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön vastaisesti eikä kunnioittanut myöskään Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklassa vahvistettua kantajien oikeutta hyvään hallintoon.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että Euroopan komissio teki ilmeisiä arviointivirheitä, kun se sovelsi asetuksen N:o 806/2014 14, 18, 20, 21, 22 ja 24 artiklaa.

                           —

                           Tässä yhteydessä kantajat väittävät, ettei kriisinratkaisumääräyksen mukaisten toimenpiteiden perustana ollut Banco Popularin arviointi ollut oikeudenmukainen, varovainen eikä luotettava eikä se ollut myöskään sopusoinnussa sen periaatteen kanssa, jonka mukaan velkojat eivät saa jäädä kriisinratkaisussa huonompaan asemaan. Niinpä arviointi ei ollut täsmällinen eikä luotettava perusta kriisinratkaisumääräykselle eikä se riitä perusteluksi riidanalaiselle päätökselle. Kantajat pitävät kriisinratkaisumääräystä (ja riidanalaista päätöstä) samoista syistä myös ilmeisen kohtuuttomana, koska sillä mennään kriisinratkaisun tavoitteiden saavuttamiseksi riittäviä toimenpiteitä pidemmälle.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu siihen, että riidanalaisella päätöksellä hyväksytyllä kriisinratkaisumääräyksellä loukataan unionin oikeuden yleisissä periaatteissa ja perusoikeuskirjan 17 artiklassa vahvistettuja kantajien omistusoikeuksia.

               6)

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu siihen, että kriisinratkaisumääräyksen antamisen ja sen riidanalaisella päätöksellä vahvistamisen yhteydessä loukattiin perusoikeuskirjan 41 artiklan ja unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaista kantajien oikeutta tulla kuulluiksi.

      (1)  Banco Popular Español SA:ta koskevan kriisinratkaisumääräyksen hyväksymisestä 7.6.2017 annettu komission päätös (EU) 2017/1246 (tiedoksiannettu numerolla C(2017) 4038) (EUVL 2017, L 178 s. 15).

      (2)  Yhdenmukaisten sääntöjen ja yhdenmukaisen menettelyn vahvistamisesta luottolaitosten ja tiettyjen sijoituspalveluyritysten kriisinratkaisua varten yhteisen kriisinratkaisumekanismin ja yhteisen kriisinratkaisurahaston puitteissa sekä asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta 15.7.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 806/2014.


title: Asia C-85/15 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 21.9.2017 – Valittajana Feralpi Holding SpA ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Italialaiset betoniteräksen tuottajat — Hintojen vahvistaminen sekä tuotannon tai myynnin rajoittaminen tai valvonta — HT 65 artiklan rikkominen — Alkuperäisen päätöksen kumoaminen unionin yleisessä tuomioistuimessa — Asetuksen (EY) N:o 1/2003 nojalla uudelleen tehty päätös — Uuden väitetiedoksiannon esittämättä jättäminen — Kuulematta jättäminen alkuperäisen päätöksen kumoamisen jälkeen — Asian käsittelyn kestoaika unionin yleisessä tuomioistuimessa)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 21.9.2017 – Valittajana Feralpi Holding SpA ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-85/15 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Italialaiset betoniteräksen tuottajat - Hintojen vahvistaminen sekä tuotannon tai myynnin rajoittaminen tai valvonta - HT 65 artiklan rikkominen - Alkuperäisen päätöksen kumoaminen unionin yleisessä tuomioistuimessa - Asetuksen (EY) N:o 1/2003 nojalla uudelleen tehty päätös - Uuden väitetiedoksiannon esittämättä jättäminen - Kuulematta jättäminen alkuperäisen päätöksen kumoamisen jälkeen - Asian käsittelyn kestoaika unionin yleisessä tuomioistuimessa))
   (2017/C 392/02)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Feralpi Holding SpA (edustajat: G. M. Roberti ja I. Perego, avvocati)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Malferrari ja P. Rossi, avustajanaan M. Moretto, avvocato)

      Tuomiolauselma

               1)

               Unionin yleisen tuomioistuimen 9.12.2014 antama tuomio Feralpi v. komissio (T-70/10, ei julkaistu, EU:T:2014:1031) kumotaan.

               2)

               HT 65 artiklan rikkomista koskeva 30.9.2009 tehty komission päätös K(2009) 7492 lopullinen (asia COMP/37.956 – Betoniteräs – päätöksen tekeminen uudelleen), sellaisena kuin se on muutettuna 8.12.2009 tehdyllä komission päätöksellä K(2009) 9912 lopullinen, kumotaan siltä osin kuin päätös koskee Feralpi Holding SpA:ta.

               3)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Feralpi Holding SpA:lle ensimmäisessä oikeusasteessa ja tässä muutoksenhakumenettelyssä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 146, 4.5.2015.


title: Asia T-607/17: Kanne 6.9.2017 – Volotea v. komissio

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/34

         Kanne 6.9.2017 – Volotea v. komissio
   (Asia T-607/17)
   (2017/C 392/43)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Volotea, SA (Barcelona, Espanja) (edustajat: asianajajat M. Carpagnano ja M. J. Nordmann)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan osittain 29.7.2016 tehdyn komission päätöksen valtiontuesta SA.33983 (2013/C) (ex 2012/NN) (ex 2011/NN), jonka Italia on toteuttanut Sardinian lentokenttien hyväksi julkisen palvelun velvoitteiden perusteella;

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan komissio tulkitsi SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontuen käsitettä virheellisesti.

                           —

                           Kantaja väittää muun muassa, että komissio tulkitsi tuensaajan käsitettä virheellisesti. Sen mukaan komissio teki virheen, kun se luokitteli lentoasemaoperaattorit pelkiksi alueen ja lentoyhtiöiden välisiksi ”välittäjiksi”, mikä merkitsee sitä, että komissio jätti ottamasta asianmukaisesti huomioon, saivatko tällaiset operaattorit taloudellista etua. Rahoitus ei myöskään ollut valikoivaa. Komissio tulkitsi lisäksi virheellisesti kilpailun vääristymisen ja kauppaan kohdistuvien vaikutusten käsitteitä.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan komissio tulkitsi virheellisesti valtiontuen perustelujen käsitettä.

                           —

                           Kantaja riitauttaa komission väitteen siitä, että yleistä taloudellista etua koskevia palveluja koskevia oikeussääntöjä ei sovelleta toimintaan, josta nyt käsiteltävässä asiassa on kyse. Se väittää edelleen, että kyseessä olevaa rahoitusta saattaa olla mahdollista perustella vuoden 2005 ilmailualan suuntaviivoilla.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio ei ottanut huomioon kantaja oikeutettuja etuja, kun se määräsi väitetysti sääntöjenvastaisen tuen perittäväksi takaisin. Komission ei olisi pitänyt vaatia takaisinperimistä, koska sillä ei ole välillistä valtiontukea koskevaa selkää käytäntöä.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komissio ei suorittanut tutkintaa asianmukaisesti, koska se ei tutkinut riitautettuja toimenpiteitä huolellisesti ja puolueettomasti.

                           —

                           Kantaja väittää, että komissio ei tehnyt markkinataloussijoittajaperiaatteen osalta asianmukaista analyysiä, vaikka lainsäädännössä edellytetään tätä ja vaikka useat kolmannet osapuolet pyysivät sitä eri tilanteissa.

               5)

               Viides kanneperuste, jonka mukaan komissio jätti perustelut esittämättä.

                           —

                           Kantaja väittää tässä yhteydessä, että komissio ei käsitellyt eräitä tärkeitä oikeudellisia seikkoja ja tosiseikkoja, että komissio esitti perusteluja, jotka eivät ole yksiselitteisiä, että komissio ei kiinnittänyt huomiota eräisiin kolmansien osapuolten esittämiin tärkeisiin väitteisiin ja että komission lausumat olivat ristiriitaiset.


title: Asia C-569/17: Kanne 27.9.2017 – Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/17

         Kanne 27.9.2017 – Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-569/17)
   (2017/C 392/22)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: T. Scharf, G. von Rintelen ja I. Galindo Martín)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta

      Vaatimukset

               —

               on todettava, että Espanjan kuningaskunta on jättänyt noudattamatta kuluttajille tarkoitetuista kiinteää asunto-omaisuutta koskevista luottosopimuksista ja direktiivien 2008/48/EY ja 2013/36/EU sekä asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta 4.2.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/17/EU (1) 42 artiklan 1 kohdan mukaisia velvollisuuksiaan, koska se ei ole 21.3.2016 mennessä antanut direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niitä komissiolle

               —

               Espanjan kuningaskunta on SEUT 260 artiklan 3 kohdan nojalla velvoitettava maksamaan 105 991,60 euron suuruinen päiväsakko alkaen tässä asiassa annettavan tuomion päivämäärästä siihen saakka, kunnes vahvistetaan, että velvollisuus antaa tai joka tapauksessa ainakin ilmoittaa kaikki säännökset ja määräykset, jotka ovat tarpeen direktiivin 2014/17/EU noudattamiseksi, on täytetty.

               —

               Espanjan kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Jäsenvaltiot olivat direktiivin 2014/17/EU 42 artiklan 2 kohdan nojalla velvollisia toteuttamaan kansalliset toimenpiteet, jotka olivat tarpeen kansallisen lainsäädännön mukauttamiseksi kyseisen direktiivin kanssa. Koska Espanjan kuningaskunta ei ole ilmoittanut direktiivin täytäntöönpanosta, komissio on päättänyt nostaa kanteen unionin tuomioistuimessa.

               2.

               Komissio on kanteen yhteydessä vaatinut, että unionin tuomioistuin velvoittaa Espanjan kuningaskunnan maksamaan 105 991,60 euron suuruisen päiväsakon. Sakon määrä on määritetty suhteessa rikkomisen vakavuuteen ja kestoon ja ottaen huomioon pelotevaikutus suhteessa kyseisen jäsenvaltion maksukykyyn.

      (1)  EUVL 2014, L 60, s. 34.


title: Yhdistetyt asiat C-86/15 P ja C-87/15 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 21.9.2017 – Valittajina Ferriera Valsabbia SpA (C-86/15 P), Valsabbia Investimenti SpA (C-86/15 P) ja Alfa Acciai SpA (Italia) (C-87/15 P) sekä muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Italialaiset betoniteräksen tuottajat — Hintojen vahvistaminen sekä tuotannon tai myynnin rajoittaminen tai valvonta — HT 65 artiklan rikkominen — Alkuperäisen päätöksen kumoaminen unionin yleisessä tuomioistuimessa — Asetuksen (EY) N:o 1/2003 nojalla uudelleen tehty päätös — Uuden väitetiedoksiannon esittämättä jättäminen — Kuulematta jättäminen alkuperäisen päätöksen kumoamisen jälkeen — Asian käsittelyn kestoaika unionin yleisessä tuomioistuimessa)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 21.9.2017 – Valittajina Ferriera Valsabbia SpA (C-86/15 P), Valsabbia Investimenti SpA (C-86/15 P) ja Alfa Acciai SpA (Italia) (C-87/15 P) sekä muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Yhdistetyt asiat C-86/15 P ja C-87/15 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Italialaiset betoniteräksen tuottajat - Hintojen vahvistaminen sekä tuotannon tai myynnin rajoittaminen tai valvonta - HT 65 artiklan rikkominen - Alkuperäisen päätöksen kumoaminen unionin yleisessä tuomioistuimessa - Asetuksen (EY) N:o 1/2003 nojalla uudelleen tehty päätös - Uuden väitetiedoksiannon esittämättä jättäminen - Kuulematta jättäminen alkuperäisen päätöksen kumoamisen jälkeen - Asian käsittelyn kestoaika unionin yleisessä tuomioistuimessa))
   (2017/C 392/03)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittajat: Ferriera Valsabbia SpA (C-86/15 P), Valsabbia Investimenti SpA (C-86/15 P) ja Alfa Acciai SpA (Italia) (C-87/15 P) (edustajat: D. M. Fosselard, avocat, D. Slater, solicitor, ja A. Duron, avocate)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Malferrari ja P. Rossi, avustajanaan P. Manzini, avvocato)

      Tuomiolauselma

               1)

               Unionin yleisen tuomioistuimen 9.12.2014 antama tuomio Ferriera Valsabbia ja Valsabbia Investimenti v. komissio (T-92/10, ei julkaistu, EU:T:2014:1032) ja sen 9.12.2014 antama tuomio Alfa Acciai v. komissio (T-85/10, ei julkaistu, EU:T:2014:1037) kumotaan.

               2)

               HT 65 artiklan rikkomista koskeva 30.9.2009 tehty komission päätös K(2009) 7492 lopullinen (asia COMP/37.956 – Betoniteräs – päätöksen tekeminen uudelleen), sellaisena kuin se on muutettuna 8.12.2009 tehdyllä komission päätöksellä K(2009) 9912 lopullinen, kumotaan siltä osin kuin päätös koskee Ferriera Valsabbia SpA:ta, Valsabbia Investimenti SpA:ta ja Alfa Acciai SpA:ta.

               3)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Ferriera Valsabbia SpA:lle, Valsabbia Investimenti SpA:lle ja Alfa Acciai SpA:lle ensimmäisessä oikeusasteessa ja tässä muutoksenhakumenettelyssä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 146, 4.5.2015.


title: Asia T-21/10: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.9.2017 – Saksa v. komissio (Kumoamiskanne — EAKR — Taloudellisen tuen vähentäminen — Päätöksen tekemistä koskevan määräajan noudattamatta jättäminen — Olennaisten menettelymääräysten rikkominen — Kanne, joka on selvästi hyväksyttävä)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/27

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.9.2017 – Saksa v. komissio
   (Asia T-21/10) (1)

   ((Kumoamiskanne - EAKR - Taloudellisen tuen vähentäminen - Päätöksen tekemistä koskevan määräajan noudattamatta jättäminen - Olennaisten menettelymääräysten rikkominen - Kanne, joka on selvästi hyväksyttävä))
   (2017/C 392/33)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: aluksi J. Möller, T. Henze ja C. Blaschke, sitten J. Möller ja T. Henze, avustajanaan asianajaja C. von Donat)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B.-R. Killmann, B. Conte ja A. Steiblytė)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota 13.11.2009 tehty komission päätös K(2009) 9049 Saarlandiin Saksan liittotasavallassa kuuluvalla tavoitteen 2 kohdealueella toteutetulle yhtenäiselle ohjelma-asiakirjalle 7.5.1997 tehdyllä komission päätöksellä K(97) 1123 Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) myönnetyn taloudellisen tuen (1997–1999) vähentämisestä.

      Määräysosa

               1)

               Saarlandiin Saksan liittotasavallassa kuuluvalla tavoitteen 2 kohdealueella toteutetulle yhtenäiselle ohjelma-asiakirjalle 7.5.1997 tehdyllä komission päätöksellä K(97) 1123 Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) myönnetyn taloudellisen tuen (1997–1999) vähentämisestä 13.11.2009 tehty komission päätös K(2009) 9049 kumotaan.

               2)

               Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 100, 17.4.2010.


title: Asia T-149/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.10.2017 – Ben Ali v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottaminen — Oikeudellinen perusta — Uuteen perusteeseen perustuva kantajan nimen uudelleenkirjaaminen — Perusteluvelvollisuus — Tosiseikasto — Omistusoikeus — Oikeasuhteisuus)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.10.2017 – Ben Ali v. neuvosto
   (Asia T-149/15) (1)

   ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet - Varojen jäädyttäminen - Kumoamiskanne - Tutkittavaksi ottaminen - Oikeudellinen perusta - Uuteen perusteeseen perustuva kantajan nimen uudelleenkirjaaminen - Perusteluvelvollisuus - Tosiseikasto - Omistusoikeus - Oikeasuhteisuus))
   (2017/C 392/23)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Sirine Bent Zine El Abidine Ben Haj Hamda Ben Ali (Tunis, Tunisia) (edustaja: asianajaja S. Maktouf)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi Á. de Elera-San Miguel Hurtado ja G. Étienne, sittemmin Á. de Elera-San Miguel Hurtado

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/72/YUTP muuttamisesta 30.1.2015 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2015/157 (EUVL 2015, L 26, s. 29) ja Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 101/2011 täytäntöönpanosta 30.1.2015 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/147 (EUVL 2015, L 26, s. 3), siltä osin kuin nämä säädökset koskevat kantajaa.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Sirine Bent Zine El Abidine Ben Haj Hamda Ben Ali vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 262, 10.8.2015.


title: Asia C-88/15 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 21.9.2017 – Valittajana Ferriere Nord SpA ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Italialaiset betoniteräksen tuottajat — Hintojen vahvistaminen sekä tuotannon tai myynnin rajoittaminen tai valvonta — HT 65 artiklan rikkominen — Alkuperäisen päätöksen kumoaminen unionin yleisessä tuomioistuimessa — Asetuksen (EY) N:o 1/2003 nojalla uudelleen tehty päätös — Uuden väitetiedoksiannon esittämättä jättäminen — Kuulematta jättäminen alkuperäisen päätöksen kumoamisen jälkeen)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 21.9.2017 – Valittajana Ferriere Nord SpA ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-88/15 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Italialaiset betoniteräksen tuottajat - Hintojen vahvistaminen sekä tuotannon tai myynnin rajoittaminen tai valvonta - HT 65 artiklan rikkominen - Alkuperäisen päätöksen kumoaminen unionin yleisessä tuomioistuimessa - Asetuksen (EY) N:o 1/2003 nojalla uudelleen tehty päätös - Uuden väitetiedoksiannon esittämättä jättäminen - Kuulematta jättäminen alkuperäisen päätöksen kumoamisen jälkeen))
   (2017/C 392/04)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Ferriere Nord SpA (edustajat: W. Viscardini ja G. Donà, avvocati)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Malferrari ja P. Rossi, avustajinaan M. Moretto, avvocato)

      Tuomiolauselma

               1)

               Unionin yleisen tuomioistuimen 9.12.2014 antama tuomio Ferriere Nord v. komissio (T-90/10, ei julkaistu, EU:T:2014:1035) kumotaan.

               2)

               HT 65 artiklan rikkomista koskeva 30.9.2009 tehty komission päätös K(2009) 7492 lopullinen (asia COMP/37.956 – Betoniteräs – päätöksen tekeminen uudelleen), sellaisena kuin se on muutettuna 8.12.2009 tehdyllä komission päätöksellä K(2009) 9912 lopullinen, kumotaan siltä osin kuin päätös koskee Ferriere Nord SpA:ta.

               3)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Ferriere Nord SpA:lle ensimmäisessä oikeusasteessa ja tässä muutoksenhakumenettelyssä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 146, 4.5.2015.


title: Asia T-104/10: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.9.2017 – Saksa v. komissio (Kumoamiskanne — EAKR — Taloudellisen tuen vähentäminen — Resider II -ohjelma — Päätöksen tekemistä koskevan määräajan noudattamatta jättäminen — Olennaisten menettelymääräysten rikkominen — Kanne, joka on selvästi hyväksyttävä)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/27

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.9.2017 – Saksa v. komissio
   (Asia T-104/10) (1)

   ((Kumoamiskanne - EAKR - Taloudellisen tuen vähentäminen - Resider II -ohjelma - Päätöksen tekemistä koskevan määräajan noudattamatta jättäminen - Olennaisten menettelymääräysten rikkominen - Kanne, joka on selvästi hyväksyttävä))
   (2017/C 392/34)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: J. Möller ja T. Henze, avustajanaan asianajaja C. von Donat)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B.-R. Killmann, B. Conte ja A. Steiblytė)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota 18.12.2009 tehty komission päätös K(2009) 10561 Resider II -yhteisöaloitteelle Saarlandissa (1994–1999) Saksan liittotasavallassa Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) maksettavan 27.11.1995 tehtyyn komission päätökseen K(1995) 2529 perustuvan tuen vähentämisestä.

      Määräysosa

               1)

               Resider II -yhteisöaloitteelle Saarlandissa (1994–1999) Saksan liittotasavallassa Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) maksettavan 27.11.1995 tehtyyn komission päätökseen K(1995) 2529 perustuvan tuen vähentämisestä 18.12.2009 tehty komission päätös K(2009) 10561 kumotaan.

               2)

               Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 134, 22.5.2010.


title: Asia C-89/15 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 21.9.2017 – Valittajana Riva Fire SpA, selvitystilassa ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Italialaiset betoniteräksen tuottajat — Hintojen vahvistaminen sekä tuotannon tai myynnin rajoittaminen tai valvonta — HT 65 artiklan rikkominen — Alkuperäisen päätöksen kumoaminen unionin yleisessä tuomioistuimessa — Asetuksen (EY) N:o 1/2003 nojalla uudelleen tehty päätös — Uuden väitetiedoksiannon esittämättä jättäminen — Kuulematta jättäminen alkuperäisen päätöksen kumoamisen jälkeen — Asian käsittelyn kestoaika unionin yleisessä tuomioistuimessa)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 21.9.2017 – Valittajana Riva Fire SpA, selvitystilassa ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-89/15 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Italialaiset betoniteräksen tuottajat - Hintojen vahvistaminen sekä tuotannon tai myynnin rajoittaminen tai valvonta - HT 65 artiklan rikkominen - Alkuperäisen päätöksen kumoaminen unionin yleisessä tuomioistuimessa - Asetuksen (EY) N:o 1/2003 nojalla uudelleen tehty päätös - Uuden väitetiedoksiannon esittämättä jättäminen - Kuulematta jättäminen alkuperäisen päätöksen kumoamisen jälkeen - Asian käsittelyn kestoaika unionin yleisessä tuomioistuimessa))
   (2017/C 392/05)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Riva Fire SpA, selvitystilassa (edustajat: M. Merola, M. Pappalardo, T. Ubaldi ja M. Toniolo, avvocati)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Malferrari ja P. Rossi, avustajanaan P. Manzini, avvocato)

      Tuomiolauselma

               1)

               Unionin yleisen tuomioistuimen 9.12.2014 antama tuomio Riva Fire v. komissio (T-83/10, ei julkaistu, EU:T:2014:1034) kumotaan.

               2)

               HT 65 artiklan rikkomista koskeva 30.9.2009 tehty komission päätös K(2009) 7492 lopullinen (asia COMP/37.956 – Betoniteräs – päätöksen tekeminen uudelleen), sellaisena kuin se on muutettuna 8.12.2009 tehdyllä komission päätöksellä K(2009) 9912 lopullinen, kumotaan siltä osin kuin päätös koskee Riva Fire SpA:ta.

               3)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Riva Fire SpA:lle ensimmäisessä oikeusasteessa ja tässä muutoksenhakumenettelyssä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 146, 4.5.2015.


title: Asia T-626/17: Kanne 15.9.2017 – Slovenia v. komissio

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/35

         Kanne 15.9.2017 – Slovenia v. komissio
   (Asia T-626/17)
   (2017/C 392/44)
   Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

      Asianosaiset

      Kantaja: Slovenian tasavalta (asiamiehet: V. Klemenc ja T. Mihelič Žitko, avustajanaan asianajaja R. Knaak)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa asetuksen (EY) N:o 607/2009 muuttamisesta siltä osin kuin kyseessä ovat rypälelajikkeet ja niiden synonyymit, jotka voivat esiintyä viinien merkinnöissä 19.5.2017 annetun komission delegoidun asetuksen (EU) 2017/1353 kokonaisuudessaan (EUVL 2017, L 190, s. 5) ja

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja esittää kanteensa tueksi kahdeksan kanneperustetta.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan antaessaan riidanalaisen asetuksen komissio rikkoi maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen N:o 1308/2013 232 artiklaa, koska viimeksi mainittua asetusta sovelletaan 1.1.2014 lukien, kun taas riidanalaista asetusta sovelletaan 1.7.2013 lukien. Niin tehdessään komissio ylitti sille maataloustuotteiden yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen N:o 1308/2013 100 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa sille annetun toimivallan.

               2.

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan antaessaan riidanalaisen asetuksen komissio loukkasi taannehtivasti sellaisten slovenialaisten viinien, joille on myönnetty suojattu alkuperänimitys ”Teran” (SAN-SI–A1581), tuottajien saavutettuja oikeuksia ja siten loukkasi näin unionin oikeuden perustavanlaatuisia periaatteita, täsmällisemmin oikeusvarmuuden periaatetta ja luottamuksensuojan periaatetta, saavutettujen oikeuksien ja luottamuksensuojan periaatetta ja suhteellisuusperiaatetta.

               3.

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan antaessaan riidanalaisen asetuksen komissio loukkasi suhteettomasti sellaisten slovenialaisten viinien, joille on myönnetty suojattu alkuperänimitys ”Teran” (SAN-SI–A1581), tuottajien omistusoikeutta ja rikkoi näin Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklaa ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen ensimmäisen pöytäkirjan 1 artiklaa.

               4.

               Neljäs kanneperuste, jossa väitetään, että kun riidanalaisen asetuksen 2 artiklassa säädetään siirtymäajasta ennen asetukseen voimaantuloa tuotetun viinin varastojen kaupan pitämiselle, vaikka asetuksen 1 artiklassa tarkoitettuja merkitsemisedellytyksiä ei noudateta, siinä rikotaan Kroatian tasavallan Euroopan unioniin liittymisen ehdoista tehdyn asiakirjan 41 artiklaa siltä osin kuin edellä mainittu säännös koskee ennen 1.7.2013 tuotettua viiniä.

               5.

               Viides kanneperuste, jossa väitetään, että antaessaan riidanalaisen asetuksen komissio rikkoi yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen N:o 1308/2013 100 artiklan 3 kohtaa, kun otetaan huomioon tämän säännöksen merkitys unionin oikeuden perustavanlaatuisten periaatteiden, perusoikeuskirjan 17 artiklan ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen ensimmäisen pöytäkirjan 1 artiklan nojalla. Komissio ylitti siis sille kyseisessä säännöksessä annetun toimivallan.

               6.

               Kuudes kanneperuste, jonka mukaan antaessaan riidanalaisen asetuksen komissio rikkoi SEUT 290 artiklaa ja SEU 13 artiklan 2 kohtaa, koska se ylitti sille SEUT 290 artiklassa annetun toimivaltansa delegoidun säädöksen antamiseen, ja ylitti myös sille perussopimuksissa annetun toimivallan rajat.

               7.

               Seitsemäs kanneperuste, jossa väitetään, että koska komissio antoi riidanalaisen asetuksen viittaamalla Kroatian esittämään pyyntöön rypälelajikkeen ”Teran” sisällyttämisestä komission asetuksen N:o 607/2009 liitteessä XV olevaan A osaan – pyyntö, joka Kroatian olisi pitänyt esittää ennen liittymistään Euroopan unioniin – vaikka tällaista pyyntöä ei tosiasiallisesti esitetty, eikä Slovenialle tiedotettu tällaisesta pyynnöstä neuvottelujen aloittamista varten, komissio rikkoi yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen N:o 1308/2013 100 artiklan 3 kohtaa ja komission asetuksen N:o 607/2009 62 artiklan 3 kohtaa yhdessä SEU 4 artiklan 3 kohdan kanssa. Samalla tavoin komissio on näin ylittänyt sille edellä mainitussa yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen N:o 1308/2013 säännöksessä annetun toimivallan.

               8.

               Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan komissio muutettuaan riidanalaisen asetuksen sisältöä delegoidun säädöksen luonnoksesta, joka esitettiin 24.1.2017 GREX WINE viiniasiantuntijoiden kokouksessa, antamatta jäsenvaltioiden asiantuntijoille tilaisuutta esittää huomautuksia säädösluonnoksesta, toimi vastoin omaa sitoumustaan, joka perustuu paremmasta lainsäädännöstä tehdyn Euroopan parlamentin, Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan komission välisen toimielinten sopimuksen V luvun 28 kohtaan ja kyseiseen toimielinten sopimukseen liitetyn delegoituja säädöksiä koskevan yhteisymmärrysasiakirjan II luvun 7 kohtaan. Näin tehdessään komissio rikkoi olennaisia menettelymääräyksiä ja loukkasi toimielinten välisen tasapainon periaatetta.


title: Asia T-175/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.10.2017 – Mabrouk v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet — Toimenpiteet, jotka on kohdistettu valtion varojen väärinkäytöstä vastuussa oleviin henkilöihin ja heitä lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin — Varojen jäädyttäminen — Niiden henkilöiden, yhteisöjen ja elinten luettelo, joihin varojen jäädyttäminen kohdistuu — Kantajan nimen säilyttäminen luettelossa — Riittämätön tosiseikkaperusta — Ilmeinen arviointivirhe — Oikeudellinen virhe — Omaisuudensuoja — Hyvän hallinnon periaate — Oikeus oikeudenkäyntiin kohtuullisen ajan kuluessa — Syyttömyysolettama — Tarkistuspyyntö — Vahvistava toimi — Tutkimatta jättäminen)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/20

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.10.2017 – Mabrouk v. neuvosto
   (Asia T-175/15) (1)

   ((Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet - Toimenpiteet, jotka on kohdistettu valtion varojen väärinkäytöstä vastuussa oleviin henkilöihin ja heitä lähellä oleviin henkilöihin ja yhteisöihin - Varojen jäädyttäminen - Niiden henkilöiden, yhteisöjen ja elinten luettelo, joihin varojen jäädyttäminen kohdistuu - Kantajan nimen säilyttäminen luettelossa - Riittämätön tosiseikkaperusta - Ilmeinen arviointivirhe - Oikeudellinen virhe - Omaisuudensuoja - Hyvän hallinnon periaate - Oikeus oikeudenkäyntiin kohtuullisen ajan kuluessa - Syyttömyysolettama - Tarkistuspyyntö - Vahvistava toimi - Tutkimatta jättäminen))
   (2017/C 392/24)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Mohamed Marouen Ben Ali Ben Mohamed Mabrouk (Tunis, Tunisia) (edustajat: asianajajat J.-R. Farthouat, J.-P. Mignard, N. Boulay ja S. Crosby, solicitor)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi A. de Elera-San Miguel Hurtado ja G. Étienne, sitten de Elera-San Miguel Hurtado)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa SEUT 263 artiklan perusteella vaaditaan kumoamaan Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2011/72/YUTP muuttamisesta 30.1.2015 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2015/157 (EUVL 2015, L 26, s. 29) siltä osin kuin se koskee kantajaa, neuvoston 16.11.2015 tekemä päätös, jolla hylättiin kantajan 29.5.2015 tekemä vaatimus siitä, että hänen nimensä poistetaan Tunisian tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä 31.1.2011 annetun neuvoston päätöksen 2011/72/YUTP (EUVL 2011, L 28, s. 62) liitteenä olevasta luettelosta, ja päätöksen 2011/72 muuttamisesta 28.1.2016 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2016/119 (EUVL 2016, L 23, s. 65) siltä osin kuin se koskee kantajaa

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Mohamed Marouen Ben Ali Ben Mohamed Mabrouk vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 236, 20.7.2015.


title: Asia T-645/17: Kanne 21.9.2017 – Rodonita v. komissio ja SRB

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/36

         Kanne 21.9.2017 – Rodonita v. komissio ja SRB
   (Asia T-645/17)
   (2017/C 392/45)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Rodonita, SL (Coruña, Espanja) (edustajat: asianajajat B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruíz de la Torre Esporrín ja B. Fernández García)

      Vastaaja: Euroopan komissio ja yhteinen kriisinratkaisuneuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan seuraavat päätökset:

               —

               yhteisen kriisinratkaisuneuvoston johdon istunnossa 7.6.2017 tehty päätös (SRB/EES/2017/08), jolla annetaan Banco Popular Español S.A:ta koskeva kriisinratkaisumääräys

               —

               Banco Popular Español SA:ta koskevan kriisinratkaisumääräyksen hyväksymisestä 7.6.2017 annettu komission päätös (EU) 2017/1246

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 133 ja 134 artiklan nojalla kantaja vaatii myös vastaajan ja sellaisten väliintulijoiden, jotka tukevat osaa vastaajan vaatimuksista tai kaikkia vastaajan vaatimuksia, velvoittamista korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samankaltaisia kuin asioissa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno ja SFL v. SRB, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, T-497/17, Sánchez del Valle ja Calatrava Real State 2015 v. komissio ja SRB, ja T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB.


title: Asia T-126/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.10.2017 – 1. FC Köln v. EUIPO (SPÜRBAR ANDERS.) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin SPÜRBAR ANDERS. rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 2 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 2 kohta))

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.10.2017 – 1. FC Köln v. EUIPO (SPÜRBAR ANDERS.)
   (Asia T-126/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin SPÜRBAR ANDERS. rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 2 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 2 kohta)))
   (2017/C 392/25)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: 1. FC Köln GmbH & Co. KGaA (Köln, Saksa) (edustajat: asianajajat G. Hasselblatt, V. Töbelmann ja S. Stier)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: W. Schramek ja D. Hanf)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 7.1.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 718/2015-1), joka koskee hakemusta sanamerkin SPÜRBAR ANDERS. rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               1. FC Köln GmbH & Co. KGaA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 165, 10.5.2016.


title: Asia T-114/10: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.9.2017 – Saksa v. komissio (Kumoamiskanne — EAKR — Taloudellisen tuen vähentäminen — Interreg II/C -ohjelma ”Rein-Maas-alueen tulvien ehkäisy” — Päätöksen tekemistä koskevan määräajan noudattamatta jättäminen — Olennaisten menettelymääräysten rikkominen — Kanne, joka on selvästi hyväksyttävä)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/28

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.9.2017 – Saksa v. komissio
   (Asia T-114/10) (1)

   ((Kumoamiskanne - EAKR - Taloudellisen tuen vähentäminen - Interreg II/C -ohjelma ”Rein-Maas-alueen tulvien ehkäisy” - Päätöksen tekemistä koskevan määräajan noudattamatta jättäminen - Olennaisten menettelymääräysten rikkominen - Kanne, joka on selvästi hyväksyttävä))
   (2017/C 392/35)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: aluksi J. Möller ja C. Blaschke, sitten J. Möller ja T. Henze, avustajanaan asianajaja U. Karpenstein)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B.-R. Killmann, B. Conte ja A. Steiblytė)

      Väliintulijat, jotka tukevat kantajan vaatimuksia: Ranskan tasavalta (asiamiehet: aluksi G. de Bergues ja B. Messmer, sitten D. Colas ja J. Bousin) ja Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: aluksi C. Wissels ja M. Noort, sitten M. Bulterman ja B. Koopman)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota 23.12.2009 tehty komission päätös K(2009) 10712 Interreg II/C -yhteisöaloiteohjelmalle ”Rein-Maas-alueen tulvien ehkäisy” Belgian kuningaskunnassa, Saksan liittotasavallassa, Ranskan tasavallassa, Luxemburgin suurherttuakunnassa ja Alankomaiden kuningaskunnassa Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) maksettavan 18.12.1997 tehtyyn komission päätökseen K(97) 3742 perustuvan (EAKR nro 970010008) tuen vähentämisestä.

      Määräysosa

               1)

               Interreg II/C -yhteisöaloiteohjelmalle ”Rein-Maas-alueen tulvien ehkäisy” Belgian kuningaskunnassa, Saksan liittotasavallassa, Ranskan tasavallassa, Luxemburgin suurherttuakunnassa ja Alankomaiden kuningaskunnassa Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) maksettavan 18.12.1997 tehtyyn komission päätökseen K(97) 3742 perustuvan (EAKR nro 970010008) tuen vähentämisestä 23.12.2009 tehty komission päätös K(2009) 10712 kumotaan siltä osin kuin se koskee Saksan liittotasavaltaa.

               2)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Saksan liittotasavallan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Ranskan tasavalta ja Alankomaiden kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 134, 22.5.2010.


title: Asia C-326/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.9.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Administratīvā apgabaltiesa – Latvia) – ”DNB Banka” AS v. Valsts ieņēmumu dienests (Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 132 artiklan 1 kohdan f alakohta — Tietyille yleishyödyllisille toiminnoille myönnettävät vapautukset — Riippumattoman henkilöyhteenliittymän jäsenilleen suorittamien palvelujen vapauttaminen — Sovellettavuus rahoituspalvelujen alalla)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.9.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Administratīvā apgabaltiesa – Latvia) – ”DNB Banka” AS v. Valsts ieņēmumu dienests
   (Asia C-326/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 132 artiklan 1 kohdan f alakohta - Tietyille yleishyödyllisille toiminnoille myönnettävät vapautukset - Riippumattoman henkilöyhteenliittymän jäsenilleen suorittamien palvelujen vapauttaminen - Sovellettavuus rahoituspalvelujen alalla))
   (2017/C 392/06)
   Oikeudenkäyntikieli: latvia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administratīvā apgabaltiesa

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja:”DNB Banka” AS

      Vastapuoli: Valsts ieņēmumu dienests

      Tuomiolauselma

   Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 132 artiklan 1 kohdan f alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä säädettyä vapautusta sovelletaan vain sellaisiin riippumattomiin henkilöyhteenliittymiin, joiden jäsenet harjoittavat kyseisen direktiivin 132 artiklassa mainittua yleishyödyllistä toimintaa, ja että tämän vuoksi kyseistä vapautusta ei sovelleta sellaisten riippumattomien yhteenliittymien suorittamiin palveluihin, joiden jäsenet harjoittavat rahoituspalvelualan liiketoimintaa, joka ei ole tällaista yleishyödyllistä toimintaa.

      (1)  EUVL C 311, 21.9.2015.


title: Asia T-542/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 25.9.2017 – Unkari v. komissio (EAKR — Keski-Unkarin, Länsi-Pannonin, Ala-Unkarin tasangon, Keski-Transdanubian, Pohjois-Unkarin, Ylä-Unkarin tasangon ja Etelä-Transdanubian liikenteen toimenpideohjelma ja alueelliset toimenpideohjelmat — Päätös välimaksujen keskeyttämisestä — Riidanalaisen toimen kumoaminen lainsäädäntötoimella — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/29

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 25.9.2017 – Unkari v. komissio
   (Asia T-542/15) (1)

   ((EAKR - Keski-Unkarin, Länsi-Pannonin, Ala-Unkarin tasangon, Keski-Transdanubian, Pohjois-Unkarin, Ylä-Unkarin tasangon ja Etelä-Transdanubian liikenteen toimenpideohjelma ja alueelliset toimenpideohjelmat - Päätös välimaksujen keskeyttämisestä - Riidanalaisen toimen kumoaminen lainsäädäntötoimella - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2017/C 392/36)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Unkari (edustajat: asianajajat J. Bonhage ja F. Quast)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B.-R. Killmann ja A. Tokár)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota 14.7.2015 tehty komission päätös C (2015) 4979 lopullinen Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) ja koheesiorahaston välimaksujen osittaisesta keskeyttämisestä sellaisten menojen osalta, jotka aiheutuvat liikenteen toimenpideohjelmista Keski-Unkarin, Länsi-Pannonin, Ala-Unkarin tasangon, Keski-Transdanubian, Pohjois-Unkarin, Ylä-Unkarin tasangon ja Etelä-Transdanubian alueilla.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Unkari velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 406, 7.12.2015.


title: Asia T-646/17: Kanne 22.9.2017 – Addition ym. v. SRB

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/37

         Kanne 22.9.2017 – Addition ym. v. SRB
   (Asia T-646/17)
   (2017/C 392/46)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Addition Sicav, SA (Madrid, Espanja), Allocation Sicav, SA (Madrid), Fundación Rafael de Pinto (Madrid), Chart Inversiones Sicav, SA (Madrid) ja Match Ten Inversiones Sicav, SA (Madrid) (edustajat: asianajajat M. Romero Rey ja I. Salama Salama)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SEUT 263 artiklan nojalla yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 7.6.2017 tekemän päätöksen SRB/EES/2017/08, joka koskee Banco Popular Español S.A:n asettamista kriisinratkaisumenettelyyn;

               —

               velvoittaa yhteisen kriisinratkaisuneuvoston SEUT 340 artiklan 2 kohdan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 3 kohdan nojalla korvaamaan kantajille aiheutuneen vahingon velkakirjojen nimellisarvoa vastaavalla määrällä, sellaisena kuin tämä määrä oli kyseisen päätöksen tekopäivänä, tästä päivästä maksupäivään laskettuine viivästyskorkoineen;

               —

               velvoittaa yhteisen kriisinratkaisuneuvoston yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 133 ja 134 artiklan nojalla korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asiassa T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno ja SFL v. SRB, asiassa T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asiassa T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asiassa T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asiassa T-497/17, Sánchez del Valle ja Calatrava Real Estate 2015 v. komissio ja SRB sekä asiassa T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB.


title: Asia T-139/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.10.2017 – SDSR v. EUIPO – Berghaus (BERG OUTDOOR) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Kuviomerkki BERG OUTDOOR — Aiemmat EU-sanamerkit BERGHAUS — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.10.2017 – SDSR v. EUIPO – Berghaus (BERG OUTDOOR)
   (Asia T-139/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti - Kuviomerkki BERG OUTDOOR - Aiemmat EU-sanamerkit BERGHAUS - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Merkkien samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2017/C 392/26)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Sports Division SR, SA (SDSR) (Matosinhos, Portugali) (edustajat: asianajajat A. Sebastião ja J. Pimenta)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: J. Ivanauskas)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Berghaus Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: S. Ashby, solicitor, A. Carboni, solicitor, ja J. Colbourn, solicitor)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 21.1.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 153/2015-2), joka koskee osapuolten Berghaus ja SDSR välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Sports Division SR, SA (SDSR) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan EUIPO:n ja väliintulijan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 175, 17.5.2016.


title: Asia T-647/17: Kanne 22.9.2017 – Serendipity ym. v. EUIPO – CKL Holdings (CHIARA FERRAGNI)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/38

         Kanne 22.9.2017 – Serendipity ym. v. EUIPO – CKL Holdings (CHIARA FERRAGNI)
   (Asia T-647/17)
   (2017/C 392/47)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantajat: Serendipity Srl (Milano, Italia), Giuseppe Morgese (Barletta, Italia) ja Pasquale Morgese (Barletta) (edustajat: asianajajat C. Volpi ja L. Aliotta)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: CKL Holdings NV (CV Bussum, Alankomaat)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Musta ja taivaansininen EU-kuviomerkki, joka sisältää sanaosat CHIARA FERRAGNI – Rekisteröintihakemus nro 14 346 795

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 17.7.2017 asiassa R 2444/2016-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               aikaisemman EU-tavaramerkin nro 011841582 Chiara Ferragni, jota koskeva hakemus on jätetty 25.6.2013 ja joka on rekisteröity 10.10.2013, olemassaolo

               —

               riidanalaisten tavaramerkkien virheellinen vertailu

               —

               sekaannusvaaran virheellinen kokonaisarviointi.


title: Yhdistetyt asiat C-361/15 P ja C-405/15 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.9.2017 – Valittajina Easy Sanitary Solutions BV ja Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) sekä muuna osapuolena Group Nivelles NV (Muutoksenhaku — Immateriaalioikeus — Yhteisömalli — Asetus (EY) N:o 6/2002 — 5 artikla — Uutuus — 6 artikla — Yksilöllinen luonne — 7 artikla — Julkiseksi tuleminen — 63 artikla — Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) toimivalta todisteiden tutkimisessa — Mitättömyysvaatimuksen tekijälle kuuluva todistustaakka — Aikaisemman mallin esittämiseen liittyvät vaatimukset — Suihkun lattiakaivoa esittävä malli — Mitättömyysvaatimuksen hylkääminen valituslautakunnassa)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.9.2017 – Valittajina Easy Sanitary Solutions BV ja Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) sekä muuna osapuolena Group Nivelles NV
   (Yhdistetyt asiat C-361/15 P ja C-405/15 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Immateriaalioikeus - Yhteisömalli - Asetus (EY) N:o 6/2002 - 5 artikla - Uutuus - 6 artikla - Yksilöllinen luonne - 7 artikla - Julkiseksi tuleminen - 63 artikla - Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) toimivalta todisteiden tutkimisessa - Mitättömyysvaatimuksen tekijälle kuuluva todistustaakka - Aikaisemman mallin esittämiseen liittyvät vaatimukset - Suihkun lattiakaivoa esittävä malli - Mitättömyysvaatimuksen hylkääminen valituslautakunnassa))
   (2017/C 392/07)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Valittajat: Easy Sanitary Solutions BV (edustaja: F. Eijsvogels, advocaat) (C-361/15 P) ja Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: S. Bonne ja A. Folliard-Monguiral) (C-405/15 P)

      Muu osapuoli: Group Nivelles NV (edustaja: H. Jonkhout, advocaat)

      Väliintulija, joka tukee Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) vaatimuksia (C-405/15 P): Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: J. Kraehling ja C. R. Brodie, avustajanaan N. Saunders, barrister)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitukset asioissa C-361/15 P ja C-405/15 P hylätään.

               2)

               Asiassa C-361/15 P Easy Sanitary Solutions BV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Group Nivelles NV:n ja Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) oikeudenkäyntikulut mainitussa asiassa.

               3)

               Asiassa C-405/15 P EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Group Nivelles NV:n oikeudenkäyntikulut mainitussa asiassa.

               4)

               EUIPO velvoitetaan korvaamaan yksi kolmasosa Easy Sanitary Solutions BV:n oikeudenkäyntikuluista asiassa C-405/15 P, ja loput kaksi kolmasosaa jäävät Easy Sanitary Solutions BV:n vastattaviksi.

               5)

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta vastaa omista oikeuskäyntikuluistaan asiassa C-405/15 P.

      (1)  EUVL C 337, 12.10.2015.


title: Asia T-297/16 P: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 26.9.2017 – Valittajana Gyarmathy sekä muuna osapuolena EMCDDA (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — EMCDDA:n henkilöstö — Työsopimuksen uudistamatta jättäminen — Sopimuksen irtisanominen — Työpaikkakiusaaminen — Avustuspyyntö — Hallinnollinen tutkimus — Tutkimuksen puolueettomuus)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/29

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 26.9.2017 – Valittajana Gyarmathy sekä muuna osapuolena EMCDDA
   (Asia T-297/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Henkilöstö - Väliaikaiset toimihenkilöt - EMCDDA:n henkilöstö - Työsopimuksen uudistamatta jättäminen - Sopimuksen irtisanominen - Työpaikkakiusaaminen - Avustuspyyntö - Hallinnollinen tutkimus - Tutkimuksen puolueettomuus))
   (2017/C 392/37)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Valéria Anna Gyarmathy (Györ, Unkari) (edustaja: asianajaja A. Véghely)

      Muu osapuoli: Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus (EMCDDA) (asiamiehet: D. Storti ja F. Pereyra, avustajanaan asianajaja B. Wägenbaur)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) 18.5.2015 antamasta tuomiosta Gyarmathy v. EMCDDA (F-79/13, EU:F:2015:49) tehty valitus, jossa vaaditaan tämän tuomion kumoamista

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Valéria Anna Gyarmathy vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskukselle (EMCDDA) tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 364, 3.10.2016.


title: Asia T-143/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.10.2017 – Intesa Sanpaolo v. EUIPO – Intesia Group Holding (INTESA) (EU-tavaramerkki — Menettämismenettely — EU-sanamerkki INTESA — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 2 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 2 kohta) — Tavaramerkin tosiasiallisen käytön puuttuminen)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/22

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.10.2017 – Intesa Sanpaolo v. EUIPO – Intesia Group Holding (INTESA)
   (Asia T-143/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Menettämismenettely - EU-sanamerkki INTESA - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 2 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 2 kohta) - Tavaramerkin tosiasiallisen käytön puuttuminen))
   (2017/C 392/27)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Intesa Sanpaolo SpA (Torino, Italia) (edustajat: asianajajat P. Pozzi ja G. Ghisletti)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: M. Rajh)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Intesia Group Holding GmbH (Böblingen, Saksa) (edustajat: asianajajat D. Jochim ja R. Egerer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 21.1.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 632/2015-1), joka koskee osapuolten Intesa Sanpaolo ja Intesia Group Holding välistä menettämismenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Intesa Sanpaolo SpA vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan tästä menettelystä Euroopan unionin teollisoikeuksien virastolle (EUIPO) ja Intesia Group Holding GmbH:lle aiheutuneet kulut.

      (1)  EUVL C 191, 30.5.2016.


title: Asia T-677/17: Kanne 2.10.2017 – ClientEarth v. komissio

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/38

         Kanne 2.10.2017 – ClientEarth v. komissio
   (Asia T-677/17)
   (2017/C 392/48)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: ClientEarth (Lontoo, Yhdistynyt Kuningaskunta) (edustaja: barrister A. Jones)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               ottaa kanteen tutkittavaksi ja toteaa sen perustelluksi

               —

               kumoaa moottoriajoneuvojen tyyppihyväksynnästä kevyiden henkilö- ja hyötyajoneuvojen päästöjen (Euro 5 ja Euro 6) osalta ja ajoneuvojen korjaamiseen ja huoltamiseen tarvittavien tietojen saatavuudesta ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 715/2007 täydentämisestä annetun asetuksen (EU) 2017/1151 7.6.2017 annetun komission asetuksen (EU) N:o 2017/1154 (EUVL 2017, L 175, s. 708)

               —

               velvoittaa komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut ja

               —

               määrää muista aiheellisiksi katsomistaan toimenpiteistä.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste koskee sitä, että riidanalaisella säännöksellä asetettu salassapitovelvollisuus on laiton, koska se väistämättä estää unionin jäsenvaltioiden viranomaisia paljastamasta ympäristöön joutuneita päästöjä koskevia tietoja vastauksena yleisön pyyntöön, mikä rikkoo ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta annetun direktiivin (1) 3 ja 4 artiklaa.

               2.

               Toinen kanneperuste koskee sitä, että riidanalaisella säännöksellä asetettu yleinen salassapitovelvollisuus on laiton, koska se väistämättä estää unionin toimielimiä ja elimiä paljastamasta ympäristöön joutuneita päästöjä koskevia tietoja vastauksena yleisön pyyntöön, mikä rikkoo Århusin yleissopimuksen (2) 6 artiklaa ja asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annetun asetuksen (3) 2 artiklaa.

               3.

               Kolmas kanneperuste koskee sitä, että komissio, kun se on antanut yleistä salassapitovelvollisuutta koskevan säännöksen, on ottanut käyttöön olennaisen tekijän, joka ylittää asetuksen N:o 715/2007, jolla muutetaan ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta annettua direktiiviä, Århus-asetusta ja asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi annettua asetusta, 5 artiklan 3 kohdan ja 14 artiklan 3 kohdan mukaisten täydentävien toimenpiteiden soveltamisalan, ja joka tekee tyhjäksi niiden tehokkaan vaikutuksen (effet utile).

               4.

               Neljäs kanneperuste koskee sitä, että riidanalaisella säännöksellä asetettu yleinen salassapitovelvollisuus loukkaa unionin oikeuden yleistä suhteellisuusperiaatetta.

      (1)  Ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta ja neuvoston direktiivin 90/313/ETY kumoamisesta 28.1.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/4/EY (EYVL 2003, L 41, s. 26).

      (2)  Tiedon saatavuutta, yleisön osallistumista päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuutta ympäristöasioissa koskevan Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamisesta yhteisön toimielimiin ja elimiin 6.9.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1367/2006 (EYVL 2006, L 264, s. 13).

      (3)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL 2001, L 145, s. 43).


title: Asia C-605/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.9.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Naczelny Sąd Administracyjny – Puola) – Minister Finansów v. Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie (Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 132 artiklan 1 kohdan f alakohta — Tietyille yleishyödyllisille toiminnoille myönnettävät vapautukset — Riippumattoman henkilöyhteenliittymän jäsenilleen suorittamien palvelujen vapauttaminen — Sovellettavuus vakuutusalalla)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.9.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Naczelny Sąd Administracyjny – Puola) – Minister Finansów v. Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie
   (Asia C-605/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 132 artiklan 1 kohdan f alakohta - Tietyille yleishyödyllisille toiminnoille myönnettävät vapautukset - Riippumattoman henkilöyhteenliittymän jäsenilleen suorittamien palvelujen vapauttaminen - Sovellettavuus vakuutusalalla))
   (2017/C 392/08)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Minister Finansów

      Vastaaja: Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie

      Tuomiolauselma

   Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 132 artiklan 1 kohdan f alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä säädettyä vapautusta sovelletaan vain sellaisiin riippumattomiin henkilöyhteenliittymiin, joiden jäsenet harjoittavat kyseisen direktiivin 132 artiklassa mainittua yleishyödyllistä toimintaa, ja että näin ollen kyseistä vapautusta ei sovelleta niiden riippumattomien yhteenliittymien suorittamiin palveluihin, joiden jäsenet harjoittavat vakuutusalan liiketoimintaa, joka ei ole tällaista yleishyödyllistä toimintaa.

      (1)  EUVL C 90, 7.3.2016.


title: Asia T-176/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.10.2017 – Kofola ČeskoSlovensko v. EUIPO – Mionetto (UGO) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin UGO rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-kuviomerkki il UGO! — Osittainen luopuminen aiemmasta tavaramerkistä — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/23

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.10.2017 – Kofola ČeskoSlovensko v. EUIPO – Mionetto (UGO)
   (Asia T-176/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin UGO rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi EU-kuviomerkki il UGO! - Osittainen luopuminen aiemmasta tavaramerkistä - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2017/C 392/28)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Kofola ČeskoSlovensko a.s. (Ostrava, Tšekki) (edustaja: asianajaja L. Lorenc)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: M. Rajh)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Mionetto SpA (Valdobbiadene, Italia)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 22.2.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2707/2014-4), joka koskee osapuolten Mionetto ja Kofola ČeskoSlovensko välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kofola ČeskoSlovensko a.s. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 222, 20.6.2016.


title: Asia T-700/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 18.9.2017 – Volfas Engelman v. EUIPO – Rauch Fruchtsäfte (BRAVORO PINTA)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/40

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 18.9.2017 – Volfas Engelman v. EUIPO – Rauch Fruchtsäfte (BRAVORO PINTA)
   (Asia T-700/15) (1)

   (2017/C 392/49)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Neljännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 38, 1.2.2016.


title: Asia C-616/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.9.2017 – Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Verotus — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 132 artiklan 1 kohdan f alakohta — Riippumattomien henkilöyhteenliittymien jäsenilleen suorittamien palvelujen vapauttaminen verosta — Rajoittaminen riippumattomiin henkilöyhteenliittymiin, joiden jäsenet harjoittavat vain tiettyjä ammatteja)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 21.9.2017 – Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-616/15) (1)

   ((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Verotus - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 132 artiklan 1 kohdan f alakohta - Riippumattomien henkilöyhteenliittymien jäsenilleen suorittamien palvelujen vapauttaminen verosta - Rajoittaminen riippumattomiin henkilöyhteenliittymiin, joiden jäsenet harjoittavat vain tiettyjä ammatteja))
   (2017/C 392/09)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Owsiany-Hornung, B.-R. Killmann ja R. Lyal)

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: T. Henze, J. Möller ja K. Petersen)

      Tuomiolauselma

               1)

               Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 132 artiklan 1 kohdan f alakohdan mukaisia velvoitteitaan rajoittaessaan vapautuksen arvonlisäverosta koskemaan vain sellaisia riippumattomia henkilöyhteenliittymiä, joiden jäsenet harjoittavat tiettyjä ammatteja.

               2)

               Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 98, 14.3.2016.


title: Asia T-336/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.10.2017 – Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo v. EUIPO – Gianni Versace (VERSACE 19.69 ABBIGLIAMENTO SPORTIVO) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin VERSACE 19.69 ABBIGLIAMENTO SPORTIVO rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki VERSACE — Aiemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttö — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 kohta — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/23

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.10.2017 – Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo v. EUIPO – Gianni Versace (VERSACE 19.69 ABBIGLIAMENTO SPORTIVO)
   (Asia T-336/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin VERSACE 19.69 ABBIGLIAMENTO SPORTIVO rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi EU-sanamerkki VERSACE - Aiemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttö - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 kohta - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Merkkien samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2017/C 392/29)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo Srl (Busto Arsizio, Italia) (edustajat: aluksi asianajaja F. Caricato, sitten asianajajat M. Cartella ja B. Cartella)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: L. Rampini)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Gianni Versace SpA (Milano, Italia) (edustaja: asianajaja M. Francetti)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 6.4.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 1005/2015-1), joka koskee osapuolten Gianni Versace ja Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) ensimmäisen valituslautakunnan 6.4.2016 tekemä päätös (asia R 1005/2015-1) kumotaan siltä osin kuin valituslautakunta on päätöksessä katsonut, että aiempaa EU-sanamerkkiä VERSACE on tosiasiallisesti käytetty (muihin luokkiin kuulumattomien) muiden ”tekstiilituotteiden” kuin luokkaan 24 kuuluvien ”liinavaatteiden” osalta.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Versace 19.69 Abbigliamento Sportivo Srl vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan puolet EUIPO:n oikeudenkäyntikuluista.

               4)

               EUIPO vastaa puolesta omia oikeudenkäyntikulujaan.

               5)

               Gianni Versace SpA vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 296, 16.8.2016.


title: Asia C-125/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 21.9.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Prim’Awla tal-Qorti Ċivili – Malta) – Malta Dental Technologists Association ja John Salomone Reynaud v. Superintendent tas-Saħħa Pubblika ja Kunsill tal-Professjonijiet Kumplimentari għall-Mediċina (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 2005/36/EY — Ammattipätevyyden tunnustaminen — Hammasteknikot — Ammattitoiminnan harjoittamisen edellytykset vastaanottavassa jäsenvaltiossa — Vaatimus pakollisesta hammaslääkärin valvonnasta — Tämän vaatimuksen soveltaminen erikoishammasteknikoihin, jotka harjoittavat ammattiaan kotijäsenvaltiossaan — SEUT 49 artikla — Sijoittautumisvapaus — Rajoitus — Perustelut — Yleisen edun mukainen kansanterveyden suojelun tavoite — Oikeasuhteisuus)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 21.9.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Prim’Awla tal-Qorti Ċivili – Malta) – Malta Dental Technologists Association ja John Salomone Reynaud v. Superintendent tas-Saħħa Pubblika ja Kunsill tal-Professjonijiet Kumplimentari għall-Mediċina
   (Asia C-125/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2005/36/EY - Ammattipätevyyden tunnustaminen - Hammasteknikot - Ammattitoiminnan harjoittamisen edellytykset vastaanottavassa jäsenvaltiossa - Vaatimus pakollisesta hammaslääkärin valvonnasta - Tämän vaatimuksen soveltaminen erikoishammasteknikoihin, jotka harjoittavat ammattiaan kotijäsenvaltiossaan - SEUT 49 artikla - Sijoittautumisvapaus - Rajoitus - Perustelut - Yleisen edun mukainen kansanterveyden suojelun tavoite - Oikeasuhteisuus))
   (2017/C 392/10)
   Oikeudenkäyntikieli: malta

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Prim’Awla tal-Qorti Ċivili

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Malta Dental Technologists Association ja John Salomone Reynaud

      Vastaajat: Superintendent tas-Saħħa Pubblika ja Kunsill tal-Professjonijiet Kumplimentari għall-Mediċina

      Tuomiolauselma

   SEUT 49 artiklaa ja ammattipätevyyden tunnustamisesta 7.9.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2013 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2013/55/EU, 4 artiklan 1 kohtaa ja 13 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion säännöstölle, jossa säädetään, että hammasteknikon toimintoja on harjoitettava yhteistyössä hammaslääkärin kanssa, siltä osin kuin tätä vaatimusta sovelletaan mainitun säännöstön mukaisesti erikoishammasteknikoihin, jotka ovat hankkineet ammatillisen pätevyytensä toisessa jäsenvaltiossa ja haluavat harjoittaa ammattiaan ensin mainitussa jäsenvaltiossa.

      (1)  EUVL C 191, 30.5.2016.


title: Asia T-402/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.9.2017 – Berliner Stadtwerke v. EUIPO (berlinGas) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin berlinGas rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta — Selvästi täysin perusteeton kanne)

text:
               20.11.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.9.2017 – Berliner Stadtwerke v. EUIPO (berlinGas)
   (Asia T-402/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin berlinGas rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta - Selvästi täysin perusteeton kanne))
   (2017/C 392/38)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Berliner Stadtwerke GmbH (Berliini, Saksa) (edustajat: asianajajat O. Spieker, A. Schönfleisch ja M. Alber)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: R. Manea ja D. Hanf)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 12.5.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 291/2016-1), joka koskee hakemusta sanamerkin berlinGas rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Berliner Stadtwerke GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 335, 12.9.2016.