title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12 päivänä heinäkuuta 2001 asiassa T-131/00, Charles Schochaert vastaan Euroopan unionin neuvosto (Virkamiehet – Ylentämättä jättäminen – Perustelut – Ansioiden vertailu – Kumoamiskanne)

text:
C 331/20               FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       24.11.2001
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                             J.-N. Louis, G.-F. Parmentier ja V. Peere, prosessiosoite Luxem-
                 TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                  burgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-
                                                                        nään C. Berardis-Kayser ja F. Clotuche-Duvieusart), jossa
                  12 päivänä heinäkuuta 2001                            yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta vaaditaan
                                                                        kumoamaan ensinäkin 29.1.1999 tehty komission päätös,
asiassa T-204/99, Olli Mattila vastaan Euroopan unionin                 jolla hylättiin kantajan hakemus, joka koski ilmoituksessa
        neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio (1)                    KOM/173/98 tarkoitettua avointa virkaa, ja toiseksi 27.1.1999
                                                                        tehty päätös nimittää tähän virkaan Gérard Zahlen, yhteisöjen
(Oikeus tutustua asiakirjoihin – Päätös 93/731/EY ja päätös             ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (yhden tuomarin ko-
94/90/EHTY, EY, Euratom – Poikkeus, joka koskee yleisen                 koonpano: J. Azizi); kirjaaja: johtava hallintovirkamies B. Pas-
edun turvaamista kansainvälisten suhteiden osalta – Oikeus              tor, on 20.7.2001 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on
                    tutustua asiakirjan osiin)                          seuraava:
                         (2001/C 331/32)                                1)    Komission päätös, jolla ilmoituksessa KOM/173/98 tarkoitet-
                                                                              tuun avoimeen virkaan nimitettiin Zahlen, ja päätös, jolla
                                                                              hylättiin kantajan tätä virkaa koskeva hakemus, kumotaan.
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                        2)    Vastaaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Asiassa T-204/99, Olli Mattila, kotipaikka Hyvinkää (Suomi),
                                                                        (1) EYVL C 63, 4.3.2000.
edustajinaan asianajajat Z. Sundström ja M. Kauppi, prosessi-
osoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan unionin neuvosto
(asiamiehinään J. Aussant ja M. Bauer) ja Euroopan yhteisöjen
komissio (asiamiehinään U. Wölker ja X. Lewis), jossa kantaja
vaatii kumoamaan 5.7.1999 tehdyn komission päätöksen
ja 12.7.1999 tehdyn neuvoston päätöksen, joilla kantajalta
evättiin oikeus tutustua tiettyihin asiakirjoihin, ensimmäisen                YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
oikeusasteen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpa-                             TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
nossa: jaoston puheenjohtaja P. Lindh sekä tuomarit R. Garcı́a-
Valdecasas ja J. D. Cooke, kirjaaja: johtava hallintovirkamies                            12 päivänä heinäkuuta 2001
B. Pastor, on 12.7.2001 antanut tuomion, jonka tuomiolausel-
ma on seuraava:                                                         asiassa T-131/00, Charles Schochaert vastaan Euroopan
                                                                                unionin neuvosto (1)
1)    Kanne hylätään.
                                                                        (Virkamiehet – Ylentämättä jättäminen – Perustelut – Ansi-
2)    Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja hänet                           oiden vertailu – Kumoamiskanne)
      velvoitetaan korvaamaan neuvoston ja komission oikeuden-
      käyntikulut.
                                                                                (2001/C 331/34)
(1) EYVL C 333, 20.11.1999.                                                                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                             Asiassa T-131/00, Robert Charles Schochaert, Euroopan unio-
                 TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                  nin neuvoston virkamies, kotipaikka Bryssel, edustajanaan
                                                                        asianajaja J. A. Martin, vastaan Euroopan unionin neuvosto
                                                                        (asiamiehinään F. Anton ja A. Pilette), jossa kantaja vaatii
                  20 päivänä heinäkuuta 2001
                                                                        ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan neu-
                                                                        voston päätöksen jättää kantaja ylentämättä palkkaluok-
asiassa T-351/99 Christian Brumter vastaan Euroopan                     kaan B 1 vuoden 1999 ylennyskierroksella, ensimmäisen
                     yhteisöjen komissio(1)                             oikeusasteen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpa-
                                                                        nossa: jaoston puheenjohtaja P. Lindh sekä tuomarit R. Garcı́a-
(Henkilöstö – Ilmoitus avoimesta virasta – Nimittäminen                 Valdecasas ja J. D. Cooke, kirjaaja: hallintovirkamies D. Chris-
– Perusteluvelvollisuus – Hakijoiden ansioiden vertailu –               tensen, on antanut 12.7.2001 tuomion, jonka tuomiolauselma
Nimittävän viranomaisen harkintavalta – Arviointikertomus               on seuraava:
                        – Siirtohakemus)
                                                                        1)    Neuvoston päätös jättää kantaja ylentämättä palkkaluok-
                         (2001/C 331/33)                                      kaan B 1 vuoden 1999 ylennyskierroksella kumotaan.
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                       2)    Neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                        (1) EYVL C 285, 7.10.2000.
Asiassa T-351/99, Euroopan yhteisöjen komission virkamies
Christian Brumter, kotipaikka Bryssel, edustajinaan asianajajat


title: Asia T-373/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 8.9.2008 — Rath v. SMHV — Grandel (Epican Forte) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin Epican Forte rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön sanamerkki EPIGRAN — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Selvästi täysin perusteeton kanne)

text:
               8.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 285/40

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 8.9.2008 — Rath v. SMHV — Grandel (Epican Forte)
   (Asia T-373/06) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin Epican Forte rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön sanamerkki EPIGRAN - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Selvästi täysin perusteeton kanne)
   (2008/C 285/74)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Matthias Rath (Kapkaupunki, Etelä-Afrikka) (edustajat: asianajajat S. Ziegler, C. Kleiner ja F. Dehn)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: G. Schneider)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa: Dr. Grandel GmbH (Augsburg, Saksa) (edustaja: asianajaja G. Hodapp)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 5.10.2006 tekemästä päätöksestä (asia R 1069/2005-1), joka koskee Dr. Grandel GmbH:n ja Matthias Rathin välistä väitemenettelyä
   Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään selvästi täysin perusteettomana.

               2)

               Matthias Rath vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ja Dr. Grandel GmbH:n oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 42, 24.2.2007.


title: Asia C-397/02: Cour d'appel de Bruxellesin 6.11.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Clinique La Ramee ASBL ja Winterthur Europe Assurance SA vastaan Jean-Pierre Riehl ja Euroopan unionin neuvosto

text:
C 7/14                   FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                             11.1.2003
Rehctbank van Eerste Aanleg van het gerechtelijk arron-                   Jäävätkö muut kuin teillä käytettäviksi suunnitellut kuorma-
dissement Antwerpenin 4.11.2002 tekemällään päätöksel-                    autot, jotka on tarkoitettu maa-aineksen kuljettamiseen ja
lä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa NV Transport                    kippaamiseen ja jotka on tätä varten erityisesti varustettu
    Service vastaan 1. Belgian valtio ja 2. BVBA Bea Cars                 monimutkaisella, monipuolisella ja täsmällisellä kippaustoi-
                                                                          minnolla, yhteisen tullitariffin nimikkeessä 8704 10 tarkoite-
                                                                          tun dumpperin käsitteen ulkopuolelle?
                          (Asia C-395/02)
                            (2003/C 7/24)
Rehctbank van Eerste Aanleg van het gerechtelijk arrondisse-              Cour d’appel de Bruxellesin 6.11.2002 tekemällään pää-
ment Antwerpen on pyytänyt 4.11.2002 tekemällään päätök-                  töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Clinique
sellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen                        La Ramee ASBL ja Winterthur Europe Assurance SA
11.11.2002, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-                  vastaan Jean-Pierre Riehl ja Euroopan unionin neuvosto
ratkaisua asiassa NV Transport Service vastaan 1. Belgian valtio
ja 2. BVBA Bea Cars seuraavaan kysymykseen:
                                                                                (Asia C-397/02)
Onko arvonlisäverotuksen neutraalisuusperiaatteen kanssa ris-                                           (2003/C 7/26)
tiriidassa se, että jäsenvaltio vaatii sellaisen verovelvollisen, joka
on laatinut laskun soveltaen perustellusti tai perusteettomasti
yhteisömyyntiä koskevaa arvonlisäverovapautusta (Belgian ar-
vonlisäverolain 39 a §), maksamaan arvonlisäveron, kun
ilmenee, että loppukäyttäjä on maksanut arvonlisäveron koko-              Cour d’appel de Bruxelles on pyytänyt 6.11.2002 tekemällään
naan ja että loppukäyttäjälle laaditun laskun laatija on tilittänyt       päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
sen jäsenvaltiolle?
                                                                          11.11.2002, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
                                                                          ratkaisua asiassa Clinique La Ramee ASBL ja Winterthur
                                                                          Europe Assurance SA vastaan Jean-Pierre Riehl ja Euroopan
                                                                          unionin neuvosto seuraavaan kysymykseen:
                                                                          Onko Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henki-
                                                                          löstösääntöjen, sellaisina kuin ne ovat vahvistettuina 29 päi-
                                                                          vänä helmikuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY,
                                                                          Euratom, EHTY) N:o 259/68 ( 1) 2 ja 3 artiklassa sekä kyseistä
                                                                          asetusta muuttavissa asetuksissa, 85 a artiklaa tulkittava siten,
Gerechtshof (Douanekamer) te Amsterdamin 6.11.2002                        että neuvostolla on oikeus vaatia virkamiehen kuolemasta
tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                    vastuussa olevaa kolmatta henkilöä korvaamaan leskelle henki-
asiassa DFDS B.V. vastaan Inspecteur Belastingdienst                      löstösääntöjen 79 ja 79 a artiklan nojalla myönnetty leskenelä-
                     Douanedistrict Rotterdam                             ke kokonaisuudessaan, vaikka vahingonkorvaussaatavaan so-
                                                                          vellettavassa laissa säädetään, että oikeus saada leskeneläkettä
                                                                          ei liity lainvastaisen toimen toteuttajan velvollisuuteen korvata
                          (Asia C-396/02)                                 kaikki aiheutuneet vahingot, ja vaikka leskelle kuolleen puoli-
                                                                          son tulonmenetyksestä aiheutunut vahinko on pienempi kuin
                                                                          hänelle myönnetty leskeneläke?
                            (2003/C 7/25)
                                                                          (1 ) Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösään-
                                                                               töjen ja näiden yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelus-
                                                                               suhteen ehtojen vahvistamisesta ja komission virkamiehiin väli-
                                                                               aikaisesti sovellettavista erityistoimenpiteistä (Muuta henkilöstöä
Gerechtshof (Douanekamer) te Amsterdam on pyytänyt                             koskevat palvelussuhteen ehdot) 29 päivänä helmikuuta 1968
6.11.2002 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisö-                   annettu neuvoston asetus (ETY, Euratom, EHTY) N:o 259/68
jen tuomioistuimeen 11.11.2002, Euroopan yhteisöjen tuo-                       (EYVL L 56, 4.3.1968, s. 1).
mioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa DFDS B.V. vastaan
Inspecteur Belastingdienst Douanedistrict Rotterdam seuraa-
vaan kysymykseen:


title: Asia T-486/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.9.2013 — Puola v. komissio (EMOTR — Tukiosasto — Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto — Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot — Maaseudun kehittämistä koskevat toimenpiteet — Epäsuotuisat alueet ja maatalouden ympäristötoimenpiteet — Rahoitusta koskeva kiinteämääräinen korjaus — Puolan menot — Tarkastuskertomukset — Valvonnan tehokkuus — Seuraamusjärjestelmä — Perusteluvelvollisuus)

text:
               9.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 325/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.9.2013 — Puola v. komissio
   (Asia T-486/09) (1)

   (EMOTR - Tukiosasto - Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto - Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot - Maaseudun kehittämistä koskevat toimenpiteet - Epäsuotuisat alueet ja maatalouden ympäristötoimenpiteet - Rahoitusta koskeva kiinteämääräinen korjaus - Puolan menot - Tarkastuskertomukset - Valvonnan tehokkuus - Seuraamusjärjestelmä - Perusteluvelvollisuus)
   2013/C 325/35
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Puolan tasavalta (asiamiehet: aluksi M. Szpunar, sitten M. Szpunar ja B. Majczyna ja lopuksi B. Majczyna ja S. Balcerak)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Rossi ja M. Owsiany-Hornung)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta ja Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) sekä Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle 24.9.2009 tehdyn komission päätöksen 2009/721/EY (EUVL L 257, s. 28) kumoamiseksi osittain

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Puolan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 51, 27.2.2010.


title: Asia C-378/16 P: Valitus, jonka Inclusion Alliance for Europe GEIE on tehnyt 7.7.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-539/13, Inclusion Alliance for Europe v. komissio, 21.4.2016 antamasta tuomiosta

text:
               5.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/17

         Valitus, jonka Inclusion Alliance for Europe GEIE on tehnyt 7.7.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-539/13, Inclusion Alliance for Europe v. komissio, 21.4.2016 antamasta tuomiosta
   (Asia C-378/16 P)
   (2016/C 326/29)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Inclusion Alliance for Europe GEIE (edustaja: S. Famiani, avvocato)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa valituksenalaisen määräyksen

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Euroopan komissio vaati 17.7.2013 tekemällään päätöksellä Inclusion Alliance for Europelta yhteensä 212 411,89 euron suuruisen summan maksamista hankkeiden nro 224 482 (MARE), nro 216 820 (SENIOR) ja nro 225 010 (ECRN) osalta. Inclusion Alliance for Europe nosti kanteen, jossa vaadittiin kyseisen päätöksen kumoamista, unionin yleisessä tuomioistuimessa, joka antoi ratkaisun perustellulla määräyksellä unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 126 artiklan mukaisesti.
   Inclusion Alliance for Europe väittää, että valituksenalainen määräys on kumottava kokonaisuudessaan jäljempänä esitetyistä syistä.
   Valituksenalaisessa määräyksessä ei otettu huomioon eikä sovellettu unionin oikeuden yleisiä periaatteita komission päätöksestä nostetun kanteen arvioimisessa.
   Unionin yleinen tuomioistuin piti vastauksessa esitettyjä argumentteja virheellisesti kanneperusteina, jotka oli esitetty ensimmäistä kertaa, vaikka ne ovat päinvastoin alkuperäisessä kannekirjelmässä jo esitettyjen kanneperusteiden ja argumenttien selvennyksiä, joten 2.5.1991 annetun unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohtaa ei ole rikottu.
   Esitetyistä lausumista, jotka koskivat tarkastusmenettelyyn sovellettavia unionin oikeuden periaatteita, unionin yleinen tuomioistuin antoi joko riittämättömät perustelut tai jätti perustelut kokonaan antamatta ja palautti virheellisesti asian käsittelyn kysymykseen sopimuksen tulkinnasta / rikkomisesta sen sijaan, että se olisi huomioinut unionin oikeuden yleisten periaatteiden loukkaamisen.
   Valituksenalaisessa määräyksessä ei oteta huomioon eikä sovelleta unionin oikeuden yleisiä periaatteita, kun on kyse perusteettoman edun palauttamista koskevasta vaatimuksesta ja vahingonkorvausvaatimuksesta, jotka on esitetty Euroopan komissiota vastaan.


title: Asia C-177/00: Italian tasavallan 11.5.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 211/8                  FI                              Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            22.7.2000
Italian tasavallan 11.5.2000 Euroopan yhteisöjen komis-                            Komission mukaan tällaisissa tapauksissa oikeutta vientitu-
                   siota vastaan nostama kanne                                     keen ei ole, sillä tällaista oliiviöljyä ei mainita asetuksen N:o
                                                                                3665/87 (2) 8 artiklan 3 kohdassa olevassa, tukijärjestelmää
                                                                                koskevassa tuoteluettelossa. Italian hallitus ei yhdy tähän
                          (Asia C-177/00)                                          käsitykseen, vaan se toteaa, että tällaista sekoitettua oliviöl-
                                                                                jyä ei voida pitää 8 artiklassa tarkoitettuna yhdistelmätuot-
                                                                                teena.
                          (2000/C 211/13)
                                                                              c) M u u t o i k a i s u t – I n t e r v e n t i o a l k o h o l i n
                                                                                myynti – Vakuuden takavarikoimatta
                                                                                jättäminen
Italian tasavalta on nostanut 11.5.2000 Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                                Komission päätös suorittaa oikaisu on täysin lainvastainen
vastaan. Kantajan asiamiehenä on professori Umberto Leanza,
avustajanaan valtionasiamies Danilo Del Gaizo, ja prosessiosoi-                    ja perusteeton eikä sitä voida perustella sillä, että menette-
                                                                                lyä päätettiin olla jatkamatta sen jälkeen kun sovitteluko-
te Luxemburgissa on Italian suurlähetystö, rue Marie-Adé-
                                                                                mitea oli antanut lausuntonsa.
laïde, 5.
                                                                                Toisaalta vaikka tätä asiaa ei ollut käsitelty komission ja
                                                                                Italian viranomaisten kahdenvälisissä neuvotteluissa, jotka
Kantaja vaattii, että yhteisöjen tuomioistuin                                      käytiin tilinpäätöstä laadittaessa, tämä ei estä tutkimasta
                                                                                asiaa uudelleen, ja komission esittämät väitteet, joiden
                                                                                mukaan sille toimitetut tiedot eivät riittäneet perusteeksi
–    kumoaa jäljempänä esitettävillä perusteilla Euroopan maa-                     oikaisuehdotuksen hyväksymiselle, olivat täysin perusteet-
     talouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukirahastosta                       tomia ottaen huomioon, että komissiolla oli jo tuolloin
     maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä                   hallussaan kaikki ne tiedot, joiden perusteella se olisi
     yhteisörahoituksen ulkopuolelle 1 päivänä maaliskuuta                         voinut havaita ne syyt, joiden vuoksi vakuudet jätettiin
     2000 tehdyn komission päätöksen K(2000) 488 (1) siltä                         takavarikoimatta. Oikaisut on tästä huolimatta tehty ja
     osin kuin siinä on päätetty sulkea yhteisörahoituksen                         tämä perustuu yksinomaan siihen, että tosiseikkoja ja
     ulkopuolelle tietyt Italian ilmoittamat menot, joita viimeksi                 oikeudellisia seikkoja on tulkittu täysin virheellisesti, mitä
     mainittu esitti maksettaviksi rahaston varoista varainhoito-                  komissio yksin on vastuussa.
     vuosilta 1997 ja 1995–1998, sekä
                                                                              (1) EYVL L 67, 15.3.2000, s. 37.
–    velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission korvaamaan                      (2) EYVL L 351, 14.12.1987, s. 1.
     oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                              Italian tasavallan 12.5.2000 Euroopan yhteisöjen komis-
a) V i e n t i t u e t – R i i t t ä m ä t t ö m ä t f y y s i s e t t a r -                    siota vastaan nostama kanne
     kastukset
                                                                                (Asia C-178/00)
     Italian hallitus kiistää ensinnäkin tämän tarkastuksen pe-
     rusteltavuuden, sillä komission virkamiesten tarkastuksia                                           (2000/C 211/14)
     suoritettaessa on selvästi loukattu kontradiktorista periaa-
     tetta ja puolustautumisoikeuksia.
                                                                              Italian tasavalta on nostanut 12.5.2000 Euroopan yhteisöjen
                                                                              tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                              vastaan. Kantajan asiamiehenä on professori Umberto Leanza,
     Toissijaisesti kyseinen tarkastus voidaan kiistää myös sillä
                                                                              avustajanaan valtionasiamies Danilo Del Gaizo, ja prosessiosoi-
     perusteella, että tarkastetut osastot ja toiminnot eivät ole
                                                                              te Luxemburgissa on Italian suurlähetystö, rue Marie-Adé-
     edustavia.
                                                                              laïde, 5.
b) V i e n t i t u e t – O l i i v i ö l j y                                  Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                              –    kumoaa jäljempänä esitettävillä perusteilla Euroopan maa-
     EMOTR on todennut, että sellaisia vienti-ilmoituksia oli                      talouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta
     hyväksytty, joissa pyydettiin vientituen maksamista sellai-                   rahoitettuja menoja koskevien jäsenvaltioiden tilien tarkas-
     sille yhteisöstä peräisin oleville oliiviöljymäärille, joihin oli             tamisesta ja hyväksymöisestä tehdyn päätöksen
     sekoitettu yhteisön ulkopuolelta peräisin olevaa jalostettua                  1999/197/EY (1) muuttamisesta 1 päivänä maaliskuuta
     oliiviöljyä.                                                                  2000 tehdyn komission päätöksen K(2000) 486 (2) siltä


title: Asia C-537/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Liettua) on esittänyt 14.10.2013 — Birutė Šiba v. Arūnas Devėnas

text:
               11.1.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 9/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Liettua) on esittänyt 14.10.2013 — Birutė Šiba v. Arūnas Devėnas
   (Asia C-537/13)
   2014/C 9/27
   Oikeudenkäyntikieli: liettua

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Birutė Šiba

      Muu osapuoli: Arūnas Devėnas

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko unionin kuluttajansuojalainsäädännössä tarkoitettuna kuluttajana pidettävä luonnollista henkilöä, joka vastaanottaa oikeudellisia palveluja tällaisten palvelujen vastikkeellisesta tarjoamisesta asianajajan kanssa tekemiensä sopimusten perusteella, kun kyseisiä palveluja tarjotaan tilanteissa, jotka todennäköisesti liittyvät luonnollisen henkilön henkilökohtaisiin intresseihin (avioero, avioliiton aikana hankitun omaisuuden jako jne.)?

               2)

               Onko unionin kuluttajansuojalainsäädännössä tarkoitettuna elinkeinonharjoittajana pidettävä asianajajaa, joka harjoittaa vapaata ammattia ja joka laatii oikeudellisten palvelujen vastikkeellisesta tarjoamisesta luonnollisen henkilön kanssa tekemänsä sopimuksen, joka velvoittaa asianajajan tarjoamaan oikeudellisia palveluja, jotta luonnollinen henkilö voi saavuttaa hänen työhönsä tai ammattiinsa liittymättömät tavoitteet?

               3)

               Kuuluvatko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (1) soveltamisalaan oikeudellisten palvelujen vastikkeellisesta tarjoamisesta tehtävät sopimukset, jotka asianajaja laatii osana ammatillista toimintaansa vapaan ammatin harjoittajana?

               4)

               Jos kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko tällaisten sopimusten luokittelussa kuluttajasopimuksiksi sovellettava yleisiä perusteita, vai olisiko ne määritettävä kuluttajasopimuksiksi erityisten perusteiden mukaisesti? Jos tällaisten sopimusten luokitteluun kuluttajasopimuksiksi on sovellettava erityisiä perusteita, mitä nämä perusteet ovat?

      (1)  EYVL L 95, s. 29.


title: Asia T-122/08: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 16.6.2008 — Kypros v. komissio

text:
               30.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/59

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 16.6.2008 — Kypros v. komissio
   (Asia T-122/08) (1)

   (2008/C 223/111)

      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

   Ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 142, 7.6.2008.


title: Asia C-400/08: Kanne 16.9.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta

text:
               8.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 285/29

         Kanne 16.9.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-400/08)
   (2008/C 285/48)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: E. Traversa ja R. Vidal Puig, avustajinaan asianajajat C. Fernández Vicién ja I. Moreno-Tapia Ribas)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta
   Vaatimukset

               —

               yhteisöjen tuomioistuimen on todettava, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut EY 43 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on asettanut rajoituksia liiketilojen perustamiselle vähittäiskauppaa koskevista säännöksistä annetulla lailla 7/1996 ja Katalonian itsehallintoalueen samaa alaa koskevalla säännöstöllä (liiketiloista annettu laki 18/2005, lain 18/2005 täytäntöönpanosta annettu asetus 378/2006 ja liiketiloja koskevan uuden alakohtaisen asemakaavan hyväksymisestä annettu asetus 379/2006) ja

               —

               Espanjan kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kyseessä oleva Espanjan ja Katalonian säännöstö (laki 7/1996, Katalonian laki 18/2005 sekä Katalonian asetukset 378/2006 ja 379/2006) edellyttää kaikilta elinkeinonharjoittajilta, jotka haluavat avata suuren ostoskeskuksen taikka laajentaa sitä, muuttaa sen toimintaa, siirtää tai luovuttaa sen, aluehallinnon (Generalidad) lupaa tällaisen toiminnan aloittamista koskevan kunnan myöntämän pakollisen luvan lisäksi. Tämän jälkimmäisen luvan tarkoituksena on varmistaa se, että liiketila on voimassa olevien kaupunkisuunnittelua koskevien normien mukainen. Elinkeinolupien myöntäminen perustuu tiettyihin kriteereihin, joihin kuuluu se, että hanke on liiketiloja koskevan alakohtaisen asemakaavan mukainen, mikä merkitsee sitä, että ainoastaan sellaiselle liiketilalle voidaan antaa lupa, joka vastaa joka suhteessa asemakaavaa, sijainti kaupunkialueella ja hakijayrityksen markkinaosuus alueella.
   Komissio katsoo, että Espanjan ja Katalonian kyseessä oleva säännöstö merkitsee oikeuttamatonta rajoitusta EY 43 artiklassa tarkoitettuun sijoittautumisvapauteen seuraavista syistä:

               1.

               Se, että kunnan myöntämän luvan ohella vaaditaan elinkeinolupaa, joka myönnetään tiettyjen sellaisten kriteerien perusteella, jotka eivät liity ainoastaan kaupunkisuunnitteluun ja ympäristöön vaan myös tietyntyyppisten uusien suurten ostoskeskusten perustamisen mahdollisiin taloudellisiin vaikutuksiin jakelumarkkinoiden kilpailurakenteeseen sekä ”markkinoiden tarpeen” olemassaolon varmistamiseen merkitsee sitä, että tietyntyyppisten suurten ostoskeskusten perustaminen on hyvin vaikeaa.

               2.

               Kyseessä oleva kansallinen lainsäädäntö on vaikutukseltaan syrjivä, koska sillä suositaan pienempien ostoskeskusten (jotka vastaavat Katalonian perinteistä kaupparakennetta ja siis paikallisliikkeitä) perustamista suurten ostoskeskusten (jotka vastaavat muista jäsenvaltioista peräisin olevien yhtiöiden käyttämää toimintamallia) sijaan.

         Komissio katsoo, että tätä säännöstöä ei voida oikeuttaa EY 46 artiklassa tarkoitetuin perustein (yleinen järjestys, turvallisuus tai kansanterveys), joihin kansalliset viranomaiset eivät sitä paitsi ole vedonneet.
   Komissio katsoo, että Espanjan ja Katalonian viranomaisten mainitsemia oikeuttamisperusteita eli kuluttajansuojelua (pienliikkeiden suojelu kilpailukykyisen tarjonnan olemassaolon takaamiseksi kaikilla markkinoilla), ympäristönsuojelua ja kaupunkiympäristön suojelua ei voida hyväksyä seuraavista syistä:

               1.

               Tarkastellussa säännöstössä vahvistetuilla kriteereillä ei tosiasiassa pyritä suojelemaan kuluttajia, kuten kansalliset viranomaiset väittävät, vaan suosimaan pienliikkeitä suurten liikeyritysten sijaan. Näin ollen toimenpiteet eivät ole tarkoituksenmukaisia väitetyn tavoitteen saavuttamiseksi, koska niillä on tosiasiassa taloudellinen päämäärä.

               2.

               Kyseessä olevat toimenpiteet menevät pidemmälle kuin on tarpeen tavoiteltujen päämäärien saavuttamiseksi. Kansallisten viranomaisten on joka tapauksessa näytettävä toteen, että mainittuja tavoitteita ei olisi voitu saavuttaa vähemmän rajoittavin toimenpitein.


title: Asia T-515/09 P: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 18.10.2010 — Marcuccio v. komissio (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Toimielimen kieltäytyminen päätöksen kääntämisestä — Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton)

text:
               18.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 346/41

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 18.10.2010 — Marcuccio v. komissio
   (Asia T-515/09 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Henkilöstö - Virkamiehet - Toimielimen kieltäytyminen päätöksen kääntämisestä - Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton)
   2010/C 346/83
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: asianajaja G. Cipressa)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja C. Berardis-Kayser, avustajanaan asianajaja A. Dal Ferro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus, joka on tehty Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa F-3/08, Marcuccio vastaan komissio, 7.10.2009 antamasta määräyksestä (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) ja jossa vaaditaan mainitun määräyksen kumoamista

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Luigi Marcuccio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja hänet velvoitetaan korvaamaan komissiolle tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 51, 27.2.2010.


title: Asia C-152/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 17.1.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 18, EY 39 ja EY 43 artikla — Kansallinen lainsäädäntö — Henkilökohtaiseen asuinkäyttöön tarkoitetun asunnon rakentamista tai hankkimista varten myönnettävän avustuksen myöntämisedellytykset — Asunto, jonka on sijaittava asianomaisen jäsenvaltion alueella)

text:
               8.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 64/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 17.1.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-152/05) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - EY 18, EY 39 ja EY 43 artikla - Kansallinen lainsäädäntö - Henkilökohtaiseen asuinkäyttöön tarkoitetun asunnon rakentamista tai hankkimista varten myönnettävän avustuksen myöntämisedellytykset - Asunto, jonka on sijaittava asianomaisen jäsenvaltion alueella)
   (2008/C 64/03)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: R. Lyal ja K. Gross)

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: M. Lumma ja C. Schulze-Bahr)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 18, 39 ja 43 artiklan rikkominen — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan omaa asuntoa varten myönnettävää avustusta (Eigenheimzulage) henkilökohtaiseen asuinkäyttöön tarkoitetun asunnon rakentamista tai hankkimista varten saavat ainoastaan asianomaisessa jäsenvaltiossa yleisesti verovelvolliset henkilöt ja ainoastaan tässä jäsenvaltiossa sijaitsevien asuntojen osalta
   Tuomiolauselma

               1)

               Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut EY 18, EY 39 ja EY 43 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on jättänyt omaa asuntoa varten myönnettävästä avustuksesta annetun lain (Eigenheimzulagengesetz), sellaisena kuin se on vuonna 1997 julkaistussa muodossaan ja vuoden 2004 talousarviolailla (Haushaltsbegleitgesetz 2004) muutettuna, 2 §:n 1 momentin ensimmäisessä virkkeessä toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevat asunnot tuloveron osalta yleisesti verovelvollisille henkilöille omaa asuntoa varten myönnettävän avustuksen ulkopuolelle.

               2)

               Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 132, 28.5.2005.


title: Asia C-677/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Social n.° 33 de Madrid (Espanja) on esittänyt 29.12.2016 – Lucía Montero Mateos v. Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid

text:
               20.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Social n.o 33 de Madrid (Espanja) on esittänyt 29.12.2016 – Lucía Montero Mateos v. Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid
   (Asia C-677/16)
   (2017/C 086/19)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de lo Social n.o 33 de Madrid

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Lucía Montero Mateos

      Vastaaja: Agencia Madrileña de Atención Social de la Consejería de Políticas Sociales y Familia de la Comunidad Autónoma de Madrid

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY (1) liitteenä olevan määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohtaa tulkittava siten, että se, että avoimen toimen hoitamiseksi tehty tilapäinen sijaistamista koskeva työsopimus päättyy siksi, että ajanjakso, jota varten työsopimus tehtiin työantajan ja työntekijän välillä, päättyy, on asiallinen syy, jolla voidaan perustella sitä, ettei kansallinen lainsäätäjä ole tällaisessa tapauksessa säätänyt sopimuksen päättyessä maksettavasta korvauksesta, vaikka vastaavan vakituisen työntekijän osalta, joka on irtisanottu objektiivisen syyn vuoksi, on säädetty korvauksesta 20 päivältä jokaista työssäolovuotta kohden?

      (1)  EYVL 1999, L 175, s. 1.


title: Kaufring Aktiengesellschaftin 24.6.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-186/97)

text:
18.10.97             | FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      C 318/ 17
asiassa on tapahtunut ilmeinen arviointivirhe, koska seka             (tasoittavaa tuontimaksua ) kolmansista maista peräisin
komitea ja asiaa sen jälkeen käsitellyt viranomainen eivät             olevista television osista . Tämän vuoksi komissio vaati
verranneet tasapuolisesti toisiinsa yhtäältä syyksi luettuja           jäsenvaltioita kantamaan nämä tullit jälkikäteen. Kantaja
seikkoja ja toisaalta sitä tapaa, jolla kantaja oli hoitanut           valitti hänelle osoitetusta veronmuuttamispäätöksestä
virkaansa, vaikka kantaja oli hoitanut virkaansa erinomai             Hauptzollamt Krefeldiin ja vaati jälkikäteen kannettujen
sesti ja vaikka tämä olisi voitu ja olisi pitänyt ottaa huo           tullien peruuttamista .
mioon lieventävänä ja tästä syystä riidanalaiseen päätök
seen vaikuttavana seikkana .
                                                                       Tämän jälkeen kantaja ja Saksan liittovaltion talousminis
(') Asia T-141 /97, Bernard Yasse v. EIP.                              teriö ( Bundesfinanzministerium ) olivat useita kertoja kir
                                                                       jeenvaihdossa keskenään, ja liittovaltion talousministeriö
                                                                       ja Turkin hallitus olivat usein yhteydessä komissioon.
                                                                       Saksan liittotasavalta pyysi komissiota ratkaisemann
Kaufring Aktiengesellschaftin 24.6.1997 Euroopan yhtei                tuonti- tai vientitullien palauttamisesta tai peruuttamisesta
           söjen komissiota vastaan nostama kanne                      annetun asetuksen ( ETY) N:o 1430/79 13 artiklaan
                                                                       nojalla , oliko tuontitullien peruuttaminen tässä asiassa
                         ( Asia T-l 86/97)                             perusteltua .
                           ( 97/C 318/34 )
                                                                       Komissio teki 19.2.1997 Saksan liittotasavallalle osoi
                  (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                         tetun, tämän kanteen kohteena olevan päätöksen, jonka
                                                                       mukaan tuontitullien peruuttaminen ei ollut perusteltua
                                                                       kantajan osalta .
Kaufring Aktiengesellschaft om nostanut 24.6.1997 Eu
roopaan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui
messa kanteen Euroopaan yhteisöjen komissiota vastaan.
Kantajan edustajana on asianajaja Ehle, Köln, ja proses               Kantajan mukaan valmiiden väritelevisioiden arvon perus
siosoite on c/o asianajaja Marc Lucius, 6 rue Michel Wel              teella määrätyt tuontitullit on peruutettava . Kantaja väit
ter, Luxemburg.                                                        tää, että komissio ei ole noudattanut EY:n perustamissopi
                                                                       muksen 190 artiklasta johtuvaa perusteluvelvollisuutta ja
                                                                       että komissio on loukannut kantajan oikeutta osallistua
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois                menettelyyn, jossa kyseinen päätös on tehty, ja oikeutta
tuin                                                                   tulla tässä yhteydessä kuulluksi .
— kumoaa 19.2.1997 tehdyn komission päätöksen ( REM
     15/96 ), jossa hylättiin vaatimus 545 727,35 Saksan               Lisäksi kantaja esittää, että komissio on perustanut pää
     markan suuruisen määrän peruuttamisesta,                          töksensä ainoastaan asetuksen ( ETY ) N:o 1430/79
                                                                       13 artiklan ja on tehnyt tätä säännöstä soveltaessaan
                                                                       ilmeisiä oikeudellisia virheitä ja tosiseikkoja koskevia vir
— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                 heitä; erityisesti kantaja väittää komission vahvistaneen ja
                                                                       arvioineen ilmeisen väärin tapauksen tosiseikaston. Lisäksi
                                                                       komissio on todennut ilmeisen virheellisesti, että A.TR.l
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                    tavaratodistusten antaminen ei ole sellainen perusteltuja
                                                                       odotuksia synnyttävä seikka, jota olisi pidettävä " erityi
                                                                       senä olosuhteena ". Komissio ei olisi saanut katsoa, että
Kantaja toi maahan vuoden 1992 syyskuun ja joulukuun                   turkkilainen laitteiden viejä tai laitteet maahantuonut kan
välisenä aikana useita eriä väritelevisioita Turkista, jossa           taja oli syyllistynyt " ilmeiseen huolimattomuuteen " tai oli
                                                                       toiminut muuten tuottamuksellisesti .
nämä televisiot oli valmistettu käyttäen osittain kolman
sista maista ( erityisesti Koreasta ja Japanista ) peräisin ole
via osia. Kantaja oli ostanut nämä televisiot Kelsenkirche
nissä toimivalta Crown Europe GmbH:lta maahantuo                      Lopuksi kantaja väittää, että soveltaessaan asetuksen
dakseen      ne .  Koska       televisioista esitettiin A.TR.l
                                                                       ( ETY ) N:o 1430/79 13 artiklaa komissio on ilmeisen vir
tavaratodistus, joka oli Hauptzollamt Krefeldin mukaan                 heellisesti jättänyt soveltamatta suhteellisuusperiaatetta,
asianmukainen, televisioiden maahantuonnista ei kannettu               yhdenvertaisuusperiaatetta ja kohtuusperiaatetta . Kanta
tulleja .                                                              jalta on maahantuojana vaadittu jälkikäteen tullit, joiden
                                                                       kantamatta jättäminen oli yksiselitteisesti seikka, jonka ei
Komissio tutki vuonna 1993 useiden väritelevisiovalmista
                                                                       tulisi kuulua kantajan vastattaviin riskitekijöihin .
jien toimintaa Turkissa ja totesi tällöin, että Turkin tulli
hallinto ei ollut kantanut väritelevisioiden viennin ja
A.TR. 1 -tavaratodistuksen antamisen yhteydessä osatullia


title: Nederlandse Raad van Staten 19.11.1998 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa W. N. vastaan Staatssecretaris van Financiën (Asia C-420/98)

text:
C 48/8                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    20.2.1999
koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittami-                     don menetyksestä sekä urakehityksen epätavallisesta
sesta 21 päivänä joulukuuta 1976 annetun neuvoston                         kehityksestä ja uralla etenemisen viivästymisestä aiheu-
direktiivin 77/62/ETY (EYVL L 13, 15.1.1977, s. 1)                         tunut vahinko;
1 artiklan, sellaisena kuin tämä direktiivi on muutettuna
direktiivillä 88/295/ETY (EYVL L 127, 20.5.1988, s. 1),                d) toteaa henkilöstösääntöjen 45 artiklan 2, 3 ja 4 kohdan
ja julkisia tavaranhankintoja koskevien sopimusten teko-                   olevan yhdenvertaisuuden periaatteen ja henkilöstön
menettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta                     oikeuksien vastaiset;
1993 annetun neuvoston direktiivin 93/36/ETY (EYVL
L 199, 9.8.1993, s. 1) 1 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen
                                                                       e) velvoittaa komission korvaamaan ensimmäisen oike-
tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaos-
                                                                           usasteen tuomioistuimessa käydystä menettelystä ja
ton puheenjohtaja J.-P. Puissochet sekä tuomarit P. Jann
                                                                           valitusmenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.
(esittelevä tuomari), J. C. Moitinho de Almeida, C. Gul-
mann ja M. Wathelet, julkisasiamies: S. Alber, kirjaaja:
apulaiskirjaaja H. von Holstein, on antanut 17.12.1998                 Toissijaisesti, jos yhteisöjen tuomioistuin katsoo, että riita-
tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                             asiaa ei voida ratkaista näillä perusteilla, kantaja vaatii,
                                                                       että yhteisöjen tuomioistuin
Coillte Teorantan kaltainen yksikkö on julkisia tavaran-
                                                                       1. kumoaa osittain ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteen-
                                                                           tuimen asiassa T-23/96, 15.9.1998 antaman tuomion;
sovittamisesta 21 päivänä joulukuuta 1976 annetun neu-
voston direktiivin 77/62/ETY 1 artiklan b kohdassa, sellai-
sena kuin tämä direktiivi on muutettuna direktiivillä                  2. palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
88/295/ETY, tarkoitettu hankintaviranomainen.                              men käsiteltäväksi, jotta se ratkaisisi asian yhteisöjen
                                                                           tuomioistuimen vahvistamien periaatteiden mukaisesti;
(1) EYVL C 318, 18.10.1997.
                                                                       3. velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku-
                                                                           lut.
                                                                       Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                       A. Velvollisuutta vastata kaikkiin kantajan esittämiin
Elsa De Persion, Euroopan yhteisöjen komission virka-
                                                                           väitteisiin ei ole noudatettu;
mies, 23.10.1998 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston
asiassa T-23/96, Elsa De Persio vastaan Euroopan yhteisö-              B. Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamista
jen komissio, jota tukee Euroopan unionin neuvosto,                        koskeva kanneperuste on arvioitu väärin ja niiden B,
                15.9.1998 antamasta tuomiosta                              C ja D ura-alueen virkamiesten oikeuksia, joita poik-
                                                                           keus koskee, on loukattu;
                       (Asia C-418/98 P)
                         (1999/C 48/15)                                C. Oikeussääntöjä on sovellettu väärin ja menettelymää-
                                                                           räyksiä on loukattu vastaajan näyttövelvollisuuden
                                                                           arvioinnin osalta ja nimittävä viranomainen on syyllis-
Elsa De Persio, Euroopan yhteisöjen komission virkamies,                   tynyt ilmeiseen arviointivirheeseen;
on valittanut 23.10.1998 Euroopan yhteisöjen tuomioistui-
meen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-                 D. Yhteisöjen virallisten julkaisujen toimiston ja komis-
mioistuimen toisen jaoston asiassa T-23/96, Elsa De Persio                 sion toimielinten uudelleenjärjestelyn menettely- ja toi-
vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, jota tukee Euroo-                    mivaltasääntöjä on sovellettu väärin;
pan unionin neuvosto, 15.9.1998 antamasta tuomiosta.
Valittajan edustaja on asianajaja Franco Giampietro, Roo-
ma, ja prosessiosoite Via Sacchetti 114, Rooma.                        E. Tuomiossa on virhe ja valituksen kohteena olevan tuo-
                                                                           mion 123Ð149 kohdasta ilmenee, että todistustaakkaa
                                                                           koskevia sääntöjä on rikottu.
Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
a) toteaa, että komission henkilöstöasiain pääjohtajan
     päätös, jolla valittaja siirrettiin toisiin tehtäviin, ja sitä
     edeltävät toimet ovat pätemättömiä/mitättömiä, tai
     kumoaa ne;                                                        Nederlandse Raad van Staten 19.11.1998 tekemällään
                                                                       päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa W. N.
                                                                                vastaan Staatssecretaris van FinancieÈn
b) toteaa, että hallinnon menettely 13.1.1995Ð10.6.1996
                                                                                (Asia C-420/98)
     on ollut lainvastaista;
                                                                                (1999/C 48/16)
c) velvoittaa tästä syystä komission korvaamaan valitta-
     jalle mielenrauhan terveyden järkkymisestä aiheutunut             Nederlandse Raad van State on pyytänyt 19.11.1998 teke-
     henkinen kärsimys sekä hankitun erityisen ammattitai-             mällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomio-
 ---pagebreak--- 20.2.1999                FI                    Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 48/9
istuimen kirjaamoon 23.11.1998, Euroopan yhteisöjen                Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa W. N. vastaan
Staatssecretaris van FinancieÈn seuraaviin kysymyksiin:
                                                                   a) toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut
                                                                       neuvoston direktiivin 90/364/ETY (1), direktiivin
1. Onko neuvoston direktiivin 77/799/ETY (1) 4 artiklan                90/365/ETY (2) ja direktiivin 93/96/ETY (3) mukaisia
     1 kohdan a alakohdassa olevia sanoja ºveronalennus                velvoitteitaan,
     tai verovapautusº tulkittava siten, että veronalennuk-
     sen tai verovapautuksen täytyy sisältyä toisen jäsenval-
     tion toimivaltaisten viranomaisten nimenomaiseen toi-             Ð koska se on vaatinut, että direktiivin 90/364/ETY
     menpiteeseen?                                                         edunsaajien perheenjäsenillä on oltava kolmasosa
                                                                           enemmän tuloja ja varallisuutta kuin direktiivin
                                                                           90/365/ETY edunsaajien perheenjäseniltä edelly-
                                                                           tetty vähimmäismäärä;
2. Kuinka tässä yhteydessä on tulkittava 4 artiklan
     1 kohdassa olevaa käsitettä ºepätavanomainenº?
                                                                       Ð koska se on rajoittanut sitä, mitä näyttöä voidaan
                                                                           esittää, ja erityisesti koska se on määrännyt, että
3. Jos edellä mainittua 4 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta,                  muiden jäsenvaltioiden viranomaisten on annettava
     voiko direktiivin 4 artiklan 3 kohdasta seurata velvol-               tai vahvistettava tiettyjä asiakirjoja;
     lisuus vaihtaa tietoja oma-aloitteisesti?
                                                                       Ð koska se on vaatinut muiden jäsenvaltioiden kan-
(1) EYVL L 366, 27.12.1977, s. 15.                                         salaisia olevilta opiskelijoilta, jotka pyytävät oles-
                                                                           keluoikeutensa tunnustamista Italiassa direktiivin
                                                                           93/96/ETY mukaisesti, sekä näiden perheenjäsenil-
                                                                           tä, että he takaavat Italian viranomaisille, että
                                                                           heillä on määrätty määrä tuloja ja varallisuutta, ja
                                                                           koska se ei ole ilmoittanut selvästi opiskelijoille,
                                                                           että he voivat tältä osin käytettävissä olevan varal-
                                                                           lisuutensa osalta valita ilmoituksen tai vähintään
Corte di Appello di Napolin 29.10.1998 tekemällään pää-                    tätä vastaavan muun tavan, eikä hyväksynyt sitä,
töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö Alfredo Alboren                    että opiskelija valitsee ilmoituksen silloin, kun
              vireille saattamassa hakemusasiassa                          häntä seuraa hänen perheenjäseniään.
                          (Asia C-423/98)
                           (1999/C 48/17)
                                                                   b) velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeuden-
                                                                       käyntikulut.
Corte di Appello di Napoli on esittänyt yhteisöjen tuomi-
oistuimelle kysymyksen lain nro 898/1976 18 §:n, sellai-           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
sena kuin se on muutettuna lain nro 104/1990 9 §:llä,
yhteensopivuudesta perustamissopimuksen 6, 52 ja
67 artiklan kanssa.
                                                                   Ð Perheenjäsenten tulojen ja varallisuuden
                                                                       määrä
                                                                       Komissio väittää, että Italian tasavalta ei ole täyttänyt
                                                                       direktiivin 90/364/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska
                                                                       se on vaatinut, että kyseisen direktiivin edunsaajien
Euroopan yhteisöjen komission 25.11.1998 Italian tasaval-              perheenjäsenillä on oltava kolmasosa enemmän tuloja
                   taa vastaan nostama kanne                           ja varallisuutta kuin direktiivin 90/365/ETY edunsaa-
                          (Asia C-424/98)                              jien perheenjäseniltä edellytetty vähimmäismäärä.
                           (1999/C 48/18)
                                                                   Ð Asiakirjat, joita direktiivien 90/364/ETY
                                                                       ja 90/365/ETY edunsaajien on esitettävä
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 25.11.1998
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian
tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen              Komissio katsoo, että Italian tasavalta ei ole noudatta-
yksikön virkamies Antonio Aresu, prosessiosiote Luxem-                 nut direktiivien 90/364/ETY ja 90/365/ETY mukaisia
burgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos                    velvoitteitaan, koska se on rajoittanut sitä, mitä näyt-
Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg, Luxemburg.                 töä voidaan esittää, ja erityisesti koska se on määrän-


title: Asia T-185/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 23.11.2007 — Lancôme v. SMHV — Baudon (AROMACOSMETIQUE) (Yhteisön tavaramerkki — Procédure de nullité — Marque communautaire verbale AROMACOSMETIQUE — Marque nationale verbale antérieure AROMACOSMETIQUE — Nullité de la marque nationale verbale antérieure — Non-lieu à statuer)

text:
               24.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/26

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 23.11.2007 — Lancôme v. SMHV — Baudon (AROMACOSMETIQUE)
   (Asia T-185/04) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Procédure de nullité - Marque communautaire verbale AROMACOSMETIQUE - Marque nationale verbale antérieure AROMACOSMETIQUE - Nullité de la marque nationale verbale antérieure - Non-lieu à statuer)
   (2007/C 283/47)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Lancôme parfums et beauté & Cie SNC (Pariisi, Ranska) (edustaja: asianajaja M. Antoine-Lalance)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Jacqueline Baudon (Pariisi, Ranska)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhteisön tavaramerkki — Luokkaan 3 kuuluvia tuotteita varten rekisteröidyn yhteisön sanamerkin ”AROMACOSMETIQUE” haltijan nostama kumoamiskanne sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) neljännen valituslautakunnan 11.3.2004 tehtyä päätöstä R 39/2002-4 vastaan, jolla hylätään mitättömyysosaston sellaisesta päätöksestä tehty valitus, jolla kyseinen tavaramerkki todetaan mitättömäksi luokkiin 3 ja 5 kuuluvia tuotteita varten rekisteröidyn kansallisen sanamerkin ”AROMACOSMETIQUE” haltijan tekemän mitättömyysvaatimuksen johdosta
   Määräysosa

               1)

               Il n'y a plus lieu de statuer sur le recours.

               2)

               Chaque partie supportera ses propres dépens.

      (1)  EUVL C 217, 28.8.2004.


title: Asia T-493/13: Kanne 13.9.2013 — Schmidt Spiele v. SMHV (pelilautaa esittävä kuviomerkki)

text:
               9.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 325/49

         Kanne 13.9.2013 — Schmidt Spiele v. SMHV (pelilautaa esittävä kuviomerkki)
   (Asia T-493/13)
   2013/C 325/78
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Schmidt Spiele GmbH (Berliini, Saksa) (edustaja: asianajaja T. Sommer)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 3.7.2013 tekemän päätöksen (asia R 1768/2012-1)

               —

               velvoittamaan SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut

               —

               määräämään suullisen käsittelyn päivämäärän.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: pelilautaa esittävä kuviomerkki luokkiin 9, 16, 28 ja 41 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 10 592 095

      Tutkijan päätös: hakemuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 3 kohdan rikkominen.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 18 päivänä marraskuuta 1999 asiassa C-209/97, Euroopan yhteisöjen komissio vastaa Euroopan unionin neuvosto (Asetus N:o 515/97 – Oikeudellinen perusta – EY:n perustamissopimuksen 235 artikla (josta on tullut EY 308 artikla) tai EY:n perustamissopimuksen 100 a artikla (josta on muutettuna tullut EY 95 artikla)

text:
19.2.2000               FI                              Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                              C 47/5
valtion järjestelmän nojalla, ei ole sosiaaliturvajärjestelmien sovelta-              YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
misesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itse-
näisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä
kesäkuuta 1971 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o                                                 (viides jaosto)
1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna 30.4.1992 annetulla
neuvoston asetuksella N:o 1248/92, tarkoitettu etuuksien pienentä-
mistä, keskeyttämistä tai peruuttamista koskeva säännös.                                      18 päivänä marraskuuta 1999
(1) EYVL C 55, 20.2.1998.                                                    asiassa C-107/98 (Tribunale amministrativo regionale per
                                                                             l’Emilia-Romagnan esittämä ennakkoratkaisupyyntö),
                                                                             Teckal Srl. vastaan Comune di Viano, Azienda Gas-Acqua
                                                                                Consorziale (AGAC) di Reggio Emilia (1)
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                    (Julkiset palveluhankinnat ja tavaranhankinnat – Direktiivit
                                                                             92/50/ETY ja 93/36/ETY – Alueellisen viranomaisen tekemä
                          (kuudes jaosto)                                    tiettyjen tavaroiden ja palvelujen hankintaa koskeva sopimus
                                                                                sellaisen kuntayhtymän kanssa, johon se kuuluu)
                  18 päivänä marraskuuta 1999
asiassa C-209/97, Euroopan yhteisöjen komissio vastaa                                                   (2000/C 47/08)
                 Euroopan unionin neuvosto (1)
(Asetus N:o 515/97 – Oikeudellinen perusta – EY:n perusta-
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
missopimuksen 235 artikla (josta on tullut EY 308 artikla)
tai EY:n perustamissopimuksen 100 a artikla (josta on
                 muutettuna tullut EY 95 artikla)
                                                                             (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                           (2000/C 47/07)                                                  tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                             Asiassa C-107/98, jonka Tribunale amministrativo regionale
                                                                             per l’Emilia-Romagna (Italia) on saattanut EY:n perustamissopi-
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen             muksen 177 artiklan (josta on tullut EY 234 artikla, nojalla
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                        yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kan-
                                                                             sallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Teckal Srl
Asiassa C-209/97, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamie-                     vastaan Comune di Viano, Azienda Gas-Acqua Consorziale
hinään M. Nolin ja P. Van Nuffel), jota tukee Euroopan                       (AGAC) di Reggio Emilia, ennakkoratkaisun julkisia palvelu-
parlamenti (asiamiehinään J. Schoo ja J.-L. Rufas Quintana)                  hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteenso-
vastaan Euroopan unionin neuvosto (asiamiehinään B. Hoff-                    vittamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston
Nielsen, M. C. Giorgi ja F. Anton), jota tukee Ranskan tasavalta             direktiivin 92/50/ETY (EYVL L 209, s. 1) 6 artiklan tulkinnasta,
(asiamiehinään M. Perrin de Brichambaut ja F. Pascal), jossa                 yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpa-
kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin kumoaa jäsenval-                nossa: jaoston puheenjohtaja D. A. O. Edward sekä tuomarit
tioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä                 L. Sevón, J.-P. Puissochet, P. Jann (esittelevä tuomari) ja
jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten ja komission yhteis-                   M. Wathelet, julkisasiamies: G. Cosmas, kirjaaja: johtava hallin-
työstä tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön moit-               tovirkamies H. A. Rühl, on antanut 18.11.1999 tuomion,
teettoman soveltamisen varmistamiseksi 13 päivänä maalis-                    jonka tuomiolauselma on seuraava:
kuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 515/97
(EYVL L 82, s. 1), yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto),
toimien kokoonpanossa: kuudennen jaoston puheenjohtajan                      Julkisia tavaranhankintoja koskevien sopimustentekomenettelyjen yh-
tehtäviä hoitava tuomari P. J. G. Kapteyn sekä tuomarit                      teensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annettua neuvoston
G. Hirsch (esittelevä tuomari) ja H. Ragnemalm, julkisasiamies:              direktiiviä 93/36/ETY sovelletaan silloin, kun hankintaviranomai-
A. Saggio, kirjaaja: R. Grass, on antanut 17.6.1999 tuomion,                 nen, esimerkiksi alueellinen tai paikallinen viranomainen, aikoo tehdä
jonka tuomiolauselma on seuraava:                                            siitä muodollisesti erillisen ja päätöksenteon kannalta itsenäisen
                                                                             yksikön kanssa rahallista vastiketta vastaan kirjallisen sopimuksen,
1. Kanne hylätään.                                                           jonka kohteena on tavaroiden hankinta, riippumatta siitä, onko tämä
                                                                             yksikkö itse hankintaviranomainen.
2. Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeu-
     denkäyntikulut. Euroopan parlamentti ja Ranskan tasavalta
     vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                                                                             (1) EYVL C 209, 4.7.1998.
(1) EYVL C 228, 26.7.1997.


title: Asia C-251/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 8.11.2007 (Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linzin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Firma Ing. Auer — Die Bausoftware GmbH v. Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr (Välilliset verot — Pääoman hankinta — Yhtiön kotipaikan siirtäminen — Yhtiöltä kannettavan pääomansijoitusveron poistaminen)

text:
               22.12.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 315/17

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 8.11.2007 (Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linzin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Firma Ing. Auer — Die Bausoftware GmbH v. Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr
   (Asia C-251/06) (1)

   (Välilliset verot - Pääoman hankinta - Yhtiön kotipaikan siirtäminen - Yhtiöltä kannettavan pääomansijoitusveron poistaminen)
   (2007/C 315/28)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Firma Ing. Auer — Die Bausoftware GmbH

      Vastaaja: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Unabhängiger Finanzsenat — Pääoman hankintaa koskevista välillisistä veroista 17 päivänä heinäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY (EYVL L 269, 28.10.1969, s. 12), sellaisena kuin se on muutettuna 10.6.1985 annetulla neuvoston direktiivillä 85/303/ETY (EYVL L 156, 15.6.1985, s. 23) 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja g alakohdan, 4 artiklan 3 kohdan b alakohdan ja 7 artiklan 2 kohdan tulkinta — Pääomansijoitusveron kantaminen sellaiselta yhtiötä, joka on siirtänyt tosiasiallisen johtonsa sellaisesta jäsenvaltiosta, joka on lakkauttanut pääomansijoitusveron, sellaiseen jäsenvaltioon, jossa kannetaan pääomansijoitusveroa
   Tuomiolauselma
   Pääoman hankintaa koskevista välillisistä veroista 17.7.1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.6.1985 annetulla neuvoston direktiivillä 85/303/ETY ja Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyllä asiakirjalla, 4 artiklan 1 kohdan g alakohtaa ja 3 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että se, että jäsenvaltiossa on luovuttu kantamasta pääomansijoitusveroa, ei ole esteenä sille, että yhteen kyseisen direktiivin 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa mainituista ryhmistä kuuluva yhtiö luokitellaan pääomayhtiöksi kannettaessa pääomansijoitusveroa mainitun direktiivin 4 artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitetulla tavalla silloin, kun yhtiön tosiasiallinen johto siirretään tästä jäsenvaltiosta toiseen jäsenvaltioon, jossa edelleen kannetaan kyseistä veroa. Tällainen tulkinta ei kuitenkaan voi johtaa siihen, että suositaan menettelyitä, joita voidaan luonnehtia keinotekoisin järjestelyin toteutetuiksi ja joiden ainoana tarkoituksena on hankkia verotuksellista hyötyä. Ennakkoratkaisupyynnön esittäneen tuomioistuimen asiana on selvittää, liittyykö pääasian olosuhteisiin sellaisia objektiivisia seikkoja, joiden perusteella voidaan katsoa, että kyse on tällaisesta väärinkäytöstä.

      (1)  EUVL C 212, 2.9.2006.


title: Italian tasavallan 28.10.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia C-372/97)

text:
C 387/10            I Ff                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       20.12.97
11.2.1989, s. 1 , tavaramerkkidirektiivi ) 7 artiklan 1 kohtaa          tuen vähäisyyden lisäksi, mikä jo sinänsä osoittaa, ettei
tulkittava siten, että tavaramerkin haltijalla on oikeus kiel          sillä vaikuteta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ja kil
tää kolmatta yritystä käyttämästä tavaramerkkiä sellaisissa             pailuun, että tällaista vaikutusta ei ole ollut eikä myös
tavaroissa, jotka on saatettu tätä tavaramerkkiä käyttäen               kään osoitettu olevan olemassa .
markkinoille muussa kuin sopimusvaltiossa ?
                                                                    b ) On virheellisesti ja perustelematta katsottu, etteivät
Voiko tavaramerkin haltija yksinomaan tavaramerkkidi                   sallitut poikkeukset sovellu asiaan: EY:n perustamisso
rektiivin 7 artiklan 1 kohdan perusteella vaatia kolmatta               pimuksen 92 artiklan 3 kohdan c alakohdan ja 4 päi
yritystä lopettamaan tavaramerkin käyttämisen tuotteissa,               vänä kesäkuuta 1970 annetun neuvoston asetuksen
jotka on saatettu tätä tavaramerkkiä käyttäen markki                   ( ETY ) N:o 1107/70 (2 ) 3 artiklan 1 kohdan d alakoh
noille muussa kuin sopimusvaltiossa ?                                   dan rikkominen ja väärä soveltaminen.
                                                                        Komissio on katsonut, etteivät edellä mainituissa
                                                                        oikeussäännöissä säädetyt poikkeukset sovellu asiaan.
                                                                        Sen sijaan, että komissio toteaisi varmuudella tukien
     Italian tasavallan 28.10.1997 Euroopan yhteisöjen                  olevan soveltumattomia, se esittää vain pelkkiä so
              komissiota vastaan nostama kanne                          veltumattomuutta koskevia epäilyjä perustelematta
                                                                        asiaankuuluvasti ja johdonmukaisesti, miksei poik
                        ( Asia C-372/97 )                               keuksia sovelleta .
                          ( 97/C 387/15 )
                                                                    c ) Toimenpiteet on virheellisesti luokiteltu " uusiksi "
                                                                        tuiksi .
Italian tasavalta on nostanut 28.10.1997 Euroopan yhtei
söjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
komissiota vastaan. Kantajan asiamies on professori
Umberto Leanza avustajanaan valtionasiamies Oscar Fiu                  Kyse on toimenpiteistä, joista on ensin säädetty vuo
mara, ja prosessiosoite Luxemburgissa on Italian suurlähe              den 1981 laissa ja sen jälkeen vuoden 1985 laissa ja
tystö, 5 rue Marie-Adelaide .                                           siis ennen sen yhteisön lainsäädännön voimaantuloa,
                                                                        jolla vapautettiin tavaroiden maantiekuljetusten kabo
                                                                        taasiliikenne avaamalla tämä kuljetusten ala kilpai
 Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                           lulle, mikä merkitsee sitä, että mikäli toimenpiteitä
                                                                        pidettäisiin " uusina ", ne pitäisi luokitella " voimassa
                                                                        oleviksi tuiksi ".
— ensisijaisesti kumoaa kokonaisuudessaan 30.7.1997
     tehdyn Euroopan yhteisöjen komission päätöksen
     C(97) 2735 lopull . H ;                                            Koska komissio on katsonut kyseiset toimenpiteet
                                                                         uusiksi tuiksi, joita sen vuoksi koskee 93 artiklan
                                                                         3 kohdassa määrätty menettely, ja koska se on tämän
 — toissijaisesti kumoaa päätöksen siltä osin (5 artikla ),              jälkeen tehnyt päätöksen, jossa se on katsonut tukitoi
     kuin siinä velvoitetaan perimään takaisin myönnetyt                 menpiteet lainvastaisiksi ja näin ollen yhteismarkki
     tuet 1.7.1990 lähtien korkoineen;                                   noille soveltumattomiksi ja jossa se on nimenomaisesti
                                                                         velvoittanut palauttamaan tuet jäsenvaltiolle, se on
                                                                         vakavasti rikkonut olennaisia menettelymääräyksiä,
 — kummassakin tapauksessa velvoittaa Euroopan yhtei                    mikä tekee päätöksestä pätemättömän ainakin siltä
     söjen komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                     osin, kuin siinä velvoitetaan perimään maksetut tuet
                                                                         takaisin .
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                    d ) Luottamuksensuojan periaatetta ja suhteellisuusperiaa
 a ) Toimenpiteet on virheellisesti luokiteltu tuiksi .                  tetta on loukattu, kun maksetut summat on määrätty
                                                                         perittäväksi takaisin 1.7.1990 lähtien.
     Toimenpiteitä, joista alueellisessa laissa nro 4/1985
     säädetään, ei voida pitää kiellettyinä tukina kahdesta              Koska kyse on useiden vuosien ajan myönnetyistä ja
     syystä : ne eivät vaikuta jäsenvaltioiden väliseen kaup            maksetuista tuista, niiden palauttamisvelvollisuus on
     paan ja ne eivät ole sentyyppisiä, että ne vaikuttaisivat           luottamuksensuojan periaatteen ja oikeusvarmuuden
     kilpailuun.                                                         periaatteen vastainen. Ei voida kuvitella, että jäsenval
                                                                         tio ja taloudelliset toimijat itse olisivat voineet vuonna
                                                                          1981 ja sitten vuonna 1985 käsittää, että tuolloin
     Italian tasavalta toteaa, että kyse on kokonaismääräl              rutiininomaisesti myönnettyjä tukia tultaisiin näin
     tään erittäin pienestä tuesta . Italian hallitus korostaa           monta vuotta niiden myöntämisestä pitämään lainvas
 ---pagebreak--- 20.12.97               nr                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      C 387/ 11
      täisinä pelkästään niiden tukien osalta, jotka on myön          Tribunal de commerce (2eme chambre) de Tournain
      netty 1.7.1990 alkaen.                                           30.10.1997 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat
                                                                       kaisupyyntö asiassa General Motors Corporation vastaan
(') Päätös Friuli-Venetsia Giulian alueen myöntämistä tuista                                        Yplon SA
     tämän alueen maantiekuljetusyrityksille.                                                   (Asia C-3 75/97)
(2 ) EYVL L 130, 15.6.1970, s. 1 .
                                                                                ( 97/C 387/17)
                                                                       Tribunal de commerce (2eme chambre) de Tournai on pyy
                                                                       tänyt 30.10.1997 tekemällään, yhteisöjen tuomioistuimen
                                                                       kirjaamoon 3.11.1997 saapuneella päätöksellään Euroo
Bayerisches Venvaltungsgerichtshofin 20.10.1997 tekemäl               pan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa
lään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa                General Motors Corporation vastaan Yplon SA seuraa
Anton Feyrer vastaan Landkreis Rottal-Inn, Landesanwalt               vaan kysymykseen:
schaft Bayernin osallistuessa asian käsittelyyn yleisen edun
                               edustajana
                                                                       Tulkittaessa Benelux-maiden yhteisen tavaramerkkilain 13
                           (Asia C-374/97)
                                                                       §:n A momentin 1 alakohdan c alakohtaa, joka lakiin on
                            ( 97/C 387/16 )                            lisätty 1.1.1996 lukien voimaan tulleella muutospöytäkir
                                                                       jalla, mitä on täsmällisesti tarkoitettava " laajalti tunne
                                                                       tulla tavaramerkillä"/"tavaramerkin maineella " ja onko
Bayerische         Verwaltungsgerichtshof        on     pyytänyt       tämän laajaltitunnettuisuuden/maineen edellytettävä ulot
20.10.1997 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut                   tuvan Benelux-maiden koko alueelle vaiko tämän alueen
yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 3.11.1997, Euroo                 johonkin osaan ?
pan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa
Anton Feyrer vastaan Landkreis Rottal-Inn, jota edustaa
Landrat, Landesanvvaltschaft Bayernin osallistuessa asian
käsittelyyn yleisen edun edustajana, seuraaviin ennakko
ratkaisukysymyksiin:
                                                                       Arrondissementsrechtbank          te  Rotterdamin   30.10.1997
 1 ) Voiko yksityinen oikeussubjekti riitauttaa sellaisten             tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
       maksujen kantamisen, jotka ovat korkeampia kuin                 Florus Ariel Wijsenbeekiä vastaan vireillä olevassa rikos
       neuvoston direktiivin 85/73/ETY ( ! ) 2 artiklan 1 koh                                        asiassa
       dan liitteessä olevassa 1 kohdassa, sellaisena kuin se                                   (Asia C-378/97)
       on muutettuna neuvoston direktiivillä 93/118/EY ( 2),
       tarkoitetut kiinteät määrät, jos jäsenvaltio ei ole saat                                   97/C 387/18 )
       tanut direktiiviä 93/118/EY säädetyssä määräajassa
       osaksi kansallista oikeusjärjestystä ?
                                                                       Arrondissementsrechtbank te Rotterdam on pyytänyt
                                                                        30.10.1997 tekemällään ja yhteisöjen tuomioistuimen kir
 2 ) Voiko jäsenvaltio ilman lisäedellytyksiä kantaa kiin             jaamoon 5.11.1997 saapuneella päätöksellään Euroopan
       teitä määriä korkeampia maksuja neuvoston direktii             yhteisöjen tuomioistuimelta Florus Ariel Wijsenbeekiâ vas
       vin 85/73/ETY 2 artiklan 1 kohdan liitteessä olevan
                                                                       taan vireillä olevassa rikosasiassa ennakkoratkaisua seu
       4 kohdan b alakohdan nojalla, sellaisena kuin se on              raaviin kysymyksiin:
       muutettuna direktiivillä 93/118/EY, jos kannetut mak
       sut eivät ylitä tosiasiallisia kustannuksia ?
                                                                        Onko EY:n perustamissopimuksen 7 a artiklan toista koh
                                                                        taa, jossa määrätään, että sisämarkkinat käsittävät alueen,
 3 ) Riippuuko jäsenvaltion oikeus kantaa korkeampia                    jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla henkilöiden vapaa liikku
       maksuja kuin neuvoston direktiivin 85/73/ETY 2 artik
                                                                        vuus taataan, ja saman sopimuksen 8 a artiklaa, jossa
       lan 3 kohdassa, sellaisena kuin se on muutettuna neu            määrätään, että jokaisella unionin kansalaisella on oikeus
       voston direktiivillä 93/118/EY, mukaiset yhteisön mak           vapaasti liikkua ja oleskella jäsenvaltioiden alueella, tulkit
       sut, kaikissa jäsenvaltioissa kannetuista kokonaismak           tava siten, että niiden vastainen on sellainen jäsenvaltion
       suista ja kaikkien jäsenvaltioiden tosiasiallisista              kansallinen säännös, jossa asetetaan henkilölle velvollisuus
       tarkastuskustannuksista vai riittääkö jäsenvaltion siir         rangaistuksen uhalla esittää passi johonkin jäsenvaltioon
       rettyä valtuuden maksujen kantamiseen kunnallisille              tultaessa (vaikka hän ei olisi Euroopan unionin kansalai
       viranomaisille, että kunkin kunnallisen viranomaisen
                                                                        nen ), kun hän tulee tähän jäsenvaltioon jostain toisesta
       kantamat kokonaismaksut eivät ylitä tämän viran                 jäsenvaltiosta kansallisen lentokentän kautta ?
       omaisen tosiasiallisia tarkastuskustannuksia ?
 (■) EYVL L 32 , 5.2.1985 , s. 14 .                                     Onko tällainen velvollisuus ristiriidassa jonkin muun
 (2 ) EYVL L 340, 31.12.1993 , s . 15 .                                 yhteisön oikeuden määräyksen tai säännöksen kanssa ?


title: Asia C-152/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 26.3.2013 — Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Münster

text:
               29.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 189/2

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 26.3.2013 — Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Münster
   (Asia C-152/13)
   2013/C 189/02
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Finanzgericht Düsseldorf

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Holger Forstmann Transporte GmbH & Co. KG

      Vastaaja: Hauptzollamt Münster

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annetun neuvoston direktiivin N:o 2003/96/EY (1) (EUVL L 283, s. 51; jäljempänä energiaverodirektiivi) 24 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettua valmistajan käsitettä tulkittava siten, että se käsittää myös korinvalmistajat tai jälleenmyyjät, jotka ovat ajoneuvon valmistusprosessissa asentaneet siihen polttoainesäiliön, tilanteessa, jossa valmistusprosessin eri tehtävät oli teknisistä ja/tai taloudellisista syistä jaettu useille toisistaan riippumattomille yrityksille?

               2)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: miten tällaisissa tapauksissa on tulkittava energiaverodirektiivin 24 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa esitettyä tunnusmerkistöä, jonka mukaan kyseessä on oltava ”kyseisen moottoriajoneuvon tyyppiset” moottoriajoneuvot?

      (1)  EUVL L 283, s. 51.


title: Asia C-387/08 P: Valitus, jonka VDH Projektentwicklung GmbH ja Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH ovat tehneet 27.8.2008 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-185/08, VDK Projektentwicklung GmbH ja Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH v. Euroopan yhteisöjen komissio, 25.6.2008 antamasta määräyksestä

text:
               20.6.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 141/22

         Valitus, jonka VDH Projektentwicklung GmbH ja Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH ovat tehneet 27.8.2008 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-185/08, VDK Projektentwicklung GmbH ja Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH v. Euroopan yhteisöjen komissio, 25.6.2008 antamasta määräyksestä
   (Asia C-387/08 P)
   2009/C 141/39
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittajat: VDH Projektentwicklung GmbH ja Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH (edustaja: Rechtsanwalt C. Anweiler)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio
   VDH Projektentwicklung GmbG ja Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH ovat tehneet 27.8.2008 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa valituksen yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-185/08, VDK Projektentwicklung GmbH ja Edeka Handelsgesellschaft Rhein-Ruhr mbH, 25.6.2008 antamasta määräyksestä. Valittajien asiamies on Dr. Clemens Antweiler, Rotthege Wassermann & Partner, Postfach 20 06 69, DE-40103 Düsseldorf.
   Euroopan yhteisöjen tuomioistuin (seitsemäs jaosto) on hylännyt 3.4.2009 antamallaan määräyksellä valituksen ja päättänyt, että valittajien on vastattava omista oikeudenkäyntikuluistaan.


title: Asia T-536/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2013 — Huvis v. neuvosto (Polkumyynti — Etelä-Koreasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonti — Polkumyyntitullien säilyttäminen osittaisen välivaiheen tarkastelun jälkeen — Kumoamiskanne — Yritystä suoraan ja erikseen koskeva toimi — Tutkittavaksi ottaminen — Yhdenvertainen kohtelu ja syrjintäkielto — Asetuksen (EY) N:o 384/96 9 artiklan 5 kohta ja 21 artiklan 1 kohta (joista on tullut asetuksen (EY) N:o 1225/2009 9 artiklan 5 kohta ja 21 artiklan 1 kohta))

text:
               26.10.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 313/17

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2013 — Huvis v. neuvosto
   (Asia T-536/08) (1)

   (Polkumyynti - Etelä-Koreasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonti - Polkumyyntitullien säilyttäminen osittaisen välivaiheen tarkastelun jälkeen - Kumoamiskanne - Yritystä suoraan ja erikseen koskeva toimi - Tutkittavaksi ottaminen - Yhdenvertainen kohtelu ja syrjintäkielto - Asetuksen (EY) N:o 384/96 9 artiklan 5 kohta ja 21 artiklan 1 kohta (joista on tullut asetuksen (EY) N:o 1225/2009 9 artiklan 5 kohta ja 21 artiklan 1 kohta))
   2013/C 313/30
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Huvis Corp. (Soul, Etelä-Korea) (edustajat: aluksi asianajajat J. F. Bellis, F. Di Gianni ja R. Antonini, sitten asianajajat J. F. Bellis, F. Di Gianni ja A. Scalini)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: J.-P. Hix ja B. Driessen, avustajinaan aluksi asianajajat G. Berrisch ja G. Wolf, sitten G. Berrisch)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi M. França ja H. van Vliet, sitten M. França ja J.-F. Brakeland)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus polkumyyntitullien säilyttämisestä Valko-Venäjältä, Kiinan kansantasavallasta, Saudi-Arabiasta ja Koreasta peräisin olevien polyesterikatkokuitujen tuonnissa asetuksen (EY) N:o 384/96 11 artiklan 3 kohdan mukaisen osittaisen välivaiheen tarkastelun jälkeen 10.9.2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 893/2008 (EUVL L 247, s. 1) kumoamiseksi siltä osin kuin se koskee kantajaa

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Huvis Corp. vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 55, 7.3.2009.


title: Asia C-547/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Kúria (Unkari) on esittänyt 20.10.2015 – Interservice d.o.o. Koper v. Sándor Horváth

text:
               25.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 27/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Kúria (Unkari) on esittänyt 20.10.2015 – Interservice d.o.o. Koper v. Sándor Horváth
   (Asia C-547/15)
   (2016/C 027/11)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Kúria

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Interservice d.o.o. Koper

      Vastapuoli: Sándor Horváth

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (1) 96 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, ettei tavaroiden kuljettajana ole pidettävä ainoastaan henkilöä, joka on tehnyt myyjän kanssa sopimuksen tavaran kuljettamisesta (kuljetuksesta sopimuksen perusteella vastaava tai kuljetuksesta ensisijaisessa vastuussa oleva), vaan myös henkilöä, joka kuljetuksesta sopimuksen perusteella vastaavan tai kuljetuksesta ensisijaisessa vastuussa olevan kanssa tekemänsä muun kuljetussopimuksen perusteella suorittaa kuljetuksen kokonaan tai osittain (toissijainen kuljettaja)?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko yhteisön tullikoodeksista annetun asetuksen (ETY) N:o 2913/92 96 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tapauksessa toissijainen kuljettaja on ennen tavaran edelleen kuljettamista hankkinut riittävän varmuuden siitä, että kuljetuksesta ensisijaisessa vastuussa oleva on tosiasiallisesti ja säännösten mukaisesti esittänyt tavaran määrätullitoimipaikan viranomaisille?

      (1)  Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1).


title: Asia T-60/12: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.9.2012 — Western Digital ja Western Digital Ireland v. komissio

text:
               17.11.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 355/38

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.9.2012 — Western Digital ja Western Digital Ireland v. komissio
   (Asia T-60/12) (1)

   2012/C 355/81
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 98, 31.3.2012.


title: Asia T-528/11: Kanne 6.10.2011 — Aloe Vera of America v. SMHV

text:
               10.12.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 362/18

         Kanne 6.10.2011 — Aloe Vera of America v. SMHV
   (Asia T-528/11)
   2011/C 362/27
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Aloe Vera of America, Inc. (Dallas, Yhdysvallat) (edustajat: lakimiehet R. Niebel ja F. Kerl)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Diviril-Distribuidora de Viveres do Ribatejo, Lda (Alenquer, Portugali)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) neljännen valituslautakunnan 8.8.2011 asiassa R 742/2010-4 tekemän päätöksen ja

               —

               velvoittamaan vastaajan ja asianmukaiseksi katsomallaan tavalla asian toisen osapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Aloe Vera of America, Inc.

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki ”FOREVER” luokkaan 3, 5, 30, 31 ja 32 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 5617089.

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuoli valituslautakunnassa.

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Portugalissa numerolle 297697 rekisteröity kuviomerkki ”4 EVER” luokkaan 32 kuuluvia tavaroita varten.

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksytään.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylätään.

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska valituslautakunta ei ole i) arvioinut oikein vastapuolena valituslautakunnassa olleen esittämää näyttöä merkin käytöstä; ii) yksilöinyt riidan kohteena olevien tavaramerkkien ääntämiseen perustuvia auditiivisia eroja; iii) eri ole yksilöinyt oikein riidan kohteena olevien tavaramerkkien käsitteellisiä eroja ja iv) yksilöinyt oikein riidan kohteena olevien tavaramerkkien visuaalisia eroja.