title: Asia C-171/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 11.4.2011 — FRA.BO SpA v. Deutsche Vereinigung des Gas- und Wasserfaches e.V. (DVGW) — Technisch-Wissenschaftlicher Verein

text:
               30.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 226/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 11.4.2011 — FRA.BO SpA v. Deutsche Vereinigung des Gas- und Wasserfaches e.V. (DVGW) — Technisch-Wissenschaftlicher Verein
   (Asia C-171/11)
   2011/C 226/15
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Fra.bo S.p.A

      Vastapuoli: Deutsche Vereinigung des Gas- und Wasserfaches e.V. (DVGW) — Technisch-Wissenschaftlicher Verein

      Muu osapuoli: DVGW-Cert GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko EY 28 artiklaa (josta on tullut SEUT 34 artikla), mahdollisesti luettuna yhdessä EY 86 artiklan 2 kohdan (josta on tullut SEUT 106 artiklan 2 kohta) kanssa, tulkittava siten, että yksityisoikeudelliset laitokset, jotka on perustettu tietyn alan teknisten standardien laadintaa ja niiden perusteella tapahtuvaa tuotteiden sertifiointia varten, ovat velvollisia noudattamaan teknisten standardien laadinnassa ja sertifiointiprosessissa edellä mainittuja määräyksiä silloin, kun kansallinen lainsäätäjä pitää sertifioituja tuotteita nimenomaisesti lain mukaisina, minkä vuoksi sellaisten tuotteiden, joille ei ole myönnetty kyseistä sertifikaattia, myynti ainakin vaikeutuu huomattavasti käytännössä?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
               Onko EY 81 artiklaa (josta on tullut SEUT 101 artikla) tulkittava siten, että ensimmäisessä kysymyksessä kuvattua yksityisoikeudellisen laitoksen toimintaa teknisten standardien laadinnan ja niiden perusteella tapahtuvan tuotteiden sertifioinnin alalla on pidettävä ”taloudellisena” toimintana, jos kyseinen yksikkö on yritysten hallinnassa?
               Jos edellä esitettyyn osakysymykseen vastataan myöntävästi:
               Onko EY 81 artiklaa tulkittava siten, että yritysten yhteenliittymän toteuttama teknisten standardien laadinta ja niiden perusteella suorittama sertifiointi ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan silloin, kun toisessa jäsenvaltiossa laillisesti valmistetun ja myytävän tuotteen myynti estyy tai vaikeutuu huomattavasti tuontijäsenvaltiossa, koska tuote ei täytä teknisen standardin vaatimuksia ja koska sen myynti on lähes mahdotonta ilman tällaista sertifikaattia, kun otetaan huomioon kyseisen teknisen standardin yleistyminen markkinoilla ja kansallisen lainsäätäjän säännös, jonka mukaan yritysten yhteenliittymän myöntämä sertifikaatti osoittaa lakisääteisten vaatimusten täyttymisen, ja, kun teknistä standardia ei sovellettaisi, jos se olisi suoraan kansallisen lainsäätäjän säätämä, koska se on tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskevan periaatteen vastainen?


title: Asia T-282/99: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 16.10.2006 — Visser's Tankstations v. komissio

text:
               16.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 310/29

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 16.10.2006 — Visser's Tankstations v. komissio
   (Asia T-282/99) (1)

   (2006/C 310/58)

      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

   Laajennetun toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EYVL C 47, 19.2.2000.


title: Asia T-141/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.9.2007 — Glaverbel v. SMHV (Lasipinnan kuviointi) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sellaisen kuviomerkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi, joka esittää lasipinnan kuviointia — Ehdoton hylkäysperuste — Käytön perusteella syntynyttä erottamiskykyä koskevan näytön puuttuminen)

text:
               20.10.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/32

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.9.2007 — Glaverbel v. SMHV (Lasipinnan kuviointi)
   (Asia T-141/06) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sellaisen kuviomerkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi, joka esittää lasipinnan kuviointia - Ehdoton hylkäysperuste - Käytön perusteella syntynyttä erottamiskykyä koskevan näytön puuttuminen)
   (2007/C 247/52)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Glaverbel SA (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Möbus ja T. Koerl)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: Ó. Mondéjar)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne 1.3.2006 tehdystä SMHV:n neljännen valituslautakunnan päätöksestä (asia R 0986/2004-4), joka koskee hakemusta lasipinnan kuviointia esittävän kuviomerkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Glaverbel SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 178, 29.7.2006.


title: Asia C-61/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 20.3.2014 – Euroopan komissio v. Liettuan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen  — Moottoriajoneuvojen rekisteröinti  — SEUT 34 ja SEUT 36 artikla  — Direktiivi 70/311/ETY  — Direktiivi 2007/46/EY  — Oikeanpuoleinen ohjaus tietyssä jäsenvaltiossa  — Velvollisuus rekisteröintiä varten siirtää henkilöauton oikealle puolelle asennettu ohjauslaite vasemmalle)

text:
               12.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 20.3.2014 – Euroopan komissio v. Liettuan tasavalta
   (Asia C-61/12) (1)

   ((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Moottoriajoneuvojen rekisteröinti - SEUT 34 ja SEUT 36 artikla - Direktiivi 70/311/ETY - Direktiivi 2007/46/EY - Oikeanpuoleinen ohjaus tietyssä jäsenvaltiossa - Velvollisuus rekisteröintiä varten siirtää henkilöauton oikealle puolelle asennettu ohjauslaite vasemmalle))
   2014/C 142/04
   Oikeudenkäyntikieli: liettua

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Steiblytė, G. Wilms ja G. Zavvos)

      Vastaaja: Liettuan tasavalta (asiamiehet: D. Kriaučiūnas ja R. Krasuckaitė)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Viron tasavalta (asiamies: M. Linntam), Latvian tasavalta (asiamiehet: I. Kalniņš ja A. Nikolajeva) ja Puolan tasavalta (asiamiehet: B. Majczyna ja M. Szpunar)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – SEUT 34 artiklan, moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen ohjauslaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 8.6.1970 annetun neuvoston direktiivin 70/311/ETY (EYVL L 133, s. 10) 2 a artiklan ja puitteiden luomisesta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen sekä tällaisiin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden hyväksymiselle 5.9.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/46/EY (puitedirektiivi) (EUVL L 263, s. 1) 4 artiklan 3 kohdan noudattamatta jättäminen – Kansallinen lainsäädäntö, jossa ei sallita sellaisten uusien henkilöautojen rekisteröimistä, joiden ohjauspyörä on oikealla puolella, vaikka ajoneuvot olisivat puitedirektiivissä ja erityisissä direktiiveissä säädettyjen edellytysten mukaisia – Kieltäytyminen rekisteröimästä sellaisia uusia henkilöautoja, joiden ohjauspyörä on oikealla puolella ja jotka on rekisteröity aiemmin toisessa jäsenvaltiossa

      Tuomiolauselma

               1)

               Liettuan tasavalta ei ole noudattanut moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen ohjauslaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 8.6.1970 annetun neuvoston direktiivin 70/311/ETY 2 a artiklan, puitteiden luomisesta moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen sekä tällaisiin ajoneuvoihin tarkoitettujen järjestelmien, osien ja erillisten teknisten yksiköiden hyväksymiselle 5.9.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/46/EY (puitedirektiivi) 4 artiklan 3 kohdan sekä SEUT 34 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on estänyt sellaisten henkilöautojen rekisteröimisen, joiden ohjauspyörä on asennettu oikealle puolelle, ja/tai asettanut sellaisten uusien tai aiemmin toisessa jäsenvaltiossa rekisteröityjen henkilöautojen, joiden ohjauslaite on oikealla, rekisteröimisen ennakkoedellytykseksi sen, että ohjauspyörä siirretään vasemmalle puolelle.

               2)

               Liettuan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Viron tasavalta, Latvian tasavalta ja Puolan tasavalta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 118, 21.4.2012.


title: Asia F-119/06: Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 8.5.2008 — Kerstens v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Tutkittavaksi ottaminen — Organisaatiokaavio — Virkamiehelle vastainen toimi — Asemapaikan vaihtaminen — Tehtävien muuttuminen — Yksikön etu — Virkojen vastaavuus — Peitelty seuraamus — Harkintavallan väärinkäyttö)

text:
               15.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/70

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 8.5.2008 — Kerstens v. komissio
   (Asia F-119/06) (1)

   (Henkilöstö - Virkamiehet - Tutkittavaksi ottaminen - Organisaatiokaavio - Virkamiehelle vastainen toimi - Asemapaikan vaihtaminen - Tehtävien muuttuminen - Yksikön etu - Virkojen vastaavuus - Peitelty seuraamus - Harkintavallan väärinkäyttö)
   (2008/C 209/128)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Petrus Kerstens (Overijse, Belgia) (edustaja: asianajaja C. Mourato)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: K. Herrmann ja M. Velardo)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhtäältä henkilökohtaisten etuuksien hallinto- ja maksutoimiston (PMO) osastokomitean 8.12.2005 tekemän sen päätöksen kumoaminen, joka koskee mainitun toimiston organisaatiokaavion muuttamista siltä osin kuin tämän päätöksen seurauksena kantaja, joka tuolloin oli ”Varojen” yksikön päällikkö, siirrettiin selvityksiin ja tulevaisuudentutkimukseen liittyvään virkaan, ja toisaalta vahingonkorvausvaatimus
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 294, 2.12.2006, s. 68.


title: Asia C-473/03: Tribunale Ordinario di Milano – Rikosasioita käsitelevä 10. jaoston 23.10.2003 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö rikosasiassa, jossa syytettyinä ovat: Adelio Aggio, Paola Berlusconi ja Giovanni Butti

text:
24.1.2004              FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                           C 21/15
–     Oikeudellinen virhe siltä osin kuin ensimmäisen oikeusas-      muksen täytäntöönpanemiseksi suorittamat toiminnot kuu-
      teen tuomioistuin on katsonut, että komissiolla ei ollut       dennen direktiiviin 13 artiklan B kohdan a alakohdassa
      tarvetta arvioida todellisia vaikutuksia yhteisönsisäiseen     tarkoitetun käsitteen [vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnat,
      kauppaan ja toimivaltaa arvioida riidanalaisia tukia EY        mukaan lukien näihin liiketoimiin] liittyvät vakuutuksenvälit-
      87 artiklan valossa.                                           täjän ja vakuutusasiamiehen palvelujen suoritukset piiriin (1)?
–     Kanteessa esitettyjen väitteiden vääristäminen ja oikeudel-
      linen virhe, joka perustuu siihen, että puolustautumisoi-      (1) Kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY, annettu 17 päivänä
      keuksia koskevia menettelymääräyksiä on rikottu, koska             toukokuuta 1977, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön
      ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei tarkastellut              yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yh-
      poikkeuksellisten olosuhteiden olemassaoloa ja luotta-             denmukainen määräytymisperuste. EYVL, erityispainos 1977, 9/
      muksensuojaa koskevia väitteitä.                                   nide 1, s. 28.
–     Kanteessa esitettyjen väitteiden vääristäminen ja oikeudel-
      linen virhe, joka perustuu siihen, että puolustautumisoi-
      keuksia koskevia menettelymääräyksiä on rikottu, koska
      ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei tarkastellut
      väitteitä, jotka koskivat sitä, että EY 10 artiklaa oli
      rikottu ja että komissio oli loukannut hyvän hallinnon
      periaatetta.
–     Oikeudellinen virhe, joka perustuu siihen, että puolustau-
      tumisoikeuksia koskevia menettelymääräyksiä on rikottu,        Tribunale Ordinario di Milano – Rikosasioita käsitelevä
      koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei lausunut        10. jaoston 23.10.2003 tekemällään päätöksellä esittämä
      kanteessa esitetystä väitteestä, joka koski näyttöä koske-     ennakkoratkaisupyyntö rikosasiassa, jossa syytettyinä
      vaa käytäntöä.                                                    ovat: Adelio Aggio, Paola Berlusconi ja Giovanni Butti
                                                                                (Asia C-473/03)
                                                                                (2004/C 21/28)
Hoge Raad der Nederlanden 7.11.2003 tekemällään pää-
töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Staats-
secretaris van Financiën vastaan Artkur Andersen & CO
                        Accountans c.s.                              Tribunale Ordinario di Milano – Rikosasioita käsittelevä 10.
                                                                     jaosto, on pyytänyt 23.10.2003 tekemällään päätöksellä, joka
                        (Asia C-472/03)                              on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 13.11.2003, Euroo-
                                                                     pan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua rikos-
                                                                     asiassa, jossa syytettyinä ovat; Adelio Aggio, Paola Berlusconi
                         (2004/C 21/27)                              ja Giovanni Butti, seuraaviin kysymyksiin:
                                                                     –     Voidaanko direktiivin 68/151/ETY (1) 6 artiklaa tulkita
                                                                           siten, että siinä velvoitetaan jäsenvaltiot säätämään asian-
Hoge Raad der Nederlanden, on pyytänyt 7.11.2003 tekemäl-                  mukaisista seuraamuksista paitsi sen varalta, ettei kaupal-
lään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen              lisen yhtiön tasetta ja tuloslaskelmaa julkisteta, myös sen
12.11.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-                  varalta, että väärennetään näitä tietoja, muita yhtiömiehil-
ratkaisua asiassa Staatssecretaris van Financiën vastaan Artkur            le tai osakkaille taikka yleisölle tarkoitettuja yhtiötietoja
Andersen & CO Accountans c.s., seuraavaan kysymykseen:                     tai mitä tahansa yhtiön taloudellista tilannetta tai sen
                                                                           omaisuutta tai rahoitusta koskevia tietoja, jotka yhtiön
                                                                           on julkistettava itsestään tai yhtiöryhmästä, johon se
Kuuluvatko verovelvollisen, joka on tehnyt (henki)vakuutusyh-              kuuluu?
tiön kanssa nyt esillä olevan ACMC:n ja UL:n välisen sopimuk-
sen kaltaisen sopimuksen, jossa määrätään muun muassa, että
verovelvollinen tiettyä korvausta vastaan ja vakuutusten alalla      –     Koskevatko yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 68/88
asiantuntevan, tutkinnon suorittaneen henkilöstön avulla suo-              21.9.1989 antamassaan tuomiossa käsitteen ”asianmu-
rittaa suurimman osan vakuuttamiseen liittyvistä tosiasiallisista          kaiset seuraamukset” täsmentämiseksi käyttämät tehok-
toiminnoista – mukaan lukien yleensä vakuutusyhtiöitä sito-                kuutta, oikeasuhteisuutta ja varoittavuutta koskevat kri-
vien päätösten tekeminen siitä, että tehdään vakuutussopimus,              teerit seuraamuksen luonnetta tai tyyppiä abstraktisti
ja yhteydenpito välittäjiin ja tarvittaessa vakuutettuihin –               tarkasteltuna vai myös sen konkreettista sovellettavuutta,
vaikka vakuutussopimukset tehdään vakuutusyrityksen ni-                    kun otetaan huomioon sen säännöstön rakenteelliset
missä ja vakuutusyritys kantaa vakuutusriskin, tämän sopi-                 piirteet, jossa siitä on säädetty?
 ---pagebreak--- C 21/16                  FI                              Euroopan unionin virallinen lehti                                         24.1.2004
–      Täyttävätkö nämä kriteerit codice civilen 2621 § asetta-            Euroopan yhteisöjen komission 17.11.2003 Itävallan tasa-
       mat edellytykset (sellaisena kuin se on muutettuna                                   valtaa vastaan nostama kanne
       11.4.2002 annetulla decreto legislativolla nro 61), jonka
       mukaan rangaistukseksi voidaan määrätä enintään vuosi                                         (Asia C-476/03)
       ja kuusi kuukautta vankeutta ja jonka mukaan teon
       tekemisestä laskettava vanhentumisaika on näin ollen
       enintään neljä vuotta ja kuusi kuukautta? Näin on säädetty                                     (2004/C 21/30)
       säännöstössä, jonka mukaan esitutkinnan ja virallisen
       syyttäjän syytteen nostamisen jälkeen seuraa esitutkinta-
       tuomarin harjoittama valvonta, joka koskee sitä, täytty-
       vätkö pääasian käsittelylle asetetut edellytykset, minkä            Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 17.11.2003 Euroo-
       jälkeen asiaa voidaan käsitellä kolmessa oikeusasteessa             pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Itävallan tasavaltaa
       ennen lopullisen tuomion antamista ja siis ennen tosi-              vastaan. Edustajina ovat Claudia Schmidt ja Wouter Wils,
       asiallista tuomion täytäntöönpanoa, jos syytetty todetaan           prosessiosoite Luxemburgissa.
       syylliseksi. Tältä osin on otettava huomioon se, että
       codice civilen 2621 §:ssä edellytetyt selvitykset ovat
       monimutkaisia niihin sovellettujen rikosoikeudellista rele-         Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
       vanssia koskevien rajoitusten takia (ks. 2621 §:n 3 ja
       4 momentti).                                                        1.    toteaa, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut yhteisön
                                                                                rautateiden kehittämisestä annetun neuvoston direktiivin
                                                                                91/440/ETY muuttamisesta 26 päivänä helmikuuta 2001
(1) Ensimmäinen neuvoston direktiivi 68/151/ETY, annettu 9 päivänä               annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin
    maaliskuuta 1968, niiden takeiden yhteensovittamisesta samanve-              2001/12/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
    roisiksi, joita jäsenvaltioissa vaaditaan perustamissopimuksen               säädetyssä määräajassa antanut tämän direktiivin täysi-
    58 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuilta yhtiöiltä niiden jäsenten sekä
    ulkopuolisten etujen suojaamiseksi. EYVL, erityispainos 1968, 17/
                                                                                määräisen noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia
    nide 1, s. 3.                                                                tai hallinnollisia määräyksiä tai ilmoittanut niistä komis-
                                                                                siolle
                                                                           2.    toteaa, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut rautatiey-
Comissione Tributaria Provinciale de Cremona 9.10.2003                           ritysten toimiluvista annetun neuvoston direktiivin 95/
tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                           18/EY muuttamisesta 26 päivänä helmikuuta 2001 anne-
asiassa Banca Popolare di Cremona Soc. Coop. a.r.l.                              tun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/
           vastaan Agenzia Entrate Ufficio Cremona                               13/EY (2) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole sääde-
                                                                                tyssä määräajassa antanut tämän direktiivin täysimääräi-
                                                                                sen noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia tai hallin-
                          (Asia C-475/03)
                                                                                nollisia määräyksiä tai ilmoittanut niistä komissiolle
                           (2004/C 21/29)
                                                                           3.    toteaa, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut rautatei-
                                                                                den infrastruktuuri-kapasiteetin käyttöoikeuden myöntä-
                                                                                misestä ja rautateiden infrastruk-tuurin käyttömaksujen
Comissione Tributaria Provinciale de Cremona, on pyytänyt                        perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta 26
9.10.2003 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisö-                     päivänä helmikuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin
jen tuomioistuimeen 17.11.2003, Euroopan yhteisöjen tuo-                         ja neuvoston direktiivin 2001/14/EY (3) mukaisia velvoit-
mioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa asiassa Banca Popolare                    teitaan, koska se ei ole säädetyssä määräajassa antanut
di Cremona Soc. Coop. a.r.l. vastaan Agenzia Entrate Ufficio                     tämän direktiivin täysimääräisen noudattamisen edellyttä-
Cremona, seuraavaan kysymykseen:                                                 miä lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä tai
                                                                                ilmoittanut niistä komissiolle.
Onko direktiivin 77/388/ETY 33 artiklaa (1) (sellaisena kuin se
on direktiivillä 91/680/ETY (2) muutettuna) tulkittava siten,              4.    Itävallan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeuden-
että se estää IRAPin kaltaisen veron kantamisen sellaisen                        käyntikulut.
nettotuotannon arvosta, joka on saatu hyödykkeiden tuotantoa
ja vaihdantaa tai palvelujen tarjoamista varten organisoidun
itsenäisen yksikön tavanomaisesta toiminnasta.
                                                                           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
(1) Kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY, annettu 17 päivänä
    toukokuuta 1977, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön          Direktiivien täytäntöönpanolle säädetty määräaika on umpeu-
    yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yh-          tunut 15.3.2003.
    denmukainen määräytymisperuste. EYVL, erityispainos 1977, 9/
    nide 1, s. 28.
(2) Neuvoston direktiivi 91/680/ETY, annettu 16 päivänä joulukuuta
                                                                           (1) EYVL L 75, 15.3.2001, s. 1.
    1991, yhteisen arvonlisäverojärjestelmän täydentämisestä ja direk-
                                                                           (2) EYVL L 75, 15.3.2001, s. 26.
    tiivin 77/388/ETY muuttamisesta verotuksellisten rajojen poista-
                                                                           (3) EYVL L 75, 15.3.2001, s. 29.
    miseksi. EYVL, erityispainos 1991, 9/nide 2, s. 33.


title: Asia T-145/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.5.2011 — Atlas Transport v. SMHV — Atlas Air (ATLAS) (Yhteisön tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ATLAS — Benelux-tavaramerkiksi rekisteröity aikaisempi kuviomerkki atlasair — Muotovaatimukset — Valituksen perusteet sisältävän kirjelmän jättäminen — Hallinnollisen menettelyn lykkääminen — Asetuksen (EY) N:o 40/94 59 artikla (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 60 artikla) — Asetuksen (EY) N:o 2868/95 20 säännön 7 kohta)

text:
               25.6.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 186/18

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.5.2011 — Atlas Transport v. SMHV — Atlas Air (ATLAS)
   (Asia T-145/08) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ATLAS - Benelux-tavaramerkiksi rekisteröity aikaisempi kuviomerkki atlasair - Muotovaatimukset - Valituksen perusteet sisältävän kirjelmän jättäminen - Hallinnollisen menettelyn lykkääminen - Asetuksen (EY) N:o 40/94 59 artikla (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 60 artikla) - Asetuksen (EY) N:o 2868/95 20 säännön 7 kohta)
   2011/C 186/33
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Atlas Transport GmbH (Düsseldorf, Saksa) (edustajat: asianajajat U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern ja B. Weichhaus)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: G. Schneider)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Atlas Air, Inc. (Wilmington, Delaware, Yhdysvallat) (edustajat: aluksi asianajaja R. Dissmann, sittemmin asianajajat R. Dissmann ja J. Guhn)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa vaaditaan kumottavaksi SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 24.1.2008 tekemä päätös (asia R 1023/2007-1), joka koskee Atlas Air Inc:in ja Atlas Transport GmbH:n välistä mitättömyysmenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Atlas Transport GmbH vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ja Atlas Air Inc:in oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 158, 21.6.2008.


title: Asia C-233/05: Gerechtshof te 's-Hertogenboschin 16.2.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa V.O.F. Dressuurstal Jespers vastaan Inspecteur van de Belastingdienst/Zuidwest/kantoor Breda van de rijksbelastingdienst

text:
               20.8.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/6

         Gerechtshof te 's-Hertogenboschin 16.2.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa V.O.F. Dressuurstal Jespers vastaan Inspecteur van de Belastingdienst/Zuidwest/kantoor Breda van de rijksbelastingdienst
   (Asia C-233/05)
   (2005/C 205/11)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Gerechtshof te 's-Hertogenbosch on pyytänyt 16.2.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 27.5.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa V.O.F. Dressuurstal Jespers vastaan Inspecteur van de Belastingdienst/Zuidwest/kantoor Breda van de rijksbelastingdienst seuraaviin kysymyksiin:

               1 a)

               Onko kyse uudesta tavarasta ja näin ollen kuudennen direktiivin 5 artiklan 7 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta tuottamisesta (valmistamisesta) sellaisessa tapauksessa, että kouluttamaton hevonen koulutetaan tiettyihin tarkoituksiin, esimerkiksi ratsuhevoseksi? (1)

               1 b)

               Onko kyse kysymyksessä 1 a tarkoitetusta valmistamisesta sellaisessa tapauksessa, että hevonen, josta on jo tehty käyttökelpoinen tiettyihin tarkoituksiin (ks. edellä kysymys 1 a), koulutetaan niin, että se voi osallistua (koulu )ratsastuskilpailuihin korkeammassa luokassa kuin ennen koulutusta?

               2)

               Onko näihin kysymyksiin annettavien vastausten kannalta merkitystä sillä, missä määrin kyse on hevosen osalta tapahtuvasta mitattavissa olevasta muutoksesta, esimerkiksi siitä, että se saa luvan osallistua korkeamman luokan kilpailuihin?

               3)

               Onko minkäänlaista vaikutusta sillä, saavuttaako kyseinen hevonen tosiasiallisesti asetetun tavoitteen (toimitus valmistajan toimesta) vai jättääkö se esimerkiksi terveyteen tai suorituskykyyn liittyvien ongelmien takia saavuttamatta koulutukselle asetetun tavoitteen?

               4)

               Mitä vaikutuksia toiseen ja kolmanteen annettavilla vastauksilla on siihen nähden, että kyse on kestoon perustuvasta verosaatavan syntymisestä, mikä merkitsee sitä, että verosaatava syntyy tietyin määräajoin veroilmoituksessa esitetyn selvityksen mukaisesti?

      (1)  Kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY, annettu 17 päivänä toukokuuta 1977, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta - yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste (EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1).


title: Asia C-211/15 P: Valitus, jonka Orange, aiemmin France Télécom, on tehnyt 8.5.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-385/12, Orange v. komissio, 26.2.2015 antamasta tuomiosta

text:
               27.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 245/6

         Valitus, jonka Orange, aiemmin France Télécom, on tehnyt 8.5.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-385/12, Orange v. komissio, 26.2.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-211/15 P)
   (2015/C 245/09)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Orange, aiemmin France Télécom (edustajat: avocat S Hautbourg ja avocate S. Cochard-Quesson)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Valituksenalainen tuomio on kumottava;

               —

               Pääasia on ratkaistava lopullisesti unionin tuomioistuimen perussäännön 61 artiklan mukaisesti, ja Orangen ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset on hyväksyttävä;

               —

               Toissijaisesti asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen;

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja esittää useita perusteita valituksensa tueksi.
   Unionin yleinen tuomioistuin on sen mukaan ensinnäkin tehnyt oikeudellisia virheitä todetessaan, että SEUT 107 artiklan 1 kohdassa asetetut valtiontuen toteamisedellytykset täyttyivät. Unionin yleinen tuomioistuin on yhtäältä tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että Orange saanut etua, vaikka toimenpiteellä pyrittiin poistamaan vuoden 1990 laissa säädetyn järjestelmän voimassapysyttämisestä aiheutuva rakenteellinen haitta ja mahdollistamaan täyden ja kokonaisvaltaisen kilpailun toteutuminen televiestintämarkkinoiden täydellisen vapauttamisen puitteissa. Toisaalta kantaja moittii unionin yleistä tuomioistuinta myös siitä, että se on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, ettei kyseisessä tapauksessa ollut riidanalaisen toimenpiteen valikoivuuden vahvistamiseksi tarpeen tarkistaa, oliko se omiaan aiheuttamaan eroavuuksia toisiinsa rinnastettavassa tosiasiallisessa ja oikeudellisessa tilanteessa olevien toimijoiden välillä, vaikka kyseisen tapauksen olosuhteissa yhtään toista yritystä ei voitu sisällyttää komission pysyttämään viitekehykseen. Unionin yleinen tuomioistuin ei sen mukaan ole noudattanut perusteluvelvollisuuttaan ja se on tehnyt oikeudellisen virheen, koska se ei millään tavoin analysoinut niitä perusteluja, jotka kantaja esitti katsoessaan, ettei toimenpide vääristänyt tai uhannut vääristää kilpailua SEUT 107 artklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
   Toiseksi unionin yleinen tuomioistuin on sen mukaan tehnyt oikeudellisia virheitä, kun se yhtyi niihin analyyseihin, jotka komissio oli tehnyt kyseisen toimenpiteen yhteensoveltuvuutta arvioidessaan. Unionin yleinen tuomioistuin ei yhtäältä ollut noudattanut perusteluvelvollisuuttaan ja vääristellyt tosiasioita katsoessaan, että vuoden 1996 lain 30 §:ssä, sellaisena kuin se oli muutettuna, ei säädetty mitään poikkeuksellisen kiinteämääräisen maksun tarkoituksesta, eikä se siis ollut esteenä komission päätelmälle, jonka mukaan poikkeuksellinen kiinteämääräinen maksu ei ollut yrityksen sosiaalikulu. Unionin yleinen tuomioistuin ei toisaalta ollut noudattanut perusteluvelvollisuuttaan, kun se yhtyi komission arviointeihin ja totesi pelkästään, että edeltäjää ”La Poste” ei voitu rinnastaa France Télécomiin (Orange).
   Lopuksi kantaja katsoo unionin yleisen tuomioistuimen tehneen oikeudellisia virheitä arvioidessaan ajanjaksoa, jonka aikana päätöksessä määritelty tuki poistettaisiin poikkeuksellisella kiinteämääräisellä maksulla. Unionin yleinen tuomioistuin oli erityisesti vääristellyt tosiseikkoja ja korvannut omat perustelunsa riidanalaisessa päätöksessä esitetyillä perusteluilla vahvistaessaan, että kompensaatio- ja ylikompensaatiokulut olivat riidanalaisen päätöksen 1 artiklassa määritellyn tuen osa.


title: Yhdistetyt asiat T-303/06 RENV ja T-337/06 RENV: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.11.2014 – UniCredit v. SMHV – Union Investment Privatfonds (UNIWEB ja UniCredit Wealth Management) (Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Hakemukset sanamerkkien UNIWEB ja UniCredit Wealth Management rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi – Aikaisemmat kansalliset sanamerkit UNIFONDS ja UNIRAK ja aikaisempi kansallinen kuviomerkki UNIZINS – Suhteellinen hylkäysperuste – Sekaannusvaara – Tavaramerkkisarja tai -perhe – Vaara mielleyhtymästä – Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta [josta on tullut asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta] – Väliintulijan esittämät kumoamis- ja muuttamisvaatimukset – Työjärjestyksen 134 artiklan 3 kohta)

text:
               19.1.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 16/25

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.11.2014 – UniCredit v. SMHV – Union Investment Privatfonds (UNIWEB ja UniCredit Wealth Management)
      (Yhdistetyt asiat T-303/06 RENV ja T-337/06 RENV) (1)

      (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemukset sanamerkkien UNIWEB ja UniCredit Wealth Management rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat kansalliset sanamerkit UNIFONDS ja UNIRAK ja aikaisempi kansallinen kuviomerkki UNIZINS - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Tavaramerkkisarja tai -perhe - Vaara mielleyhtymästä - Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta [josta on tullut asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta] - Väliintulijan esittämät kumoamis- ja muuttamisvaatimukset - Työjärjestyksen 134 artiklan 3 kohta)
      (2015/C 016/41)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: UniCredit SpA, aiemmin UniCredito Italiano SpA (Genova, Italia) (edustajat: asianajajat G. Floridia, R. Floridia ja G. Sironi)

         Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: P. Bullock)

         Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurt am Main, Saksa) (edustaja: asianajaja J. Zindel)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanteet, joissa on kyse SMHV:n toisen valituslautakunnan 5.9.2006 (yhdistetyt asiat R 196/2005-2 ja R 211/2005-2) ja 25.9.2006 (yhdistetyt asiat R 456/2005-2 ja R 502/2005-2), tekemistä ratkaisuista, jotka koskevat Union Investment Privatfonds GmbH:n ja UniCredito Italiano SpA:n välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanteet hylätään.

                  2)

                  Union Investment Privatfonds GmbH:n esittämät kumoamista ja muuttamista koskevat vaatimukset hylätään.

                  3)

                  UniCredit SpA vastaa oikeudenkäyntikuluista Union Investment Privatfondsin oikeudenkäyntikuluja lukuun ottamatta.

                  4)

                  Union Investment Privatfonds vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 326, 30.12.2006.


title: Asia T-35/02: Alitalian 13.2.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
4.5.2002                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 109/57
EURL Le Levant 001:den ynnä muiden 20.2.2002 Euroo-                      Kantajat väittävät lisäksi, että luottamuksensuojan ja oikeusvar-
     pan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne                     muuden periaatteita on loukattu ja perusteluvelvollisuutta on
                                                                         laiminlyöty. Kantajien mukaan komissio on lisäksi rikkonut
                            (Asia T-34/02)                               neuvoston asetuksen N:o 659/1999 (2) 14 artiklaa, koska se
                                                                         on määrännyt väitetyn tuen takaisinperimisen, vaikka se näin
                         (2002/C 109/109)                                ollen rikkoo edellä mainittuja yleisiä oikeusperiaatteita.
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                         Kantajien mukaan riidanalaisessa päätöksessä on myös ilmeisiä
                                                                         arviointivirheitä ja se perustuu aineellisiin epätäsmällisyyksiin.
EURL Le Levant 001 -niminen yhtiö ynnä muut ovat nostaneet
20.2.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan. Kantajien edustaja on asianajaja Pierre Kirch, proses-          Kantajat vetoavat vielä siihen, että EY 153 artiklan 1 kohtaa
siosoite Luxemburgissa.                                                  on rikottu siltä osin kuin komissio ei huomioi kantajien,
                                                                         rahoituspalveluiden kuluttajien, etuja. Kantajat väittävät lopuk-
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:           si, että komissio on rikkonut asetuksen N:o 69/2001 (3)
                                                                         2 artiklaa, koska se on käsiteltävänä olevassa asiassa luopunut
–      kumoaa Ranskan kehitystukena myöntämästä valtion-                 de minimis -säännös soveltamisesta.
       tuesta Saint-Pierren ja Miquelonin saarilla liikennöivälle
       Le Levant -matkustaja-alukselle (Valtiontuki C 74/1999 –
       Ranska) 25 päivänä heinäkuuta 2001 tehdyn komission
       päätöksen, joka on julkaistu Euroopan yhteisöjen viralli-         (1) Valtiovarainlain oikaisu nro 86-824, 11.7.1986, Journal officiel
       sessa lehdessä nro L 327 12.12.2001, sivu 37;                         de la République française, 12.7.1986, s. 8688.
                                                                         (2) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamis-
–      velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                  ta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuu-
                                                                             ta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83,
                                                                             27.3.1999, s. 1–9).
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      (3) EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta
                                                                             vähämerkityksiseen tukeen 12 päivänä tammikuuta 2001 annettu
                                                                             komission asetus (EY) N:o 69/2001 (EYVL L 10, 13.1.2001,
Tämän asian kantajat ovat yhden miehen rajavastuuyhtiöitä ja                 s. 30–32).
ne yksityishenkilöt, jotka ovat perustaneet nämä yhtiöt. Nämä
henkilöt ovat yhden miehen rajavastuuyhtiön (EURL) kautta
sijoittaneet Le Levant -alukseen. Ranskan n, s. Pons-lain (1)
nojalla sijoitus oli mahdollista vähentää veronalaisesta tulosta.
Kantajat riitauttavat komission päätöksen, jossa nämä yhtiöt
määritetään Le Levant -aluksen rakentamisen jälkeen myönne-
tyn valtiontuen edunsaajayrityksiksi.
Kanteensa tueksi kantajat väittävät, että komissio on ylittänyt
toimivaltansa tekemällä päätöksen, jonka vaikutuksesta jäsen-
valtio velvoitetaan perimään takaisin valtiontuen määrä yksi-
                                                                         Alitalian 13.2.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vas-
tyisiltä eikä niiltä, joita yhteisön oikeuden mukaan pidetään                                    taan nostama kanne
yrityksinä.
Kantajat väittävät lisäksi, että komissio on loukannut heidän                                        Asia T-35/02)
puolustautumisoikeuksiaan ja oikeutta tulla kuulluksi, koska
se ei ole antanut heille mahdollisuutta esittää asianmukaisesti
huomautuksiaan ennen päätöksen tekemistä.                                                          (2002/C 109/110)
Kantajat kiistävät seuraavaksi olevansa EY 87 artiklan 1 koh-
dassa tarkoitettuja yrityksiä. Kantajat katsovat olevansa yksityi-                            (Oikeudenkäyntikieli: italia)
siä sijoittajia, jotka ovat tehneet sijoituksen ainoastaan hyö-
tyäkseen verohuojennuksesta.
Kantajat väittävät myös, että komissio on rikkonut laivanraken-
nusteollisuudelle myönnettävästä tuesta annettua neuvoston               Alitalia on nostanut 13.2.2002 Euroopan yhteisöjen ensim-
direktiiviä 90/684/ETY. Kantajat väittävät, että tämän direktii-         mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yh-
vin 4 artiklan 7 kohtaa voidaan soveltaa vain telakoille                 teisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianaja-
ja aluksen haltijoihin, eikä missään tapauksessa yksityisiin             jat Gian Michele Roberti, Giuseppe Scassellati ja Francesca
sijoittajiin.                                                            Maria Moretti.
 ---pagebreak--- C 109/58                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         4.5.2002
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:               Ruffia, Giuseppe Pizzonia ja Marcello Valenti.
–     velvoittaa komission korvaamaan vahingon, joka Alita-
      lialle on aiheutunut jäljempänä mainittavasta ensimmäi-             Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
      sestä päätöksestä ja siinä asetetuista edellytyksistä sekä
      kyseisen toimen uudistamisesta jäljempänä mainittavalla
                                                                          –     kumoaa 11.12.2001 tehdyn komission päätöksen, koska
      toisella päätöksellä, sen suuruisena kuin vahinko on
                                                                                se on tehty olennaisia muotomääräyksiä rikkoen, koska
      määritelty tai ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                                se on perusteeton ja/tai koska sen perustelut ovat puut-
      katsoo aiheelliseksi
                                                                                teelliset ja/tai ristiriitaiset EY 253 artiklan ja EY 87 ja
                                                                                77 artiklan sekä neuvoston asetuksen N:o 659/1999
–     velvoittaa komission maksamaan edellä mainitulle mää-                     vastaisesti, kuten kanteen perusteluosassa todetaan
      rälle korkoa kyseisen määrän maksamiseen saakka
                                                                          –     toissijaisesti kumoaa kokonaisuudessaan tai osittain ky-
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                      seisen päätöksen EY 230 artiklan toisen kohdan nojalla
                                                                                EY 87 artiklan 1 kohdan tai vaihtoehtoisesti EY 87 artik-
                                                                                lan 3 kohdan b tai c alakohdan rikkomisen tai virheellisen
                                                                                soveltamisen vuoksi
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                          –     lisäksi toissijaisesti siinä tapauksessa, että ensimmäisen
                                                                                oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että 23.12.1998 anne-
Käsiteltävänä olevassa asiassa sama kantaja kuin asioissa                       tun lain nro 461 ja 17.5.1999 annetun asetuksen
T-296/97 (1) ja T-301/01 (2) vaatii vastaajaa korvaamaan sellai-                nro 153, jota nyt riitautettu päätös koskee, säännöksillä
set vahingot, joita se väittää aiheutuneen Alitalian pääomapoh-                 on perustettu yhteismarkkinoille soveltumaton valtiontu-
jan vahvistamisesta 5 päivänä heinäkuuta 1997 tehdystä                          kijärjestelmä, estää sen, että komission päätöksellä olisi
komission päätöksestä 97/789/EY ja siinä asetetuista edellytyk-                 taannehtivia vaikutuksia.
sistä, jotka on uudistettu 18.7.2001 annetussa päätöksessä sen
jälkeen, kun ensimmäinen päätös kumottiin ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimen edellä mainitussa asiassa                     –     päättää oikeudenkäyntikuluista myöhemmin.
T-267/97 12.12.2000 antamalla tuomiolla.
Lainvastaisuuteen liittyvät perusteet ovat samat kuin edellä              Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
mainituissa asioissa.
                                                                          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
(1) Asia T-296/97, Alitalia v. komissio, tuomio 12.12.2000, Kok.          kuin asiassa T-36/02, ABI vastaan komissio.
    2000, s. II-3871.
(2) Asia T-301/01, Alitalia v. komissio, EYVL C 44, 16.2.2002, s. 24.
                                                                          Banca Intesabci Spa:n 21.2.2002 Euroopan yhteisöjen
Banca Sanpaolo IMI S.p.a:n 21.2.2002 Euroopan yhteisö-                                   komissiota vastaan nostama kanne
             jen komissiota vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-39/02)
                            (Asia T-37/02)
                                                                                (2002/C 109/112)
                         (2002/C 109/111)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                     (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                          Banca Intesabci Spa on nostanut 21.2.2002 Euroopan yhteisö-
Banca Sanpaolo IMI S.p.a. on nostanut 21.2.2002 Euroopan                  jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Eu-
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kan-                 roopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina
teen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edusta-             ovat asianajajat Alberto Santa Maria, Claudio Biscaretti di
jina ovat asianajajat Alberto Santa Maria, Claudio Biscaretti di          Ruffia, Giuseppe Pizzonia ja Marcello Valenti.


title: Asia C-623/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de première instance de Namur (Belgia) on esittänyt 22.12.2010 — Adrien Daxhelet v. Belgian valtio — SPF Finances

text:
               12.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 80/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de première instance de Namur (Belgia) on esittänyt 22.12.2010 — Adrien Daxhelet v. Belgian valtio — SPF Finances
   (Asia C-623/10)
   2011/C 80/25
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal de première instance de Namur

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Adrien Daxhelet

      Vastaaja: Belgian valtio — SPF Finances

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1.

               Ovatko Maastrichtissa 7.2.1992 allekirjoitetun Euroopan unionista tehdyn sopimuksen muuttamisesta 13.12.2007 tehdyn ja 1.12.2009 voimaan tulleen Lissabonin sopimuksen I osaston ”Yhteiset määräykset” 6 artikla (joka vastaa suureksi osaksi määräyksiä, jotka sisältyivät Maastrichtissa 7.2.1992 allekirjoitetun Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, joka itse tuli voimaan 1.11.1993, I osaston 6 artiklaa) sekä yhtäältä 25.3.1957 tehdyn Euroopan yhteisön perustamissopimuksen (EY:n perustamissopimus) 234 artikla (aikaisempi 177 artikla) ja/tai toisaalta 7.12.2000 hyväksytyn Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla esteenä sille, että kansallisen lain säännöksillä, tässä tapauksessa Belgian Cour d’arbitragesta (nykyisin Cour constitutionnelle) 6.1.1989 annetun erityislain 9 §:n 2 momentin säännöksillä, velvoitetaan kansalliset tuomioistuimet noudattamaan oikeuskäytäntöä, joka perustuu kansallisen oikeuden ylemmän asteen tuomioistuimen (tässä tapauksessa edellä mainittu Cour constitutionnelle) antamiin tuomioihin sen käsiteltäväksi saatetuissa valtionsisäisen oikeuden säännöksiä koskevissa kumoamiskanteissa, kun nämä kanteet perustuvat valtionsisäisessä oikeusjärjestyksessä välittömästi ja ensisijaisesti sovellettavan Euroopan unionin oikeuden säännösten rikkomiseen?

               2.

               Ovatko Maastrichtissa 7.2.1992 allekirjoitetun Euroopan unionista tehdyn sopimuksen muuttamisesta 13.12.2007 tehdyn ja 1.12.2009 voimaan tulleen Lissabonin sopimuksen I osaston ”Yhteiset määräykset” 6 artikla (joka vastaa suureksi osaksi määräyksiä, jotka sisältyivät Maastrichtissa 7.2.1992 allekirjoitetun Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, joka itse tuli voimaan 1.11.1993, I osaston 6 artiklaa) sekä yhtäältä 25.3.1957 tehdyn Euroopan yhteisön perustamissopimuksen (EY:n perustamissopimus) 234 artikla (aikaisempi 177 artikla) ja/tai toisaalta 7.12.2000 hyväksytyn Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artikla esteenä sille, että kansallisen lain säännöksillä, tässä tapauksessa Belgian Cour d’arbitragesta (nykyisin Cour constitutionnelle) 6.1.1989 annetun erityislain, sellaisena kuin se on muutettuna 12.7.2009 annetulla lailla, 26 §:n 4 momentin säännöksillä, tulkittuna erikseen tai yhdessä kyseisen 6.1.1989 annetun erityislain 9 §:n 2 momentin kanssa, velvoitetaan kansalliset tuomioistuimet esittämään kansallisen oikeusjärjestyksen ylemmän oikeusasteen tuomioistuimelle (tässä tapauksessa edellä mainittu Cour constitutionnelle) kaikki sellaiset ennakkoratkaisukysymykset, jotka koskevat valtionsisäisessä oikeusjärjestyksessä välittömästi ja ensisijaisesti sovellettavan Euroopan unionin oikeuden säännösten tulkintaa, jos nämä säännökset sisältyvät myös kansalliseen perustuslakiin ja jos mainitut tuomioistuimet epäilevät, että näitä säännöksiä on rikottu niiden käsiteltäväksi saatettujen oikeusriitojen yhteydessä, mistä kaikesta seuraa, että mainituilta tuomioistuimilta evätään mahdollisuus soveltaa välittömästi unionin oikeutta tai evätään se ainakin siinä tapauksessa, että edellä mainittu ylemmän oikeusasteen tuomioistuin on jo antanut ratkaisun samanlaisen kysymyksen osalta?


title: Asia T-229/17: Kanne 19.4.2017 – Saksa v. komissio

text:
               19.6.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 195/37

         Kanne 19.4.2017 – Saksa v. komissio
   (Asia T-229/17)
   (2017/C 195/50)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: T. Henze ja J. Möller sekä asianajajat M. Winkelmüller, F. van Schewick ja M. Kottmann)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan yhdenmukaistetun standardin EN 14342:2013 ”Puiset lattianpäällysteet. Ominaisuudet, vaatimustenmukaisuuden arviointi ja merkintä” viitetietojen säilyttämisestä varauksin Euroopan unionin virallisessa lehdessä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 305/2011 nojalla 25.1.2017 annetun komission päätöksen (EU) 2017/133 (EUVL 2017, L 21, s. 113)

               —

               kumoamaan yhdenmukaistetun standardin EN 14904:2006 ”Liikuntapaikkojen pintarakenteet. Monitoimikäyttöön tarkoitettujen sisäurheilutilojen pintarakenteet. Määrittely” viitetietojen säilyttämisestä varauksin Euroopan unionin virallisessa lehdessä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 305/2011 mukaisesti 25.1.2017 annetun komission päätöksen (EU) 2017/145 (EUVL 2017, L 22, s. 62)

               —

               kumoamaan rakennustuotteiden kaupan pitämistä koskevien ehtojen yhdenmukaistamisesta ja neuvoston direktiivin 89/106/ETY kumoamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 305/2011 täytäntöönpanoon liittyvän komission tiedonannon (EUVL 2017, C 76, s. 32) siltä osin kuin se koskee yhdenmukaistettua standardia EN 14342:2013 ”Puiset lattianpäällysteet. Ominaisuudet, vaatimustenmukaisuuden arviointi ja merkintä”

               —

               kumoamaan rakennustuotteiden kaupan pitämistä koskevien ehtojen yhdenmukaistamisesta ja neuvoston direktiivin 89/106/ETY kumoamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 305/2011 täytäntöönpanoon liittyvän komission tiedonannon (EUVL 2017, C 76, s. 32) siltä osin kuin se koskee yhdenmukaistettua standardia EN 14904:2006 ”Liikuntapaikkojen pintarakenteet. Monitoimikäyttöön tarkoitettujen sisäurheilutilojen pintarakenteet. Määrittely”

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu olennaisten muotomääräysten rikkomiseen
               Saksan liittotasavalta väittää, että komissio on riidanalaisten päätösten antamisen yhteydessä rikkonut olennaisia muotomääräyksiä, joista säädetään asetuksen (EU) N:o 305/2011 (1) 18 artiklassa. Komissio ei Saksan mukaan ole saattanut asiaa direktiivin 98/34/EY (2) 5 artiklan nojalla perustetun komitean käsiteltäväksi, asiassa ei ole kuultu asianomaisia eurooppalaisia standardointielimiä eikä riidanalaisia päätöksiä annettu mainitun direktiivin 5 artiklan nojalla perustetun komitean ”lausunnon perusteella”.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin
               Kantaja väittää toisen kanneperusteensa osalta, että riidanalaisten päätösten antamisen yhteydessä on laiminlyöty SEUT 296 artiklan 2 kohdan mukainen perusteluvelvollisuus, koska niissä ei oteta kantaa asetuksen (EU) N:o 305/2011 18 artiklan 1 kohdan mukaiseen keskeiseen kysymykseen eli siihen, ovatko yhdenmukaistetut standardit asiaankuuluvan toimeksiannon mukaisia ja täyttävätkö ne rakennuskohteen perusvaatimukset. Tästä seuraa kantajan mukaan, ettei Saksan liittotasavalta tai unionin tuomioistuin voi arvioida sitä, mihin olennaisiin oikeudellisiin ja tosiseikkoja koskeviin arviointeihin komissio on tukeutunut.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu asetuksen (EU) N:o 305/2011 rikkomiseen
               Kantaja väittää lisäksi, että riidanalaisilla päätöksillä ja tiedonannolla rikotaan asetuksen (EU) N:o 305/2011 aineellisia säännöksiä.

                           —

                           Riidanalaisilla päätöksillä ja tiedonannolla rikotaan ensinnäkin asetuksen (EU) N:o 305/2011 17 artiklan 5 kohdan 1 ja 2 alakohtaa, koska komissio on kyseisten säännösten vastaisesti jättänyt tutkimatta, missä määrin yhdenmukaistetut standardit ovat asiaankuuluvan toimeksiannon mukaisia, ja jättänyt näin ollen tunnistamatta sen, ettei tällaista vastaavuutta ole ollut

                           —

                           Riidanalaisilla päätöksillä ja tiedonannolla rikotaan toiseksi asetuksen (EU) N:o 305/2011 18 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä 3 artiklan 1 ja 2 kohdan kanssa, ja 17 artiklan 3 kohdan 1 alakohtaa. Komissio on jättänyt ottamatta huomioon, etteivät menettelymääräykset sisällä minkäänlaisia menettelyjä ja perusteita, jotka koskevat suoritustason arviointia siltä osin kuin on kyse niin sanottujen muiden vaarallisten aineiden toimittamisesta, mikä johti siihen, että ne olivat rakennustuotteisiin liittyvien perusominaisuuksien kannalta epätäydellisiä ja vaaransivat rakennuskohteen perusvaatimukset.

                           —

                           Komissio on antaessaan riidanalaiset säännökset tehnyt lopuksi arviointivirheen, koska se on asetuksen (EU) N:o 305/2011 18 artiklan 2 kohtaan sisältyvää mahdollisuutta hyödyntäen jättänyt säätämättä, että viittaukset kyseiseen yhdenmukaistettuun standardiin julkaistaan virallisessa lehdessä kantajan ehdottamien varausten kanssa.

      (1)  Rakennustuotteiden kaupan pitämistä koskevien ehtojen yhdenmukaistamisesta ja neuvoston direktiivin 89/106/ETY kumoamisesta 9.3.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 305/2011 (EUVL 2011, L 88, s. 5).

      (2)  Teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 98/34/EY muuttamisesta 20.7.1998 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/48/EY (EYVL 1998, L 217, s. 18).


title: Asia T-470/17: Kanne 26.7.2017 – Sensotek v. EUIPO – Senso Tecnologie (sensotek)

text:
               18.9.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 309/38

         Kanne 26.7.2017 – Sensotek v. EUIPO – Senso Tecnologie (sensotek)
   (Asia T-470/17)
   (2017/C 309/51)
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Sensotek GmbH (Reichenbach an der Fils, Saksa) (edustaja: asianajaja J. Klink)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Senso Tecnologie Srl (Rooma, Italia)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”sensotek” – Rekisteröintihakemus nro 10 648 871

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 16.5.2017 asiassa R 1953/2016-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperuste

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia C-570/10: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 2.5.2011 — Euroopan komissio v. Irlanti

text:
               27.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 252/28

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 2.5.2011 — Euroopan komissio v. Irlanti
   (Asia C-570/10) (1)

   2011/C 252/64
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 63, 26.2.2011.


title: Asia C-425/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 28.2.2013 (Finanzgericht Baden-Württembergin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Katja Ettwein v. Finanzamt Konstanz (Henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton välillä tehty sopimus — Yhdenvertainen kohtelu — Itsenäistä ammattia harjoittavat rajatyöntekijät — Unionin jäsenvaltion kansalaiset — Kyseisestä jäsenvaltiosta saadut ansiotulot — Asuinpaikan muuttaminen Sveitsiin — Veroedun epääminen kyseisessä jäsenvaltiossa asuinpaikan muuttamisen vuoksi)

text:
               20.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 114/13

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 28.2.2013 (Finanzgericht Baden-Württembergin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Katja Ettwein v. Finanzamt Konstanz
   (Asia C-425/11) (1)

   (Henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton välillä tehty sopimus - Yhdenvertainen kohtelu - Itsenäistä ammattia harjoittavat rajatyöntekijät - Unionin jäsenvaltion kansalaiset - Kyseisestä jäsenvaltiosta saadut ansiotulot - Asuinpaikan muuttaminen Sveitsiin - Veroedun epääminen kyseisessä jäsenvaltiossa asuinpaikan muuttamisen vuoksi)
   2013/C 114/17
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Finanzgericht Baden-Württemberg

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Katja Ettwein

      Vastaaja: Finanzamt Konstanz

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Finanzgericht Baden-Württemberg — Henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton välillä 21.6.1999 tehdyn sopimuksen, joka hyväksyttiin yhteisön puolesta 4.4.2002 tehdyllä neuvoston ja komission päätöksellä (EYVL L 114, s. 6), ja erityisesti sen 1, 2, 11, 16 ja 21 artiklan sekä sen liitteessä I olevien 9, 13 ja 15 artiklan tulkinta — Rajatyöntekijöiden välitön verotus — Jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa sallitaan aviopuolisoiden yhteisverotus (Ehegattensplitting), jos he asuvat unionin tai Euroopan talousalueen jäsenvaltiossa, mutta evätään tämä mahdollisuus, jos asuinpaikka on Sveitsin valaliitossa

      Tuomiolauselma

   Henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton välillä tehdyn sopimuksen, joka allekirjoitettiin Luxemburgissa 21.6.1999, 1 artiklan a alakohtaa ja kyseisen sopimuksen liitteessä I olevan 9 artiklan 2 kohtaa, 13 artiklan 1 kohtaa ja 15 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa aviopuolisoiden, jotka ovat kyseisen valtion kansalaisia ja jotka ovat velvollisia maksamaan samassa valtiossa tuloveroa kaikista verotettavista tuloistaan, yhteisverotus kyseisessä lainsäädännössä säädettyä niin sanottua splitting-menetelmää soveltamalla evätään pelkästään sillä perusteella, että heidän asuinpaikkansa sijaitsee Sveitsin valaliiton alueella.

      (1)  EUVL C 331, 12.11.2011.


title: Yhdistetyt asiat T-261/13 ja T-86/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.9.2015 – Alankomaat v. komissio (YKHI — Asetus (EY) N:o 2494/95 — Kiinteäveroinen yhdenmukaistettu kuluttajahintaindeksi (kiinteäveroinen YKHI) — Asetus (EU) N:o 119/2013 — Omistusasumisen hintaindeksi — Asetus (EU) N:o 93/2013 — Eurostat — Komitologia — Täytäntöönpanotoimenpiteet — Valvonnan käsittävä sääntelymenettely)

text:
               23.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 389/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.9.2015 – Alankomaat v. komissio
   (Yhdistetyt asiat T-261/13 ja T-86/14) (1)

   ((YKHI - Asetus (EY) N:o 2494/95 - Kiinteäveroinen yhdenmukaistettu kuluttajahintaindeksi (kiinteäveroinen YKHI) - Asetus (EU) N:o 119/2013 - Omistusasumisen hintaindeksi - Asetus (EU) N:o 93/2013 - Eurostat - Komitologia - Täytäntöönpanotoimenpiteet - Valvonnan käsittävä sääntelymenettely))
   (2015/C 389/32)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: M. Bulterman ja J. Langer sekä asiassa T 261/13 B. Koopman)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Clausen ja P. van Nuffel)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanteet, joissa vaaditaan – asiassa T-261/13 – ensisijaisesti yhdenmukaistetuista kuluttajahintaindekseistä: YKHI:en alaindeksien ilmoittaminen ja levittäminen annetun asetuksen (EY) N:o 2214/96 muuttamisesta kiinteäveroisen yhdenmukaistetun kuluttajahintaindeksin käyttöönoton osalta 11.2.2013 annetun komission asetuksen (EU) N:o 119/2013 (EUVL L 41, s. 1) kumoamista ja toissijaisesti asetuksen N:o 119/2013 1 artiklan 2 kohdan kumoamista sekä – asiassa T 86/14 – ensisijaisesti yhdenmukaistetuista kuluttajahintaindekseistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2494/95 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä omistusasumisen hintaindeksien laatimisen osalta 1.2.2013 annetun komission asetuksen (EU) N:o 93/2013 (EUVL L 33, s. 14) kumoamista ja toissijaisesti asetuksen N:o 93/2013 4 artiklan 1 kohdan kumoamista.

      Tuomiolauselma

               1)

               Asiassa T 261/13 kumotaan yhdenmukaistetuista kuluttajahintaindekseistä: YKHI:en alaindeksien ilmoittaminen ja levittäminen annetun asetuksen (EY) N:o 2214/96 muuttamisesta kiinteäveroisen yhdenmukaistetun kuluttajahintaindeksin käyttöönoton osalta 11.2.2013 annetun komission asetuksen (EU) N:o 119/2013 1 artiklan 2 kohta.

               2)

               Asiassa T 86/14 kumotaan yhdenmukaistetuista kuluttajahintaindekseistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2494/95 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä omistusasumisen hintaindeksien laatimisen osalta 1.2.2013 annetun komission asetuksen (EU) N:o 92/2013 4 artiklan 1 kohta.

               3)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Alankomaiden kuningaskunnan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 189, 29.6.2013.


title: Asia C-96/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de Primera Instancia nro 38 de Barcelona (Espanja) on esittänyt 17.2.2016 – Banco Santander S.A. v. Mahamdou Demba ja Mercedes Godoy Bonet

text:
               25.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 145/24

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de Primera Instancia nro 38 de Barcelona (Espanja) on esittänyt 17.2.2016 – Banco Santander S.A. v. Mahamdou Demba ja Mercedes Godoy Bonet
   (Asia C-96/16)
   (2016/C 145/30)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de Primera Instancia nro 38 de Barcelona

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Banco Santander S.A.

      Vastaajat: Mahamdou Demba ja Mercedes Godoy Bonet

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yritystoiminnassa omaksuttu käytäntö, jonka mukaisesti luottoja luovutetaan tai ostetaan tarjoamatta kuluttajalle mahdollisuutta lakkauttaa velka maksamalla hinta, korot, kulut ja oikeudenkäyntikulut luovutuksensaajalle, unionin oikeuden ja erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjan (1) 38 artiklan, Lissabonin sopimuksen 2 C artiklan sekä SEUT 4 artiklan 2 kohdan, SEUT 12 artiklan ja SEUT 169 artiklan 1 kohdan mukainen?

               2)

               Onko kyseinen yritystoiminnassa omaksuttu käytäntö, jonka mukaisesti kuluttajan velka ostetaan alhaiseen hintaan ilman hänen suostumustaan ja hänen tietämättään, niiden periaatteiden mukainen, joista säädetään kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetussa neuvoston direktiivissä 93/13/ETY, (2) sekä laajemmin arvioituna tehokkuusperiaatteen ja kyseisen direktiivin 3 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan mukainen, kun tätä käytäntöä ei oteta sopimuksen yleisiin ehtoihin tai kohtuuttomaan ehtoon eikä kuluttajalle anneta mahdollisuutta osallistua tähän liiketoimeen etuosto-oikeuden nojalla?

               3)

               Onko direktiivin 93/13 ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan nojalla kuluttajien ja käyttäjien suojan sekä sitä kehittävän yhteisön oikeuskäytännön turvaamiseksi unionin oikeuden mukaista, että yksiselitteiseksi perusteeksi vahvistetaan se, että kuluttajien kanssa tehtävissä lainasopimuksissa, joissa ei ole reaalivakuutta, sopimusehto on kohtuuton, jos siitä ei ole neuvoteltu ja jos siinä vahvistetaan viivästyskorko, joka on yli kaksi prosenttiyksikköä korkeampi kuin alun perin sovittu pääomalle suoritettava korko?

               4)

               Onko direktiivin 93/13 ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan nojalla kuluttajien ja käyttäjien suojan sekä sitä kehittävän yhteisön oikeuskäytännön turvaamiseksi unionin oikeuden mukaista, että tämän seurauksena vahvistetaan, että pääomalle suoritettavaa korkoa kertyy maksettavaksi edelleen siihen saakka, kun velka on maksettu kokonaan?

      (1)  EYVL 2000, C 364, s. 1.

      (2)  EYVL L 95, s. 29.


title: Asia C-654/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 19.12.2016 – Amber Capital Italia Sgr SpA ja Amber Capital Uk Llp v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

text:
               18.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 121/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 19.12.2016 – Amber Capital Italia Sgr SpA ja Amber Capital Uk Llp v. Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
   (Asia C-654/16)
   (2017/C 121/13)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Amber Capital Italia Sgr SpA ja Amber Capital Uk Llp

      Vastaaja: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)

      Ennakkoratkaisukysymys

   Ovatko julkisista ostotarjouksista 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/25/EY (1) 5 artiklan 4 kohdan ensimmäinen ja toinen alakohta yhdessä tämän direktiivin 3 artiklan 1 kohdassa säädettyjen yleisten periaatteiden kanssa sekä luottamuksensuojaa, suhteellisuutta, kohtuutta, avoimuutta ja syrjintäkieltoa koskevat yleiset periaatteet asianmukaisesti sovellettuina esteenä 6.2.1996 annetun lain nro 52 8 ja 21 §:ssä tarkoitetusta rahoitusalaa koskevasta yhtenäissäädöksestä 24.2.1998 annetun asetuksen nro 58 (decreto legislativo n. 58 – Testo unico delle disposizioni in materia di intermediazione finanziaria), sellaisena kuin se on myöhemmin muutettuna, 106 §:n 3 momentin d kohdan 2 alakohdan ja 24.2.1998 annetun asetuksen nro 58 täytäntöön panemiseksi annetusta arvopapereiden liikkeeseenlaskijoita koskevasta määräyksestä 14.5.1999 tehdyn Commissione Nazionale per le Società e la Borsan (Consob) päätöksen nro 11971 (deliberazione n. 11971 – Regolamento di attuazione del decreto legislativo 24 febbraio 1998, n. 58, concernente la disciplina degli emittenti), sellaisena kuin se on myöhemmin muutettuna, 47 g §:n kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, siltä osin kuin edellä mainituissa säännöksissä annetaan Consobille toimivalta korottaa edellä mainitussa 106 §:ssä tarkoitettua julkista ostotarjousta siinä tapauksessa, että tarjouksen tekijän tai sen kanssa yhdessä toimivien henkilöiden todetaan harjoittaneen salaista yhteistyötä yhden tai useamman myyjän kanssa, mutta niissä ei määritellä olosuhteita ja perusteita, joissa tai joiden täyttyessä tällainen toteamus tehdään, vaan viitataan ainoastaan ”todettuun hintaan”?

      (1)  EUVL 2004, L 142, s. 12.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (ensimmäinen jaosto) 15 päivänä heinäkuuta 2004, asiassa C-118/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Saksan liittotasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivin 2000/37/EY täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               11.9.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 228/11

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (ensimmäinen jaosto)
   15 päivänä heinäkuuta 2004,
   asiassa C-118/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Saksan liittotasavalta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivin 2000/37/EY täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2004/C 228/21)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa C-118/03, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään U. Wölker ja H. Støvlbæk) vastaan Saksan liittotasavalta (asiamiehenään A. Tiemann), jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut eläinlääkkeitä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 81/851/ETY VI a luvun ”Lääkevalvonta” muuttamisesta 5 päivänä kesäkuuta 2000 annetun komission direktiivin 2000/37/EY (EYVL L 139, s. 25) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle, yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann (esittelevä tuomari) sekä tuomarit J. N. Cunha Rodrigues, K. Lenaerts, E. Juhász ja M. Ilešič, julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja: R. Grass, on antanut 15.7.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut eläinlääkkeitä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 81/851/ETY VI a luvun ”Lääkevalvonta” muuttamisesta 5 päivänä kesäkuuta 2000 annetun komission direktiivin 2000/37/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 112, 10.5.2003.


title: Tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan unionin virallinen lehtiEUVL C 243, 1.10.2005

text:
               15.10.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 257/20

         (2005/C 257/34)
   Tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan unionin virallinen lehti

         EUVL C 243, 1.10.2005

   Luettelo aiemmista julkaisuista

      EUVL C 229, 17.9.2005

      EUVL C 217, 3.9.2005

      EUVL C 205, 20.8.2005

      EUVL C 193, 6.8.2005

      EUVL C 182, 23.7.2005

      EUVL C 171, 9.7.2005

   Nämä tekstit ovat saatavilla:

               EUR-Lex:http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX:http://europa.eu.int/celex


title: Asia C-248/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 13.3.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Sijoittautumisvapaus — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Rajoitukset — Tutkimus ja kehitys — Ulkomailla suoritettujen kustannusten vähennysjärjestelmä)

text:
               9.5.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 116/5

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 13.3.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-248/06) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Sijoittautumisvapaus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Rajoitukset - Tutkimus ja kehitys - Ulkomailla suoritettujen kustannusten vähennysjärjestelmä)
   (2008/C 116/08)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: R. Lyal ja L. Escobar Guerrero)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: M. Muñoz Pérez)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 43, EY 48 ja EY 49 artiklan sekä ETA-sopimuksen 31 ja 36 artiklan rikkominen — Ulkomailla suoritettuihin teknologisiin tutkimus-, kehitys- ja innovaatiotoimintoihin liittyvien kustannusten vähennysjärjestelmä, joka on rasittavampi kuin Espanjassa syntyneisiin kustannuksiin sovellettava järjestelmä
   Tuomiolauselma

               1)

               Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut sijoittautumisvapautta ja palvelujen vapaata tarjoamista koskevien EY 43 ja EY 49 artiklan sekä Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen vastaavien artiklojen eli tämän sopimuksen 31 ja 36 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa järjestelmän, joka koskee ulkomailla toteutettujen teknologisten tutkimus-, kehitys- ja innovaatiotoimintojen kustannusten vähentämistä, ja joka on ankarampi kuin Espanjassa syntyneisiin kustannuksiin sovellettava järjestelmä, sellaisena kuin se on yhtiöverolain 35 §:n nojalla, sellaisena kuin tämä pykälä on muutettuna 5.3.2004 annetulla kuninkaan lakiasetuksella 4/2004.

               2)

               Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 178, 29.7.2006.


title: Asia F-49/14: Virkamiestuomioistuimen määräys 12.1.2015 – DQ ym. v. Euroopan parlamentti

text:
               9.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 81/30

         Virkamiestuomioistuimen määräys 12.1.2015 – DQ ym. v. Euroopan parlamentti
   (Asia F-49/14) (1)

   (2015/C 081/40)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu virkamiestuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 292, 1.9.2014, s. 62.


title: Asia C-436/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 28.6.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Areios Pagos – Kreikka) – Georgios Leventis ja Nikolaos Vafeias v. Malcon Navigation Co. Ltd ja Brave Bulk Transport Ltd (Ennakkoratkaisupyyntö — Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa — Tuomioistuimen toimivalta ja tuomioiden täytäntöönpano siviili- ja kauppaoikeuden alalla — Asetus (EY) N:o 44/2001 — 23 artikla — Oikeuspaikkalauseke — Kahden yhtiön väliseen sopimukseen sisältyvä oikeuspaikkalauseke — Vahingonkorvauskanne — Näistä yhden yhtiön edustajien yhteisvastuu delikteistä — Näiden edustajien oikeus vedota tähän sopimusehtoon)

text:
               28.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 28.6.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Areios Pagos – Kreikka) – Georgios Leventis ja Nikolaos Vafeias v. Malcon Navigation Co. Ltd ja Brave Bulk Transport Ltd
   (Asia C-436/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Tuomioistuimen toimivalta ja tuomioiden täytäntöönpano siviili- ja kauppaoikeuden alalla - Asetus (EY) N:o 44/2001 - 23 artikla - Oikeuspaikkalauseke - Kahden yhtiön väliseen sopimukseen sisältyvä oikeuspaikkalauseke - Vahingonkorvauskanne - Näistä yhden yhtiön edustajien yhteisvastuu delikteistä - Näiden edustajien oikeus vedota tähän sopimusehtoon))
   (2017/C 283/15)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Areios Pagos

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Georgios Leventis ja Nikolaos Vafeias

      Vastapuolet: Malcon Navigation Co. Ltd ja Brave Bulk Transport Ltd

      Tuomiolauselma

   Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 23 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kun kahden yhtiön välillä tehtyyn sopimukseen sisältyy oikeuspaikkalauseke, näistä yhtiöistä toisen edustajat eivät voi vedota tähän lausekkeeseen kiistääkseen tuomioistuimen toimivallan ratkaista vahingonkorvauskanne, jolla heidät pyritään saattamaan yhteisvastuullisesti vastuuseen väitetyistä delikteistä, joita he ovat tehneet suorittaessaan tehtäväänsä.

      (1)  EUVL C 392, 24.10.2016.


title: Asia C-224/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Naczelny Sąd Administracyjny (Puola) on esittänyt 13.5.2011 — BGŻ Leasing Sp. z o. o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

text:
               23.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 219/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Naczelny Sąd Administracyjny (Puola) on esittänyt 13.5.2011 — BGŻ Leasing Sp. z o. o. v. Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie
   (Asia C-224/11)
   2011/C 219/11
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Naczelny Sąd Administracyjny

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: BGŻ Leasing Sp. z o. o.

      Vastapuoli: Dyrektor Izby Skarbowej w Warszawie

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112 (1) 2 artiklan 1 kohdan c alakohtaa tulkittava siten, että leasingkohteen vakuuttamista koskevaa palvelua ja leasingpalvelua on pidettävä erillisinä palveluina vai onko niitä pidettävä yhtenä yhtenäisenä leasingkokonaissuorituksena?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan, että leasingkohteen vakuuttamista koskevaa palvelua ja leasingpalvelua on pidettävä erillisinä palveluina, onko direktiivin 2006/112 135 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, luettuna yhdessä 28 artiklan kanssa, tulkittava siten, että leasingkohteen vakuuttamista koskeva palvelu on vapautettu verosta, kun leasingjärjestelyssä vuokralleantaja vakuuttaa leasingkohteen ja veloittaa vakuuttamisen kustannukset vuokralleottajalta?

      (1)  EUVL L 347, s. 1.


title: Asia C-445/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 7.7.2011 (College van Beroep voor het bedrijfslevenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — IMC Securities BV v. Stichting Autoriteit Financiële Markten (Direktiivi 2003/6/EY — Markkinoiden manipulointi — Hinnan varmistaminen epätavalliselle tai keinotekoiselle tasolle)

text:
               10.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 7.7.2011 (College van Beroep voor het bedrijfslevenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — IMC Securities BV v. Stichting Autoriteit Financiële Markten
   (Asia C-445/09) (1)

   (Direktiivi 2003/6/EY - Markkinoiden manipulointi - Hinnan varmistaminen epätavalliselle tai keinotekoiselle tasolle)
   2011/C 269/08
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   College van Beroep voor het bedrijfsleven (Alankomaat)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: IMC Securities BV

      Vastaaja: Stichting Autoriteit Financiële Markten

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — College van Beroep voor het Bedrijfsleven — Sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista (markkinoiden väärinkäyttö) 28.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/6/EY (EUVL L 96, s. 16) 1 artiklan 2 kohdan a alakohdan toisen luetelmakohdan tulkinta — Hinnan varmistaminen epätavalliselle tai keinotekoiselle tasolle — Käsite — Lyhytaikaisen hinnanmuutoksen aiheuttaneet liiketoimet ja toimeksiannot

      Tuomiolauselma

   Sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista (markkinoiden väärinkäyttö) 28.1.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/6/EY 1 artiklan 2 alakohdan a alakohdan toista luetelmakohtaa on tulkittava siten, että mainitun säännöksen mukaan se, että yhden tai usean rahoitusvälineen hinta voidaan katsoa varmistetun epätavalliselle tai keinotekoiselle tasolle, ei edellytä kyseisen hinnan pysymistä epätavallisella tai keinotekoisella tasolla tietyn ajan jälkeenkin.

      (1)  EUVL C 24, 30.1.2010.


title: Asia T-1/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.7.2017 – SNCM v. komissio (Valtiontuet — Ranskan täytäntöön panemat tuet SNCM:n hyväksi — Rakenneuudistustuki ja yksityistämissuunnitelman yhteydessä toteutetut toimet — Yksityistä markkinataloussijoittajaa koskeva kriteeri — Päätös, jossa tuet todetaan laittomiksi ja sisämarkkinoille sopimattomiksi — Jäsenvaltioiden sosiaalipolitiikka — Muodollisen tutkintamenettelyn aloittaminen uudelleen — Perusteluvelvollisuus — Yhdenvertainen kohtelu — Perusoikeuskirjan 41 artikla)

text:
               21.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 277/32

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.7.2017 – SNCM v. komissio
   (Asia T-1/15) (1)

   ((Valtiontuet - Ranskan täytäntöön panemat tuet SNCM:n hyväksi - Rakenneuudistustuki ja yksityistämissuunnitelman yhteydessä toteutetut toimet - Yksityistä markkinataloussijoittajaa koskeva kriteeri - Päätös, jossa tuet todetaan laittomiksi ja sisämarkkinoille sopimattomiksi - Jäsenvaltioiden sosiaalipolitiikka - Muodollisen tutkintamenettelyn aloittaminen uudelleen - Perusteluvelvollisuus - Yhdenvertainen kohtelu - Perusoikeuskirjan 41 artikla))
   (2017/C 277/46)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marseille, Ranska) (edustajat: asianajajat F.-C. Laprévote, C. Froitzheim ja A. Dupuis)

      Vastaaja: Euroopan komissio (edustajat: asiamiehet V. Di Bucci ja B. Stromsky)

      Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Comité d’entreprise de la Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) (Marseille) (edustaja: asianajaja C. Bonnefoi)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Corsica Ferries France (Bastia, Ranska) (edustajat: asianajajat N. Flandin ja S. Rodrigues)

      Asia

   Vaatimus perustuu SEUT 263 artiklaan ja siinä vaaditaan Ranskan SNCM:n hyväksi täytäntöön panemia valtiontukia SA.16237 (C 58/2002) (ex N 118/2002) koskevan komission 20.11.2013 antaman päätöksen C(2013) 7066 final kumoamista.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) vastaa Euuropan komission ja Corsica Ferries Francen sekä omista oikeudenkäyntikuluistaan.

               3)

               Le comité d’entreprise de la Société nationale maritime Corse Méditerranée (SNCM) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 56, 16.2.2015.


title: Asia F-105/13: Virkamiestuomioistuimen määräys 7.5.2014 – Deweerdt ym. v. tilintarkastustuomioistuin

text:
               24.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 421/65

         Virkamiestuomioistuimen määräys 7.5.2014 – Deweerdt ym. v. tilintarkastustuomioistuin
   (Asia F-105/13) (1)

   2014/C 421/97
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu virkamiestuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 15, 18.1.2014, s. 21.


title: Asia C-646/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 26.7.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgerichtshof – Itävalta) – asia, jonka ovat panneet vireille Khadija Jafari ja Zainab Jafari (Ennakkoratkaisupyyntö — Asetus (EU) N:o 604/2013 — Kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittäminen — Kansainvälistä suojelua haluavien kolmannen maan kansalaisten poikkeuksellisen suuren määrän saapuminen — Jäsenvaltion viranomaisten järjestämä rajan ylittäminen toiseen jäsenvaltioon tapahtuvaa kauttakulkua varten — Humanitaarisista syistä poikkeuksellisesti sallittu maahantulo — 2 artiklan m alakohta — Viisumin käsite — 12 artikla — Viisumin myöntäminen — 13 artikla — Ulkorajan luvaton ylittäminen)

text:
               18.9.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 309/16

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 26.7.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgerichtshof – Itävalta) – asia, jonka ovat panneet vireille Khadija Jafari ja Zainab Jafari
   (Asia C-646/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EU) N:o 604/2013 - Kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittäminen - Kansainvälistä suojelua haluavien kolmannen maan kansalaisten poikkeuksellisen suuren määrän saapuminen - Jäsenvaltion viranomaisten järjestämä rajan ylittäminen toiseen jäsenvaltioon tapahtuvaa kauttakulkua varten - Humanitaarisista syistä poikkeuksellisesti sallittu maahantulo - 2 artiklan m alakohta - Viisumin käsite - 12 artikla - Viisumin myöntäminen - 13 artikla - Ulkorajan luvaton ylittäminen))
   (2017/C 309/21)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

   Khadija Jafari ja Zainab Jafari

      Tuomiolauselma

               1)

               Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 604/2013 12 artiklaa, kun sitä luetaan yhdessä kyseisen asetuksen 2 artiklan m alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että sitä, että ensimmäisen jäsenvaltion viranomaiset, jotka ovat joutuneet tilanteeseen, jossa kyseiseen jäsenvaltioon saapuu poikkeuksellisen suuri määrä kolmannen maan kansalaisia, jotka haluavat kulkea tuon jäsenvaltion kautta jättääkseen kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen jossakin toisessa jäsenvaltiossa, sietävät tällaisten kansalaisten, jotka eivät täytä ensimmäisessä jäsenvaltiossa lähtökohtaisesti asetettuja maahantulon edellytyksiä, maahantulon alueelle, ei pidä luonnehtia kyseisessä 12 artiklassa tarkoitetuksi viisumiksi.

               2)

               Asetuksen N:o 604/2013 13 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kolmannen maan kansalaisen, jonka maahantulon ensimmäisen jäsenvaltion viranomaiset, jotka ovat joutuneet tilanteeseen, jossa kyseiseen jäsenvaltioon saapuu poikkeuksellisen suuri määrä kolmannen maan kansalaisia, jotka haluavat kulkea tuon jäsenvaltion kautta jättääkseen kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen jossakin toisessa jäsenvaltiossa mutta jotka eivät täytä tuossa ensimmäisessä jäsenvaltiossa lähtökohtaisesti asetettuja maahantulon edellytyksiä, ovat sietäneet, on katsottava kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla ”ylittän[een] – – luvattomasti” mainitun ensimmäisen jäsenvaltion rajan.

      (1)  EUVL C 53, 20.2.2017.


title: Asia T-434/04: Alex Milbertin ja muiden 22.10.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               8.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/42

         Alex Milbertin ja muiden 22.10.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-434/04)
   (2005/C 6/83)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Alex Milbert, kotipaikka Hesperange (Luxemburg), Imre Czigàny, kotipaikka Rhode St. Genèse (Belgia), José Manuel De la Cruz González, kotipaikka Bryssel, Viviane Deveen, kotipaikka Overijse (Belgia), Mohammad Reza Fardoom, kotipaikka Roodt-sur-Syre (Luxemburg), Laura Gnemmi, kotipaikka Hünsdorf (Luxemburg), Marie-José Reinard, kotipaikka Bertrange (Luxemburg), Vassilios Stergiou, kotipaikka Kraainem (Belgia) ja Ioannis Terezakis, kotipaikka Bryssel, ovat nostaneet 22.10.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajien edustajina ovat asianajajat Gilles Bounéou ja Frédéric Frabetti.
   Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa ylennyskierroksella 2003 ylennettyjen virkamiesten luettelon siltä osin kuin kyseiseen luetteloon ei ole otettu kantajien nimiä sekä toissijaisesti tämän päätöksen valmistelevat toimet;

               —

               toissijaisesti kumoaa ylennyspisteiden myöntämisen ylennyskierroksella 2003 kantajia koskevilta osin;

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantajia, jotka ovat komission virkamiehiä, ei ylennetty ylennyskierroksella 2003. Kanteellaan kantajat asettavat kyseenalaiseksi komission tällä ylennyskierroksella käyttämän järjestelmän sikäli kuin kyseisen järjestelmän mukaan jokaiselle virkamiehelle myönnettyihin lähtöpisteisiin ja virkaiän perusteella kertyviin pisteisiin lisätään ”täydentävät etusijapisteet” pisteet, jotka myönnetään ylennettävien virkamiesten luettelossa edellisellä ylennyskierroksella olleille mutta ylentämättä jääneille virkamiehille, sekä pääosastojen myöntämät pisteet, erityiset ylimenokauden pisteet, yksikön edun nimissä myönnetyt pisteet ja ylennyskomiteoiden myöntämät ”lisäpisteet”. Kantajat väittävät, että komissio ei ole soveltaessaan tällaista järjestelmää suorittanut ylennyskelpoisten virkamiesten ansioiden vertailua, mikä on vastoin henkilöstösääntöjen 45 artiklaa sekä sen yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä.
   Samalla perusteella kantajat vetoavat syrjintäkiellon periaatteen loukkaamiseen, mielivaltaisen menettelyn kiellon rikkomiseen, perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin ja luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen, patere legem quam ipse faciti -periaatteen (viranomaisten toimet sitovat niitä niiden myöhemmässä toiminnassa) loukkaamiseen ja huolenpitovelvollisuuden laiminlyöntiin.


title: Asia C-404/10 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 10.8.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-237/05, Éditions Odile Jacob SAS v. komissio, 9.6.2010 antamasta tuomiosta

text:
               9.10.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 274/19

         Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 10.8.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-237/05, Éditions Odile Jacob SAS v. komissio, 9.6.2010 antamasta tuomiosta
   (Asia C-404/10 P)
   ()
   2010/C 274/30
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Smulders, O. Beynet ja P. Costa de Oliveira)

      Muut osapuolet: Éditions Odile Jacob SAS, Lagardère SCA

      Vaatimukset

               —

               Unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-237/05, Éditions Odile Jacob SAS v. komissio, 9.6.2010 antama tuomio on kumottava siltä osin kuin siinä kumottiin 7.4.2005 tehty komission päätös, jolla evättiin oikeus saada tutustua tiettyihin yrityskeskittymää koskevaan valvontamenettelyyn liittyviin asiakirjoihin (asia COMP/M.2978).

               —

               On hylättävä kumoamiskanne, jonka valituksen vastapuoli nosti yleisessä tuomioistuimessa, ja ratkaistava lopullisesti tämän valituksen kohteena olevat kysymykset.

               —

               Valituksen vastapuoli on velvoitettava korvaamaan komissiolle sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että tämän valituksen yhteydessä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio esittää valituksensa tueksi kaksi perustetta.
   Valittaja väittää ensimmäisessä perusteessaan, että yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti asetusta (EY) N:o 1049/2001, (1) koska tulkitessaan poikkeuksia, jotka koskevat oikeutta tutustua asiakirjoihin, se ei ottanut huomioon yrityskeskittymien valvonnasta annetun neuvoston asetuksen N:o 4064/89 (2) säännöksiä. Oikeutta tutustua asiakirjoihin koskevissa yleisissä säännöissä on otettava huomioon menettelyt kilpailun alalla ja yrityksille, joita yrityskeskittymä koskee, annetut luottamuksellisuuden takeet.
   Komissio katsoo toisessa perusteessaan, jossa on viisi osaa, että yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 ja 3 kohtaa, koska se katsoi, että valittajalla oli velvollisuus tutkia konkreettisesti ja erikseen kukin asiakirjoihin tutustumista koskevassa pyynnössä tarkoitettu asiakirja myös tilanteissa, jotka selvästi kuuluvat poikkeuksen alaan (ensimmäinen osa). Komissio riitauttaa myös yleisen tuomioistuimen tekemän rajoittavan tulkinnan tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien tarkoitusten suojaa koskevasta poikkeuksesta. Tämän tulkinnan mukaan tätä poikkeusta ei voida soveltaa sen jälkeen, kun komissio on tehnyt päätöksen yrityskeskittymän valvontaan liittyvän hallinnollisen menettelyn päättämisestä (toinen osa). Valittaja toteaa lisäksi, että yleinen tuomioistuin teki ilmeisen oikeudellisen virheen, kun se vaati yhtäältä, että komissio tutkii asiakirjat konkreettisesti ja erikseen ja kuvailee kunkin asiakirjan sisällön ja toisaalta, kun se vaati kolmansien kuulemista huolimatta siitä, että taloudellisten etujen suojaa koskevaa poikkeusta oli aivan ilmeisesti sovellettava (kolmas osa). Komissio toteaa lisäksi, että yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se kumosi komission päätöksen, jolla evättiin oikeus tutustua sisäisiin asiakirjoihin, vaikka nämä asiakirjat kuuluivat 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun päätöksentekomenettelyä koskevan poikkeuksen alaan (neljäs osa). Valittaja väittää lopuksi, että edellä mainitun asetuksen 4 artiklan 6 kohtaa on tulkittu virheellisesti.

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43)

      (2)  Yrityskeskittymien valvonnasta 21.12.1989 annettu asetus N:o 4064/89 (EYVL L 395, s. 1)