title: Asia C-535/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Protodikeio Athinon (Kreikka) on esittänyt 10.10.2013 — Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha v. Maria Patmanidi AE

text:
               21.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 377/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Protodikeio Athinon (Kreikka) on esittänyt 10.10.2013 — Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha v. Maria Patmanidi AE
   (Asia C-535/13)
   2013/C 377/13
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Protodikeio Athinon

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Honda Giken Kogyo Kabushiki Kaisha

      Vastaaja: Maria Patmanidi AE

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Millaiseksi direktiivin 89/104/ETY (1) 7 artiklan (josta on tullut direktiivin 2008/95/EY (2) 7 artikla) ja asetuksen (EY) 40/94/EY (3) 13 artiklan (josta on tullut asetuksen 207/2009 (4) 13 artikla) säännösten soveltamisala muotoutuu suhteessa tavaramerkin haltijan oikeuteen kieltää sellaisten tuotteidensa rinnakkaistuonti Euroopan unionin alueelle ja Euroopan talousalueelle, jotka tuotettiin tai saatettiin ensimmäistä kertaa markkinoille Euroopan unionin ja Euroopan talousalueen ulkopuolisessa maassa, erityisesti kun kyse on tuotteista, kuten kaikentyyppisten moottoriajoneuvojen varaosista, joihin liittyy suuri voittomarginaali ja suuri vara hintojen laskulle, mikä voidaan todeta myös hintapolitiikan suurista vaihteluista, ja/tai joiden rinnakkaistuonti voi johtaa loppukuluttajan maksamien hintojen laskemiseen huomattavasti kyseisen kuluttajan ja kilpailun hyväksi, seuraavien perusteella ja seuraavien vaikutuksesta erikseen tai yhdessä:
   a) SEUT 101–102 artiklan säännökset b) vuoden 1994 GATT-yleissopimuksen I artiklan, XI artiklan 1 kohdan, III artiklan 4 kohdan ja XX artiklan d alakohdan säännökset ja koko vuoden 1994 GATT-yleissopimuksen oikeus c) vuoden 1994 GATT-yleissopimuksen I ja XXIV artikla, ja erityisesti laajennetaanko jälkimmäisillä direktiivin 2008/95/EY 7 artiklan 1 kohdan ja asetuksen (EY) 207/2009 13 artiklan 1 kohdan säännösten soveltamisalaa tuotteisiin, joita pidetään kaupan vuoden 1994 GATT-yleissopimuksen sopimusvaltioissa, ja onko pohdittava kysymyksiä näiden valtioiden välisestä vastavuoroisuudesta?

      (1)  Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annettu ensimmäinen neuvoston direktiivi 89/104/ETY (EYVL L 40, s. 1–7).

      (2)  Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/95/EY (EUVL L 299, s. 25–33).

      (3)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, s. 1–36).

      (4)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1–42).


title: Asia C-493/11 P: Unionin tuomioistuimen määräys 15.6.2012 — Valittajana United Technologies Corp. ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Mekaanisten hissien ja liukuportaiden asennus- ja huoltomarkkinat — Sakot — Emoyhtiö ja tytäryhtiöt — Kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta vastuuseen joutuminen)

text:
               24.11.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 366/20

         Unionin tuomioistuimen määräys 15.6.2012 — Valittajana United Technologies Corp. ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-493/11 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Mekaanisten hissien ja liukuportaiden asennus- ja huoltomarkkinat - Sakot - Emoyhtiö ja tytäryhtiöt - Kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta vastuuseen joutuminen)
   2012/C 366/35
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: United Technologies Corp. (edustajat: avocat A. Winckler, avocat D. Gerard, solicitor J. Temple Lang ja solicitor C. Cook)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Bouquet, R. Sauer ja J. Bourke)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) 13.7.2011 antamasta sellaisesta tuomiosta yhdistetyissä asioissa T-141/07, T-142/07, T-145/07 ja T-146/07, General Technic-Otis ynnä muut vastaan komissio, jolla unionin yleinen tuomioistuin on hylännyt kanteen, jolla unionin yleistä tuomioistuinta vaadittiin kumoamaan osittain EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan mukaisesta menettelystä 21.2.2007 tehty komission päätös K(2007) 512 lopullinen (asia COMP/E-1/38.823 — Hissit ja liukuportaat), joka liittyy sellaiseen kartelliin mekaanisten hissien ja liukuportaiden asennus- ja huoltomarkkinoilla Belgiassa, Saksassa, Luxemburgissa ja Alankomaissa, johon on liittynyt tarjouskilpailujen manipulointia, markkinoiden jakamista, hintojen vahvistamista, hankkeiden sekä niihin liittyvien sopimusten kohdentamista ja tietojenvaihtoa, ja toissijaisesti poistamaan kantajalle määrätyn sakon tai alentamaan sen määrää — Emoyhtiön vastuu kilpailusääntöjen rikkomisesta, johon sen tytäryhtiöt ovat syyllistyneet

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               United Technologies Corp. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 347, 26.11.2011.


title: Asia C-223/06: Kanne  16.5.2006  — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta

text:
               15.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 165/20

         Kanne 16.5.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-223/06)
   (2006/C 165/37)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: G. Braun)

      Vastaaja: Luxemburgin suurherttuakunta
   Vaatimukset

               —

               Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden, pankkien ja muiden rahoituslaitosten sekä vakuutusyritysten tilinpäätöksistä ja konsolidoiduista tilinpäätöksistä annettujen direktiivien 78/660/ETY, 83/349/ETY, 86/635/ETY ja 91/674/ETY muuttamisesta 18 päivänä kesäkuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/51/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle.

               —

               Luxemburgin suurherttuakunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin täytäntöönpanon määräaika päättyi 1.1.2005.

      (1)  EYVL L 178, s, 16.


               25.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 324/12

         Borgarting lagmannsrettin 21 päivänä toukokuuta 2012 esittämä pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa Staten v/Arbeidsdepartementet v Stig Arne Johnsson
   (Asia E-3/12)
   2012/C 324/10
   Borgarting lagmannsrett (Borgartingin käräjäoikeus) on esittänyt 21 päivänä toukokuuta 2012 päivätyllä kirjeellä pyynnön saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa Staten v/Arbeidsdepartementet v Stig Arne Johnsson. Pyyntö saapui tuomioistuimen kirjaamoon 29 päivänä toukokuuta 2012 ja koskee seuraavaa kysymystä:
   Kun kansallisessa lainsäädännössä vaaditaan muun muassa, että oikeus työttömyysetuuksiin edellyttää tosiasiallista oleskelua valtiossa, onko neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 71 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaista vaatia jatkuvaa oleskelua toimivaltaisessa valtiossa (valtiossa, jossa henkilöllä oli edellinen työsuhde), jotta kyseinen valtio myöntäisi tällaisia etuuksia, myös siinä tapauksessa, että täysin työttömänä oleva henkilö on edellisen työsuhteensa aikana oleskellut valtiossa ”epäaitona” rajatyöntekijänä?
   Onko tähän kysymykseen vastaamiseksi olennaista tietää,

               1.

               asuuko työtön toimivaltaista valtiota (valtiota, jossa henkilöllä oli edellinen työsuhde) lähellä olevassa valtiossa, jolloin kyseisen henkilön on käytännössä mahdollista saapua kyseisessä valtiossa sijaitsevaan työvoimatoimistoon myös siinä tapauksessa, ettei hän oleskele siellä?

               2.

               rekisteröityykö työtön henkilö asuinmaahansa palattuaan työvoimatoimistossa työnhakijaksi ja hakeeko lisäksi työttömyysetuuksia kyseisessä valtiossa?


title: Asia T-241/08: Kanne 20.6.2008 — CBI ja Abisp v. komissio

text:
               15.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/61

         Kanne 20.6.2008 — CBI ja Abisp v. komissio
   (Asia T-241/08)
   (2008/C 209/109)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantajat: Coordination Bruxelloise d'Institutions sociales et de santé (CBI) (Bryssel, Belgia) ja Association Bruxelloise des Institutions de Soins Privées (Abisp) (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajaja D. Waelbroeck ja solicitor D. Slater)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               komission vahvistava päätös on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantajat vaativat kumottavaksi komission 10.4.2008 tekemää päätöstä, jolla kantajien mukaan vahvistettiin komission 10.1.2008 tekemä päätös, jolla hylättiin kantajien 7.9. ja 17.10.2005 tekemät kantelut valtiontuista, joita Belgian valtio on myöntänyt julkisille sairaaloille, jotka kuuluvat Région de Bruxelles-Capitalen Iris-verkostoon, ja jolla kieltäydyttiin aloittamasta kyseessä olevien tukien osalta EY 88 artiklan 2 kohdan mukaista muodollista tutkintamenettelyä.
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut, joihin kantajat vetoavat, ovat samat kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-128/08, CBI ja Abisp v. komissio (1).

      (1)  EUVL 2008, C 142, s. 30.


title: Asia T-196/02: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.9.2007 — MTU Friedrichshafen v. komissio (Valtiontuet — Rakenneuudistustuki — Päätös, jossa määrätään takaisinperittäväksi yhteismarkkinoille soveltumaton tuki — Asetuksen (EY) N:o 659/1999 13 artiklan 1 kohta — Yhteisvastuu)

text:
               20.10.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 247/22

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.9.2007 — MTU Friedrichshafen v. komissio
   (Asia T-196/02) (1)

   (Valtiontuet - Rakenneuudistustuki - Päätös, jossa määrätään takaisinperittäväksi yhteismarkkinoille soveltumaton tuki - Asetuksen (EY) N:o 659/1999 13 artiklan 1 kohta - Yhteisvastuu)
   (2007/C 247/31)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: MTU Friedrichshafen GmbH (Friedrichshafen, Saksa) (edustajat: asianajajat F. Montag ja T. Lübbig)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: V. Kreuschitz, V. Di Bucci ja T. Scharf)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Saksan valtiontuesta SKL Motoren- und Systembautechnik GmbH:lle 9.4.2002 tehdyn komission päätöksen 2002/898/EY (EYVL L 314, s. 75) 3 artiklan 2 kohdan kumoamista koskeva vaatimus.
   Tuomiolauselma

               1)

               Saksan valtiontuesta SKL Motoren- und Systembautechnik GmbH:lle 9.4.2002 tehdyn komission päätöksen 2002/898/EY 3 artiklan 2 kohta kumotaan siltä osin kuin tässä säännöksessä velvoitetaan MTU Friedrichshafen GmbH palauttamaan yhteisvastuullisesti 2,71 miljoonaa euroa.

               2)

               Komissio velvoitetaan korvaamaan MTU Friedrichshafen GmbH:n oikeudenkäyntikulut, ja se vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 219, 14.9.2002.


title: Asia T-166/03: Stefanos Alexioun ym. 12.5.2003 Euroopan parlamenttia vastaan nostama kanne

text:
2.8.2003                FI                               Euroopan unionin virallinen lehti                                            C 184/39
Stefanos Alexioun ym. 12.5.2003 Euroopan parlamenttia                      Oikeudelliset perusteet ja perustelut, joihin kantajat vetoavat
                      vastaan nostama kanne                                kanteensa tueksi, ovat samankaltaiset kuin ne, joihin kantajat
                                                                           asioissa T-221/02 (1) ja T-44/03 (2) ovat vedonneet.
                           (Asia T-166/03)
                                                                           (1) EYVL C 247, s. 17 (tiedonantoja).
                                                                           (2) EYVL C 101, s. 40 (tiedonantoja).
                           (2003/C 184/87)
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Stefanos Alexiou, kotipaikka Luxemburg, ja 7 muuta virka-
miestä ovat nostaneet 12.5.2003 Euroopan yhteisöjen ensim-                 Angeliki Beazoglou-Varvagiannisin ym. 13.5.2003 Euroo-
mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan parla-                          pan parlamenttia vastaan nostama kanne
menttia vastaan. Kantajien edustajana on avocat Gilles
Bounéou, ja prosessiosoitteena on Luxemburg.                                                          (Asia T-167/03)
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                                         (2003/C 184/88)
–    kumoaa toimivaltaisen tahon tekemän päätöksen, jolla on                                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
     tarkemmin         määrittelemättömästä         vuodesta   lähtien
     (vuodesta 1993, 1996, 1997 tai muusta vuodesta lähtien,
     ja sen ajanjakson aikana, jolloin kantajat toimivat Euroo-
     pan parlamentin virkamiehinä) muutettu menettelyä, jota               Angeliki Beazoglou-Varvagiannis, kotipaikka Uebersyren
     käytetään laskettaessa vuosittaisen matkan kuluja matkan              (Luxemburg), ja 3 muuta virkamiestä ovat nostaneet
     suuntautuessa Kreikkaan, siltä osin kuin kyseessä on Brin-            13.5.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
     disin kautta kulkeva matkareitti, joka on otettu huomioon             tuomioistuimessa kanteen Euroopan parlamenttia vastaan.
     määränpään ollessa Kreikan saaret, joihin on mentävä                  Kantajien edustajana on avocat Gilles Bounéou, ja prosessio-
     Ateenan ja Pireuksen kautta,                                          soitteena on Luxemburg.
     tai toissijaisesti                                                    Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–    kumoaa toimivaltaisen tahon tekemän päätöksen, jonka                  –     kumoaa toimivaltaisen tahon tekemän päätöksen, jolla on
     mukaan tarkemmin määrittelemättömästä vuodesta lähtien                      tarkemmin         määrittelemättömästä      vuodesta    lähtien
     (vuodesta 1993, 1996, 1997 tai muusta vuodesta lähtien,                     (vuodesta 1993, 1996, 1997 tai muusta vuodesta lähtien,
     ja sen ajanjakson aikana, jolloin kantajat toimivat Euroo-                  ja sen ajanjakson aikana, jolloin kantajat toimivat Euroo-
     pan parlamentin virkamiehinä) Brindisistä Kreikan eri raja-                 pan parlamentin virkamiehinä) muutettu menettelyä, jota
     paikkakunnille (Korfu, Igoumenitsa ja Patras) tapahtuva                     käytetään laskettaessa vuosittaisen matkan kuluja matkan
     merimatka korvataan käyttämällä perusteena ”lentokone-                      suuntautuessa Kreikkaan, siltä osin kuin kyseessä on Brin-
     paikan tyyppisen” (”aircraft type seats”) lipun hintaa,                     disin kautta kulkeva matkareitti, joka on otettu huomioon
                                                                                määränpään ollessa Ateenaa ympäröivä alue,
–    mitätöi kaikki kantajia koskevat palkkakuitit, joilla on
     pantu täytäntöön päätökset, joiden kumoamista vaaditaan,                    tai toissijaisesti
                                                                           –     kumoaa toimivaltaisen tahon tekemän päätöksen, jonka
–    velvoittaa korvaamaan kantajille laillisine viivästyskor-
                                                                                mukaan tarkemmin määrittelemättömästä vuodesta lähtien
     koineen koko sen rahamäärän, joka on jäänyt saamatta
                                                                                (vuodesta 1993, 1996, 1997 tai muusta vuodesta lähtien,
     niiden päätösten täytäntöönpanon johdosta, joiden
                                                                                ja sen ajanjakson aikana, jolloin kantajat toimivat Euroo-
     kumoamista vaaditaan, ja
                                                                                pan parlamentin virkamiehinä) Brindisistä Kreikan eri raja-
                                                                                paikkakunnille (Korfu, Igoumenitsa ja Patras) tapahtuva
–    velvoittaa Euroopan parlamentin korvaamaan oikeuden-                        merimatka korvataan käyttämällä perusteena ”lentokone-
     käyntikulut.                                                                paikan tyyppisen” (”aircraft type seats”) lipun hintaa,
                                                                           –     mitätöi kaikki kantajia koskevat palkkakuitit, joilla on
                                                                                pantu täytäntöön päätökset, joiden kumoamista vaaditaan,
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                        –     velvoittaa korvaamaan kantajille laillisine viivästyskor-
                                                                                koineen koko sen rahamäärän, joka on jäänyt saamatta
                                                                                niiden päätösten täytäntöönpanon johdosta, joiden
Kantajat vaativat käsiteltävänä olevassa asiassa parlamentin sen                 kumoamista vaaditaan, ja
päätöksen kumoamista, jolla on muutettu laskentatapaa, jota
käytetään laskettaessa vuosittaisen Kreikkaan suuntautuvan                 –     velvoittaa Euroopan parlamentin korvaamaan oikeuden-
matkan kuluja.                                                                   käyntikulut.


title: Asia C-65/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 8.2.2016 – Istanbul Lojistik Ltd v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

text:
               17.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 175/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 8.2.2016 – Istanbul Lojistik Ltd v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság
   (Asia C-65/16)
   (2016/C 175/05)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Szegedi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Istanbul Lojistik Ltd

      Vastapuoli: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatóság

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko [EY]-Turkki-assosiointineuvoston päätöksen N:o 1/95 4 artiklaa tulkittava siten, että tullia vaikutukseltaan vastaavaksi maksuksi ja tämän vuoksi mainitun artiklan vastaiseksi katsotaan ajoneuvoverosta annetussa Unkarin laissa säädetyn kaltainen ajoneuvovero, joka kannetaan mainitun lain nojalla turkkilaisten kuljetusyrittäjien liiketoiminnassaan Turkista Unkarin kautta johonkin toiseen jäsenvaltioon suuntautuviin kuljetuksiin käyttämistä Turkissa rekisteröidyistä kuljetusajoneuvoista Unkarin rajan ylittämisen perusteella?

               2)

                           a)

                           Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko EY-Turkki-assosiointineuvoston päätöksen 5 artiklaa tulkittava siten, että määrällistä rajoitusta vaikutukseltaan vastaavaksi toimenpiteeksi ja tämän vuoksi mainitun artiklan vastaiseksi katsotaan ajoneuvoverosta annetussa Unkarin laissa säädetyn kaltainen ajoneuvovero, joka kannetaan mainitun lain nojalla turkkilaisten kuljetusyrittäjien liiketoiminnassaan Turkista Unkarin kautta johonkin toiseen jäsenvaltioon suuntautuviin kuljetuksiin käyttämistä Turkissa rekisteröidyistä kuljetusajoneuvoista Unkarin rajan ylittämisen perusteella?

                           b)

                           Onko EY-Turkki-assosiointineuvoston päätöksen 7 artiklaa tulkittava siten, että liikenneturvallisuuteen ja lainvalvontaan liittyvien syiden perusteella voidaan soveltaa ajoneuvoverosta annetussa Unkarin laissa säädetyn kaltaista ajoneuvoveroa, joka kannetaan mainitun lain nojalla turkkilaisten kuljetusyrittäjien liiketoiminnassaan Turkista Unkarin kautta johonkin toiseen jäsenvaltioon suuntautuviin kuljetuksiin käyttämistä Turkissa rekisteröidyistä kuljetusajoneuvoista Unkarin rajan ylittämisen perusteella?

               3)

               Onko SEUT 3 artiklan 2 kohtaa ja asetuksen (ETY) N:o 1072/2009 (1) 1 artiklan 2 kohtaa ja 3 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että niiden vastaiseksi katsotaan se, että kauttakuljetusmaan ja Turkin välillä tehdyn kahdenvälisen kuljetussopimuksen perusteella sovelletaan ajoneuvoverosta annetussa Unkarin laissa säädetyn kaltaista ajoneuvoveroa, joka kannetaan mainitun lain nojalla turkkilaisten kuljetusyrittäjien liiketoiminnassaan Turkista Unkarin kautta johonkin toiseen jäsenvaltioon suuntautuviin kuljetuksiin käyttämistä Turkissa rekisteröidyistä kuljetusajoneuvoista Unkarin rajan ylittämisen perusteella?

               4)

               Onko [ETY]-Turkki-assosiointisopimuksen 9 artiklaa tulkittava siten, että kansalaisuuden perusteella syrjivänä ja tämän vuoksi mainitun artiklan vastaisena on pidettävä ajoneuvoverosta annetussa Unkarin laissa säädetyn kaltaista ajoneuvoveroa, joka kannetaan mainitun lain nojalla turkkilaisten kuljetusyrittäjien liiketoiminnassaan Turkista Unkarin kautta johonkin toiseen jäsenvaltioon suuntautuviin kuljetuksiin käyttämistä Turkissa rekisteröidyistä kuljetusajoneuvoista Unkarin rajan ylittämisen perusteella?

      (1)  Maanteiden kansainvälisen tavaraliikenteen markkinoille pääsyä koskevista yhteisistä säännöistä 21.10.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1072/2009 (EUVL L 300, s. 72).


title: Asia T-67/10: Kanne 17.2.2010 — Espanja v. komissio

text:
               17.4.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 100/60

         Kanne 17.2.2010 — Espanja v. komissio
   (Asia T-67/10)
   2010/C 100/88
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: M. Muñoz Pérez)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               EMOTR:n ohjausosaston tukeen, joka koskee toimenpideohjelmaa CCI 2000.ES.16.1.PO.007 (Espanja, Kastilia ja León) ja joka myönnettiin maataloustuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen parantamiseen tähtäävänä toimenpiteenä, sovellettavista varainhoitoa koskevista oikaisuista 10.12.2009 tehty komission päätös K(2009) 9827 (lopullinen) on kumottava

               —

               vastaajana oleva toimielin on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Espanjan kuningaskunta vetoaa kumoamisvaatimuksensa tueksi kahteen kanneperusteeseen.
   Ensimmäinen kanneperuste koskee sitä, että asetuksen (EY) N:o 1260/1999 (1) 39 artiklaa on rikottu soveltamalla sitä virheellisesti, koska sääntöjenvastaisuuksia, joilla komissio perusteli toteuttamaansa varainhoitoa koskevaa oikaisua, ei ollut tapahtunut, koska Espanjan viranomaiset valvoivat järjestelmällisesti ja asianmukaisesti sitä, että asetuksen (EY) N:o 1257/1999 (2) 26 ja 28 artiklassa säädettyjä edellytyksiä tukien myöntämiselle oli noudatettu ennen tukien myöntämistä. Lisäksi, toisin kuin komissio riidanalaisessa päätöksessä toteaa, valvontasuunnitelman, jonka Espanjan viranomaiset toteuttivat tarkastuksen jälkeen, tarkoitus ei ollut korvata jälkikäteen valvonnan puuttumista, vaan pelkästään tarkastaa sen tehokkuus.
   Toinen kanneperuste koskee sitä, että on loukattu suhteellisuusperiaatetta, josta asetuksen (EY) N:o 1260/1999 39 artiklan 3 kohdassa säädetään niitä suuntaviivoja varten, jotka koskevat ohjeellisia periaatteita, arviointiperusteita ja prosenttimääriä, joita komission yksikköjen on sovellettava asetuksen (EY) N:o 1260/1999 (3) 39 artiklan 3 kohdassa säädettyjen varainhoitoa koskevien oikaisujen määrittelemisessä, koska komission toteamien sääntöjenvastaisuuksien, jos ne olisivat tapahtuneet, minkä jäsenvaltio kiistää, perusteella voidaan kantajan mukaan määrätä vain sellaisesta varainhoitoa koskevasta oikaisusta, joka on suhteutettu unionin varoihin aiheutettuun vahinkoon ja joka täten ei voi olla suurempi kuin 5 prosenttia, josta päätettiin.

      (1)  Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21.6.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1260/1999 (EYVL L 161, 26.6.1999, s. 1).

      (2)  Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17.5.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1257/1999 (EYVL L 160, 26.6.1999, s. 80).

      (3)  Asiakirja K(2001) 476, 2.3.2001.


title: Asia T-696/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 10.7.2017 – Meta Group v. komissio

text:
               28.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/55

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 10.7.2017 – Meta Group v. komissio
   (Asia T-696/13) (1)

   (2017/C 283/87)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Kuudennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 52, 22.2.2014.


title: Asia T-562/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.5.2015 – Dalli v. komissio (Komission jäsen — OLAF:n suorittama tutkimus — Väitetty komission puheenjohtajan suullinen päätös asianomaisen henkilön tehtävien päättämisestä — Kumoamiskanne — Kannekelpoisen toimen puuttuminen — Tutkimatta jättäminen — Vahingonkorvauskanne)

text:
               29.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 213/29

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.5.2015 – Dalli v. komissio
   (Asia T-562/12) (1)

   ((Komission jäsen - OLAF:n suorittama tutkimus - Väitetty komission puheenjohtajan suullinen päätös asianomaisen henkilön tehtävien päättämisestä - Kumoamiskanne - Kannekelpoisen toimen puuttuminen - Tutkimatta jättäminen - Vahingonkorvauskanne))
   (2015/C 213/50)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: John Dalli (St. Julians, Malta) (edustajat: asianajajat L. Levi, A.-M Alamanou ja S. Rodrigues)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Smulders, J. Baquero Cruz ja J.-P. Keppenne)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Yhtäältä vaatimus kumota suullinen päätös, jonka komission puheenjohtajan väitetään tehneen 16.10.2012 ja jolla päätetään kantajan tehtävät komission jäsenenä, ja toisaalta vaatimus saada korvausta vahingosta, jota kantaja väittää kärsineensä kyseisestä päätöksestä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               John Dalli velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 46, 16.2.2013.


title: Asia C-335/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 21.1.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt cour d’appel de Mons – Belgia) – Les Jardins de Jouvence SCRL v. Belgian valtio (Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Arvonlisävero — Kuudes arvonlisäverodirektiivi — Vapautukset — 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan g alakohta — Julkisoikeudellisten laitosten ja muiden luonteeltaan yhteiskunnallisiksi tunnustettujen laitosten tarjoamien sosiaalihuoltoon ja sosiaaliturvaan läheisesti liittyvien palvelujen vapauttaminen verosta — Sosiaalihuoltoon tai sosiaaliturvaan läheisesti liittyvien palvelujen suoritusten tai tavaroiden luovutusten käsite — Luonteeltaan yhteiskunnallisiksi tunnustetut laitokset — Palvelutalot)

text:
               14.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 98/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 21.1.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt cour d’appel de Mons – Belgia) – Les Jardins de Jouvence SCRL v. Belgian valtio
   (Asia C-335/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Kuudes arvonlisäverodirektiivi - Vapautukset - 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan g alakohta - Julkisoikeudellisten laitosten ja muiden luonteeltaan yhteiskunnallisiksi tunnustettujen laitosten tarjoamien sosiaalihuoltoon ja sosiaaliturvaan läheisesti liittyvien palvelujen vapauttaminen verosta - Sosiaalihuoltoon tai sosiaaliturvaan läheisesti liittyvien palvelujen suoritusten tai tavaroiden luovutusten käsite - Luonteeltaan yhteiskunnallisiksi tunnustetut laitokset - Palvelutalot))
   (2016/C 098/08)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour d’appel de Mons

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Les Jardins de Jouvence SCRL

      Vastapuoli: Belgian valtio

      Muu osapuoli: AXA Belgium SA

      Tuomiolauselma

   Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan g alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen palvelutalon, jonka yhteiskunnallista luonnetta kansallisen tuomioistuimen on arvioitava muun muassa tässä tuomiossa esitettyjen seikkojen valossa, palveluista niihin, jotka koostuvat vanhuksille soveltuvien asuntojen tarjoamisesta heidän käytettäväkseen, voidaan soveltaa mainitussa säännöksessä tarkoitettua vapautusta. Palvelutalojen tarjoamiin muihin palveluihin voidaan myös soveltaa mainittua vapautusta, mikäli palveluilla, joita palvelutalojen on sovellettavan kansallisen säännöstön mukaisesti tarjottava, pyritään varmistamaan vanhusten tukitoiminnot ja heidän hoitamisensa ja ne vastaavat palveluita, joita vanhainkotien on niin ikään tarjottava kyseisen kansallisen säännöstön nojalla.
   Tämän suhteen merkitystä ei ole sillä, saako pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen palvelutalon pitäjä tukia tai muunlaista etuutta taikka rahoitusta julkisvallalta.

      (1)  EUVL C 339, 29.9.2014.


title: EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan mukaisen valtiontuen hyväksyminen – Tapaukset, joita komissio ei vastusta  ETA:n kannalta merkityksellinen teksti

text:
               13.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 73/1

         EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan mukaisen valtiontuen hyväksyminen
   Tapaukset, joita komissio ei vastusta
   (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
   2013/C 73/01

               Päätöksen tekopäivä

               7.11.2012

               Valtion tuen viitenumero

               SA.34576 (12/N)

               Jäsenvaltio

               Portugali

               Alue

               Alto Trás-os-Montes

               Nimike (ja/tai tuensaajayrityksen nimi)

               Unidade de cuidados continuados Jean Piaget/Nordeste

               Oikeusperusta

               Texto do Programa Operacional Temático Valorização do Território
               Endereço http://www.povt.qren.pt/cs2.asp?idcat=1120; Regulamento Geral FEDER e Fundo de Coesão (documento normativo sobre as modalidades de aplicação a Portugal dos fundos FEDER e Fundo de Coesão), em coerência com as disposições regulamentares comunitárias aplicáveis);
               Texto do Programa Operacional Temático Valorização do Território
               Endereço http://www.povt.qren.pt/cs2.asp?idcat=1120 — Regulamento Geral FEDER e Fundo de Coesão (documento normativo sobre as modalidades de aplicação a Portugal dos fundos FEDER e Fundo de Coesão), em coerência com as disposições regulamentares comunitárias aplicáveis); Regulamento Específico para o Domínio dos «Equipamentos Estruturantes do Sistema Urbano Nacional» (estabelece as condições de acesso e as regras gerais de atribuição de co-financiamento comunitário do FEDER às operações apresentadas no âmbito deste domínio de intervenção).

               Toimenpidetyyppi

               Yksittäinen tuki

               Tarkoitus

               Aluekehitys

               Tuen muoto

               —

               Talousarvio

               Suunnitellun tuen kokonaismäärä: 1,897 milj. EUR

               Tuen intensiteetti

               Toimenpide ei ole tukea

               Kesto

               —

               Toimiala

               Palvelut

               Tuen myöntävän viranomaisen nimi ja osoite

                           Programa Operacional Temático Valorização do Território

                           Av. D. João II, Lote 1.07.2.1 — 2.o

                           1998-014 Lisboa

                           PORTUGAL

               Muita tietoja

               —

         Päätöksen teksti (ilman luottamuksellisia tietoja) on julkaistu todistusvoimaisella kielellä/todistusvoimaisilla kielillä seuraavalla Internet-sivulla:
   http://ec.europa.eu/competition/elojade/isef/index.cfm


title: Asia T-436/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.7.2015 – HIT Groep v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Jänneteräksen eurooppalaiset markkinat — Hintojen vahvistaminen, markkinoiden jakaminen ja arkaluonteisten kaupallisten tietojen vaihtaminen — Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen — Säännöt, jotka koskevat sitä, voidaanko emoyhtiön katsoa olevan vastuussa tytäryhtiönsä kilpailusääntöjen vastaisesta käyttäytymisestä — Olettama, jonka mukaan emoyhtiö käyttää tosiasiallisesti ratkaisevaa vaikutusvaltaa tytäryhtiössä — Kohtuullinen kesto)

text:
               14.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 302/40

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.7.2015 – HIT Groep v. komissio
   (Asia T-436/10) (1)

   ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Jänneteräksen eurooppalaiset markkinat - Hintojen vahvistaminen, markkinoiden jakaminen ja arkaluonteisten kaupallisten tietojen vaihtaminen - Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen - Säännöt, jotka koskevat sitä, voidaanko emoyhtiön katsoa olevan vastuussa tytäryhtiönsä kilpailusääntöjen vastaisesta käyttäytymisestä - Olettama, jonka mukaan emoyhtiö käyttää tosiasiallisesti ratkaisevaa vaikutusvaltaa tytäryhtiössä - Kohtuullinen kesto))
   (2015/C 302/50)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: HIT Groep BV (Haarlem, Alankomaat) (edustajat: aluksi asianajajat G. van der Wal, G. Oosterhuis ja H. Albers, sitten G. van der Wal ja G. Oosterhuis)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Van Nuffel, S. Noë ja V. Bottka)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa vaaditaan kumottavaksi SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamismenettelystä (asia COMP/38.344 – Jänneteräs) 30.6.2010 annettu komission päätös C (2010) 4387 lopullinen, sellaisena kuin se on muutettuna 30.9.2010 annetulla komission päätöksellä C (2010) 6676 lopullinen ja 4.4.2011 annetulla komission päätöksellä C (2011) 2269 lopullinen.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               HIT Groep BV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 317, 20.11.2010.


title: Franco Campolin 14.1.1999 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ensimmäisen jaoston asiassa T-253/97, Franco Campoli vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 12.10.1998 antamasta määräyksestä (Asia C-7/99 P)

text:
C 71/18                 FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  13.3.1999
     säilyttääkö kyseinen viranomainen itsellään harkinta-          kyseenalaiseksi uusiin tosiseikkoihin vetoamatta vuonna
     vallan suostua tai olla suostumatta tähän?                     1985 tehty komission päätös, syrjii tässä tapauksessa kan-
                                                                    tajan asemassa olevia virkamiehiä, jotka on otettu palve-
                                                                    lukseen aikana, jolloin komissio ei suostunut soveltamaan
2) Onko Euroopan yhteisöjen komission 23.1.1997 teh-                henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohtaa, suhteessa niihin
     tyä päätöstä, jonka mukaan ºRanskan viranomaiset               virkamiehiin, jotka on otettu palvelukseen aikana, jolloin
     sallivat¼ Ciba-Geigy Limitedin¼ ilmoittaman¼ tuot-             komission 7.2.1996 tekemä päätös arviointiperusteista,
     teen saattamisen markkinoilleº tulkittava siten, että          joita on noudatettava virkamiesten palvelukseen oton
     sillä velvoitettaisiin Ranskan hallitus ºhyväksymään           yhteydessä tehtävässä palkkaluokituksessa, on ollut voi-
     ilmoitus kirjallisestiº?                                       massa.
(1) EYVL L 177, 8.5.1990, s. 15.                                    Ristiriitaisuus
                                                                    Yhtäältä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa
                                                                    asiassa Alexopoulou I (1) antamassaan tuomiossa, että
                                                                    komission 1.9.1983 tekemä päätös on henkilöstösäännön
                                                                    vastainen. Toisaalta se hyväksyy, että komissio korjaa
                                                                    tämän lainvastaisuuden vain osittain, tai vain vasta
Franco Campolin 14.1.1999 tekemä valitus Euroopan                   5.10.1995 alkaen.
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
ensimmäisen jaoston asiassa T-253/97, Franco Campoli
vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 12.10.1998 anta-              Tätä päättelyä on pidettävä ristiriitaisena sen yhteisöjen
                      masta määräyksestä                            tuomioistuimen oikeuskäytännön kannalta, joka koskee
                         (Asia C-7/99 P)                            henkilöstön palkkaluokitusta, ja jota komissio on pitänyt
                                                                    yleisesti sovellettavana.
                         (1999/C 71/31)
                                                                    Perustelujen puutteellisuus
Franco Campoli on valittanut 14.1.1999 Euroopan yhtei-
söjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen               Ensimmäisen oikeusasteen kantaa, jonka mukaan se, että
oikeusasteen tuomioistuimen ensimmäisen jaoston asiassa             vastaaja on kieltäytynyt käsittelemästä uudelleen alkupe-
T-253/97, Franco Campoli v. Euroopan yhteisöjen komis-              räistä palkkaluokitusta koskevaa päätöstään, ei ole henki-
sio, 12.10.1998 antamasta määräyksestä. Valittajan edus-            löstösääntöjen 5 artiklan 3 kohdan vastaista, ei ole asian-
tajana on asianajaja Sergio Diana, Cagliari.                        mukaisesti perusteltu, koska ensimmäisen oikeusasteen
                                                                    tuomioistuin ei tee selkoa siitä, miten se on tullut tähän
                                                                    johtopäätökseen.
Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                    (1) Asia T-17/95, Kok. H. 1995, s. 683.
Ð kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
     ensimmäisen jaoston asiassa T-253/97, Franco Cam-
     poli     vastaan     Euroopan     yhteisöjen   komissio,
     12.10.1998 antaman määräyksen;
                                                                    Carmen Gómez de Enterría y Sanchezin tekemä valitus
Ð hyväksyy ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa                Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
     esitetyt vaatimukset,                                          tuimen ensimmäisen jaoston asiassa T-131/97, Carmen
                                                                    Gómez de Enterría y Sanchez vastaan Euroopan parla-
                                                                               mentti, 17.11.1998 antamasta tuomiosta
Ð velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku-                                         (Asia C-8/99 P)
     lut.
                                                                                (1999/C 71/32)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                    Carmen Gómez de Enterría y Sanchez on valittanut
                                                                    17.11.1998 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroo-
                                                                    pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
Yhdenvertaisen            kohtelun    periaatteen     louk-         ensimmäisen jaoston asiassa T-131/97, Carmen Gómez de
kaaminen                                                            Enterría y Sanchez vastaan Euroopan parlamentti,
                                                                    17.11.1998 antamasta tuomiosta. Valittajan edustaja on
                                                                    asianajaja Eric Boigelot, Bryssel, ja prosessiosoite Luxem-
Toteamalla, että kanne ei täytä tutkittavaksi ottamisen             burgissa asianajotoimisto Louis Schiltz, 2 rue du Fort
edellytyksiä, siltä osin kuin siinä vaaditaan asettamaan            Rheinsheim.


title: Asia C-90/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 22.9.2011 — Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi habitats — Luontotyyppien suojelu — Luonnonvarainen eläimistö ja kasvisto — 4 artiklan 4 kohta ja 6 artiklan 1 ja 2 kohta — Suojelun painopisteiden ja tarkoituksenmukaisen suojelun vahvistaminen erityisille suojelualueille — Kanarian saarilla sijaitsevien erityisten suojelualueiden tarvittavan oikeudellisen suojan takaamatta jättäminen)

text:
               12.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 22.9.2011 — Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-90/10) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi ”habitats” - Luontotyyppien suojelu - Luonnonvarainen eläimistö ja kasvisto - 4 artiklan 4 kohta ja 6 artiklan 1 ja 2 kohta - Suojelun painopisteiden ja tarkoituksenmukaisen suojelun vahvistaminen erityisille suojelualueille - Kanarian saarilla sijaitsevien erityisten suojelualueiden tarvittavan oikeudellisen suojan takaamatta jättäminen)
   2011/C 331/05
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: S. Pardo Quintillán ja D. Recchia)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: F. Díez Moreno)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Suomen tasavalta (asiamies: M. Pere)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (EYVL L 206, s. 7) 4 artiklan 4 kohdan ja 6 artiklan 1 ja 2 kohdan rikkominen — Yhteisön tärkeänä pitämät alueet — Suojelutoimet — Makaronesian luonnonmaantieteellinen alue

      Tuomiolauselma

               1)

               Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY 4 artiklan 4 kohdan ja 6 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole

                           —

                           vahvistanut suojelun painopisteitä alueellaan sijaitsevilla erityisten suojelutoimien alueilla, jotka vastaavat komission 28.12.2001 tekemässä päätöksessä 2002/11/EY lueteltuja Makaronesian luonnonmaantieteellisellä alueella olevia yhteisön tärkeänä pitämiä alueita, direktiivin 92/43 4 artiklan 4 kohdan mukaisesti, eikä

                           —

                           hyväksynyt tai soveltanut tarvittavia suojelutoimenpiteitä tai suojelusäännöstöä luontotyyppien heikentymisen sekä lajeja koskevien merkittävien häiriöiden estämiseksi, jotta taataan erityisten suojelualueiden, jotka vastaavat päätöksessä 2002/11/EY lueteltuja alueita Espanjassa, oikeudellinen suoja, direktiivin 92/43 6 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti.

               2)

               Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Suomen tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 113, 1.5.2010.


title: Asia C-115/02: Cour de cassationin (Pariisi), kauppa- ja talousoikeudellisten asiain osasto, 26.3.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Administration des douanes et droits indirects vastaan yhtiö Rioglass SA ja yhtiö Transremar SL

text:
1.6.2002                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 131/9
Euroopan yhteisöjen komission 27.3.2002 Ranskan tasa-                    Cour de cassationin (Pariisi), kauppa- ja talousoikeudellis-
                 valtaa vastaan nostama kanne                            ten asiain osasto, 26.3.2002 tekemällään päätöksellä esittä-
                                                                         mä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Administration des
                                                                         douanes et droits indirects vastaan yhtiö Rioglass SA ja
                          (Asia C-114/02)                                                      yhtiö Transremar SL
                                                                                (Asia C-115/02)
                          (2002/C 131/15)
                                                                                (2002/C 131/16)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 27.3.2002 Euroo-                Cour de cassation (Pariisi), kauppa- ja talousoikeudellisten
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa               asiain osasto, on pyytänyt 26.3.2002 tekemällään päätöksellä,
vastaan. Kantajan asiamies on L. Ström ja prosessiosoite                 joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 29.3.2002,
Luxemburgissa.                                                           Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asias-
                                                                         sa Administration des douanes et droits indirects vastaan yhtiö
                                                                         Rioglass ja yhtiö Transremar SL seuraavaan kysymykseen:
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
                                                                         Onko EY:n perustamissopimuksen 30 artiklaa, josta on tullut
tuin                                                                     EY 28 artikla, tulkittava siten, että se estää panemasta teollis-
                                                                         ja tekijänoikeuksia koskevan lainsäädännön perusteella täytän-
–     toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut biosidi-         töön tulliviranomaisten haltuunottomenettelyjä, jotka kohdis-
      tuotteiden markkinoille saattamisesta 16 päivänä helmi-            tuvat tavaroihin, jotka on laillisesti valmistettu jossakin Euroo-
      kuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston               pan yhteisön jäsenvaltiossa ja jotka on tarkoitettu sen jälkeen,
      direktiivin 98/8/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei       kun ne on kuljetettu Ranskan alueen kautta, saatettaviksi
      ole antanut kaikkia tämän direktiivin noudattamisen                kolmansien maiden, tässä tapauksessa Puolan, markkinoille?
      edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä
      tai ei ainakaan ole ilmoittanut niistä komissiolle,
–     velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-
      tikulut.
                                                                         Euroopan yhteisöjen komission 3.4.2002 Helleenien tasa-
                                                                                valtaa vastaan nostama kanne
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                                (Asia C-119/02)
Komissio toteaa, että direktiivi 98/8/EY on pantu täytäntöön                                      (2002/C 131/17)
puutteellisesti. Ranska on ilmoittanut täytäntöönpanotoimen-
piteet, jotka koskevat direktiivin 3 artiklan 1, 2, 3 ja 6 kohtaa
ja 5, 6, 7 ja 9 artiklaa. Ranska ei siis ole täytäntöönpannut tai
ei ainakaan ole ilmoittanut komissiolle täytäntöönpanotoi-               Euroopan yhteisöjen komisison on nostanut 3.4.2002 Euroo-
menpiteitä, jotka koskevat direktiivin 3 artiklan 4, 5 ja 7 kohtaa       pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien tasavaltaa
ja 4, 8, 11, 12, 14, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 25 ja                   vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudelliset neuvonantajat
26 artiklaa, joiden täytäntöönpanovelvoitteesta direktiivissä            Valero Jordana ja Mina Konstantinidi.
säädetään. Määräaika täytäntöönpanolle päättyi 13.5.2000.
                                                                         Komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                         –     toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut yhdys-
                                                                               kuntajätevesien käsittelystä annetun neuvoston direktii-
(1) EYVL L 123, 24.4.1998, s. 1.                                               vin 91/271/ETY (1), sellaisena kuin se on muutettuna
                                                                               neuvoston direktiivin 91/271/ETY muuttamisesta tietty-
                                                                               jen sen liitteessä I vahvistettujen vaatimusten osalta
                                                                               27.9.1998 annetulla komission direktiivillä 98/15/EY (2),
                                                                               3 artiklan 1 kohdan ja 5 artiklan 2 kohdan mukaisia
                                                                               velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut Thriasion
                                                                               tasonkoalueen yhdyskuntajätevesien viemäröintijärjestel-
                                                                               mää ja koska se ei ole kohdistanut toista astetta tehok-
                                                                               kaampaa käsittelyä tämän alueen jätevesiin ennen niiden


title: Asia C-528/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen Sad Sofia-grad (Bulgaria) on esittänyt 18.10.2011 — Zuheyr Freyeh Halaf v. Darzhavna agentsia za bezhantsite pri Ministerski savet

text:
               17.12.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 370/18

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen Sad Sofia-grad (Bulgaria) on esittänyt 18.10.2011 — Zuheyr Freyeh Halaf v. Darzhavna agentsia za bezhantsite pri Ministerski savet
   (Asia C-528/11)
   2011/C 370/30
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen Sad Sofia-grad

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Zuheyr Freyeh Halaf

      Vastaaja: Darzhavna agentsia za bezhantsite pri Ministerski savet

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko niiden perusteiden ja menettelyjen vahvistamisesta, joiden mukaisesti määritetään kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio, 18.2.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 343/2003 (1) 3 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltio voi sen nojalla ottaa turvapaikkahakemuksen käsiteltäväkseen, jos turvapaikanhakijan henkilökohtaiset olosuhteet eivät oikeuta soveltamaan asetuksen 15 artiklan humanitaarista lauseketta ja jos asetuksen 3 artiklan 1 kohdan perusteella hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaa jäsenvaltiota koskee ainakin toinen seuraavista tilanteista:

                           a)

                           Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiain päävaltuutetun viraston (UNHCR) asiakirjoissa mainitaan tosiseikkoja ja päätelmiä, joiden mukaan lain nojalla hakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio rikkoo turvapaikka-asioita koskevia Euroopan unionin oikeussääntöjä, jotka koskevat turvapaikanhakijoiden vastaanoton edellytyksiä, pääsyä turvapaikkahakemusten käsittelymenettelyyn tai menettelyn laatua;

                           b)

                           lain nojalla hakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio ei ole vastannut asetuksen N:o 343/2003 20 artiklan 1 kohdan mukaiseen takaisinottopyyntöön, eikä mainittuun asetukseen sisälly säännöksiä SEUT 80 artiklassa määrätyn yhteisvastuun periaatteen noudattamisesta?

               2)

               Voiko jäsenvaltion kansallinen tuomioistuin, jossa pyydetään asetuksen N:o 343/2003 soveltamista sillä perusteella, että asetuksen 3 artiklan 1 kohdan nojalla hakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio on rikkonut turvapaikka-asioita koskevaa unionin oikeutta, tutkia asetuksen 3 artiklan 2 kohtaa sovellettaessa unionin oikeuden rikkomista ja sen seurauksia turvapaikanhakijan oikeuksille, jotka turvapaikanhakijalle taataan unionin oikeudessa siinä tapauksessa, että hänet siirretään hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaan jäsenvaltioon, ilman että Euroopan unionin tuomioistuin on unionin oikeudessa säädetyssä menettelyssä todennut kyseisen jäsenvaltion rikkoneen asiaa koskevia unionin oikeussääntöjä?
               Jos edellä esitettyyn kysymykseen vastataan myöntävästi, esitetään lisäksi seuraavat kysymykset perusteiden vahvistamisesta unionin oikeuden rikkomiselle:
               Onko tässä yhteydessä otettava huomioon ainoastaan unionin oikeuden olennainen rikkominen, ja mitä perusteita kansallisen tuomioistuimen on käytettävä tällaisen rikkomisen toteamiseksi sovellettaessa asetuksen N:o 343/2003 säännöstä, josta nyt pyydetään tulkintaa? Onko turvapaikka-asioita koskevan unionin oikeuden rikkomista pidettävä olennaisena vain, jos sen seurauksena loukataan jotain turvapaikanhakijalle unionin oikeudessa taattua oikeutta, vai onko loukkauksen kohdistuttava nimenomaisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjan 18 artiklassa tarkoitettuun oikeuteen turvapaikkaan? Jos unionin oikeuden yleisten perusteiden ja vaatimusten mukaan asianomaisen henkilön turvapaikkahakemuksen hyväksymiselle ei ole oikeudellista perustetta, onko tällöin tutkittava ainoastaan turvapaikanhakijoiden vastaanottoa koskevien edellytysten rikkomista lain mukaan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevassa jäsenvaltiossa?

               3)

               Mitä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 18 artiklassa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 53 artiklan sekä asetuksen N:o 343/2003 2 artiklan c alakohdan määritelmän ja johdanto-osan 12 perustelukappaleen kanssa, määrätty oikeus turvapaikkaan sisältää?

               4)

               Onko asetuksen N:o 343/2003 3 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että jäsenvaltion kansallinen tuomioistuin voi sen nojalla katsoa, että olettama asetuksen johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa tarkoitetun palauttamiskiellon ja turvallisen maan periaatteen noudattamisesta asetuksen 3 artiklan 1 kohdan perusteella hakemuksen käsittelystä vastuussa olevassa jäsenvaltiossa on kumottu, vaikka Euroopan unionin tuomioistuin ei ole tätä todennut, kun otetaan huomioon seuraavaa:

                           —

                           UNHCR:n tunnustetut valvontavelvollisuudet, jotka perustuvat SEUT 78 artiklan 1 kohdassa määrättyyn velvoitteeseen noudattaa turvapaikka-asioista tehtyjä kansainvälisoikeudellisia sopimuksia ja nimenomaisesti pakolaisaseman myöntämistä tai poistamista koskevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista 1.12.2005 annetun neuvoston direktiivin 2005/85/EY (2) 21 artiklaan, sekä

                           —

                           UNHCR:n asiakirjoissa mainitut tosiseikat ja päätelmät, joiden mukaan asetuksen N:o 343/2003 3 artiklan 1 kohdan perusteella hakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio rikkoo turvapaikka-asioita koskevia Euroopan unionin oikeussääntöjä?

               5)

               Onko asetuksen N:o 343/2003 3 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä SEUT 78 artiklan 1 kohtaan perustuvan turvapaikka-asioista tehtyjen kansainvälisoikeudellisten sopimusten noudattamista koskevan velvoitteen kanssa, tulkittava siten, että menettelyssä asetuksen N:o 343/2003 perusteella hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan valtion määrittämiseksi jäsenvaltiot ovat velvollisia pyytämään UNHCR:ltä lausuntoa, jos UNHCR:n asiakirjoissa mainitaan tosiseikkoja ja päätelmiä, joiden mukaan asetuksen N:o 343/2003 3 artiklan 1 kohdan perusteella hakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio rikkoo turvapaikka-asioita koskevia Euroopan unionin oikeussääntöjä?

         Jos tähän kysymykseen vastataan myöntävästi, esitetään lisäksi seuraava kysymys:
   Jos tällaista UNHCR:n lausuntoa ei pyydetä, rikotaanko siinä tapauksessa olennaisesti menettelyä asetuksen N:o 343/2003 3 artiklan perusteella hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan valtion määrittämiseksi ja loukataanko näin Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklassa määrättyä oikeutta hyvään hallintoon ja 47 artiklassa määrättyä oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, kun otetaan myös huomioon direktiivin 2005/85 21 artikla, jossa säädetään UNHCR:n oikeudesta esittää näkemyksensä yksittäisistä turvapaikkahakemuksista?

      (1)  EUVL L 50, s. 1.

      (2)  EUVL L 326, s. 13.


title: Asia T-421/07: Kanne 22.11.2007 — Deutsche Post AG v. Euroopan yhteisöjen komissio

text:
               26.1.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 22/46

         Kanne 22.11.2007 — Deutsche Post AG v. Euroopan yhteisöjen komissio
   (Asia T-421/07)
   (2008/C 22/86)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Deutsche Post AG (Bonn, Saksa) (edustajat: asianajajat J. Sedemund ja T. Lübbig)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Euroopan yhteisöjen komission 12.9.2007 tekemä päätös ”Valtiontuki C 36/07 (ex NN 25/07) — Valtiontuki Deutsche Post AG:lle, Kehotus huomautusten esittämiseen EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisesti” on kumottava;

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja vaatii komission päätöksen, joka koskee EY 88 artiklan 2 kohdassa määrätyn menettelyn aloittamista valtiontuen C 36/07 (ex NN 25/07) osalta, kumoamista. Tämä päätös on annettu tiedoksi Saksalle 12.9.2007 päivätyllä kirjeellä (EUVL C 245, s. 21). Tällä päätöksellä aloitetun menettelyn tarkoituksena on komission 23.10.1999 aloittamaan menettelyyn, jossa komissio on 19.6.2002 tehnyt kielteisen lopullisen päätöksen (EYVL L 247, s. 27), liittyvän lisätutkimuksen suorittaminen. Tässä kielteisessä päätöksessä komissio totesi, että Deutsche Post AG laskutti ovelta ovelle -pakettipalveluista hintaa, joka alitti palvelukohtaiset lisäkustannukset ja että tämä aggressiivinen alennusmenettely ei liittynyt sen yleispalveluvelvoitteiden täyttämiseen.
   Kanteensa tueksi kantaja väittää, että riidanalaisella päätöksellä loukataan menettelyn perusperiaatteita. Erityisesti loukataan luottamuksensuojaa, koska merkitykselliset tosiseikat ovat olleet komission tiedossa jo vuosia ja koska se teki tältä osin 19.6.2002 päätöksen, jolla menettely lopetettiin. Lisäksi riidanalaisella päätöksellä loukataan Saksan liittotasavallan ja kantajan oikeutta osallistua menettelyyn, koska niille ei annettu mahdollisuutta esittää riidanalaiseen päätökseen liittyviä huomautuksia ennen sen tekemistä. Lopuksi kantaja vetoaa tässä yhteydessä asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) rikkomiseen, koska tämän säännöksen rakenteesta ilmenee, että 19.6.2002 tehdyn kaltainen kielteinen päätös on lopullinen ja että vastaaja ei voi aloittaa uudestaan tukien tutkintamenettelyä sellaisten tosiseikkojen osalta, joista on jo tehty lopullinen arviointi.
   Lisäksi kantaja esittää, että vastaaja on rikkonut EY 253 artiklan ja asetuksen N:o 659/1999 6 artiklan 1 kohdan mukaista perusteluvelvollisuutta, koska riidanalaisesta päätöksestä ei ilmene selvästi, millaisia toimenpiteitä komissio haluaa luokitella valtiontueksi, eikä se sisällä mitään oikeudellista arviointia.
   Lopuksi vedotaan EY 87 artiklan 1 kohdan ja EY 88 artiklan rikkomiseen sillä perusteella, että riidanalaisessa päätöksessä lueteltuja toimenpiteitä ei voida luokitella valtiontueksi.

      (1)  [EY 88] artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1).


title: Asia C-248/02: Euroopan yhteisöjen komission 8.7.2002 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
24.8.2002               FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 202/15
”Sovelletaanko 14.6.1993 annetun direktiivin 93/37/EY (1)               –     koska se on toimittanut puutteelliset tiedot maataloudessa
30 artiklan 1 kohdassa, jonka mukaan tarjouskilpailun järjestä-               käytettävien lietteiden määristä kuiva-ainetonneina (nämä
jät voivat vapaasti valita, soveltavatko ne tarjouksia arvioides-             tiedot puuttuvat kokonaan Abruzzon ja Campanian
saan alhaisimpaan hintaan vai taloudellisesti kannattavimpaan                 alueiden osalta ja ne on toimitettu virheellisesti, eli ei
tarjoukseen perustuvaa arviointiperustetta, EY:n perustamisso-                suhteessa kuiva-aineeseen, Toscanan ja Sisilian osalta)
pimuksen 85 artiklaa (josta on tullut EY 81 artikla), jonka
mukaan kaikki yhteismarkkinoilla tarjouspyyntömenettelyssä
olevat tarjoukset on arvioitava siten, ettei samalla estetä,            –     koska se ole saattanut asianmukaisesti ajan tasalle aina-
rajoiteta tai vinouteta tarjouksentekijöiden välistä kilpailua?”              kaan Regione Lombardian, Emilia Romagnan, Toscanan,
                                                                              Abruzzon, Campanian, Valle d’Aostan, Sisilian ja Mar-
                                                                              chen alueiden osalta rekistereitä, joihin merkitään liettei-
”Onko 14.6.1993 annetun direktiivin 93/37/EY 30 artiklan                      den koostumus ja ominaisuudet direktiivin 86/278/ETY
vastaista, että 11.2.1994 annetun lain nro 109 21 §:ssä evä                   liitteessä II A tarkoitettuja muuttujia käyttäen
tään tarjouskilpailun järjestäjiltä mahdollisuus soveltaa julkisia
rakennusurakoita koskevissa avoimissa ja rajoitetuissa menet-
telyissä taloudellisesti kannattavimpaan tarjoukseen perustu-           –     koska se ei ole saattanut asianmukaisesti ajan tasalle
vaa arviointiperustetta ja edellytetään tässä yhteydessä alhaisin-            rekistereitä, joihin merkitään lietteiden tuotantomäärät
ta hintaa koskevan arviointiperusteen soveltamista?”                          (koko valtion alueella) ja maataloudessa käytettävien
                                                                              lietteiden määrät (Abruzzon, Campanian, Toscanan ja
                                                                              Sisilian alueiden osalta).
(1) EYVL L 199, 9.8.1993, s. 54.
                                                                        velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
Euroopan yhteisöjen komission 8.7.2002 Italian tasavaltaa
                     vastaan nostama kanne
                                                                        Direktiivin 86/278/ETY 17 artiklan, sellaisena kuin se on
                         (Asia C-248/02)                                eräiden ympäristöä koskevien direktiivien täytäntöönpanoon
                                                                        liittyvien kertomusten standardoinnista ja järkeistämisestä an-
                                                                        netun direktiivin 91/692/ETY 5 artiklalla yhdessä sen liit-
                         (2002/C 202/22)                                teessä VI olevalla g alakohdalla muutettuna, mukaan jäsenval-
                                                                        tiot toimittavat kertomuksen direktiivin 86/278/ETY sovelta-
                                                                        misesta kolmen vuoden välein.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 8.7.2002 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellisen osaston virka-         Italia on toimittanut puutteelliset tiedot maataloudessa käytet-
miehet Hans Stovlbaek ja Roberto Amorosi.                               tyjen puhdistamolietteiden määristä vuosilta 1995–1997 ja
                                                                        lietteiden koostumuksesta ja ominaisuuksista direktiivin liit-
                                                                        teessä II A tarkoitettujen muuttujien käyttämisen kannalta.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
toteaa, että Italian tasavalta on jättänyt noudattamatta direktii-
vin 86/278/ETY (1) 17 artiklan, sellaisena kuin se on direktiivin       Italian viranomaiset eivät ole saattaneet ajan tasalle rekistereitä,
91/692/ETY (2) 5 artiklalla muutettuna, ja 10 artiklan 1 kohdan         joihin merkitään lietteiden koostumus ja ominaisuudet liit-
a ja b alakohdan mukaiset velvollisuutensa, koska                       teessä II A tarkoitettuja muuttujia käyttäen, eivätkä ne ole
                                                                        saattaneet ajan tasalle rekistereitä, joihin merkitään lietteiden
                                                                        tuotantomäärät ja maataloudessa käytettyjen lietteiden määrät,
–     se ei ole toimittanut täydellisiä tietoja raskasmetallipitoi-     ja rikkoneet näin direktiivin 10 artiklan 1 kohdan b alakohtaa.
      suuksien (kadmium, kupari, nikkeli, lyijy, sinkki, eloho-
      pea, kromi) vuosittaisia keskiarvoja (mg/kg kuiva-ainees-
      ta) ja puhdistamolietteiden typpi- ja fosforipitoisuutta
      koskevia tietoja (nämä tiedot puuttuvat kokonaan seuraa-          (1) EYVL L 181, 4.7.1986, s. 6.
      vien alueiden osalta: Lombardia, Emilia Romagna, Tosca-           (2) EYVL L 377, 31.12.1991, s. 48.
      na, Abruzzo, Campania, Valle d’Aosta, Sisilia, ja ne ovat
      puutteelliset le Marche -alueen osalta)
–     se ei ole toimittanut mitään tietoja puhdistamolietteen
      tuotantomääristä kuiva-ainetonneina (t/vuosi)


title: Asia C-213/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Den Haag, Amsterdamin istuntopaikka on esittänyt 25.4.2017 – X v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               24.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 239/24

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Den Haag, Amsterdamin istuntopaikka on esittänyt 25.4.2017 – X v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Asia C-213/17)
   (2017/C 239/30)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank Den Haag, Amsterdamin istuntopaikka

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: X

      Vastaaja: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Dublin-asetuksen (1) 23 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että Italia tuli vastuuseen kantajan kyseisessä maassa 23.10.2014 tekemän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä huolimatta siitä, että Alankomaat oli ensisijaisesti vastuussa oleva jäsenvaltio Alankomaissa aikaisemmin tehtyjen Dublin-asetuksen 2 artiklan d alakohdassa tarkoitettujen kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten perusteella, joista jälkimmäisen käsittely oli kyseisenä ajankohtana Alankomaissa vielä kesken, koska osasto ei ollut vielä antanut ratkaisua kantajan tekemästä 1.3 kohdassa mainittua rechtbankin 7.7.2014 antamaa ratkaisua koskevasta valituksesta?

               2)

               Seuraako Dublin-asetuksen 18 artiklan 2 kohdasta, että Alankomaiden viranomaisten olisi pitänyt keskeyttää Alankomaissa takaisinottopyynnön esittämisajankohtana 5.3.2015 vielä vireillä olevan kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittely välittömästi ja 24 artiklassa säädetyn määräajan päätyttyä lopettaa käsittely peruuttamalla edellä mainittu 11.6.2014 tehty päätös, jossa 4.6.2014 tehty turvapaikkahakemus hylättiin, tai muuttamalla kyseistä päätöstä?

               3)

               Jos kysymykseen 2 vastataan myöntävästi, onko vastuu kantajan tekemän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä jäänyt siirtymättä Italialle ja pysynyt Alankomaiden viranomaisilla, koska vastaaja ei peruuttanut tai muuttanut 11.6.2014 tekemäänsä päätöstä?

               4)

               Ovatko Alankomaiden viranomaiset jättäessään ilmoittamatta osastossa vireillä olevasta toisen turvapaikkamenettelyn valitusasiasta laiminlyöneet niille Dublin-asetuksen 24 artiklan 5 kohdan perusteella kuuluvaa velvollisuutta ilmoittaa Italian viranomaisille tiedot, joiden nojalla nämä voisivat selvittää, onko vastuu kyseisen Dublin-asetuksen perusteella kyseisellä jäsenvaltiolla?

               5)

               Jos kysymykseen 4 vastataan myöntävästi, johtaako tämä laiminlyönti päätelmään, että vastuu kantajan tekemän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä ei siitä syystä ole siirtynyt Italialle vaan jäänyt Alankomaiden viranomaisille?

               6)

               Jos vastuu ei ole jäänyt Alankomaille, olisiko Alankomaiden viranomaisten pitänyt Italian luovuttaessa kantajan häntä koskevan rikosasian puitteissa Alankomaihin Dublin-asetuksen 17 artiklan 1 kohdan perusteella ja Dublin-asetuksen 3 artiklan 1 kohdasta poiketen käsitellä kantajan Italiassa tekemä kansainvälistä suojelua koskeva hakemus, ja olisiko Alankomaiden viranomaisten pitänyt edelleen sen mukaisesti kohtuudella pidättyä käyttämästä hyväkseen Dublin-asetuksen 24 artiklan 1 kohdassa säädettyä toimivaltaa pyytää Italian viranomaisia ottamaan kantaja takaisin?

      (1)  Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 604/2013 (EUVL 2013, L 180, s. 31).


title: Asia C-496/07: Kanne 14.11.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Tšekin tasavalta

text:
               9.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 37/3

         Kanne 14.11.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Tšekin tasavalta
   (Asia C-496/07)
   (2008/C 37/03)
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: G. Rozet ja M. Šimerdová)

      Vastaaja: Tšekin tasavalta
   Vaatimukset

               —

               Yhteisöjen tuomioistuimen on todettava, että Tšekin tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 39 artiklan mukaisia velvollisuuksiaan siltä osin kuin Tšekin kansallisessa lainsäädännössä edellytetään, että Tšekin lipun alla purjehtivan aluksen kapteenin on oltava Tšekin kansalainen.

               —

               Tšekin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komissio nojautuu kanteessaan seuraaviin perusteisiin:
   Tšekin kansallisessa lainsäädännössä (zákon č. 61/2000 Sb; laki N:o 61/2000) asetetaan laivaliikenteenharjoittajalle velvollisuus varmistaa, että Tšekin lipun alla purjehtivan aluksen kapteeni on Tšekin tasavallan kansalainen.
   Mainittu selvä ja täysin ehdoton vaatimus Tšekin kansalaisuudesta on Euroopan yhteisön komission mukaan ristiriidassa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-405/01 (1) ja C-47/02 (2) esittämien näkemysten kanssa. Komissio tuo esiin erityisesti asiassa C-405/01 annetun tuomion 44 kohdassa ja asiassa C-47/02 annetun tuomion 63 kohdassa esitetyt toteamukset. Tšekin lainsäädännössä asetettu vaatimus siitä, että aluksen kapteenin on oltava Tšekin kansalainen, on ehdoton. Asianomaisissa Tšekin lainsäädännön säännöksissä ei oteta huomioon sitä, millä tavoin ja missä määrin laivan kapteeni tosiasiallisesti käyttää julkisoikeudellista valtaa, kuten edellä mainitussa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä edellytetään. Pelkästään se, että Tšekin lainsäädännössä annetaan Tšekin lipun alla purjehtivien alusten kapteeneille sellaisia valtaoikeuksia, jotka kuuluvat julkisoikeudellisen vallan piiriin ei ole riittävä syy poiketa EY:n perustamissopimuksen 39 artiklan 4 kohdassa määrätystä työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta.
   Euroopan yhteisön komission näkemys on, että Tšekin tasavalta on velvollinen saattamaan kansallisen lainsäädäntönsä sopusointuun Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön kanssa, vaikka (Tšekin tasavallan väitteiden mukaan) Tšekin lipun alla purjehtivia aluksia ei tällä hetkellä ole.

      (1)  Asia C-405/01, Colegio de Oficiales de la Marina Mercante Española v. Administración del Estado, tuomio 30.9.2003, Kok. 2003, s. I-10391, jossa oli kyse Espanjan lainsäädännöstä, jolla varattiin kapteenin ja yliperämiehen tehtävät Espanjan lipun alla purjehtivilla aluksilla henkilöille, joilla on Espanjan kansalaisuus.

      (2)  Asia C-47/02, Albert Anker, Klaas Ras ja Albertus Snoek v. Saksan liittotasavalta, tuomio 30.9.2003, Kok. 2003, s. I-10447, jossa oli kyse Saksan lainsäädännöstä, jolla varattiin kapteenin tehtävä Saksan lipun alla purjehtivilla lyhyitä merikalastusmatkoja (Kleine Seeschiffahrt) tekevillä aluksilla henkilöille, joilla on Saksan kansalaisuus.


title: Asia F-21/15: Kanne 5.2.2015 – ZZ v. alueiden komitea

text:
               20.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 127/41

         Kanne 5.2.2015 – ZZ v. alueiden komitea
   (Asia F-21/15)
   (2015/C 127/58)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja M.-A.Lucas)

      Vastaaja: alueiden komitea

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Sen päätöksen kumoaminen, jossa todetaan, että kantaja ei enää sen jälkeen, kun hänet ylennettiin palkkaluokkaan AST 5, voi vaatia kiinteämääräistä korvausta ylityötunneista, ja vaatimus aineellisen vahingon ja henkisen kärsimyksen korvaamisesta.

      Vaatimukset

               —

               On kumottava hallinto- ja talousasioiden osaston vs. johtajan 3.6.2014 tekemä päätös nro 112/2014, jolla lakkautettiin kantajan kiinteämääräinen korvaus ylityötunneista 1.7.2014 lukien

               —

               on velvoitettava alueiden komitea maksamaan kantajalle tätä korvausta uudelleen mainitusta ajankohdasta lukien sekä Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaation koron suuruista korkoa summalle, joka vastaa kiinteämääräistä korvausta, jota kantajalle ei ole maksettu, siitä päivästä lukien kuin se olisi ollut maksettava ja siihen saakka, kunnes se on kokonaisuudessaan maksettu

               —

               on velvoitettava alueiden komitea maksamaan kantajalle korvauksena aineellisesta vahingosta, joka tälle voi riidanalaisesta päätöksestä aiheutua, alustavasti 1  000 euroksi arvioitu summa, ja korvauksena kantajalle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä virkamiestuomioistuimen kohtuulliseksi harkitsema summa

               —

               on velvoitettava alueiden komitea korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-638/14: Kanne 26.8.2014 – Frinsa del Noroeste v. SMHV – Frisa Frigorífico Rio Doce (FRISA)

text:
               27.10.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 380/17

         Kanne 26.8.2014 – Frinsa del Noroeste v. SMHV – Frisa Frigorífico Rio Doce (FRISA)
   (Asia T-638/14)
   2014/C 380/23
   Kannekirjelmän kieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Frinsa del Noroeste, SA (Santa Eugenia de Riveira, Espanja) (edustaja: asianajaja J. Botella Reyna)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Frisa Frigorífico Rio Doce, SA (Espirito Santo, Brasilia)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               antamaan ratkaisun, jossa evätään yhteisön tavaramerkkiä koskeva rekisteröintihakemus nro 1 0 3 29  721 FRISA luokkaan 29 kuuluvia tavaroita ja luokkiin 35 ja 39 kuuluvia palveluja varten.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: vastapuoli valituslautakunnassa

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sanaosan ”FRISA” sisältävä kuviomerkki luokkiin 29, 35 ja 39 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten – yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus nro 1 0 3 29  721

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: kantaja

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: sanaosan ”Frinsa” sisältävä kuviomerkki luokkaan 29 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: väitteen osittainen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: väiteosaston ratkaisun kumoaminen ja väitteen hylkääminen kokonaan

      Kanneperusteet:1.7.2014 yhdistetyissä asioissa R 1547/2013-4 ja R 1851/2013-4 antamassaan ratkaisussa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljäs valituslautakunta ei ole tutkinut kantajan argumentteja, koska se on vain ratkaissut asiat identtisesti ja on vain tutkinut menettelyssä esitetyn näytön käytöstä.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys 1 päivänä elokuuta 2003 asiassa T-198/01 R, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Välitoimimenettely – Valtiontuki – Takaisinperimisvelvollisuus – Fumus boni juris – Kiireellisyys – Intressivertailu – Poikkeukselliset olosuhteet – Väliaikainen lykkääminen)

text:
29.11.2003                 FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                            C 289/23
tuomioistuin kumoaa nimittävän viranomaisen 11.3.2002                           YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
tekemän päätöksen hylätä kantajan hakemus avointa virkaa                        TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS
koskeneessa ilmoituksessa no CJ 62/01 tarkoitettuun hallinto-
virkamiehen virkaan, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston                                   1 päivänä elokuuta 2003
puheenjohtaja V. Tiili sekä tuomarit P. Mengozzi ja M. Vilaras,
kirjaaja: hallintovirkamies D. Christensen, on antanut
30.9.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                     asiassa T-198/01 R, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH
                                                                                vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
1)     Kanne hylätään.
2)     Asianosaiset vastaavat kukin omista oikeudenkäyntikuluistaan.     (Välitoimimenettely – Valtiontuki – Takaisinperimisvelvolli-
                                                                         suus – Fumus boni juris – Kiireellisyys – Intressivertailu –
(1) EYVL C 305, 7.12.2002.                                                 Poikkeukselliset olosuhteet – Väliaikainen lykkääminen)
                                                                                (2003/C 289/50)
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                 TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                    3 päivänä heinäkuuta 2003
asiassa T-10/01, Lichtwer Pharma AG vastaan sisämarkki-                  Asiassa T-198/01 R, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH,
noiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)                     kotipaikka Ilmenau (Saksa), edustajinaan asianajajat G. Schohe
                               (SMHV) (1)                                ja C. Arhold, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan
                                                                         yhteisöjen komissio (asiamiehinään V. Di Bucci ja V. Kreu-
                                                                         schitz), jota tukee Schott Glas, kotipaikka Mainz (Saksa),
(Yhteisön tavaramerkki – Väite – Väitteen peruuttaminen –                edustajanaan asianajaja U. Soltész, jossa hakija vaatii ensim-
               Lausunnon antamisen raukeaminen)                          mäisen oikeusasteen tuomioistuinta jatkamaan valtiontuesta,
                                                                         jonka Saksa on myöntänyt Technische Glaswerke Ilmenau
                            (2003/C 289/49)                              GmbH:lle, 12.6.2001 tehdyn komission päätöksen 2002/185/
                                                                         EY (EYVL 2002, L 62, s. 30) 2 artiklan täytäntöönpanon
                       (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                      lykkäämistä, josta on tässä asiassa määrätty ensimmäisen
                                                                         oikeusasteen tuomioistuimen presidentin 4.4.2002 antamalla
                                                                         määräyksellä, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
Asiassa T-10/01, Lichtwer Pharma AG, kotipaikka Berliini                 tuimen presidentti on 1.8.2003 antanut määräyksen, jonka
(Saksa), edustajinaan asianajaja H. P. Kunz-Hallstein ja asianaja-       määräysosa on seuraava:
ja R. Kunz-Hallstein, vastaan sisämarkkinoiden harmonisointi-
virasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehinään
O. Walbroeck ja G. Schneider, väliintulijana ensimmäisessä               1)    Valtiontuesta C 44/2001, jonka Saksa on myöntänyt Techni-
oikeusasteessa Biofarma, aiemmin Orsem SARL, kotipaikka                        sche Glaswerke Ilmenau GmbH:lle, 12.6.2001 tehdyn komis-
Neuilly-sur-Seine (Ranska), edustajinaan asianajajat V. Gil                    sion päätöksen 2002/185/EY 2 artiklan täytäntöönpanoa
Vega ja A. Ruiz Lopez, jossa kantaja on nostanut kanteen                       lykätään 17.2.2004 asti.
sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mal-
lit) toisen valituslautakunnan 8.11.2000 tekemästä päätöksestä
                                                                         2)    Tähän lykkäämiseen liittyvät seuraavat ehdot: ensinnäkin, että
(asia R 586/1999-2), joka koskee Lichtwer Pharma AG:n
                                                                               hakija täyttää tänä päivänä asiassa T-378/02 R annetun
ja Biofarman välistä väitemenettelyä, Euroopan yhteisöjen                      määräyksen määräysosan 2 kohdassa esitetyt neljä edellytystä,
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toi-                    erityisesti siinä esitettyjen päivämäärien osalta; toiseksi, että
mien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja N. J. Forwood
                                                                               hakija maksaa Bundesanstalt für vereinigungsbedingte Sonde-
sekä tuomarit J. Pirrung ja A. W. H. Meij, kirjaaja: H. Jung, on
                                                                               raufgabenille viimeistään 31.12.2003 takaisin ylimääräiset
3.7.2003 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:                     256 000 euroa ja toimittaa viikon kuluessa tämän maksun
                                                                               tapahtumisesta, kuitenkin viimeistään 7.1.2004, ensimmäisen
1)     Lausunnon antaminen asiasta raukeaa.                                    oikeusasteen tuomioistuimen kirjaamoon ja komissiolle kirjalli-
                                                                               sen todisteen kyseisestä takaisinmaksusta; kolmanneksi, että
2)     Kantaja ja väliintulija vastaavat omista oikeudenkäyntikuluis-          hakija toimittaa viimeistään 6.2.2004 ensimmäisen oikeusas-
       taan, ja ne velvoitetaan kumpikin korvaamaan puolet vastaajan           teen tuomioistuimen kirjaamoon ja komissiolle tilintarkastajan
       oikeudenkäyntikuluista.                                                 yksityiskohtaisen kertomuksen taloudellisesta tilanteestaan
                                                                               31.12.2003 ja erityisesti koskien sitä ylimääräistä summa,
(1) EYVL C 161, 2.6.2001.                                                      joka hakijan on kyettävä maksamaan viimeistään 30.6.2004,
                                                                               mikäli pääasiassa ei ole annettu tuomiota kyseiseen päivämää-
                                                                               rään mennessä.
 ---pagebreak--- C 289/24               FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                          29.11.2003
3)    Oikeudenkäyntikuluista, välitoimimenettelystä   aiheutuneet           YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
      kulut mukaan lukien, päätetään myöhemmin.                             TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS
                                                                                1 päivänä elokuuta 2003
                                                                     asiassa T-378/02 R, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH
                                                                                vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
                                                                     (Välitoimimenettely – Valtiontuki – Takaisinperimisvelvolli-
ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN                              suus – Fumus boni juris – Kiireellisyys – Intressivertailu –
                           MÄÄRÄYS                                     Poikkeukselliset olosuhteet – Väliaikainen lykkääminen)
                  9 päivänä syyskuuta 2003                                                      (2003/C 289/52)
asiassa T-293/02, Éric Vranckx vastaan Euroopan yhteisö-                                   (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                         jen komissio (1)
(Avoin kilpailu – Suullisessa kokeessa edellytettyjen vähim-         Asiassa T-378/02 R, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH,
mäispisteiden myöntämättä jättäminen – Hakijan jättämi-              kotipaikka Ilmenau (Saksa), edustajinaan asianajajat G. Schohe
nen ottamatta varallaololuetteloon – Perustelut – Valituksen         ja C. Arhold, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan
ja kanteen vastaavuus – Kanne, joka on osittain oikeudelli-          yhteisöjen komissio (asiamiehinään V. Di Bucci ja V. Kreu-
sesti täysin perusteeton ja joka jätetään osittain tutkimatta)       schitz), jota tukee Schott Glas, kotipaikka Mainz (Saksa),
                                                                     edustajanaan asianajaja U. Soltész, jossa hakija vaatii ensim-
                                                                     mäisen oikeusasteen tuomioistuinta lykkäämään valtiontuesta
                        (2003/C 289/51)                              (C 44/2001), jonka Saksa on myöntänyt Technische Glaswerke
                                                                     Ilmenau GmbH:lle, 2.10.2002 tehdyn komission päätöksen K
                                                                     (2002) 2147 lopull. 2 artiklan täytäntöönpanoa, yhteisöjen
                  (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                      ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti on
                                                                     1.8.2003 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
                                                                     1)    Valtiontuesta C 44/2001, jonka Saksa on myöntänyt Techni-
Asiassa T-293/02, Éric Vranckx, Euroopan yhteisöjen komis-                 sche Glaswerke Ilmenau GmbH:lle, 2.10.2002 tehdyn komis-
sion väliaikainen toimihenkilö, kotipaikka Bryssel (Belgia),               sion päätöksen K (2002) 2147 lopull. 2 artiklan täytäntöön-
edustajanaan asianajajat J.-N. Louis, É. Marchal ja A. Coolen,             panoa lykätään 31.10.2003 asti.
kotipaikka Luxemburg, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
(asiamiehinään J. Currall ja L. Lozano Palacios), jossa kantaja      2)    Tähän lykkäämiseen liittyvät seuraavat ehdot: ensinnäkin,
vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan                   että hakija maksaa takaisin Thüringer Aufbankille viimeistää
kilpailun COM/B/1/00 valintalautakunnan päätöksen, jossa                   30.9.2003 – euroa ja toimittaa ensimmäisen oikeusasteen
kantajalle myönnettiin kyseisen kilpailun suullisessa kokeessa             tuomioistuimen kirjaamoon ja komissiolle viikon kuluessa
edellytettyä vähimmäisarvosanaa huonompi arvosana ja jossa                 kyseisestä takaisinmaksusta, kuitenkin viimeistään 7.10.2003,
tätä ei otettu varallaololuetteloon, ensimmäisen oikeusasteen              kirjallisen todisteen kyseisestä takaisinmaksusta; toiseksi, että
tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa jaoston                Thüringer Aufbankilla oleva ensisijainen kiinteistökiinnitys
puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit J. Azizi ja M. Jaeger,             maa-alueeseen, jolla neljäs uuni sijaitsee, puretaan ja kiinnitys
kirjaaja H. Jung, on antanut 9.9.2003 määräyksen, jonka                    vahvistetaan uudelleen viimeistään 10.10.2003 Bundesanstalt
määräysosa on seuraava:                                                    für vereinigungsbedingte Sonderaufgabenin eduksi, jotta var-
                                                                           mistetaan viimeksi mainitun oikeus saada takaisin ensimmäi-
                                                                           sestä omaisuudenmyyntisopimuksesta (asset-deal 1) maksamat-
1)    Kanne hylätään.                                                      ta oleva kauppahinta; kolmanneksi, että Geiß antaa Thüringer
                                                                           Aufbankista otetun lainan vakuudeksi 3.3.1998 antamaansa
2)    Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluis-            henkilökohtaista omavelkaista takausta vastaavan takauksen
      taan.                                                                viimeistään 10.10.2003 Bundesanstalt für vereinigungsbe-
                                                                           dingte Sonderaufgabenin eduksi ensimmäisestä omaisuuden-
                                                                           myyntisopimuksesta (asset-deal 1) maksamatta olevan kauppa-
                                                                           hinnan vakuudeksi; neljänneksi, että edellä mainituissa toisessa
(1) EYVL C 289, 23.11.2002.                                                ja kolmannessa edellytyksessä vaadittuja vakuuksien muuttami-
                                                                           sia koskevat kirjalliset todisteet toimitetaan ensimmäisen oi-
                                                                           keusasteen tuomioistuimen kirjaamoon ja komissiolle viimeis-
                                                                           tään 17.10.2003.


title: Asia F-136/15: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.7.2016 – HD v. parlamentti (Henkilöstö — Virkamiehet — Palkkaus — Perhelisät — Koulutuslisä — Myöntämisedellytykset — Henkilöstösääntöjen 67 artiklan 2 kohta — Muualta saatua vastaavaa lisää vastaavan määrän vähentäminen — Henkilöstösääntöjen 85 artikla — Perusteettoman edun palautus)

text:
               3.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 364/40

      Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.7.2016 – HD v. parlamentti
      (Asia F-136/15) (1)

      ((Henkilöstö - Virkamiehet - Palkkaus - Perhelisät - Koulutuslisä - Myöntämisedellytykset - Henkilöstösääntöjen 67 artiklan 2 kohta - Muualta saatua vastaavaa lisää vastaavan määrän vähentäminen - Henkilöstösääntöjen 85 artikla - Perusteettoman edun palautus))
      (2016/C 364/48)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: HD (edustaja: asianajaja C. Bernard-Glanz)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: M. Ecker ja L. Deneys)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Yhtäältä parlamentin sen päätöksen kumoaminen, jolla on muutettu kantajan koulutuslisään oikeuttavaa tilannetta, sekä toisaalta sen päätöksen kumoaminen, jolla on vahvistettu summat, jotka kantajan väitetään vastaanottaneen perusteettomasti.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 7, 11.1.2016, s. 38.


title: Asia C-449/06: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal du travail de Bruxelles (Belgia) on esittänyt 6.11.2006 — Sophiane Gysen v. Groupe S — Caisse d'Assurances sociales pour indépendants

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/38

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal du travail de Bruxelles (Belgia) on esittänyt 6.11.2006 — Sophiane Gysen v. Groupe S — Caisse d'Assurances sociales pour indépendants
   (Asia C-449/06)
   (2006/C 326/81)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tribunal du travail de Bruxelles
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Sophiane Gysen

      Vastaaja: Groupe S — Caisse d'Assurances sociales pour indépendants
   Ennakkoratkaisukysymykset
   Voidaanko tai täytyykö Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen [ja näiden yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen] vahvistamisesta 29.2.1968 annettua neuvoston asetusta (ETY, EURATOM, EHTY) N:o 259/68 (1) ja sen liitteessä VII ”Palkkaa — koskevat säännöt” olevan perhelisiä koskevan 1 jakson 67 artiklan 1 kohtaa, johon sisältyy

               a)

               kotitalouslisä

               b)

               lisä huolettavana olevasta lapsesta ja

               c)

               koulutuslisä,

         pitää riidanalaisessa kansallisessa lainsäädännössä tarkoitettuna ”— Belgiassa voimassaolevana, sosiaaliturvaa koskevana kansainvälisenä sopimuksena”?

      (1)  EYVL L 56, s. 1.