title: "Atlanta" Handelsgesellschaft Harder & Co. GmbH:n ja Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co:n 7.2.1995 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-18/95)

text:
22.4.95              H                       Euroopan yhteisôjen virallinen lehti                                   N:o C 101 /9
         edellämainitussa kohdassa mainitun määräajan            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
         päättymistä ja ennen velvollisuutensa täyttämistä.
                                                                 Kantaja riitauttaa 26.4.1994 tehdyn komission päätöksen,
4 ) Oikeudenkäyntikuluista päätetään pääasian yhtey             jolla komissio on hylännyt kantajan apurahahakemuksen
     dessä.                                                      Lontoon yliopistossa tutkimuksen ja teknologisen kehityk
                                                                 sen alalla tapahtuvaa tutkimusta varten sillä perusteella,
(!) EYVL N:o L 243 , 19.9.1994 , s . 1                           että koska hänellä on sekä Iso-Britannian että Kreikan
                                                                 kansalaisuus, hän ei täyttänyt kelpoisuusvaatimuksia, joi
                                                                 den mukaan hakijan on oltava:
                                                                 a ) yhteisön jäsenvaltion tai yhteisöön assosioituneen val
    YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                               tion kansalainen tai yhteisössä asuva luonnollinen
    TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS,                               henkilö; ja
                24 päivänä helmikuuta 1995 ,
  asiassa T-40/95 R, Philippe Guebels vastaan Euroopan           b ) muun kuin sen valtion kansalainen, jossa laboratorio
                     yhteisöjen komissio                              sijaitsee, eikä hakija saa olla harjoittanut tavanomaista
                                                                      toimintaansa tässä valtiossa enempää kuin kahden
                        ( 95/C 101 /23                                vuoden ajan ennen hakemuksen jättöpäivää .
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                 Kantajalla ei ole Kreikan eikä Iso-Britannian kansalai
Asiassa T-40/95 R, Euroopan yhteisöjen komission virka          suutta; hän on " brittiläiseen kansainyhteisöön kuuluvan
mies Philippe Guebels, kotipaikka Arlon, edustajinaan            merentakaisen maan tai alueen kansalainen " ja sellaisena
asianajajat Jean-Noël Louis, Thierry Demaseure ja Ariane         hän kuuluu ulkomaalaisten erityisryhmään, joka tarvitsee
Tornel, Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa fiduciaire         sekä oleskelu- että työluvan Yhdistyneessä kuningaskun
Myson, 1 , rue Glesener, vastaan Euroopan yhteisöjen             nassa asumista ja työskentelyä varten. " Brittiläiseen kan
komissio ( asiamiehenä A. M. Alves Vieira ) vaaditaan            sainyhteisöön kuuluvan merentakaisen maan tai alueen
komission 18.1.1995 tekemän päätöksen, jossa kantaja             kansalaisia " ei rinnasteta Euroopan unionin kansalaisiin
määrätään kurinpitorangaistuksena pantavaksi viralta,            missään jäsenvaltiossa .
täytäntöönpanon lykkäämistä; yhteisöjen ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimen presidentti on antanut               Tällä perusteella kantaja täyttää ne kansalaisuutta ja
24.2.1995 seuraavan määräyksen:                                  liikkuvuutta koskevat edellytykset, jotka on määritelty
                                                                 "tutkimusapurahoja koskevissa yleisissä ehdoissa " ( Gene
1 ) Komission päätöksen täytäntöönpano lykätään siihen           ral Conditions Governing Research Training Fellowships),
     saakka, kunnes turvaamistoimikäsittelyssä annetaan          koska hän on luonnollinen henkilö, joka ei ole EY:n
     lopullinen määfäys.                                         jäsenvaltion kansalainen, hän asuu Kreikassa ja pyrkii
                                                                 muuttamaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, eikä hän
2 ) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.                  ole koskaan harjoittanut tavanomaista toimintaansa Yhdis
                                                                 tyneessä kuningaskunnassa .
    Frederick Farrugian 10.1.1995 Euroopan yhteisöjen
             komissiota vastaan nostama kanne
                       (Asia T-230/94 )
                                                                 "Atlanta" Handelsgesellschaft Härder & Co. GmbH:n ja
                         ( 95/C 101 /24 )                        Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert & Co:n
                                                                 7.2.1995 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama
                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                                                 kanne
                                                                                (Asia T-18/95 )
Frederick Farrugia, edustajanaan asianajaja L. Sissilianos,
Ateena, Kanari 4, Ateena, Kreikka , on 10.1.1995 saattanut                                 ( 95/C 101/25 )
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomio
istuimen tutkittavaksi kanteen Euroopan yhteisöjen komis                          (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
siota vastaan .
Kantaja on vaatinut ensimmäisen oikeusasteen tuomiois            "Atlanta " Handelsgesellschaft Harder & Co . GmbH, Bre
tuinta :                                                         men ( Saksan liittotasavalta ) ja Internationale Fruchtimport
                                                                 Gesellschaft Weichert & Co., Hampuri ( Saksan liittotasa
— julistamaan mitättömäksi komission päätöksen, jolla -          valta ) ovat 7.2.1995 nostaneet kanteen Euroopan yhteisö
     kantajan tutkimusapurahahakemus on hylätty kelpoi          jen komissiota vastaan Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
     suusvaatimusten perusteella;                                oikeusasteen tuomioistuimessa . Kantajien asiamiehiä ovat
                                                                 asianajajat Dr . Erik A. Undritz ja Dr . Gerrit Schohe,
— velvoittamaan komissio maksamaan hänelle 13 900                prosessiosoite: asianajotoimisto Marc Baden, 24, rue
     ecua korvauksena kärsitystä vahingosta .                    Marie-Adelaïde, Luxemburg.
 ---pagebreak--- N:o C 101 /10         FI                      Euroopan yhteisôjen virallinen lehti                                         22.4.95
Kantajat vaativat,                                                S. A. Cimenteries CBR:n 14.2.1995 Euroopan yhteisöjen
                                                                               komissiota vastaan nostama kanne
 1 ) että banaanien tuontia koskevan vuoden 1994 tariffi                                   (Asia T-25/95 )
     kiintiön lisämäärän poikkeuksellisesta myöntämisestä                                    ( 95/C 101/26 )
     hirmumyrsky Debbien johdosta 16.11.1994 annettu
     komission asetus ( EY) N:o 2791/94 ( x ) julistetaan 1
     artiklan 1 kohtaa lukuun ottamatta mitättömäksi ja                            (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
2 ) että vastaaja velvoitetaan korvaamaan kantajien oikeu        S. A. Cimenteries CBR, kotipaikka Bryssel, edustajinaan
     denkäyntikulut.                                              asianajajat Michel Waelbroeck, Alexandre Vandencasteele
                                                                  ja Denis Waelbroeck, Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa
                                                                  asianajotoimisto Ernest Arendt, 8—10, rue Mathias Hardt,
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut               on nostanut 14.2.1 995 kanteen Euroopan yhteisöjen ensim
                                                                  mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa Euroopan yhteisöjen
                                                                  komissiota vastaan .
Kantajat, jotka ovat saksalaisia banaanintuojia, moittivat
tapaa, jolla asetuksessa N:o 2791/94 vuodelle 1994 tätä
tarkoitusta varten myönnetty tariffikiintiön lisämäärä on         Kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta :
jaettu .
                                                                  — mitätöimään komission 30. 1 1 . 1 994 tekemän päätöksen
Asetus annettiin sen jälkeen, kun trooppinen hirmumyrsky              EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan soveltamisme
Debbie oli 10.9.1994 aiheuttanut vakavia vaurioita banaa             nettelystä ( IV/33 . 126 ja 33.322 — Sementti ) 1 , 4, 7, 8 , 9
niviljelmillä yhteisön alueella Martiniquessa ja Guadalou            ja 10 artiklat siltä osin kuin niissä todetaan CBR:n
pessa sekä AKT-valtioissa Saint Luciassa ja Dominicassa .           . osallistumisen sopimuksiin tai yhdenmukaistettuihin
Asetuksella on määrä estää tästä mahdollisesti aiheutuva              menettelytapoihin olevan vastoin EY:n perustamissopi
hintojen huomattava nousu tietyillä yhteisön alueilla .               muksen 85 artiklaa ja langetetaan sille tämän takia
                                                                      sakko;
Kantajat esittävät, että kyseisen lisämäärän poikkeukselli
sen myöntämisjärjestelmän käyttöönotto on vailla oikeu           — toissijaisesti mitätöimään kantajan maksettavaksi pää
dellista perustetta . Banaanialan yhteisestä markkinajärjes          töksen 9 ja 10 artikloissa määrätyt sakot tai ainakin
telystä annetun asetuksen ( EY ) N:o 404/93 16 artiklan 3             pienentämään niitä;
kohtaa voidaan tosin käyttää perusteena kyseisten kiintiöi
den nostamiseen, mutta siinä tapauksessa ei voida jättää          — velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäynti
huomiotta tämän asetuksen 19 artiklan 1 kohdassa säädet              kulut.
tyä jakotapaa . Asetuksen ( EY ) N:o 404/93 20 artikla ei
myöskään voi olla kanteen kohteena olevan asetuksen
oikeudellisena perusteena . Ensiksikin jakotapasäännön            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
muuttamisessa ei nimittäin ole kyse 20 artiklassa tarkoite
tusta soveltamissäännöksestä, ja toiseksi tämä artikla kos
kee vain arvion laatimisjärjestelmää, minkä vuoksi siinä          Ensinnäkin kantaja vetoaa menettelyvirheisiin siltä osin
viitataan menettelyn osalta perusasetuksen 27 artiklaan.          kuin kiistanalainen päätös
Myös perusasetuksen 30 artikla koskee vain siirtymätoi
menpiteitä aiemmin voimassa olleista kansallisista markki        — tehtiin ilman että kantaja näki suurinta osaa komission
najärjestelyistä uuteen yhteiseen markkinajärjestelyyn so            asiakirjoista ja niiden perusteella tiedoksiannossa
peutumisen helpottamiseksi, joten kanteen kohteena oleva              todella tehtyjä päätelmiä;
asetus ei voi kuulua sen soveltamisalaan .
                                                                  — on perusteltu virheellisesti ja/tai ristiriitaisesti;
Koska asetus ( EY ) N:o 404/93 ei siten voi olla kanteen
kohteena olevan asetuksen oikeudellisena perusteena , pe         — sisältää useita eri kielillä laadittuja kantajan vastaista
ruste on etsittävä EY:n perustamissopimuksen 43 artiklasta.           näyttöä esittäviä asiakirjoja, joita ei ole käännetty
Koska tämä säännös kuitenkin antaa ainoastaan neuvos                 tiedoksiannossa, joten kantaja ei ole voinut arvioida
tolle lainsäädäntövallan ja koska kanteen kohteena olevaa             komission käsitystä asiasta ennen kuin käännöksen
asetusta ei voida pitää soveltamistoimenpiteenä, on sen               jälkeen sen tehtyä päätöksensä;
antamisella rikottu EY:n perustamissopimuksen 43 , 145 ja
155 artiklaa .
                                                                 — on mahdollisesti virheellinen siitä syystä, että siinä ei
                                                                      noudatettu päätöksentekomenettelyä, koska komissio
(M EYVL N:o L 296 , 17.11.1994, s . 33                                myöntää, että sillä on ollut ongelma, jonka perusteella
                                                                      päätöksestä uudelleen ilmoittaminen on ollut perustel
                                                                      tua, mutta tämä ongelma koskee komission mukaan
                                                                      päätöksen oikeaperäisyyttä, mitä komissio ei millään
                                                                      tavalla selitä tai näytä.


title: Asia C-650/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Østre Landsret (Tanska) on esittänyt 19.12.2016 – A/S Bevola ja Jens W. Trock ApS v. Skatteministeriet

text:
               27.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/18

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Østre Landsret (Tanska) on esittänyt 19.12.2016 – A/S Bevola ja Jens W. Trock ApS v. Skatteministeriet
   (Asia C-650/16)
   (2017/C 063/25)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Østre Landsret

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: A/S Bevola ja Jens W. Trock ApS

      Vastapuoli: Skatteministeriet

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko SEUT 49 artikla esteenä nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle verotusjärjestelmälle, jonka perusteella kotimaisten sivuliikkeiden tappioiden vähentäminen on mahdollista mutta muissa jäsenvaltioissa sijaitsevien sivuliikkeiden tappioiden vähentäminen ei ole edes vastaavissa olosuhteissa kuin tuomiossa Marks & Spencer, C 446/03, 55 ja 56 kohta, (1) jos konserni ei ole valinnut kansainvälistä yhteisverotusta pääasiassa kuvatuin ehdoin?

      (1)  EU:C:2005:763


title: Asia C-301/04 P: Euroopan yhteisöjen komission 14.7.2004 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston yhdistetyissä asioissa T-236/01, T-239/01, T-244/01—T-246/01, T-251/01 ja T-252/01, Tokai ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 29.4.2004 antamasta tuomiosta asian T-239/01 osalta

text:
               23.10.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 262/13

         Euroopan yhteisöjen komission 14.7.2004 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston yhdistetyissä asioissa T-236/01, T-239/01, T-244/01—T-246/01, T-251/01 ja T-252/01, Tokai ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 29.4.2004 antamasta tuomiosta asian T-239/01 osalta
   (Asia C-301/04 P)
   (2004/C 262/25)
   Euroopan yhteisöjen komissio on valittanut 14.7.2004 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston yhdistetyissä asioissa T-236/01, T-239/01, T-244/01—T-246/01, T-251/01 ja T-252/01, Tokai ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 29.4.2004 antamasta tuomiosta asian T-239/01 osalta. Valittajan asiamiehinä ovat Walter Mölls, Wouter Wils ja Heike Gading, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1.

               kumoaa Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-236/01, T-239/01, T-244/01—T-246/01, T-251/01 ja T-252/01 29.4.2004 antaman tuomion (1) tuomiolauselman 2 kohtaa koskevilta osin,

               2.

               velvoittaa SGL Carbon AG:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 29.4.2004 antama tuomio koskee EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamisesta tehtyä komission päätöstä 2002/271/EY (asia COMP/E/-1/36.490 — Grafiittielektrodit; EYVL 2002, L 100, s. 1; jäljempänä päätös).
   Tuomiossa vahvistetaan se, että seitsemän kantajaa, jotka ovat osallistuneet grafiittielektrodikartelliin vuosina 1992—1998 ja joille päätös on osoitettu, ovat rikkoneet EY:n perustamissopimuksen 81 artiklaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa, ja siinä todetaan kilpailusääntöjen rikkomisen laajuus. Siinä kuitenkin alennetaan määrättyjä sakkoja eri laajuuksissa.
   Valitus koskee tuomion 401—412 kohdassa käsiteltyä SGL-nimiselle yhtiölle myönnettyä sakonalennusta (asia T-239/01, tuomiolauselman 2 kohta). Siinä on erityisesti kyse niistä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamuksista, jotka koskevat sitä, miten laaja oikeus yrityksillä on olla todistamatta itseään vastaan, sillä kyseisillä toteamuksilla on välillisesti vaikutusta myös siihen, mitkä ovat komission tarkastusvaltuuksien rajat.
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toteaa tuomion 407—409 ja 412 kohdassa, että SGL:llä oli niiden vastausten perusteella, jotka se oli antanut sille asetuksen N:o 17 11 artiklan 2 kohdan perusteella osoitettuun tietojensaantipyyntöön, oikeus saada komission päätöksessä omaksumasta näkemyksestä poiketen alennusta sakkoon sakkojen määräämättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annetun tiedonannon (EYVL 1996, C 207, s. 4; jäljempänä yhteistyöstä annettu tiedonanto) perusteella. Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkää komission väitteen, jonka mukaan SGL:n vastauksiin perustuvan mahdollisen alennuksen olisi joka tapauksessa oltava pienempi kuin siinä tapauksessa, että yritys antaa tiedot oma-aloitteisesti (tuomion 410 kohta).
   Komission mukaan edellä mainittuihin tuomion kohtiin sisältyy oikeudellisia virheitä ja tuomio on ristiriidassa tältä osin asetuksen N:o 17 15 ja 11 artiklan sekä yhteistyöstä annetun tiedonannon kanssa.
   Kysymys siitä, antoivatko tietyt vastaukset komission tietojensaantipyyntöön periaatteessa perusteen alentaa sakkoa
   Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan asetuksen N:o 17 11 artiklan 2 kohdan (nykyisin asetuksen N:o 1/2003 18 artiklan 2 kohta) mukaiseen tietojensaantipyyntöön annettuja vastauksia ei pääsääntöisesti tarvitse pitää sellaisena yhteistyönä, jonka perusteella olisi myönnettävä sakonalennusta. Jos yritykset eivät noudata tällaista pyyntöä, komissio voi näet asetuksen N:o 17 11 artiklan 5 kohdan (asetuksen N:o 1/2003 18 artiklan 3 kohta) mukaisesti vaatia niitä päätöksellä toimittamaan pyydetyt tiedot. Tietyt vastaukset voivat olla kuitenkin peruste alentaa sakkoa tutkimuksen aikana tehdyn yhteistyön perusteella eli silloin kun esitettyjä kysymyksiä ei olisi voitu sisällyttää asetuksen N:o 17 11 artiklan 5 kohdan perusteella tehtyyn päätökseen, koska niillä olisi loukattu luvattomasti yritysten puolustautumisoikeuksia.
   Arviointiperusteet, jotka koskevat tältä kannalta katsoen luvallisten kysymysten erottamista luvattomista kysymyksistä, on esitetty yhteisöjen tuomioistuimen asiassa 374/87, Orkem, antamassa tuomiossa (Kok. 1989, s. 3283). Sen mukaan komissio voi vaatia rajoituksetta jo sellaisten olemassa olevien asiakirjojen toimittamista, jotka koskevat tutkimusten kohdetta. Se voi myös vaatia ”tiedot tämän yrityksen tiedossa mahdollisesti olevista seikoista” (asia Orkem, tuomion 34 kohta). ”Komissio ei voi [kuitenkaan] vaatia yritystä antamaan sellaisia vastauksia, joiden seurauksena sen olisi myönnettävä sellainen kilpailusääntöjen rikkominen, josta komission on hankittava selvitys” (em. asia, tuomion 35 kohta).
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tulkinnut kyseistä eroa väärin valituksenalaisen tuomion 408 kohdassa. Tuomion 408 kohta koskee ainoastaan sellaisten jo olemassa olevien tietojen toimittamista, joita voitiin vaatia ilman, että SGL:n puolustautumisoikeuksia olisi loukattu.
   Sama pätee toiseen tietojensaantipyyntöön, joka tarkastellaan tuomion 412 kohdassa. Koska komissio tiesi, että SGL oli varoittanut toista yritystä tulevista tarkastuksista, se oli kysynyt SGL:ltä muun muassa sitä, mille muille yritykselle se oli antanut kyseisen tiedon. SGL nimesi erään toisen yrityksen, mutta vaikeni kuitenkin siitä, että se oli varoittanut myös kolmatta yritystä, kuten komissiolle myöhemmin selvisi. Kyseisellä kysymyksellä komissio pyysi tietoa ”seikoista” eikä se velvoittanut yritystä ”myöntämään — kilpailusääntöjen rikkomisen”. Käyttääkseen SGL:n vastauksessaan antamaa tietoa hyväkseen raskauttavana asianhaarana, minkä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on ottanut huomioon, komission oli ensin näytettävä toteen kilpailusääntöjen rikkominen.
   Sakon alennuksen määrä ennen tietojensaantipyynnön lähettämistä tehdyn yhteistyön osalta
   Siltä osin kuin osaa SGL:n harjoittamasta yhteistyöstä oli pidettävä vastauksena sellaiseen kysymykseen, jota sitovan tietojensaantipyynnön eli päätöksen muodossa olevan tietojensaantipyynnön yhteydessä oli pidettävä luvattomana, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jättää tuomion 410 kohdassa ottamatta huomioon sen, että kaikenlainen sakon alentaminen perustuu pelkästään siihen vastaavaan lisäarvoon, jota komissio on saanut tutkimuksilleen. Kyseinen lisäarvo on suhteellisesti suurempi, jos kyse on spontaanista avunantamisesta, joka, koska siihen on ryhdytty aikaisessa vaiheessa, säästää komissiota heti alusta pitäen ryhtymästä tiettyihin tutkintatoimenpiteisiin, kuten tietojensaantipyynnön (myös sitomattoman) suunnitteluun ja laatimiseen.

      (1)  Ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.


title: Asia T-913/16: Kanne 23.12.2016 – Fininvest ja Berlusconi v. EKP

text:
               27.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/35

         Kanne 23.12.2016 – Fininvest ja Berlusconi v. EKP
   (Asia T-913/16)
   (2017/C 063/47)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Finanziaria d’investimento Fininvest SpA (Fininvest) (Rooma, Italia) ja Silvio Berlusconi (Rooma) (edustajat: asianajajat R. Vaccarella, A. Di Porto, M. Carpinelli ja A. Saccucci)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan keskuspankin 25.10.2016 tekemän päätöksen, jolla päätettiin ”vastustaa luovutuksensaajien aikomusta hankkia määräosuus target-yhtiöstä”,

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tämä kanne koskee oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU (YVM IV) (EUVL 2013, L 176, s. 338) 22 ja 23 artiklan, luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille 15.10.2013 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 (EUVL 2013, L 287, s. 63) 1 artiklan 5 kohdan, 4 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 15 artiklan 3 kohdan, kehyksen perustamisesta YVM:n puitteissa tehtävälle yhteistyölle EKP:n ja kansallisten toimivaltaisten viranomaisten välillä sekä kansallisten nimettyjen viranomaisten kanssa (YVM-kehysasetus) 16.4.2014 annetun Euroopan keskuspankin asetuksen (EU) N:o 468/2014 (EUVL 2014, L 141, s. 1) 87 artiklan sekä Italian pankkilain yhtenäistetyn tekstin 19, 22 ja 25 §:n perusteella 25.10.2016 annettua Euroopan keskuspankin päätöstä (ECB/SSM/20016-7LVZJ6XRIE7VNZ4UBX81/4), jolla tämä vastusti Finanziaria d’investimento Fininvest SpA:n aikomusta hankkia määräosuus eräästä luottolaitoksesta (target-yhtiö).
   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kahdeksaan kolmeen osaan jakautuvaan kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan YVM IV-direktiivin 22 ja 23 artiklaa on sovellettu väärin ja asetuksen N:o 1024/2013 1 artiklan 5 kohtaa, 4 artiklan 1 kohdan c alakohtaa ja 15 artiklaa sekä YVM-kehysasetuksen 86 ja 87 artiklaa on rikottu, myös kun huomioon otetaan SEU 4 artiklan 1 kohta, 5 artiklan 2 kohta ja 13 artiklan 2 kohta sekä SEUT 127 artiklan 6 kohta, ja jonka mukaan harkintavaltaa on käytetty väärin.

               2.

               Toinen toissijainen kanneperuste, joka perustuu siihen, että asetuksen N:o 1024/2013 laajentavalla soveltamisella loukataan käsiteltävässä asiassa periaatetta, jonka mukaan johdetun oikeuden alaan kuuluvat toimet eivät saa olla taannehtivia.

               3.

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan oikeusvarmuuteen ja lainvoimaisuuteen –jotka perustuivat Consiglio di Staton 3.3.2016 antamaan lopulliseen tuomioon nro 882 asiassa, jossa lausuttiin niistä vaikutuksista, joita Italian keskuspankin antamalla fuusioluvalla olisi, jos Fininvest hankkisi osuuksia kyseisestä target-yhtiöstä – liittyviä periaatteita on loukattu.

                           —

                           Tältä osin kantajat toteavat, että tämä kanneperusteiden ensimmäinen osa koskee riidanalaisen päätöksen peruslähtökohtaa ja että sillä riitautetaan erityisesti EKP:n asetuksesta N:o 1024/2013 esittämä tulkinta, joka on oikeudellisesti virheellinen ja jolla sääntöjenvastaisesti laajennetaan tälle YVM-asetuksessa annettua erityistä toimivaltaa ja jolla lisäksi loukataan 3.3.2016 annetulla Consiglio di Staton päätöksellä syntynyttä, target-yhtiön osuuksien hankintaan liittyvää kansallista oikeuskäytäntöä.

               4.

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan EKP rikkoi YVM-asetuksen 4 artiklan 3 kohtaa ja direktiivin 2013/36 23 artiklan 1 ja 4 kohtaa ja loukkasi oikeusvarmuutta ja hallintomenettelyn ennustettavuutta koskevia yleisiä periaatteita soveltaessaan näiden kansallisia täytäntöönpanosäännöksiä, ja jonka mukaan EKP loukkasi laillisuutta ja oikeusvarmuutta koskevia yleisiä periaatteita katsoessaan, että kantajien tapauksessa voitiin soveltaa vuonna 2008 annettuja CEBS:n, CESR:n ja CEIOPOS:n komiteoiden suuntaviivoja (”Guidelines for the prudential assessment of acquisitions and increases in holdings in the financial sector required by Directive 2007/44/EC”).

               5.

               Viides toissijainen kanneperuste, jonka mukaan olennaisia menettelymääräyksiä rikottiin, koska asiassa ei tutkittu arviointiperustetta ”hankkijaehdokkaan todennäköinen vaikutus luottolaitokseen” (direktiivin 2013/36 23 artiklan 1 kohta) eikä perusteltu, miksi näin ei menetelty.

               6.

               Kuudes kanneperuste, jonka mukaan oikeasuhteisuutta koskevaa yleistä periaatetta on loukattu, koska riidanalainen päätös on lähtökohtaisesti pakkolunastustoimi, jolla määrätään pakkotoimin myytäväksi merkittävä osuus omistetuista osakkeista, ja jonka mukaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 ja 17 artiklaa sekä Euroopan ihmisoikeussopimuksen vastaavia yleisiä oikeusperiaatteita ja jäsenvaltioiden yleisiä yhteisiä valtiosääntöperinteitä on loukattu.

                           —

                           Tältä osin kantajat toteavat, että tämä kanneperusteiden toinen osa koskee EKP:n tekemää arviointia ja että se liittyy yhtäältä tämän kansallisesta lainsäädännöstä esittämään tulkintaa, ja toisaalta siihen, ettei EKP arvioinut konkreettisesti ”hankkijaehdokkaan todennäköistä vaikutusta luottolaitokseen” eikä varovaisen valvonnan osalta noudattanut suhteellisuusperiaatetta.

                     Kanneperusteiden kolmas osa koskee sitä vastoin EKP:n valvontamenettelyssä ja lopullisessa toimessa olleita vakavia menettelyvirheitä.

               7.

               Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan puolustautumisoikeuksia, joita olisi pitänyt ”täysimääräisesti kunnioittaa” (direktiivin 2013/36 22 artiklan 2 kohta ja YVM-puiteasetuksen 32 artiklan 1 kohta), ja perusoikeuskirjan 41 artiklassa määrättyä oikeutta hyvään hallintoon on loukattu, koska asiakirja-aineistosta annettiin tietoja liian myöhään ja koska EKP:n sen toimen sisältöä, jonka perusteella lupamenettely aloitettiin, ei ollut mahdollista tuntea. Lisäksi vedotaan YVM-puiteasetuksen 32 artiklan 1 ja 5 kohdan rikkomiseen.

               8.

               Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan YVM-puiteasetuksen 31 artiklan 3 kohta on SEUT 277 artikla huomioiden lainvastainen, koska sillä loukataan perusoikeuskirjan 41 artiklassa taattuja puolustautumisoikeuksia ja jäsenvaltioiden yleisistä yhteisistä valtiosääntöperinteistä johdettuja yleisiä periaatteita.


title: Asia T-187/10: Kanne 23.4.2010 — Emram v. SMHV — Guccio Gucci (G)

text:
               3.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 179/43

         Kanne 23.4.2010 — Emram v. SMHV — Guccio Gucci (G)
   (Asia T-187/10)
   2010/C 179/76
   Kannekirjelmän kieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Maurice Emram (Marseille, Ranska) (edustaja: asianajaja M. Benavï)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Guccio Gucci SpA (Firenze, Italia)

      Vaatimukset

               —

               SMHV:n asiassa R 1281/2008-1 tekemä päätös on kumottava

               —

               Gucci spa. -yhtiön väite tavaramerkkiä G line koskevaa rekisteröintihakemusta nro 2 421 402 vastaan on hylättävä

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

               —

               Gucci spa. -yhtiö on velvoitettava korvaamaan SMHV:ssa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki ”G” luokkiin 9, 18 ja 25 kuuluvia tavaroita varten — hakemus nro 2 421 402

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Guccio Gucci SpA

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Yhteisön tavaramerkiksi ja kansalliseksi tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki ”G” luokkiin 9, 18 ja 25 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hylättiin.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston päätös kumottiin ja haetun tavaramerkin rekisteröinti hylättiin.

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 40/94 8 ja 75 artiklan (joista on tullut asetuksen N:o 207/2009 8 ja 77 artikla) virheellinen soveltaminen, siltä osin kuin valituslautakunta ei soveltanut asiaa koskevia säännöksiä oikein ja arvioi hyvin suppeasti kantajan esittämiä seikkoja.


title: Asia T-367/14: Kanne 28.5.2014 – August Storck v. SMHV – Chiquita Brands (Fruitfuls)

text:
               11.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/33

         Kanne 28.5.2014 – August Storck v. SMHV – Chiquita Brands (Fruitfuls)
   (Asia T-367/14)
   2014/C 261/57
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: August Storck KG (Berliini, Saksa) (edustajat: asianajajat I. Rohr, A.-C. Richter, P. Goldenbaum ja T. Melchert)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Chiquita Brands LLC (Charlotte, Yhdysvallat)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) viidennen valituslautakunnan 27.3.2014 asiassa R 1580/2013-5 tekemän päätöksen, ja

               —

               velvoittamaan vastaajan vastaamaan omista ja kantajan oikeudenkäyntikuluista, ja mikäli Chiquita Brands LLC osallistuu oikeudenkäyntiin väliintulijana, velvoittamaan sen vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka menetetyksi julistamista on vaadittu: Sanamerkki Fruitfuls luokkaan 30 kuuluvia tavaroita varten – yhteisön rekisteröity tavaramerkki nro 5 0 14  519

      Yhteisön tavaramerkin haltija: Kantaja

      Yhteisön tavaramerkin menettämistä koskevan vaatimuksen esittäjä: Chiquita Brands LLC

      Mitättömyysosaston ratkaisu: Tavaramerkin julistaminen mitättömäksi

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohdan rikkominen.


title: Pretura Circondariale di Trevision - Sezione distaccata di Conegliano - 2.11.1996 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Galileo Zaninotto vastaan Ispettorato Centrale Repressioni Frodi - Ufficio di Conegliano (Asia C-375/96)

text:
8.2.97                     FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      N:o C 40/9
Pretura Circondariale di Casertan 14.10.1996 tekemällään                    kiellon periaatetta ja koska niillä rikotaan asetuksen
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö kyseisessä                       ( ETY) N:o 441 /88 (4 ) 23 artiklaa ?
tuomioistuimessa olevassa asiassa Antonio Pontillo vas
                         taan Societä Donatab
                                                                      2 ) Ovatko asetuksen ( EY ) N:o 343/94 1 artiklan 3 koh
                            (Asia C-372/96 )                                dan neljäs alakohta ja asetuksen ( EY) N:o 465/94, sel
                               ( 97/C 40/17)                                laisena kuin se on muutettuna asetuksella ( EY )
                                                                            N:o 610/94, 1 artiklan 1 , 2 ja 3 kohta pätemättömiä ,
                                                                            koska niillä loukataan luottamuksensuojan periaatet
Pretura Circondariale di Caserta on pyytänyt 14.10.1996                     ta ?
tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yh
teisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 25.11.1996 , Euroo                3 ) Ovatko asetuksen ( EY ) N:o 343/94 1 artiklan 3 koh
pan yhteisöjen tuomioistuimelta kyseisessä tuomioistui                     dan neljäs alakohta ja asetuksen ( EY ) N:o 465/94, sel
messa vireillä olevassa asiassa Antonio Pontillo vastaan
                                                                            laisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY)
Socitä Donatab ennakkoratkaisua seuraaviin ennakkorat
                                                                            N:o 610/94, 1 artiklan 1 , 2 ja 3 kohta pätemättömiä ,
kaisukysymyksiin:                                                           koska niillä rikotaan asetuksen ( ETY ) N:o 822/87 ( 5 )
                                                                            31 artiklaa ja ylitetään toimivalta, koska kyseisiltä
1 ) Onko neuvoston asetusta N:o 1738/91 ( 1 ) pidettävä                     säännöksiltä puuttuu oikeudellinen perusta " hehtaari
       pätevänä luottamuksensuojan periaatteen ja kiintiöjär               tuotosta " koskevan edellytyksen osalta ?
       jestelmän tavoitteiden valossa, sikäli kuin asetuksessa
       yllättäen ja ennalta-arvaamattomattomalla tavalla
                                                                      4) Onko asetuksen (ETY) Nro 822/87 39 artiklan 4 kohta ,
       alennettiin italialaisen Burley-nimisen tupakkalajikkeen
                                                                            jossa säädetään jokaiselle viininvalmistajalle kuuluvas
       hintaa ja jalostuspalkkiota niin myöhäisessä vaiheessa
                                                                            ta tislattavasta määrästä, pätemätön, koska sillä louka
       tupakan satovuotta, etteivät edes huolellisimmat ja
       tarkkaavaisimmat tupakantuottajat ehtineet reagoida                  taan suhteellisuusperiaatetta siksi , että se on täysin so
       siihen ?                                                             pimaton tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi ?
2 ) Voidaanko sen, että asetuksessa N:o 1738/91 ei esitetä            5 ) Onko asetuksen ( ETY ) N:o 441/88 4 artiklan 2 kohdan
       lainkaan perusteluja Burley-tupakan osalta (johon toi               neljäs alakohta pätemätön , koska siinä ylitetään sen
       menpiteet vaikuttivat enemmän kuin muihin tupakka                   hallinnollisen harkintavallan rajat, jota voidaan käyt
       lajikkeisiin, vaikka muidan tupakkalajikkeiden ylituo               tää yhteisessä markkinajärjestelyssä jaettaessa kansalli
                                                                            sia kiintiöitä ?
       tanto oli vielä suurempi ), katsoa loukkaavan
       olennaisia menettelymääräyksiä ?
                                                                      6 ) Onko asetuksen ( EY ) N:o 3151 /94 (6 ) 1 artiklan 1 koh
( ] ) EYVL N:o L 163 , 26.6.1991 , s . 13 .                                 ta pätemätön, koska sillä rikotaan asetuksen ( ETY )
                                                                            N:o 822/87 39 artiklan 1 kohtaa , siltä osin kuin sillä
                                                                            ei ole oikeudellista perustaa kuluvan viinivuoden tasa
                                                                            painon elvyttämistä koskevan edellytyksen osalta ?
                                                                      7 ) Onko asetuksen ( EY ) N:o 3151 /94 1 artiklan 1 kohta
Pretura Circondariale di Trevision — Sezione distaccata di                  pätemätön, koska sillä loukataan yhteisön toimia kos
Conegliano — 2.11.1996 tekemällään päätöksellä esittämä                     kevaa suhteellisuusperiaatetta ?
ennakkoratkaisupyyntö asiassa Galileo Zaninotto vastaan
Ispettorato Centrale Repressioni Frodi — Ufficio di Co                ')  EYVL   N:o  L 44, 17.2.1994, s. 9 .
                                  negliano                             2)  EYVL   N:o  L 58 , 2.3.1994, s . 2 .
                            ( Asia C-375/96 )                          ■') EYVL    N:o L 77, 19.3.1994 , s . 12 .
                                                                       4)  EYVL   N:o  L 45 , 18.2.1988 , s . 15 .
                               ( 97/C 40/18 )                          s)  EYVL    N:o L 84 , 27.3.1987, s . 1 .
                                                                       6)  EYVL   N:o  L 332 , 22.12.1994 , s . 32 .
Pretura Circondariale di Treviso — Sezione distaccata di
Conegliano — on pyytänyt 2.11.1 996 tekemällään päätök
sellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistui
men kirjaamoon 26.11.1996, yhteisöjen tuomioistuimelta
asiassa Galileo Zaninotto vastaan Ispettorato Centrale Re
pressioni Frodi — Ufficio di Conegliano ennakkoratkaisua              Tribunal correctionnel de Huyn 29.10.1996 tekemän pää
seuraaviin kysymyksiin :                                              töksen perusteella Tribunal de première instance de Huyn
                                                                      esittämä ennakkoratkaisupyyntö rikosasiassa yleinen syyt
                                                                            täjä vastaan B. Leloup, C. Leloup ja Sofrage SARL
 1 ) Ovatko asetuksen ( EY ) N:o 343/94 ( ] ) 1 artiklan
       3 kohdan neljäs alakohta ja asetuksen ( EY ) N:o 465/                                      ( Asia C-376/96 )
       94 ( 2 ) 1 artiklan 1 kohdan c alakohta, 1 artiklan 2 koh                                    ( 97/C 40/ 19 )
       dan toinen alakohta ja 1 artiklan 3 kohta ( alueen
       4 osalta ), sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna
       alueen 4 osalta asetuksella (EY) N:o 610/94 ( 3 ), päte       Tribunal correctionnel de Huy on pyytänyt 29.10.1996 te
       mättömiä, koska niillä loukataan EY:n perustamissopi          kemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo
       muksen 40 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua syrjintä           mioistuimeen 26.11.1996, Euroopan yhteisöjen tuomiois


title: Euroopan yhteisöjen komission 8.10.1996 Helleenien tasavalta vastaan nostama kanne (Asia C-331/96)

text:
 N:o C 370/4         FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       7.12.96
 Tribunale di Genovan 26.9.1996 tekemällään päätöksellä            Euroopan yhteisöjen komission 8.10.1996 Helleenien
 esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Ente Autonomo                             tasavaltaa vastaan nostama kanne
 Fiera Internazionale di Genova vastaan Ministero delle
                                                                                ( Asia C-330/96 )
 Finanze dello Stato/Ispettorato Compartimentale Mono
                                                                                ( 96/C 370/09 )
                   poli di Stato di Genova
                        ( Asia C-327/96 )
                           ( 96/C 370/07 )                         Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 8.10.1 996
                                                                   Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien
                                                                   tasavaltaa vastaan . Kantajan asiamies on oikeudellisen
 Tribunale di Genova on pyytänyt 26.9.1996 tekemällään
 päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomio         yksikön virkamies Maria Kontou-Durande, ja prosessi
 istuimen kirjaamoon 3.10.199 6 , Euroopan yhteisöjen              osoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies
 tuomioistuimelta asiassa Ente Autonomo Fiera Internazio          Carlos Gomez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
 nale di Genova vastaan Ministero delle Finanze dello
 Stato/Ispettorato Compartimentale Monopoli di Stato di            Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa , että
 Genova ennakkoratkaisua                                           Helleenien tasavalta ei ole noudattanut luonnonvaraisten
                                                                   lintujen suojelusta annetun direktiivin 79/409/ETY muutta
perustamissopimuksen 86 , 3 , 5 , 30 ja 52 artiklan tulkinnas     misesta 6 päivänä maaliskuuta 1991 annetun komission
ta suhteessa Capitolato d'Onerin ( valtion monopolien              direktiivin 91 /244/ETY ( 1 ) ja perustamissopimuksen mu
 myöntämistä koskevat ehdot) 15 kohtaan, joka koskee               kaan sille kuuluvia velvoitteita , koska se ei ole antanut
valtion monopolin alaisten tavaroiden myyntipaikkoja , siltä       säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen
osin kuin siinä nimenomaisesti ja ehdottomasti velvoitetaan        edellyttämiä lakeja , asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä
vähittäismyyjät suosimaan kotimaassa valmistettuja tupak          tai toissijaisesti ilmoittanut niistä viipymättä komissiolle .
katuotteita ja kielletään ulkomailla, joko yhteisössä tai
yhteisön ulkopuolella , valmistettujen tupakkatuotteiden
mainostaminen tai mainontaan osallistuminen .                      Oikeudelliset perustelut ja pääasialliset perusteet
                                                                   Määräaika , jossa jäsenvaltioiden oli pantava direktiivin
                                                                   säännökset täytäntöön, päättyi 31.7.1994 . Komissio
                                                                  toteaa , ettei Helleenien tasavalta ole vielä pannut direktiiviä
                                                                  täytäntöön .
Euroopan yhteisöjen komission 8.10.1996 Helleenien
             tasavaltaa vastaan nostama kanne
                       ( Asia C-329/96 )                           (') EYVL N:o L 115 , 8.5.1991 , s . 41
                          ( 96/C 370/08 )
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 8.10.1996
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien
tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamies on komission oikeu
dellisen yksikön virkamies Maria Kontou-Durande, ja
prosessiosoite Luxemburgissa c/o komission oikeudellisen ,        Euroopan yhteisöjen komission 8.10.1996 Helleenien
yksikön virkamies Carlos Gomez de la Cruz, Centre                                 tasavalta vastaan nostama kanne
Wagner, Kirchberg.
                                                                                ( Asia C-331 /96 )
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa , että                                    ( 96/C 370/ 10 )
Helleenien tasavalta ei ole noudattanut luontotyyppien sekä
luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päi
vänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin                Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 8.10.1996
                                                                  Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien
92/43/ETY ( 1 ) ja perustamissopimuksen mukaan sille
                                                                  tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamies on komission oikeu
kuuluvia velvoitteita, koska se ei ole antanut säädetyssä
                                                                  dellisen yksikön virkamies Maria Kontou-Durande, ja
märäajassa kyseisen direktiivin täytäntöönpanon edellyttä
miä lakeja , asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä eikä          prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön
ilmoittanut niistä viipymättä komissiolle .                       virkamies Carlos Gomez de la Cruz, Centre Wagner,
                                                                  Kirchberg.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                  Kantaja vaatii , että yhteisöjen tuomioistuin toteaa , että
Määräaika, jossa jäsenvaltioiden oli pantava täytäntöön           Helleenien tasavalta ei ole noudattanut otsonin aiheuttama
direktiivin säännökset, alkoi 5.6.1992 . Komissio toteaa ,        sta ilman pilaantumisesta 21 päivänä syyskuuta 1992
että Helleenien tasavalta ei ole vielä pannut direktiiviä         annetun neuvoston direktiivin 92/72/ETY ( 1 ) ja perustamis
täytäntöön .                                                      sopimuksen mukaan sille kuuluvia velvoitteita, koska se ei
                                                                  ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin
(') EYVL N:o L 206 , 22.7.1992 , s . 7                            noudattamisen edellyttämiä lakeja , asetuksia ja hallinnolli
                                                                  sia määräyksiä tai toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut
                                                                  niistä viipymättä komissiolle .
 ---pagebreak--- 7.12.96              H                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    N:o C 370/5
Oikeudelliset perustelut ja pääasialliset perusteet                 Työntekijöiden vapaa liikkuvuus sekä Ranskan ja Saksan
                                                                    välisten rajatyöntekijöiden asemaa verotuksessa koskeva
Määräaika , jossa jäsenvaltioiden oli pantava direktiivin           sopimus
säännökset täytäntöön, päättyi 31.7.1994 . Komissio
toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole vielä pannut direktii     — Onko työntekijöiden vapaan liikkuvuuden periaate
viä täytäntöön .                                                        sellaisena , kuin siitä on määrätty Rooman sopimuksessa
                                                                        ja sen soveltamisesta annetuissa säädöksissä , jätetty
                                                                        huomioon ottamatta rajatyöntekijöihin sovellettavassa
(') EYVL N:o L 297, 13.10.1992 , s . 1
                                                                        sen tyyppisessä verotusjärjestelmässä, josta määrätään
                                                                        Ranskan ja Saksan välisessä verosopimuksessa , kun
                                                                        siinä määrätään eri verotustavoista niiden henkilöiden
                                                                        osalta , jotka saavat palkkansa julkisyhteisöltä , ja niiden
                                                                        osalta , jotka saavat palkkansa yksityisiltä oikeussubjek
                                                                        teilta , mikä tosiseikka on omiaan vaikuttamaan julkisiin
                                                                        virkoihin ja yksityisiin työpaikkoihin pääsyyn jommas
Verwaltungsgericht Düsseldorfin 24.9.1996 tekemällään                   sakummassa valtiossa olevan kotipaikan vuoksi ?
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö hallintoriita
asiassa Stadt Dormagen vastaan Bezirksregierung Düssel             — Onko sellainen oikeussääntö, jonka mukaan rajatyön
  dorf, jossa kuultavana on Oberstudienrat Klaus Mäckel                 tekijää, joka saa palkkansa valtiolta tai siihen kuuluvalta
                       ( Asia C-334/96 )                                julkisyhteisöltä, verotetaan tässä valtiossa, kun taas
                         ( 96/C 370/ 11 )                               sellaisen rajatyöntekijän palkkaa , jolla on toisen valtion
                                                                        kansalaisuus mutta ei kuitenkaan kotipaikkaa tässä
                                                                        valtiossa , verotetaan siinä valtiossa , jossa rajatyöntekijä
Verwaltungsgericht Düsseldorf — 1 . jaosto — on pyytänyt                asuu, yhteensopiva vapaan liikkuvuuden periaatteen ja
24.9.1 996 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut                    kaiken kansalaisuuteen perustuvan syrjinnän poistami
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen                kirjaamoon            sen kanssa ?
10.10.1996 , Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta hallin
toriita-asiassa Stadt Dormagen vastaan Bezirksregierung             — Onko sellainen vero-oikeudellinen oikeussääntö yhteen
Düsseldorf, jossa kuultavana on Oberstudienrat Klaus                    sopiva perustamissopimuksen 7 artiklan kanssa, jossa
Mäckel, ennakkoratkaisua seuraavaan kysymykseen :                       säädetään sellaisten rajatyöntekijöiden osalta, jotka
                                                                        ovat julkisyhteisön palveluksessa jossakin jäsenval
Onko miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen              tiossa , erilaisesta verotusjärjestelmästä sen mukaan,
toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen                 ovatko he ainoastaan tämän valtion kansalaisia vai onko
koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9 päi               heillä kaksoiskansalaisuus ?
vänä helmikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/
207/ETY (') 2 artiklan 1 ja 4 kohtaa tulkittava siten, että         Erityisesti opettajia koskeva verotusjärjestelmä
niiden kanssa ristiriidassa ovat kansalliset määräykset,
joiden mukaan ylennettäessä henkilöitä julkishallinnossa            — Onko perustamissopimuksesta johtuva työntekijöiden
virkaan, jollaisissa työskentelee naisia vähemmän kuin                  vapaan liikkuvuuden periaate jätetty ottamatta huo
miehiä, ansioiltaan samanlaisista ( soveltuvuus, pätevyys ja            mioon niissä vero-oikeudellisissa säännöissä , jotka saat
ammattikokemus ) mies- ja naishakijoista etusija on annet              tavat vaikuttaa siihen, että sopimusvaltioiden opettajat
tava naishakijoille, jollei joku mieshakijoista ole henki              hakeutuvat lähinnä pysyvästi työskentelemään toiseen
löönsä liittyvistä syistä ratkaisevasti parempi ?                       sopimusvaltioon sen vuoksi, että kyseisten valtioiden
                                                                        verotusjärjestelmissä on työsuhteen kestoon liittyviä
(') EYVL N:o L 39 , 14.2.1976 , s . 40                                  eroja ?
                                                                    Ranskan ja Saksan välisen verosopimuksen 20 artiklassa
                                                                    määrätty veron hyvitysmenetelmä Ranskassa asuvien
                                                                    osalta
                                                                    — Onko perustamissopimuksen 220 artiklan mukaisen
Tribunal administratif de Strasbourgin 10.10.1996 teke                 kaksinkertaisen verotuksen poistamista koskevan tavoi
mällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                      tteen — valtioilla sen täytäntöönpanemiseksi olleet
      asiassa Gillyn puolisot v. Bas-Rhinin verojohtaja                 määräajat huomioon ottaen — vastedes katsottava
                       ( Asia C-336/96 )                                olevan luonteeltaan suoraan sovellettava sääntö, jonka
                         ( 96/C 370/ 12 )                               perusteella kaksinkertaista verotusta ei enää saa tapah
                                                                        tua, jos toisaalta 220 artiklan mukaisesti jäsenvaltioille
                                                                        asetettua tavoitetta poistaa kaksinkertainen verotus ei
Tribunal administratif de Strasbourg on pyytänyt                        ole otettu huomioon verosopimuksessa , jonka perus
10.10.1996 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut                    teella sopimuksen osapuolina olevien valtioiden raja
Euroopan       yhteisöjen      tuomioistuimen     kirjaamoon            työntekijöihin sovellettava verotusjärjestelmä vaihtelee
11.10.1996, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa                työntekijöiden kansallisuuden ja työsuhteen julkisen tai
Gillyn puolisot v. Bas-Rhinin verojohtaja ennakkoratkaisua              yksityisen luonteen mukaan, ja vaikka jäsenvaltioille
seuraaviin kysymyksiin :                                                asetettu kaksinkertaisen verotuksen välttämistä kos


title: Asian C-88/02 poistaminen rekisteristä

text:
8.3.2003               FI                       Euroopan unionin virallinen lehti                                       C 55/21
         Asian C-347/01 ( 1) poistaminen rekisteristä                      Asian C-390/01 ( 1) poistaminen rekisteristä
                         (2003/C 55/52)                                                   (2003/C 55/55)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 28.11.2002         Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 12.12.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-    antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-347/01, Euroopan yhteisöjen komissio Saksan liitto-     tu asia C-390/01, Euroopan yhteisöjen komissio Portugalin
tasavalta.                                                        tasavalta.
( 1) EYVL C 331, 24.11.2001.                                      (1 ) EYVL C 348, 8.12.2001.
         Asian C-377/01 ( 1) poistaminen rekisteristä                       Asian C-21/02 (1) poistaminen rekisteristä
                         (2003/C 55/53)                                                   (2003/C 55/56)
                                                                  Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 13.12.2002
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 11.12.2002
                                                                  antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                  tu asia C-21/02, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian
tu asia C-377/01, Euroopan yhteisöjen komissio Belgian
                                                                  tasavalta.
kuningaskunta.
                                                                  (1 ) EYVL C 68, 16.3.2002.
( 1) EYVL C 317, 10.11.2001.
                                                                            Asian C-88/02 (1) poistaminen rekisteristä
         Asian C-389/01 ( 1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2003/C 55/57)
                         (2003/C 55/54)
                                                                  Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 15.11.2002
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 12.12.2002         antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-    tu asia C-88/02 (Tribunale di Brescian esittämä ennakkoratkai-
tu asia C-389/01, Euroopan yhteisöjen komissio Portugalin         supyyntö), Dolomite italiana s.p.a. vastaan Ministero delle
tasavalta.                                                        Finanze.
( 1) EYVL C 348, 8.12.2001.                                       (1 ) EYVL C 131, 1.6.2002.


title: Asia C-43/06: Euroopan yhteisöjen komission  27.1.2006  Portugalin tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               8.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/12

         Euroopan yhteisöjen komission 27.1.2006 Portugalin tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-43/06)
   (2006/C 86/20)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 27.1.2006 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Portugalin tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Hans Støvlbæk ja Pedro Andrade, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 85/384/ETY (1) 2 ja 10 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on vaatinut arkkitehdin tutkinnon toisessa jäsenvaltioissa suorittaneilta henkilöiltä, jotka eivät ole toisen jäsenvaltion arkkitehtiliiton jäseniä, Portugalin arkkitehtiliiton pääsykokeen suorittamista.

               —

               velvoittaa Portugalin tasavaltaa korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komissio nosti jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan kanteen Portugalin tasavaltaa vastaan, koska tämä ei ole pannut täytäntöön täysimääräisesti direktiiviä 85/384.
   Vaikka direktiivi on pantu täytäntöön 8.1.1990 annetulla lailla nro 14/90, 3.7.1998 annetun lain nro 176/98 julkaiseminen merkitsee askelta taaksepäin.
   Lain nro 176/98 nojalla Portugalin arkkitehtiliitto vaatii muissa jäsenvaltioissa koulutetuilta arkkitehdeilta, jotka eivät ole näiden valtioiden arkkitehtiliiton jäseniä, pääsykokeen suorittamista.
   Muista jäsenvaltioista peräisin olevien arkkitehtien, jotka eivät ole näiden valtioiden arkkitehtiliiton jäseniä, on näin ollen suoritettava vastaanottavassa valtiossa arkkitehtuurikoe, koska he eivät voi harjoittaa ammattia Portugalissa, jos he eivät ole Portugalin arkkitehtiliiton jäseniä.
   Komissio katsoo, että tämä tilanne on lainvastainen, koska se rikkoo direktiiviä 85/384. Direktiivissä ei erotella toisistaan, kuten Portugalin valtio tekee, akateemisia ja ammatillisia tutkintoja. Tutkintotodistusten tunnustaminen eri alojen järjestelmissä on automaattista. Jos koulutus täyttää direktiivin 85/384 3 ja 4 artiklassa asetetut edellytykset, jäsenvaltion on tunnustettava tutkinto ja annettava lähtöjäsenvaltion arkkitehdin harjoittaa ammattiaan arkkitehdin nimikkeellä.

      (1)  Tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta arkkitehtuurin alalla sekä toimenpiteistä sijoittautumisoikeuden ja palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi 10 päivänä kesäkuuta 1985 annettu neuvoston direktiivi 85/384/ETY (EYVL L 223, s. 15).


title: Asia C-440/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 3.10.2012 — Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt) v. Finanzamt Hamburg-Bergedorf

text:
               15.12.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 389/4

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 3.10.2012 — Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt) v. Finanzamt Hamburg-Bergedorf
   (Asia C-440/12)
   2012/C 389/06
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Finanzgericht Hamburg

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt)

      Vastaaja: Finanzamt Hamburg-Bergedorf

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 401 artiklaa (luettuna yhdessä 135 artiklan 1 kohdan i alakohdan kanssa) tulkittava siten, että uhka- tai rahapeleistä voidaan kantaa joko arvonlisäveroa tai erityistä kansallista veroa mutta ei kumpaakin?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, kysytään seuraavaa:
               Jos uhka- tai rahapeleistä on kansallisten oikeussääntöjen mukaan kannettava sekä arvonlisäveroa että erityistä veroa, johtaako tämä arvonlisäveron kantamatta jättämiseen vai erityisen veron kantamatta jättämiseen vai onko päätös siitä, kumpi vero on jätettävä kantamatta, tehtävä kansallisen lainsäädännön perusteella?

               3)

               Onko direktiivin 2006/112 1 artiklan 2 kohdan ensimmäistä virkettä ja 73 artiklaa tulkittava siten, että niiden vastaisina on pidettävä kansallista oikeussääntöä tai käytäntöä, jonka mukaan pidettäessä peliautomaatteja pelattavana on veron perusteena käytettävä automaatin kassan sisältöä (sähköisesti laskettua kassaa) tietyn ajanjakson päätyttyä?

               4)

               Jos kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi, kysytään seuraavaa:
               Jos veron perustetta ei voida määrittää näin, miten se on määritettävä?

               5)

               Onko direktiivin 2006/112 1 artiklan 2 kohdan ensimmäistä virkettä ja 73 artiklaa tulkittava siten, että arvonlisäveron kantaminen edellyttää, että elinkeinonharjoittaja voi vyöryttää arvonlisäveron suorituksen vastaanottajan maksettavaksi? Tarvittaessa: Mitä vyöryttämismahdollisuudella tarkoitetaan? Kuuluuko vyöryttämismahdollisuuteen esimerkiksi se, että on oikeudellisesti hyväksyttävää periä tavarasta tai palvelusta vastaavasti kalliimpi hinta?

               6)

               Jos viidennessä kysymyksessä edellytyksenä on kalliimman hinnan oikeudellinen hyväksyttävyys, kysytään seuraavaa:
               Onko direktiivin 2006/112 1 artiklan 2 kohdan ensimmäistä virkettä ja 73 artiklaa tulkittava siten, että oikeussääntöjä, joilla rajoitetaan arvonlisäverollisista tavaroista tai palveluista perittävää vastiketta, on tulkittava unionin oikeuden mukaisella tavalla siten, että arvonlisävero ei sisälly määrättyyn vastikkeeseen vaan arvonlisävero on lisättävä siihen, vaikka kyseessä olisivatkin kansalliset vastikkeita koskevat oikeussäännöt, joiden sanamuodossa ei nimenomaisesti säädetä tästä?

               7)

               Jos viidenteen kysymykseen vastataan myöntävästi, kuudenteen kysymykseen kieltävästi ja kolmanteen kysymykseen kieltävästi, kysytään seuraavaa:
               Jätetäänkö tässä tapauksessa arvonlisävero kantamatta kokonaisliikevaihdosta vai vain liikevaihdon siitä osasta, jota vyöryttämismahdollisuus ei koske, ja miten tämä osa on tällöin määritettävä — sen perusteella, minkä liikevaihdon tapauksessa pelikohtaista panosta ei voitu korottaa, vai sen perusteella, minkä liikevaihdon tapauksessa tuntikohtaista kassan sisältöä ei voitu suurentaa?

               8)

               Onko direktiivin 2006/112 1 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että sen vastaisena on pidettävä yhdenmukaistamatonta veroa koskevaa kansallista säännöstä, jonka mukaan maksettu arvonlisäveron täsmällinen määrä vähennetään tästä verosta?

               9)

               Jos kahdeksanteen kysymykseen vastataan myöntävästi, kysytään seuraavaa:
               Johtaako arvonlisäveron vähentäminen kansallisesta yhdenmukaistamattomasta verosta jälkimmäisen veron alaisten elinkeinonharjoittajien tapauksessa siihen, että arvonlisäveroa ei voida kantaa niiden sellaisilta kilpailijoilta, jotka eivät ole mainitun veron vaan jonkin toisen erityisen veron alaisia ja joiden osalta ei ole säädetty tällaisesta vähentämisestä?

      (1)  EUVL L 347, s. 1.


title: Asia T-410/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.5.2009 — Jurado Hermanos v. SMHV (JURADO) (Yhteisön tavaramerkki — Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki JURADO — Tavaramerkin haltija ei ole pyytänyt uudistamista — Tavaramerkin peruuttaminen rekisteröinnin umpeutuessa — Yksinoikeuskäyttöluvan haltijan esittämä pyyntö menetetyn määräajan palauttamisesta)

text:
               4.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 153/37

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.5.2009 — Jurado Hermanos v. SMHV (JURADO)
   (Asia T-410/07) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki JURADO - Tavaramerkin haltija ei ole pyytänyt uudistamista - Tavaramerkin peruuttaminen rekisteröinnin umpeutuessa - Yksinoikeuskäyttöluvan haltijan esittämä pyyntö menetetyn määräajan palauttamisesta)
   2009/C 153/71
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Jurado Hermanos, SL (Alicante, Espanja) (edustaja: asianajaja C. Martín Álvarez)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamiehet: O. Montalto ja P. López Fernández de Corres)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, joka on nostettu SMHV:n toisen valituslautakunnan 3.9.2007 tekemästä päätöksestä (asia R 866/2007-2), joka koskee kantajan esittämää pyyntöä menetetyn määräajan palauttamisesta

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Jurado Hermanos, SL velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut välitoimimenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.

      (1)  EUVL C 8, 12.1.2008.


title: Asia C-303/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 14.7.2011 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Valtiontuki — Tuet yrityksille, jotka tekevät sijoituksia luonnonmullistuksista vuonna 2002 kärsineissä kunnissa — Takaisin periminen)

text:
               10.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 14.7.2011 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-303/09) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Valtiontuki - Tuet yrityksille, jotka tekevät sijoituksia luonnonmullistuksista vuonna 2002 kärsineissä kunnissa - Takaisin periminen)
   2011/C 269/04
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Flynn, V. Di Bucci ja E. Righini)

      Vastaaja: Italian tasavalta (asiamiehet: G. Palmieri ja asianajajat D. Del Gaizo ja P. Gentili)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Laiminlyönti ryhtyä säädetyssä määräajassa tukiohjelmasta, jonka Italia on toteuttanut sellaisten yritysten hyväksi, jotka tekivät investointeja luonnonmullistuksista vuonna 2002 kärsineissä kunnissa, 20.10.2004 tehdyn komission päätöksen 2005/315/EY (tiedoksiannettu numerolla K(2004) 3893) (EUVL L 100, s. 46) 2, 5 ja 6 artiklan edellyttämiin toimenpiteisiin

      Tuomiolauselma

               1)

               Italian tasavalta ei ole noudattanut tukiohjelmasta, jonka Italia on toteuttanut sellaisten yritysten hyväksi, jotka tekivät investointeja luonnonmullistuksista vuonna 2002 kärsineissä kunnissa, 20.10.2004 tehdyn komission päätöksen 2005/315/EY 5 artiklaa, koska se ei ole toteuttanut säädetyssä määräajassa kaikkia tarpeellisia toimenpiteitä kyseisessä päätöksessä sääntöjenvastaiseksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomaksi todetun tukiohjelman nojalla myönnettyjen tukien perimiseksi takaisin niiden saajilta.

               2)

               Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 256, 24.10.2009.


title: Asia C-16/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 14.9.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid – Espanja) – María Elena Pérez López v. Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid) (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Direktiivi 1999/70/EY — EAY:n, UNICE:n ja CEEP:n tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus — 3 – 5 lauseke — Perättäiset määräaikaiset työsopimukset julkisen terveydenhuollon alalla — Toimenpiteet perättäisten määräaikaisten työsuhteiden väärinkäytösten estämiseksi — Seuraamukset — Työsuhteen uudelleen luokittelu — Oikeus korvaukseen)

text:
               14.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 419/12

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 14.9.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid – Espanja) – María Elena Pérez López v. Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid)
   (Asia C-16/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Direktiivi 1999/70/EY - EAY:n, UNICE:n ja CEEP:n tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus - 3 – 5 lauseke - Perättäiset määräaikaiset työsopimukset julkisen terveydenhuollon alalla - Toimenpiteet perättäisten määräaikaisten työsuhteiden väärinkäytösten estämiseksi - Seuraamukset - Työsuhteen uudelleen luokittelu - Oikeus korvaukseen))
   (2016/C 419/14)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 4 de Madrid

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: María Elena Pérez López

      Vastaaja: Servicio Madrileño de Salud (Comunidad de Madrid)

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteenä olevan 18.3.1999 tehdyn määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että kyseessä olevan jäsenvaltion viranomaiset soveltavat pääasiassa kyseessä olevan kaltaista kansallista lainsäädäntöä siten, että

                           —

                           perättäisten määräaikaisten työsopimusten uudistamista pidettäisiin julkisen terveydenhuollon alalla oikeutettuna mainitussa lausekkeessa tarkoitetuista perustelluista syistä sillä perusteella, että nämä sopimukset perustuvat lain säännöksiin, joissa sallitaan uudistaminen tiettyjen luonteeltaan tilapäisten, suhdanteisiin liittyvien tai ylimääräisten palvelujen tarjoamiseksi, vaikka tosiasiassa mainitut tarpeet ovat pysyviä ja kestäviä;

                           —

                           toimivaltaisella hallintoviranomaisella ei ole mitään velvollisuutta perustaa rakenteellisia virkoja, joilla päätetään henkilöstösääntöjen alaisen ylimääräisen tilapäisen henkilöstön palvelussuhteet, ja sen on mahdollista täyttää perustetut rakenteelliset virat ottamalla palvelukseen väliaikaista henkilöstöä siten, että työntekijöiden epävarma tilanne vakiintuu, vaikka kyseisessä jäsenvaltiossa on tällä alalla vakituisen henkilöstön rakenteellinen vajaus.

               2)

               Direktiivin 1999/70 liitteenä olevan määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 5 lauseketta on tulkittava siten, ettei se lähtökohtaisesti ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään, että sopimussuhde päättyy määräaikaisessa työsopimuksessa määrättynä päivänä ja että kaikki palvelusajalta syntyneet palkat ja palkkiot on maksettava, tämän kuitenkaan vaikuttamatta mahdolliseen uuteen nimitykseen, kunhan tämä lainsäädäntö ei horjuta kyseisen puitesopimuksen tavoitetta tai tehokasta vaikutusta, mikä ennakkoratkaisun pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.

               3)

               Euroopan unionin tuomioistuimelta puuttuu selvästi toimivalta vastata Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 4 de Madridin esittämään neljänteen kysymykseen.

      (1)  EUVL C 96, 23.3.2015.


title: Asia T-519/09: Kanne 23.12.2009 — Toshiba v. Euroopan komissio

text:
               27.2.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 51/41

         Kanne 23.12.2009 — Toshiba v. Euroopan komissio
   (Asia T-519/09)
   2010/C 51/77
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Toshiba Corp. (edustajat: solicitor J. MacLennan, asianajaja J. Jourdan ja asianajaja P. Berghe)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               On kumottava EY 81 artiklan (SEUT 101 artikla) ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä asiassa COMP/39.129 — Muuntajat tehty komission päätös valittajaa koskevilta osin

               —

               valittajalle määrätty sakko on kumottava

               —

               vaihtoehtoisesti siinä tapauksessa, että riidanalainen päätös pysytetään kokonaan tai osin, valittajalle määrätyn sakon määrää on alennettava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan valittajalle näissä oikeudenkäynneissä aiheutuneet kulut

               —

               on annettava kaikki unionin tuomioistuimen tuomion täytäntöönpanon edellyttämät määräykset.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vaatii valituksellaan EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä asiassa COMP/39.129 — Muuntajat 7.10.2009 tehdyn komission päätöksen kumoamista siltä osin kuin kyseisessä päätöksessä todettiin valittajan rikkoneen EY 81 artiklaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa osallistumalla markkinoiden jakamiseen sellaisen eurooppalaisten ja japanilaisten muuntajien valmistajien välillä tehdyn herrasmiessopimuksen muodossa, jolla sovittiin kotimarkkinoiden kunnioittamisesta osapuolten välillä ja pidättäytymisestä toisten osapuolten markkinoilla myymisestä. Valittaja vaatii vaihtoehtoisesti sille määrätyn sakon märän alentamista.
   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi neljään valitusperusteeseen.
   Valittaja väittää ensinnäkin, että komissio ei osoittanut oikeudellisesti riittävällä tavalla eurooppalaisten ja japanilaisten muuntajien valmistajien välillä tehdyn herrasmiessopimuksen tai minkään muunkaan sopimuksen taikka yhdenmukaistettujen menettelyjen olemassaoloa eikä valittajan osallisuutta niihin.
   Toiseksi valittaja väittää, että komissio ei osoittanut, että sillä olisi toimivalta väitetyn herrasmiessopimuksen osalta, mikäli kyseisen sopimuksen osoitettaisiin olevan olemassa, minkä valittaja kiistää. Valittaja väittää, että koska markkinoille pääsyä haittaavat merkittävät esteet, mainitunlaisella sopimuksella ei ole välitöntä ja huomattavaa vaikutusta kilpailuun Euroopan unionissa tai jäsenvaltioiden välisiin kauppavirtoihin.
   Kolmannen, valittajan vaihtoehtoisena esittämän valitusperusteen mukaan komissio teki virheen määrittäessään rikkomisen kestoa ja valittajan osallisuutta kyseiseen rikkomiseen. Valittaja väittää, että komissio ei osoittanut, että tietyillä tapaamisilla olisi ollut minkäänlaista kilpailunvastaista tarkoitusta tai vaikutusta ja että valittaja olisi niihin osallistumalla rikkonut yhteisön kilpailuoikeutta.
   Valittaja väittää neljännessä, vaihtoehtoisena esittämässään kanneperusteessa, että komissio teki oikeudellisen virheen sakon perusmäärää laskiessaan. Valittaja väittää ensinnäkin, että komissio teki virheen valitessaan vertailuvuoden valittajan myynnin laskemiseksi ja poikkesi siten sakkojen määrän laskennasta annettujen suuntaviivojen mukaisesta menetelmästä. Lisäksi valittaja katsoo, että komissio teki ilmeisen arviointivirheen, kun se jätti ottamatta huomioon sen seikan, että pääsyä eurooppalaisille markkinoille haittaavat merkittävät esteet, ja kun se oletti, että Toshiba olisi voinut saavuttaa Euroopan talousalueella markkinaosuuttaan maailmanlaajuisilla markkinoilla vastaavan markkinaosuuden. Valittaja väittää lisäksi, että komissio tulkitsi virheellisesti sakkojen määrän laskennasta annettujen suuntaviivojen 18 kohtaa perustellakseen sen, että se arvioi valittajan myynnin arvon Euroopan talousalueella tämän maailmanlaajuisen myynnin perusteella eikä tutkimalla ainoastaan markkinoita, joita väitetty rikkominen koskee. Valittaja katsoo näin ollen, että sille määrätty sakko on kohtuuton.


title: Asia C-441/99: Högsta domstolenin 11.11.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Riksskatteverket vastaan Soghra Gharehveran

text:
5.2.2000                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 34/13
     — direktiivin 76/464/ETY liitteen luetteloon I sisältyvien          Karl L. Meyer vastaan Euroopan yhteisöjen komissio,
         tiettyjen vaarallisten aineiden päästöjen raja-arvoista ja      27.10.1999 antamasta tuomiosta. Valittajan edustajana on
         laatutavoitteista 12 päivänä kesäkuuta 1986 annetun             Jean-Dominique des Arcis, ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o
         neuvoston direktiivin 86/280/ETY (10), sellaisena kuin          Saksan liittotasavallan suurlähettiläs Pakowski, 20-22 avenue
         se      on      viimeksi        muutettuna    direktiivillä     Emile Reuter.
         90/415/ETY (11), 6 artiklan 1 ja 2 kohdan
                                                                         Valittaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
     ja EY 10 artiklan ensimmäisen kohdan sekä EY 249 artiklan
     kolmannen kohdan mukaisia jäsenyysvelvoitteitaan, koska
     se ei ole antanut komissiolle edellä mainittujen direktiivien       — tutkii Karl Meyerin valituksen ja toteaa sen perustelluksi,
     noudattamisen edellyttämiä kertomuksia, sellaisina kuin
     niistä on säädetty direktiivin 91/692/ETY (12) 2 artiklan           — toteaa, että 30.3.1999 päivätty komission telefaksi on
     1 kohdassa,                                                             riitauttamiskelpoinen toimenpide, joka vastaa säännöstä,
                                                                             jonka tarkoituksena on vaikuttaa valittajan oikeusasemaan
b) velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeuden-                     yksityisenä eurooppalaisena sijoittajana Ranskan Polyne-
     käyntikulut.                                                            siassa,
                                                                         — palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
Oikeudelliset perusteet ja pääsialliset perustelut                           meen asiakysymyksen käsittelyn jatkamiseksi.
EY 10 artiklan ensimmäisen kohdan ja EY 249 artiklan
kolmannen kohdan nojalla jäsenvaltioiden on toteutettava                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
kaikki aiheelliset toimenpiteet yhteisön toimielinten
säädöksistä johtuvien velvoitteiden täyttämisen varmistamisek-           Yhteisön oikeuden rikkominen: riidanalainen toimenpide oli
si, niiden on helpotettava yhteisön päämäärien toteuttamista,            viimeinen toimenpide yhteisön asiakirjojen löytämiseksi ja
ja niiden on saavutettava direktiivissä vahvistetut tulokset siinä       yhteisön rahoitusehtoja koskevien tietojen saamiseksi aloite-
säädetyssä määräajassa. Nyt esillä olevassa asiassa komissio             tuissa tutkimuksissa, jotka koskivat valittajan sijoituksia troop-
toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole vielä toimittanut sille         piseen hedelmäplantaasiin Polynesiassa. Ensimmäisen oikeus-
edellä mainittujen direktiivien soveltamista koskevia kerto-             asteen tuomioistuin on virheellisesti katsonut, että komission
muksia, vaikka tätä varten säädetty määräaika päättyi                    kieltäytyminen toimittamasta näitä asiakirjoja ja tietoja ei ollut
30.9.1995.                                                               luonteeltaan päätös.
(1) EYVL L 129, 18.5.1976, s. 23.
(2) EYVL L 54, 25.2.1978, s. 19.
(3) EYVL L 32, 3.2.1983, s. 28.
(4) EYVL L 222, 14.8.1978, s. 1.
(5) EYVL L 20, 26.1.1980, s. 43.
(6) EYVL L 81, 27.3.1982, s. 29.
(7) EYVL L 291, 24.10.1983, s. 1.
(8) EYVL L 74, 17.3.1984, s. 49.                                         Högsta domstolenin 11.11.1999 tekemällään päätöksellä
(9) EYVL L 274, 17.10.1984, s. 11.                                       esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Riksskatteverket
(10) EYVL L 181, 4.7.1986, s. 16.                                                          vastaan Soghra Gharehveran
(11) EYVL L 219, 14.8.1990, s. 49.
(12) EYVL L 377, 31.12.1991, s. 48.
                                                                                (Asia C-441/99)
                                                                                (2000/C 34/25)
                                                                         Högsta domstolen on pyytänyt 11.11.1999 tekemällään
                                                                         päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen
Karl L. Meyerin 16.11.1999 tekemä valitus Euroopan                       kirjaamoon 19.11.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimel-
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen                       ta ennakkoratkaisua asiassa Riksskatteverket vastaan Soghra
kolmannen jaoston asiassa T-106/99, Karl L. Meyer vas-                   Gharehveran seuraaviin kysymyksiin:
taan Euroopan yhteisöjen komissio, 27.10.1999 antamasta
                             tuomiosta                                   1. Onko työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttö-
                                                                             myystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön
                         (Asia C-436/99 P)                                   lähentämisestä 20 päivänä lokakuuta 1980 annetun neu-
                                                                             voston direktiivin 80/987/ETY (1) 1 artiklan 2 kohdan
                                                                             mukaisesti Ruotsia koskevaa poikkeusta tulkittava siten,
                           (2000/C 34/24)                                    että sen Ruotsin oikeuskäytännön mukaisesti, joka oli
                                                                             kehittynyt ja joka päti 1.7.1994 asti, poikkeusta sovelletaan
Karl L. Meyer on valittanut 16.11.1999 Euroopan yhteisöjen                   työntekijään, jonka läheinen sukulainen omisti liikeyrityk-
tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-                    sestä olennaisen osuuden, vaikka työntekijällä itsellään ei
teen tuomioistuimen kolmannen jaoston asiassa T-106/99,                      ole ollut omistuksessaan osuutta yrityksestä?
 ---pagebreak--- C 34/14                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        5.2.2000
2. Vastauksen ensimmäiseen kysymykseen ollessa kieltävä:                 Euroopan yhteisöjen komission 22.11.1999 Italian tasa-
                                                                                valtaa vastaan nostama kanne
     Jäsenvaltio on pannut täytäntöön neuvoston direktiivin
     80/987/ETY ja nimennyt valtion vastuulliseksi huolehti-
     maan työntekijöiden sellaisten saatavien maksamisesta,                                        (Asia C-444/99)
     jotka kohdistuvat konkurssiin asetettuun työnantajaan.
     Onko direktiivillä tällöin se vaikutus, että työntekijä voi                                    (2000/C 34/27)
     vedota palkkaturvaa koskevaan oikeuteen sellaisen kansal-
     lisen säännöksen sivuuttaen, jossa eräät työntekijäryhmät
     rajataan palkkaturvaa koskevan oikeuden ulkopuolelle                Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.11.1999 Euroo-
     siitä huolimatta, että vastaavaa säännöstä ei ole kyseisen          pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa
     jäsenvaltion osalta direktiiviin tehdyssä poikkeuksessa?            vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellisen yksikön
                                                                         virkamiehet Marie Wolfcarius ja Stefania Dragone, ja prosessi-
                                                                         osoite Luxemburgissa c/o Carlos Gómez de la Cruz, rue Alcide
(1) EYVL L 283, 20.10.1980, s. 23.
                                                                         de Gasperi, Centre Wagner.
                                                                         Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                         1. toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut tietynlaisia
                                                                               jäsenvaltioiden välisiä tavaroiden yhdistettyjä kuljetuksia
Oberlandesgericht Wienin 5.11.1999 tekemällään pää-                            koskevista yhteisistä säännöistä 7 päivänä joulukuuta 1992
töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Merck,                         annetun neuvoston direktiivin 92/106/ETY (1) ja erityisesti
Sharp & Dohme GmbH vastaan PARANOVA Pharmazeu-                                 sen 2 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt
                      tika Handels GesmbH                                      voimassa yhdistettyjä kuljetuksia koskevan lupa- ja kiin-
                                                                               tiöjärjestelmän;
                          (Asia C-443/99)
                                                                         2. velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
                           (2000/C 34/26)                                      kulut.
Oberlandesgericht Wien on pyytänyt 5.11.1999 tekemällään
päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen                  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
kirjaamoon 22.11.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimel-
ta ennakkoratkaisua asiassa Merck, Sharp & Dohme GmbH
vastaan PARANOVA Pharmazeutika Handels GesmbH seuraa-                    Direktiivin 92/106/ETY 2 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan
vaan kysymykseen:                                                        1 päivään heinäkuuta 1993 mennessä vapauttamaan 1 artik-
                                                                         lassa tarkoitetut yhdistetyt kuljetukset kaikista kiintiö- ja
Onko jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämi-                lupajärjestelmistä.
sestä 21 päivänä joulukuuta 1988 annetun ensimmäisen
neuvoston direktiivin 89/104/ETY (1) 7 artiklan 2 kohtaa
tulkittava siten, että tavaramerkin haltija voi estää sen tavara-        Italian tasavalta on menetellyt tämän artiklan vastaisesti, koska
merkkiä käyttäen markkinoille saatetun lääkkeen myymisen                 se on pitänyt voimassa yhdistettyjä kuljetuksia koskevan
silloin, kun maahantuoja on pakannut lääkkeen uudelleen                  lupajärjestelmän, vaikka se onkin muuttanut yhdistettyjä kulje-
ja kiinnittänyt siihen uudelleen tavaramerkin ja täyttänyt               tuksia koskeneen erityisen lupajärjestelmän yleiseksi. Tämän
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa                lisäksi Italian tasavalta ei ole myöntänyt yhtään 27.6.1992
C-427/93, C-429/93 ja C-436/93 (2) annetussa tuomiossa                   annetun asetuksen 1 §:n mukaista yleistä lupaa kuljetusten
luetellut vaatimukset (pakkauksessa olevaa tuotetta ei muuteta,          suorittamiseen ja rikkonut näin direktiivin 2 artiklaa, koska se
selvät merkinnät valmistajasta ja alkuperästä, tavaramerkkiä ja          on pitänyt voimassa yhdistettyjä kuljetuksia koskevat kiintiöt.
sen haltijaa ei vahingoiteta huonon pakkauksen takia ja
tavaramerkin haltijalle on ilmoitettu uudelleen pakatun                  EY 249 artikla (aiempi EY:n perustamissopimuksen 189 artik-
lääkkeen markkinoille saattamisesta), kun tavaran mahdolli-              la), jonka mukaan direktiivi velvoittaa saavutettavaan tulokseen
suudet liikkua markkinoilla vaarantuisivat ilman uudelleen               nähden jokaista jäsenvaltiota, jolle se on osoitettu, velvoittaa
pakkaamista jo siksi, että merkittävä osa lääkkeiden kuluttajista        jäsenvaltiot noudattamaan direktiivin täytäntöönpanolle ase-
tuontijäsenvaltiossa suhtautuu epäluuloisesti lääkkeisiin, jotka         tettua määräaikaa. Italian tasavalta ei ole antanut 28.10.1997
selvästi valmistetaan toisen (vieraskielisen) valtion markkinoita        päättyneeseen määräaikaan mennessä direktiivin täytäntöön-
varten ja joiden pakkaukset ainoastaan mukautetaan tarran                panon edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyk-
kiinnittämisellä vastaamaan tuontivaltion voimassa olevia                siä.
lääkkeiden markkinoille saattamista koskevia säännöksiä?
(1) EYVL L 40, 11.2.1989, s. 1.                                          (1) EYVL L 368, 17.12.1992, s. 38.
(2) Kok. 1996, s. I-3457.


title: Asia C-307/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 10.7.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Portugalin tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 89/48/ETY — Vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustaminen — Sellaisten tutkintotodistusten tunnustamatta jättäminen, jotka osoittavat pätevyyden toimia lääketieteellisiin analyyseihin erikoistuneena farmaseuttina — Täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               30.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/15

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 10.7.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Portugalin tasavalta
   (Asia C-307/07) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 89/48/ETY - Vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustaminen - Sellaisten tutkintotodistusten tunnustamatta jättäminen, jotka osoittavat pätevyyden toimia lääketieteellisiin analyyseihin erikoistuneena farmaseuttina - Täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2008/C 223/24)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: H. Støvlbæk ja P. Andrade)

      Vastaaja: Portugalin tasavalta (asiamies: L. Fernandes)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä 21.12.1988 annetun neuvoston direktiivin 89/48/ETY (EYVL 1989, L 19, s. 16) täytäntöönpanon laiminlyönti lääketieteellisiin analyyseihin erikoistuneen farmaseutin ammatin osalta
   Tuomiolauselma

               1)

               Portugalin tasavalta ei ole noudattanut vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä 21.12.1988 annetun neuvoston direktiivin 89/48/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna lääketieteellisiin analyyseihin erikoistuneen farmaseutin ammatin osalta 14.5.2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/19/EY, mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tämän direktiivin täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä.

               2)

               Portugalin tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 199, 25.8.2007.


title: Asia T-373/07: Kanne 27.9.2007 — EOS v. SMHV (PrimeCast)

text:
               24.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/37

         Kanne 27.9.2007 — EOS v. SMHV (PrimeCast)
   (Asia T-373/07)
   (2007/C 283/67)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: EOS GmbH Electro Optical Systems (Krailling, Saksa) (edustaja: Rechstanwältin M. Mentjes)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)
   Kantajan vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston neljännen valituslautakunnan asiassa R333/2005-4 20.7.2007 tekemä päätös, joka annettiin kantajalle tiedoksi 27.7.2007 telekopiona, on kumottava

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 ja 5 kohdan mukaisesti.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”PrimeCast” luokkiin 1, 19, 40 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten (hakemus N:o 2854677)

      Tutkijan päätös: Hakemuksen osittainen hylkääminen.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen.

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan rikkominen.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).