title: Asia T-249/00: P.E. Hoyerin 15.9.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
9.12.2000                FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 355/27
P.E. Hoyerin 15.9.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota                       Päätöstä R/78/2000 koskevat kanneperusteet:
                     vastaan nostama kanne
                                                                            Mikäli irtisanominen on lainmukainen, irtisanominen on toi-
                          (Asia T-249/00)                                   mitettu oikeudellisesti virheellisenä aikana (23.11.1999
                                                                            15.2.2000 sijasta). Irtisanomisajankohtaa on pidennettävä
                                                                            lukuisilla sairaspäivillä.
                          (2000/C 355/59)
                                                                            Päätöstä R/26/2000 koskevat kanneperusteet:
                   (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                          Mikäli irtisanominen on lainmukainen, irtisanomisajankohta-
                                                                            na jäljellä olevien lomapäivien määrä on laskettu väärin (mikä
P.E. Hoyer, kotipaikka Hoeilaart (Belgia), on nostanut                      on vastoin vuonna 1994 annetussa tuomiossa tarkoitettua
15.9.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                      ”järkevää ratkaisua”).
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja G. van der Wal,
Haag, asianajotoimisto Barents & Krans ja prosessiosoite
Luxemburgissa on asianajotoimisto A. May, 398 route d’Esch.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                            Bauer spa:n ym. 16.9.2000 Euroopan yhteisöjen komissio-
1.    ottaa kanteen tutkittavaksi                                                                 ta vastaan nostama kanne
2.    kumoaa 14.6.200 tehdyt                riidanalaiset  päätökset              (Yhdistetyt asiat T-253/00, T-255/00 ja T-256/00)
      (R/26/2000 ja R/78/2000) ja
                                                                                (2000/C 355/60)
3.    velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                            Bauer spa ovat nostaneet 16.9.2000 Euroopan yhteisöjen
                                                                            ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo-
Kantaja osallistui vuonna 1990 sisäiseen kilpailuun. Ensimmäi-              pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajien edustajina ovat
sen oikeusasteen tuomioistuin hyväksyi 17.3.1994 antamal-                   asianajajat Andrea Bortoluzzi, Venezia, ja Gian Michele Roberti
laan tuomiolla (asia T-43/91) kantajan valituksen valintalauta-             ja Francesco Sciaudone, Napoli.
kunnan päätöksestä, jolla valintalautakunta oli päättänyt olla
ottamatta kantajaa soveltuvista hakijoista laadittuun luette-
loon. Samana päivänä annetulla tuomiolla hyväksyttiin myös                  Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
kantajan kanne (asia T-51/91), jolla kantaja oli riitauttanut
hänen väliaikaiseksi toimihenkilöksi ottamisestaan tehdyn so-               –     kumoaa komission päätöksen 2000/394/EY
pimuksen päättämisen.
                                                                            –     toissijaisesti kumoaa em. päätöksen 5 artiklan
Kantajan mukaan komissio päätti vuonna 1998 asianosaisten                   –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
välillä tehdyn sopimuksen vastaisesti käynnistää ns. sisäisen
kilpailun uudelleen. Kantajaa ei otettu taaskaan soveltuvien
hakijoiden luetteloon. Kantaja on riitauttanut myös tämän                   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
päätöksen kanteella (asia T-119/99).
                                                                            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
Komissio irtisanoi hänen väliaikaiseksi toimihenkilöksi ottami-             kuin asiassa T-234/00, Fondazione Opera S. Maria della Carità
sestaan tehdyn sopimuksen (toistaiseksi voimassa oleva sopi-                vastaan vastaan komissio ja asiassa T-235/00, Codess Sociale
mus) ja viittasi tältä osin edellä mainittuun valintalautakunnan            ym. (1)
päätökseen. Kantaja on nostanut tästäkin päätöksestä kanteen
(asia T-70/00).                                                             Kantajat vetoavat erityisesti siihen, että perustamissopimuksen
                                                                            87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohtaa on rikottu ja että
                                                                            päätöksellä periä takaisin kyseinen tuki loukataan suhteelli-
Vastaaja kieltäytyi 14.6.2000 (R/78/2000) tekemällään pää-
                                                                            suusperiaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.
töksellä tarkastamaan työsopimuksen päättymispäivämäärää
koskevaa kantaansa. Vastaaja jätti samana päivänä tekemällään
päätöksellään (R/26/2000) toteamatta, että kantajalta oli vä-               (1) Ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.
hennetty virheellisesti 6 lomapäivää ja että kantaja oli vielä
oikeutettu 55 lomapäivään. Nyt nostetulla kanteella on riitau-
tettu nämä molemmat päätökset.


title: Asia T-445/05: Kanne  19.12.2005  — Associazione italiana del risparmio gestito ja Fineco Asset Management v. komissio

text:
               25.2.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/41

         Kanne 19.12.2005 — Associazione italiana del risparmio gestito ja Fineco Asset Management v. komissio
   (Asia T-445/05)
   (2006/C 48/78)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantajat: Associazione italiana del risparmio gestito ja Fineco Asset Management (Italia) (edustajat: asianajajat Gabriele Escalar ja Giuseppe Maria Cipolla)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Menettelyn C-19/2004 (ex NN 163/03) päätteeksi 6.9.2005 tehty komission päätös C(2005) 3302 on kumottava;

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Esillä oleva kanne koskee samaa päätöstä, joka on riitautettu asiassa T-424/05, Italian tasavalta vastaan komissio (1).
   Kantajat esittävät vaatimustensa tueksi seuraavaa:

               —

               Kanteen kohteena oleva päätös on puutteellinen ja ristiriitainen ensinnäkin valikoivan taloudellisen etuuden olemassaolon osalta, siltä osin kuin päätöksen sanamuodon perusteella on vaikeata käsittää, mikä on sellainen taloudellinen etuus, joka riidanalaisilla verotoimilla myönnetään ja ketkä olisivat tällaisen etuuden saajia. Toiseksi myös päätöksen perustelut ovat puutteellisia sellaisen mahdollisen kilpailun vääristymisen osalta, jolla olisi vaikutuksia yhteisön väliseen kauppaan.

               —

               EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan rikkominen, siltä osin kuin sen veron, jota sovelletaan pienten ja keskisuurten yhtiöiden osakkeisiin erikoistuneiden, irtaimen omaisuuden kollektiivista sijoitusrahastotoimintaa harjoittavien laitosten tuottoihin, alentaminen ei muodosta valtiontukea. Kantajat toteavat erityisesti tämän osalta, että kyseisen veron alentamisesta aiheutuu taloudellista etua kaikille osallistujille, mutta ei valikoivasti varainhoitolaitoksille. Kaikki Italiassa ja yhteisössä toimivat varainhoitolaitokset voivat nimittäin hallinnoida sijoitusrahastoja, jotka ovat erikoistuneet pieniin ja keskisuuriin yhtiöihin, ja kaikki Italiassa ja yhteisössä toimivat SICAV-rahastot voivat toimia pieniin ja keskisuuriin yhtiöihin erikoistuneiden SICAV-rahastojen muodossa. Toisaalta vaikka riidanalaiset toimet muodostaisivatkin taloudellisen etuuden varainhoitolaitoksille, kyseessä ei kuitenkaan ole valtiontuki, koska sijoitusrahastot muodostuvat yksityisistä varallisuusmassoista eikä niillä ole itsenäistä oikeushenkilöllisyyttä, niillä ei ole omia hallintoelimiä, eivätkä ne tavoittele voittoa, koska niiltä puuttuvat elimet, jotka ilmaisisivat tällaisia tavoitteita. Lopuksi ne toteavat, että riidanalaiset verotoimet eivät muodosta taloudellisia etuuksia, jotka olisi suunnattu valikoivasti kyseisille pienille tai keskisuurille yrityksille.

         Kantajat toteavat toissijaisesti seuraavaa:

               —

               on katsottava, että kyseiset verotoimet soveltuvat yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla; ja

               —

               riidanalainen päätös on 22.3.1999 annetun neuvoston asetuksen N:o 659/1999 vastainen, koska siinä määrätään takaisinperimisestä yhtiömuodossa toimivien sijoitusrahastojen sekä sopimusmuotoisia sijoitusrahastoja hoitavien yritysten osalta.

      (1)  Ei vielä julkaistu EUVL:ssä.


title: Asia C-460/16 P: Valitus, jonka Trefilerías Quijano, SA on tehnyt 12.8.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) yhdistetyissä asioissa T-426/10–T-429/16 ja T-438/12–T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerías ym. v. komissio, 2.6.2016 antamasta tuomiosta

text:
               24.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/18

         Valitus, jonka Trefilerías Quijano, SA on tehnyt 12.8.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) yhdistetyissä asioissa T-426/10–T-429/16 ja T-438/12–T-441/12, Moreda-Riviere Trefilerías ym. v. komissio, 2.6.2016 antamasta tuomiosta
   (Asia C-460/16 P)
   (2016/C 392/22)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: Trefilerías Quijano, SA (edustajat: F. González Díaz, A. Tresandi Blanco ja V. Romero Algarra, abogados)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               On kumottava unionin yleisen tuomioistuimen asioissa T-426/10–T-429/10 ja erityisesti asiassa T-427/10, Trefilerías Quijano v. Euroopan komissio, 2.6.2016 antama tuomio

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan sekä tässä menettelyssä aiheutuvat että unionin yleisessä tuomioistuimessa käydyssä menettelyssä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, jossa on kyseessä tosiseikkojen ja selvitysaineiston vääristäminen, ja on jättänyt noudattamatta perusteluvelvollisuutta siltä osin kuin kyse on väitteestä, jonka mukaan TQ:n ja GSW:n välillä oli rakenteellisia siteitä ennen vuotta 1996, on soveltanut virheellisesti ja/tai ultra vires tuomioistuinvalvontaa koskevaa toimivaltaansa ja on joka tapauksessa tukeutunut ilmiselvästi merkityksettömiin tosiseikkoihin ja/tai on luonnehtinut virheellisesti kyseiset tosiseikat osoitukseksi rakenteellisista siteistä ja on joka tapauksessa käyttänyt virheellisesti kilpailusääntöjen rikkomisesta vastuussa olevan käsitettä viitatessaan siihen, että TQ kuuluu Grupo Celsaan.

               2.

               Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt asianmukaisen oikeudellisen kriteerin soveltamisessa oikeudellisen virheen ja on tehnyt selvitysaineiston arvioinnissa oikeudellisen virheen ja on joka tapauksessa jättänyt noudattamatta tuomioistuinvalvontaa koskevia velvoitteitaan katsoessaan, että valittaja oli tyytynyt toimittamaan ”toimitusjohtajiensa antamia todistuksia” (jotka olivat todellisuudessa TQ:n toimitusjohtajien valaehtoisia lausumia), joiden tarkoituksena oli osoittaa, että GSW:n toimeenpano- ja valvontavalta yrityksen hallituksen ainoana jäsenenä oli delegoitu TQ:n toimitusjohtajille ja että TQ toimi markkinoilla itsenäisesti. Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin on esittänyt puutteelliset perustelut siltä osin kuin se ei ole selittänyt, miksi TQ:n toimitusjohtajien valaehtoiset lausumat, joihin TQ on vedonnut, ovat riittämättömiä.

               3.

               Unionin yleinen tuomioistuin on luonnehtinut virheellisesti tosiseikkoja eli kilpailijoiden mielikuvia, koska se on katsonut, että näitä mielikuvia on pidettävä lisäseikkana ja siis oikeudellisesti merkityksellisenä seikkana osoitettaessa, että kyseessä on taloudellinen kokonaisuus, jonka muodostavat TQ, GSW ja muut yritykset, joissa GSW on osakkaana. Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, jossa on kyse siitä, että se on vääristänyt kilpailijoiden mielikuvia koskevia tosiseikkoja ja selvitysaineistoa.

               4.

               Unionin yleinen tuomioistuin on luonnehtinut virheellisesti tosiseikkoja eli henkilöstön päällekkäisyyksiä TQ:n, GSW:n ja yritysten, joissa GSW on osakkaana, välillä, koska se on katsonut, että näitä päällekkäisyyksiä on pidettävä lisäseikkana ja siis oikeudellisesti merkityksellisenä seikkana osoitettaessa, että kyseiset yritykset muodostavat taloudellisen kokonaisuuden, jossa GSW on emoyhtiö.

               5.

               Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen luonnehtiessaan tiettyjä tosiseikkoja eli tuotanto- ja myyntitoimintojen jakautumista neljän yrityksen kesken, koska se on pitänyt tätä jakautumista oikeudellisesti merkityksellisenä lisäseikkana sen osoittamiseksi, että TQ on osa taloudellisesta kokonaisuutta, jonka muodostavat GSW ja muut yritykset, joissa GSW on osakkaana.

               6.

               Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen oikeudellisessa kriteerissä, jota on sovellettava arvioitaessa väitettyä ratkaisevan vaikutusvallan käyttämistä, ja se on joka tapauksessa esittänyt puutteelliset perustelut siltä osin kuin kyse on väitteestä, jonka mukaan GSW käytti ratkaisevaa vaikutusvaltaa TQ:hun.

               7.

               Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen selvitysaineiston arvioinnissa ja on joka tapauksessa jättänyt noudattamatta tuomioistuinvalvontaa koskevia velvoitteitaan hylätessään valittajan argumentin, jonka mukaan GSW ei käyttänyt ratkaisevaa vaikutusvaltaa TQ:hun.

               8.

               Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, jossa on kyseessä puolustautumisoikeuksien loukkaaminen, katsoessaan, että siltä osin kuin komissio perusti valittajan maksukykyä koskeneen arviointinsa valittajan esittämiin ja tuntemiin tosiseikkoihin, komissio kunnioitti valittajan oikeutta tulla kuulluksi.

               9.

               Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen selvitysaineiston arvioinnissa eikä se ainakaan ole käyttänyt lainmukaisesti tuomioistuinvalvontaa koskevaa toimivaltaansa. Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, jossa on kyse perusteluvelvollisuuden laiminlyönnistä. Lopuksi unionin yleinen tuomioistuin on joka tapauksessa tehnyt oikeudellisen virheen, jossa on kyse siitä, että se on vääristänyt tosiseikkoja ja selvitysaineistoa, jotka koskevat valittajan mahdollisuutta saada ulkoista rahoitusta.

               10.

               Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen selvitysaineiston arvioinnissa ja joka tapauksessa se on jättänyt noudattamatta velvollisuuttaan käyttää täyttä tuomiovaltaa, koska se on katsonut, ettei valittaja toimittanut komissiolle tarpeellisia tietoja osakkeenomistajiensa omaisuuden suuruuden arvioimiseksi. Lisäksi valittajan mielestä unionin yleinen tuomioistuin on esittänyt puutteelliset perustelut siltä osin kuin se ei ole selittänyt, miksi Deloitten raporteilla, joihin valittaja on vedonnut, ei ole mitään todistusarvoa.


title: Asia C-87/06: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Social nro 3, Valladolid on esittänyt  14.2.2006  — Vicente Pascual García v. Confederación Hidrográfica del Duero

text:
               20.5.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 121/2

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Social nro 3, Valladolid on esittänyt 14.2.2006 — Vicente Pascual García v. Confederación Hidrográfica del Duero
   (Asia C-87/06)
   (2006/C 121/04)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Juzgado de lo Social nro 3, Valladolid
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Vicente Pascual García

      Vastaaja: Confederación Hidrográfica del Duero
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhdenvertaisen kohtelun periaatteen — jonka nojalla kielletään kaikki syrjintä iän perusteella ja joka vahvistetaan perustamissopimuksen 13 artiklassa ja direktiivin 2000/78 (1) 2 artiklan 1 kohdassa — vastaisena pidettävä sellaista kansallista lainsäädäntöä (yleisen eläkeiän täyttymiseen liittyviä työehtosopimusmääräyksiä koskevan lain nro 14/2005 ainoan siirtymäsäännöksen 1 momenttia), jonka mukaan sellaiset työehtosopimuksilla vahvistetut, pakollista eläkkeelle siirtymistä koskevat ehdot ovat päteviä, joissa edellytetään ainoastaan sitä, että työntekijä on saavuttanut yleisen eläkeiän ja täyttänyt maksuperusteisen vanhuuseläkkeen saamiseksi Espanjan valtion sosiaaliturvajärjestelmää koskevissa säännöksissä vahvistetut edellytykset, kun taas myöhemmin neuvoteltujen työehtosopimusten osalta, yrityksen irtisanoessa työntekijän tämän iän perusteella, irtisanomisella on oltava myös työvoimapoliittiset tavoitteet?
               Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi:

               2)

               Velvoittaako yhdenvertaisen kohtelun periaate — jonka nojalla kielletään kaikki syrjintä iän perusteella ja joka on vahvistettu perustamissopimuksen 13 artiklassa ja direktiivin 2000/78 2 artiklan 1 kohdassa — tämän tuomioistuimen kansallisena tuomioistuimena olemaan soveltamatta nyt käsiteltävänä olevassa asiassa edellä mainitun, lain nro 14/2005, siirtymäsäännöksen 1 momenttia?

      (1)  Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27 päivänä marraskuuta 2000 annettu neuvoston direktiivi 2000/78/EY (EYVL L 303, s. 16)


title: Asia C-268/05 P: Giorgio Lebedefin 27.6.2005 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-191/02, Giorgio Lebedef vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 12.4.2005 antamasta tuomiosta

text:
               1.10.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 243/5

         Giorgio Lebedefin 27.6.2005 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-191/02, Giorgio Lebedef vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 12.4.2005 antamasta tuomiosta
   (Asia C-268/05 P)
   (2005/C 243/07)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Giorgio Lebedef on valittanut 27.6.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-191/02, Giorgio Lebedef vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 12.4.2005 antamasta tuomiosta. Valittajan edustajina ovat G. Bounéou ja F. Frabetti.
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
   kumoaa tuomion, jonka yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin antoi 12.4.2005 asiassa T-191/02, Giorgio Lebedef, Euroopan yhteisöjen komission virkamies, kotipaikka Senningerberg (Luxemburg), edustajinaan asianajajat G. Bounéou ja F. Frabetti, prosessiosoite Luxemburgissa, kantajana, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään J. Currall, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaajana, jossa vaadittiin kumottavaksi komission 5.12.2001 tekemä päätös, jolla tämä irtisanoi 20.9.1974 tehdyn puitesopimuksen, hyväksyi uudestaan toimintasäännöt ammattiliittojen ja -järjestöjen enemmistön ja komission henkilöstöhallinnon 19.1.2000 sopimia yhteistoiminnan tasoja, elintä ja menettelyjä varten, vahvisti 4.4.2001 tehdyn sopimuksen henkilöstöedustuksen käyttöön annettavista resursseista, vahvisti lakkoa koskevat määräykset, jotka olivat 20.9.1974 tehdyn puitesopimuksen liitteessä I, kehotti komission varapuheenjohtajaa N. Kinnockia neuvottelemaan ammattiliittojen ja -järjestöjen kanssa ja tekemään maaliskuun 2002 loppuun mennessä kollegiolle esityksen uuden puitesopimuksen tekemisestä ja sisällyttämään henkilöstösääntöjen muutoksiin, joiden vuoksi oli ryhdyttävä yhteistoimintaan ammattiliittojen ja -järjestöjen kanssa, muutoksen, joka mahdollistaa vaaliohjesäännön antamisen toimielimen henkilöstöäänestyksen kautta, ja jossa vaadittiin tarvittaessa kumottavaksi Kinnockin 22.11.2001 päivätty, kunkin ammattiliiton puheenjohtajalle osoitettu kirje, jossa ilmoitettiin näille hänen päätöksestään pyytää komissiota irtisanomaan 5.12.2001 edellä mainittu 20.9.1974 tehty puitesopimus ja hyväksymään useat mainitut kohdat, ja jossa vaadittiin kumottavaksi E. Halskovin 6.12.2001 tekemä päätös olla hyväksymättä kantajan matkamääräystä 7.12.2001 pidettyyn yhteistoimintakokoukseen, jonka aiheena oli ”henkilöstösääntöjen muutosehdotusten kokonaispaketti”.
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
   Valituksenalaisen tuomion kumoamista koskevan vaatimuksensa tueksi valittaja vastustaa erityisesti tuomion 96–103 kohtaa, joissa käsitellään sen vaatimuksen tutkittavaksi ottamista, joka koskee 5.12.2001 tehdyn päätöksen kumoamista siltä osin kuin siinä hyväksytään toimintasäännöt ja sikäli kuin näillä säännöillä valittajan mukaan poistetaan valittajalta ne oikeudet, jotka hänellä on 4.4.2001 tehdyn sopimuksen nojalla.
   Koska toimintasäännöillä suljetaan yhteistoiminnan elimestä pois se ammattiliitto, jota valittaja kyseisessä elimessä edusti, ne vaikuttavat valittajan henkilökohtaiseen tilanteeseen, koska häneltä poistetaan sellaisia yksilöllisiä oikeuksia, jotka hänelle seuraa hänen asemastaan ammattiliiton edustajana kyseisessä elimessä (ks. vastaavasti yhdistetyt asiat 193/87 ja 194/87, Maurissen ja Union Syndicale v. tilintarkastustuomioistuin, tuomio 11.5.1989, Kok. 1989, s. 1045 ja asia T-42/97, Lebedef v. komissio, tuomio 14.7.1998, Kok. H. 1998, s. I-A-371 ja II-1071, 18–21 kohta). Näin ollen toimintasäännöt ovat valittajalle vastaisia ja synnyttävät hänelle intressin niiden riitauttamiseen niiden kumoamiseksi.
   Tätä päätelmää ei valittajan mukaan voi kumota oikeuskäytäntö, joka perustuu yhdistetyissä asioissa T-97/92 ja T-111/92, Rijnoudt ja Hocken v. komissio, 22.6.1994 annettuun tuomioon (Kok. H. 1994, s. I-A-159 ja II-511, 82 ja 86 kohta) ja yhdistetyissä asioissa T-576/93–T-582/93, Browet ym. v. komissio, 15.7.1994 annettuun tuomioon (Kok. H. 1994, s. I-A-191 ja II-619, 44 kohta). Valittaja nimittäin väittää, että näihin tuomioihin johtaneissa asioissa kyseessä olleet tilanteet poikkeavat käsiteltävänä olevasta asiasta, koska tässä asiassa valittajan oikeudet johtuvat suoraan resursseja koskevista säännöistä, ja vaikka nämä oikeudet myönnettiinkin helpottamaan hänen ammattiliittonsa osallistumista yhteistoimintaan, ne kuuluvat henkilöstösääntöjä koskevien riita-asioiden piiriin, koska ne vaikuttavat suoraan hänen henkilökohtaiseen oikeusasemaansa.
   Valituksenalaisessa tuomiossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hyväksyy käsittelemänsä tutkittavaksi ottamisen osalta, että A&D:llä (valittajan ammattiliitto) ei tosiasiallisesti ole edustavuutta. Valittaja kiistää tämän kannanoton, koska toimintasäännöissä ei arvioida puolueettomasti ammattiliittojen ja -järjestöjen edustavuutta, ja tämän edustavuuden vertailussa on tehty ilmeinen arviointivirhe. Lisäksi valittaja väittää, että on loukattu yhdenvertaisen kohtelun, syrjintäkiellon ja puolustautumisoikeuksien kunnioittamisen periaatteita, laiminlyöty perusteluvelvollisuutta sekä rikottu mielivaltaisen menettelyn kieltoa ja henkilöstösääntöjen 24 a artiklaa.


title: Yhdistetyt asiat C-228/12–C-232/12 ja C-254/12–C-258/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 18.7.2013 (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazion (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Vodafone Omnitel NV (C-228/12, C-231/12 ja C-258/12), Fastweb SpA (C-229/12 ja C-232/12), Wind Telecomunicazioni SpA (C-230/12 ja C-254/12), Telecom Italia SpA (C-255/12 ja C-256/12) ja Sky Italia srl (C-257/12) v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri (C-228/12–C 232/12, C-255/12 ja C-256/12), Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali (C-229/12, C-232/12 ja C-257/12) ja Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-230/12) (Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut — Direktiivi 2002/20/EY — 12 artikla — Kyseisen alan yrityksille määrätyt hallinnolliset maksut — Kansallinen lainsäädäntö, jossa sähköisen viestinnän operaattorit velvoitetaan maksamaan maksu, jolla on tarkoitus kattaa kansallisten sääntelyviranomaisten toimintakustannukset)

text:
               7.9.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 260/15

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 18.7.2013 (Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazion (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Vodafone Omnitel NV (C-228/12, C-231/12 ja C-258/12), Fastweb SpA (C-229/12 ja C-232/12), Wind Telecomunicazioni SpA (C-230/12 ja C-254/12), Telecom Italia SpA (C-255/12 ja C-256/12) ja Sky Italia srl (C-257/12) v. Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri (C-228/12–C 232/12, C-255/12 ja C-256/12), Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali (C-229/12, C-232/12 ja C-257/12) ja Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-230/12)
   (Yhdistetyt asiat C-228/12–C-232/12 ja C-254/12–C-258/12) (1)

   (Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut - Direktiivi 2002/20/EY - 12 artikla - Kyseisen alan yrityksille määrätyt hallinnolliset maksut - Kansallinen lainsäädäntö, jossa sähköisen viestinnän operaattorit velvoitetaan maksamaan maksu, jolla on tarkoitus kattaa kansallisten sääntelyviranomaisten toimintakustannukset)
   2013/C 260/25
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Vodafone Omnitel NV (C-228/12, C-231/12 ja C-258/12), Fastweb SpA (C-229/12 ja C-232/12), Wind Telecomunicazioni SpA (C-230/12 ja C-254/12), Telecom Italia SpA (C-255/12 ja C-256/12) ja Sky Italia srl (C-257/12)

      Vastaajat: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Presidenza del Consiglio dei Ministri (C-228/12–C-232/12, C-255/12 ja C-256/12), Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali (C-229/12, C-232/12 ja C-257/12) ja Ministero dell’Economia e delle Finanze (C-230/12)

      Muut osapuolet: Wind Telecomunicazioni SpA (C-228/12, C-229/12, C-232/12 ja C-255/12–C-258/12), Telecom Italia SpA (C-228/12, C-230/12, C-232/12 ja C-254/12), Vodafone Omnitel NV (C-230/12 ja C-254/12), Fastweb SpA (C-230/12, C-254/12 ja C-256/12) ja Television Broadcasting System SpA (C-257/12)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio — Sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista (valtuutusdirektiivi) 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (EYVL L 108, s. 21) 12 artiklan tulkinta — Yrityksiltä kannettavat hallinnolliset maksut — Sääntely, jonka mukaan kaikki kansallisen sääntelyviranomaisen kustannukset, joita valtio ei rahoita, jaetaan asianomaisen alan yritysten kesken asian kannalta merkityksellisestä tavaramyynnistä tai palvelusuorituksista saatujen tulojen mukaisessa suhteessa

      Tuomiolauselma

   Sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (valtuutusdirektiivi) 12 artiklaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jonka nojalla sähköistä viestintäpalvelua tai -verkkoa tarjoavien yritysten on maksettava maksu, jolla on tarkoitus kattaa kansalliselle sääntelyviranomaiselle aiheutuneet kaikki sellaiset kustannukset, joita ei rahoiteta valtion varoista, ja jonka suuruus määritetään näiden yritysten tulojen perusteella, edellyttäen, että tällä maksulla on tarkoitus kattaa yksinomaan tämän artiklan 1 kohdan a alakohdassa mainituista toiminnoista aiheutuvat kustannukset, että tämän maksun nojalla saadut kokonaistulot eivät ylitä näistä toiminnoista aiheutuneita kustannuksia ja että tämä maksu määrätään yrityksille puolueettomalla, avoimella ja oikeasuhtaisella tavalla, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava.

      (1)  EUVL C 217, 21.7.2012


title: Asia T-39/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 14.2.2008 — Orsay v. SMHV — Jiménez Arellano (O orsay) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sana- ja kuviomerkin O orsay rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen sana- ja kuviomerkki D'ORSAY — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               29.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 79/25

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 14.2.2008 — Orsay v. SMHV — Jiménez Arellano (O orsay)
   (Asia T-39/04) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sana- ja kuviomerkin O orsay rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen sana- ja kuviomerkki D'ORSAY - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   (2008/C 79/49)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Orsay GmbH (Willstätt, Saksa) (edustajat: asianajajat D. von Schultz ja S. Elbe)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: aluksi U. Pfeghar, sittemmin G. Schneider)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa: José Jiménez Arellano, SA (Madrid, Espanja) (edustaja: aluksi asianajaja J. Astiz Suárez, sittemmin asianajaja S. Hernán-Carillo Portolés, lopuksi asianajaja A. Tarí Lázaro)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne, joka on nostettu SMHV:n neljännen valituslautakunnan 3.11.2003 tekemästä päätöksestä (asia R 394/2002-4), joka koski José Jiménez Arellano, SA:n ja Orsay GmbH:n välistä väitemenettelyä.
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Orsay GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 106, 30.4.2004.


title: Asia T-226/16: Kanne 10.5.2016 – Ipuri v. EUIPO – van Graaf (IPURI)

text:
               27.6.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/35

         Kanne 10.5.2016 – Ipuri v. EUIPO – van Graaf (IPURI)
   (Asia T-226/16)
   (2016/C 232/46)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Ipuri GmbH (Hampuri, Saksa) (edustaja: asianajaja k. Sandberg)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: van Graaf GmbH & Co. KG (Wien, Itävalta)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen malli: EU-sanamerkki IPURI – Rekisteröintihakemus nro 8 971 021

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 10.3.2013 asiassa R 886/2015-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan luettuna valituslautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 15 artiklaa ja 42 artiklan 2 ja 3 kohtaa sekä asetuksen N:o 2868/95 22 säännön 3 ja 4 kohtaa ja asetuksen N:o 207/2009 78 artiklan 1 kohdan f alakohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 3 kohdan soveltamisessa on rikottu saman asetuksen 8 artiklan 2 kohdan a alakohtaa.


title: Asia T-393/16: Kanne 25.7.2016 – Omnicom International Holdings v. EUIPO – eBay (dA/tA/bA/y)

text:
               3.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 364/16

      Kanne 25.7.2016 – Omnicom International Holdings v. EUIPO – eBay (dA/tA/bA/y)
      (Asia T-393/16)
      (2016/C 364/12)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: – Omnicom International Holdings, Inc. (New York, New York, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja D. Farnsworth)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: eBay, Inc. (San Jose, California, Yhdysvallat)

         Menettely EUIPO:ssa

         Hakija: Kantaja

         Riidanalainen malli: Kuviomerkki, joka sisältää sanaosat ”(dA/tA/bA/y)” – Rekisteröintihakemus nro 12 365 015

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 17.5.2016 asiassa R 872/2015-1 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohtaa on rikottu.


title: Asia C-104/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 23.10.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Augstākās tiesas Senāts – Latvia) – Olainfarm AS v. Latvijas Republikas Veselības ministrija ja Zāļu valsts aģentūra (Ennakkoratkaisupyyntö — Lainsäädännön lähentäminen — Teollisuuspolitiikka — Direktiivi 2001/83/EY — Ihmisille tarkoitetut lääkkeet — 6 artikla — Markkinoille saattamista koskeva lupa — 8 artiklan 3 kohdan i alakohta — Velvollisuus liittää myyntilupahakemukseen tulokset farmaseuttisista, prekliinisistä ja kliinisistä tutkimuksista — Prekliinisiä ja kliinisiä tutkimuksia koskevat poikkeukset — 10 artikla — Geneeriset lääkkeet — Vertailulääkkeen käsite — Vertailulääkkeen myyntiluvan haltijan subjektiivinen oikeus vastustaa myyntiluvan antamista kyseisen lääkkeen geneeriselle lääkkeelle — 10 a artikla — Lääkkeet, joiden vaikuttavat aineet ovat olleet vakiintuneessa lääkinnällisessä käytössä Euroopan unionissa vähintään 10 vuoden ajan — Mahdollisuus käyttää lääkettä, jolle on myönnetty myyntilupa ottaen huomioon 10 a artiklassa säädetty poikkeus, vertailulääkkeenä myyntiluvan saamiseksi geneeriselle lääkkeelle)

text:
               8.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 439/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 23.10.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Augstākās tiesas Senāts – Latvia) – Olainfarm AS v. Latvijas Republikas Veselības ministrija ja Zāļu valsts aģentūra
   (Asia C-104/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Lainsäädännön lähentäminen - Teollisuuspolitiikka - Direktiivi 2001/83/EY - Ihmisille tarkoitetut lääkkeet - 6 artikla - Markkinoille saattamista koskeva lupa - 8 artiklan 3 kohdan i alakohta - Velvollisuus liittää myyntilupahakemukseen tulokset farmaseuttisista, prekliinisistä ja kliinisistä tutkimuksista - Prekliinisiä ja kliinisiä tutkimuksia koskevat poikkeukset - 10 artikla - Geneeriset lääkkeet - Vertailulääkkeen käsite - Vertailulääkkeen myyntiluvan haltijan subjektiivinen oikeus vastustaa myyntiluvan antamista kyseisen lääkkeen geneeriselle lääkkeelle - 10 a artikla - Lääkkeet, joiden vaikuttavat aineet ovat olleet vakiintuneessa lääkinnällisessä käytössä Euroopan unionissa vähintään 10 vuoden ajan - Mahdollisuus käyttää lääkettä, jolle on myönnetty myyntilupa ottaen huomioon 10 a artiklassa säädetty poikkeus, vertailulääkkeenä myyntiluvan saamiseksi geneeriselle lääkkeelle))
   (2014/C 439/04)
   Oikeudenkäyntikieli: latvia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Augstākās tiesas Senāts

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Olainfarm AS

      Vastaajat: Latvijas Republikas Veselības ministrija ja Zāļu valsts aģentūra

      Muu osapuoli: Grindeks AS

      Tuomiolauselma

               1)

               Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 13.11.2007 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1394/2007, 10 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettua vertailulääkkeen käsitettä on tulkittava siten, että se käsittää lääkkeen, jonka markkinoille saattamista koskeva lupa on myönnetty kyseisen direktiivin 10 a artiklan perusteella.

               2)

               Direktiivin 2001/83, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1394/2007, 10 artiklaa, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että lääkkeen, jota on käytetty vertailulääkkeenä haettaessa markkinoille saattamista koskevaa lupaa toisen valmistajan geneeriselle lääkkeelle kyseisen direktiivin 10 artiklan perusteella, markkinoille saattamista koskevan luvan haltijalla on oikeus hakea muutosta toimivaltaisen viranomaisen päätökseen, jolla myönnetään markkinoille saattamista koskeva lupa jälkimmäiselle lääkkeelle, kunhan kyse on oikeussuojasta oikeudelle, joka mainitussa 10 artiklassa annetaan kyseiselle luvanhaltijalle. Tällainen muutoksenhakuoikeus on olemassa erityisesti, jos luvanhaltija vaatii, ettei sen lääkettä käytetä markkinoille saattamista koskevan luvan saamiseksi mainitun 10 artiklan perusteella lääkkeelle, jonka osalta sen omaa lääkettä ei voida katsoa samaisen 10 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetuksi vertailulääkkeeksi.

      (1)  EUVL C 123, 27.4.2013.


title: Unifruit Hellas EPE:n 28. 2. 1995 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kolmannen jaoston 15. 12. 1994 antamasta tuomiosta asiassa T-489/93, Unifruit Hellas EPE vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Asia C-51/95 P)

text:
13.5.95             Ln                          Euroopan yhteisôjen virallinen lehti                                    N:o C 119/5
kohdan c alakohdan mukaisia velvollisuuksia, kun se on                    tautuvaan vientiin sovellettavaa jäljellä olevien tullien
ottanut käyttöön ja pitänyt voimassa arvonlisäveromäärä                  suspensiota asetuksen (ETY) N:o 3835/90 (2) liitteessä
yksiä, joissa ei vapauteta verosta sellaisia tavaroiden luovu            lueteltujen maataloustuotteiden osalta myös Espanjasta
tuksia, jotka käytetään kokonaan vapautettuun toimintaan                  tapahtuvaan oliiviöljyssä olevan tonnikalan tuontiin ?
tai jos nämä tavarat eivät oikeuta vähennykseen.
                                                                    B) Voivatko toimivaltaiset tulliviranomaiset aloittaa
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                       20 päivänä kesäkuuta 1990 annettuun asetukseen
                                                                          ( ETY) N:ö 1715/90 (3 ) liittyvän 24 päivänä heinäkuuta
                                                                           1979 annetun asetuksen (ETY) N:o 1697/79 5 artiklan
Direktiivin säännöstä " sellaisten tavaroiden luovutukset,
jotka käytetään kokonaan tämän artiklan (. . .) nojalla                    1 ja 2 kohdan sekä 23 päivänä heinäkuuta 1991
vapautettuun toimintaan, jos nämä tavarat eivät oikeuta                   annetun täytäntöönpanoasetuksen (ETY) N:o 2164/
vähennykseen" vastaavassa D.P.R:n (tasavällan presidentin
                                                                          91 (4 ) 2 artiklan mukaisesti sellaisten tullien perimisen,
antama asetus) nro 633 10 pykälässä mainittujen noin                      joita ei ole peritty tuonnin yhteydessä, koska ne
                                                                          katsottiin kokonaisuudessaan suspendoiduiksi voi
kolmenkymmenen toiminnan joukossa ei mainita liiketo
                                                                          massa olevan yhteisön lainsäädännön tulkintavirheen
imia, jotka on vapautettu verosta, niin kuin on säädetty
direktiivin 13 artiklan B kohdan c alakohdassa .                          vuoksi, mutta jotka myöhemmin katsottiin perimiskel
                                                                          poisiksi sen vuoksi, että ETY:n komission oikeudellinen
                                                                          osasto tulkitsi samaa lainsäädäntöä eri tavoin, kun
Direktiivin ilmausta " sellaisten tavaroiden luovutukset,                 velallinen on noudattanut tulli-ilmoituksessaan kaikkia
joiden hankintaa tai käyttöä vähennysoikeus ei 17 artiklan 6              voimassa olevia säännöksiä eikä näytä siltä, että tämä
kohdan mukaisesti koske " vastaavassa D.P.Rrn nro 633/72                  olisi tiennyt Italian tulliviranomaisten tulkinneen aluksi
(2 pykälän kolmas kohta ) määräyksessä säädetään, että                    perin väärin yhteisön lainsäädäntöä ?
tällaisia liiketoimia, jotka koskevat saman asetuksen 19
pykälässä mainittuja tavaroita, kuten henkilöautoja ja              (M EYVL N:o L 324, 26 . 11 . 1991 , s. 11
huvialuksia, "ei pidetä tavaroiden luovutuksina ". Tällainen        (2) EYVL N:o L 370, 31 . 12 . 1990, s . 126
täsmennys tarkoittaa edellä mainittujen liiketoimien jättä         (3 ) EYVL N:o L 160, 26 . 6 . 1990, s. 1
mistä arvonlisäveron soveltamisalan ulkopuolelle, mikä ei           (4 ) EYVL N:o L 201 , 24 . 7. 1991 , s . 16
vastaa kuudennen direktiivin 13 artiklan B kohdan c
alakohdan sisältöä .
(M EYVL N:o L 145 , 13 . 6 . 1977, s. 1
                                                                    Unifruit Hellas EPE:n 28 . 2. 1995 tekemä valitus Euroopan
                                                                    yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kol
                                                                    mannen jaoston 15 . 12. 1994 antamasta tuomiosta asiassa
                                                                                T-489/93, Unifruit Hellas EPE vastaan
                                                                                Euroopan yhteisöjen komissio
Tribunale di Genova, Sezione Prima Civilen 26. 1 . 1995 ja                                   (Asia C-51/95 P)
16. 2. 1995 tekemillään päätöksillä esittämä ennakkorat                                       ( 95/C 119/11 )
kaisupyyntö kyseisessä tuomioistuimessa vireillä olevissa
asioissa 1 ) Olasagasti & C., 2 ) Comarcon SNC, 3 ) Ghezzi
Alimentari Sri, 4 ) Fredo Sri ja 5 ) Cateringros Sri vastaan        Unifruit Hellas EPE, kotipaikka Ateena, edustajanaan
         Amministrazione delle Finanze dello Stato                  asianajaja Ilias Soufleros, Ateena, prosessiosoite Luxembur
                                                                    gissa Aloyse Mayn toimisto, 31 , Grand Rue, on valittanut
 (Asiat C-47/95 , C-48/95 , C-49/95, C-50/95 ja C-60/95 )           28 . 2. 1 995 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle Euroo
                        ( 95/C 119/10)                              pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
                                                                    kolmannen jaoston l5 . 12 . 1994 asiassa T-489/93 , Unifruit
                                                                    Hellas EPE vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, anta
Tribunale di Genova, Sezione Prima Civile on esittänyt              masta tuomiosta .
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle 26. 1 . 1995 ja 16. 2 .
1995 tekemillään päätöksillä ennakkoratkaisupyynnöt,
jotka ovat saapuneet Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen             Valittaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta
kirjaamoon 23 . 2. 1995 ja 8 . 3 . 1995 ja jotka koskevat
asioita 1 ) Olasagasti & C., 2 ) Comarcon SNC, 3 ) Ghezzi
                                                                    1 ) ottamaan valituksen tutkittavaksi;
Alimentari Sri, 4) Fredo Sri ja 5 ) Cateringros Sri vastaan
Amministrazione delle Finanze dello Stato; tuomioistuin
pyytää ratkaisemaan seuraavat kysymykset:                           2 ) kumoamaan valituksenalaisen tuomion siltä osin kuin
                                                                          siinä on hylätty vahingonkorvausta koskeva vaati
                                                                          mus;
A) Sovelletaanko 25 päivänä marraskuuta 1991 annetun
     asetuksen (ETY ) N:o 3416/91 (*) 1 artiklan 1 kohdassa
     säädetyn Espanjan liittymissopimuksen 75 artiklan 1            3 ) velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäynti
     kohdan mukaisesti Espanjasta muualle yhteisöön suun                 kulut.
 ---pagebreak--- N:o C 119/6          FI                       Euroopan yhteisôjen virallinen lehti                                       13.5.95
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut               — yhtäältä ainoastaan tilikauden loppuun mennessä toteu
                                                                       tuneet voitot saadaan ilmoittaa tilinpäätöksessä,
1 ) Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tulkinnut
    väärin asetuksen (ETY) N:o 1035/72 25 artiklan 1              — toisalta kaikki tilikauden tuotot ja kulut on otettava
    kohdan sisältämää ilmausta "poikkeustapaukset". Se                 huomioon riippumatta tällaisen tuoton tai kulun saanti
    katsoi (54 kohta ), että tämä ilmaus soveltuu tapauksiin,          tai maksupäivästä,
    joissa komissio harkitsee, että se ei määrää kannetta
    vaksi tasoitusmaksua, vaikka kaikki edellytykset sen
    määräämiseen ovat olemassa. Valittaja katsoo, että            kun riittäviin jaettaviin voittoihin perustuva jakovaatimus
    tässä tarkoitetaan tapauksia, joissa komissiolla on           aktivoidaan nautintakirjojen perusteella samavaiheisesti
    velvollisuus olla määräämättä tasoitusmaksua .                voittotodistuksen kanssa voittoa jakavassa yrityksessä,
                                                                  silloinkin kun voitonjako erääntyy vasta pankkipäivänä,
                                                                  joka seuraa voittoa jakavan yrityksen yhtiökokousta, jossa
2 ) Valituksenalaisessa päätöksessä on katsottu virheelli        päätetään edellisen tilikauden voiton käytöstä ?
    sesti ( 62 kohta ), että asetuksen ( ETY) N:o 2707/72
    3 artiklan 3 kohtaa ei voida analogisesti soveltaa
    tasoitusmaksun määräämistä koskevaan toimenpitee             (!) EYVL N:o L 222, 14 . 8 . 1978 , s . 11
    seen. Valittajan mukaan asetuksen ( ETY ) N:o 2707/72
    mukaisten suojatoimenpiteiden toteuttamisella aikaan
    saatavaksi tavoiteltu vaikutus vastaa täydellisesti tasoi
    tusmaksun määräämisellä tavoiteltua vaikutusta .
3 ) Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on
    arvioinut ilmeisen virheellisellä tavalla ja perusteetto
    masti ( 63 kohta ), että valvontatoimenpiteet (esimer        Pretura Circondariale di Roma — Sezione distaccata di
    kiksi tuontitodistus ja takuu) ja tasoitusmaksu voidaan       Tivolin 15 . ja 22. 2. 1995 tekemillään päätöksillä esittämä
    määrätä asetettavaksi samanaikaisesti .                       ennakkoratkaisupyyntö kyseisessä tuomioistuimessa San
                                                                  dro Gallottia ja Roberto Censiä vastaan vireillä olevissa
                                                                                rikosasioissa
4 ) Päinvastoin kuin valituksenalaisessa päätöksessä katso
    taan (66 kohta), yhteisön ja Chilen välinen puitesopi                           (Asiat C-58/95 a C-75/95 )
    mus estää ryhtymisen kaikkiin yksipuolisiin toimenpi                                   ( 95/C 119/13 )
    teisiin, mukaan luettuna tasoitusmaksujen määräämi
    nen .
                                                                  Pretura Circondariale di Roma — Sezione distaccata di
5 ) Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomio            Tivoli on esittänyt Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle
    istuin on jättänyt kokonaan ottamatta huomion valit          15 . ja 22 . 2 . 1995 tekemillään päätöksillä ennakkoratkai
    tajan siitä tosiasiasta johtuvan erikoistilanteen, että       supyynnöt, jotka ovat saapuneet Euroopan yhteisöjen
    asian kannalta ratkaisevana aikana Kreikassa sovellet        tuomioistuimen kirjaamoon 6 , ja 14. 3 . 1995 saadakseen
    tiin yhä pääoman liikkuvuuteen 24 päivänä kesäkuuta           Sandro Gallottia ja Roberto Censiä vastaan vireillä olevissa
     1988 annetussa direktiivissä 8 8/3 6 l/ETY tarkoitettuja'    rikosasioissa ennakkoratkaisun seuraavissa kysymyksissä :
    tiettyjä rajoituksia.
                                                                  1 ) Mikä oikeusvaikutus on sillä, että Italian tasavalta ei ole
                                                                       saattanut     voimaan     neuvoston   direktiivin 91 /156/
                                                                        ETY (*) täytäntöönpanon edellyttämiä säännöksiä ase
                                                                       tetussa määräajassa ?
Finanzgericht Kölnin 8. 2. 1995 tekemällään päätöksellä
   esittämä ennakkoratkaisupyyntö riita-asiassa Briihler          2 ) Voidaanko katsoa, että se, että Italian säännösten
            Kreditbank vastaan Finanzamt Briihl                        noudattamatta jättämisestä aiheutuu rikosoikeudellisia
                                                                       seuraamuksia ja erityisesti D.P.R:n nro 915/82 (Italian
                        (Asia C-56/95 )                                tasavallan presidentin antama asetus) 10 ja 25 artiklassa
                         ( 95/C 119/12 )                                ( asia C-75/95 ) sekä 25 artiklassa ja sitä seuraavissa
                                                                       artikloissa (asia C-58/95 ) säädettyjä seuraamuksia, on
Finanzgericht Köln pyytää 8 . 2. 1995 tekemällään ja                   ristiriidassa sellaisen yhteisön lainsäädännön kanssa,
yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 3 . 3 . 1995 saapu               jolla pyritään varmistamaan yhteismarkkinoilla toimi
neella päätöksellä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen                  vien toimijoiden yhdenmukainen kohtelu myös seuraa
ennakkoratkaisua riita-asiassa Briihler Kreditbank vastaan             musten osalta ?
Briihler Finanzamt seuraavaan kysymykseen:
                                                                  (*) Direktiiviä 75/442/ETY muuttava neuvoston direktiivi 91 /
Vastaako menettely 25 päivänä heinäkuuta 1978 annetun                 156/ETY ( EYVL N:o L 78 , 26 . 3 . 1991 , s . 32 )
neljännen neuvoston direktiivin 78/660/ETY i 1 ) 31 artiklan
1 kohdan c alakohdan — erityisesti sen aa alakohdan — ja d
alakohdan säännöksiä, joiden mukaan


title: Asia T-450/04 RENV: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 27.6.2014 – Bouygues et Bouygues Télécom v. komissio

text:
               1.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 292/58

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 27.6.2014 – Bouygues et Bouygues Télécom v. komissio
   (Asia T-450/04 RENV) (1)

   2014/C 292/71
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Kuudennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 31, 5.2.2005.


title: Asian C-409/97 poistaminen rekisteristä

text:
C 48/22               FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  20.2.1999
Yhdistettyjen asioiden C-388/97 ja C-389/97 (1) poistami-                 Asian C-409/97 (1) poistaminen rekisteristä
                       nen rekisteristä                                                 (1999/C 48/44)
                       (1999/C 48/40)
                                                                 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ensimmäisen jaoston
Euroopan       yhteisöjen    tuomioistuimen      presidentin     puheenjohtajan 19.11.1998 antamalla määräyksellä tuo-
11.11.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekis-          mioistuimen rekisteristä on poistettu asia C-409/97,
teristä on poistettu yhdistetyt asiat C-388/97 ja C-389/97       Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Luxemburgin suur-
(Conseil d'Etatin esittämät ennakkoratkaisupyynnöt), Fro-        herttuakunta.
magerie Philipona SA ym. vastaan Ranskan tasavalta.
                                                                 (1) EYVL C 41, 7.2.1998.
(1) EYVL C 7, 10.1.1998.
                                                                          Asian C-415/97 (1) poistaminen rekisteristä
         Asian C-253/98 (1) poistaminen rekisteristä                                    (1999/C 48/45)
                       (1999/C 48/41)
                                                                 Euroopan       yhteisöjen    tuomioistuimen      presidentin
Euroopan       yhteisöjen    tuomioistuimen      presidentin     24.11.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekis-
11.11.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekis-          teristä on poistettu asia C-415/97, Euroopan yhteisöjen
teristä on poistettu asia C-253/98, Euroopan yhteisöjen          komissio vastaan Italian tasavalta.
komissio vastaan Belgian kuningaskunta.
                                                                 (1) EYVL C 41, 7.2.1998.
( ) EYVL C 278, 5.9.1998.
 1
                                                                          Asian C-167/98 (1) poistaminen rekisteristä
         Asian C-397/97 ( ) poistaminen rekisteristä
                          1
                                                                                (1999/C 48/46)
                       (1999/C 48/42)
                                                                 Euroopan       yhteisöjen    tuomioistuimen      presidentin
Euroopan       yhteisöjen    tuomioistuimen      presidentin     2.12.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
13.11.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekis-          ristä on poistettu asia C-167/98 (Oberster Gerichtshofin
teristä on poistettu asia C-397/97, Euroopan yhteisöjen          esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Westdeutsche Landes-
komissio vastaan Italian tasavalta.                              bank Girozentrale vastaan Johannes Leon.
(1) EYVL C 26, 24.1.1998.                                        (1) EYVL C 209, 4.7.1998.
         Asian C-274/94 (1) poistaminen rekisteristä                     Asian C-305/98 P (1) poistaminen rekisteristä
                       (1999/C 48/43)                                                   (1999/C 48/47)
Euroopan       yhteisöjen    tuomioistuimen      presidentin     Euroopan       yhteisöjen    tuomioistuimen      presidentin
17.11.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekis-          7.12.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
teristä on poistettu asia C-274/94, Ison-Britannian ja Poh-      ristä on poistettu asia C-305/98 P, David T. Keeling vas-
jois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta vastaan Euroopan          taan sisämarkkinoilla toimiva yhdenmukaistamisvirasto
yhteisöjen komissio.                                             (tavaramerkit ja mallit).
(1) EYVL C 351, 10.12.1994.                                      (1) EYVL C 312, 10.10.1998.


title: Asia T-196/07: Kanne 5.6.2007 — Dyckerhoff Polska v. komissio

text:
               21.7.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 170/38

         Kanne 5.6.2007 — Dyckerhoff Polska v. komissio
   (Asia T-196/07)
   (2007/C 170/72)
   Oikeudenkäyntikieli: puola
   Asianosaiset

      Kantaja: Dyckerhoff Polska sp. z o.o. (edustajat: oikeudellinen neuvonantaja P. K. Rosiak ja asianajaja F. Puel)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksia koskevasta kansallisesta jakosuunnitelmasta, josta Puola ilmoitti Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY mukaisesti, 26.3.2007 tehty komission päätös on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan kasvihuonekaasujen päästöoikeuksia koskevasta kansallisesta jakosuunnitelmasta, josta Puola ilmoitti Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY (1) mukaisesti, 26.3.2007 tehdyn komission päätöksen K (2007) 1295 lopullinen. Komissio totesi tässä päätöksessä, että Puolan kansallisen suunnitelman, joka koski CO2:ta koskevien päästöoikeuksien jakamista vuosia 2008-2012 varten ja josta ilmoitettiin komissiolle 30.6.2006, tietyt osat eivät ole direktiivin 2003/87/EY 9 artiklan 1 kohdan, 9 artiklan 3 kohdan, 10 artiklan ja 13 artiklan 2 kohdan eivätkä sen liitteessä III lueteltujen perusteiden mukaisia. Kyseisellä päätöksellä alennetaan 26,7 prosentilla hiilidioksidin päästörajaa vuosia 2008–2012 varten suhteessa Puolan ilmoittamassaan kansallisessa jakosuunnitelmassa ehdottamaan päästörajaan.
   Kanteessa esitetyt oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asian T-195/07 kantajan siinä esittämät oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut.

      (1)  Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/87/EY (EUVL L 275, s. 32).


title: Asia T-470/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2012 — medi v. SMHV (medi) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin medi rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 2 kohta)

text:
               25.8.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 258/17

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.7.2012 — medi v. SMHV (medi)
   (Asia T-470/09) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin medi rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 2 kohta)
   2012/C 258/28
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: medi GmbH & Co. KG (Bayreuth, Saksa) (edustajat: asianajajat H. Lindner, D. Terheggen ja T. Kiphuth)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: aluksi S. Schäffner, sitten G. Schneider)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 1.10.2009 tekemästä päätöksestä (asia R 692/2008-4), joka koskee hakemusta sanamerkin medi rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Medi GmbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 24, 30.1.2010.


title: Asian C-260/01 poistaminen rekisteristä

text:
C 55/20                FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                      8.3.2003
          Asian C-89/01 (1) poistaminen rekisteristä                           Asian C-260/01 ( 1) poistaminen rekisteristä
                         (2003/C 55/46)                                                       (2003/C 55/49)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 15.11.2002             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 11.12.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-        antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-89/01 (Tribunale di Brescian esittämä ennakkoratkai-        tu asia C-260/01, Euroopan parlamentti vastaan Euroopan
supyyntö), Finanziaria Immobiliare Perugino s.p.a. vastaan            unionin neuvosto.
Ministero delle Finanze.
                                                                      (1 ) EYVL C 245, 1.9.2001.
( 1) EYVL C 118, 21.4.2001.
                                                                               Asian C-310/01 ( 1) poistaminen rekisteristä
          Asian C-90/01 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2003/C 55/50)
                         (2003/C 55/47)
                                                                      Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 14.11.2002
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 15.11.2002             antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-        tu asia C-310/01 (Consiglio di Staton esittämä ennakkoratkai-
tu asia C-90/01 (Tribunale di Brescian esittämä ennakkoratkai-        supyyntö), Comune di Udine, Azienda Multiservizi s.p.a.
supyyntö), San Marco s.p.a. ym. vastaan Ministero delle               (AMGA) vastaan Diddi Dino Figli s.r.l., Associazione Nazionale
Finanze.                                                              Imprese Gestione servizi tecnici integrati (AGESI).
( 1) EYVL C 118, 21.4.2001.                                           (1 ) EYVL C 289, 13.10.2001.
         Asian C-231/01 ( 1) poistaminen rekisteristä                          Asian C-346/01 ( 1) poistaminen rekisteristä
                         (2003/C 55/48)                                                       (2003/C 55/51)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 15.11.2002             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 20.11.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-        antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-231/01 (Tribunale di Brescian esittämä ennakkorat-          tu asia C-346/01, Euroopan yhteisöjen komissio Saksan liitto-
kaisupyyntö), El.Da s.r.l. vastaan Ministero delle Finanze.           tasavalta.
( 1) EYVL C 227, 11.8.2001.                                           (1 ) EYVL C 331, 24.11.2001.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 13 päivänä heinäkuuta 2000 asiassa T-157/99, Helga Griesel vastaan Euroopan unionin neuvosto (Henkilöstö – Ylentämättä jättäminen – Perustelut – Hakĳoiden ansioiden vertailu)

text:
C 259/20                 FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         9.9.2000
lukuun lapseneläke, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-                Sandweiler, vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuin (asia-
mioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: pre-                 miehinään N. Lierow ja C. Pinto), jossa kantaja vaatii toisaalta
sidentti B. Vesterdorf sekä tuomarit M. Vilaras ja N. Forwood,              sellaisen päätöksen kumoamista, jonka kilpailun CJ 41/98
kirjaaja: johtava hallintovirkamies B. Pastor, on 11.7.2000                 valintalautakunta teki 15.3.1999 ja jossa päätettiin olla merkit-
antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                          semättä kantajaa soveltuvien hakijoiden luetteloon, ja toisaalta
                                                                            kaikkien kyseiseen kilpailuun liittyneiden myöhempien toi-
1)    Lausunnon antaminen raukeaa siltä osin kuin kantaja vaatii,           mien kumoamista mukaan lukien sellaisen nimityksen kumoa-
      että hänelle tunnustettaisiin oikeus perhelisiin heinäkuusta          mista, jossa valittu hakija on nimitetty hallinnollisten asioiden
      1998 alkaen.                                                          oikeudellisen neuvonantajan toimeen, ensimmäisen oikeusas-
                                                                            teen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa:
2)    Vaatimukset siitä, että kantajalle ja hänen lapselleen Mira           jaoston puheenjohtaja V. Tiili sekä tuomarit J.D. Cooke ja
      Posnantekille tunnustettaisiin henkilöstösääntöjen 67 artiklan        P. Mengozzi, kirjaaja: G. Herzig, on antanut 14.7.2000 tuo-
      nojalla oikeus viivästyskorkoineen niihin perhelisiin, jotka Roger    mion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
      Posnantekin olisi pitänyt saada, jätetään tutkimatta.
                                                                            1)    Kanne hylätään.
3)    Komission 9.3.1999 tekemä päätös kumotaan siltä osin
      kuin siinä kieltäydytään tunnustamasta kantajalle oikeutta            2)    Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.
      kotitalouslisään ja huollettavana olevasta lapsesta maksetta-
      vaan lisään ajanjaksona Roger Posnantekin kuolemasta kuole-
      maa seuranneen kolmannen kuukauden loppuun asti sekä                  (1) EYVL C 226, 7.8.1999.
      lapsen Mira Posnantekin oikeutta lapseneläkkeseen heinäkuusta
      1998 alkaen.
4)    Komissio velvoitetaan maksamaan kantajalle tämän tuomion
      tuomiolauselman 3 kohdassa tarkoitettujen lisien ja eläkkeen
      määrä 6,25 prosentin vuotuisine viivästyskorkoineen vähennet-
      tynä kantajan muualta saamilla samanluonteisilla etuuksilla.
                                                                            YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
5)    Kanne hylätään muilta osin.                                                              MIOISTUIMEN TUOMIO
6)    Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja velvoite-                           13 päivänä heinäkuuta 2000
      taan lisäksi korvaamaan kaksi kolmannesta kantajan oikeuden-
      käyntikuluista. Kantjaa vastaa yhdestä kolmanneksesta omista          asiassa T-157/99, Helga Griesel vastaan Euroopan unionin
      oikeudenkäyntikuluistaan.                                                                        neuvosto (1)
(1) EYVL C 246, 28.8.1999.                                                  (Henkilöstö – Ylentämättä jättäminen – Perustelut – Haki-
                                                                                joiden ansioiden vertailu)
                                                                                (2000/C 259/35)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
EUROOPAN YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSAS-
             TEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                            Asiassa T-157/99, Helga Griesel, Euroopan unionin neuvoston
                                                                            virkamies, kotipaikka Bryssel, edustajinaan asianajajat J. Sam-
                   14 päivänä heinäkuuta 2000                               bon ja P.-P. Van Gehuchten, Bryssel, prosessiosoite Luxembur-
                                                                            gissa asianajotoimisto L. Schiltz, 2 rue du Fort Rheinsheim,
asiassa T-146/99, Rui Teixeira Neves vastaan Euroopan                       vastaan Euroopan unionin neuvosto (asiamiehinään F. Anton
                    yhteisöjen tuomioistuin (1)                             ja C. Robertson), jossa kantaja vaatii kumoamaan neuvoston
                                                                            päätöksen olla ylentämättä kantajaa palkkaluokasta C 5 palkka-
(Virkamiehet – Sisäinen kilpailu – Kilpailuilmoitus – Nimi-                 luokkaan C 4 vuoden 1998 ylennyksiä tehtäessä, yhteisöjen
tys oikeudellisen neuvonantajan virkaan – Pakollinen edelly-                ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (yhden tuomarin ko-
tys – Erityiset arviointiperusteet – Perustelut – Harkintaval-              koonpano): tuomari A. Potocki, kirjaaja: hallintovirkamies
                          lan väärinkäyttö)                                 G. Herzig, on 13.7.2000 antanut tuomion, jonka tuomiolau-
                                                                            selma on seuraava:
                           (2000/C 259/34)
                                                                            1)    Kanne hylätään.
                    (Oikeudenkäyntikieli: portugali)                        2)    Kukin osapuoli vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
Asiassa T-146/99, Rui Teixeira Neves, Euroopan yhteisöjen                   (1) EYVL C 281, 2.10.1999.
tuomioistuimen virkamies, kotipaikka Sandweiler (Luxem-
burg), edustajanaan asianajaja A. Encarnação, Porto, prosessi-
osoite Luxemburgissa kantajan kotiosoite, 10 am Gronn,


title: Asia T-700/16: Kanne 30.9.2016 – Laboratorios Ern v. EUIPO – Ascendo Medienagentur (SLIMDYNAMICS)

text:
               12.12.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 462/26

         Kanne 30.9.2016 – Laboratorios Ern v. EUIPO – Ascendo Medienagentur (SLIMDYNAMICS)
   (Asia T-700/16)
   (2016/C 462/33)
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Laboratorios Ern, SA (Barcelona, Espanja) (edustaja: asianajaja S. Correa Rodríguez)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Ascendo Medienagentur AG (Gamprin-Bendern, Liechtenstein)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan SLIMDYNAMICS – Rekisteröintihakemus nro 12 882 304

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 22.7.2016 yhdistetyissä asioissa R 1814/2015-4 ja R 1780/2015-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen, siltä osin kuin rekisteröinti on myönnetty luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten, sekä hylkää EU-tavaramerkiksi rekisteröintiä koskevan hakemuksen nro 012882304 SLIM DYNAMICS & design luokan 5 osalta

               —

               velvoittaa EUIPO:n sekä ASCENDO MEDIENAGENTUR AG:n, mikäli se osallistuu tähän oikeudenkäyntiin väliintulijana, korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia T-125/07: Kanne 16.4.2007 — Scientific and Technological Committee ym. v. komission jäsenet Potocnik ym.

text:
               23.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 140/33

         Kanne 16.4.2007 — Scientific and Technological Committee ym. v. komission jäsenet Potocnik ym.
   (Asia T-125/07)
   (2007/C 140/55)
   Oikeudenkäyntikieli: puola
   Asianosaiset

      Kantajat: Scientific and Technological Committee of AGH University of Science and Technology ym. (Krakova, Puolan tasavalta) (edustaja: asianajaja A. Żuraniewski)

      Vastaajat: Euroopan yhteisöjen komission jäsenet J. Potocnik, S. Dimas ja A. Piebalgs
   Vaatimukset

               —

               on todettava, että Euroopan yhteisöjen komission jäsenet J. Potocnik, S. Dimas ja A. Piebalgs ovat syyllistyneet rangaistavaan laiminlyöntiin, jolla aiheutetaan edelleen olemassa oleva, EU:n väestön elämään kohdistuva ja ekologista katastrofia merkitsevä vaaratilanne, koska he eivät ole ryhtyneet välittömästi toimenpiteisiin EU:n väestön elämän suojaamiseksi vastaanotettuaan ne kolme kirjelmää, joissa ilmoitettiin vaaroista, jotka liittyvät CO2:n varastointiin geologisiin kerrostumiin

               —

               on todettava tarve toteuttaa ehdotetut tutkimukset

               —

               on todettava tarve rahoittaa kokonaisuudessaan kyseiset tutkimukset, jotka eivät ole luonteeltaan kaupallisia vaan joiden tarkoituksena on suojata EU:n väestön elämää

               —

               on todettava tarve pidättäytyä EU:ssa näiden ehdotettujen tutkimusten valmistumiseen saakka enemmistä menettelyistä CO2:n varastoimiseksi geologisiin kerrostumiin.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantajat vaativat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta toteamaan, että Euroopan komission jäsenet ovat laiminlyöneet toimenpiteiden toteuttamisen, sillä kantajat olivat ilmoittaneet heille ihmisten terveydelle ja luonnonympäristölle hiilidioksidin varastoimisesta ilman säiliötä suoraan geologisiin kerrostumiin aiheutuvista vaaroista, eivätkä nämä komission jäsenet olleet toteuttaneet asianmukaisia toimenpiteitä tällaisten menetelmien soveltamisesta aiheutuvien negatiivisten vaikutusten estämiseksi. Kantajat väittävät, että vaikka näitä komission jäseniä oli kehotettu toteuttamaan asianmukaiset toimenpiteet ja kantajien ehdottamat tutkimukset hiilidioksidin varastoimisesta maan pintakerroksiin aiheutuvista vaikutuksista, he eivät ole ottaneet minkäänlaista kantaa heille osoitetuissa kanteluissa esitettyihin ongelmia koskeviin seikkoihin. Kantajat toteavat, että tällainen toimimattomuus on vastoin yhteisön oikeusjärjestystä ja komission jäsenen velvollisuuksia.


title: Asia C-237/14 P: Valitus, jonka Lidl Stiftung & Co. KG on tehnyt 13.5.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-225/12, Lidl Stiftung & Co. KG v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) 27.2.2014 antamasta tuomiosta

text:
               25.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/18

         Valitus, jonka Lidl Stiftung & Co. KG on tehnyt 13.5.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-225/12, Lidl Stiftung & Co. KG v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) 27.2.2014 antamasta tuomiosta
   (Asia C-237/14 P)
   2014/C 282/24
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Lidl Stiftung & Co. KG (edustajat: Rechtsanwalt M. Wolter, Rechtsanwalt M. Kefferpütz ja Rechtsanwalt A. K. Marx)

      Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen 27.2.2014 antaman tuomion asiassa T-225/12

               —

               kumoaa siinä tapauksessa, että valitus katsotaan perustelluksi, ensimmäisen valituslautakunnan 21.3.2012 antaman päätöksen R 2379/2010-1 unionin yleisessä tuomioistuimessa esitettyjen vaatimusten mukaisesti

               —

               velvoittaa SMHV:n vastaajana unionin yleisessä tuomioistuimessa käydyssä menettelyssä korvaamaan siellä aiheutuneet sekä muutoksenhausta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksessaan Lidl Stiftung & Co. KG vetoaa valituksenalaista tuomiota vastaan kolmeen seuraavaan valitusperusteeseen:

               1)

               yhteisön tavaramerkkiasetuksen (1) 42 artiklan 2 ja 3 kohtaa sekä yhteisön tavaramerkkiasetuksen täytäntöönpanosta annetun asetuksen (2) 22 säännön 3 ja 4 kohtaa yhdessä yhteisön tavaramerkkiasetuksen 15 artiklan 1 kohdan kanssa on rikottu, sillä unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti väitteessä mainitun tavaramerkin tosiasiallista käyttöä koskevia kyseisissä säännöksissä tarkoitettuja edellytyksiä

               2)

               yhteisön tavaramerkkiasetuksen 15 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 42 artiklan 2 ja 3 kohtaa on rikottu, sillä unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti edellytyksiä katsoessaan, että väitteessä mainitun tavaramerkin käyttöä rekisteröidystä käytöstä poikkeavalla tavalla oli pidettävä yhteisön tavaramerkkiasetuksen 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna tosiasiallisena käyttönä

               3)

               yhteisön tavaramerkkiasetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, sillä unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti sekaannusvaaran arviointia koskevia edellytyksiä.

         Pääasialliset perustelut voidaan tiivistää seuraavasti:
   Ensimmäisen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen todetessaan, että valituslautakunta oli perustellusti pitänyt kolmea päiväämätöntä valokuvaa yhdessä joidenkin laskujen kanssa konkreettisina ja objektiivisina seikkoina, joilla voitiin riittävästi osoittaa väitteessä mainitun tavaramerkin tosiasiallinen käyttö etenkin käytön luonteen osalta.
   Toisen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon yhteisön tavaramerkkiasetuksen 15 artiklan 1 kohdan a alakohdan poikkeuksellista luonnetta, joka edellyttää oikeusvarmuuteen ja ennakoitavuuteen liittyvistä syistä suppeaa ja rajoittavaa tulkintaa ja tavaramerkin kaikkien ominaisuuksien arviointia sen rekisteröidyssä muodossa. Unionin yleinen tuomioistuin teki täten oikeudellisen virheen, kun se vahvisti valituslautakunnan toteamuksen, jonka mukaan muotoa, jossa tavaramerkkiä oli käytetty, oli pidettävä tosiasiallisena käyttönä, sillä se ei muuttanut väitteessä mainitun tavaramerkin erottamiskykyä sen rekisteröidyssä muodossa, koska valituslautakunta ei ottanut huomioon väitteessä mainitun tavaramerkin kaikkia ominaisuuksia.
   Kolmannen valitusperusteen mukaan unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti yhteisön tavaramerkkiasetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, sillä arvioidessaan valituslautakunnan toteamuksia merkkien samankaltaisuudesta ja sekaannusvaarasta, se ei ottanut asianmukaisesti huomioon sitä, että ensinnäkin käsiteltävässä asiassa kohdeyleisön tarkkaavaisuuden aste on melko korkea, että toiseksi keskivertokuluttaja käsittää merkin tavanomaisesti yhdeksi kokonaisuudeksi eikä hänellä ole tapana arvioida sen eri yksityiskohtia ja että kolmanneksi merkkien samankaltaisuutta voidaan arvioida yksinomaan merkin hallitsevan ominaisuuden perusteella ainoastaan, jos tavaramerkin kaikkien muiden osatekijöiden merkitys on vähäinen. Jos nämä näkökohdat olisi otettu huomioon asianmukaisesti, ei sekaannusvaaraa olisi voitu todeta.
   Koska valituksenalainen tuomio ei siten ole yhdenmukainen yhteisön tavaramerkkiasetuksen säännösten kanssa, Lidl Stiftung & Co. KG vaatii sen kumoamista.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).

      (2)  Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13.12.1995 annettu komission asetus (EY) N:o 2868/95 (EYVL L 303, s. 1).


title: Asia C-89/13: Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 30.4.2014 (Tribunale di Napolin – Italia esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Luigi D'Aniello ym. v. Poste Italiane SpA (Euroopan unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla — Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Direktiivi 1999/70/EY — Syrjintäkiellon periaate — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään korvausjärjestelmästä sellaisessa tapauksessa, että työsopimuksen päättymispäivä on vahvistettu lainvastaisesti ja eri ajankohtaan kuin siihen, jota sovellettaisiin toistaiseksi voimassa olevan työsopimuksen laittoman irtisanomisen tapauksessa — Taloudelliset seuraukset — Vaatimusten vertailukelpoisuus)

text:
               11.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/4

         Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 30.4.2014 (Tribunale di Napolin – Italia esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Luigi D'Aniello ym. v. Poste Italiane SpA
   (Asia C-89/13) (1)

   ((Euroopan unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla - Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Direktiivi 1999/70/EY - Syrjintäkiellon periaate - Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään korvausjärjestelmästä sellaisessa tapauksessa, että työsopimuksen päättymispäivä on vahvistettu lainvastaisesti ja eri ajankohtaan kuin siihen, jota sovellettaisiin toistaiseksi voimassa olevan työsopimuksen laittoman irtisanomisen tapauksessa - Taloudelliset seuraukset - Vaatimusten vertailukelpoisuus))
   2014/C 261/05
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Napoli

      Asianosaiset

      Kantajat: Luigi D’Aniello, Ester Di Vaio, Anna Di Benedetto, Antonella Camelio, Angela Leva, Alessia Romano, Emilia Aloia, Cira Oligo, Ottavio Russo, Guiseppe D’Ambra, Stefano Caputo, Ilaria Pappagallo, Maurizio De Rosa, Gianluca Liguori, Dario Puzone, Vincenzo De Luca, Guido Gorbari ja Raffaella D’Ambrosio

      Vastaaja: Poste Italiane SpA

      Määräysosa

   Jollei Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteenä olevan määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen 8 lausekkeessa jäsenvaltioille tarjotusta mahdollisuudesta muuta johdu tämän puitesopimuksen 4 lausekkeen 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei siinä aseteta velvollisuutta kohdella taloudellisia vaikutuksia, joita seuraa työsopimuksen päättymispäivän lainvastaisesta vahvistamisesta samalla tavoin niitä, jotka ovat seurausta määräaikaisen työsopimuksen lainvastaisesta irtisanomisesta.

      (1)  EUVL C 156, 1.6.2013.


title: Asia T-326/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 3.9.2009 — Cheminova ym. v. komissio (Kasvinsuojeluaineet — Malationi-niminen tehoaine — Aineen sisällyttämättä jättäminen direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I — Kumoamiskanne — Asiavaltuus — Tutkittavaksi ottaminen — Arviointimenettely — Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen suorittama arviointi — Lainvastaisuusväite — Asetuksen (EY) N:o 1490/2002 20 artikla — Uusien tutkimusten esittäminen — Asetuksen (EY) N:o 451/2000 8 artiklan 2 ja 5 kohta — Perusteltu luottamus — Oikeasuhteisuus — Yhdenvertainen kohtelu — Hyvän hallinnon periaate — Puolustautumisoikeudet — Toissijaisuusperiaate — EY 95 artiklan 3 kohta sekä direktiivin 91/414 4 artiklan 1 kohta ja 5 artiklan 1 kohta)

text:
               24.10.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 256/24

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 3.9.2009 — Cheminova ym. v. komissio
   (Asia T-326/07) (1)

   (Kasvinsuojeluaineet - Malationi-niminen tehoaine - Aineen sisällyttämättä jättäminen direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I - Kumoamiskanne - Asiavaltuus - Tutkittavaksi ottaminen - Arviointimenettely - Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen suorittama arviointi - Lainvastaisuusväite - Asetuksen (EY) N:o 1490/2002 20 artikla - Uusien tutkimusten esittäminen - Asetuksen (EY) N:o 451/2000 8 artiklan 2 ja 5 kohta - Perusteltu luottamus - Oikeasuhteisuus - Yhdenvertainen kohtelu - Hyvän hallinnon periaate - Puolustautumisoikeudet - Toissijaisuusperiaate - EY 95 artiklan 3 kohta sekä direktiivin 91/414 4 artiklan 1 kohta ja 5 artiklan 1 kohta)
   2009/C 256/44
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Cheminova A/S (Harboøre, Tanska), Cheminova Agro Italia Srl (Rooma, Italia), Cheminova Bulgaria EOOD (Sofia, Bulgaria), Agrodan, SA (Madrid, Espanja) ja Lodi SAS (Grand-Fougeray, Ranska) (edustajat: asianajaja C. Mereu, asianajaja K. Van Maldegem ja solicitor P. Sellar)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: B. Doherty ja L. Parpala)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Malationin sisällyttämättä jättämisestä neuvoston direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I ja tätä ainetta sisältäville kasvinsuojeluaineille annettujen lupien peruuttamisesta 6.6.2007 tehdyn komission päätöksen 2007/389/EY (EUVL L 146, s. 19) kumoaminen

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Cheminova A/S, Cheminova Agro Italia Srl, Cheminova Bulgaria EOOD, Agrodan, SA ja Lodi SAS vastaavat kukin omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut välitoimimenettelyn kulut mukaan lukien.

      (1)  EUVL C 247, 20.10.2007.


title: Asia C-416/17: Kanne 10.7.2017 – Euroopan komissio v. Ranskan tasavalta

text:
               4.9.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 293/22

         Kanne 10.7.2017 – Euroopan komissio v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-416/17)
   (2017/C 293/27)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (edustajat: asiamiehet J.-F. Brakeland ja W. Roels)

      Vastaaja: Ranskan tasavalta

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               toteaa, ettei Ranskan tasavalta ole noudattanut vastaavuus- ja tehokkuusperiaatteisiin ja SEUT 49 artiklaan, SEUT 63 artiklaan ja SEUT 267 artiklan 3 kohtaan perustuvia velvoitteitaan pitämällä voimassa säännökset, joiden tavoitteena on osinkojen taloudellisen kaksinkertaisen verotuksen poistaminen, ja joiden mukaan emoyhtiö saa vähentää pidätyksestä, joka sen on tehtävä jakaessaan edelleen osakkeenomistajilleen tytäryhtiöidensä maksamia osinkoja, näiden osinkojen jakamiseen liittyvän veronhyvityksen, jos osingot ovat peräisin Ranskaan sijoittautuneesta tytäryhtiöstä, mutta jonka mukaan tätä mahdollisuutta ei ole, jos osingot ovat peräisin toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneesta tytäryhtiöstä, koska tällainen lainsäädäntö ei jälkimmäisessä tapauksessa oikeuta veronhyvitykseen, joka liittyy kyseisen tytäryhtiön jakamiin osinkoihin, koska tältä osin Conseil d'État’n oikeuskäytännön mukaan on tehty päätös pidätetyn veron palauttamisesta unionin oikeuden vastaisesti unionin tuomioistuimen tuomiossa C-310/09 Accor
                   (1) tarkoitetulla tavalla, seuraavien kolmen rajoituksen perusteella:

                           —

                           oikeutta perusteettomasti perittyjen verojen palauttamiselle on rajoitettu kieltäytymällä ottamasta huomioon muualle kuin Ranskaan sijoittautuneilta tytäryhtiöiltä perittävää veroa

                           —

                           oikeutta perusteettomasti perittyjen palauttamiselle on rajoitettu todisteita koskevien suhteettomien vaatimusten osalta

                           —

                           oikeutta lainvastaisesti perittyjen verojen palauttamiselle on rajoitettu veronhyvityksen osalta Ranskassa edelleen jaetulla määrällä, joka on peritty kolmannelta, muualle kuin Ranskaan sijoittautuneelta tytäryhtiöltä, ja ennen kuin Conseil d'État, hallinnollisia asioita käsittelevänä tuomioistuimena ja ylimpänä oikeusasteena, on ottanut käyttöön kyseiset rajoitukset ilman, että se on tiedustellut unionin tuomioistuimelta kyseisten rajoitusten yhteensopivuudesta unionin oikeuden kanssa.

               —

               velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Euroopan komissio syyttää Ranskaa, Conseil d'État’n vakiintuneen oikeuskäytännön perusteella, kieltäytymisestä panna täysimääräisesti täytäntöön unionin tuomioistuimen tuomiota asiassa C-310/09 Ministre du Budget, des Comptes publics et de la Fonction publique v. Accor SA1, muun muassa asettamalla unionin oikeuden vastaisia rajoituksia perusteettomasti kannetun veron, eli irtaimen omaisuuden tuotosta tehdyn pidätyksen, palauttamiselle.
   Tuomiossaan Accor, joka on annettu ennakkoratkaisukysymyksen johdosta, unionin tuomioistuin on todennut, että Ranskan verotussäännöstö, jonka tavoitteena osinkojen taloudellisen kaksinkertaisen verotuksen poistaminen, on syrjivä toiseen unionin jäsenvaltioon sijoittautuneen tytäryhtiön osinkojen verotuksen osalta. Verot, jotka unionin tuomioistuin on katsonut unionin oikeuden vastaisiksi, on näin ollen palautettava.
   Komissio katsoo, ettei Ranska ole noudattanut unionin tuomioistuimen tuomiota erityisesti kolmen kohdan osalta:

               —

               Ranska ei ole ottanut huomioon ei-ranskalaisilta tytäryhtiöiltä jo perittyä veroa

               —

               Ranska pitää voimassa, rajoittaakseen kyseisten yhtiöiden oikeutta palautukseen, todisteita koskevia vaatimuksia, jotka eivät ole yhteensopivia unionin tuomioistuimen kriteerien kanssa

               —

               Ranska rajoittaa ehdottomalla tavalla kolmatta koskevaa veronhyvitysjärjestelmää ei-ranskalaisen tytäryhtiön osalta, joka jakaa osinkoja edelleen.

         Kyseiset rikkomukset johtuvat lisäksi siitä, että Conseil d'État on rikkonut velvollisuuttaan esittää ennakkoratkaisupyyntö unionin tuomioistuimelle SEUT 267 artiklan nojalla.

      (1)  Unionin tuomioistuimen 15.9.2011 antama tuomio (ensimmäinen jaosto) asiassa C-310/09, Ministre du Budget, des Comptes publics et de la Fonction publique v. Accor SA, EU:C:2011:581.


title: Asia F-22/07: Kanne 16.3.2007 — Lafili v. komissio

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/59

         Kanne 16.3.2007 — Lafili v. komissio
   (Asia F-22/07)
   (2007/C 95/118)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Paul Lafili (Genk, Belgia) (edustajat: asianajajat G. Vandersanden ja L. Levi)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Päätös, jolla kantaja luokiteltiin palkkaluokkaan AD 13, palkkatasolle 5 ja joka sisältyi henkilöstön ja hallinnon pääosaston 11.5.2006 tekemään ilmoitukseen sekä kesäkuun 2006 ja sitä seuraaviin palkkatodistuksiin, on kumottava.

               —

               Kantaja on palautettava 1.5.2006 lähtien palkkaluokkaan AD 13, palkkatasolle 2 ja korjauskertoimena on säilytettävä 1,1172071.

               —

               Kantajan palkkaluokka on kokonaisuudessaan palautettava ennalleen takautuvasti 1.5.2006 lukien siihen päivään asti, jolloin hänet luokiteltiin näin oikaistuun palkkaluokkaan ja palkkatasolle (mukaan lukien hänen työkokemuksensa arvon nostaminen näin korjatussa luokituksessa, hänen oikeutensa ikälisiin ja hänen eläkeoikeutensa), kyseisenä ajanjaksona sovellettavan Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioille vahvistaman korkokannan mukaisine viivästyskorkoineen lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä kaikille niille summille, jotka vastaavat palkkaluokkaan luokitusta koskevassa päätöksessä mainitun luokituksen ja sen luokituksen välillä, johon hänellä olisi pitänyt olla oikeus hänen säännönmukaista palkkaluokkaan luokitusta koskevan päätöksen tekemiseen asti.

               —

               Vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komission virkamiehenä työskentelevä kantaja luokiteltiin palkkaluokkaan A4, palkkatasolle 7 vähän ennen uusien henkilöstösääntöjen voimaantuloa. Kyseinen luokitus muutettiin 1.5.2004 palkkaluokaksi A*12, palkkatasoksi 7, ja korjauskertoimeksi tuli (henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 2 artiklan 2 kohdan nojalla) 0,9442490. Kantaja siirrettiin 1.7.2004 palkkaluokkaan A*12, palkkatasolle 8 korjauskertoimen säilyessä samana. Kantaja ylennettiin 22.7.2005 takautuvasti 1.5.2004 lähtien palkkaluokkaan A*13, palkkatasolle 1, ja korjauskertoimeksi tuli (henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 7 artiklan 6 kohdan nojalla) 1,1172071. Hänet luokiteltiin henkilöstön ja hallinnon pääosaston 11.5.2006 tekemällä päätöksellä 1.5.2006 lähtien palkkaluokkaan AD 13, palkkatasolle 5 korjauskertoimella 1.
   Kantaja väittää kanteessaan, että tällaisessa palkkaluokan luokituksessa: i) ei noudatettu erityisesti henkilöstösääntöjen 44 ja 46 artiklaa eikä henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevaa 7 artiklaa, ii) oli kyse toimivallan ylittämisestä ja iii) loukattiin luottamuksen suojan periaatetta. Erityisesti kantajan mukaan komissio on tulkinnut virheellisesti henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevaa 7 artiklaa siltä osin kuin tämä on katsonut, että silloin, kun korjauskerroin on suurempi kuin 1, luvun ylittävä osa on muunnettava ikälisiksi.


title: Asia T-219/10: Kanne 14.5.2010 — Autogrill España v. komissio

text:
               3.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 179/54

         Kanne 14.5.2010 — Autogrill España v. komissio
   (Asia T-219/10)
   2010/C 179/93
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Autogrill España SA (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan ja R. Calvo Salinero)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               kanteessa esitetyt kumoamisvaatimukset on otettava tutkittavaksi

               —

               komission 28.10.2009 tekemän päätöksen (valtiontuki C 45/2007, ex NN 51/2007, ex CP 9/2007), joka koskee omistusosuuden hankkimisesta ulkomaisissa kohteissa johtuvan liikearvon kirjaamista kuluksi, 1 artiklan 1 kohta on kumottava siltä osin kuin siinä todetaan, että kodifioidun yhteisöverolain (TRLIS) 12 §:n 5 momentti sisältää osatekijöitä, joita pidetään valtiontukena

               —

               toissijaisesti mainitun päätöksen 4 artikla on kumottava siltä osin kuin siinä sovelletaan tukien takaisinperimisvelvoitetta toimenpiteisiin, jotka on toteutettu ennen tällä kanteella riitautetun lopullisen päätöksen julkaisemista EUVL:ssä

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tällä kanteella riitautetussa päätöksessä katsotaan, että tukijärjestelmä, jonka Espanja on toteuttanut TRLIS:n 12 §:n 5 momentin mukaisesti ei sovellu yhteismarkkinoille, koska sillä myönnetään tukea yhteisön sisäisiä hankintoja suorittaville tuensaajille. Tältä osin on täsmennettävä, että edellä mainitussa pykälässä sallitaan sellaisen liikearvon kirjaaminen kuluksi, joka liittyy yli 5 prosentin omistusosuuden hankintaan ulkomailla asuvista yhtiöistä.
   Vaatimustensa tueksi kantaja esittää seuraavat perusteet:

               1)

               SEUT 107 artiklan 1 kohtaa on rikottu, koska riidanalaisessa päätöksessä katsotaan, että esillä oleva toimenpide muodostaa valtiontukea. Kantajan mukaan komissio ei ole osoittanut, että kyseessä olevalla verotuksellisella toimenpiteellä suositaan ”jotain yritystä tai tuotannonalaa”, niin kuin SEUT 107 artiklan 1 kohdassa edellytetään. Komissio on ainoastaan olettanut, että kyseinen verotuksellinen toimenpide on valikoiva siitä syystä, että sitä sovelletaan ainoastaan omistusosuuksien hankintaan ulkomaisista yhtiöistä eikä niiden hankintaan kotimaisista yhtiöistä. Kantajan mukaan tämä päätelmä on virheellinen ja se muodostaa lisäksi kehäpäätelmän: se seikka, että esillä olevan toimenpiteen — kuten kaikkien muidenkin verotuksellisten toimenpiteiden — soveltaminen perustuu tiettyjen objektiivisten edellytysten täyttymiseen, ei tee tästä toimenpiteestä valikoivaa oikeudelliselta tai tosiseikkojen kannalta arvioituna. Komission soveltama itsestäänselvyyksiin perustuva päättely johtaa siihen, että kaikkia verotuksellisia toimenpiteitä pidetään ensisilmäykseltä valikoivina.
               Lisäksi sekä toimenpidettä koskeva oikeudellinen arviointi että Espanjan tasavallan esittämät tilastotiedot vahvistavat sen, että TRLIS:n 12 §:n 5 momentti on oikeudelliselta ja tosiseikkojen kannalta arvioituna yleinen toimenpide, joka on avoin kaikille Espanjan yhteisöverotuksessa verovelvollisille yhteisöille niiden koosta, luonteesta, toimialasta tai alkuperästä riippumatta.
               Toisaalta TRLIS:n 12 §:n 5 momentin ensi näkemältä erilainen kohtelu ei suinkaan muodosta valikoivaa etuutta, vaan sillä voidaan saattaa verotuksellisesti yhdenvertaiseen asemaan kaikki toimenpiteet, joilla hankitaan kotimaisia tai ulkomaisia osakkeita, koska siinä tapauksessa, että rajat ylittäviä fuusioita ei voidakaan saattaa päätökseen, liikearvon kirjaaminen kuluksi voidaan toteuttaa ainoastaan kansallisella tasolla, mitä varten on olemassa tämän sallivia verosäännöksiä, ja TRLIS:n 12 §:n 5 momentissa ainoastaan laajennetaan tämä mahdollisuus ulkomaisista yhtiöistä hankittuihin omistusosuuksiin.
               Toissijaisesti kantaja väittää, että komission päätös on suhteeton, sillä sen soveltaminen määräysvallan hankkimisiin ulkomaisista yrityksistä olisi ainakin oltava samanlaista kuin kansallisia fuusioita koskeviin tilanteisiin, ja näin ollen nämä tilanteet olisivat oikeutettuja espanjan verojärjestelmän systematiikan ja johdonmukaisuuden perusteella.

               2)

               SEUT 107 artiklan 1 kohtaa on rikottu, koska kyseessä olevan toimenpiteen tuensaajan yksilöinnissä on tapahtunut oikeudellinen virhe.
               Toissijaisesti kantaja toteaa, että vaikka asiassa katsottaisiinkin, että TRLIS:n 12 §:n 5 momenttiin sisältyy valtiontukea merkitseviä osatekijöitä, komission olisi tullut suorittaa kattava taloudellinen arviointi niiden toimijoiden määrittämiseksi, jotka ovat hyötyneet tukijärjestelmästä. Kantaja katsoo, että joka tapauksessa tämän tuen edunsaajia (omistusosuuksien kohtuuttoman hinnan muodossa), ovat näiden omistusosuuksien myyjät eivätkä komission väittämällä tavalla espanjalaiset yhtiöt, joihin toimenpidettä on sovellettu.

               3)

               Lopuksi kantaja vetoaa luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen siltä osin kuin kyse on tuen takaisinperimisvelvoitteen ajallisesta soveltamisesta.