title: Asia T-76/99: Jütro Konservenfabrik GmbH & Co. KG:n 1.4.1999 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 174/10                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         19.6.1999
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.               Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         1) kumoaa neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                           17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesta maantieteel-
                                                                              listen merkintöjen ja alkuperänimitysten rekisteröinnistä
                                                                              annetun asetuksen (EY) N:o 1107/96 liitteen täydentämi-
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi asiassa                          sestä 18 päivänä maaliskuuta 1999 annetun komission
T-120/96 antamassaan tuomiossa (1) komission 22.5.1996                        asetuksen (EY) N:o 590/99 nimityksen Spreewälder Gur-
tekemän päätöksen, jossa hylättiin hakemus somidoboven                        ken osalta,
sisällyttämisestä yhteisön menettelystä eläinlääkejäämien
enimmäismäärien vahvistamiseksi eläinperäisissä elintarvik-              2) velvoittaa komission korvaamaan tässä oikeusasteessa ai-
keissa 26 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston asetuk-                    heutuneet oikeudenkäyntikulut.
sen (ETY) N:o 2377/90 (2) liitteeseen II. Kyseisen tuomion
jälkeen komissio on EY:n perustamissopimuksen 176 artiklan
mukaisten velvoitteidensa vastaisesti jättänyt tekemättä hallin-
tokomitealle ehdotuksen asetukseksi, jolla somidobove sisälly-           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
tetään edellä mainitun asetuksen liitteeseen II.
                                                                         Kantaja valmistaa kurkkusäilykkeitä Spreewaldin alueella vuo-
                                                                         sisatojen ajan noudatetun reseptin mukaan. Yrityksen kotipaik-
Kantajan mukaan tässä asiassa komissiolle ei ole jätetty                 ka sijaitsee noin 40-50 kilometriä tästä alueesta länteen.
harkintavaltaa, joten se on velvollinen laatimaan ehdotuksen
asetukseksi, jolla somidobove sisällytetään liitteeseen II, ja
toimittamaan sen hallintokomitean hyväksyttäväksi.                       Kantaja väittää, että riidanalaisella asetuksella nimitys
                                                                         Spreewälder Gurken lisättiin neuvoston asetuksen (EY) N:o
                                                                         1107/96 liitteeseen maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan toimen-                 maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta
piteet, joilla pannaan täytäntöön toimielimen toimen kumoava             14 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen
tuomio, on lisäksi toteutettava kohtuullisessa ajassa. Yli seit-         (ETY) N:o 2081/92 (1)mukaisesti. Riidanalainen asetus aiheut-
semän kuukautta on kulunut siitä kun ensimmäisen oikeusas-               taa kantajan mukaan tulevaisuudessa, että sanaa Spreewald ei
teen tuomioistuin antoi tuomionsa asiassa T-120/96, eikä                 enää saada käyttää, jos tässä asetuksessa säädetyt edellytykset
vastaajana oleva toimielin ole vieläkään toteuttanut yhtäkään            eivät täyty.
toimenpidettä kyseisen tuomion täytäntöönpanemiseksi, ja se
on lisäksi julkisesti ilmaissut haluttomuutensa näin tehdä.
                                                                         Kantajan mukaan riidanalainen asetus on erikoislaatuinen
                                                                         varsinkin, koska se on jäsenvaltio Saksan liittotasavallan
                                                                         komissiolle asetuksen antamista ehdottaneen oikeusministe-
(1) Asia T-120/96, Lilly Industries v. Euroopan yhteisöjen komissio,
     tuomio 25.6.1998 (Kok. 1998, s. II-2573).                           riön poliittisten ja taloudellisten juonittelujen epäilyttävä tulos
                                                                         vailla tosiasiallista ja oikeudellista perustaa.
(2) EYVL L 224, s. 1.
                                                                         Kantaja vetoaa riidanalaista asetusta annettaessa tapahtuneisiin
                                                                         olennaisiin menettelyvirheisiin ja erityisesti siihen, että nimi-
                                                                         tyksen Spreewälder Gürken osalta ei olisi pitänyt turvautua
                                                                         asetuksen (ETY) N:o 2081/92 17 artiklassa säädettyyn yksin-
                                                                         kertaistettuun menettelyyn, jonka takia käytettävissä olevien
                                                                         oikeussuojakeinojen määrä pienenee, sekä siihen, että asetuk-
                                                                         sen N:o 2081/92 17 artiklassa säädettyä kuuden kuukauden
                                                                         määräaikaa ei ole noudatettu.
Jütro Konservenfabrik GmbH & Co. KG:n 1.4.1999 Euroo-
      pan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                                                                         Lisäksi kantaja väittää, että riidanalainen asetus ei ole yhteenso-
                                                                         piva asetuksen N:o 2081/92 2 artiklan kanssa maantieteellisten
                            (Asia T-76/99)                               merkintöjen ja alkuperänimitysten suojan osalta. Riidanalai-
                                                                         sessa asetuksessa ei myöskään ole siirtymäajan säännöksiä
                          (1999/C 174/21)                                Saksan liittotasavallan osalta, kuten asetuksen N:o 2081/92 13
                                                                         artiklan 2 kohdassa periaatteessa edellytetään.
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                        Lisäksi kantaja vetoaa harkintavallan väärinkäyttöön, koska
                                                                         Spreewaldin talousalue on määritelty keinotekoisesti ja erityi-
                                                                         sen virheellisesti. Yhteisön lainsäätäjä ylittää sille maantieteelli-
Jütro Konservenfabrik GmbH & Co. KG, kotipaikka Jüterbog                 sen alueen määrittelemiseksi annetun toimivallan, jos alueen
(Saksan liittotasavalta), on nostanut 1.4.1999 Euroopan yhteis-          määrittelyn perusteet eivät ole asianmukaiset eli jos ne perustu-
öjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen                   vat esimerkiksi poliittisiin ja taloudellisiin tarpeisiin, kuten nyt
komissiota vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Rolf               käsiteltävänä olevassa asiassa. Harkintavallan väärinkäyttöä on
Schultz-Süchting, asianajotoimisto Boesebeck Droste, Hampu-              myös se, että kaupan alalla tunnetun käsitteen Spreewald sijaan
ri, ja prosessiosoite Luxemburgissa on asianajotoimisto Arendt           on otettu käyttöön Spreewaldin talousalue, jolla ei ole mitään
& Medernach, 8-10 rue Mathias Hardt.                                     tekemistä maantieteellisen alueen Spreewald kanssa.
 ---pagebreak--- 19.6.1999                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 174/11
Lopuksi kantaja vetoaa siihen, että perustavanlaatuisia yhteisön         Tämän johdosta kantaja ei saanut ajoneuovoaan rekisteröidyk-
oikeuteen perustuvia oikeuksia tai vastaavia perusoikeuksia              si. Kantaja sai myöhemmin tietää, että tulliviranomainen oli
on loukattu, koska kantajan aloittamaan ja harjoittamaan                 jäädyttänyt hänen ajoneuvonsa korinumeron siitä syystä, että
elinkeinotoimintaan on puututtu omistusoikeuden osalta suh-              komissio ei ollut toimittanut Belgian tullija veroviranomaisille
teellisuusperiaatteen ja luottamuksensuojan periaatteen vastai-          tarpeellisia tietoja, joita oli pyydetty usean kerran.
sesti (ks. Saksan perustuslain 14 §). Perusoikeuteen rinnastetta-
va oikeus on Saksan liittotasavallan perustuslaissa säädetty             Kantajan mukaan virkavirheet, joiden johdosta vastaajalle
oikeus saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi (Rechtsweg-            syntyy vahingonkorvausvelvollisuus, ovat seuraavat:
garantie; ks. Saksan perustuslain 19 §:n 4 momentti), jota on
sovellettava myös yhteisön oikeudessa.                                   –    Vastaaja ei ole huolehtinut siitä, että kantajaa koskevassa
                                                                              henkilökansiossa olisi kaikki tärkeät ja hyödylliset asiakir-
                                                                              jat, jotka siellä olisi pitänyt olla, jotta vastaaja olisi voinut
(1) EYVL L 208, 24.7.1992 s. 1.                                               antaa Belgian viranomaisille paikkansapitäviä ja täydellisiä
                                                                              ilmoituksia ja tietoja,
                                                                         –    vastaaja ei ole asianmukaisesti puolustanut kantajan etuja
                                                                              Belgian viranomaisiin nähden, ja se on menetellyt näin,
                                                                              koska se on ilmoittanut päivämäärän 1.11.1992 vaikka
                                                                              kantajaa koskevassa henkilökansiossa oli kaksi asiakirjaa,
                                                                              joista ilmeni, että kantaja oli ryhtynyt hoitamaan tehtäviään
                                                                              5.1.1993,
Girish Ojhan 2.4.1999 Euroopan yhteisöjen komissiota
                     vastaan nostama kanne                               –    vastaava ei näytä tuntevan Belgian valtionvarainministe-
                                                                              riön kanssa tehtyjen sopimusten sisältöä eikä ole edes
                            (Asia T-77/99)                                    yrittänyt ottaa selville niiden sisältöä.
                                                                         Aineellinen vahinko koostuu sellaisen vuokra-ajoneuvon
                          (1999/C 174/22)                                vuokrasta, joka on täysin samanlainen kuin kantajan ajoneuvo,
                                                                         jonka korinumero on jäädytetty; vuokra oli 2 200 BFR päivässä
                                                                         ajanjaksolta 1.2.1996–31.12.1997. Aineeton vahinko voidaan
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                        ex aequo et bono arvioida 300 000 BFR:ksi, koska kantaja
                                                                         on kärsinyt huomattavan aineettoman vahingon vastaajan
                                                                         yksiköiden virheistä ja laiminlyönneistä.
Girish Ojha, kotipaikka Bierbeek (Belgia), on nostanut
2.4.1999 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
mioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vas-
taan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Antonietta Ottati ja
Marc Dallemagne, Bryssel.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin               Sonia Marion Elderin ja Robert Dale Elderin 1.4.1999
                                                                          Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
–    kumoaa nimenomaisen hylkäyspäätöksen, jolla kantajan
     henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukaisesti                                             (Asia T-78/99)
     tekemä valitus hylättiin,
                                                                                (1999/C 174/23)
–    velvoittaa vastaajan maksamaan kantajalle 1 552 339
     Belgian frangia (BFR) korvaukseksi aineellisesta vahingosta
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
     ja 300 000 BFR korvaukseksi aineettomasta vahingosta,
     ja,
                                                                         Sonia Marion Elder ja Robert Dale Elder ovat nostaneet
                                                                         1.4.1999 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
–    velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                         mioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vas-
                                                                         taan. Kantajien edustajana on Scott Crosby, ja prosessiosoite
                                                                         asianajotoimisto Kemmler Rapp Böhlke & Crosby, 9 Rond-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      Point, Bryssel.
Kantajan asemapaikaksi oli määrätty komission Daccassa                   Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
(Bangladesh) oleva edustusto 31.12.1992 saakka. Kantaja
toi Belgiasta Bangladeshiin Mercedes-merkkisen 17.12.1991                (i) kumoaa komission päätöksen olla hyväksymättä 6.1.1999
arvonlisäverovapaasti ostetun auton. Kantaja palasi 5.3.1993                  päivättyä komission pääsihteerille osoitettua asian uudel-
hoitamaan tehtäviään komissiossa Brysselissä.                                 leen käsittelyä koskevaa pyyntöä; päätös muodostuu siitä,
                                                                              että komissio ei ole antanut minkäänlaista vastausta vii-
                                                                              meistään 8.2.1999 tai vaihtoehtoisesti koska se ei ole
Kantajan mukaan komission toimivaltainen yksikkö ilmoitti                     määritellyt kantaansa viimeistään 13. tai 14.2.1999,
23.12.1992 ja 15.1.1993 veroilmoituslomakkeilla, että kanta-
ja täytti edellytykset, joita vaadittiin tullivapauden saamiseksi,       (ii) velvoittaa vastaajan korvaamaan kantajien oikeudenkäynti-
ja kyseinen yksikkö ilmoitti virheellisesti päivämääräksi, jona               kulut yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
kantaja palasi hoitamaan tehtäviä, päivämäärän 1.11.1992.                     men työjärjestyksen 87 artiklan mukaisesti.


title: Asia T-726/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.2.2017 – Novar v. EUIPO (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Aikaisemman tavaramerkin olemassaoloa, pätevyyttä ja sen suojan laajuutta koskeva näyttö — Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Päätös, jolla väite hylätään aikaisempaa oikeutta koskevan näytön puuttumisen vuoksi — Asetuksen (EY) N:o 2868/95 19 säännön 2 kohdan a alakohta — Päätöksen uudelleentarkastelu — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 62 artiklan 2 kohta — Asianajokuluista koostuva vahinko — Syy-yhteys)

text:
               3.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/42

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 17.2.2017 – Novar v. EUIPO
   (Asia T-726/14) (1)

   ((Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Aikaisemman tavaramerkin olemassaoloa, pätevyyttä ja sen suojan laajuutta koskeva näyttö - Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti - Päätös, jolla väite hylätään aikaisempaa oikeutta koskevan näytön puuttumisen vuoksi - Asetuksen (EY) N:o 2868/95 19 säännön 2 kohdan a alakohta - Päätöksen uudelleentarkastelu - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 62 artiklan 2 kohta - Asianajokuluista koostuva vahinko - Syy-yhteys))
   (2017/C 104/59)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Novar GmbH (Albstadt, Saksa) (edustaja: asianajaja R. Weede)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: S. Hanne)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 268 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan korvaamaan kantajan aineellinen vahinko, jonka sille väitetään syntyneen asianajokuluista sen valittaessa väiteosaston päätöksestä, jonka väitetään olevan yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13.12.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 19 säännön 2 kohdan a alakohdan ja yleisten oikeusperiaatteiden vastainen

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Novar GmbH ja Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 7, 12.1.2015.


title: Asia T-211/06: Kanne 4.8.2006 — Euro-Information v. SMHV (sanamerkki CYBERCREDIT)

text:
               14.10.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 249/11

         Kanne 4.8.2006 — Euro-Information v. SMHV (sanamerkki CYBERCREDIT)
   (Asia T-211/06)
   (2006/C 249/29)
   Kannekirjelmän kieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Européenne de traitement de l'information SAS (Euro-Information) (Strasbourg, Ranska) (edustajat: asianajajat A. Jacquet, J. Schouman ja P. Greffe)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)
   Kantajan vaatimukset

               —

               SMHV:n valituslautakunnan ensimmäisen valituslautakunnan 12.6.2006 asiassa R 66/2006-1 tekemä päätös, jolla hylättiin kantajan hakemus nro 4 114 336 yhteisön tavaramerkin CYBERCREDIT rekisteröimiseksi kaikkia luokkiin 9, 36 ja 38 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten, on kumottava kokonaisuudessaan

               —

               yhteisön tavaramerkin CYBERCREDIT rekisteröimiseksi tehty hakemus nro 4 114 336 on hyväksyttävä kaikkien mainittujen tavaroiden ja palvelujen osalta.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki CYBERCREDIT luokkiin 9, 36 ja 38 kuuluville tavaroille ja palveluille (hakemus nro 4 114 336)

      Tutkijan ratkaisu: Rekisteröinnin hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Kantaja väittää, että vastoin SMHV:n valituslautakunnan riidanalaisessa päätöksessä esittämää sen tavaramerkki on mielivaltainen ja se on neuvoston asetuksessa N:o 40/94 tarkoitetulla tavalla riittävän erottamiskykyinen mainituille tavaroille ja palveluille.


title: Asia T-387/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.11.2015 – salesforce.com v. SMHV (MARKETINGCLOUD)

text:
               25.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 27/75

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.11.2015 – salesforce.com v. SMHV (MARKETINGCLOUD)
   (Asia T-387/14) (1)

   (2016/C 027/95)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 261, 11.8.2014.


title: Asia T-212/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 29.6.2015 – PSL v. SMHV – Consortium Menager Parisien (rannekellon muoto)

text:
               21.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/61

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 29.6.2015 – PSL v. SMHV – Consortium Menager Parisien (rannekellon muoto)
   (Asia T-212/14) (1)

   (2015/C 311/68)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Neljännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 245, 28.7.2014.


title: Asia T-527/11: Kanne 7.10.2011 — Luxembourg Patent CO. v. SMHV — DETEC (FIREDETEC)

text:
               17.12.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 370/25

         Kanne 7.10.2011 — Luxembourg Patent CO. v. SMHV — DETEC (FIREDETEC)
   (Asia T-527/11)
   2011/C 370/43
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Luxembourg Patent Co. SA (Lintgen, Luxemburg) (edustaja: asianajaja K. Manhaeve)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Sistemas de Seguridad, Detección y Extinción de Incendios, SL (DETEC) (Madrid, Espanja)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 26.7.2011 asiassa R 736/2010-4 tekemän päätöksen siltä osin kuin valituslautakunta on hyväksynyt väitteen tekijän väitteen, joka koskee kantajan tekemää seuraavanlaista rekisteröintihakemusta: ”tulensammutuslaitteet; tulensammutuslaitteet automaattista palon ilmaisemista ja tulensammutusta varten” luokassa 9 ja ”tulensammuttimien ja tulensammutuslaitteiden kehittely”luokassa 42; ja

               —

               velvoittamaan vastaajan ja tarvittaessa vastapuolena valituslautakunnassa olleen osapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut yhteisvastuullisesti.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”FIREDETEC” luokkiin 1, 9, 17 ja 42 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkihakemus n:ro 4904389

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: kuviomerkkiä ”DETEC” koskeva espanjalainen tavaramerkkirekisteröinti n:ro 1759982 luokkaan 9 kuuluvia tavaroita varten; kuviomerkkiä ”DETEC” koskeva espanjalainen tavaramerkkirekisteröinti n:ro 1759983 luokkaan 37 kuuluvia palveluja varten; kuviomerkkiä ”DETEC Sistemas de Seguridad, Detección y Extinción de Incendios, SL” koskeva yhteisön tavaramerkkirekisteröinti n:ro 3813219 luokkiin 9, 37 ja 45 kuluiva tavaroita ja palveluja varten

      Väiteosaston ratkaisu: väitteen osittainen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska valituslautakunta on katsonut virheellisesti, että haetun tavaramerkin ja väitteen kohteena olevan tavaramerkin välillä on sekaannusvaara.


title: Asia T-215/04: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan 9.6.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               28.8.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/29

         Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan 9.6.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-215/04)
   (2004/C 217/51)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta on nostanut 9.6.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan asiamiehenä on M. Bethell, avustajinaan QC D. Anderson ja barrister H. Davies, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen kokonaisuudessaan

               —

               velvoittaa komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja on riitauttanut komission 30.3.2004 tekemän päätöksen tukijärjestelystä, jota Yhdistynyt kuningaskunta aikoo soveltaa Gibraltarin hallituksen yhtiöverouudistuksen osalta (1). Päätöksessä komissio katsoo esitetyn verouudistuksen olevan yhteismarkkinoille soveltumatonta valtiontukea.
   Kanteensa tueksi kantaja esittää, että komission päätelmät alueellisesta valikoivuudesta ovat aineellisesti virheellisiä tosiseikkojen osalta sekä oikeudellisesti virheellisiä.
   Kantajan mukaan Gibraltar — siirtokunta, jonka itsehallintoa Yhdistynyt kuningaskunta on sitoutunut kehittämään YK:n peruskirjan nojalla — ei ole osa Yhdistynyttä kuningaskuntaa kansallisen, kansainvälisen eikä yhteisön oikeuden mukaan. Kantaja toteaa, että Gibraltar on erillään Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja ettei se saa tukea eikä rahoitusta Yhdistyneestä kuningaskunnasta. Kantaja huomauttaa myös, että Yhdistyneen kuningaskunnan ja Gibraltarin verojärjestelmät ovat täysin erillisiä eivätkä kytköksissä toisiinsa ja että uudistusesitykset eivät merkitse veronalennusta Yhdistyneessä kuningaskunnassa sovellettavaan verojärjestelmään. Komission kanta loukkaa kantajan mielestä yhdenvertaisen kohtelun periaatetta sikäli, että tasasuhtaisesti siirtyneen alueen toimenpiteitä ei kohdella valtiontukena, kun taas samoja toimenpiteitä epätasasuhtaisesti siirtyneen alueen toteuttamina kohdellaan valtiontukena.
   Kantaja pitää komission päätelmiä aineellisen valikoivuuden suhteen oikeudellisesti virheellisinä ja riittämättömästi perusteltuina.
   Kantaja toteaa vielä lopuksi komission loukanneen kantajan oikeutta tulla kuulluksi, kun komissio ei tuonut esiin eräitä päätöksen perustaksi otettuja seikkoja EY 88 artiklan 2 kohdan mukaisessa menettelyssä.

      (1)  Valtiontuki C 66/2002, Gibraltarin hallituksen yhtiöverouudistus.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 12 päivänä syyskuuta 2000 rikosasiassa C-366/98 (Cour d'appel de Lyonin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), jossa vastaajina ovat Yannick Geffroy ja Casino France SNC (Tavaroiden vapaa liikkuvuus – Tuotteen markkinointia koskeva kansallinen lainsäädäntö – Nimitykset ja merkinnät – Kansallinen lainsäädäntö, jossa velvoitetaan käyttämään jäsenvaltion virallista kieltä – Direktiivi 79/112/ETY)

text:
4.11.2000               FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                              C 316/11
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                   12 päivänä syyskuuta 2000
                                                                                12 päivänä syyskuuta 2000
asiassa C-260/98, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                     Helleenien tasavalta (1)
                                                                        rikosasiassa C-366/98 (Cour d’appel de Lyonin esittämä
                                                                        ennakkoratkaisupyyntö), jossa vastaajina ovat Yannick
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Kuuden-                                Geffroy ja Casino France SNC (1)
nen arvonlisäverodirektiivin 4 artiklan 5 kohta – Tienkäyt-
tömahdollisuuden tarjoaminen tiemaksua vastaan – Jättämi-
nen arvonlisäverovelvollisuuden ulkopuolelle – Asetukset
                                                                        (Tavaroiden vapaa liikkuvuus – Tuotteen markkinointia
N:o 1552/89 ja N:o 1553/89 – Arvonlisäverosta kertyvät
                                                                        koskeva kansallinen lainsäädäntö – Nimitykset ja merkinnät
                           omat varat)                                  – Kansallinen lainsäädäntö, jossa velvoitetaan käyttämään
                                                                            jäsenvaltion virallista kieltä – Direktiivi 79/112/ETY)
                         (2000/C 316/19)
                                                                                (2000/C 316/20)
                    (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen                              (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Asiassa C-260/98, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-
nään D. Gouloussis ja H. Michard) vastaan Helleenien tasavalta          (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
(asiamiehinään P. Mylonopoulos ja A. Rokofyllou), jossa kan-                           tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
taja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Helleenien
tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen mu-
kaisia velvoitteitaan, koska vastoin jäsenvaltioiden liikevaihto-
                                                                        Asiassa C-366/98, jonka Cour d’appel de Lyon (Ranska) on
verolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonli-
                                                                        saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on
säverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste –
                                                                        tullut EY 234 artikla) nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsi-
17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston
                                                                        teltäväksi saadakseen ensin mainitussa tuomioistuimessa vireil-
direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 2 ja 4 artiklan
                                                                        lä olevassa rikosasiassa, jossa vastaajina ovat Yannick Geffroy
säännöksiä se ei ole kantanut arvonlisäveroa tiemaksuista, joita
                                                                        ja Casino France SNC, vahingonkorvausvastuussa, ennakkorat-
peritään tienkäyttäjille suoritettavasta palvelusta, joka koostuu
                                                                        kaisun EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan (josta on
moottoriteiden ja muiden kulkuväylien antamisesta heidän
                                                                        muutettuna tullut EY 28 artikla) ja kuluttajalle myytäväksi
käyttöönsä, ja koska se on näin välttynyt tekemästä tuloutuksia
                                                                        tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mai-
omiin varoihin ja maksamasta korkoja yhteisöjen omista
                                                                        nontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä
varoista tehdyn päätöksen 88/376/ETY, Euratom soveltamises-
                                                                        18 päivänä joulukuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin
ta 29 päivänä toukokuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen
                                                                        79/112/ETY (EYVL 1979, L 33, s. 1), sellaisena kuin se
(ETY, Euratom) N:o 1552/89 (EYVL L 155, s. 1) ja arvonlisäve-
                                                                        on muutettuna 16.11.1993 annetulla komission direktiivillä
rosta kertyvien omien varojen lopullisesta yhdenmukaisesta
                                                                        93/102/EY (EYVL L 291, s. 14), 14 artiklan tulkinnasta,
kantomenettelystä 29 päivänä toukokuuta 1989 annetun neu-
                                                                        yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpanossa: presidentti
voston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1553/89 (EYVL L 155,
                                                                        G. C. Rodrı́guez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat J. C. Moitin-
s. 9) mukaisesti, yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpa-
                                                                        ho de Almeida, D. A. O. Edward (esittelevä tuomari) ja L. Sevón
nossa: presidentti G. C. Rodrı́guez Iglesias, jaostojen puheen-
                                                                        sekä tuomarit C. Gulmann, J.-P. Puissochet, P. Jann, H. Ragne-
johtajat J. C. Moitinho de Almeida (esittelevä tuomari), L. Se-
                                                                        malm ja M. Wathelet, julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer,
vón ja R. Schintgen sekä tuomarit P. J. G. Kapteyn, C. Gul-
                                                                        kirjaaja: hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut 12.9.2000
mann, J.-P. Puissochet, P. Jann, H. Ragnemalm, V. Skouris ja
                                                                        tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
F. Macken, julkisasiamies: S. Alber, kirjaaja: johtavat hallinto-
virkamiehet D. Louterman-Hubeau ja H. A. Rühl, on antanut
12.9.2000 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                        1)    EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan (josta on muutettuna
1)    Kanne hylätään.                                                         tullut EY 28 artikla) ja kuluttajalle myytäväksi tarkoitettujen
                                                                              elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan
2)    Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeu-             jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä jou-
      denkäyntikulut.                                                         lukuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 79/112/ETY,
                                                                              sellaisena kuin se on muutettuna 16.11.1993 annetulla
                                                                              komission direktiivillä 93/102/EY, 14 artiklan vastaisena
(1) EYVL C 299, 26.9.1998.                                                    ei ole pidettävä kansallista lainsäädäntöä, jonka mukaan
                                                                              elintarvikkeiden merkinnät ja tavat, joilla ne on tehty, eivät
                                                                              saa olla omiaan johtamaan ostajaa tai kuluttajaa harhaan,
                                                                              erityisesti kyseisten elintarvikkeiden ominaispiirteiden osalta.
 ---pagebreak--- C 316/12                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                              4.11.2000
2)    Perustamissopimuksen 30 artiklan ja direktiivin 79/112/ETY                  YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
      14 artiklan vastaisena on pidettävä sitä, että kansallisessa
      lainsäädännössä velvoitetaan käyttämään tiettyä kieltä elintar-
      vikkeiden pakkausmerkinnöissä eikä anneta mahdollisuutta                                 19 päivänä syyskuuta 2000
      käyttää muuta ostajien helposti ymmärtämää kieltä tai turvata
      ostajan tiedonsaanti muilla keinoilla.                              asiassa C-454/98 (Bundesfinanzhofin esittämä ennakko-
                                                                          ratkaisupyyntö), Schmeink & Cofreth AG & Co. KG
                                                                          vastaan Finanzamt Borken ja Manfred Strobel vastaan
(1) EYVL C 378, 5.12.1998.
                                                                                Finanzamt Esslingen (1)
                                                                          (Kuudes arvonlisäverodirektiivi – Jäsenvaltioiden velvolli-
                                                                          suus huolehtia mahdollisuudesta oikaista perusteettomasti
                                                                          laskutettu vero – Edellytykset – Laskun laatijan vilpitön
                                                                                mieli)
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                                            (2000/C 316/22)
                    19 päivänä syyskuuta 2000
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
asiassa C-156/98, Saksan liittotasavalta vastaan Euroopan
                       yhteisöjen komissio(1)
                                                                          (Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
(Saksan uusissa osavaltioissa toimiville yrityksille myönnet-                     yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
  ty tuki — Sijoituksia suosiva verotuksellinen toimenpide)
                                                                          Asiassa C-454/98, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on saattanut
                          (2000/C 316/21)                                 EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY
                                                                          234 artikla) nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi
                                                                          saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä ole-
                                                                          vissa asioissa Schmeink & Cofreth AG & Co. KG vastaan
                      (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                          Finanzamt Borken ja Manfred Strobel vastaan Finanzamt
                                                                          Esslingen ennakkoratkaisun jäsenvaltioiden liikevaihtovero-
                                                                          lainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäve-
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan            rojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17 päivä-
         yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)               nä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktii-
                                                                          vin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 21 artiklan 1 kohdan
Asiassa C-156/98, Saksan liittotasavalta (asiamiehenään                   c alakohdan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin, toimien
C. D. Quassowski, jota avustaa K. A. Schroeter) vastaan Euroo-            kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodrı́guez Iglesias, jaostojen
pan yhteisöjen komissio (asiamiehinään P. Nemitz ja D. Trian-             puheenjohtajat J. C. Moitinho de Almeida (esittelevä tuomari)
tafyllou, joita avustaa M. Hilf), jossa kantaja vaatii, että yhteisö-     ja L. Sevón sekä tuomarit P. J. G. Kapteyn, J.-P. Puissochet,
jen tuomioistuin kumoaa Saksan tuloverolain (Einkommen-                   P. Jann, H. Ragnemalm, M. Wathelet ja V. Skouris, julkisasia-
steuergesetz) 52 §:n 8 momentin perusteella myönnettävistä                mies: N. Fennelly, kirjaaja: R. Grass, on antanut 19.9.2000
veronhuojennuksista 21 päivänä tammikuuta 1998 tehdyn                     tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
komission päätöksen 98/476/EY (EYVL L 212 s. 50), yhteisöjen
tuomioistuin, toimien kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodrı́-            1)    Siinä tapauksessa, että laskun laatija on oikea-aikaisesti täysin
guez Iglesias, jaoston puheenjohtaja L. Sevón sekä tuomarit                    poistanut uhan verotulojen menettämisestä, arvonlisäveron
P. J. G. Kapteyn, C. Gulmann, J.-P. Puissochet, P. Jann, H. Rag-                neutraalisuusperiaate edellyttää, että perusteettomasti laskutettu
nemalm, M. Wathelet (esittelevä tuomari) ja V. Skouris, julkisa-                arvonlisävero voidaan oikaista ilman, että tällaisen oikaisun
siamies: A. Saggio, kirjaaja: johtava hallintovirkamies D. Lou-                 edellytykseksi voitaisiin asettaa kyseisen laskun laatijan vilpitön-
terman-Hubeau, on antanut 19.9.2000 tuomion, jonka tuo-                         tä mieltä.
miolauselma on seuraava:
                                                                          2)    Sen menettelyn määrittäminen, jonka mukaisesti perusteetto-
1)    Kanne hylätään.                                                           masti laskutettu arvonlisävero voidaan oikaista, kuuluu jäsen-
                                                                                valtioille siten, että oikaisu ei kuitenkaan saa olla veroviran-
2)    Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti-            omaisten harkintavallasta riippuvainen.
      kulut.
                                                                          (1) EYVL C 48, 20.2.1999.
(1) EYVL C 234, 25.7.1998.


title: Asia T-276/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.11.2011 — El Coto De Rioja v. SMHV — Álvarez Serrano (COTO DE GOMARIZ) (Yhteisön tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki COTO DE GOMARIZ — Aikaisemmat yhteisön sanamerkit COTO DE IMAZ ja EL COTO — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               7.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/13

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.11.2011 — El Coto De Rioja v. SMHV — Álvarez Serrano (COTO DE GOMARIZ)
   (Asia T-276/10) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki COTO DE GOMARIZ - Aikaisemmat yhteisön sanamerkit COTO DE IMAZ ja EL COTO - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Merkkien samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2012/C 6/22
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: El Coto De Rioja, SA (Oyón, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Grimau Muñoz ja J. Villamor Muguerza)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: María Álvarez Serrano (Gomariz Leiro, Espanja)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 28.4.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1020/2008-4), joka koskee El Coto de Rioja, SA:n ja María Álvarez Serranon välistä mitättömyysmenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) neljännen valituslautakunnan 28.4.2010 tekemä päätös (asia R 1020/2008-4) kumotaan siltä osin kuin valituslautakunnan toteamukset merkkien kyseisten samankaltaisuudesta ovat virheellisiä.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               SMHV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 234, 28.8.2010.


title: Asia C-135/07 P: Valitus, jonka Bank Austria Creditanstalt AG on tehnyt 6.3.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) yhdistetyissä asioissa T-259/02 — T-264/02 ja T-271/02, Raiffeisen Zentralbank Österreich AG ym. v. Euroopan yhteisöjen komissio, 14.12.2006 antamasta tuomiosta asian T-260/02 osalta

text:
               26.5.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 117/12

         Valitus, jonka Bank Austria Creditanstalt AG on tehnyt 6.3.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) yhdistetyissä asioissa T-259/02 — T-264/02 ja T-271/02, Raiffeisen Zentralbank Österreich AG ym. v. Euroopan yhteisöjen komissio, 14.12.2006 antamasta tuomiosta asian T-260/02 osalta
   (Asia C-135/07 P)
   (2007/C 117/19)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Valittaja: Bank Austria Creditanstalt AG (edustajat: Rechtsanwalt C. Zschocke ja Rechtsanwalt J. Beninca)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-259/02 — T-264/02 ja T-271/02 14.12.2006 antama tuomio (1) on kumottava kokonaisuudessaan tai osittain asiaa T-260/02 koskevilta osin.

               —

               Komission asiassa COMP/36.571 11.6.2002 tekemä päätös on kumottava siltä osin kuin se koskee BA-CA:ta.

               —

               Vaihtoehtoisesti komission päätöksessä BA-CA:lle määrättyä sakkoa on alennettava kohtuulliseksi katsottavalla määrällä.

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valituksellaan valittaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 14.12.2006 antama tuomio kumotaan. Valittaja vetoaa useisiin perusteluita koskeviin puutteisiin sekä oikeudellisiin ja menettelyllisiin virheisiin.
   Valittaja väittää, että valituksenalaisessa tuomiossa ei yksiselitteisellä tavalla vahvistettu komission näkemystä, jonka mukaan pankkien komiteakokouksilla oli kielteisiä taloudellisia seurauksia. Valittajan mukaan valituksenalaisella tuomiolla loukattiin periaatteita, jotka ohjaavat menettelyä näytön esittämisen osalta, koska siinä oli ymmärretty väärin niitä taloudellisia lausuntoja koskevat vaatimukset, jotka osoittavat taloudellisten vaikutusten puuttumista. Esitetyn lausunnon perusteella taloudellisia vaikutuksia ei olisi pitänyt ottaa huomioon sakon määräämisessä.
   Valittaja väittää, että valituksenalaisessa tuomiossa ei otettu huomioon yhteisöjen tuomioistuinten vahvistamia edellytyksiä arvioitaessa tarvetta tuomitun sakon määrän alentamiseksi lieventävien seikkojen perusteella. Tämän oikeudellisen virheen johdosta valituksenalaisella tuomiolla ei puututtu komission tekemään arviointivirheeseen, josta oli kyse, kun se ei sakon määrää alentavina tekijöinä ottanut huomioon julkisten elinten osallistumista pankkien komiteakokouksiin eikä laajaa ja todistettavaa yleistä tietoisuutta näistä komiteakokouksista.
   Kolmannella valitusperusteellaan valittaja vetoaa puutteellisiin perusteluihin ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen sekä lisäksi valituksenalaisessa tuomiossa oleviin muihin oikeudellisiin ja menettelyllisiin virheisiin koskien komission tekemää arviointia valittajan yhteistyöstä tämän kanssa.
   Valittaja väittää, että se toimi tapauksen tosiseikkojen esille tuomisessa alusta alkaen yhteistyössä komission kanssa. Erityisesti se esitti jo menettelyn varhaisessa vaiheessa kattavan selvityksen pankkien komiteakokouksista ja lisäksi vapaaehtoisesti huomattavan määrään asiakirjoja, joita — kuten ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi — komissio käytti riidanalaisen päätöksen tekemisessä. Lisäksi, valittaja toteaa, että sen väitetiedoksiantoon antamassaan vastauksessa se esitti selvityksen tosiseikoista, joita — kuten valituksenalaisessa tuomiossa myös vahvistettiin — komissio kykeni käyttämään riidanalaisen päätöksen tekemisessä.
   Riidanalaisen päätöksen tavoin valituksenalaisella tuomiolla ei alennettu sakkojen määrää tämän valittajan suorittaman kattavan, arvokkaan ja toteen näytetyn yhteistyön perusteella. Tässä on kyse sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä kartelleja koskevissa asioissa annetun tiedonannon rikkomisesta, mikä on seurausta yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja luottamuksensuojan periaatteen loukkaamisesta. Lisäksi valituksenalaisella tuomiolla loukattiin valittajan oikeutta tulla erikseen kuulluksi niiden seikkojen osalta, jotka koskivat sille määrätyn sakon määrää ja joista se ei voinut lausua aikaisemmin.

      (1)  EUVL C 331, s. 29.


title: Asia T-582/11: Kanne 14.11.2011 — Solar-Fabrik v. SMHV (Premium XL)

text:
               28.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/59

      Kanne 14.11.2011 — Solar-Fabrik v. SMHV (Premium XL)
      (Asia T-582/11)
      (2012/C 25/113)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Solar-Fabrik AG für Produktion und Vertrieb von solartechnischen Produkten (Freiburg im Breisgau, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Douglas)

         Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 1.9.2011 asiassa R 245/2011-1 tekemän ratkaisun

                  —

                  velvoittamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston korvaamaan oikeudenkäyntikulut

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

         Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”Premium XL” luokkiin 9 ja 11 kuuluville tavaroille

         Tutkijan päätös: Rekisteröintihakemuksen hylkääminen

         Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

         Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan rikkominen, koska rekisteröitäväksi haettu tavaramerkki on erottamiskykyinen.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 23 päivänä lokakuuta 2003 asiassa T-279/01, Giorgio Lebedef vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö – Arviointikertomus – Arviointikertomuksen myöhästynyt vahvistaminen – Vahingonkorvauskanne)

text:
C 7/32                   FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                           10.1.2004
3)    Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.                         YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                                                                                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
(1) EYVL C 3, 5.1.2002.
                                                                                21 päivänä lokakuuta 2003
                                                                        asiassa T-302/01, Gerhard Birkhoff vastaan Euroopan
                                                                                yhteisöjen komissio (1)
                                                                        (Henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 2 artiklan 5 kohta
                                                                        – Vakavasti sairaan tai vammaisen täysi-ikäisen, huolletta-
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                               vana olevan lapsen lapsilisän poistaminen – Perusteltu
                 TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                                               luottamus)
                   23 päivänä lokakuuta 2003
                                                                                (2004/C 7/58)
asiassa T-279/01, Giorgio Lebedef vastaan Euroopan yhtei-
                         söjen komissio (1)                                                  (Oikeudenkäyntikieli: italia)
(Henkilöstö – Arviointikertomus – Arviointikertomuksen
   myöhästynyt vahvistaminen – Vahingonkorvauskanne)
                                                                        Asiassa T-302/01, Euroopan yhteisöjen komission eläkkeellä
                                                                        oleva entinen virkamies Gerhard Birkhoff, kokotipaikka Weit-
                            (2004/C 7/57)                               nau (Saksa), edustajanaan asianajaja V. Salvatore, vastaan
                                                                        Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään J. Currall ja
                                                                        A. Dal Ferro), jossa kantaja vaatii, yhtäältä kumoamaan
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                      26.9.2001 tehdyn nimittävän viranomaisen päätöksen, jolla
                                                                        hylättiin valitus, jonka kantaja oli tehnyt 4.7.2001 tehdystä
                                                                        komission päätöksestä, jolla viimeksi mainittu poisti kantajalle
                                                                        tämän tyttärestä maksetun lapsilisän, ja jossa kantaja toisaalta
Asiassa T-279/01, Giorgio Lebedef, Euroopan yhteisöjen ko-              vaatii aineellisten vahinkojen ja henkisen kärsimyksen korvaa-
mission virkamies, kotipaikka Senningerberg (Luxemburg),                mista, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto):
edustajinaan asianajajat G. Bouneou ja F. Frabetti, prosessiosoi-       puheenjohtaja : N. J. Forwood, tuomarit: J. Pirrung ja
te Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asia-           A. W. H. Meij, kirjaaja: H. Jung, on 21.10.2003 antanut
miehenään J. Currall), jossa kantaja vaatii yhtäältä komission          tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
tekemien niiden päätösten kumoamista, joissa hylättiin osittain
kantajan tekemät valitukset vahingonkorvauksen saamiseksi
häntä koskevien, ajanjaksot 1995/1997 ja 1997/1999 katta-               1)    Kumotaan 4.7.2001 tehty komission päätös, jolla poistettiin
vien arviointikertomusten myöhästyneen vahvistamisen ai-                      1.7.2001 lukien kantajalle tämän täysi-ikäisestä tyttärestä
heuttamasta henkisestä kärsimyksestä, ja toisaalta vahingon-                  maksettu lapsilisä.
korvausta kyseisestä henkisestä kärsimyksestä, ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuin (yhden tuomarin kokoonpano: tuo-              2)    Lausunnon antaminen siitä kanteen osasta, jossa vaaditaan
mari V. Tiili), kirjaaja: hallintovirkamies I. Natsinas, on antanut           vahingonkorvausta siitä, että kantajan tytär jäi vaille EY:n
23.10.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                         sairaskassan tarjoamaa turvaa, sekä siitä kanteen osasta, jossa
                                                                              vaaditaan korvausta riidanalaisen päätöksen veroseuraamuksis-
                                                                              ta, raukeaa.
1)    Komissio velvoitetaan maksamaan kantajalle 1 500 euron
      suuruinen summa nimittävän viranomaisen jo myöntämän
      619,73 euron suuruisen summan lisäksi.                            3)    Vahingonkorvauskanne hylätään muilta osiltaan.
2)    Kanne hylätään muilta osin.                                       4)    Komissio velvoitetaan korvaamaan kaksi kolmasosaa kantajan
                                                                              oikeudenkäyntikuluista, myös niistä kuluista, joita hänelle
                                                                              aiheutui tätä asiaa koskevasta välitoimimenettelystä.
3)    Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) EYVL C 3, 5.1.2002.                                                 (1) EYVL C 44, 16.2.2002.


title: Asia C-434/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Bari (Italia) on esittänyt 22.9.2014 – Rikosoikeudenkäynti Raffaele Mignonea vastaan

text:
               15.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 448/4

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Bari (Italia) on esittänyt 22.9.2014 – Rikosoikeudenkäynti Raffaele Mignonea vastaan
   (Asia C-434/14)
   (2014/C 448/05)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Bari

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Raffaele Mignone

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko SEUT 49 artiklaa ja sitä seuraavia artikloja sekä SEUT 56 artiklaa ja sitä seuraavia artikloja, niin kuin niitä on luettu Euroopan unionin tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa C-72/10 ja C-77/10 16.2.2012 antamassa tuomiossa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että avataan tarjouskilpailu, joka koskee aiemmin tehtyjä sopimuksia lyhytkestoisempia sopimuksia, tilanteessa, jossa kyseinen tarjouskilpailu on käynnistetty niiden seurausten korjaamiseksi, jotka johtuvat siitä, että tietty määrä toimijoita on lainvastaisesti suljettu edellisen tarjouskilpailun ulkopuolelle?

               2)

               Onko SEUT 49 artiklaa ja sitä seuraavia artikloja sekä SEUT 56 artiklaa ja sitä seuraavia artikloja, niin kuin niitä on luettu edellä mainitussa Euroopan unionin tuomioistuimen antamassa tuomiossa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että sopimusten päättymisaikojen ajallista yhdenmukaistamista koskeva vaatimus olisi riittävä perustelu tarjouskilpailun kohteena olevien sopimusten aiemmin tehtyjen sopimusten kestoa lyhyemmälle kestolle?

               3)

               Onko SEUT 49 artiklaa ja sitä seuraavia artikloja sekä SEUT 56 artiklaa ja sitä seuraavia artikloja, niin kuin niitä on luettu edellä mainitussa Euroopan unionin tuomioistuimen antamassa tuomiossa, tulkittava siten, että ne ovat esteenä sellaiselle määräykselle, jossa velvoitetaan luovuttamaan vastikkeettomasti sellaisten aineelliseen ja aineettomaan omaisuuteen kuuluvien hyödykkeiden käyttö, jotka muodostavat pelin hallinto- ja keräysverkoston, siinä tapauksessa, että toiminta päättyy sopimuksen määräajan päätyttyä tai päättämis- tai purkamistoimenpiteiden vuoksi?


title: Asia T-16/09 P: Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 19.1.2009 virkamiestuomioistuimen asiassa F-87/07, Luigi Marcuccio v. komissio, 4.11.2008 antamasta määräyksestä

text:
               7.3.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 55/48

         Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 19.1.2009 virkamiestuomioistuimen asiassa F-87/07, Luigi Marcuccio v. komissio, 4.11.2008 antamasta määräyksestä
   (Asia T-16/09 P)
   (2009/C 55/86)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Valittaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja(t): asianajaja G. Cipressa)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Valittaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

                           A.1.

                           kumoaa joka tapauksessa kokonaisuudessaan ja kaikki riidanalaiset päätökset;

                           A.2.

                           toteaa, että virkamiestuomioistuimessa nostettu kanne täyttää kaikilta osin tutkittavaksi ottamisen edellytykset

               —

               Ensisijaiset vaatimukset

                           B.1.

                           hyväksyy kokonaisuudessaan ja poikkeuksitta kantajan virkamiestuomioistuimessa nostamassa kanteessa esitetyt vaatimukset,

                           B.2.

                           velvoittaa vastapuolen korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut asian käsittelystä sekä virkamiestuomioistuimessa että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa

               —

               Toissijaiset vaatimukset

                           B.3.

                           palauttaa asian virkamiestuomioistuimeen, jotta se ratkaisisi asian toisessa kokoonpanossa uudelleen.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Asiassa on riitautettu virkamiestuomioistuimen asiassa T-87/07, Luigi Marcuccio v. komissio, 4.11.2008 antama määräys.
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin ne, joihin on vedottua asiassa T-9/09, Luigi Marcuccio v. komissio.
   Valittaja vetoaa erityisesti siihen, että virkamiestuomioistuin ei ole määräyksessään lausunut asian kannalta olennaisesta seikasta, eli luvasta esittää lääkärin allekirjoittama asiakirja. Lisäksi hän väittää, että määräystä ei ole perusteltu ja että siinä on katsottu epäloogisesti, että vahingonkorvausvaatimuksen ja sen vaatimuksen, että virkamiestuomioistuin toteaisi, että asiassa kyseessä olevat toimenpiteet, tosiseikat ja menettelyt ovat lainvastaisia, tutkittavaksi ottamisen edellytykset eivät täyty, ja näin päädytty jättämään kanne kokonaan tutkimatta.


title: Asia T-452/15: Kanne 10.8.2015 – Petrov ym. v. Euroopan parlamentti

text:
               3.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 363/39

         Kanne 10.8.2015 – Petrov ym. v. Euroopan parlamentti
   (Asia T-452/15)
   (2015/C 363/48)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantajat: Andrei Petrov (Pietari, Venäjä), Fedor Biryukov (Moskova, Venäjä), Alexander Sonitchenko (Pietari) (edustaja: asianajaja P. Richter)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan ensimmäisen kantajan asettaman venäläisten osallistujien pääsyä 16.6.2015 pidettyyn konferenssiin koskevan kiellon

               —

               velvoittamaan vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 artiklan rikkomiseen
               Kantajat väittävät, että heitä syrjittiin yksinomaan kansallisuuden perusteella perusoikeuskirjan 21 artiklan kiellon vastaisesti, koska heitä kohtaan asetetulle asianomaiseen rakennukseen pääsyä koskevalle kiellolle ei asiallisia perusteita. Kantajien mukaan heidän läsnäolonsa parlamentin rakennuksessa ei myöskään olisi aiheuttanut vaaraa parlamentin turvallisuudelle eikä toimintakyvylle.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu harkintavallan väärinkäyttöön
               Kantajat väittävät, että Euroopan parlamentin puhemiehen toimet olivat puhtaasti mielivaltaisia ja täysin vastakkaisia primäärioikeudessa määrättyyn syrjintäkieltoon nähden.


title: Euroopan yhteisöjen komission 5.11.1998 Belgian kuningaskuntaa vastaan nostama kanne (Asia C-395/98)

text:
C 397/26                 FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    19.12.98
     5. Voidaanko yhteisön oikeuden nojalla soveltaa täl-           Ð velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
          laista järjestelmää oikeudenmukaisesti kotimaisiin             denkäyntikulut.
          tuotteisiin ja maahantuotuihin tuotteisiin?
                                                                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
b) Merkitseekö käytettyjen ajoneuvojen todellinen arvon-
     alennus, johon viitataan yhteisöjen tuomioistuimen
     asiassa C-345/95, Nunes Tadeu (1), antamassa tuo-
     miossa, välttämättä sitä, että kunkin ajoneuvon osalta         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut vastaavat
     on tehtävä arviointi tai saatava asiantuntija-arvio, vai       asiassa C-394/98 esitettyjä.
     voidaanko se laskea yleisellä ja abstraktilla tavalla
     laissa säädetyn perusteen nojalla?
                                                                    (1) EYVL L 136, 21.6.1995, s. 28.
c) Jos Euroopan yhteisöjen komissio luopuu tietystä jäse-
     nyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta
     kanteestaan jäsenvaltiota vastaan sillä perusteella, että
     se katsoo uuden lainsäädännön olevan yhteisön oikeu-
     den kanssa yhteensoveltuva, voiko kansallinen ylin
     tuomioistuin vapautua yhteisön oikeuden tulkintaan ja          Euroopan yhteisöjen komission 6.11.1998 Helleenien tasa-
     komission suorittamaan kansallisen oikeuden tulkin-                            valtaa vastaan nostama kanne
     taan nojautuen EY:n perustamissopimuksen 177 artik-
                                                                                (Asia C-398/98)
     lan mukaisesta velvollisuudesta esittää ennakkoratkai-
     sukysymys yhteisöjen tuomioistuimelle ja ratkaista                                      (98/C 397/46)
     asian komission tulkinnan mukaisesti.
(1) Kok. 1995, s. I-479.
                                                                    Euroopan yhteisöjen komissio on 6.11.1998 nostanut
                                                                    Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien
                                                                    tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat komission
                                                                    oikeudellisen yksikön virkamies Dimitri Triantafullou ja
                                                                    komission oikeudellisessa yksikössä toimiva virkamies Oli-
                                                                    vier Couvert-CasteÂra, ja prosessiosoite Luxemburgissa on
                                                                    c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la
Euroopan yhteisöjen komission 5.11.1998 Belgian kunin-              Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
                gaskuntaa vastaan nostama kanne
                          (Asia C-395/98)
                                                                    Kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että
                           (98/C 397/45)                            Helleenien tasavalta ei ole noudattanut perustamissopi-
                                                                    muksen 30 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on
                                                                    säätänyt öljytuotteiden varastointijärjestelmästä ja pitänyt
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 5.11.1998                  voimassa kyseisen järjestelmän, jonka mukaan mahdolli-
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian                suus siihen, että tämä velvollisuus siirretään maassa toimi-
kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeu-            ville jalostamoille, liittyy suoraan velvollisuuteen hankkia
dellinen pääneuvonantaja R. B. Wainwright ja oikeudelli-            öljytuotteet kyseisiltä jalostamoilta ja sen kieltämiseen,
sessa yksikössä toimiva kansallinen virkamies O. Couvert-           että huoltoasemat voisivat tehdä ostonsa jalostamoista tai
CasteÂra, ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o oikeudelli-        muista jäsenvaltiosta.
sen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre
Wagner, Kirchberg.
                                                                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                    Komission mukaan Kreikan varmuusvaraston ylläpitojär-
                                                                    jestelmä on perustamissopimuksen 30 artiklan vastainen
Ð toteaa, että koska Belgia ei ole saattanut voimaan neu-           siltä osin kuin öljyalan yrityksille kuuluvista velvollisuuk-
     voston direktiivin 92/75/ETY täytäntöönpanemiseksi             sista seuraa etuja kreikkalaisten öljynjalostamojen tuot-
     kotitalouksien kuivausrumpujen energiankulutuksen              teille, koska käytännössä jakeluyritysten on tehtävä
     osoittamisen osalta 23 päivänä toukokuuta 1995 anne-           ostonsa yksinomaan kyseisiltä jalostamoilta. Tämän tilan-
     tun komission direktiivin 95/13/EY (1) noudattamisen           teen haitalliset seuraamukset öljyn vapaalle liikkuvuudelle
     edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia mää-          yhteisössä vahvistuvat entisestään Kreikassa käytössä ole-
     räyksiä, tai kun se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle,     van öljyn jakelujärjestelmän vuoksi, sillä kyseisen järjestel-
     se on jättänyt noudattamatta sille tämän direktiivin           män nojalla huoltoasemien on tehtävä ostonsa yksin-
     mukaan kuuluvia jäsenyysvelvoitteita;                          omaan jakeluyrityksiltä.


title: Asia T-16/12: Kanne 6.1.2012 — Stichting Het Groninger Landschap ym. v. komissio

text:
               14.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 109/15

         Kanne 6.1.2012 — Stichting Het Groninger Landschap ym. v. komissio
   (Asia T-16/12)
   2012/C 109/35
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Stichting Het Groninger Landschap (Haren, Alankomaat), Vereniging It Fryske Gea (Olterterp, Alankomaat); Stichting Het Drentse Landschap (Assen, Alankomaat); Stichting Landschap Overijssel (Dalfsen, Alankomaat); Stichting Het Geldersch Landschap (Arnhem, Alankomaat); Stichting Flevo-Landschap (Lelystad, Alankomaat); Stichting Het Utrechts Landschap (De Bilt, Alankomaat); Stichting Landschap Noord-Holland (Heiloo, Alankomaat); Stichting Het Zuid-Hollands Landschap (Rotterdam, Alankomaat); Stichting Het Zeeuwse Landschap (Wilhelminadorp, Alankomaat); Stichting Het Noordbrabants Landschap (Haaren, Alankomaat); Stichting Het Limburgs Landschap (Lomm, Alankomaat); ja Vereniging tot behoud van Natuurmonumenten in Nederland (‘s-Graveland, Alankomaat) (edustajat: asianajajat P. Kuypers ja N. van Nuland)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 13.7.2011 asiassa N308/2010 tehdyn komission päätöksen kokonaisuudessaan, tai toissijaisesti kumoamaan tämän päätöksen siltä osin kuin Subsidieregelingiä [säännöstö, jossa säädetään luonnonsuojelutarkoituksiin tapahtuvaa maanhankintaa varten myönnettävistä tuista] sovelletaan kantajiin

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kahteen kanneperusteeseen. Kanneperusteet ovat samat kuin asiassa T-15/12, Provincie Groningen ym. vastaan komissio.


title: Asia C-398/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 10.4.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Alankomaiden kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Euroopan unionin ja Euroopan talousalueen jäsenvaltioiden kansalaisten, jotka eivät ole taloudellisesti aktiivisia ja jotka ovat eläkkeellä, oleskeluoikeus — Kansallinen lainsäädäntö ja hallintokäytäntö, joissa edellytetään sellaisia henkilökohtaisia tuloja ja varoja, jotka riittävät vähintään vuoden kestävään oleskeluun vastaanottavassa jäsenvaltiossa)

text:
               24.5.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 128/10

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 10.4.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Alankomaiden kuningaskunta
   (Asia C-398/06) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Euroopan unionin ja Euroopan talousalueen jäsenvaltioiden kansalaisten, jotka eivät ole taloudellisesti aktiivisia ja jotka ovat eläkkeellä, oleskeluoikeus - Kansallinen lainsäädäntö ja hallintokäytäntö, joissa edellytetään sellaisia henkilökohtaisia tuloja ja varoja, jotka riittävät vähintään vuoden kestävään oleskeluun vastaanottavassa jäsenvaltiossa)
   (2008/C 128/15)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Condou-Durande ja R. Troosters)

      Vastaaja: Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: H. G. Sevenster ja D. J. M. de Grave)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: E. O'Neill ja barrister J. Stratford)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Unionin kansalaisten oleskeluoikeutta koskevan yhteisön lainsäädännön rikkominen — Kansallinen lainsäädäntö ja hallintokäytäntö, joissa edellytetään oleskeluluvan saamiseksi riittäviä henkilökohtaisia tuloja ja varoja henkilöiltä, jotka eivät ole taloudellisesti aktiivisia, ja eläkeläisiltä
   Tuomiolauselma

               1)

               Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut jäsenvaltioiden työntekijöiden ja heidän perheidensä liikkumista ja oleskelua yhteisön alueella koskevien rajoitusten poistamisesta 15.10.1968 annetun neuvoston direktiivin 68/360/ETY, oleskeluoikeudesta 28.6.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/364/ETY eikä ammattitoimintansa lopettaneiden työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien oleskeluoikeudesta 28.6.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/365/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa kansalliset säännökset, joiden mukaan Euroopan unionin ja Euroopan talousalueen kansalaisten, jotka eivät ole taloudellisesti aktiivisia ja jotka ovat eläkkeellä, on oleskeluluvan saadakseen osoitettava, että heillä on pysyviä tuloja ja varoja.

               2)

               Alankomaiden kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 294, 2.12.2006.


title: AVOINTA KILPAILUA KOSKEVA ILMOITUS

text:
23 . 10 . 96         FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                         N:o C 312 / 5
                                                              III
                                                         ( Tiedotteita)
                                   EUROOPAN PARLAMENTTI
                                               TUOMIOISTUIN
                                         AVOINTA KILPAILUA KOSKEVA ILMOITUS
                                                       (96/C 312/07)
             Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ja Euroopan parlamentin pääsihteeristö julkaisevat Euroopan
             yhteisöjen virallisessa lehdessä N:o C 312 A 23.10.1996 seuraavan kilpailuilmoituksen :
             Ruotsinkielinen laitos
             EUR/LA/ 107 — konferenssitulkit
             Tätä Euroopan yhteisöjen virallista lehteä voi tilata osoitteesta : Cour de Justice des Commu
             nautés européennes, Division du personnel, L-2925 Luxembourg.
             Hakemukset on jätettävä viimeistään 26.11.1996.


title: Asia T-154/11: Kanne 14.3.2011 — Zenato Azienda Vitivinicola v. SMHV — Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (Ripassa Zenato)

text:
               7.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 139/25

         Kanne 14.3.2011 — Zenato Azienda Vitivinicola v. SMHV — Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (Ripassa Zenato)
   (Asia T-154/11)
   2011/C 139/47
   Kannekirjelmän kieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Zenato Azienda Vitivinicola (Peschiera del Garda, Italia) (edustaja: asianajaja A. Rizzoli)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Camera di Commercio Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona (Verona, Italia)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan kanteen liitteineen tutkittavaksi

               —

               kumoamaan valituslautakunnan päätöksen (päätösosan 1, 2 ja 3 kohta) siltä osin kuin siinä hyväksytään valitus, hyväksytään väite ja hylätään rekisteröintihakemus kokonaisuudessaan ja velvoitetaan kantaja korvaamaan väite- ja valitusmenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut

               —

               velvoittamaan SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki, joka sisältää sanaosan RIPASSA ZENATO (rekisteröintihakemus 5 877 865) luokkaan 33 kuuluvia tavaroita varten

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Italialainen sanamerkki RIPASSO (682 213) luokkaan 33 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hyväksyminen ja rekisteröintihakemuksen hylkääminen kokonaisuudessaan

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/09 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-254/06: Kanne 15.9.2006 — Radio Regenbogen Hörfunk in Baden v. SMHV (RadioCom)

text:
               28.10.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/28

         Kanne 15.9.2006 — Radio Regenbogen Hörfunk in Baden v. SMHV (RadioCom)
   (Asia T-254/06)
   (2006/C 261/54)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Radio Regenbogen Hörfunk in Baden GmbH & Co. KG (Mannheim, Saksa) (edustaja: Rechtsanwalt W. W. Göpfert)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)
   Vaatimukset

               —

               ensimmäisen valituslautakunnan 7.7.2006 tekemä päätös, joka on toimitettu kantajalle 17.6.2006, on kumottava:

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”RadioCom” luokkiin 35, 38 ja 41 kuuluvia palveluita varten — Hakemus nro 3 986 023

      Tutkijan päätös: Hakemuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Haettu tavaramerkki on rekisteröintikelpoinen, asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan ja 7 artiklan 2 kohdan hylkäysperusteet, joihin vastaaja on vedonnut, eivät ole rekisteröinnin esteenä.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).


title: Asia T-477/15: Kanne 20.8.2015 – European Dynamics Luxembourg ym. v. ECHA

text:
               3.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 363/40

         Kanne 20.8.2015 – European Dynamics Luxembourg ym. v. ECHA
   (Asia T-477/15)
   (2015/C 363/49)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: European Dynamics Luxembourg SA (Luxemburg, Luxemburg), European Dynamics Belgium SA (Bryssel, Belgia), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Ateena, Kreikka) (edustaja: lakimies M. Sfyri)

      Vastaaja: Euroopan kemikaalivirasto (ECHA)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan vastaajan päätöksen, joka koskee sopimuksen tekemistä vaiheen 2 osalta rajoitetussa hankintamenettelyssä ECHA/2014/86 ja joka annettiin kantajille tiedoksi vastaajan 25.6.2014 päivätyllä kirjeellä, jolla kantajille ilmoitettiin, ettei niiden tarjous ollut menestynyt ja että sopimus oli tehty toisen konsortion kanssa

               —

               velvoittamaan vastaajan maksamaan kantajille sopimuksen saamismahdollisuuden menettämisestä vahingonkorvausta 5 20  000 euroa ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan kantajille tämän kanteen yhteydessä aiheutuvat oikeudenkäyntikulut ja muut kulut siinäkin tapauksessa, että kanne hylätään.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteen tueksi kantajat vetoavat kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan ECHA jätti kantajien tarjouksen arvioinnissa noudattamatta perusteluvelvollisuutta, koska se ei ilmoittanut voittaneen tarjouksen suhteellisia etuja.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan ECHA teki useita ilmeisiä arviointivirheitä kantajien tarjouksen arvioinnissa, ja toissijaisesti se otti käyttöön uusia ja tuntemattomia perusteita tarjousten arviointivaiheessa.


title: Asia F-107/07: Kanne 8.10.2007 — Daskalakis v. komissio

text:
               22.12.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 315/46

         Kanne 8.10.2007 — Daskalakis v. komissio
   (Asia F-107/07)
   (2007/C 315/89)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Constantin Daskalakis (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja S. A. Pappas)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset
   Kantaja vaatii, että virkamiestuomioistuin

               —

               kumoaa nimittävän viranomaisen 28.6.2007 tekemän päätöksen siltä osin kuin siinä ei myönnetä henkilöstösääntöjen 7 artiklan 2 kohdassa säädettyä tasoituskorvausta pidemmäksi ajaksi kuin vuodeksi

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja, joka määrättiin hoitamaan väliaikaisesti yksikön päällikön virkaa, riitauttaa päätöksen, jolla komissio hänen palkkaansa laskiessaan kieltäytyi ottamasta huomioon korvausta, joka hänelle myönnettiin väliaikaisena yksikön päällikkönä sillä perusteella, että henkilöstösääntöjen 7 artiklan 2 kohdan mukaan tämä tasoituskorvaus voidaan myöntää vain vuodeksi, vaikka kantaja toimi edelleen yksikön päällikkönä tämän ajan päätyttyä.
   Kantaja väittää, että edellä mainitussa säännöksessä säädetty aikaraja koskee vain väliaikaista viranhoitoa eikä se vaikuta sitä vastaavaan palkkaukseen, jos väliaikainen viranhoito pitkittyy yli vuoden ajan. Jos hallinto ei kykene täyttämään avointa virkaa vuoden kuluessa, se ei kantajan mukaan voi vedota sen omaan epäonnistumiseen virkaa väliaikaisesti tätä pidemmän ajan hoitavaa virkamiestä vastaan.
   Lisäksi kantaja väittää, että on loukattu virkamiesten huolenpitovelvollisuutta ja hyvän hallinnon periaatetta. Komission olisi pitänyt ottaa huomioon yksikön edun lisäksi myös kyseessä olevan virkamiehen edut.
   Toissijaisesti kantaja korostaa, että hänet oli nimitetty väliaikaiseksi yksikön päälliköksi, koska pakollinen liikkuvuussuunnitelma velvoitti kyseessä olevan viran hoitajan siirtymään toiseen virkaan. Tästä syystä hän väittää, että hänen tapauksessaan pitäisi soveltaa henkilöstösääntöjen 7 artiklan 2 kohdan viimeistä osaa, jonka mukaan väliaikaisen virkanimityksen kesto voi ylittää vuoden, jos sen tarkoituksena on suoraan tai välillisesti korvata virkamies, joka on siirretty tilapäisesti muihin tehtäviin yksikön edun mukaisesti.


title: Asia T-390/10 P: Valitus, jonka Paulette Füller-Tomlinson on tehnyt 10.9.2010 virkamiestuomioistuimen asiassa F-97/08, Füller-Tomlinson v. parlamentti, 1.7.2010 antamasta tuomiosta

text:
               6.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/47

         Valitus, jonka Paulette Füller-Tomlinson on tehnyt 10.9.2010 virkamiestuomioistuimen asiassa F-97/08, Füller-Tomlinson v. parlamentti, 1.7.2010 antamasta tuomiosta
   (Asia T-390/10 P)
   ()
   2010/C 301/75
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Paulette Füller-Tomlinson (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja L. Levi)

      Muu osapuoli: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

               —

               Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen asiassa F-97/08 1.7.2010 antama tuomio on kumottava.

               —

               Siten valittajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset on hyväksyttävä, ja näin ollen

                           —

                           eläkkeet ja sosiaalivakuutukset -yksikön päällikön 9.4.2008 tekemä päätös, jonka 3 artiklassa vahvistetaan ammattitaudista johtuvan pysyvän osittaisen työkyvyttömyyden asteeksi 20 prosenttia, on kumottava,

                           —

                           siltä osin kuin on tarpeen, 26.8.2008 tehty ja 28.8.2008 tiedoksiannettu valituksen hylkäämistä koskeva päätös on kumottava,

                           —

                           toissijaisesti vastaaja on velvoitettava maksamaan 12 000 euroa korvauksena henkisestä kärsimyksestä, ja

                           —

                           vastaaja on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

               —

               Vastaaja on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vaatii valituksessaan sen virkamiestuomioistuimen asiassa F-97/08, Füller-Tomlinson vastaan parlamentti, 1.7.2010 antaman tuomion kumoamista, jolla hylättiin kanne, jossa valittaja oli muun muassa vaatinut sen Euroopan parlamentin tekemän päätöksen kumoamista, jossa vahvistettiin hänen ammattitaudista johtuvan pysyvän työkyvyttömyytensä asteeksi 20 prosenttia Euroopan työkyvyttömyyskertoimia koskevan taulukon perusteella.
   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi useisiin valitusperusteisiin, jotka koskevat

               —

               sitä, että Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 73 artiklan soveltamisen perusteella annetuissa vakuutusmääräyksissä asetettuja ehtoja koskevaa tuomioistuimen laillisuusvalvonnan laajuutta on sovellettu väärin, koska virkamiestuomioistuin on rajannut valvontansa koskemaan ilmeisiä arviointivirheitä ja instituutioilla olevan harkintavallan ylittämistä, vaikka valvonnan pitäisi olla täysimääräistä valvontaa, joka koskee päätöksen aineellista lainmukaisuutta,

               —

               sitä, että ilmeisen arviointivirheen valvonta on suoritettu virheellisesti, asiakirja-aineisto on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, tuomioistuimen perusteluvelvollisuutta on laiminlyöty ensimmäisessä oikeusasteessa ja henkilöstösääntöjen 73 artiklaa ja vakuutusmääräyksiä on rikottu, koska

                           —

                           virkamiestuomioistuin ei ole ottanut huomioon suullisessa käsittelyssä esitettyjä lausumia, joissa on laajennettu kannekirjelmässä esitettyjä kanneperusteita, ja

                           —

                           virkamiestuomioistuin on erityisesti katsonut, että lääkärien harkintavaltaan kuuluu ainoastaan taudin toteaminen eikä työkyvyttömyyden asteen vahvistaminen, ja on siten vahvistanut Euroopan työkyvyttömyyskertoimia koskevan taulukon, jossa rajoitetaan työkyvyttömyyden aste esillä olevassa asiassa 20 prosentiksi, pakottavaksi, vaikka lääketieteellinen lautakunta oli arvioinut valittajan työkyvyttömyyden asteen 100 prosentiksi, ja

               —

               sitä, että kohtuullisen ajan käsitettä on arvioitu virheellisesti ja että asiakirja-aineisto on otettu huomioon vääristyneellä tavalla, koska virkamiestuomioistuin on maininnut tosiseikkoja kuvaillessaan lääkärintarkastuksen, jota ei ole koskaan tehty, ja on tämän jälkeen todennut, että valittajan asiakirja-aineiston käsittelyaika ei ollut kohtuuttoman pitkä.


title: Asian T-322/99 poistaminen rekisteristä

text:
C 122/42              FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  29.4.2000
        Asian T-322/99 (1) poistaminen rekisteristä                            Asian T-341/99 (1) poistaminen rekisteristä
                        (2000/C 122/66)
                                                                                (2000/C 122/67)
                   (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
men kolmannen jaoston puheenjohtajan 7.2.2000 antamalla
määräyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekis-           Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
teristä on poistettu asia T-322/99, Karl L. Meyer vastaan             men viidennen jaoston puheenjohtajan 22.2.2000 antamalla
Euroopan yhteisöjen komissio.                                         määräyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomiostuimen rekis-
                                                                      teristä on poistettu asia T-341/99, Francisco Javier Ramon
                                                                      Galar vastaan Euroopan yhteisöjen komissio.
(1) EYVL C 63, 4.3.2000.
                                                                      (1) EYVL C 63, 4.3.2000.


title: Asia C-630/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Helsingin hallinto-oikeus (Suomi) on esittänyt 7.12.2016 – Anstar Oy

text:
               27.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Helsingin hallinto-oikeus (Suomi) on esittänyt 7.12.2016 – Anstar Oy
   (Asia C-630/16)
   (2017/C 063/24)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Helsingin hallinto-oikeus

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Anstar Oy

      Muu osapuoli: Turvallisuus- ja kemikaalivirasto (Tukes)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko mandaattia M/120 ja sen perusteella vahvistettua harmonisoitua tuotestandardia EN 1090-1 (:2009+A1:2011) tulkittava siten, että Tukesin päätöskohdissa 1–4 luetellut, betoniin ennen sen kovettumista kiinnitettävät tuotteet (ripustusjärjestelmätuotteet, joita käytetään kuorielementtien ja muurauskannakkeiden kiinnittämiseen rakennuksen runkoon sekä eräät peruspultit, kiinnityslevyt ja vakioteräsosat, ristikkoliitokset, pilari- ja seinäkengät ja parvekeliitokset) eivät kuulu niiden soveltamisalaan?

               2)

               Asettaako rakennustuoteasetus (1), asiassa mainitut komission toimeksiannot eli mandaatit tai unionin oikeus muutoin esteitä Tukesin tulkinnalle mainittujen tuotteiden jäämisestä mandaatin M/120 ja standardin EN 1090-1 soveltamisalan ulkopuolelle?

      (1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 305/2011, annettu 9 päivänä maaliskuuta 2011, rakennustuotteiden kaupan pitämistä koskevien ehtojen yhdenmukaistamisesta ja neuvoston direktiivin 89/106/ETY kumoamisesta (EUVL 2011, L 88, s. 5)


title: Asia C-119/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 4.3.2010 — Frisdranken Industrie Winters BV v. Red Bull GmbH

text:
               22.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/23

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 4.3.2010 — Frisdranken Industrie Winters BV v. Red Bull GmbH
   (Asia C-119/10)
   2010/C 134/35
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Frisdranken Industrie Winters BV

      Vastapuoli: Red Bull GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

                           a)

                           Onko merkillä [muun muassa Bullfighter, Pittbull, Red Horn, josta tuli myöhemmin Long Horn, ja Live Wire -merkeillä] varustettujen päällysten pelkkää ”täyttöä” pidettävä kyseisen merkin käyttönä elinkeinotoiminnassa tavaramerkkidirektiivin (1) 5 artiklassa tarkoitetulla tavalla silloinkin, kun tässä täytössä on kyseessä palvelun tarjoaminen toiselle tämän toisen toimeksiannosta tämän toimeksiantajan tavaroiden erottamiseksi?

                           b)

                           Onko kysymykseen 1 a annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, onko kyse 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa vai b alakohdassa tarkoitetusta loukkauksesta?

               2)

               Mikäli kysymykseen 1 a vastataan myöntävästi, voidaanko merkin käyttö silloin myös kieltää Benelux-maissa tavaramerkkidirektiivin 5 artiklan nojalla, jos merkillä varustetut tavarat on tarkoitettu yksinomaan vientiin maihin, jotka ovat a) Benelux-alueen tai b) Euroopan unionin ulkopuolella, eivätkä ne ole Benelux-alueella tai Euroopan unionissa yleisön havaittavissa, paitsi yrityksessä, jossa täyttö on suoritettu?

               3)

               Mikäli kysymykseen 2 (a tai b) vastataan myöntävästi, mitä kriteeriä on käytettävä vastattaessa siihen kysymykseen, onko kyse tavaramerkkiloukkauksesta: onko kriteerinä silloin Benelux-maiden ja Euroopan unionin (tavanomaisesti valistuneella ja kohtuullisen tarkkaavaisella ja huolellisella keskiverto) kuluttajalla oleva mielikuva — joka voidaan tällöin tietyissä olosuhteissa määrittää vain fiktiivisesti tai abstraktisti — vai onko käytettävä toista kriteeriä, esimerkiksi sen maan, johon tavarat viedään, kuluttajilla olevaa mielikuvaa?

      (1)  Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annettu ensimmäinen neuvoston direktiivi 89/104/ETY (EYVL 1989, L 40, s. 1).


title: International Express Carries Conferencen (IECC) 20.6.1995 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-133/95)

text:
N:o C 229/22           FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          2.9.95
Kantaja väittää, että vastaaja on tehnyt useita ilmeisiä             Kantaja kehotti 23.11.1994 EY:n perustamissopimuksen
virheitä oikeudellisessa ja hänen henkilökohtaista tilannet         175 artiklan mukaisesti komissiota tekemään lopullisen
taan koskevassa harkinnassa katsoessaan, ettei kantajalla            ratkaisun kantajan 85 artiklaa koskevasta valituksesta .
ollut oikeutta uudelleenluokitukseen ura-alueelta toiselle,
vaikka se oli myöntänyt toiselle virkamiehelle vastaavanlai         Kantaja, joka ei ollut saanut minkäänlaista päätöstä komis
sen urakehityksen. Kantaja katsoo lisäksi, että riidanalainen        siolta, nosti 15.2.1995 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
päätös ei ole kyllin perusteltu erityisesti niiden syiden osalta,    oikeusasteen tuomioistuimessa perustamissopimuksen 175
joiden perusteella ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui             nojalla kanteen komissiota vastaan tämän laiminlyönnin
men 29.9.1993 ilmaisemat periaatteet eivät ole sovelletta           takia ( asia T-28/95 ). Komissio teki 17.2.1995 päätöksen
vissa . Kantaja korostaa lopuksi, että vastaajan häneen              SG(95)D/1790, jossa se hylkäsi kantajan EY:n perustamis
kohdistama hallinnollinen menettely on ollut haitallinen             sopimuksen 85 artiklaa koskevan valituksen. Kantaja
hänelle ja erityisesti hänen urakehitykselleen ja eläkeoikeuk       riitautti tämän päätöksen yhteisöjen ensimmäisen oikeus
silleen .                                                            asteen tuomioistuimessa 173 artiklan nojalla nostamallaan
                                                                     kanteella ( asia T-l 10/95 ). Komissio teki lopulta 6.4.1995
                                                                     päätöksen SG(95)D/4438 , jossa se hylkäsi edellä mainitun
                                                                     valituksen toisen osan, jonka mukaan määräävää asemaa oli
     International Express Carries Conferencen (IECC )               väärinkäytetty 86 artiklassa tarkoitetulla tavalla ottamalla
     20.6.1995 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan                postia haltuun maailman postiliiton perussopimuksen
                          nostama kanne                              25 artiklan perusteella . Viimeksi mainittu päätös on riitau
                                                                     tettu tässä asiassa .
                         (Asia T-133/95 )
                           ( 95/C 229/49 )                           Kantaja vaatii, että valituksenalainen päätös on kumottava
                                                                     seuraavista syistä :
                 (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
International Express Carries Conference ( IECC ), edustaji         — EY:n perustamissopimuksen 190 artiklaa on rikottu
naan Eric Morgan de Rivery ja Jacques Derenne, prosessi                  siten, että komissio ei ole pystynyt esittämään päätök
osoite Luxemburgissa c/o asianajaja Alex Schmitt, asiana                 sessään perusteita sen osalta, mitä päätöksessä on
jotoimisto Bonn & Schmitt, 62 Avenue Guillaume, L-1650,                   todettu " edelleenpostitettavan ABC postin " ( ABC
on nostanut 20.6.1995 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen                     remail ) haltuunottamisesta ja 85 artiklan soveltamisesta
oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisö                   maailman postiliiton perussopimuksen 25 artiklan pe
jen komissiota vastaan.                                                   rusteella toteutettuun markkinoidenjakojärjestelmään.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen             — Asetuksen N:o 17/62 3 artiklan 2 kohtaa on rikottu
tuomioistuin                                                              siten, että komissio on ollut väärässä katsoessaan, että
                                                                          asia ei koskisi hakijan jäsenten oikeuksia " ei-esineellisen
— kumoaa komission 6.4.1995 tekemän päätöksen                             edelleenpostitettavan postin " ( non-physical remail )
     N:o SG(95)D/4438 ( asia IV/32 . 791 — Edelleenposti                 osalta .
     tus ),
— päättää sellaisista jatkotoimenpiteistä tai muista toimen         — EY:n kilpailusääntöjä on rikottu siten, että komissio ei
     piteistä, jotka tuomioistuin harkitsee asianmukaiseksi,              ole katsonut lainvastaiseksi i ) postilaitosten kaupallisen
     jotta komissio noudattaisi EY:n perustamissopimuksen                 " esineellisen edelleenpostitettavan ABA postin " ( physi
      176 artiklaa, ja                                                    cal ABA remail ) haltuunottoa ja sopimusta sen haltu
                                                                          unottamisesta, ii ) postilaitosten pyrkimystä rajoittaa
 — velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku                       " edelleenpostitettavaa ABC postia " (ABC remail ) kos
      lut .                                                               kevan toiminnan laajentumista maailman postiliiton
                                                                          perussopimuksen 25 artiklan vakiintuneen arvoaseman
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      tai väitetyn vakiintuneen arvoaseman nojalla ja iii ) siten,
                                                                          että postilaitokset käyttävät maailman postiliiton perus
 Kantajana oleva ammatinharjoittajien järjestö, joka                       sopimusta " ei-esineellisen edelleenpostitettavan " postin
 koostuu tietyistä merkittävistä yksityisistä pikakuljetusyh              ( non-physical remail ) rajoittamiseksi .
 tiöistä, toimitti 13.7.1988 komissiolle asetuksen N:o 17/62
 3 artiklan 2 kohdan mukaisen valituksen, joka koski sitä,
 että ( 1 ) tietyt eurooppalaiset postimarkkinoilla toimivat          — Valtaa on käytetty väärin siten, että komissio on
 julkiset postilaitokset olivat rikkoneeet EY:n perustamisso              tavoittelut valituksen hylkäämisessä pääasiassa poliitti
 pimuksen 85 artiklan 1 kohtaa ja sitä, että kaksi ( 2 )                   sia päämääriä;
 postilaitosta oli rikkonut EY:n perustamissopimuksen 86
 artiklaa nojautumalla maailmanpostiliiton (UPU) perusso             — Yhteisöoikeuden tiettyjä periaatteita on rikottu siten,
 pimuksen mukaiseen markkinoidenjakojärjestelmään. Vali                   että tekemällä päätöksen komissio on loukannut oikeus
 tus koski siinä nimettyjen postilaitosten menettelyä, jolla ne            varmuuden periaatetta ja luottamuksensuojan periaa
 tukahduttivat tai rajoittivat kilpailua " edelleenpostitus "              tetta, syrjintäkiellon periaatetta ja hyvän hallinnon
 alalla eli käytäntöä, jossa postittaja hoitaa kansainvälisen              periaatetta .
 postin postitukseen liittyvän valmistelun yhdessä maassa,
 mutta ei postita sitä sen maan postitoimistosta, vaan
 toisessa maassa sijaitsevasta postitoimistosta .