title: Asia C-259/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.6.2007 (Rechtbank te Rotterdamin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Omni Metal Serviceä vastaan (Asetus (ETY) N:o 259/93 — Jätteet — Kuparista ja PVC:stä koostuvat kaapelit — Vienti Kiinaan hyödynnettäväksi — Koodi GC 020 — Sekajäte — Kahden vihreässä jäteluettelossa mainitun aineen yhdistelmä — Tämä sekajäte ei sisälly kyseiseen luetteloon — Seuraukset)

text:
               4.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 183/5

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.6.2007 (Rechtbank te Rotterdamin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Omni Metal Serviceä vastaan
   (Asia C-259/05) (1)

   (Asetus (ETY) N:o 259/93 - Jätteet - Kuparista ja PVC:stä koostuvat kaapelit - Vienti Kiinaan hyödynnettäväksi - Koodi GC 020 - Sekajäte - Kahden vihreässä jäteluettelossa mainitun aineen yhdistelmä - Tämä sekajäte ei sisälly kyseiseen luetteloon - Seuraukset)
   (2007/C 183/07)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Rechtbank te Rotterdam
   Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa
   Omni Metal Service
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Rechtbank te Rotterdam — Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta 1 päivänä helmikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 259/93 (EYVL L 30, s. 1) tulkinta — Eri materiaaleista koostuvien sellaisten kaapeleiden jätteiden, joiden halkaisija on 15 senttimetriä, katsominen tämän asetuksen liitteessä II olevan vihreän luettelon koodissa GC 020 tarkoitetuksi elektroniikkaromuksi — Mahdollisuus kuljettaa nämä jätteet ilman ilmoittamismenettelyä, tai tarve kuljettaa ne erikseen
   Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta 1.2.1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 259/93, sellaisena kuin se on muutettuna 28.12.2001 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2557/2001, liitteessä II olevan vihreän jäteluettelon koodia GC 020 on tulkittava siten, että sähköjohdot kuuluvat siihen vain sillä edellytyksellä, että ne ovat peräisin elektroniikkalaitteista.

               2)

               Asetusta N:o 259/93, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2557/2001, on tulkittava siten, että siitä seikasta, että yhdistelmäjäte muodostuu kahdesta aineesta, jotka molemmat mainitaan tämän asetuksen liitteessä II olevassa vihreässä jäteluettelossa, ei seuraa, että tällä asetuksella perustettua järjestelmää, joka koskee luettelossa mainittuja jätteitä, sovelletaan kyseiseen yhdistelmäjätteeseen.

      (1)  EUVL C 243, 1.10.2005.


title: Asia C-513/09: Kanne 11.12.2009 — Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta

text:
               13.2.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 37/25

         Kanne 11.12.2009 — Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-513/09)
   2010/C 37/32
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: V. Peere ja A. Marghelis)

      Vastaaja: Belgian kuningaskunta

      Vaatimukset

               —

               Unionin tuomioistuimen on todettava, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut paristoista ja akuista sekä käytetyistä paristoista ja akuista ja direktiivin 91/157/ETY kumoamisesta 6.9.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/66/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle;

               —

               Belgian kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Direktiivin 2006/66/EY täytäntöönpanon määräaika päättyi 26.9.2008. Tämän kanteen nostamispäivänä vastaaja ei ollut vielä toteuttanut kaikkia direktiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavia toimenpiteitä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle.


title: Asia C-554/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 28.7.2011 (Oberlandesgericht Stuttgartin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Andreas Michael Seegeriä vastaan (Tieliikenne — Ajopiirturin käyttövelvollisuus — Materiaalia kuljettavien ajoneuvojen osalta tehdyt poikkeukset — Materiaalin käsite — Tyhjien pullojen kuljettaminen viini- ja juomakauppiaan ajoneuvossa)

text:
               8.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 298/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 28.7.2011 (Oberlandesgericht Stuttgartin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Andreas Michael Seegeriä vastaan
   (Asia C-554/09) (1)

   (Tieliikenne - Ajopiirturin käyttövelvollisuus - Materiaalia kuljettavien ajoneuvojen osalta tehdyt poikkeukset - ”Materiaalin” käsite - Tyhjien pullojen kuljettaminen viini- ja juomakauppiaan ajoneuvossa)
   2011/C 298/07
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberlandesgericht Stuttgart

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Andreas Michael Seeger

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Oberlandesgericht Stuttgart — Tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 3821/85 ja (EY) N:o 2135/98 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 kumoamisesta 15.3.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 561/2006 (EUVL L 102, s. 1) 13 artiklan 1 kohdan d alakohdan toisen luetelmakohdan tulkinta — Poikkeusjärjestelmä, jossa muun muassa ajoneuvot, joita käytetään kuljettajalle tämän tehtävien suorittamisen yhteydessä tarkoitetun materiaalin kuljetukseen, vapautetaan velvollisuudesta, jonka mukaan niissä on oltava ajopiirturi — Poikkeuksen soveltaminen sellaisten tyhjien juomapullojen, joista maksetaan pantti, kuljettamiseen viini- ja juomakauppiaan ajoneuvossa — Materiaalin käsite

      Tuomiolauselma

   Tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 3821/85 ja (EY) N:o 2135/98 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 kumoamisesta 15.3.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 561/2006 13 artiklan 1 kohdan d alakohdan toisessa luetelmakohdassa olevaa käsitettä ”materiaali” on tulkittava siten, ettei sitä sovelleta pakkausmateriaaliin, kuten tyhjiin juomapulloihin, joita liikettä harjoittava, kerran viikossa asiakkailleen kotiinkuljetuspalvelua tarjoava ja samassa yhteydessä tyhjiä juomapakkauksia keräävä viini- ja juomakauppias kuljettaa viedäkseen ne tukkukauppiaalleen.

      (1)  EUVL C 80, 27.3.2010.


title: Asia C-342/07: Kanne 24.7.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Helleenien tasavalta

text:
               8.9.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/30

         Kanne 24.7.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-342/07)
   (2007/C 211/58)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Patakia ja B. Schima)

      Vastaaja: Helleenien tasavalta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut rakennusten energiatehokkuudesta 16.12.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/91/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ole ainakaan ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

               —

               Helleenien tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin 2002/91 täytäntöönpanolle säädetty määräaika päättyi 4.1.2006.

      (1)  EUVL L 1, 4.1.2003, s. 65.


title: Asia C-234/07: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 29.9.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Portugalin tasavalta

text:
               23.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 51/39

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 29.9.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Portugalin tasavalta
   (Asia C-234/07) (1)

   (2008/C 51/70)

      Oikeudenkäyntikieli: portugali

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 155, 7.7.2007.


title: Asia T-68/08: Kanne 6.2.2008 — FIFA v. komissio

text:
               26.4.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 107/30

         Kanne 6.2.2008 — FIFA v. komissio
   (Asia T-68/08)
   (2008/C 107/51)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Fédération Internationale de Football Association (Zürich, Sveitsi) (edustajat: solicitor E. Batchelor, solicitor F. Young ja lakimies A. Barav)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY 3 a artiklan 1 kohdan nojalla Yhdistyneessä kuningaskunnassa toteutettujen toimenpiteiden yhteensopivuudesta yhteisön lainsäädännön kanssa 16.10.2007 tehty komission päätös 2007/730/EY, erityisesti sen 1-3 artikla, siltä osin kuin se koskee FIFA World Cupia™, on kumottava kokonaan tai osittain

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan omat oikeudenkäyntikulunsa ja FIFA:n oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Neuvoston direktiivin 89/552/ETY (1) 3 a artiklan mukaan jäsenvaltiot voivat laatia luettelon ”yhteiskunnallisesti erityisen merkittävistä” urheilu- tai muista tapahtumista. Luettelossa mainittuja tapahtumia varten ei voida myöntää ohjelman lähettämistä koskevia sellaisia yksinoikeuksia, joiden seurauksena estetään merkittävää osaa jäsenvaltion yleisöstä seuraamasta näitä tapahtumia suorana tai nauhoitettuna lähetyksenä maksuttoman television kautta.
   Kantaja vaatii 16.10.2007 tehdyn sen komission päätöksen 2007/730/EY (2) kumoamista, jossa komissio totesi, että luettelo, jonka Yhdistynyt kuningaskunta laati neuvoston direktiivin 89/552/ETY 3 a artiklan 1 kohdan mukaisesti ja jossa mainitaan kaikki 64 FIFA World Cupin ottelua, on yhteisön oikeuden mukainen. Tämä estää FIFA:a myöntämästä lähetystoiminnan harjoittajille yksinoikeuksia yhdenkään FIFA World Cupin ottelun esittämiselle suorana lähetyksenä Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
   Kantaja väittää kanteensa tueksi, että komission päätöksellä rikotaan keskeistä menettelysääntöä, koska siinä ei mainita syitä, joiden vuoksi kaikkien 64 FIFA World Cupin ottelun merkitseminen Yhdistyneen kuningaskunnan luetteloon hyväksyttiin.
   Lisäksi kantaja väittää, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan direktiiviä 89/552/ETY, koska menettely, jota Britannian viranomaiset noudattivat toimen toteuttamisessa, ei ollut selkeä ja avoin, ja koska kaikki FIFA World Cupin yhteydessä pelattavat ottelut eivät ole yhteiskunnallisesti erittäin merkittäviä Britanniassa.
   Lisäksi kantaja väittää, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan kantajan omistusoikeuksia estämällä sitä myöntämästä yksinoikeuksia yhdenkään FIFA World Cupin yhteydessä pelatun ottelun esittämiselle suorana lähetyksenä Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
   Lisäksi kantaja väittää, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan palvelujen tarjoamisen vapautta koskevia EY:n perustamissopimuksen määräyksiä, koska siinä estetään kantajaa myöntämästä käyttöoikeuslisenssiä ja lähetystoiminnan harjoittajia hankkimasta suoria lähetyksiä koskevia yksinoikeuksia yhtäkään FIFA World Cupin sellaista ottelua varten, joka lähetetään Yhdistyneessä kuningaskunnassa.
   Kantaja väittää myös, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan kilpailua koskevia EY:n perustamissopimuksen määräyksiä, koska siinä sallitaan yhteisen määräävän aseman omaavan toimijan kohtuuton menettely ja/tai kilpailunvastainen sopimus, joka koskee oikeuksia esittää suorana lähetyksenä kansainvälisiä jalkapallo-otteluita Yhdistyneessä kuningaskunnassa, ja koska siinä rajoitetaan kilpailua maksuttomien televisiolähetysten, mainonnan ja suosituimpien urheilutapahtumien maksullisten televisiolähetysten markkinoilla.
   Lopuksi kantaja väittää, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan sijoittautumisvapautta koskevia EY:n perustamissopimuksen määräyksiä, koska siinä rajoitetaan merkityksellisten Britannian markkinoiden toimijoiden tai mahdollisten toimijoiden mahdollisuutta saada oikeudet lähettää yksinoikeudella Yhdistyneessä kuningaskunnassa yhtäkään FIFA World Cupin yhteydessä pelattua ottelua varten.

      (1)  Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 3.10.1989 annettu neuvoston direktiivi 89/552/ETY (EYVL L 298, s. 23).

      (2)  Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY 3 a artiklan 1 kohdan nojalla Yhdistyneessä kuningaskunnassa toteutettujen toimenpiteiden yhteensopivuudesta yhteisön lainsäädännön kanssa 16.10.2007 tehty komission päätös 2007/730/EY (EYVL L 295, s. 12).


title: Asia F-130/14: Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 19.7.2016 – Earlie v. parlamentti (Henkilöstö — Virkamiehet — Entinen virkamies — Vanhuuseläkkeestä tehdyt vähennykset — Entisen virkamiehen entiselle aviopuolisolle maksetut elatusmaksut — Kansallisen tuomioistuimen antama takavarikkomääräys — Takavarikon peruuttaminen — Uusi määräys, joka velvoittaa entisen virkamiehen antamaan parlamentille ohjeen maksaa elatusmaksua entiselle aviopuolisolleen — Entisen virkamiehen vahvistamat ohjeet — Entisen virkamiehen myöhemmät ohjeet lakkauttaa elatusavun maksu entiselle aviopuolisolleen — Parlamentin kieltäytyminen suorituksesta — Perheoikeus — Kansallisen tuomioistuimen yksinomainen toimivalta — Lojaalin yhteistyön velvoite)

text:
               3.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 364/29

      Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 19.7.2016 – Earlie v. parlamentti
      (Asia F-130/14) (1)

      ((Henkilöstö - Virkamiehet - Entinen virkamies - Vanhuuseläkkeestä tehdyt vähennykset - Entisen virkamiehen entiselle aviopuolisolle maksetut elatusmaksut - Kansallisen tuomioistuimen antama takavarikkomääräys - Takavarikon peruuttaminen - Uusi määräys, joka velvoittaa entisen virkamiehen antamaan parlamentille ohjeen maksaa elatusmaksua entiselle aviopuolisolleen - Entisen virkamiehen vahvistamat ohjeet - Entisen virkamiehen myöhemmät ohjeet lakkauttaa elatusavun maksu entiselle aviopuolisolleen - Parlamentin kieltäytyminen suorituksesta - Perheoikeus - Kansallisen tuomioistuimen yksinomainen toimivalta - Lojaalin yhteistyön velvoite))
      (2016/C 364/33)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Thomas Earlie (Sevilla, Espanja) (edustaja: solicitor D. Bergin)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: M. Dean ja M. Ecker)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Mary Earlie Gibbons (Dublin, Irlanti) (edustaja: solicitor H. Millar)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Sellaisen päätöksen kumoaminen, jolla kantajan eläkkeestä on päätetty pidättää elatusapu, jonka kantaja on velvollinen maksamaan entiselle vaimolleen, koska kyseinen päätös on ristiriidassa kansallisen tuomioistuimen avioero-oikeudenkäynnissä annetun tuomion kanssa.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Thomas Earlie vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan parlamentin oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Mary Earlie Gibbons vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 34, 2.2.2015, s. 52.


title: asia C-237/99: Euroopan yhteisöjen komission 24.6.1999 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
28.8.1999                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 246/17
Euroopan yhteisöjen komission 24.6.1999 Ranskan tasa-                    Finanzgericht Düsseldorfin 21.6.1999 tekemällään pää-
                 valtaa vastaan nostama kanne                            töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa NACHI
                                                                                Europe GmbH vastaan Hauptzollamt Krefeld
                           (asia C-237/99)
                                                                                (Asia C-239/99)
                          (1999/C 246/34)
                                                                                (1999/C 246/35)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 24.6.1999 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa               Finanzgericht Düsseldorf on pyytänyt 21.6.1999 tekemällään
vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen yksikön virka-            päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen
mies Michel Nolin, prosessiosoite Luxemburgissa c/o Carlos               kirjaamoon 24.6.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.                             ennakkoratkaisua asiassa NACHI Europe GmbH vastaan
                                                                         Hauptzollamt Krefeld seuraaviin kysymyksiin:
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-           1. Onko asetuksen N:o 2849/92 (1) 1 artiklan 2 kohta
tuin                                                                          pätemätön?
–    toteaa että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut direktiivin        2. Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
     93/37/ETY (1) ja erityisesti sen 11 artiklan 2 kohdan                    mistä ajankohdasta lähtien on asetuksen N:o 2849/92
     mukaisia velvoitteitaan sellaisten eri julkisten hankintojen             1 artiklan 2 kohdan pätemättömyyttä sovellettava kantajan
     tarjouskilpailumenettelyjen yhteydessä, jotka koskevat jul-              hyväksi?
     kisten suunnittelu- ja rakennusvirastojen sekä edullisia
     vuokra-asuntoja rakennuttavien osakeyhtiöiden rakenta-
     mia asuntoja,
                                                                         (1) EYVL L 286, 1.10.1992, s. 2.
–    velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
     kulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Vastaaja ei ole noudattanut direktiivin 93/37/ETY 11 artiklan            Regeringsrättenin 10.6.1999 tekemällään päätöksellä esit-
2 kohdan mukaista velvoitetta julkaista tarjouspyyntöilmoitus            tämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Försäkringsaktiebo-
Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä: Ranskan viranomaiset                                  laget Skandia (publ)
tukeutuvat kansallisen oikeuden mukaiseen luonnehdintaan
julkisten suunnittelu- ja rakennusvirastojen (offices publics
d’amenagement et de construction, jäljempänä O.P.A.C.) sekä                                        (Asia C-240/99)
edullisia vuokra-asuntoja rakennuttavien osakeyhtiöiden osalta
(sociétés anonymes d’habitations à loyer modéré, jäljempänä
S.A.H.L.M.), jotta niitä ei katsottaisi direktiivin 1 artiklan b                                   (1999/C 246/36)
kohdan mukaiseksi hankintaviranomaiseksi. Julkisoikeudelli-
sen yhteisön käsite on yhteisön oikeuden mukainen käsite.                Regeringsrätten on pyytänyt 10.6.1999 tekemällään päätök-
O.P.A.C.-virastot ja S.A.H.L.M.-yhtiöt täyttävät direktiivin 1           sellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon
artiklan b kohdan mukaiset edellytykset. Vaikka O.P.A.C.-                25.6.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa
virastot ovat muodollisesti teollisia ja kaupallisia yhteisöjä           Försäkringsaktiebolaget Skandia (publ) ennakkoratkaisua seu-
ja S.A.H.L.M.-yhtiöt kaupallisia yrityksiä, ne on perustettu             raavaan kysymykseen:
erityisesti muuhun kuin teolliseen tai kaupalliseen toimintaan
liittyvän yleisen edun vuoksi (ne rakentavat ja hallinnoivat
rakennuskokonaisuuksia, jotka on tarkoitettu vuokrata pieni-             Merkitseekö Skandian osalta selostetun kaltainen vakuutysyh-
tuloisille henkilöille), ne ovat oikeushenkilöitä ja ne kuuluvat         tiön sitoumus harjoittaa kokonaan omistamansa vakuutusyh-
joko valtion, alueyhteisöjen tai muiden julkisoikeudellisten             tiön toimintaa kuudennen direktiivin (1) 13 artiklan B kohdan
elinten alaisuuteen (O.P.A.C.-virastot hallintoneuvoston ko-             a alakohdassa tarkoitetun vakuutustoiminnan harjoittamista?
koonpanon ja valtion valvontavallan osalta ja S.A.H.L.M.-
yhtiöt valvontavallan osalta.
                                                                         (1) Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistami-
                                                                             sesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen mää-
                                                                             räytymistapa 17 päivänä toukokuuta 1977 annettu kuudes neu-
(1) EYVL L 199, 9.8.1993, s. 54.                                             voston direktiivi (EYVL erityispainos 1994, 09/nide 1, s. 28).


title: Asia T-182/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 23.4.2015 – Marzocchi Pompe v. SMHV – Settima Meccanica (ELIKA)

text:
               22.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/42

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 23.4.2015 – Marzocchi Pompe v. SMHV – Settima Meccanica (ELIKA)
   (Asia T-182/14) (1)

   (2015/C 205/57)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 159, 26.5.2014.


title: Asia T-3/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.7.2017 – Allstate Insurance v. EUIPO (DRIVEWISE) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin DRIVEWISE rekisteröimiseksi Euroopan unionin tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta sekä 2 kohta — Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla)

text:
               21.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 277/37

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.7.2017 – Allstate Insurance v. EUIPO (DRIVEWISE)
   (Asia T-3/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus sanamerkin DRIVEWISE rekisteröimiseksi Euroopan unionin tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta sekä 2 kohta - Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla))
   (2017/C 277/54)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Allstate Insurance Company (Northfield, Illinois, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat G. Würtenberger ja N. Martzivanou)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (asiamiehet: A. Folliard-Monguiral ja K. Doherty)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 8.10.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 956/2015-2), joka koskee hakemusta sanamerkin DRIVEWISE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Allstate Insurance Company velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 78, 29.2.2016.


title: Asia C-509/08: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 8.7.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta

text:
               21.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/32

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 8.7.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-509/08) (1)

   2009/C 282/57

      Oikeudenkäyntikieli: ranska

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 32, 7.2.2009.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 10 päivänä kesäkuuta 2003 asiassa C-168/02 (Oberster Gerichtshofin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Rudolf Kronhofer vastaan Marianne Maier, Christian Möller, Wirich Hofius ja Zeki Karan (Brysselin yleissopimus – 5 artiklan 3 kohta – Toimivalta sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevassa asiassa – Paikkakunta, missä vahingon aiheuttanut teko sattui – Varallisuusvahinko, joka on aiheutunut sijoitettaessa pääomia toisessa sopimusvaltiossa)

text:
               24.7.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/2

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO

   (toinen jaosto)
   10 päivänä kesäkuuta 2003
   asiassa C-168/02 (Oberster Gerichtshofin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Rudolf Kronhofer vastaan Marianne Maier, Christian Möller, Wirich Hofius ja Zeki Karan (1)

   (Brysselin yleissopimus - 5 artiklan 3 kohta - Toimivalta sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevassa asiassa - Paikkakunta, missä vahingon aiheuttanut teko sattui - Varallisuusvahinko, joka on aiheutunut sijoitettaessa pääomia toisessa sopimusvaltiossa)
   (2004/C 190/03)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa C-168/02, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on saattanut tuomioistuimen toimivallasta ja tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27 päivänä syyskuuta 1968 tehdyn yleissopimuksen yhteisöjen tuomioistuimen tulkintaa koskevan 3 päivänä kesäkuuta 1971 tehdyn pöytäkirjan mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen ensin mainitussa tuomioistuimessa vireillä olevassa riita-asiassa, Rudolf Kronhofer vastaan Marianne Maier, Christian Möller, Wirich Hofius ja Zeki Karan, ennakkoratkaisun edellä mainitun 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun yleissopimuksen (EYVL 1972, L 299, s. 32) 5 artiklan 3 kohdan tulkinnasta, sellaisena kuin yleissopimus on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 9 päivänä lokakuuta 1978 tehdyllä yleissopimuksella (EYVL L 304, s. 1 ja muutettuna s. 77), Helleenien tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 25 päivänä lokakuuta 1982 tehdyllä yleissopimuksella (EYVL L 388, s. 1), Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 26 päivänä toukokuuta 1989 tehdyllä yleissopimuksella (EYVL L 285, s. 1) ja Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 29 päivänä marraskuuta 1996 tehdyllä yleissopimuksella (EYVL 1997, C 15, s. 1), yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit J.-P. Puissochet, J. N. Cunha Rodrigues (esittelevä tuomari), R. Schintgen ja N. Colneric, julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: apulaiskirjaaja H. von Holstein, on antanut 10.6.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityisoikeuden alalla 27 päivänä syyskuuta 1968 tehdyn yleissopimuksen 5 artiklan 3 kohtaa, sellaisena kuin yleissopimus on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä 9 päivänä lokakuuta 1978 tehdyllä yleissopimuksella, Helleenien tasavallan liittymisestä 25 päivänä lokakuuta 1982 tehdyllä yleissopimuksella, Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisestä 26 päivänä toukokuuta 1989 tehdyllä yleissopimuksella ja Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisestä 29 päivänä marraskuuta 1996 tehdyllä yleissopimuksella, on tulkittava siten, että ilmaisulla ”paikkakunnan …, missä vahingon aiheuttanut teko sattui” ei tarkoiteta kantajan kotipaikkaa, missä on hänen ”omaisuutensa keskuspaikka”, vain siitä syystä, että hän on kärsinyt siellä taloudellisen vahingon seurauksena omaisuuserien menettämisestä toisessa sopimusvaltiossa.

      (1)  EYVL C 169, 13.7.2002.


title: Asia C-485/14: Kanne 3.11.2014 – Euroopan komissio v. Ranskan tasavalta

text:
               12.1.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 7/18

         Kanne 3.11.2014 – Euroopan komissio v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-485/14)
   (2015/C 007/24)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J.-F. Brakeland ja W. Roels)

      Vastaaja: Ranskan tasavalta

      Vaatimukset

               —

               on todettava, että Ranskan tasavalta on jättänyt täyttämättä velvollisuuksia, jotka sille kuuluvat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 63 artiklan ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 40 artiklan nojalla, koska se on vapauttanut vastikkeettomiin luovutuksiin sovellettavasta varainsiirtoverosta (droits de mutation à titre gratuit) lahjoitukset ja testamenttilahjoitukset, jotka annetaan julkisille tai julkista etua palveleville elimille, vain siinä tapauksessa, että mainitut elimet sijaitsevat Ranskassa tai sellaisessa jäsenvaltiossa tai Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen sopimusvaltiossa, joka on tehnyt Ranskan kanssa kahdenvälisen sopimuksen

               —

               Ranskan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio toteaa, että Ranskan lainsäädännössä, sellaisena kuin veroviranomaiset sitä tulkitsevat, vapautetaan vastikkeettomiin luovutuksiin sovellettavasta varainsiirtoverosta (droits de mutation à titre gratuit) lahjoitukset ja testamenttilahjoitukset, jotka annetaan julkisille tai julkista etua palveleville elimille, vain siinä tapauksessa, että mainitut elimet sijaitsevat Ranskassa tai sellaisessa jäsenvaltiossa tai Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen sopimusvaltiossa, joka on tehnyt Ranskan kanssa kahdenvälisen sopimuksen. Komissio katsoo, että tämä merkitsee pääomien vapaaseen liikkuvuuteen kohdistuvaa rajoitusta, joka on ristiriidassa EY 56 artiklan ja ETA-sopimuksen 40 artiklan määräysten kanssa.
   Kyseisen ratkaisun perustelemiseksi Ranskan tasavalta toteaa pääasiallisesti, että Ranskan lainsäädännössä tehdään ero sellaisten verovelvollisten välillä, jotka eivät ole objektiivisesti toisiinsa rinnastettavissa tilanteissa. Toissijaisesti Ranskan tasavalta vetoaa yleiseen etuun liittyvään syyhyn, joka perustuu tarpeeseen varmistaa veron kantaminen.
   Komissio riitauttaa kyseisen perustelun. Komission mukaan riidanalaisilla säännöksillä tehdään erottelu puhtaasti maantieteellisin perustein. Komissio katsoo lisäksi, ettei vetoaminen yleiseen etuun liittyvään syyhyn täytä edellytyksiä, jotka on määritetty oikeuskäytännössä ja erityisesti asiassa Persche annetussa tuomiossa (1). Komissio toteaa lopuksi, että pääomien vapaaseen liikkuvuuteen kohdistuva rajoitus on joka tapauksessa suhteeton.

      (1)  Asia C-318/07, Persche, EU:C:2009:33


               16.6.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 216/10

         EFTAn valvontaviranomaisen 17 päivänä joulukuuta 2015 Liechtensteinin ruhtinaskuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia E-32/15)
   (2016/C 216/07)
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, 1040 Bryssel, Belgia, asiamiehinään Carsten Zatschler, Øyvind Bø ja Marlene Lie Hakkebo, nosti 17 päivänä joulukuuta 2015 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Liechtensteinin ruhtinaskuntaa vastaan.
   EFTAn valvontaviranomainen on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta

               1.

               toteamaan, että Liechtensteinin ruhtinaskunta on laiminlyönyt seuraavien Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä VIII olevassa 24 f kohdassa tarkoitettujen säädösten mukaiset velvoitteensa:

                           —

                           Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/126/EY, annettu 20 päivänä joulukuuta 2006, ajokorteista

                           —

                           komission direktiivi 2011/94/EU, annettu 28 päivänä marraskuuta 2011, ajokorteista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/126/EY muuttamisesta

                           —

                           komission direktiivi 2012/36/EU, annettu 19 päivänä marraskuuta 2012, ajokorteista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/126/EY muuttamisesta,

                     sellaisena kuin ne ovat mukautettuina sopimuksen pöytäkirjalla 1, sekä ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädösten täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetun määräajan kuluessa, ja joka tapauksessa jättäessään ilmoittamatta kyseisistä toimenpiteistä EFTAn valvontaviranomaiselle;

               2.

               velvoittamaan Liechtensteinin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Kanteessa todetaan, ettei Liechtensteinin ruhtinaskunta ole noudattanut 24 päivään elokuuta 2015 mennessä EFTAn valvontaviranomaisen 24 päivänä kesäkuuta 2015 antamaa perusteltua lausuntoa, joka koskee sitä, ettei Liechtenstein ole saattanut osaksi kansallista lainsäädäntöään Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä VIII olevassa 24 f kohdassa tarkoitettua ajokorteista 20 päivänä joulukuuta 2006 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2006/126/EY,
               ajokorteista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/126/EY muuttamisesta 28 päivänä marraskuuta 2011 annettua komission direktiiviä 2011/94/EU ja
               ajokorteista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/126/EY muuttamisesta 19 päivänä marraskuuta 2012 annettua komission direktiiviä 2012/36/EU, jäljempänä ’säädökset’, sellaisina kuin ne ovat mukautettuina Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjalla 1.

               —

               EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että Liechtenstein on laiminlyönyt ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädösten täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetussa määräajassa.


title: Asia T-385/14: Kanne 4.6.2014 – Volkswagen v. SMHV (ULTIMATE)

text:
               4.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 253/49

         Kanne 4.6.2014 – Volkswagen v. SMHV (ULTIMATE)
   (Asia T-385/14)
   2014/C 253/65
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Volkswagen AG (Wolfsburg, Saksa) (edustaja: asianajaja U. Sander)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 24.3.2014 asiassa R 1787/2013-1 antaman päätöksen

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ULTIMATE luokkaan 12, 28, 35 ja 37 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten

      Tutkijan päätös: Rekisteröintihakemuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen


title: Asia T-374/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.9.2017 – VM v. EUIPO – DAT Vermögensmanagement (Vermögensmanufaktur) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Sanamerkiksi rekisteröity EU-tavaramerkki Vermögensmanufaktur — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuvailevuus — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta — Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan a alakohta)

text:
               23.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 357/9

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.9.2017 – VM v. EUIPO – DAT Vermögensmanagement (Vermögensmanufaktur)
   (Asia T-374/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - Sanamerkiksi rekisteröity EU-tavaramerkki Vermögensmanufaktur - Ehdottomat hylkäysperusteet - Kuvailevuus - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta - Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan a alakohta))
   (2017/C 357/11)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: VM Vermögens-Management GmbH (Düsseldorf, Saksa) (edustajat: asianajajat T. Dolde ja P. Homann)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: S. Hanne)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: DAT Vermögensmanagement GmbH (Baldham, Saksa) (edustaja: asianajaja H.-G. Stache)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 29.4.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 418/2014-5), joka koskee osapuolten DAT Vermögensmanagement ja VM Vermögens-Management välistä mitättömyysmenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               VM Vermögens-Management GmbH vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) oikeudenkäyntikulut.

               3)

               DAT Vermögensmanagement GmbH vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 302, 14.9.2015.


title: Asia T-175/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.3.2017 – Wessel-Werk v. EUIPO – Wolf PVG (pölynimurin suukappaleet) (Yhteisömalli — Mitättömyysmenettely — Rekisteröity yhteisömalli, joka esittää pölynimurin suukappaletta — Aiempi yhteisömalli — Mitättömyysperuste — Yksilöllinen luonne — Asiantunteva käyttäjä — Asetuksen (EY) N:o 6/2002 6 artikla ja 25 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               8.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 144/39

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.3.2017 – Wessel-Werk v. EUIPO – Wolf PVG (pölynimurin suukappaleet)
   (Asia T-175/16) (1)

   ((Yhteisömalli - Mitättömyysmenettely - Rekisteröity yhteisömalli, joka esittää pölynimurin suukappaletta - Aiempi yhteisömalli - Mitättömyysperuste - Yksilöllinen luonne - Asiantunteva käyttäjä - Asetuksen (EY) N:o 6/2002 6 artikla ja 25 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2017/C 144/52)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Wessel Werk GmbH (Reichshof, Saksa) (edustaja: asianajaja C. Becker)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Schifko)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Wolf PVG GmbH & Co. KG (Vlotho, Saksa) (edustaja: asianajaja J. Künzel)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n kolmannen valituslautakunnan 18.2.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 1725/2014-3), sellaisena kuin se on oikaistuna, joka koskee Wolf PVG GmbH & Co. KG:n ja Wessel Werk GmbH välistä mitättömyysmenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Wessel Werk GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 211, 13.6.2016.


title: Asia T-644/14: Kanne 30.8.2014 – ADR Center v. komissio

text:
               3.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 388/21

         Kanne 30.8.2014 – ADR Center v. komissio
   (Asia T-644/14)
   2014/C 388/25
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: ADR Center Srl (Rooma, Italia) (edustaja: asianajaja L. Tantalo)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan komission päätöksen, joka esitetään sen 27.6.2014 päivätyssä kirjeessä ja joka koskee takaisinperintätoimea ADR Centeriä vastaan

               —

               määräämään, että ADR Centerille on välittömästi maksettava tämän jäljellä olevana saatavana 79  700,40 euroa 13.11.2013 päivättyjen pro forma -laskun ja hyvityslaskujen mukaisesti

               —

               määräämään, että ADR Centerille on välittömästi maksettava korvauksia vahingosta, jota on aiheutunut sen kansainväliselle maineelle, ja ajasta, jota sen johtohenkilöstö on joutunut käyttämään puolustautumiseen perusteettomalta vaatimukselta

               —

               velvoittamaan vastaajan ja mahdolliset väliintulijat korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut sellaiselta määrältä, jota unionin yleinen tuomioistuin pitää oikeudenmukaisena.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös on kumottava sillä perusteella, että komission toteuttamat tarkastustoimet ja niitä seuranneet perintämääräykset perustuvat sääntöihin, joista ei ollut koskaan sovittu.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös on kumottava sillä perusteella, että komissio perusteettomasti viivytti lopullisten tarkastuskertomustensa ja niitä seuranneiden perintämääräysten antamista.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan komissio ei täyttänyt todistustaakkansa vaatimuksia. Kantaja väittää tässä yhteydessä, että komissio perusti lopullisen rahoitustarkastuksensa ja sitä seuranneet perintämääräykset toteamuksiin, joiden tueksi ei esitetty näyttöä.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan komission toteuttaman tarkastuksen toteamukset olivat virheellisiä. Kantaja väittää tässä yhteydessä, että komission tarkastuksen toteamuksissa on ilmeisiä menettelyllisiä ja aineellisia virheitä. Kantaja väittää lisäksi, että komissio paitsi jätti antamansa määräykset tarkistamatta myös jätti räikeästi huomiotta ja käsittelemättä kaikki ADR Centerin esille nostamat kysymykset.


title: Asia T-274/10: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 17.2.2011 — Suez Environnement et Lyonnaise des eaux France v. komissio

text:
               9.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 17.2.2011 — Suez Environnement et Lyonnaise des eaux France v. komissio
   (Asia T-274/10) (1)

   2011/C 113/43
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Neljännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 234, 28.8.2010.


title: Asia T-372/16: Kanne 11.7.2016 – Bammer v. EUIPO – mydays (Männerspielplatz)

text:
               29.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 314/34

         Kanne 11.7.2016 – Bammer v. EUIPO – mydays (Männerspielplatz)
   (Asia T-372/16)
   (2016/C 314/46)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Alexander Bammer (Sindelfingen, Saksa) (edustaja: asianajaja W. Riegger)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: mydays GmbH (München, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Euroopan unionin tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki Männerspielplatz – Euroopan unionin tavaramerkki nro 8 534 364

      Menettely EUIPO:ssa: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 28.4.2016 asiassa R 1796/2016-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien valitusmenettelyn aikana aiheutuneet kulut.

      Kanneperusteet

               —

               Valituslautakunta ei ottanut huomioon hakemuksen unionin tavaramerkiksi rekisteröimiseksi tekohetkeä syyskuussa 2009

               —

               Valituslautakunta ei ottanut riittävästi ja asianmukaisesti huomioon Stuttgartin tuomioistuinten ratkaisujen vahvaa ohjeellista merkitystä

               —

               Valituslautakunta ei arvioinut oikealla tavalla vuoden 2009 asiakirjoja, erityisesti niitä, jotka koskevat Stuttgartin tuomioistuinten perusteluja

               —

               Valituslautakunta on perusteluissaan jättänyt huomiotta sen, että riidanalaisella tavaramerkillä oli merkistyssisältö, jota sillä ei kuitenkaan ollut vuonna 2009, koska nimeämisellä ei ollut erityistä yhteyttä niihin tavaroihin ja palveluihin, joita varten rekisteröinti on tehty

               —

               Riidanalainen tavaramerkki on täten erottautumiskykyinen eikä niitä tavaroita ja palveluja kuvaileva, joita varten se on rekisteröity.


title: Asia C-137/99: Euroopan yhteisöjen komission 19.4.1999 Helleenien tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 188/16                 FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           3.7.1999
Velvoitetaanko yhteisön oikeudessa hyväksymään ennen                       Euroopan yhteisöjen komission 19.4.1999 Helleenien ta-
1.1.1986 voimassaolleen Saksan lainsäädännön mukaiseksi                                    savaltaa vastaan nostama kanne
lasten hoitamisesta kertyneeksi vakuutuskaudeksi ajanjakso,
jona lasta on hoidettu toisessa jäsenvaltiossa (tässä Ranskassa),
kun lastenhoidosta huolehtiva vanhempi on ennen kuin                                                 (Asia C-137/99)
häneen alettiin noudattaa äitiyshuoltoa koskevia säännöksiä
sekä äitiysloman jälkeen työskennellyt rajatyöntekijänä ja                                           (1999/C 188/37)
suorittanut lakisääteiset vakuutusmaksut?
                                                                           Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 19.4.1999 Euroo-
                                                                           pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien tasavaltaa
                                                                           vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen yksikön virka-
                                                                           mies Maria Kontou-Durande, prosessiosoite Luxemburgissa
                                                                           c/o Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
                                                                           Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                           1. toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut perusta-
Ranskan Conseil d’Etat’n (valitusasiain osaston yhdistetyt                      missopimuksen eikä direktiivin 85/73/ETY muuttamisesta
9. ja 8. jaosto) 5.3.1999 tekemällään päätöksellä esittämä                      ja kodifioinnista elävien eläinten ja tiettyjen eläintuotteiden
ennakkoratkaisupyyntö asiassa Ministre du budget ja                             eläinlääkärintarkastusten ja -valvonnan rahoittamisen var-
Ministre de l’economie et des finances vastaan Société                          mistamiseksi sekä direktiivien 90/675/ETY ja 91/496/ETY
                    Monte Dei Paschi Di Siena                                   (jotka koskevat eläinten suojelua kuljetuksissa) muuttami-
                                                                                sesta 26 päivänä kesäkuuta 1996 annetun neuvoston
                                                                                direktiivin 96/43/ETY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se
                           (Asia C-136/99)                                      ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttä-
                                                                                miä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, ja
                          (1999/C 188/36)                                  2 velvoittaa Helleenien tasavallan korvaamaan oikeuden-
                                                                                käyntikulut.
Ranskan Conseil d’Etat (valitusasiain osaston yhdistetyt 9. ja 8.
jaosto) on pyytänyt 5.3.1999 tekemällään päätöksellä, joka on              Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 19.4.1999, Euroopan
yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Ministre
du budget ja Ministre de l’economie et des finances vastaan                EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannen kohdan
Société Monte Dei Paschi Di Siena seuraavaan kysymykseen:                  ja 5 artiklan määräysten sitovan vaikutusten johdosta jäsenval-
                                                                           tioiden on toteutettava toimenpiteet, joita direktiivin panemi-
                                                                           nen täytäntöön sisäisessä oikeusjärjestyksessä edellyttää, ennen
Onko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmu-                 tätä varten säädetyn määräajan päättymistä ja ilmoitettava
kaistamisesta – maan alueelle sijoittautumattomille verovelvol-            välittömästi näistä toimenpiteistä komissiolle. Tämä määräaika
lisille suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevat yksityis-         on tässä tapauksessa päättynyt 1.7.1997 ilman, että Helleenien
kohtaiset säännöt – 6 päivänä joulukuuta 1979 annetun                      tasavalta olisi ilmoittanut komissiolle niistä säännöksistä ja
Euroopan yhteisöjen neuvoston kahdeksannen direktiivin N:o                 määräyksistä, joilla se on pannut direktiivin täytäntöön sisäi-
79/1072/ETY (1) säännösten mukaan sellaiseen yhteisön jäsen-               sessä oikeusjärjestykessään.
valtioon sijoittautuneella verovelvollisella, jossa vain osaa
sen liikevaihdosta verotetaan, oikeus sen veron osittaiseen
palautukseen, joka on kannettu toisessa jäsenvaltiossa tavarois-           (1) EYVL L 162, 1.7.1996, s. 1-13.
ta tai palveluista, joita on käytetty verovelvollisen sijoittautu-
misvaltiossa sellaisten liiketoimien suorittamiseen, joista osaa
ei veroteta; mikäli vastaus on myönteinen, mihin palautettavan
veron osuuden määrittämistapaan näissä säännöksissä viita-
taan: onko tämän osuuden määrittämisen tapahduttava vero-
velvollisen sijoittautumisvaltiossa sovellettavien säännösten
mukaisesti vai palautukseen velvollisessa valtiossa voimassa
olevien säännösten mukaisesti?                                             Euroopan yhteisöjen komission 19.4.1999 Luxemburgin
                                                                                suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne
(1) Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistami-                                    (Asia C-138/99)
     sesta – maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille suori-
     tettavaa arvonlisäveron palautusta koskevat yksityiskohtaiset
     säännöt (EYVL L 331, 27.12.1979, s. 11).                                                        (1999/C 188/38)
                                                                           Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 19.4.1999 yhteisö-
                                                                           jen tuomioistuimessa kanteen Luxemburgin suurherttuakuntaa
                                                                           vastaan. Kantajan asiamies on oikeudellinen neuvonantaja


title: Asia T-490/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.9.2014 – Arnoldo Mondadori Editore v. SMHV – Grazia Equity (GRAZIA) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin GRAZIA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen kuviomerkki GRAZIA — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EU) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Tavarat eivät ole samankaltaisia — Asetuksen (EU) N:o 8 artiklan 5 kohta — Maine — Yhteyden puuttuminen kyseisten tavaramerkkien väliltä)

text:
               10.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 395/41

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.9.2014 – Arnoldo Mondadori Editore v. SMHV – Grazia Equity (GRAZIA)
      (Asia T-490/12) (1)

      ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin GRAZIA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen kuviomerkki GRAZIA - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EU) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Tavarat eivät ole samankaltaisia - Asetuksen (EU) N:o 8 artiklan 5 kohta - Maine - Yhteyden puuttuminen kyseisten tavaramerkkien väliltä))
      (2014/C 395/50)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Arnoldo Mondadori Editore SpA (Milano, Italia) (edustajat: asianajajat G. Dragotti, R. Valenti ja S. Balice)

         Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: A. Schifko)

         Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Grazia Equity GmbH (Stuttgart, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Müller)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne SMHV:n 6.9.2012 neljännen valituslautakunnan tekemästä päätöksestä (asia R 1958/2010-4), joka koskee Arnoldo Mondadori Editore SpA:n et Grazia Equity GmbH:n välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Arnoldo Mondadori Editore SpA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 26, 26.1.2013.


title: Asia F-72/14: Kanne 23.7.2014 – ZZ v. komissio

text:
               3.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 388/29

         Kanne 23.7.2014 – ZZ v. komissio
   (Asia F-72/14)
   2014/C 388/36
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: asianajaja L. Ortiz Blanco ja asianajaja A. Givaja Sanz)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kilpailun valintalautakunnan sen päätöksen kumoaminen, jonka mukaan kantajan ei annettu osallistua sisäiseen kilpailuun COM/3/AD9/13 sen vuoksi, ettei hän ollut ”komission määräaikainen toimihenkilö”, mikä oli osallistumiskelpoisuuden edellytys.

      Vaatimukset

               —

               Edellä mainittu 18.9.2013 tehty päätös, joka on pysytetty 22.10.2013, siitä, ettei kantaja saa osallistua kilpailuun COM/3/AD9/13, on kumottava.

               —

               Siltä osin kuin se on tarpeen, virkamiestuomioistuimen on kumottava 17.12.2013 tehdyn valituksen hylkäävä päätös, joka on päivätty 11.4.2014 ja ilmoitettu kantajalle 14.4.2014.

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-218/09: Kanne 28.5.2009 — Italian tasavalta v. komissio ja EPSO

text:
               1.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 180/59

         Kanne 28.5.2009 — Italian tasavalta v. komissio ja EPSO
   (Asia T-218/09)
   2009/C 180/109
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (edustaja: valtionasiamies P. Gentili)

      Vastaajat: Euroopan yhteisöjen komissio ja Euroopan yhteisöjen henkilöstövalintatoimisto (EPSO)

      Vaatimukset

               —

               on kumottava kilpailuilmoitus, joka koskee alkukarsintakokeita sekä kokeisiin perustuvaa avointa kilpailua EPSO/AST/91/09 — Offset-tehtävien hallintoavustajat (AST 3) varallaololuettelon laatimiseksi myöhempää palvelukseen ottamista varten

               —

               on kumottava kilpailuilmoitus, joka koskee alkukarsintakokeita sekä kokeisiin perustuvaa avointa kilpailua EPSO/AST/92/09 — Prepress-tehtävien hallintoavustajat (AST 3) varallaololuettelon laatimiseksi myöhempää palvelukseen ottamista varten

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja on riitauttanut edellä mainitut kilpailuilmoitukset siltä osin kuin niissä määrätään, että osa niissä tarkoitetuista kokeista on välttämättä suoritettava saksan, englannin tai ranskan kielellä.
   Kanteensa tueksi Italian tasavalta vetoaa seuraaviin kanneperusteisiin:

               —

               EY 290 artiklaa, jonka nojalla neuvostolla on toimivalta vahvistaa yksimielisesti yhteisön toimielimissä käytettäviä kieliä koskeva sääntely, on rikottu. Tältä osin kantaja täsmentää, että nyt käsiteltävässä asiassa EPSO on käytännössä ottanut neuvoston paikan, koska EPSO on kyseisten kilpailujen kielijärjestelyistä päättäessään määrännyt, että hakijoiden on valittava englanti, ranska tai saksa toiseksi kieleksi, jolla alkukarsintakokeet, kaksi kolmesta kirjallisesta kokeesta sekä suulliset kokeet järjestetään, ja näin se on sulkenut pois kaikkien muiden jäsenvaltioiden kielet.

               —

               EY 12 artiklaa, unionin perusoikeuskirjan 22 artiklaa, asetuksen 1/58 (1) 1 ja 6 artiklaa sekä henkilöstösääntöjen 28 artiklaa on rikottu. Tältä osin väitetään, että kaikilla jäsenvaltioiden kansallisilla kielillä on sekä virallisen kielen että työkielen asema unionissa. Kilpailuilmoituksella ei näin ollen voida mielivaltaisesti rajoittaa ainoastaan kolmeen niitä kieliä, joista hakijat voivat valita toisen kielen ja joilla kilpailuun liittyvä yhteydenpito ja kilpailun kokeet toimitetaan. Muun muassa henkilöstösääntöjen 28 artiklassa säädetään, että virkamiesten on osattava kansallisen kielensä lisäksi jotakin toista yhteisön kieltä ilman, että englannille, ranskalle tai saksalle olisi myönnetty erityisasemaa.

         Kantaja vetoaa lopuksi siihen, että EY 253 artiklaa on rikottu ja että luottamuksensuojan periaatetta on loukattu.

      (1)  Asetus N:o 1 Euroopan talousyhteisössä käytettäviä kieliä koskevista järjestelyistä (EYVL 1959 34, s. 650).


title: Asia T-171/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2013 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung v. komissio (Euroopan pakolaisrahasto — Psyykkisistä traumoista kärsiviä pakolaisia koskeva valistus- ja tiedotusohjelma — Traumatisoituneet pakolaiset unionissa: instituutiot, suojelumekanismit ja suositeltavat käytännöt -hanke — Loppumaksu — Perusteluvelvollisuus — Hyvän hallinnon periaate — Arviointivirhe)

text:
               8.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 39/15

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2013 — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung v. komissio
   (Asia T-171/08) (1)

   (Euroopan pakolaisrahasto - Psyykkisistä traumoista kärsiviä pakolaisia koskeva valistus- ja tiedotusohjelma - Traumatisoituneet pakolaiset unionissa: instituutiot, suojelumekanismit ja suositeltavat käytännöt -hanke - Loppumaksu - Perusteluvelvollisuus - Hyvän hallinnon periaate - Arviointivirhe)
   2014/C 39/24
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV (Berliini, Saksa) (edustajat: aluksi asianajaja U. Claus, sitten asianajajat C. Otto, S. Reichmann ja L.-J. Schmidt)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi S. Grünheid ja B. Simon, sitten S. Grünheid)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus komission 7.3.2008 päiväämässä kirjeessä olevan sen päätöksen kumoamiseksi, jolla jätettiin osittain hyväksymättä menot, jotka olivat aiheutuneet kantajalle yhteisön rahoituksesta psyykkisistä traumoista kärsiviä pakolaisia koskevalle valistus- ja tiedotusohjelmassa tehdyn tukisopimuksen JAI/2004/ERF/073 mukaisten velvoitteiden täyttämisestä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 171, 5.7.2008.


title: Siderca SAIC:n 5.1.1998 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-8/98)

text:
C 72/24                FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      7.3.98
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
tuin
                                                                   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat
Ð ensisijaisesti kumoaa 30.7.1997 tehdyn Euroopan                  samat kuin asiassa T-288/97, Regione Friuli-Venezia Giulia
     yhteisöjen komission päätöksen C(97) 2735 lopull.;            vastaan komissio (1).
                                                                   (1) EYVL C 7, 10.1.1998, s. 25.
Ð toissijaisesti kumoaa tämän päätöksen siltä osin (5
     artikla) kuin siinä velvoitetaan Italian valtio perimään
     takaisin 1.7.1990 alkaen myönnetyt tuet niiden maksa-
     mispäivästä lukien laskettavine korkoineen;
Ð molemmissa tapauksissa velvoittaa komission korvaa-              Siderca SAIC:n 5.1.1998 Euroopan yhteisöjen komissiota
     maan oikeudenkäyntikulut.                                                        vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-8/98)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                        (98/C 72/55)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat                          (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
samat kuin asiassa T-288/97, Regione Friuli-Venezia Giulia
vastaan komissio (1).
                                                                   Siderca SAIC on nostanut 5.1.1998 Euroopan yhteisöjen
                                                                   ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen
(1) EYVL C 7, 10.1.1998, s. 25.                                    Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edusta-
                                                                   jina ovat Ian S. Forrester, QC, ja Lord Lester of Herne
                                                                   Hill, ja prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto
                                                                   Aloyse May, 31 Grand Rue.
                                                                   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
Autotrasporti di Viola Claudio & C. snc:n 5.1.1998                 tuin
  Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                          (Asia T-6/98)                            Ð kumoaa Siderca SAIC:lle osoitetun 6.10.1997 tehdyn
                          (98/C 72/54)                                  komission päätöksen;
                 (Oikeudenkäyntikieli: italia)                     Ð ryhtyy muihin tarvittaviin toimenpiteisiin; ja
                                                                   Ð velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku-
Autotrasporti di Viola Claudio & C. snc on nostanut
                                                                        lut.
5.1.1998 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Claudio Mus-            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
sato, Udine, ja prosessiosoite Udinessa on via Dante 4.
                                                                   Kantaja on pääasiallinen argentiinalainen öljy-yhtiöiden
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-            putkistoja ja mekaanisia putkia ja putkijohtoja valmistava
tuin                                                               yhtiö, jonka osakkeet omistaa viime kädessä holdingyhtiö
                                                                   San Faustin NV. Kantaja osti vuonna 1993 kokonaan
                                                                   omistamansa tytäryhtiön kautta 27 prosentin (myöhemmin
Ð ensisijaisesti kumoaa 30.7.1997 tehdyn Euroopan                  kasvanut 30 prosenttiin) osuuden Tubos de Acero de
     yhteisöjen komission päätöksen C(97) 2735 lopull.;            Mexico SA:ssa (Tamsa), joka on ainoa öljy-yhtiöiden put-
                                                                   kistojen valmistaja.
Ð toissijaisesti kumoaa tämän päätöksen siltä osin (5
     artikla) kuin siinä velvoitetaan Italian valtio perimään      Dalmine (1) on Italian valtion teräsyhtiön Ivan entinen
     takaisin 1.7.1990 alkaen myönnetyt tuet niiden maksa-         tytäryhtiö, joka valmistaa monenlaisia putkia ja putkijoh-
     mispäivästä lukien laskettavine korkoineen;                   toja. Kantaja omistaa kokonaan omistamansa tytäryhtiön
                                                                   kautta 47 prosenttia Dalminen osakkeista; kantaja osti
                                                                   vuonna 1996 osuuden Dalminesta. Vastaaja tutkii, pitä-
Ð molemmissa tapauksissa velvoittaa komission korvaa-              vätkö ne väitteet paikkansa, joiden mukaan EU:n teräsput-
     maan oikeudenkäyntikulut.                                     kien valmistajien välillä olisi ollut kartelli jo 1980-luvun
 ---pagebreak--- 7.3.98                  FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                              C 72/25
alkuajoilta alkaen, ja ovatko johtavien eurooppalaisten            sen 6 artiklassa ja eurooppalaisissa oikeussäännöissä tur-
valmistajien lisäksi tietyt kolmansissa valtioissa, muun           vattujen oikeudenmukaista menettelyä koskevien periaat-
muassa Japanissa ja Latinalaisessa Amerikassa, sijaitsevat         teiden mukaisesti; riidanalaiseen päätökseen johtanutta
valmistajat mahdollisesti jossakin määrin osallistuneet kar-       menettelyä ei toteutettu tällä tavalla.
telliin tai tienneet siitä.
                                                                   Lopuksi kantaja väittää, että riidanalaisen päätöksen puut-
Riidanalaisessa päätöksessä, joka on osoitettu Dalminelle,         teelliset perustelut ja kyseisen päätöksen pätemätön tie-
ns. Techint Groupille ja kantajalle (c/o Dalmine), vaadi-          doksianto kantajalle ovat itsenäisiä lisäperusteita päätök-
taan vastaamaan tiettyihin päätöksen liitteenä oleviin             sen kumoamiseksi EY:n perustamissopimuksen 190 ja 191
kysymyksiin 30 päivän kuluessa sen tiedoksi antamisesta.           artiklan rikkomisen vuoksi.
Päätöksessä määrättiin sen adressaateille 1 000 ecun suu-
ruinen uhkasakko jokaisesta päivästä, jolla vaadittujen tie-       (1) Asia T-596/97 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).
tojen toimittaminen viivästyy.
Kantaja huomauttaa, että riidanalaisessa päätöksessä viita-
taan useaan kertaan Techint Groupiin, joka on yksi pää-
töksen adressaateista. Techint Group on kuitenkin ainoas-
taan nimi, jolla viitataan useisiin eri yrityksiin, jotka har-     Mitteldeutsche Erdoel-Raffinerie GmbH:n (MIDER)
joittavat monenlaista liiketoimintaa ja joilla on se yhteinen      5.1.1998 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama
tekijä, että jotkut niiden osakkeista tai kaikki osakkeet                                         kanne
omistaa viime kädessä San Faustin NV. Se ei ole oikeus-
henkilö. Techint-nimeä ei käytä yksikään teräsputkia val-                                     (Asia T-9/98)
mistava yritys.                                                                               (98/C 72/56)
Kantaja väittää, että vastaaja on riidanalaisen päätöksen                           (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
tehdessään yrittänyt käyttää täytäntöönpanovaltaansa
yhteisön alueen ulkopuolella. Kansainvälisessä julkisoikeu-
dessa tunnustetaan ja noudatetaan periaatetta, jonka               Mitteldeutsche Erdoel-Raffinerie GmbH (MIDER) on nos-
mukaan yhtiön oikeushenkilöllisyys ja sen omistajien               tanut 5.1.1998 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus-
oikeushenkilöllisyys sekä tytäryhtiö ja sen emoyhtiö on            asteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
erotettava toisistaan. Kun komissio on päätöksessä käyttä-         komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajaja
nyt toimivaltaansa emoyhtiöön sillä perusteella, että se           Dr. Michael Schütte ja asianajaja Martina Maier, Bryssel,
omistaa 47 prosenttia eurooppalaisessa yhtiössä, se on rik-        ja prosessiosoite Luxemburgissa on asianajotoimisto Bonn
konut tätä periaatetta. Vastaajalla ei ole toimivaltaa ryhtyä      & Schmitt, 62 Avenue Guillaume.
toimenpiteisiin yhteisön ulkopuolisessa maassa sijaitsevaa
yritystä vastaan pelkästään sen vuoksi, että tämä yritys
omistaa osakkeita eurooppalaisessa tytäryhtiössä.                  Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
                                                                   tuin
Lisäksi kantaja väittää, että komissio on rikkonut asetuk-
sen N:o 17 11 artiklan 5 kohtaa, koska sillä ei ollut toimi-       Ð kumoaa komission 1.10.1997 tekemän päätöksen
valtaa osoittaa velvoittavaa tiedonsaantipyyntöä kanta-                 K(97) 3136 lopullinen siltä osin kuin se vaikuttaa kan-
jalle; se rikkoi myös kyseisen asetuksen N:o 17 15 artiklan             tajaan haitallisesti ja erityisesti siltä osin kuin siitä seu-
5 kohtaa ja 16 artiklan 1 kohdan c alakohtaa. Koska vas-                raa, että vuoden 1996 Jahressteuergesetzin (vuosittai-
taajalla ei ollut toimivaltaa esittää kantajalle tiedonsaanti-          nen verolaki) 18 §:n 1 kohdan soveltamisen kantajan
pyyntöä, sillä ei myöskään ollut toimivaltaa määrätä                    hankkeeseen ei katsota soveltuvan yhteismarkkinoille,
1 000 ecun suuruista uhkasakkoa päivältä, joten näin teh-               ja siinä vaaditaan perimään kantajalta takaisin sille
dessään se rikkoi 16 artiklan 1 kohdan c kohtaa.                        tämän säännöksen perusteella myönnetyt tuet, ja
Koska päätös, jolla kantajalle määrättiin uhkasakkoja, on          Ð velvoittaa komission korvaamaan kantajan oikeuden-
kumottava toimivallan puuttumisen takia 16 artiklan 1                   käyntikulut.
kohdan c alakohdan vastaisena, jo pelkästään tämä seikka
olisi riittävä peruste niiden kollektiivisten uhkasakkojen
kumoamiseksi, jotka Dalminelle määrättiin. Päätös on               Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
kumottava, koska sillä loukataan kantajan perustavanlaa-
tuista menettelyllistä oikeutta vaieta ja olla paljastamatta
omaa syyllisyyttään (self incrimination) sellaisten vaati-         Kantaja, joka on ELF Aquitaine SA:n, Pariisi, välillinen
musten yhteydessä, jotka tosiasiallisesti ovat rikosoikeu-         tytäryhtiö, perustettiin uuden jalostamon perustamiseksi
dellisia. Komission asetuksen N:o 17 mukaan suorittama             Leunaan (Saksi-Anhaltin osavaltio). Investointien koko-
tutkimus on toteutettava Euroopan ihmisoikeussopimuk-              naismäärän oli määrä olla noin 4,88 miljardia Saksan


title: Asia C-134/12: Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 10.5.2012 (Curtea de Apel Constanțan (Romania) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române ja Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea v. Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central (Ennakkoratkaisupyyntö — Euroopan unionin perusoikeuskirja — Yleissopimus ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi — Sellaisen kansallisen lainsäädännön pätevyys, jossa säädetään useiden julkishallinnon virkamiesryhmien palkan alennuksista — Unionin oikeuden täytäntöönpanon puuttuminen — Unionin tuomioistuimen toimivallan selvä puuttuminen)

text:
               6.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/9

         Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 10.5.2012 (Curtea de Apel Constanțan (Romania) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române ja Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea v. Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central
   (Asia C-134/12) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Euroopan unionin perusoikeuskirja - Yleissopimus ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi - Sellaisen kansallisen lainsäädännön pätevyys, jossa säädetään useiden julkishallinnon virkamiesryhmien palkan alennuksista - Unionin oikeuden täytäntöönpanon puuttuminen - Unionin tuomioistuimen toimivallan selvä puuttuminen)
   2012/C 303/18
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel Constanța

      Asianosaiset

      Kantajat: Ministerul Administrației și Internelor, Inspectoratul General al Poliției Române ja Inspectoratul de Poliție al Județului Tulcea

      Vastaaja: Corpul Național al Polițiștilor — Biroul Executiv Central

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Curtea de Apel Constanța — Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklan 1 kohdan, 20 artiklan ja 21 artiklan 1 kohdan tulkinta — Euroopan ihmisoikeussopimuksen 15 artiklan kolmannen kohdan tulkinta — Sellaisen kansallisen lainsäädännön hyväksyttävyys, jossa säädetään useiden julkishallinnon virkamiesryhmien palkan alennuksista — Omistusoikeuden sekä yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteiden loukkaaminen

      Määräysosa

   Unionin tuomioistuimelta puuttuu selvästi toimivalta ratkaista Curtea de Apel Constanțan (Romania) 8.2.2012 esittämä ennakkoratkaisupyyntö.

      (1)  EUVL C 138, 12.5.2012.


title: Asia C-226/05: Euroopan yhteisöjen komission 20.5.2005 Itävallan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               9.7.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/11

         Euroopan yhteisöjen komission 20.5.2005 Itävallan tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-226/05)
   (2005/C 171/19)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 20.5.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Itävallan tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on Bernhard Schima, prosessiosoite Luxemburgissa
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta 9 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/82/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska

                           —

                           se ei ole vastoin direktiivin 24 artiklan 1 kohtaa antanut säännöksiä direktiivin täytäntöönpanemiseksi Mineralrohstoffgesetzin (liittovaltion mineraaliraaka-ainelaki) ja Schieß- und Sprengmittelgesetzin (ammus- ja räjäytysainelaki) sekä Salzburgin Elektrizitätswirtschaftsgesetzin (osavaltion sähkötalouslaki) soveltamisalalla,

                           —

                           se ei ole pannut täytäntöön 11 artiklaa Burgenlandin, Salzburgin, Steiermarkin ja Tirolin osavaltioiden ulkoisten pelastussuunnitelmien osalta,

                           —

                           se ei ole pannut täytäntöön direktiivin 12 artiklaa Oberösterreichin osavaltion osalta,

                           —

                           se ei ole pannut täytäntöön direktiivin 8 artiklan 2 kohdan b alakohtaa Burgenlandin, Oberösterreichin, Salzburgin, Tirolin ja Vorarlbergin osalvaltioiden osalta

                     eikä ilmoittanut kaikista näistä toimenpiteistä komissiolle.

               2)

               velvoittaa Itävallan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta 9 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/82/EY 24 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on saatettava tämä direktiivi osaksi kansallista oikeusjärjestystä viimeistään 24 kuukautta sen jälkeen, kun direktiivi on tullut voimaan eli 3.2.1999 mennessä. Direktiivien täytäntöönpanosta Itävallassa vastaa osittain liittovaltio, osittain osavaltiot.
   Komission mielestä direktiiviä ei ole pantu Itävallan tasavallassa täydellisesti tai riittävästi täytäntöön: sen mukaan tärkeillä alueilla on vielä täytäntöönpanoaukkoja ja täytäntöönpanosäännökset alittavat osittain direktiivin vaatimukset.
   Liittovaltion lainsäädännön tasolla täytäntöönpano on vielä epätäydellistä mineraaliraaka-ainelain ja ammus- ja räjäytysainelain alalla, osavaltiotasolla puolestaan Salzburgin sähkötalouslain alalla.
   Direktiivin 11 artiklan 1 kohtaa — ulkoinen pelastussuunnitelma tuotantolaitoksen ulkopuolella — ei ole pantu vielä täytäntöön Burgenlandin, Salzburgin, Steiermarkin ja Tirolin osavaltioissa.
   Direktiivin 12 artiklassa säädetään jäsenvaltioiden velvollisuudesta huolehtia, että suuronnettomuuksien ehkäisemisen ja niiden seurausten rajoittamisen tavoite otetaan huomioon jäsenvaltioiden maankäytön suunnittelussa ja/tai muissa asiaankuuluvissa toimintaperiaatteissa. Jäsenvaltioilla on velvollisuus valvoa uusien tuotantolaitosten sijoittumista ja ottaa käyttöön asianmukaisia kuulemismenettelyjä näiden politiikkojen toteuttamisen helpottamiseksi. Komissio ei ole kuitenkaan Oberösterreichin osavaltion osalta saanut tietoja 12 artiklan täytäntöönpanotoimenpiteistä.
   Direktiivin 8 artiklan 2 kohdan b alakohdassa edellytetään, että jäsenvaltiot velvoittavat tuotantolaitokset tekemään yhteistyötä yleisölle tiedottamisessa sekä tietojen toimittamisessa toimivaltaiselle viranomaiselle ulkoisten pelastussuunnitelmien laatimista varten. Tätä säännöstä ei ole tähän mennessä pantu täytäntöön Burgenlandin, Oberösterreichin, Salzburgin, Tirolin ja Vorarlbergin osavaltioissa.

      (1)  EYVL L 10, s. 13.


title: Euroopan yhteisöjen komission 9.9.1996 Belgian kuningaskuntaa vastaan nostama kanne (Asia C-294/96)

text:
26.10.96               FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   N:o C 318/7
tarkoitettu yleisnimi, jota ei voida rekisteröidä suojattuna       Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
nimityksenä .
                                                                   — toteaa , että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut
H EYVL N:o L 148 , 21.6.1996 , s . 1                                     sille hiilidioksidipäästöjen rajoittamisesta energiankäy
( 2 ) EYVL N:o L 208 , 24.7.1992 , s . 1                                 tön tehokkuuden parantamisella ( SAVE ) 13 päivänä
( 3 ) EYVL N:o L 184 , 27.7.1993 , s . 1                                 syyskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/
                                                                         76/ETY (') mukaan kuuluvia velvoitteita , koska se on
                                                                         jättänyt asetetussa määräajassa antamatta tämän direk
                                                                         tiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja
                                                                         hallinnolliset määräykset tai se on ainakin jättänyt
                                                                         ilmoittamatta niistä komissiolle;
Euroopan yhteisöjen komission 9.9.1996 Belgian kuningas
                  kuntaa vastaan nostama kanne                     — velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu
                                                                         denkäyntikulut.
                          ( Asia C-294/96
                            ( 96/C 31.8/ 12                        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 9.9.1 996 Euroo          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut vastaavat
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian kuningas          asiassa C-294/9 6 ( 2 ) esitettyjä perusteita ja perusteluja ;
kuntaa vastaan . Kantajan asiamiehet ovat Hendrik van Lier         direktiivissä asetettu määräaika päättyi 31.12.1994 .
ja Jean-Francis Pasquier, prosessiosoite Luxemburgissa c/o
Carlos Gomez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.                 (') EYVL N:o L 237, 22.9.1993 , s . 28
                                                                   ( 2 ) Ks . tämän virallisen lehden sivu 7 .
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
— toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut
      sille sopimuksen mukaan kuuluvia velvoitteita, koska se
      on jättänyt asetetussa määräajassa antamatta lääkinnäl      Pretura Circondariale di Roman ( Sezione distaccata di
      lisistä laitteista 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun         Tivoli ) 9.6.1995 tekemällään päätöksellä esittämä ennak
      neuvoston direktiivin 93/42/ETY (') noudattamisen            koratkaisupyyntö kyseisessä tuomioistuimessa Giancarlo
      edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräyk                Pezzolaa vastaan vireillä olevassa rikosasiassa
      set ;                                                                                ( Asia C-296/96 )
                                                                                ( 96/C 318/ 14 )
— velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu
      denkäyntikulut .
                                                                   Pretura Circondariale di Roma ( Sezione distaccata di Tivoli )
                                                                   on pyytänyt 9.6.1995 tekemällään päätöksellä , joka on
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon
                                                                   9.9.1996 , Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta kyseisessä
EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan 3 kohdan sana              tuomioistuimessa Giancarlo Pezzolaa vastaan vireillä ole
muodon mukaan, joka on luonteeltaan pakottava, asete              vassa asiassa ennakkoratkaisua kysymyksiin , jotka vastaa
taan jäsenvaltioille velvollisuus toteuttaa niille osoitettujen    vat yhdistetyissä asioissa C-58/95 ym. ( 1 ) esitettyjä ennak
direktiivien täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet        koratkaisukysymyksiä .
ennen jäsenvaltioille sitä varten asetetun määräajan päätty
mistä . Direktiivissä 93/42/ETY asetettu määräaika päättyi         (M EYVL N:o C 119 , 13.5.1995 , s . 6
1.7.1994 , eikä Belgia ollut toteuttanut tarvittavia toimen
piteitä .
(') EYVL N:o L 169 , 12.7.1993 , s . 1
                                                                   Social Security Commissionerin 2.9.1996 tekemällään
                                                                   päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Vera
                                                                                A. Partridge vastaan Adjudication Officer
                                                                                ( Asia C-297/96 )
Euroopan yhteisöjen komission 9.9.1996 Belgian kuningas                                        ( 96/C 318/ 15 )
                  kuntaa vastaan nostama kanne
                          ( Asia C-295/96 )                        Social Security Commissioner on pyytänyt 2.9.1996 teke
                                                                   mällään päätöksellä , joka on saapunut Euroopan yhteisöjen
                            ( 96/C 318/ 13 )
                                                                   tuomioistuimen kirjaamoon 11.9.1996 , asiassa Vera A.
                                                                   Partridge vastaan Adjudication Officer ennakkoratkaisua
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 9.9.1996 Euroo           seuraavaan kysymykseen :
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian kuningas
kuntaa vastaan . Kantajan asiamiehet ovat Hendrik van Lier         Miten asiassa C-20/96 , Snares vastaan Adjudication Offi
ja Jean-Francis Pasquier, prosessiosoite Luxemburgissa c/o         cer ('), esitettyihin ennakkoratkaisukysymyksiin annettavat
Carlos Gomez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.                 vastaukset poikkeaisivat, mikäli ollenkaan, siinä tapauk


title: Asia T-65/12 P: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.6.2012 — Valittajana Strack sekä muuna osapuolena komissio (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Siirtämistä koskeva määräys — Päätös, johon ei voida hakea muutosta — Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat)

text:
               28.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 227/22

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.6.2012 — Valittajana Strack sekä muuna osapuolena komissio
   (Asia T-65/12 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Henkilöstö - Virkamiehet - Siirtämistä koskeva määräys - Päätös, johon ei voida hakea muutosta - Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat)
   2012/C 227/37
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Guido Strack (Köln, Saksa) (edustaja: asianajaja H. Tettenborn)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: H. Krämer ja B. Eggers)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus, joka on tehty Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa F-44/05 RENV, Strack v. komissio, 7.12.2011 antamasta määräyksestä (ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa) ja joka koskee tämän määräyksen kumoamista

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Guido Strack vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komissiolle tässä oikeudenkäynnissä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 118, 21.4.2012.