title: Asia T-284/14: Kanne 5.5.2014 – Dyckerhoff Polska v. komissio

text:
               28.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 245/20

         Kanne 5.5.2014 – Dyckerhoff Polska v. komissio
   (Asia T-284/14)
   2014/C 245/27
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Dyckerhoff Polska sp. z o.o. (Nowiny, Puola) (edustaja: asianajaja K. Kowalczyk)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 11 artiklan 3 kohdan mukaisista kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä päästöoikeuksien jakamiseksi maksutta siirtymäaikana 5.9.2013 tehdyn komission päätöksen 2013/448/EU (EUVL L 240, s. 27).

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu

                           —

                           siihen, että kyseinen päätös on ristiriidassa unionin oikeuden etenkin 13.10.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY ja 24.12.2009 tehdyn komission päätöksen 2010/2/EU kanssa.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu

                           —

                           yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen sen vuoksi, että kaikkien alojen osalta on säädetty samansuuruisesta yhtenäisestä monialaisesta korjauskertoimesta, eikä huomioon ole otettu sitä, että toimialoja, jotka ovat alttiita merkittävälle hiilivuodon riskille, kuten sementin tuotantoala, tulisi kohdella eri tavalla kuin sellaisia aloja, joilla kyseistä riskiä ei ole,
                           ja suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu

                           —

                           siihen, että SEUT 277 artiklan nojalla riidanalaisen päätöksen perustana ollutta direktiivin 2003/83/EY 10 a artiklan 5 kohtaa ja komission päätöksen 2011/278/EU 15 artiklan 3 kohtaa ei voida soveltaa siltä osin kuin kyseisiä säännöksiä on mahdollista soveltaa ottamatta huomioon direktiivin 2003/83/EY 10a artiklan 12–18 kohtaa, komission päätöksen 2011/278/EU 16 artiklaa ja komission päätöstä 2010/2/EU, joissa todetaan erityisen menettelyn välttämättömyys niillä toimialoilla ja toimialojen osilla, joilla voidaan olettaa olevan merkittävä hiilivuodon riski, ja siihen, että Euroopan komission ei ole mahdollista määrätä yhtä yhtenäistä monialaista korjauskerrointa kaikille aloille.


title: Conseil de prud'hommes de Bobignyn 2.7.1998 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Bernard Bauduin ja Laurent Blondeau vastaan Renault SA (Asia C-360/98)

text:
C 358/12               FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    21.11.98
Conseil de prud'hommes de Bobignyn 2.7.1998 tekemäl-                tua määräaikaa. Määräaika päättyi 23.11.1995 eikä Ita-
lään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa             lian tasavalta ollut siihen mennessä toteuttanut direktiivin
Bernard Bauduin ja Laurent Blondeau vastaan Renault SA              noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä.
                        (Asia C-360/98)
                                                                    (1) EYVL L 307, 13.12.1993, s. 1.
                         (98/C 358/21)
Conseil de prud'hommes de Bobigny on pyytänyt 2.7.1998
tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo-
mioistuimen kirjaamoon 8.10.1998, Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Bernard Bau-                       Asian C-168/97 (1) poistaminen rekisteristä
duin ja Laurent Blondeau vastaan Renault SA seuraavaan                                      (98/C 358/23)
kysymykseen:
ºOnko 5.7.1991 tehdyn sopimuksen 18 artikla yhteisön                Euroopan       yhteisöjen     tuomioistuimen     presidentin
oikeussääntöjen ja erityisesti EY:n perustamissopimuksen            16.9.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
119 artiklan mukainen?º                                             ristä on poistettu asia C-168/97 (High Court of Justice,
                                                                    Queen's Bench Divisionin esittämä ennakkoratkaisu-
                                                                    pyyntö), The Queen vastaan Secretary of State for
                                                                    Defence, ex parte: Terence Perkins.
                                                                    (1) EYVL C 199, 28.6.1997.
Euroopan yhteisöjen komission 9.10.1998 Italian tasaval-
                  taa vastaan nostama kanne
                        (Asia C-362/98)
                         (98/C 358/22)
                                                                              Asian C-5/98 (1) poistaminen rekisteristä
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 9.10.1998 kan-                                     (98/C 358/24)
teen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa Italian tasaval-
taa vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellinen neu-
                                                                    Euroopan       yhteisöjen     tuomioistuimen     presidentin
vonantaja Pieter Jan Kuijper ja prosessiosoite Luxembur-
                                                                    25.9.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
gissa c/o Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner,
                                                                    ristä on poistettu asia C-5/98 (Tribunal de grande instance
Kirchberg.
                                                                    d'AngouleÃmen esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Otor
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuo-           Godard SA vastaan Administration des Impôts.
mioistuin
                                                                    (1) EYVL C 72, 7.3.1998.
a) toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut EY:n
     perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska
     se ei ole antanut turvallisuudelle ja terveydelle asetetta-
     vista vähimmäisvaatimuksista työssä kalastusaluksilla
     23 päivänä marraskuuta 1993 annetun neuvoston
     direktiivin 93/103/ETY (1) noudattamisen edellyttämiä                   Asian C-82/96 (1) poistaminen rekisteristä
     lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja/tai                                  (98/C 358/25)
     koska se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle.
                                                                    Euroopan       yhteisöjen     tuomioistuimen     presidentin
b) velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeuden-
                                                                    7.10.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
     käyntikulut.
                                                                    ristä on poistettu asia C-82/96 (High Court of Justice,
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                 Queen's Bench Divisionin esittämä ennakkoratkaisu-
                                                                    pyyntö), The Queen vastaan Secretary of State for Trade
EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan mukaan direk-                and Industry, ex parte: The Consumer's Association ja
tiivi velvoittaa saavutettavaan tulokseen nähden jokaista           Which (?) Ltd.
jäsenvaltiota, jolle se on osoitettu, ja velvoittaa jäsenval-
tiot noudattamaan direktiivin täytäntöönpanolle vahvistet-          (1) EYVL C 145, 18.5.1996.


title: Asia C-146/03 P: Philip Morris International, Inc.:n 31.3.2003 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu toinen jaosto) yhdistetyissä asioissa T-377/00, T-379/00, T-380/00, T-260/01 ja T-272/01, Philip Morris International, Inc., R.J. Reynolds Tobacco Holdings, Inc., RJR Acquisition Corp., R.J. Reynolds Tobacco Company, R.J. Reynolds Tobacco International Inc. ja Japan Tobacco, Inc. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, jota tukivat Euroopan parlamentti, Espanjan kuningaskunta, Ranskan tasavalta, Italian tasavalta, Portugalin tasavalta, Suomen tasavalta, Saksan liittotasavalta, Helleenien tasavalta ja Alankomaiden kuningaskunta, 15.1.2003 antamasta tuomiosta

text:
24.5.2003                FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                          C 124/13
Euroopan yhteisöjen komission 31.3.2003 Espanjan ku-                  Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
             ningaskuntaa vastaan nostama kanne                       tuin
                          (Asia C-142/03)                             –      toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut jäsen-
                                                                             valtioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten
                                                                             suhteiden avoimuudesta sekä tiettyjen yritysten avoimuu-
                          (2003/C 124/21)                                    desta annetun direktiivin 80/723/ETY muuttamisesta
                                                                             26 päivänä heinäkuuta 2000 annetun komission direktii-
                                                                             vin 2000/52/EY ( 1) 2 artiklan mukaisia velvoitteitaan,
                                                                             koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 31.3.2003 Euroo-                    edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä;
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningas-
kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat sen oikeudellisen           –      toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut direk-
yksikön virkamiehet Fernando Castillo de la Torre ja Niels                   tiivin 2000/52/EY 2 artiklan mukaisia velvoitteitaan
Bertil Rasmusen, prosessiosoite Luxemburgissa.                               ainakaan, koska se ei ole ilmoittanut välittömästi komis-
                                                                             siolle tällaisista toimista;
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                          –      velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeuden-
                                                                             käyntikulut.
–      toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut
       yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993
       annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 91 artik-
       laa, koska se ei ole toimittanut komissiolle luetteloa
                                                                      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
       yhteisön tavaramerkkituomioistuimista
–      velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
                                                                      Direktiivin täytäntöönpanolle varattu määräaika päättyi
       denkäyntikulut.                                                31.7.2001.
                                                                      (1 ) EYVL L 193, 29.7.2000, s. 78.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Jäsenvaltioiden velvollisuutena on toimittaa komissiolle kol-
men vuoden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta luettelo
yhteisön tavaramerkkituomioistuimista ja ilmoitettava sille
niiden nimitys ja alueellinen toimivalta. Nämä tiedot olisi
pitänyt ilmoittaa viimeistään 15.3.1997.
                                                                      Philip Morris International, Inc.:n 31.3.2003 tekemä vali-
                                                                      tus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
( 1) EYVL L 11, s. 1.                                                 mioistuimen (laajennettu toinen jaosto) yhdistetyissä asi-
                                                                      oissa T-377/00, T-379/00, T-380/00, T-260/01 ja T-272/01,
                                                                      Philip Morris International, Inc., R.J. Reynolds Tobacco
                                                                      Holdings, Inc., RJR Acquisition Corp., R.J. Reynolds
                                                                      Tobacco Company, R.J. Reynolds Tobacco International
                                                                      Inc. ja Japan Tobacco, Inc. vastaan Euroopan yhteisöjen
                                                                      komissio, jota tukivat Euroopan parlamentti, Espanjan
                                                                      kuningaskunta, Ranskan tasavalta, Italian tasavalta, Portu-
Euroopan yhteisöjen komission 31.3.2003 Portugalin ta-                galin tasavalta, Suomen tasavalta, Saksan liittotasavalta,
                savaltaa vastaan nostama kanne                        Helleenien tasavalta ja Alankomaiden kuningaskunta,
                                                                                15.1.2003 antamasta tuomiosta
                          (Asia C-144/03)
                                                                                (Asia C-146/03 P)
                          (2003/C 124/22)
                                                                                (2003/C 124/23)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 31.3.2003 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Portugalin tasavaltaa         Philip Morris International, Inc., kotipaikka Rye Brook, New
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat M. França ja J. Flett, ja          York (Yhdysvallat) on valittanut 31.3.2003 Euroopan yhteisö-
prosessiosoite on Luxemburgissa.                                      jen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
 ---pagebreak--- C 124/14                 FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                             24.5.2003
oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu toinen jaosto) yhdis-               –     se ei tarkastellut sitä, että kumottaviksi vaadituilla
tetyissä asioissa T-377/00 ( 1), T-379/00 (2), T-380/00 ( 2),                      toimilla on oikeusvaikutuksia pelkästään siksi, että
T-260/01 (3) ja T-272/01 (4), Philip Morris International, Inc.,                   niillä evättiin valittajalta tietty yhteisön oikeusjärjes-
R.J. Reynolds Tobacco Holdings, Inc., RJR Acquisition Corp.,                       tykseen kuuluva oikeussuoja ja tietyt oikeudelliset
R.J. Reynolds Tobacco Company, R.J. Reynolds Tobacco                               edut
International Inc. ja Japan Tobacco, Inc. vastaan Euroopan
yhteisöjen komissio, jota tukivat Euroopan parlamentti, Espan-               –     se katsoi, että asiaa C-345/00 P, FNAB, voidaan
jan kuningaskunta, Ranskan tasavalta, Italian tasavalta, Portu-                    soveltaa tässä asiassa
galin tasavalta, Suomen tasavalta, Saksan liittotasavalta, Hellee-
nien tasavalta ja Alankomaiden kuningaskunta, 15.1.2003                      –     se ei katsonut, että kumottavaksi vaadituista toimista
antamasta tuomiosta. Valittajien edustajat ovat asianajajat                        voidaan nostaa kanne, koska ne ovat ilmeisen lain-
E. Morgan de Rivery ja F. Marchini Camia.                                          vastaisia ja lopuksi
                                                                             –     toissijaisesti, jos ensimmäisen oikeusasteen tuo-
Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                                     mioistuimen päätelmä siitä, että ainoastaan Yhdys-
                                                                                valtain Eastern district of New Yorkin District Cour-
                                                                                tin ratkaisulla on oikeusvaikutuksia, on oikea (mitä
–     kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yh-                           se siis ei ole), ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
      distetyissä asioissa T-377/00, T-379/00, T-380/00,                           tuin teki oikeudellisen virheen katsomalla asian
      T-260/01 ja T-272/01, 15.1.2003 antaman tuomion ja                           olosuhteista huolimatta, että kumottaviksi vaadituis-
                                                                                ta toimista ei voida nostaa EY 230 artiklan mukaista
                                                                                kannetta,
–     ratkaisee lopullisesti kysymyksen tutkittavaksi ottamises-
      ta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön
                                                                             –     tai ainakin jos ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
      61 artiklan mukaisesti ottamalla valittajan kumoamiskan-                     tuimen päätelmä siitä, että päätöstä nostaa kanne ei
      teet tutkittavaksi ja palauttaa asian ensimmäisen oikeusas-
                                                                                ole mahdollista tarkastella erikseen, on oikea (mitä
      teen tuomioistuimen käsiteltäväksi pääasian tutkimista                       se siis ei ole), sen olisi pitänyt yhdistää kysymys
      varten tai                                                                   tukittavaksi ottamisesta pääasiaan.
–     muussa tapauksessa palauttaa asian ensimmäisen oikeus-          2)     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin menetteli ristirii-
      asteen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta tämä antaa                 taisesti olennaisen oikeuskysymyksen osalta.
      tuomion asian tutkittavaksi ottamista koskevasta kysy-
      myksestä ja tämän jälkeen ja/tai samanaikaisesti pääasias-      3)     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin rikkoi EY 292 ar-
      ta ja                                                                  tiklaa.
                                                                      4)     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin loukkasi oikeut-
–     velvoittaa komission korvaamaan valittajan oikeuden-
                                                                             ta tehokkaaseen oikeussuojaan.
      käyntikulut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
      sekä yhteisöjen tuomioistuimessa.
                                                                      (1 ) EYVL C 79, 10.3.2001, s. 23.
                                                                      (2 ) EYVL C 79, 10.3.2001, s. 24.
                                                                      (3 ) EYVL C 3, 5.1.2002, s. 39.
                                                                      (4 ) EYVL C 3, 5.1.2002, s. 45.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
teki seuraavat oikeudelliset virheet riidanalaisessa tuomiossa:
1)    Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin tulkitsi virheelli-       Euroopan yhteisöjen komission 3.4.2003 Irlantia vastaan
      sesti EY 230 artiklassa tarkoitettua kannekelpoisen toi-                                     nostama kanne
      men käsitettä, koska
                                                                                (Asia C-154/03)
      –     se katsoi, että kanteen nostaminen kumottaviksi
            vaadittujen toimien perusteella on verrattavissa kan-
            teen nostamiseen EY 226 artiklan nojalla                                              (2003/C 124/24)
      –     se katsoi, että tunnustettu toimivallan puuttuminen
            kumottaviksi vaadittujen toimien toteuttamiseen           Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 3.4.2003 Euroo-
            sekä tätä seurannut tällaisen toimivallan perustami-      pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Irlantia vastaan.
            nen ja käyttö eivät muuta asianosaisten oikeudellista     Kantajan asiamiehenä on Karen Banks, prosessiosoite Luxem-
            asemaa                                                    burgissa.


title: Asia C-573/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 15.1.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG v. Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV (Ennakkoratkaisupyyntö – Asetus (EY) N:o 1008/2008 – Lentoliikennepalvelut – 23 artiklan 1 kohdan toinen virke – Hinnoittelun avoimuus – Sähköinen varausjärjestelmä – Lentohinnat – Lopullisen hinnan ilmoittaminen aina)

text:
               2.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 73/6

      Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 15.1.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG v. Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV
      (Asia C-573/13) (1)

      (Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EY) N:o 1008/2008 - Lentoliikennepalvelut - 23 artiklan 1 kohdan toinen virke - Hinnoittelun avoimuus - Sähköinen varausjärjestelmä - Lentohinnat - Lopullisen hinnan ilmoittaminen aina)
      (2015/C 073/08)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Bundesgerichtshof

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG

         Vastapuoli: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband eV

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Lentoliikenteen harjoittamisen yhteisistä säännöistä yhteisössä 24.9.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1008/2008 23 artiklan 1 kohdan toista virkettä on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen sähköisen varausjärjestelmän yhteydessä lopullinen hinta on ilmoitettava aina, kun lentoliikennepalvelujen hinnat mainitaan, mukaan lukien silloin, kun ne mainitaan ensimmäisen kerran.

                  2)

                  Asetuksen N:o 1008/2008 23 artiklan 1 kohdan toista virkettä on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen sähköisen varausjärjestelmän yhteydessä on ilmoitettava paitsi asiakkaan valitseman lentoliikennepalvelun lopullinen hinta myös kaikkien niiden lentoliikennepalvelujen lopullinen hinta, joiden hinta näytetään.

         (1)  EUVL C 71, 8.3.2014.


title: Asia T-356/09: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 8.6.2011 — komissio v. Association Fédération Club B2A

text:
               30.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 226/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 8.6.2011 — komissio v. Association Fédération Club B2A
   (Asia T-356/09) (1)

   2011/C 226/60
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Neljännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 267, 7.11.2009.


title: Asia T-63/15: Kanne 9.2.2015 – Shoe Branding Europe BVBA v. SMHV (Samansuuntaiset raidat)

text:
               30.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 107/37

      Kanne 9.2.2015 – Shoe Branding Europe BVBA v. SMHV (Samansuuntaiset raidat)
      (Asia T-63/15)
      (2015/C 107/49)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Belgia) (edustaja: asianajaja J. Løje)

         Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

         Menettely SMHV:ssa

         Riidanalainen malli: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki (Samansuuntaiset raidat) – Rekisteröintihakemus nro 10 926 764

         Riidanalainen päätös: SMHV:n viidennen valituslautakunnan 3.12.2014 asiassa R 2560/2013-5 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-88/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Roermond (Alankomaat) on esittänyt 20.2.2012 — Rikosoikeudenkäynti Jibril Jaoota vastaan

text:
               28.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 126/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Roermond (Alankomaat) on esittänyt 20.2.2012 — Rikosoikeudenkäynti Jibril Jaoota vastaan
   (Asia C-88/12)
   2012/C 126/14
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank Roermond

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Jibril Jaoo

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko vuoden 2000 ulkomaalaisasetuksen 4.17a § ristiriidassa Schengenin rajasäännöstön (1) 20 artiklassa tarkoitetun rajatarkastusten kiellon tai Schengenin rajasäännöstön 21 artiklassa tarkoitetun rajatarkastuksiin rinnastettavien tarkastusten kiellon kanssa?

               2)

               Jos näin on, voivatko myös muut kuin EU:n kansalaiset tai henkilöt, joilla ei ole oleskelulupaa EU:n jäsenvaltiossa, vedota siihen?

      (1)  Henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä 15.3.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 562/2006 (Schengenin rajasäännöstö) (EUVL L 105, s. 1).


title: Asia C-219/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 25.4.2017 – Silvio Berlusconi ja Finanziaria d’investimento Fininvest SpA (Fininvest) v. Banca d’Italia ja Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS)

text:
               28.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 25.4.2017 – Silvio Berlusconi ja Finanziaria d’investimento Fininvest SpA (Fininvest) v. Banca d’Italia ja Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS)
   (Asia C-219/17)
   (2017/C 283/20)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Silvio Berlusconi ja Finanziaria d’investimento Fininvest SpA (Fininvest)

      Vastapuolet: Banca d’Italia ja Istituto per la Vigilanza Sulle Assicurazioni (IVASS)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 263 artiklan ensimmäistä, toista ja viidettä kohtaa ja 256 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että kansallisen toimivaltaisen viranomaisen 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36/EU (1) 22 ja 23 artiklassa, 15.10.2013 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1024/2013 (2) 1 artiklan 5 kohdassa, 4 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja 15 artiklassa, 16.4.2014 annetun Euroopan keskuspankin asetuksen (EU) N:o 468/2014 (3) 85, 86 ja 87 artiklassa sekä Italian pankkitoimintaa koskevien lakien koonnoksen (Testo unico bancario italiano) 19, 22 ja 25 §:ssä säädetyn menettelyn yhteydessä tekemistä menettelyn käynnistämistä, tutkintaa ja päätösluonnosta koskevista ei-sitovista toimista (jotka on yksilöity tämän välipäätöksen 1 kohdassa) tehdyn valituksen käsitteleminen kuuluu unionin tuomioistuinten toimivaltaan, vai siten, että se kuuluu kansallisten tuomioistuinten toimivaltaan?

               2)

               Voidaanko unionin tuomioistuimen vahvistaa olevan toimivaltainen siinä tapauksessa, ettei tällaisia toimia vastaan ole nostettu yleistä kumoamiskannetta vaan mitättömyyskanne, joka perustuu siihen, että kyseisten toimien väitetään olevan lainvoimaiseksi tulleen Consiglio di Staton 3.3.2016 antaman tuomion nro 882/2016 vastaisia tai jättävän sen lainvoimaisuuden huomiotta, kun kyseinen mitättömyyskanne nostetaan Italian hallintoprosessilain (Codice del processo amministrativo) 112 §:n ja sitä seuraavien pykälien mukaisessa menettelyssä (giudizio di ottemperanza), toisin sanoen hallintomenettelyä koskevalle kansalliselle lainsäädännölle ominaisessa erityismenettelyssä, jonka ratkaiseminen edellyttää kansallisen lainsäädännön mukaan asianomaisen tuomion saaman lainvoiman objektiivisten rajojen tulkintaa ja yksilöimistä?

      (1)  Oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2013/36/EU (EUVL 2013, L 176, s. 338).

      (2)  Luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaan liittyvää politiikkaa koskevien erityistehtävien antamisesta Euroopan keskuspankille 15.10.2013 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 1024/2013 (EUVL 2013, L 287, s. 63).

      (3)  Kehyksen perustamisesta YVM:n puitteissa tehtävälle yhteistyölle EKP:n ja kansallisten toimivaltaisten viranomaisten välillä sekä kansallisten nimettyjen viranomaisten kanssa (YVM-kehysasetus) (EKP/2014/17) 16.4.2014 annettu Euroopan keskuspankin asetus (EU) N:o 468/2014 (EUVL 2014, L 141, s. 1).


title: Finanzgericht Baden-Württembergin 21.8.1995 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö veroasiassa Karlheinz Fischer vastaan Finanzamt Donaueschingen (Asia C-283/95)

text:
N:o C 268/ 18           FI                        Euroopan yhteisojen virallinen lehti                                         14.10.95
     pitäytymästä tiukasti toimimattomuudessaan ja jatka             a ) Onko neuvoston asetusta ( ETY ) N:o 3093/94 (*) tulkit
     masta asian laiminlyöntiä , vaikka käyttämällä tietoisesti            tava ( jotta se olisi perustamissopimuksen 130 r artiklan
     epäselviä ilmauksia .                                                 mukainen ) siten, että siinä sallitaan halonien ( eli vakavia
                                                                           ympäristövaikutuksia aiheuttavien tuotteiden ) vapaa
— Kantaja toistaa kokonaisuudessaan ne kanteessa ja                        käyttö rajoittaen ainoastaan niiden tuotantoa ja tuotta
     vastineessa esitetyt perustelut, jotka esitettiin ensimmäi           jien halonien käyttöä ja sallitaan vastaavasti niiden
     sen oikeusasteen tuomioistuimessa .                                   vapaa tuonti, mutta kielletään kaikki halogenoitujen
                                                                           kloorifluorihiilivetyjen ( eli vähäisiä ympäristövaikutuk
                                                                           sia aiheuttavien tuotteiden ) käyttö ( sekä tuotanto että
                                                                           tuonti ) muihin kuin 5 artiklassa säädettyihin käyttötar
                                                                           koituksiin ?
Finanzgericht Baden-Wurttembergin 21.8.1995 tekemäl                  b ) Onko asetuksessa ( ETY ) N:o 3093/94 säädetty edellytys
lään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö vero                       itse asiassa määrällisiä rajoituksia vaikutukseltaan
asiassa Karlheinz Fischer vastaan Finanzamt Donau
                                                                           vastaava toimenpide, koska sillä rajoitetaan tuotteen
                                  eschingen
                                                                            vapaata liikkuvuutta yhteisön alueella ilman perusta
                          ( Asia C-283/95 )                                 missopimuksen 36 artiklassa säädettyjä perusteita ?
                             ( 95/C 268/38 )
                                                                      c ) Eikö yhteisön ja sen toimielinten toiminta asetusta
Finanzgericht Baden-Wiirttemberg ( 2 , osasto ) on esittänyt                ( ETY ) N:o 3093/94 hyväksyttäessä sekä erityisesti sen
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle 21.8.1995 tekemäl                     hyväksymisen jälkeen ole ollut luonteeltaan julkisen
lään päätöksellä ennakkoratkaisupyynnön, joka on saapu                     vallan toimenpide, jolla on pyritty lujittamaan tiettyjen
nut Europaan yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon                           yritysten määräävää asemaa , jolloin tällainen toimen
25.8.1995 , saadakseen veroasiassa Karlheinz Fischer                        pide sinänsä voi merkitä perustamissopimuksen 86 ar
vastaan Finanzamt Donaueschingen ennakkoratkaisun seu                      tiklassa tarkoitettua määräävän aseman väärinkäyt
raavista kysmyksistä :                                                      töä .
 1 ) Onko kuudennen neuvoston direktiivin^") 2 artiklan               d ) Voidaanko ympäristönsuojelua koskevia säännöksiä —
      1 kohtaa tulkittava siten, että muista palvelusuorituk               ja nimenomaisesti asetusta ( ETY ) N:o 3093/94 —
      sista, joita kiellettyjen ja rikosoikeudellisesti rangaista          tulkita siten, että niillä poiketaan yhteisön kilpailusään
      vien uhkapelien järjestäjä tarjoaa pelaajille, ei ole                 nöistä ( sallimalla kilpailua rajoittavien sopimusten teke
      kannettava veroa ?                                                    minen tai määräävän aseman väärinkäyttö tai helpotta
                                                                            malla sitä ), vai ovatko edellä mainittuihin kilpailusään
2 ) Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on kieltävä :                      töihin sisältyvät kiellot ehdottomia ja poikkeuksetto
      Onko kuudennen neuvoston direktiivin 11 artiklan                       mia, jolloin yhteisö tai yksittäiset jäsenvaltiot eivät voi
      A kohdan 1 alakohdan a alakohtaa tulkittava siten, että                säätää poikkeuksia tai rajoituksia .
      kun kysymyksessä ovat kielletyt pelit, kuten ruletti,
      järjestäjän pelaajille tarjoamista muista suorituksista
      kannettavan veron perusteena on se vastike, joka                 (*) EYVL N:o L 333 , 22.12.1994 , s . 1
      järjestäjälle jää verotusajanjakson aikana ?
 3 ) Jos vastaus toiseen kysymykseen on kieltävä : Miten
      veron peruste on selvitettävä ensimmäisessä ja toisessa
      kysymyksessä esitetyissä tilanteissa ?
 (*) 17 päivänä toukokuuta 1977 annettu kuudes neuvoston               Oberverwaltungsgericht Berlinin 11.8.1995 tekemällään
      direktiivi 77/388/ETY ( EYVL N:o L 145 , s . 1 )                 päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö hallintoriita
                                                                                asiassa Suat Koi vastaan Land Berlin
                                                                                ( Asia C-285/95 )
                                                                                ( 95/C 268/40 )
 Ufficio del Giudice di Pace di Genovan 8.8.1995 tekemäl
                                                                       Oberverwaltungsgericht Berlin, 8 . Sénat, on 11.8.1995
 lään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa               tekemällään päätöksellä , joka on saapunut yhteisöjen
              Safety Hi-Tech srl vastaan S. & T. srl                   tuomioistuimeen 28.8.1995 , pyytänyt yhteisöjen tuomio
                            ( Asia C-284/95 )                           istuimelta ennakkoratkaisua hallintoriita-assiassa Suat Koi
                               ( 95/C 268/39 )                          vastaan Land Berlin seuraavissa kysymyksissä :
  Ufficio del Giudice di Pace di Genova on esittänyt Euroopan           1 ) Onko turkkilaisen työntekijän työskentelyajanjaksoille
  yhteisöjen tuomioistuimelle 8.8.1995 tekemällään päätök                    tunnustettava säännöllisen työn luonne ETY:n ja Tur
  sellä ennakkoratkaisupyynnön, joka on saapunut Euroopan                     kin välisen assosiaationeuvoston tekemän päätöksen
  yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 28.8.1 995 , saadak                   nro 1 /80 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla , kun
  seen asiassa Safety Hi-Tech srl vastaan S. & T. srl                         nämä työskentelyajanjaksot perustuvat tahallisesti
  ennakkoratkaisun seuraaviin kysymyksiin:                                    petoksella hankittuun oleskelulupaan ?


title: Asia T-416/06: Kanne 29.12.2006 — Sumimoto Chemical Agro Europe v. komissio

text:
               24.2.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 42/43

         Kanne 29.12.2006 — Sumimoto Chemical Agro Europe v. komissio
   (Asia T-416/06)
   (2007/C 42/76)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Sumimoto Chemical Agro Europe SAS (Saint Didier, Ranska) (edustajat: asianajajat K. Van Maldegem ja C. Mereu)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               vastaaja on velvoitettava, tarvittaessa väliaikaisella ratkaisulla, oikaisemaan liitteessä I olevaan A osaan sisältyvä aineellinen virhe ja korvaamaan ilmaisu ”0,75 g” ilmaisulla ”0,75 kg”

               —

               direktiivin 2006/132 seuraavat säännökset on kumottava:

                           3 artiklan 2 kohta

                           :

                              ”30 päivään kesäkuuta 2008 mennessä”

                           liite I

                           :

                              ”30. kesäkuuta 2008”

                           liitteessä I oleva A osa

                           :

                              ”seuraavilla kasveilla”

                                          ”—

                                          kasvihuonekurkut (suljetuissa ravinneliuosviljelyjärjestelmissä)

                                          —

                                          luumut (jalostettaviksi)”

                           liitteessä I oleva B osa

                           :

                              ”Jäsenvaltioiden on pyydettävä lisätutkimusten suorittamista prosymidonin mahdollisista hormonaalisista haittavaikutuksista kahden vuoden kuluessa taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) antamien, hormonaalisten haittavaikutusten testausta koskevien yleisohjeiden hyväksymisestä. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että ilmoittaja, jonka pyynnöstä prosymidoni on sisällytetty tähän liitteeseen, toimittaa tällaiset tutkimukset komissiolle kahden vuoden kuluessa edellä mainittujen yleisohjeiden voimaantulosta.”

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetussa neuvoston direktiivissä 91/414/ETY (1) säädetään, että jäsenvaltiot antavat kasvinsuojeluainetta koskevan luvan ainoastaan, jos sen tehoaineet luetellaan liitteessä I ja mainitussa liitteessä määrätyt edellytykset täytetään. Kantaja vaatii, että direktiivin 91/414 muuttamisesta prosymidonin sisällyttämiseksi siihen tehoaineena annettu komission direktiivi 2006/132/EY (2) kumotaan siltä osin kuin siinä säädetään, että i) prosymidoni sisällytetään ainoastaan rajoitetusti direktiivin 414/1991 liitteeseen I, että ii) sallittuun käyttöön sovelletaan erityisiä edellytyksiä ja että iii) rajoitettu sisällyttäminen liitteeseen I on voimassa 18 kuukauden mittaisen rajoitetun sisällyttämisajan.
   Kantaja väittää kanteensa tueksi, että riidanalaisella direktiivillä rikotaan direktiivin 414/1991 1 artiklan 1 kohtaa, 2 artiklan 1 kohtaa sekä 5 artiklan 1 ja 4 kohtaa. Lisäksi kantaja väittää, että riidanalainen direktiivi ei ole direktiivin 414/1991 5 artiklan 5 kohdan mukainen ja että näin ollen komissio ylitti harkintavaltansa rajat.
   Kantaja väittää lisäksi, että riidanalaiseen direktiiviin sisältyy menettelyvirhe, koska komissiolla on velvollisuus hyväksyä toimenpiteet sellaisina kuin ne on esitelty elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevälle pysyvälle komitealle ja neuvostolle, eikä se saa tehdä kyseisiin toimenpiteisiin muutoksia ennen niiden hyväksymistä.
   Kantaja väittää myös, että riidanalaisella direktiivillä loukataan kantajan luottamuksensuojaa sekä hyvän hallinnon periaatetta, toissijaisuusperiaatetta, suhteellisuusperiaatetta, oikeusvarmuuden periaatetta, yhdenvertaisen kohtelun periaatetta sekä tieteellisten lausuntojen koskemattomuutta ja riippumattomuutta koskevaa periaatetta. Kantaja väittää niin ikään, että riidanalaisessa direktiivissä ei esitetä riittäviä perusteita ja että näin ollen perusteluvelvollisuutta on loukattu.
   Lisäksi kantaja väittää, että riidanalaisella direktiivillä puututaan sen oikeuteen harjoittaa liiketoimintaa ja loukataan sen omaisuudensuojaa.

      (1)  Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15.7.1991 annettu neuvoston direktiivi 91/414/ETY (EYVL L 230, s. 1).

      (2)  Neuvoston direktiivin 91/414/ETY muuttamisesta prosymidonin sisällyttämiseksi siihen tehoaineena 11.12.2006 annettu komission direktiivi 2006/132/EY (EUVL L 349, s. 22).


title: Asia T-630/16: Kanne 5.9.2016 – Dehtochema Bitumat v. ECHA

text:
               31.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 402/53

         Kanne 5.9.2016 – Dehtochema Bitumat v. ECHA
   (Asia T-630/16)
   (2016/C 402/63)
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki

      Asianosaiset

      Kantajat: Dehtochema Bitumat s.r.o. (Bělá pod Bezdězem, Tšekki) (edustaja: asianajaja P. Holý)

      Vastaaja: Euroopan kemikaalivirasto (ECHA)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan kemikaaliviraston 7.7.2016 tekemän päätöksen, jonka mukaan kantaja on luokiteltava yhä suuryritykseksi, minkä seurauksena kantaja ei ole oikeutettu keskisuurille yrityksille tarkoitettuun maksujen alennukseen, ja sallimaan tämän päätöksen täytäntöönpanon lykkäämisen.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajan mukaan vastaaja on edellä mainitulla päätöksellä ja toiminnallaan syyllistynyt harkintavallan väärinkäyttöön ja loukannut laillisuusperiaatetta ja oikeusvarmuuden periaatetta.
   Kantaja väittää, että vastaaja on pienen ja keskisuuren yrityksen määritelmää tarkastaessaan tehnyt kantajan yrityksen itsenäisyyttä koskevan arviointivirheen ja sisällyttänyt laskelmiin virheellisesti joukon työntekijöitä ja kantajan yrityksen vuosittaista liikevaihtoa koskevan määrän sekä väitettyjä sidosyrityksiä ja omistusyhteysyrityksiä, joilla ei ole komission asetuksessa (EY) N:o 340/2008 eikä komission suosituksessa 2003/361/EY tarkoitettua yhteyttä kantajan yritykseen tai sen omistusyhteysyrityksiin.
   Kantaja katsoo, että se teki yrityksensä kokoa koskevan virheellisen ilmoituksen vastaajan 2.6.2016 päivätyn pyynnön johdosta luottaen vastaajan arvioon ja lupaukseen alennetusta maksusta.
   Kantaja toteaa, että sen rekisteröinti oli keskeytetty ja että se oli nimenomaisesti ilmoittanut vastaajalle, että se ei ollut valmistanut kyseisiä tuotteita (rekisteröitävät aineet) vuodesta 2011 alkaen.
   Kantaja väittää, että komission asetuksen (EY) N:o 340/2008 13 artiklan 4 kohdasta seuraa, että oikeus alennettuun rekisteröintimaksuun syntyy, kun tämä oikeus voidaan näyttää toteen ja että näin ollen – toisin kuin vastaaja väittää – kantajalle on myönnettävä tämä oikeus.


title: Asia F-123/13: Kanne 18.12.2013 — ZZ v. komissio

text:
               22.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/54

         Kanne 18.12.2013 — ZZ v. komissio
   (Asia F-123/13)
   2014/C 52/106
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja P. Joassart)

      Vastaaja: komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Sen päätöksen kumoaminen, jolla kantajan sopimussuhteisen toimihenkilön työsopimus irtisanottiin välittömin vaikutuksin

      Vaatimukset

               —

               Irtisanomispäätös, joka annettiin tiedoksi 7.3.2013 päivätyllä kirjeellä, on kumottava

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-179/14 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 10.6.2014 – Schmiedewerke Gröditz v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Valtiontuet — Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön tuotannon kansallinen edistäminen — Komission päätös aloittaa muodollinen tutkintamenettely valtiontukien alalla — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva vaatimus — Kiireellisyys — Fumus boni juris)

text:
               22.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 329/16

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 10.6.2014 – Schmiedewerke Gröditz v. komissio
   (Asia T-179/14 R)
   ((Väliaikainen oikeussuoja - Valtiontuet - Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön tuotannon kansallinen edistäminen - Komission päätös aloittaa muodollinen tutkintamenettely valtiontukien alalla - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva vaatimus - Kiireellisyys - Fumus boni juris))
   2014/C 329/22
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Schmiedewerke Gröditz GmbH (Gröditz, Saksa) (edustajat: asianajajat H. Höfler, C. Kahle ja V. Winkler)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: T. Maxian Rusche ja R. Sauer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus sen päätöksen oikeusvaikutusten lykkäämisestä, jolla komissio aloitti muodollisen tutkintamenettelyn valtiontukien alalla uusiutuvia energialähteitä koskevasta Saksan laista

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Asiassa T-179/14 R, Schmiedewerke Gröditz vastaan komissio, 7.4.2014 annettu päätös kumotaan.

               3)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia C-59/05: Bundesgerichtshofin 2.12.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Siemens AG vastaan VIPA Gesellschaft für Visuaalisierung und Prozeßautomatisierung mbH.

text:
               2.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/19

         Bundesgerichtshofin 2.12.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Siemens AG vastaan VIPA Gesellschaft für Visuaalisierung und Prozeßautomatisierung mbH.
   (Asia C-59/05)
   (2005/C 82/39)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Bundesgerichtshof on pyytänyt 2.12.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 10.2.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Siemens AG vastaan VIPA Gesellschaft für Visuaalisierung und Prozeßautomatisierung mbH, ja se on esittänyt harhaanjohtavaa mainontaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 10 päivänä syyskuuta 1984 annetun neuvoston direktiivin 84/450/ETY (1), sellaisena kuin se on 6.10.1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/55/EY (2) muutettuna, 3 a artiklan 1 kohdan g alakohdan tulkinnasta seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:

               1.

               Käytetäänkö kilpailijan ”muiden erottavien tunnusten” mainetta direktiivin 84/450/ETY 3 a artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitetulla tavalla epäoikeutetusti hyväksi, jos mainostaja ottaa ammattipiireissä tunnettujen kilpailijan erottavien tunnusten (tässä tilausnumerojärjestelmä) ydinosan samanlaisena käyttöönsä ja viittaa mainonnassaan tähän samanlaiseen käyttöön?

               2.

               Onko direktiivin 84/450/ETY 3 a artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitetun maineen epäoikeutetun hyväksi käyttämisen tarkastelussa ratkaisevaa samanlaisesta käyttämisestä mainostajalle ja kuluttajalle syntynyt etu?

      (1)  EYVL L 250, s. 17.

      (2)  EYVL L 290, s. 18.


title: Asia C-308/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 29.5.2017 – Kreikan valtio v. Leo Kuhn

text:
               28.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 29.5.2017 – Kreikan valtio v. Leo Kuhn
   (Asia C-308/17)
   (2017/C 283/30)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberster Gerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Kreikan valtio

      Vastapuoli: Leo Kuhn

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko asetuksen N:o 1215/2012 (1) 7 artiklan 1 alakohdan a alakohtaa tulkittava siten,

               1)

               että kyseisessä säännöksessä tarkoitettu täytäntöönpanopaikka määräytyy ensimmäisen kerran tehdyn sopimuksen perusteella myös silloin, kun – kuten käsiteltävässä asiassa – saatava on siirtynyt sopimuksen perusteella useita kertoja?

               2)

               että silloin, kun esitetään vaatimus käsiteltävässä asiassa Helleenien tasavallan liikkeeseen laskeman kaltaisen valtion joukkovelkakirjalainan ehtojen noudattamisesta ja vaaditaan vahingonkorvausta tämän vaateen täyttämättä jättämisen vuoksi, perusteen tosiasialliselle täytäntöönpanopaikalle muodostaa jo tästä valtion joukkovelkakirjalainasta erääntyvien korkojen maksaminen kansallisen arvopaperitilin omistajan tilille?

               3)

               että se seikka, että ensimmäisen kerran tehty sopimus muodosti asetuksen 7 artiklan 1 alakohdan a alakohdassa tarkoitetun oikeudellisen täytäntöönpanopaikan, on esteenä sille, että sopimuksen myöhemmän tosiasiallisen täyttämisen katsotaan olevan perusteena – toiselle – kyseisessä säännöksessä tarkoitetulle täytäntöönpanopaikalle?

      (1)  Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1215/2012 (EUVL 2012, L 351, s. 1).


title: Asiat T-139/10, T-280/10–T-285/10 ja T-349/10–T-352/10: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.3.2011 — Milux v. SMHV (REFLUXCONTROL ym.) (Yhteisön tavaramerkki — Kantajan edustajana oleva asianajaja ei ole kolmas osapuoli — Tutkimatta jättäminen)

text:
               14.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 145/27

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 21.3.2011 — Milux v. SMHV (REFLUXCONTROL ym.)
   (Asiat T-139/10, T-280/10–T-285/10 ja T-349/10–T-352/10) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Kantajan edustajana oleva asianajaja ei ole kolmas osapuoli - Tutkimatta jättäminen)
   2011/C 145/46
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Milux Holding SA (Luxemburg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja J. Bojs)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: S. Schäffner)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanteet, jotka on nostettu SMHV:n neljännen valituslautakunnan 13.1.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1134/2009-4), joka koski hakemusta sanamerkin REFLUXCONTROL rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi (asia T-139/10), 29.4.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1432/2009-4), joka koski hakemusta sanamerkin ANEURYSMCONTROL rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi (asia T-280/10), 29.4.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1433/2009-4), joka koski sanamerkin APPETITECONTROL rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi (asia T-281/10), 8.6.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1434/2009-4), joka koski hakemusta sanamerkin STOMACONTROL rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi (asia T-282/10), 17.6.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1435/2009-4), joka koski sanamerkin BMICONTROL rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi (asia T-283/10), 3.6.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1438/200-4), joka koski sanamerkin IMPLANTCONTROL rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi (asia T-284/10), 29.4.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1444/2009-4), joka koski sanamerkin CHEMOCONTROL rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi (asia T-285/10), 29.6.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1436/2009-4), joka koski sanamerkin OVUMCONTROL rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi (asia T-349/10), 2.7.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1437/2009-4), joka koski sanamerkin HEARTCONTROL rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi (asia T-350/10), 28.7.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1439/2009-4), joka koski sanamerkin VESICACONTROL rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi (asia T-351/10) ja 28.7.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1443/2009-4), joka koski sanamerkin RECTALCONTROL rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi (asia T-352/10).

      Määräysosa

               1)

               Asiat T-139/10, T-280/10–T-285/10 ja T-349/10–T-352/10 yhdistetään määräyksen antamista varten.

               2)

               Kanteet jätetään tutkimatta.

               3)

               Milux Holding SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 148, 5.6.2010.


title: Asia F-48/13: Kanne 21.5.2013 — ZZ v. parlamentti

text:
               20.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 207/63

         Kanne 21.5.2013 — ZZ v. parlamentti
   (Asia F-48/13)
   2013/C 207/111
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja C. Bernard-Glanz)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kantajaa koskevan vuoden 2011 arviointikertomuksen kumoaminen

      Vaatimukset

               —

               Kantajaa koskeva vuoden 2011 arviointikertomus, sellaisena kuin se on viimeisteltynä ja muutettuna nimittävän viranomaisen 18.7.2012 ja 29.1.2013 tekemillä päätöksillä, on kumottava

               —

               nimittävän viranomaisen 29.1.2013 tekemä päätös, jolla hylättiin henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojalla tehty valitus, on kumottava

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-576/15: Kanne 1.10.2015 – VIK v. komissio

text:
               11.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 7/29

         Kanne 1.10.2015 – VIK v. komissio
   (Asia T-576/15)
   (2016/C 007/40)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: VIK Verband der Industriellen Energie- und Kraftwirtschaft e. V. (Essen, Saksa) (edustaja: asianajaja C. Kahle)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SEUT 264 artiklan nojalla tukiohjelmasta SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), jonka Saksa on toteuttanut uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön hyväksi ja energiaintensiivisille yrityksille myönnettäväksi alennetuksi EEG-lisämaksuksi, 25.11.2014 annetun komission päätöksen C(2014) 8786 final, joka on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (EUVL 25.9.2015, L 250, s. 122), siltä osin kuin

                           —

                           vastaaja luokittelee päätöksen 1 artiklassa ja 3 artiklan 1 kohdassa uusiutuvia energialähteitä hyödyntävän sähköntuotannon tuen ja vuoden 2012 EEG-lain mukaisen EEG-lisämaksun enimmäismäärän uudeksi tueksi

                           —

                           vastaaja katsoo päätöksen 2 artiklassa, 3 artiklan 2 kohdassa sekä 6 ja 7 artiklassa, että erityinen hyvitysjärjestelmä ei sovellu sisämarkkinoille, ja määrää tuen palautettavaksi

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seitsemään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste: etua ei ole syntynyt
               Kantaja väittää, että erityinen hyvitysjärjestelmä ei muodosta SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, koska EEG-lisämaksun enimmäismäärä ei merkitse edun myöntämistä energiaintensiivisille yrityksille.

               2)

               Toinen kanneperuste: toimenpide ei ole valikoiva
               Kantaja väittää myös, että erityinen hyvitysjärjestelmä ei ole SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, koska valikoivuutta koskeva edellytys ei täyty. Energiaintensiiviset yritykset eivät saa hyötyä verrattuna muihin yrityksiin, joiden tosiasiallinen ja oikeudellinen tilanne on vastaavanlainen. EEG-lisämaksun enimmäismäärä on kantajan mukaan oikeutettu myös säännöstön luonteen ja tarkoituksen johdosta.

               3)

               Kolmas kanneperuste: varat eivät ole peräisin valtiolta
               Kantaja toteaa, että liittovaltion tasolla toteutettu hyvitysjärjestelmä ja vuoden 2012 EEG-lain mukainen erityinen hyvitysjärjestelmä eivät kumpikaan ole SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, koska valtion varoihin ei kohdistu mitään rasitusta.

               4)

               Neljäs kanneperuste: kilpailunvääristymistä ei aiheudu
               Kantaja huomauttaa, että EEG-lisämaksun enimmäismäärän tarkoituksena on yksinomaan hyvittää kilpailuhaitta, jota sähkö- tai energiaintensiivisille yrityksille aiheutuu EEG-lisämaksun maksamisesta verrattuna toimialan yrityksiin muissa maissa.

               5)

               Viides kanneperuste: tuen soveltuvuus yhteismarkkinoille
               Kantaja väittää, että jos EEG-lisämaksun enimmäismäärä katsottaisiin valtiontueksi, se soveltuu yhteismarkkinoille. Enimmäismäärällä ei vääristetä kilpailua, vaan sillä päinvastoin hyvitetään kyseessä oleville yrityksille aiheutuva kilpailuhaitta.

               6)

               Kuudes kanneperuste: kyse ei ole uudesta tuesta
               Kantaja toteaa vielä, että jos unionin yleinen tuomioistuin pitää erityistä hyvitysjärjestelmää valtiontukena, kyse on olemassa olevasta tuesta, johon ei sovelleta asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) 6 artiklan mukaista menettelyä.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste: luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteita on loukattu
               Kantaja väittää, että hyväksymällä vuoden 2000 EEG-lain, vastaaja loi perustellun luottamuksen, jota kyseessä olevalla päätöksellä loukataan.

      (1)  Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1).


title: Asia C-457/13 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 12.8.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-454/10, Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) ja Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) v. Euroopan komissio, 30.5.2013 antamasta tuomiosta

text:
               23.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 344/42

         Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 12.8.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-454/10, Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav) ja Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) v. Euroopan komissio, 30.5.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia C-457/13 P)
   2013/C 344/73
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Marcoulli ja K. Skelly)

      Muut osapuolet: Associazione Nazionale degli Industriali delle Conserve Alimentari Vegetali (Anicav), Agrupación Española de Fabricantes de Conservas Vegetales (Agrucon) ja Associazione Italiana Industrie Prodotti Alimentari (AIIPA), Confederazione Cooperative Italiane

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin tuomioistuinta

               —

               kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen tuomion kokonaisuudessaan

               —

               antamaan lopullisen tuomion asiassa toteamalla, että asioissa T-454/10 ja T-482/11 nostettujen kanteiden tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat ja/tai että kyseiset kanteet ovat perusteettomia

               —

               velvoittamaan ensimmäisessä oikeusasteessa kantajina olleet osapuolet korvaamaan ensimmäisessä oikeusasteessa käydystä menettelystä ja tästä muutoksenhausta aiheutuvat kulut.

         Siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin päättää pysyttää unionin yleisen tuomioistuimen tuomion, komissio kunnioittavasti vaatii unionin tuomioistuinta

               —

               pysyttämään lopullisina asetuksen N:o 1580/2007 (1) 52 artiklan 2 kohdan a alakohdan toisen alakohdan ja täytäntöönpanoasetuksen N:o 543/2011 (2) 50 artiklan 3 kohdan ja 60 artiklan 7 kohdan oikeusvaikutukset siltä osin, että se pysyttää tuottajajärjestöille näiden säännösten mukaisesti sen vuoden lokakuun 15. päivään lokakuuta saakka, jolloin unionin tuomioistuin antaa tuomionsa, tai tuomioistuimen asiamukaiseksi katsomaan tätä myöhempään ajankohtaan saakka maksetut maksut, jotka liittyvät ennen 30.5.2013 hyväksyttyihin toimintaohjelmiin.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio vaatii nyt käsiteltävässä asiassa unionin tuomioistuinta kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen valituksenalaisen tuomion, antamaan asiassa lopullisen tuomion toteamalla, että asioissa T-454/10 ja T-482/11 nostettujen kanteiden tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuivat ja/tai että kyseiset kanteet ovat perusteettomia, ja velvoittamaan ensimmäisessä oikeusasteessa kantajina olleet osapuolet korvaamaan ensimmäisessä oikeusasteessa käydystä menettelystä ja tästä muutoksenhausta aiheutuvat kulut.
   Valitus koskee kyseisten kantajien vireille panemaa oikeudenkäyntiä, jossa kantajat vaativat kumoamaan (i) komission asetuksen (EY) N:o 1580/2007 52 artiklan 2 kohdan a alakohdan ja liitteen VIII sekä (ii) komission asetuksen (EY) N:o 543/2011 50 artiklan 3 kohdan ja 60 artiklan 7 kohdan.
   Ensimmäisessä oikeusasteessa kantajina olivat hedelmä- ja vihannesjalostajat, jotka väittivät, että edellä mainituilla säännöksillä välillisesti sallittiin unionin rahoitus tietylle kyseisten tuottajajärjestöjen jalostustoiminnalle.
   Unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että kanteet oli otettava tutkittaviksi. Unionin yleinen tuomioistuin totesi, että tuen myöntäminen tuottajajärjestöille, joiden tuote oli tällöin joko järjestön itsensä jalostama tai kolmannen osapuolen sen puolesta jalostama, merkitsi tuen myöntämistä jalostustoiminnalle, joka jäi yhteisiä markkinajärjestelyjä koskevan asetuksen (3) soveltamisalan ulkopuolelle. Unionin yleinen tuomioistuin totesi lisäksi, että komissiolla ei ollut oikeutta antaa tukea, jolla syrjittiin sellaisia tuottajia, jotka eivät olleet tuottajajärjestön jäseniä, tuottajajärjestöihin nähden siltä osin kuin nämä harjoittavat jalostustoimintaa.
   Komissio väittää, että unionin yleinen tuomioistuin toimi nämä päätelmät esittäessään kolmessa suhteessa virheellisesti.
   Komissio väittää ensinnäkin, että unionin yleinen tuomioistuin teki virheen todetessaan, että kantajien kanne oli otettava tutkittavaksi. Komissio väittää, että kyseiset toimet ovat yleisesti sovellettavia sääntelytoimia, jotka edellyttävät täytäntöönpanotoimia jäsenvaltioilta, jotta niillä olisi oikeudellisia vaikutuksia. Lisäksi komissio katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin teki virheen todetessaan, että kyseiset toimet koskivat kantajia suoraan. Päätyessään tähän päätelmään unionin yleinen tuomioistuin totesi, että kantajat olivat samassa asemassa kuin valtiontuen saajan kilpailijat. Komissio väittää, että unionin yleinen tuomioistuin oli väärässä tehdessään tällaisen päätelmän.
   Aineellisilta osin komissio väittää, ettei unionin yleinen tuomioistuin tulkinnut yhteisistä markkinajärjestelyistä annetun asetuksen säännöksiä oikein eikä erityisesti ottanut asianmukaisella tavalla huomioon neuvoston komissiolle antamaa harkintavaltaa yhteisiä markkinajärjestelyjä koskevan asetuksen täytäntöönpanosäännösten antamiseksi.
   Lopuksi komissio väittää, että unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti syrjintäkiellon periaatetta, koska sitä pitäisi soveltaa järjestelmiin, jolla myönnetään taloudellista tukea yhteisiä markkinajärjestelyjä koskevan asetuksen mukaisesti.
   Siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin hylkää valituksen, komissio vaatii, että unionin tuomioistuin käyttää SEUT 264 artiklan mukaista toimivaltaansa ja lykkää määräyksen vaikutuksia sen vuoden lokakuun 15. päivään saakka, jolloin se antaa tuomionsa. Komissio hakee tällaista määräystä varmistaakseen sen, että määräystä sovelletaan yhdenvertaisesti kaikkiin tuottajajärjestöihin ja ettei se johda siihen, että tuottajajärjestöille koituu kohtuuttomia vaikeuksia.

      (1)  Neuvoston asetusten (EY) N:o 2200/96, (EY) N:o 2201/96 ja (EY) N:o 1182/2007 soveltamissäännöistä hedelmä- ja vihannesalalla 21.12.2007 annettu komission asetus (EY) N:o 1580/2007 (EYVL L 350, s. 1).

      (2)  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hedelmä- ja vihannesalan sekä hedelmä- ja vihannesjalostealan osalta 7.6.2011 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 543/2011 (EUVL L 157, s. 1).

      (3)  Maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä 22.10.2007 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1234/2007 (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus; EUVL L 299, s. 1).


title: Asia C-171/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 15.3.2007 — T.I.M.E. ART Uluslararasi Saat Ticareti ve diş Ticaret AŞ v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Devinlec Développement Innovation Leclerc SA (Muutoksenhaku — Yhteisön tavaramerkki — Asetus (EY) N:o 40/94 — 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Kuviomerkki — Aikaisemman kansallisen tavaramerkin haltijan tekemä väite — Sekaannusvaara)

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/13

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 15.3.2007 — T.I.M.E. ART Uluslararasi Saat Ticareti ve diş Ticaret AŞ v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Devinlec Développement Innovation Leclerc SA
   (Asia C-171/06) (1)

   (Muutoksenhaku - Yhteisön tavaramerkki - Asetus (EY) N:o 40/94 - 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Kuviomerkki - Aikaisemman kansallisen tavaramerkin haltijan tekemä väite - Sekaannusvaara)
   (2007/C 95/22)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Valittaja: T.I.M.E. ART Uluslararasi Saat Ticareti ve diş Ticaret AŞ (edustajat: asianajajat M. Francetti ja F. Jacobacci)

      Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamiehet: A. Folliard-Monguiral ja J. Novais Gonçalves) ja Devinlec Développement Innovation Leclerc SA (edustaja: J.-P. Simon)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) 12.1.2006 asiassa T-147/03, Devinlec Développement Innovation Leclerc SA v. SMHV, antamasta tuomiosta, jolla hylättiin luokkiin 14 ja 18 kuuluville tavaroille rekisteröidyn kansallisen kuviomerkin QUANTIEME haltijan vaatimuksesta sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) kolmannen valituslautakunnan 30.1.2003 tekemä päätös R 109/2002-3, jolla hylättiin väiteosaston päätös, jolla evättiin kuviomerkin QUANTUM rekisteröinti yhteisön tavaramerkiksi luokkaan 14 kuuluville tavaroille
   Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               T.I.M.E. ART Uluslararasi Saat Ticareti ve diş Ticaret AŞ velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 121, 20.5.2006.


title: Asia C-122/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto)  18.5.2006  — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2003/87/EY — Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               15.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 165/10

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 18.5.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-122/05) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2003/87/EY - Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2006/C 165/17)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: U. Wölker ja D. Recchia)

      Vastaaja: Italian tasavalta (asiamies: I. M. Braguglia, avustajanaan asianajaja M. G. Aiello)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Laiminlyönti täytäntöönpanna säädetyssä määräajassa kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta 2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/87/EY (EUVL L 275, s. 32)
   Tuomiolauselma

               1)

               Italian tasavalta ei ole noudattanut kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY1 muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 115, 14.5.2005.


Avis juridique important

|

E1995P0001

Virallinen lehti nro C 142 , 08/06/1995 s. 0006 - 0006

Neuvoa-antavaa lausuntoa koskeva pyyntö, jonka Varbergs Tingsrätt on esittänyt 2 päivänä maaliskuuta 1995 tekemällään päätöksellä asiassa Samuelsson vastaan Ruotsin kuningaskunta (Asia E-1/95) (95/C 142/08)EFTAn tuomioistuimelta on pyydetty neuvoa-antavaa lausuntoa seuraavasta kysymyksestä Varbergs Tingsrättin (Varbergin käräjäoikeuden) 2 päivänä maaliskuuta 1995 tekemällä ja tuomioistuimen kirjaamoon 6 päivänä maaliskuuta 1995 saapuneella päätöksellä asiassa Ulf Samuelsson vastaan Ruotsin kuningaskunta:Onko työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä lokakuuta 1980 annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY (1) 10 artiklan 2 kohdan tulkittava tarkoittavan, että Ruotsin palkkaturvalain 9 a §, jossa säädetään, että työntekijällä ei ole oikeutta korvaukseen, jos hänelle on kahden vuoden aikana ennen konkurssipäätöstä maksettu korvausta palkkaturvana saatavasta, joka kohdistuu pääasiassa samaan toimintaan sen yleisessä sovellettavuudessa, selvästi ylittää direktiivin 10 artiklan a kohdassa säädetyn oikeuden poikkeuksiin?(1) EYVL N:o L 283, 20.10.1980, s. 23


title: Asia F-55/15: Kanne 16.4.2015 – ZZ v. komissio

text:
               29.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 213/45

         Kanne 16.4.2015 – ZZ v. komissio
   (Asia F-55/15)
   (2015/C 213/73)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat L. Levi ja A. Tymen)

      Vastaaja: komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Komission päätöksen kumoaminen ensisijaisesti siltä osin kuin sillä evätään kantajalta ulkomaankorvaus maastamuuttokorvauksen soveltamiseksi ja toissijaisesti siltä osin kuin sillä määrätään palauttamaan väitetysti perusteettomasti maksetut rahamäärät, sekä vahingonkorvausvaatimus väitetysti aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä ja aineellisesta vahingosta

      Vaatimukset

               —

               Ensisijaisesti 18.7.2014 tehty päätös on kumottava siltä osin kuin sillä evätään kantajalta takautuvasti 1.7.2009 lähtien ulkomaankorvaus maastamuuttokorvauksen soveltamiseksi

               —

               toissijaisesti 18.7.2014 tehty päätös on kumottava siltä osin kuin sillä määrätään palauttamaan väitetysti perusteettomasti maksetut rahamäärät

               —

               7.1.2015 tehty päätös, jolla hylättiin kantajan 12.9.2014 tekemä oikaisuvaatimus, on kumottava tarvittaessa ja joka tapauksessa ainakin siltä osin kuin sillä kieltäydytään alentamasta henkilöstösääntöjen 85 artiklan nojalla kuukausittain vähennettyjä määriä

               —

               kantajalle aiheutunut aineellinen vahinko on määrättävä korvattavaksi

               —

               kantajalle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä on määrättävä arviolta 10  000 euron suuruinen korvaus

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-13/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.6.2017 – Deutsche Post v. EUIPO – Media Logistik (PostModern) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin PostModern rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen sanamerkki POST ja aikaisempi EU-sanamerkki Deutsche Post — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaaran puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Ensimmäisen kerran unionin yleisessä tuomioistuimessa esitetyt todisteet)

text:
               7.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 256/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.6.2017 – Deutsche Post v. EUIPO – Media Logistik (PostModern)
   (Asia T-13/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin PostModern rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen sanamerkki POST ja aikaisempi EU-sanamerkki Deutsche Post - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaaran puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Ensimmäisen kerran unionin yleisessä tuomioistuimessa esitetyt todisteet))
   (2017/C 256/18)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Deutsche Post AG (Bonn, Saksa) (edustajat: aluksi asianajajat K. Hamacher ja C. Giersdorf, sitten K. Hamacher, ja lopuksi asianajajat K. Hamacher ja G. Müllejans)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (asiamies: S. Hanne)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Media Logistik GmbH (Dresden, Saksa) (edustaja: asianajaja S. Risthaus)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 3.11.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 2063/2013-1), joka koskee Deutsche Postin ja Media Logistikin välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Deutsche Post AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 107, 30.3.2015.


title: Asia T-344/06: Kanne 4.12.2006 — Total v. komissio

text:
               27.1.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 20/17

         Kanne 4.12.2006 — Total v. komissio
   (Asia T-344/06)
   (2007/C 20/24)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Total SA (Courbevoie, Ranska) (edustajat: asianajajat A. Gosset-Grainville, L. Godfroid ja A. Lamothe)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               komission 13.9.2006 tekemä päätös asiassa COMP/F/38.456 on kumottava EY 230 artiklan perusteella sikäli kuin se koskee TOTAL SA:ta 1 artiklan m kohdassa, 2 artiklan m kohdassa, 3 ja 4 artiklassa

               —

               toissijaisesti 1 artiklan m kohta ja 2 artiklan m kohta on kumottava ja sen sakon määrää, joka TOTAL SA on velvoitettu maksamaan edellä mainitun päätöksen mukaan, on vastavuoroisesti alennettava

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Nyt käsiteltävänä olevalla kanteella kantaja vaatii, että EY 81 artiklan soveltamisesta 13.9.2006 tehty komission lopullinen päätös K(2006) 4090 (COMP/F/38.456 — bitumi — Alankomaat), joka koskee sellaista sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen kokonaisuutta, jonka tarkoituksena on bruttohinnan vahvistaminen tiebitumin myynnin ja oston osalta Alankomaissa, bruttohinnasta myönnettävän yhdenmukaisen alennuksen vahvistaminen osallistuville tienrakentajille sekä bruttohinnasta vähennettävän enimmäisalennuksen vahvistaminen muille tienrakentajille, on kumottava osittain. Kantaja vaatii toissijaisesti, että sille riidanalaisessa päätöksessä määrätty sakko kumotaan tai että sen määrää ainakin alennetaan huomattavasti.
   Kantaja vetoaa pääasiallisesti viiteen kanneperusteeseen.
   Ensimmäiseksi kantaja katsoo, että komissio on rikkonut sääntöjä, jotka koskevat emoyhtiön vastuuta sen tytäryhtiön täytäntöönpanemista menettelytavoista. Se väittää, että komissio on virheellisesti pannut sen vastuulle sellaisen riidanalaisen kilpailusääntöjen rikkomisen, johon sen tytäryhtiö TOTAL Nederland NV on syyllistynyt, ja katsonut tämän seurauksena kantajan olevan yhteisvastuussa edellä mainituista rikkomisista. Se toteaa, että komissio on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että se, että kantaja omistaa tytäryhtiönsä osakepääoman kokonaan, riittää osoittamaan, että kantaja käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa tytäryhtiössään. Kantaja moittii komissiota myös siitä, että se on tehnyt oikeudellisen virheen sikäli kuin se ei ole tutkinut vakavasti kaikkia niitä seikkoja, joiden perusteella voidaan selvittää ne yksiköt, jotka ovat mahdollisesti vastuussa kyseisistä menettelytavoista Total-konsernin sisällä.
   Toiseksi kantaja moittii komissiota siitä, että se on rikkonut todistelua koskevia sääntöjä sikäli kuin se ei ole osoittanut kantajan käyttävän ratkaisevaa vaikutusvaltaa tytäryhtiönsä TOTAL Nederland NV:n kauppapolitiikkaan kyseisillä markkinoilla ja sikäli kuin se ei ole ottanut huomioon niitä tietoja, jotka TOTAL SA oli sille toimittanut, jotta se voisi määritellä sen yrityksen laajuuden, jota kilpailusääntöjen rikkominen Total-konsernin sisällä koskee.
   Kantaja katsoo lisäksi, että komissio on loukannut mielivaltaisen kohtelun kiellon periaatetta toteamalla riidanalaisessa päätöksessä, että sillä on harkintavalta päättää, mitkä yrityksen yksiköt ovat sen mielestä vastuussa rikkomisesta.
   Lopuksi kantaja väittää, että komissio on loukannut hyvän hallinnon periaatetta, koska se ei ole lähettänyt TOTAL SA:lle tietojensaantopyyntöjä tutkintavaiheen aikana.
   Kantaja vetoaa toissijaisesti kahteen kanneperusteeseen sen vaatimuksensa tueksi, joka koskee sille riidanalaisessa päätöksessä määrätyn sakon kumoamista tai ainakin sen määrän alentamista.. Se katsoo, että komissio on rikkonut sakkojen vahvistamiseen sovellettavia sääntöjä. Se väittää, että tilanteessa, jossa TOTAL SA:n olisi pitänyt katsoa olevan vastuussa tosiseikoista, se päivämäärä, josta alkaen komissio on katsonut kantajan osallistuneen rikkomiseen, ei ole oikea ja että komissio ei ole perustellut päätöstään tältä osin oikeudellisesti riittävällä tavalla. Kantaja väittää myös, ettei komissio ole noudattanut suhteellisuusperiaatetta, koska se on soveltanut 1,5-suuruista ehkäisevän vaikutuksen korotuskerrointa, joka perustuu Total-konsernin maailmanlaajuiseen liikevaihtoon viitekauden aikana, vaikka kantajan osalta ei ole esitetty yhtään väitettä siltä osin kuin on kyse osasta mainittua ajanjaksoa.


title: Asia F-45/07: Kanne 16.5.2007 — Wolfgang A. Mandt v. Euroopan parlamentti

text:
               4.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 183/43

         Kanne 16.5.2007 — Wolfgang A. Mandt v. Euroopan parlamentti
   (Asia F-45/07)
   (2007/C 183/84)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Wolfgang A. Mandt (Kreuztal, Saksa) (edustaja: asianajaja B. Kolb)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti
   Vaatimukset

               —

               8.2.2007 tehty päätös kantajalle myönnetyn perhe-eläkkeen pienentämisestä 50 prosentilla on kumottava

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan kantajalle takautuvasti 1.4.2006 alkaen ja vastedes kuukausittain 50 prosenttia lisää perhe-eläkettä, jota hän saa puolisonsa Gisela Neumannin kuoleman johdosta.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Euroopan parlamentti pienensi kantajan Gisela Naumannin leskenä saamaa perhe-eläkettä 50 prosentilla sen johdosta, että edesmenneen aviopuolison ensimmäisestä aviomiehestään vuonna 1995 Belgiassa lainvoimaisella tuomiolla saamaa avioeroa ei tunnustettu.
   Kanteen kohteena on se, että kyseistä tuomiota ei tunnustettu, sekä 27.11.2003 annettu neuvoston asetus N:o 2201/2003. Kantaja väittää, että hän on ainoa ”eloon jäänyt puoliso”, sillä hänen ja hänen edesmenneen puolisonsa avioliitto oli oikeudellisesti pätevä (henkilöstösääntöjen VIII liitteessä oleva 18 artikla).


title: Asia T-477/14: Kanne 26.6.2014 – Caamaño Sistemas Metálicos ym. v. komissio

text:
               11.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/50

         Kanne 26.6.2014 – Caamaño Sistemas Metálicos ym. v. komissio
   (Asia T-477/14)
   2014/C 261/78
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Caamaño Sistemas Metálicos, SL (Coruña, Espanja); Blumaq, SA (Castellón, Espanja), Grupo Ibérica de Congelados, SA (Vigo, Espanja) ja Inversiones Rentaragon, SA (Zaragoza, Espanja) (edustajat: asianajajat J. L. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero ja A. Lamadrid de Pablo)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin komissio katsoi, että toimia, jotka sen mukaan muodostavat Espanjan tax lease -järjestelmän, on pidettävä uutena valtiontukena ja sisämarkkinoille soveltumattomina

               —

               toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 1 ja 4 artiklat, joissa eurooppalaisten taloudellisten etuyhtymien (ETEY) sijoittajat todetaan väitetyn tuen saajiksi ja jolla osoitetaan perintämääräys ainoastaan kyseisille sijoittajille

               —

               toissijaisesti kumoamaan riidanalaisen päätöksen 4 artiklan siltä osin kuin siinä määrätään väitetyt tuet takaisin perittäviksi

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen 4 artiklan siltä osin kuin siinä lausutaan sijoittajien ja muiden yksiköiden välillä tehtyjen yksityisoikeudellisten sopimusten laillisuudesta

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-700/13, Bankia vastaan komissio.


title: Asia T-20/03: KAHLA/Thüringen Porzellan GmbH:n 22.1.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
22.3.2003                FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                         C 70/29
Valituslautakunnan rat-          Valituksen hyväksyminen ja väit-       Kanteensa tueksi kantaja väittää, että asiassa on rikottu EY:n
kaisu:                           teen hylkääminen kokonaisuudes-        perustamissopimuksen 81 artiklaa, tehty vakava virhe tosiseik-
                                 saan.                                  kojen ja oikeudellisten seikkojen arvioinnissa sekä rikottu
                                                                        olennaisia menettelymääräyksiä, kuten perusteluvelvollisuutta.
Kanneperusteet:                  Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artik-      Kantajan mukaan komissio ei ole todistanut oikeudellisesti
                                 lan 1 kohdan b alakohdan virheel-      riittävällä tavalla, että kantaja olisi tehnyt Nintendon kanssa
                                 linen soveltaminen (kanteessa ky-      sopimuksen rinnakkaiskaupan estämiseksi.
                                 seessä olevien tavaramerkkien vä-
                                 linen sekaannusvaara).
                                                                        Kantaja väittää lisäksi, että asiassa on rikottu hyvän hallinnon
                                                                        periaatteita, kuten yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja suh-
                                                                        teellisuusperiaatetta. Tämän osalta kantaja vetoaa myös perus-
                                                                        teluvelvollisuuden laiminlyöntiin. Kantaja toteaa, että komis-
                                                                        sion on otettava sakkoa määrätessään huomioon kilpailusään-
                                                                        töjen rikkomisen vakavuus ja kesto. Kantajan mukaan komissio
                                                                        ei ole noudattanut näitä periaatteita, koska sillä ei ole mitään
                                                                        vakuuttavaa näyttöä siitä, että kantaja olisi tehnyt sopimuksen
                                                                        Nintendon kanssa, ja kantajan mukaan sen väitetty lainvastai-
CD-Contact Datan 17.1.2003 Euroopan yhteisöjen komis-                   nen toiminta oli joka tapauksessa vaikutukseltaan paljon
                  siota vastaan nostama kanne                           rajallisempi ja kestoltaan paljon lyhyempi kuin Nintendon ja
                                                                        tämän muiden jälleenmyyjien lainvastainen toiminta.
                            (Asia T-18/03)
                           (2003/C 70/46)
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                        KAHLA/Thüringen Porzellan GmbH:n 22.1.2003 Euroo-
                                                                             pan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
CD-Contact Data, kotipaikka Burglengenfeldissa (Saksa), on                                         (Asia T-20/03)
nostanut 17.1.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus-
asteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komis-
                                                                                (2003/C 70/47)
siota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajaja J. K. de Pree
ja asianajaja R. Wesseling.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–     kumoaa asioissa COMP/35.587 PO Video Games, COMP/                 KAHLA/Thüringen Porzellan GmbH, kotipaikka Kahla (Saksa),
      35.706 PO Nintendo Distribution ja COMP/36.321                    on nostanut 22.1.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
      Omega-Nintendo 30.10.2002 tehdyn komission päätök-                oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
      sen (erityisesti sen 1 ja 3 artiklan) joko kokonaan tai           komissiota vastaan. Kantajan edustajat ovat asianajajat
      osittain kantajaa koskevilta osin;                                M. Schütte ja S. Zühlke.
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                        Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                        1)     kumoaa Saksan liittotasavallan KAHLA Porzellan
                                                                               GmbH:lle ja KAHLA/Thüringen Porzellan GmbH:lle
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                            myöntämästä valtiontuesta (asia C 62/2000) 30 päivänä
                                                                               lokakuuta 2002 tehdyn komission päätöksen
                                                                               C(2002)4040 lopullinen 1 artiklan siltä osin kuin se on
                                                                               kantajalle vastainen;
Kantaja toimii viihdeohjelmistojen jälleenmyynnin ja kustanta-
misen aloilla. Vuoden 1997 huhtikuun ja joulukuun välisenä
aikana kantaja toimi Nintendo-tuotteiden yksinmyyjänä Bel-              2)     kumoaa päätöksen 2 artiklan siltä osin kuin se koskee
giassa ja Luxemburgissa. Komissio väittää, että kantaja teki                   1 kohdassa mainittuja toimenpiteisä
sopimuksen ja/tai noudatti kilpailua rajoittavaa menettelytapaa
Nintendon kanssa rinnakkaisviennin rajoittamiseksi.                     3)     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
 ---pagebreak--- C 70/30                  FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                        22.3.2003
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                     mainituista toimenpiteistä. Sellaisten tukien takaisinperimi-
                                                                        nen, joita ei ole myönnetty, on selvästi aineellisen oikeuden
                                                                        vastaista.
Kantaja on Kahlassa, Thüringenissä sijaitseva posliinitehdas.
Parhaan tarjouksen tehneenä sijoittajana se osti koneita, laittei-
ta ja kiinteistöjä KAHLA Porzellan GmbH:n pesänselvittäjältä.
Komissio katsoi riidanalaisessa päätöksessä, että eräät KAHLA
Porzellan GmbH:n ja KAHLA/Thüringen Porzellan GmbH:n
hyväksi toteutetut toimenpiteet ovat valtiontukea, ja totesi,
                                                                        Antonio Aresun 30.1.2003 Euroopan yhteisöjen komis-
että ne ovat yhteismarkkinoille soveltumattomia.
                                                                                siota vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-24/03)
Kantaja riitauttaa 2,5 miljoonan Saksan markan (DEM)
suuruinen investointituen, väitteen mukaan vähämerkityksel-                                        (2003/C 70/48)
listen tukien ja sellaisten tukien takaisinperimisen, jotka on
myönnetty työpaikkojen luomiseen Arbeitsförderungsgeset-
zin (työllisyyden tukemista koskeva laki; jäljempänä AFG)                                    (Oikeudenkäyntikieli: italia)
249 h §:n mukaisesti. Kantaja vetoaa EY:n perustamissopi-
mukseen, yhteisön oikeuden perusperiaatteiden loukkaami-
seen sekä ilmeisiin tosiseikkoja koskeviin virheisiin ja
arviointivirheisiin.                                                    Antonio Aresu on nostanut 30.1.2003 Euroopan yhteisöjen
                                                                        ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo-
                                                                        pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on
                                                                        asianajaja Sergio Diana.
Kantaja väittää, että investointituen ja AFG:n 249 h §:n
perusteella myönnettyjen tukien takaisinperiminen on EY:n               Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
perustamissopimuksen vastaista. Investointituki on myönnetty
hyväksytyn ohjelman mukaisesti ja AFG:n 249 h §:n alaan                 –     kumoaa seuraavat kaksi päätöstä:
kuuluvien tukien osalta komissio on nimenomaisesti todennut
vuonna 1994, etteivät ne sisällä tukea. Molempiin tapauksiin                  a)    nimittävän viranomaisen 29.8.2002 tekemä nimen-
oli näin ollen sovellettava olemassaolevia tukia koskevia                           omainen päätös, joka sisältyy T. Lennonin
sääntöjä. Komissio ei päätöksessään kuitenkaan pitäytynyt                           2.9.2002 päivättyyn kirjeeseen D(2002)687, joka
ainoastaan tarkastamaan, oliko ohjelmien ehtoja noudatettu:                         vastaanotettiin 4.9.2002, ja jossa ilmoitetaan, ettei
se sovelsi jälkikäteen tiukempia ehtoja kuin mitkä sisältyivät                      kantajan hakemusta avoimeen virkaan COM/059/
näihin ohjelmiin tai mitkä oli asetettu tuen myöntämisen                            02 hyväksytty sekä todetaan, että virkaan on nimitet-
ehdoiksi. Komissio rikkoi siten EY 87 ja 88 artiklaa sekä                           ty M. Scannell;
oikeusvarmuuden periaatetta.
                                                                              b)    nimittävän viranomaisen 17.1.2003 tekemä hiljai-
                                                                                nen päätös, jolla se hylkäsi kantajan 17.9.2002
                                                                                tekemän valituksen edellä mainitusta päätöksestä;
Kantaja väittää lisäksi, että komissio loukkasi perustavanlaa-
tuista oikeusvarmuuden periaatetta, kun se ei ottanut huo-              –     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
mioon sitä, että sen julkistettua investointitukiohjelman hyväk-
symisen ja AFG:n 249 h §:n säännökset Euroopan yhteisöjen
virallisessa lehdessä se ei voi käyttää riidanalaisessa päätöksessä
tiukempia ehtoja. Kantaja tukeutuu myös siihen, että molem-             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
mat ohjelmat toteutettiin komission julkistamassa ja hyväksy-
mässä muodossa. Takaisinperimistä koskeva määräys on ilmei-
sen lainvastainen.                                                      Esillä olevan asian kantaja riitauttaa sen, ettei hänen hakemus-
                                                                        taan terveys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston yksikön päälli-
                                                                        köksi hyväksytty.
Kantaja väittää myös, että komission toteamuksia rasittavat             Kantaja vetoaa vaatimustensa tueksi riidanalaisten päätösten
olennaiset tosiseikkoja koskevat virheet ja useat ilmeiset
                                                                        perustelujen puuttumiseen, ja tämän perusteella henkilöstö-
arviointivirheet. Ensimmäinen arviointivirhe oli pitää kantajaa         sääntöjen 25 artiklan toisen kohdan rikkomiseen.
vaikeuksissa olevana yrityksenä. Vähämerkityksellisten tukien
takaisinperimiseen liittyy myös merkittäviä ja ilmeisiä tosi-
seikkoja koskevia virheitä. Kantaja ei ollut hyötynyt eräistä


title: Asia C-74/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 20.9.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Helleenien tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 90 artikla — Käytettynä maahan tuotujen ajoneuvojen rekisteröintivero — Verotusarvon määrittäminen — Ajoneuvojen arvonalennus, joka perustuu yksinomaan ikään — Laskentakriteerien julkisuus — Mahdollisuus riitauttaa arvioperusteisen laskentamenetelmän soveltaminen)

text:
               10.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/11

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 20.9.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-74/06) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - EY 90 artikla - Käytettynä maahan tuotujen ajoneuvojen rekisteröintivero - Verotusarvon määrittäminen - Ajoneuvojen arvonalennus, joka perustuu yksinomaan ikään - Laskentakriteerien julkisuus - Mahdollisuus riitauttaa arvioperusteisen laskentamenetelmän soveltaminen)
   (2007/C 269/22)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: D. Triantafyllou)

      Vastaaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: P. Mylonopoulos ja K. Boskovits)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 90 artiklan rikkominen — Maahantuotujen käytettyjen ajoneuvojen syrjivä verotus
   Tuomiolauselma

               1)

               Helleenien tasavalta ei ole noudattanut EY 90 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on soveltanut toisesta jäsenvaltiosta Kreikkaan käytettyinä tuotujen ajoneuvojen verotusarvon määrittämiseksi, joka tehdään rekisteröintiveron määräämiseksi, yhtä ainoaa arvon alenemista koskevaa kriteeriä, joka perustuu näiden ajoneuvojen ikään, ja koska se on käyttänyt 6–12 kuukauden ikäisten ajoneuvojen osalta 7 prosentin suuruista arvon vähennystä tai yli vuoden ikäisten ajoneuvojen osalta 14 prosentin suuruista arvon vähennystä, mikä ei takaa sitä, että maksettava vero ei missään tapauksessa ylitä kotimaassa jo rekisteröityjen samanlaisten käytettyjen ajoneuvojen arvoon sisältyvää verosta jäljellä olevaa määrää.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Helleenien tasavalta ja Euroopan yhteisöjen komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 108, 6.5.2006.