title: asia C-132/19 P: Valitus, jonka Groupe Canal + on tehnyt 15.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-873/16, Groupe Canal + v. komissio, 12.12.2018 antamasta tuomiosta

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/33

      Valitus, jonka Groupe Canal + on tehnyt 15.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-873/16, Groupe Canal + v. komissio, 12.12.2018 antamasta tuomiosta
      (asia C-132/19 P)
      (2019/C 131/38)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittaja: Groupe Canal + (edustajat: P. Wilhelm, P. Gassenbach ja O. de Juvigny, avocats)

         Muut osapuolet: Euroopan komissio, Ranskan tasavalta, Union des producteurs de cinéma (UPC), C More Entertainment AB, European Film Agency Directors – EFAD's ja Euroopan kuluttajaliitto (BEUC)

         Vaatimukset

                  —

                  Unionin yleisen tuomioistuimen 12.12.2018 asiassa T-873/16 antama tuomio on kumottava siltä osin kuin sillä hylättiin Groupe Canal +:n nostama kanne, jossa oli vaadittu SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 26.7.2016 tehdyn komission päätöksen (asia AT.40023 – Maksutelevisiosisällön rajat ylittävä saatavuus) kumoamista ja siltä osin kuin sillä velvoitettiin kantaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut:

                  —

                  Euroopan komission 26.7.2016 edellä mainitussa asiassa AT.40023 antama päätös on kumottava;

                  —

                  Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      GCP väittää ensimmäisessä valitusperusteessaan, ettei unionin yleinen tuomioistuin olisi saanut sivuuttaa sitä harkintavallan väärinkäyttöä, johon komissio syyllistyi, kun se halusi sitoumusten avulla lopettaa maarajoitukset, vaikka asetuksessa (EU) N:o 2018/302 (1) säädetään nimenomaisesti, että audiovisuaaliselle sisällölle voidaan asettaa maarajoituksia.
      Toisessa perusteessaan GCP väittää, ettei menettely unionin yleisessä tuomioistuimessa ollut sääntöjenmukainen ja siinä loukattiin kontradiktorisen menettelyn periaatetta, sillä asianosaiset eivät käsittelyn kuluessa ollenkaan keskustelleet SEUT 101 artiklan 3 kohdan sovellettavuuteen liittyvistä perusteluista. Unionin yleinen tuomioistuin loukkasi näin ollen GCP:n puolustautumisoikeuksia.
      Kolmannessa perusteessaan GCP väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki perusteluvelvollisuuteensa liittyvän oikeudellisen virheen, koska se jätti vastaamatta perusteeseen, jonka mukaan komissio ei ollut ottanut huomioon sitä Ranskan taloudellista ja oikeudellista tilannetta, johon riitautetut lausekkeet liittyivät. Sen tuomio perustuu virheelliseen lähtökohtaan eikä siinä oteta huomioon elokuva-alalle ominaista taloudellista ja oikeudellista tilannetta. Kyseinen tuomio on ristiriidassa unionin tuomioistuimen sen oikeuskäytännön kanssa, jossa on nimenomaisesti todettu, etteivät nyt riidanalaiset lausekkeet voi olla täysin päteviä elokuva-alalla.
      GCP väittää neljännessä perusteessaan, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisia virheitä asetuksen N:o 1/2003 (2) 9 artiklaa ja SEUT 101 ja SEUT 102 artiklan soveltamismenettelyihin liittyvistä asianmukaisista menettelyistä koskevan komission tiedonannon 128 kohtaa koskevissa tulkinnoissaan, joilla se päätyi loukkaamaan suhteellisuusperiaatetta ja ulkopuolisten oikeuksien kunnioittamisen periaatetta. Komission alustavassa arvioinnissa esitetyt, kilpailuun liittyvät huolet liittyivät näet pelkästään Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin alueisiin, eikä kilpailutilannetta Ranskan osalta edes tutkittu. Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan yhtäältä, että komission päätöksellä ei puututtu GCP:n sopimusvapauteen ja toisaalta, ettei kyseinen päätös vaikuttanut GCP:n mahdollisuuksiin panna asia vireille kansallisissa tuomioistuimissa saadakseen todetuksi, että kyseiset lausekkeet olivat SEUT 101 artiklan 1 kohdan mukaisia, vaikka unionin tuomioistuimen oikeuskäytännöstä ilmenee, ettei kansallinen tuomioistuin voi olla tietämättä asetuksen (EU) N:o 1/2003 9 artiklaan perustuvasta päätöksestä eikä siihen liittyvästä alustavasta arvioinnista.

         (1)  Perusteettomien maarajoitusten ja muiden asiakkaiden kansallisuuteen tai asuin- tai sijoittautumispaikkaan perustuvien syrjinnän muotojen torjumisesta sisämarkkinoilla ja asetusten (EY) N:o 2006/2004 ja (EU) 2017/2394 sekä direktiivin 2009/22/EY muuttamisesta 28.2.2018 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2018/302 (EUVL 2018, L 601, s. 1).

         (2)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1).


title: asia C-160/19 P: Valitus, jonka Comune di Milano on tehnyt 22.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu kolmas jaosto) asiassa T-167/13, Comune di Milano v. komissio, 13.12.2018 antamasta tuomiosta

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/34

      Valitus, jonka Comune di Milano on tehnyt 22.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (laajennettu kolmas jaosto) asiassa T-167/13, Comune di Milano v. komissio, 13.12.2018 antamasta tuomiosta
      (asia C-160/19 P)
      (2019/C 131/39)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Valittaja: Comune di Milano (edustajat: A. Mandarano, E. Barbagiovanni ja S. Grassani, avvocati)

         Muu osapuoli: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Valittaja on esittänyt seuraavat vaatimukset:

                  —

                  unionin yleisen tuomioistuimen 13.12.2018 asiassa T-167/13 antama tuomio on kumottava.

                  —

                  SEA SpA:n tekemistä pääomanlisäyksistä SEA Handling SpA:n hyväksi (asia SA.21420 (C 14/10) (ex NN 25/10))19.12.2012 annettu Euroopan komission päätös (EU) 2015/1225 on kumottava

                  —

                  komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien asiassa T-167/13 R toimitetun välitoimimenettelyn kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisessa tuomiossa hylännyt Comune di Milanon kanteen, jossa tämä oli vaatinut edellä mainitun komission päätöksen kumoamista.
      Comune di Milano on esittänyt neljä valitusperustetta, joiden mukaan unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut tuomiossaan SEUT 107 artiklaa ja joiden mukaan asiassa ei ole kyse toimenpiteistä, jotka voitaisiin katsoa valtiontueksi.
      Comune di Milano on ensimmäisessä valitusperusteessaan kiistänyt sen, että väitetyillä tukitoimenpiteillä on käytetty valtion varoja, minkä lisäksi se esittää, että unionin yleisen tuomioistuimen suorittama arvio toimenpiteen yhteydestä valtioon ei ole ollut unionin oikeuskäytännössä vahvistettujen periaatteiden mukainen.
      Se esittää toisessa valitusperusteessaan, että unionin yleinen tuomioistuin on arvioidessaan toimenpiteen yhteyttä valtioon loukannut todistelua koskevia periaatteita syyllistymällä todistelun osalta eriarvoiseen kohteluun ja hyväksymällä ”ajallisesti” puuttuvan näytön.
      Comune di Milano vetoaa kolmannessa valitusperusteessaan tosiseikkojen ja todisteiden väärinarviointiin, johon unionin yleinen tuomioistuin on sen mukaan syyllistynyt arvioidessaan aihetodisteita, jotka komissio on esittänyt tukeakseen näkemystään kyseessä olevien toimenpiteiden väitetystä yhteydestä Comune di Milanoon.
      Neljännessä valitusperusteessaan Comune di Milano on riitauttanut monelta eri kannalta unionin yleisen tuomioistuimen arvioinnit siitä, millä tavoin komissio on soveltanut markkinataloudessa toimivan yksityisen sijoittajan kriteeriä, ja mihin ratkaisuun unionin yleinen tuomioistuin on niiden perusteella tuomiossaan päätynyt.


title: asia C-167/19 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 22.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-683/15, Freistaat Bayern v. komissio, 12.12.2018 antamasta tuomiosta

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/35

      Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 22.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-683/15, Freistaat Bayern v. komissio, 12.12.2018 antamasta tuomiosta
      (asia C-167/19 P)
      (2019/C 131/40)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Herrmann, T. Maxian Rusche, P. Němečková)

         Muu osapuoli: Freistaat Bayern

         Vaatimukset

      Komissio vaatii, että

                  —

                  valituksenalainen tuomio kumotaan

                  —

                  unionin yleisessä tuomioistuimessa nostetun kanteen ensimmäinen kanneperuste hylätään perusteettomana

                  —

                  asia palautetaan muiden kanneperusteiden osalta unionin yleiseen tuomioistuimeen

                  —

                  ensimmäisessä oikeusasteessa kantajana ollut asianosainen velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut ensimmäisessä oikeusasteessa ja muutoksenhakuasteessa tai, mikäli asia palautetaan unionin yleiseen tuomioistuimeen, asian käsittelystä ensimmäisessä oikeusasteessa ja muutoksenhakuasteessa aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja koskeva ratkaisu jätetään tehtäväksi tuomiossa, jolla asian käsittely päätetään.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

         Ensimmäinen valitusperuste

      Unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 60–67 kohdassa menettelyn aloittamista koskevan päätöksen sisällölle asetettavien vaatimusten määrittelyn osalta tehnyt oikeudellisen virheen SEUT 108 artiklan 2 kohdan ja asetuksen N:o 659/1999 (1) 6 artiklan 1 kohdan ja niihin liittyvän unionin tuomioistuinten oikeuskäytännön tulkinnassa ja soveltamisessa: Tuen rahoituslähteen mainitseminen menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä on tarpeen vain poikkeuksellisesti ja erityisissä olosuhteissa.

         Toinen valitusperuste

      Unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 53–58 ja 62 kohdassa tulkinnut menettelyn aloittamista koskevaa päätöstä virheellisesti ja tässä yhteydessä perustellut ratkaisunsa puutteellisesti ja jättänyt vastaamatta komission esittämiin perusteluihin: todellisuudessa menettelyn aloittamista koskeva päätös kattaa rahoittamisen talousarviovaroilla.

         Kolmas valitusperuste

      Unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 70 ja 71 kohdassa tehnyt oikeudellisen virheen SEUT 263 artiklan toisen kohdan ja siihen liittyvän unionin tuomioistuinten oikeuskäytännön tulkinnassa, koska se on katsonut, että kolmansien osapuolten osallistumisoikeudet ovat SEUT 263 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettuja olennaisia menettelymääräyksiä.

         Neljäs valitusperuste

      Unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 72–75 kohdassa tulkinnut virheellisesti SEUT 108 artiklan 2 ja 3 kohdan ja asetuksen N:o 659/1999 6 artiklan 1 kohdan mukaista osallistumisoikeutta ja osallistumisoikeuden loukkaamisen seurauksia koskevaa unionin tuomioistuinten oikeuskäytäntöä katsoessaan, että osapuolten lausuma siitä seikasta, ovatko talousarviovarat valtion varoja, olisi voinut muuttaa menettelyn lopputuloksen. Tässä yhteydessä unionin yleinen tuomioistuin on myös tulkinnut virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtion varojen käsitettä ja SEUT 108 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua voimassa olevien tukien käsitettä sekä vääristänyt riidanalaisessa päätöksessä todettuja ja sille esitettyjä tosiseikkoja ja jättänyt ottamatta kantaa komission unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämiin väitteisiin.

         (1)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL 1999, L 83, s. 1).


title: asia C-171/19 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 22.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-723/15 ja T-724/15, Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns ym. v. komissio, 12.12.2018 antamasta tuomiosta

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/36

      Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 22.2.2019 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-723/15 ja T-724/15, Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns ym. v. komissio, 12.12.2018 antamasta tuomiosta
      (asia C-171/19 P)
      (2019/C 131/41)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Herrmann, T. Maxian Rusche, P. Němečková)

         Muut osapuolet: Interessengemeinschaft privater Milchverarbeiter Bayerns e.V., Genossenschaftsverband Bayern e.V., Verband der Bayerischen Privaten Milchwirtschaft e.V.

         Vaatimukset

      Komissio vaatii, että

                  —

                  valituksenalainen tuomio kumotaan

                  —

                  unionin yleisessä tuomioistuimessa nostetun kanteen ensimmäinen kanneperuste hylätään perusteettomana

                  —

                  asia palautetaan muiden kanneperusteiden osalta unionin yleiseen tuomioistuimeen

                  —

                  ensimmäisessä oikeusasteessa kantajina olleet asianosaiset velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut ensimmäisessä oikeusasteessa ja muutoksenhakuasteessa tai, mikäli asia palautetaan unionin yleiseen tuomioistuimeen, asian käsittelystä ensimmäisessä oikeusasteessa ja muutoksenhakuasteessa aiheutuneita oikeudenkäyntikuluja koskeva ratkaisu jätetään tehtäväksi tuomiossa, jolla asian käsittely päätetään.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

         Ensimmäinen valitusperuste

      Unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 56–64 kohdassa menettelyn aloittamista koskevan päätöksen sisällölle asetettavien vaatimusten määrittelyn osalta tehnyt oikeudellisen virheen SEUT 108 artiklan 2 kohdan ja asetuksen N:o 659/1999 (1) 6 artiklan 1 kohdan ja niihin liittyvän unionin tuomioistuinten oikeuskäytännön tulkinnassa ja soveltamisessa: Tuen rahoituslähteen mainitseminen menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä on tarpeen vain poikkeuksellisesti ja erityisissä olosuhteissa.

         Toinen valitusperuste

      Unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 47–53 ja 56 kohdassa tulkinnut menettelyn aloittamista koskevaa päätöstä virheellisesti ja tässä yhteydessä perustellut ratkaisunsa puutteellisesti ja jättänyt vastaamatta komission esittämiin perusteluihin: todellisuudessa menettelyn aloittamista koskeva päätös kattaa rahoittamisen talousarviovaroilla.

         Kolmas valitusperuste

      Unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 66–68 kohdassa tehnyt oikeudellisen virheen SEUT 263 artiklan toisen kohdan ja siihen liittyvän unionin tuomioistuinten oikeuskäytännön tulkinnassa, koska se on katsonut, että kolmansien osapuolten osallistumisoikeudet ovat SEUT 263 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettuja olennaisia menettelymääräyksiä.

         Neljäs valitusperuste

      Unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 70–72 kohdassa tulkinnut virheellisesti SEUT 108 artiklan 2 ja 3 kohdan ja asetuksen N:o 659/1999 6 artiklan 1 kohdan mukaista osallistumisoikeutta ja osallistumisoikeuden loukkaamisen seurauksia koskevaa unionin tuomioistuinten oikeuskäytäntöä katsoessaan, että osapuolten lausuma siitä seikasta, ovatko talousarviovarat valtion varoja, olisi voinut muuttaa menettelyn lopputuloksen. Tässä yhteydessä unionin yleinen tuomioistuin on myös tulkinnut virheellisesti SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtion varojen käsitettä sekä vääristänyt riidanalaisessa päätöksessä todettuja ja sille esitettyjä tosiseikkoja ja jättänyt ottamatta kantaa komission unionin yleisessä tuomioistuimessa esittämiin väitteisiin.

         (1)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL 1999, L 83, s. 1).


title: asia T-292/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.2.2019 — Vakakis kai Synergates v. komissio (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Julkiset palveluhankinnat — Tarjouspyyntömenettely — Eturistiriita — Huolellisuusvelvoite — Mahdollisuuden menettäminen — Korvaus)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/38

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.2.2019 — Vakakis kai Synergates v. komissio
      (asia T-292/15) (1)

      (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Julkiset palveluhankinnat - Tarjouspyyntömenettely - Eturistiriita - Huolellisuusvelvoite - Mahdollisuuden menettäminen - Korvaus)
      (2019/C 131/42)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Vakakis kai Synergates — Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE Meleton, aiemmin Vakakis International — Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE (Ateena, Kreikka) (edustajat: B. O’Connor, solicitor, sekä asianajajat S. Gubel ja E. Bertolotto)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Erlbacher, E. Georgieva ja L. Baumgart)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 268 artiklaan perustuva vaatimus saada korvausta vahingosta, joka kantajalle on väitetysti aiheutunut komission sääntöjenvastaisuuksista tarjouspyyntömenettelyssä, jossa on kyse ”Albanian elintarviketurvallisuutta koskevan järjestelmän vahvistamisesta” (EuropeAid/129820/C/SER/AL).

         Tuomiolauselma

                  1)

                     Sen korvauksen määräksi, joka Euroopan komission on maksettava Vakakis kai Synergates — Symvouloi gia Agrotiki Anaptixi AE Meletonille tuomion 28.2.2018, Vakakis kai Synergates vastaan komissio (T-292/15) nojalla, vahvistetaan 234353 euroa viivästyskorkoineen, jota on maksettava 28.2.2018 alkaen maksun lopulliseen suorittamiseen saakka ja jonka määrä on Euroopan keskuspankin (EKP) perusrahoitusoperaatioiden osalta vahvistama korkokanta lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä.

                  2)

                     Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jotka ovat aiheutuneet tuomioon 28.2.2018, Vakakis kai Synergates vastaan komissio (T-292/15), johtaneesta menettelystä.

                  3)

                     Kukin asianosainen vastaa niistä kuluistaan, joita on aiheutunut tuomiota 28.2.2018, Vakakis kai Synergates vastaan komissio (T-292/15), seuranneesta menettelystä.

         (1)  EUVL C 294, 7.9.2015.


title: asia T-679/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.2.2019 — Athletic Club v. komissio (Valtiontuet — Espanjan viranomaisten tiettyjen ammattilaisjalkapalloseurojen hyväksi myöntämä tuki — Edullisempi tuloverokanta, jota sovelletaan seuroihin, jotka voivat valita oikeudelliseksi muodokseen voittoa tavoittelemattoman yhteisön — Päätös, jolla tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi — Kumoamiskanne — Oikeussuojan tarve — Tutkittavaksi ottaminen — Alueellinen toimenpide — Tuen valikoivuus — Kilpailun vääristäminen — Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan — Voimassa olevan tuen muuttaminen — Perusteluvelvollisuus)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/40

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.2.2019 — Athletic Club v. komissio
      (asia T-679/16) (1)

      (Valtiontuet - Espanjan viranomaisten tiettyjen ammattilaisjalkapalloseurojen hyväksi myöntämä tuki - Edullisempi tuloverokanta, jota sovelletaan seuroihin, jotka voivat valita oikeudelliseksi muodokseen voittoa tavoittelemattoman yhteisön - Päätös, jolla tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi - Kumoamiskanne - Oikeussuojan tarve - Tutkittavaksi ottaminen - Alueellinen toimenpide - Tuen valikoivuus - Kilpailun vääristäminen - Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan - Voimassa olevan tuen muuttaminen - Perusteluvelvollisuus)
      (2019/C 131/44)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset

         Kantaja: Athletic Club (Bilbao, Espanja) (edustajat: asianajajat E. Lucas Murillo de la Cueva ja J. M. Luís Carrasco)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Luengo, B. Stromsky ja P. Němečková)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus valtiontuesta SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), jonka Espanja on toteuttanut eräiden jalkapalloseurojen hyväksi (tiedoksiannettu numerolla C(2016) 4046), 4.7.2016 annetun komission päätöksen (EU) 2016/2391 1, 4 ja 5 artiklan kumoamisesta siltä osin kuin ne koskevat kantajaa

         Tuomiolauselma

                  1)

                     Kanne hylätään.

                  2)

                     Athletic Club velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 419, 14.11.2016.


title: asia T-903/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.2.2019 — RE v. komissio (Henkilötiedot — Yksilöiden suojelu näiden tietojen käsittelyssä — Oikeus tutustua näihin tietoihin — Asetus (EY) N:o 45/2001 — Tutustumisoikeuden epääminen — Kumoamiskanne — Kirje, jossa viitataan aikaisempaan tutustumisoikeuden osittaiseen epäämiseen tarkastelematta asiaa uudelleen — SEUT 263 artiklassa tarkoitetun kannekelpoisen toimen käsite — Pelkän vahvistavan toimen käsite — Sovellettavuus henkilötietoja koskevan tutustumisoikeuden alalla — Uudet ja olennaiset tosiseikat — Oikeussuojan tarve — Tutkittavaksi ottaminen — Perusteluvelvollisuus)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/40

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.2.2019 — RE v. komissio
      (asia T-903/16) (1)

      (Henkilötiedot - Yksilöiden suojelu näiden tietojen käsittelyssä - Oikeus tutustua näihin tietoihin - Asetus (EY) N:o 45/2001 - Tutustumisoikeuden epääminen - Kumoamiskanne - Kirje, jossa viitataan aikaisempaan tutustumisoikeuden osittaiseen epäämiseen tarkastelematta asiaa uudelleen - SEUT 263 artiklassa tarkoitetun kannekelpoisen toimen käsite - Pelkän vahvistavan toimen käsite - Sovellettavuus henkilötietoja koskevan tutustumisoikeuden alalla - Uudet ja olennaiset tosiseikat - Oikeussuojan tarve - Tutkittavaksi ottaminen - Perusteluvelvollisuus)
      (2019/C 131/45)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: RE (edustaja: asianajaja S. Pappas)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: H. Kranenborg ja D. Nardi)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota komission henkilöstöhallinnon ja turvallisuustoiminnan pääosaston turvallisuudesta vastaavan linjan johtajan 12.10.2016 päivätty kirje siltä osin, kuin siinä hylätään kantajan pyyntö saada tutustua tiettyihin häntä koskeviin henkilötietoihin

         Tuomiolauselma

                  1)

                     Euroopan komission henkilöstöhallinnon ja turvallisuustoiminnan pääosaston turvallisuudesta vastaavan linjan johtajan 12.10.2016 päivätty kirje kumotaan siltä osin, kuin siinä hylätään RE:n 21.9.2016 esittämä pyyntö saada tutustua tiettyihin häntä koskeviin henkilötietoihin.

                  2)

                     Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 53, 20.2.2017.


title: asia T-91/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.2.2019 — L v. parlamentti (Henkilöstö — Parlamentin jäsenten valtuutetut avustajat — Sairausloma — Muualla kuin asemapaikalla pidetty sairausloma — Luvaton poissaolo — Henkilöstösääntöjen 60 artikla — Huolellisuusvelvoite — Hyvän hallinnon periaate)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/41

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.2.2019 — L v. parlamentti
      (asia T-91/17) (1)

      (Henkilöstö - Parlamentin jäsenten valtuutetut avustajat - Sairausloma - Muualla kuin asemapaikalla pidetty sairausloma - Luvaton poissaolo - Henkilöstösääntöjen 60 artikla - Huolellisuusvelvoite - Hyvän hallinnon periaate)
      (2019/C 131/46)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: L (edustaja: asianajaja I. Coutant Peyre)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: M. Windisch ja Í. Ní Riagáin Düro)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus kumota 31.8.2017 tehty Euroopan parlamentin päätös, joka koskee kantajan tiettyjä luvattomia poissaoloja

         Tuomiolauselma

                  1)

                     Kanne hylätään.

                  2)

                     L velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 32, 29.1.2018.


title: asia T-366/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.2.2019 — Puola v. komissio (EAKR — Kieltäytyminen taloudellisen tuen vahvistamisesta suurhankkeelle — Asetuksen (EY) N:o 1083/2006 41 artiklan 1 kohta — Sen arviointi, edistääkö suurhanke toimintaohjelman tavoitteiden saavuttamista — Asetuksen N:o 1083/2006 41 artiklan 2 kohta — Määräajan ylittyminen)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/42

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.2.2019 — Puola v. komissio
      (asia T-366/17) (1)

      (EAKR - Kieltäytyminen taloudellisen tuen vahvistamisesta suurhankkeelle - Asetuksen (EY) N:o 1083/2006 41 artiklan 1 kohta - Sen arviointi, edistääkö suurhanke toimintaohjelman tavoitteiden saavuttamista - Asetuksen N:o 1083/2006 41 artiklan 2 kohta - Määräajan ylittyminen)
      (2019/C 131/47)
      Oikeudenkäyntikieli: puola

         Asianosaiset

         Kantaja: Puolan tasavalta (asiamies: B. Majczyna)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B.-R. Killmann, A. Kyratsou ja M. Siekierzyńska)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota 23.3.2017 annettu komission päätös C(2017) 1904 final, jolla kieltäydytään vahvistamasta Puolan tasavallalle Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) ”Volkswagen Motor Polskan uuden sukupolven dieselmoottoreiden tuotannon aloittaminen” -nimiseen innovatiivisen talouden toimenpideohjelman toimintalinjaan IV liittyvään suurhankkeeseen myönnettävä tuki

         Tuomiolauselma

                  1)

                     Kanne hylätään.

                  2)

                     Puolan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 249, 31.7.2017.


title: asia T-34/18: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.2.2019 — Giove Gas v. EUIPO — Primagaz (KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki CALOON — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/42

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.2.2019 — Giove Gas v. EUIPO — Primagaz (KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA)
      (asia T-34/18) (1)

      (EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin KALON AL CENTRO DELLA FAMIGLIA rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi EU-sanamerkki CALOON - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
      (2019/C 131/48)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Giove Gas Srl (Tarquinia, Italia) (edustajat: asianajajat A. Bergonzini ja F. Dinelli)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: J. Crespo Carrillo ja H. O’Neill)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Compagnie des gaz de pétrole Primagaz (Pariisi, Ranska) (edustaja: asianajaja D. Régnier)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 27.11.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1271/2017-2), joka koskee osapuolten Compagnie des gaz de pétrole Primagaz ja Giove Gas välistä väitemenettelyä

         Tuomiolauselma

                  1)

                     Kanne hylätään.

                  2)

                     Giove Gas Srl velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 182, 28.5.2018.


title: asia T-63/18: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.2.2019 — Torro Entertainment v. EUIPO — Grupo Osborne (TORRO Grande MEAT IN STYLE) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin TORRO Grande MEAT IN STYLE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiemmat EU-sanamerkit TORO — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen 2017/1001 94 artiklan 1 kohdan ensimmäinen virke — Huolellisuusvelvoite — Asetuksen 2017/1001 95 artiklan 1 kohta)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/43

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.2.2019 — Torro Entertainment v. EUIPO — Grupo Osborne (TORRO Grande MEAT IN STYLE)
      (asia T-63/18) (1)

      (EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin TORRO Grande MEAT IN STYLE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiemmat EU-sanamerkit TORO - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Perusteluvelvollisuus - Asetuksen 2017/1001 94 artiklan 1 kohdan ensimmäinen virke - Huolellisuusvelvoite - Asetuksen 2017/1001 95 artiklan 1 kohta)
      (2019/C 131/49)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Torro Entertainment Ltd (Plovdiv, Bulgaria) (edustaja: asianajaja A. Kostov)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: J. Crespo Carrillo ja D. Walicka)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Grupo Osborne, SA (El Puerto de Santa María, Espanja)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 20.12.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1776/2017-2), joka koskee osapuolten Grupo Osborne ja Torro Entertainment välistä väitemenettelyä

         Tuomiolauselma

                  1)

                     Kanne hylätään.

                  2)

                     Torro Entertainment Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 134, 16.4.2018.


title: asia T-123/18: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.2.2019 — Bayer Intellectual Property v. EUIPO (Sydäntä esittävä kuvio) (EU-tavaramerkki — Hakemus sydäntä esittävän kuviomerkin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/44

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.2.2019 — Bayer Intellectual Property v. EUIPO (Sydäntä esittävä kuvio)
      (asia T-123/18) (1)

      (EU-tavaramerkki - Hakemus sydäntä esittävän kuviomerkin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)
      (2019/C 131/50)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Bayer Intellectual Property GmbH (Monheim am Rhein, Saksa) (edustajat: asianajajat V. von Bomhard ja J. Fuhrmann)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: A. Graul, S. Hanne ja D. Walicka)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 7.12.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 145/2017-1), joka koskee hakemusta sydäntä esittävän kuviomerkin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                     Kanne hylätään.

                  2)

                     Bayer Intellectual Property GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 142, 23.4.2018.


title: asia T-524/16 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 15.2.2019 — Aresu v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Henkilöstö — Virkamiehet — Henkilöstösääntöjen uudistus 1.1.2014 — Vuosilomasta vähennettyjen päivien määrä — Matkapäivien korvaaminen perhelomalla — Välitoimihakemus — Kiireellisyysedellytys ei täyty)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/45

      Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 15.2.2019 — Aresu v. komissio
      (asia T-524/16 R)
      (Väliaikainen oikeussuoja - Henkilöstö - Virkamiehet - Henkilöstösääntöjen uudistus 1.1.2014 - Vuosilomasta vähennettyjen päivien määrä - Matkapäivien korvaaminen perhelomalla - Välitoimihakemus - Kiireellisyysedellytys ei täyty)
      (2019/C 131/52)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Antonio Aresu (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja M. Velardo)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Gattinara ja F. Simonetti)

         Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Euroopan parlamentti (asiamiehet: E. Taneva ja M. Ecker) ja Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Bauer ja R. Meyer)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva vaatimus yhtäältä siitä, että on keskeytettävä sellaisen päätöksen täytäntöönpano, jolla vähennetään kantajan ylimääräisten lomapäivien määrää viidestä kahteen ja puoleen Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen, sellaisena kuin ne ovat muutettuina parlamentin ja neuvoston 22.10.2013 antamalla asetuksella (EU, Euratom) N:o 1023/2013 (EUVL 2013, L 287, s. 15), liitteessä V olevan 7 artiklan perusteella, ja toisaalta siitä, että on toteuttava välitoimia, joilla mahdollistetaan se, että kantaja voi edelleen — väliaikaisesti — nauttia samasta määrästä ylimääräisiä lomapäiviä, joita hänellä oli matkapäivien perusteella käytössään ennen 1.1.2014, taannehtivin vaikutuksin 1.1.2014 alkaen pääasiassa annettavan ratkaisun julistamispäivään saakka tai, jos kantaja jää eläkkeelle ennen kyseisen ratkaisun julistamista, kantajan eläkkeelle jäämisen päivään saakka

         Määräysosa

                  1)

                     Välitoimihakemus hylätään.

                  2)

                     Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: asia T-768/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.2.2019 — Comprojecto-Projectos e Construções ym. v. EKP (Laiminlyönti-, kumoamis- ja vahingonkorvauskanne — Talous- ja rahapolitiikka — Luottolaitosten valvonta — Tiettyjen portugalilaisten luottolaitosten väitetysti tekemät laittomat toimet — EKP:lle esitetyn toimintapyynnön implisiittinen hylkääminen — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä osittainen puuttuminen — Toimivallan selvä osittainen puuttuminen — Osittain selvästi täysin perusteeton kanne)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/46

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.2.2019 — Comprojecto-Projectos e Construções ym. v. EKP
      (asia T-768/17) (1)

      (Laiminlyönti-, kumoamis- ja vahingonkorvauskanne - Talous- ja rahapolitiikka - Luottolaitosten valvonta - Tiettyjen portugalilaisten luottolaitosten väitetysti tekemät laittomat toimet - EKP:lle esitetyn toimintapyynnön implisiittinen hylkääminen - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä osittainen puuttuminen - Toimivallan selvä osittainen puuttuminen - Osittain selvästi täysin perusteeton kanne)
      (2019/C 131/53)
      Oikeudenkäyntikieli: portugali

         Asianosaiset

         Kantajat: Comprojecto-Projectos e Construções, Lda (Lissabon, Portugali), Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo (Lissabon), Julião Maria Gomes de Azevedo (Lissabon) ja Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (Lissabon) (edustaja: asianajaja M. Ribeiro)

         Vastaaja: Euroopan keskuspankki (EKP) (asiamiehet: C. Hernández Saseta ja P. Ferreira Jorge)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Ensinnäkin SEUT 265 artiklaan perustuva vaatimus sen toteamisesta, että EKP on lainvastaisesti jättänyt ryhtymättä toimiin portugalilaisen luottolaitoksen osalta siltä osin kuin on kyse sen estämisestä, että rahoitusjärjestelmää käytettäisiin rahanpesuun, toiseksi SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus EKP:n toimiin ryhtymättä jättämistä koskevan päätöksen kumoamisesta ja kolmanneksi SEUT 268 artiklaan perustuva vaatimus sellaisen vahingon korvaamisesta, jonka kantajat väittävät kärsineensä kyseisen toimiin ryhtymättä jättämisen takia

         Määräysosa

                  1)

                     Kanne hylätään.

                  2)

                     Comprojecto-Projectos e Construções, Lda, Paulo Eduardo Matos Gomes de Azeved, Julião Maria Gomes de Azevedo ja Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 52, 12.2.2018.


title: asia T-817/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 8.2.2019 — Schokker v. EASA (Henkilöstö — Sopimussuhteiset toimihenkilöt — EASA — Palvelukseen ottaminen — Valintamenettely — Kantajan merkitseminen varallaololuetteloon — Kantajalle osoitetun työtarjouksen peruuttaminen — Vastuu — EASA ei ole toiminut lainvastaisesti — Selvästi oikeudellisesti perusteeton kanne)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/47

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 8.2.2019 — Schokker v. EASA
      (asia T-817/17) (1)

      (Henkilöstö - Sopimussuhteiset toimihenkilöt - EASA - Palvelukseen ottaminen - Valintamenettely - Kantajan merkitseminen varallaololuetteloon - Kantajalle osoitetun työtarjouksen peruuttaminen - Vastuu - EASA ei ole toiminut lainvastaisesti - Selvästi oikeudellisesti perusteeton kanne)
      (2019/C 131/54)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Boudewijn Schokker (Hoofddorp, Alankomaat) (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

         Vastaaja: Euroopan unionin lentoturvallisuusvirasto (EASA) (asiamiehet: S. Rostren et F. Pavesi, avustajinaan asianajajat D. Waelbroeck ja A. Duron)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus sellaisen vahingon korvaamisesta, jonka kantaja väittää kärsineensä EASA:n virheellisen menettelyn perusteella sopimussuhteisen toimihenkilön palvelukseen ottamista koskevassa valintamenettelyssä

         Määräysosa

                  1)

                     Kanne hylätään.

                  2)

                     Boudewijn Schokker velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 63, 19.2.2018.


title: asia T-125/18: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.2.2019 — Associazione GranoSalus v. komissio (Kumoamiskanne — Kasvinsuojeluaineet — Tehoaine glyfosaatti — Täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 liitteeseen sisällyttämisen uusiminen — Toimi ei koske kantajaa erikseen — Täytäntöönpanotoimenpiteitä edellyttävä sääntelytoimi — Tutkimatta jättäminen)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/48

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.2.2019 — Associazione GranoSalus v. komissio
      (asia T-125/18) (1)

      (Kumoamiskanne - Kasvinsuojeluaineet - Tehoaine glyfosaatti - Täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 liitteeseen sisällyttämisen uusiminen - Toimi ei koske kantajaa erikseen - Täytäntöönpanotoimenpiteitä edellyttävä sääntelytoimi - Tutkimatta jättäminen)
      (2019/C 131/55)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Kantaja: Associazione Nazionale Granosalus — Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione GranoSalus) (Foggia, Italia) (edustaja: asianajaja G. Dalfino)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre, D. Bianchi, G. Koleva ja I. Naglis)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan tehoaineen glyfosaatti hyväksynnän uusimisesta kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1107/2009 mukaisesti ja komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 liitteen muuttamisesta 12.12.2017 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/2324 (EUVL 2017, L 333, s. 10)

         Määräysosa

                  1)

                     Kanne jätetään tutkimatta.

                  2)

                     Helm AG:n, Monsanto Europe NV/SA:n, Monsanto Companyn, Nufarm GmbH & Co. KG:n, Nufarmin, Albaugh Europe Sàrl:n, Albaugh UK Ltd:n, Albaugh TKI d.o.o:n ja Barclay Chemicals Manufacturing Ltd:n väliintulohakemuksista ei ole tarpeen lausua.

                  3)

                     Associazione Nazionale GranoSalus — Liberi Cerealicoltori & Consumatori (Associazione GranoSalus) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

                  4)

                     Helm, Monsanto Europe, Monsanto, Nufarm GmbH & Co. KG, Nufarm, Albaugh Europe, Albaugh UK, Albaugh TKI ja Barclay Chemicals Manufacturing vastaavat kukin väliintulohakemukseen liittyvistä omista kuluistaan.

         (1)  EUVL C 152, 30.4.2018.


title: asia T-258/18: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.2.2019 — Brunke v. komissio (Laiminlyöntikanne — Kanteen nostamisen määräaika — Alkamisajankohta — Toimintapyyntöä ei ole esitetty — Toinen toimintapyyntö — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen — Luonteeltaan toteava vaatimus — Vaatimus, jonka tarkoituksena on kieltomääräyksen antaminen — Toimivallan selvä puuttuminen)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/50

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.2.2019 — Brunke v. komissio
      (asia T-258/18) (1)

      (Laiminlyöntikanne - Kanteen nostamisen määräaika - Alkamisajankohta - Toimintapyyntöä ei ole esitetty - Toinen toimintapyyntö - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen - Luonteeltaan toteava vaatimus - Vaatimus, jonka tarkoituksena on kieltomääräyksen antaminen - Toimivallan selvä puuttuminen)
      (2019/C 131/58)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Lothar Brunke (Berliini, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Schniebel)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Braun ja H. Støvlbæk)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Ensisijaisesti vaatimus ammattipätevyyden tunnustamisesta 7.9.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36/EY (EUVL 2005, L 255, s. 22) ”syrjivän vaikutuksen toteamisesta” ja toissijaisesti yhtäältä vaatimus komissioon kohdistuvan kieltomääräyksen antamisesta ja toisaalta SEUT 265 artiklaan perustuva vaatimus sen toteamisesta, että komissio on lainvastaisesti jättänyt ryhtymättä toimenpiteisiin kantajan 6.6. ja 27.12.2017 päivättyjen kirjeiden perusteella

         Määräysosa

                  1)

                     Kanne hylätään osin sillä perusteella, että unionin yleisen tuomioistuimella ei selvästi ole toimivaltaa tutkia kannetta, ja osin sillä perusteella, että tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat selvästi.

                  2)

                     Lausunnon antaminen Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan parlamentin väliintulohakemuksista raukeaa.

                  3)

                     Lothar Brunke vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

                  4)

                     Neuvosto vastaa väliintulohakemuksestaan aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.

                  5)

                     Parlamentti vastaa väliintulohakemuksestaan aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.

         (1)  EUVL C 276, 6.8.2018.


title: asia T-376/18: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 8.2.2019 — Polisario-rintama v. neuvosto (Kumoamiskanne — Kansainväliset sopimukset — Euroopan unionin ja Marokon välinen kumppanuussopimus kalastuksen alalla — Päätös, jolla annetaan lupa aloittaa unionin ja Marokon väliset neuvottelut kumppanuussopimuksen muuttamiseksi — Toimi ei koske kantajaa suoraan — Tutkimatta jättäminen)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/50

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 8.2.2019 — Polisario-rintama v. neuvosto
      (asia T-376/18) (1)

      (Kumoamiskanne - Kansainväliset sopimukset - Euroopan unionin ja Marokon välinen kumppanuussopimus kalastuksen alalla - Päätös, jolla annetaan lupa aloittaa unionin ja Marokon väliset neuvottelut kumppanuussopimuksen muuttamiseksi - Toimi ei koske kantajaa suoraan - Tutkimatta jättäminen)
      (2019/C 131/59)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Saguia el Hamran ja Río de Oron vapautuksen kansallinen rintama (Polisario-rintama) (edustaja: asianajaja G. Devers)

         Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: A. de Elera-San Miguel Hurtado ja F. Naert)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus neuvoston 16.4.2018 tekemän sellaisen päätöksen kumoamisesta, jolla annetaan lupa aloittaa neuvottelut Marokon kuningaskunnan kanssa Euroopan yhteisön ja Marokon kuningaskunnan välisen kalastusalan kumppanuussopimuksen muuttamiseksi ja mainitun sopimuksen täytäntöönpanoa koskevan pöytäkirjan tekemiseksi

         Määräysosa

                  1)

                     Kanne jätetään tutkimatta.

                  2)

                     Lausunnon antaminen Ranskan tasavallan ja Euroopan komission väliintulohakemuksista raukeaa.

                  3)

                     Saguia el Hamran ja Río de Oron vapautuksen kansallinen rintama (Polisario-rintama) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston oikeudenkäyntikulut.

                  4)

                     Komissio ja Ranskan tasavalta vastaavat omista väliintulohakemuksista aiheutuneista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 319, 10.9.2018.


title: asia T-429/18 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 13.2.2019 — BRF ja SHB Comercio e Industria de Alimentos v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Kansanterveys — Täytäntöönpanoasetus (EU) 2018/700 — Niiden kolmansien maiden laitosten luetteloiden muuttaminen, joista tiettyjen eläinperäisten tuotteiden tuonti on sallittu, tiettyjen Brasiliassa toimivien laitosten osalta — Kiireellisyysedellytys ei täyty — Intressivertailu)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/51

      Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 13.2.2019 — BRF ja SHB Comercio e Industria de Alimentos v. komissio
      (asia T-429/18 R)
      (Väliaikainen oikeussuoja - Kansanterveys - Täytäntöönpanoasetus (EU) 2018/700 - Niiden kolmansien maiden laitosten luetteloiden muuttaminen, joista tiettyjen eläinperäisten tuotteiden tuonti on sallittu, tiettyjen Brasiliassa toimivien laitosten osalta - Kiireellisyysedellytys ei täyty - Intressivertailu)
      (2019/C 131/60)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: BRF SA (Itajaí, Brasilia) ja SHB Comercio e Industria de Alimentos SA (Itajaí) (edustajat: asianajajat D. Arts ja G. van Thuyne)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: X. Lewis, B. Eggers ja B. Hofstötter)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva vaatimus ensisijaisesti niiden kolmansien maiden laitosten luetteloiden muuttamisesta, joista tiettyjen eläinperäisten tuotteiden tuonti on sallittu, tiettyjen Brasiliassa toimivien laitosten osalta 8.5.2018 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2018/700 (EUVL 2018, L 118, s. 1) täytäntöönpanon keskeyttämisestä siihen saakka, kunnes kantajien SEUT 263 artiklan nojalla nostama kanne on lopullisesti ratkaistu, tai yleisen tuomioistuimen presidentin määrittämään ajankohtaan saakka, ja toissijaisesti mainitun asetuksen täytäntöönpanon keskeyttämisestä kantajan sellaisten laitosten osalta, jotka ovat niiden laitosten luettelossa, joilla on lupa tuoda siipikarjan ja jäniseläinten lihaa Brasiliasta (II jakso), niiden laitosten luettelossa, joilla on lupa tuoda jauhelihaa, raakalihavalmisteita ja mekaanisesti erotettua lihaa Brasiliasta (V jakso) ja jotka eivät ole aiheuttaneet useampaa kuin kahta ilmoitusta elintarvikkeita ja rehuja koskevan nopean hälytysjärjestelmän kautta 1.3.2017–19.4.2018, ja niiden laitosten luettelossa, joilla on lupa tuoda lihavalmisteita Brasiliasta (VI jakso), tai määrää yleisen tuomioistuimen presidentin tarpeelliseksi tai asianmukaiseksi katsomasta muusta toimenpiteestä tai lisätoimenpiteestä

         Määräysosa

                  1)

                     Välitoimihakemus hylätään.

                  2)

                     Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: asia T-511/18: Kanne 4.2.2019 — XH v. komissio

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/52

      Kanne 4.2.2019 — XH v. komissio
      (asia T-511/18)
      (2019/C 131/61)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: XH (edustaja: asianajaja E. Auleytner)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan 13.11.2017 tehdyn päätöksen (IA nro 25-2017), joka koskee kantajan nimen jättämistä sisällyttämättä vuonna 2017 ylennettävien virkamiesten luetteloon

                  —

                  kumoamaan päätöksen, jonka nimittävä viranomainen teki 7.6.2018 vastauksena kantajan oikaisuvaatimukseen

                  —

                  velvoittamaan vastaajan maksamaan kantajalle 20 000 euron korvauksen aineettomista vahingoista ja 45 000 euron korvauksen aineellisista vahingoista

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

                  1.

                  Ensimmäinen kanneperuste, jolla riitautetaan kantajaa koskevan kyseessä olevan ylennysmenettelyn perustana käytettyjen arviointikertomusten sisältö ja väitetään päätökseen saatetun ylennysmenettelyn sisältäneen virheitä, joita on mahdotonta ja lainvastaista korjata sen jälkeen, kun ylennysmenettely on saatettu päätökseen.

                              —

                              Kantajan mukaan on mahdotonta osoittaa, että arviointi olisi ollut erilainen, jos virheellisiä väliarviointeja ei olisi otettu huomioon ylennysmenettelyn eri vaiheissa.

                              —

                              Kantaja vetoaa oikeudelliseen virheeseen ja riidanalaisen ylennysmenettelyn lainvastaisuuteen. Hänen mukaansa henkilöstösääntöjen 45 artiklan yleisistä täytäntöönpanosäännöistä 16.12.2013 tehtyä komission päätöstä C(2013) 8968 final ja henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohtaa, luettuna Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 artiklan valossa, sovellettiin virheellisesti, minkä lisäksi ansioita ei tosiasiallisesti vertailtu.

                              —

                              Kantaja vetoaa vielä ilmeiseen arviointivirheeseen henkilöstösääntöjen 45 artiklan mukaisten ylennysperusteiden, luettuna Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 artiklan valossa, soveltamisessa.

                  2.

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu virheellisyyden vaikutukseen riidanalaiseen ylennysmenettelyyn, kun otetaan huomioon kantajan ylennyskansio ja häntä koskevat arviointikertomukset. Virheellisyys johti kantajan mukaan muutoin — jos ansioiden vertailu olisi suoritettu asianmukaisesti — odotettavissa olleen ylennyksen toteutumatta jäämiseen.


title: asia T-65/19: Kanne 5.2.2019 — AI v. ECDC

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/53

      Kanne 5.2.2019 — AI v. ECDC
      (asia T-65/19)
      (2019/C 131/62)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: AI (edustajat: asianajajat: L. Levi ja A. Champetier)

         Vastaaja: Euroopan tautienehkäisy- ja -valvontakeskus (ECDC)

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan ECDCn 18.5.2018 tekemän päätöksen, jolla hylättiin kantajan 20.6.2017 esittämä avustamispyyntö

                  —

                  kumoamaan ECDCn 20.6.2018 tekemän päätöksen, jolla hylättiin kantajan 30.5.2018 esittämä pyyntö saada tutustua tutkimusraporttiin

                  —

                  kumoamaan tarvittaessa ECDCn 26.10.2018 tekemä päätös, jolla hylättiin kantajan 2.6.2018 tekemä valitus

                  —

                  velvoittamaan ECDCn maksamaan kantajalle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä korvauksen, jonka kohtuulliseksi määräksi on arvioitu 40 000 euroa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen, jotka koskevat 18.5.2018 päivättyä riidanalaista päätöstä ja yhteen kanneperusteeseen, joka koskee 20.6.2018 päivättyä riidanalaista päätöstä.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee 18.5.2018 päivättyä riidanalaista päätöstä ja joka perustuu kuulluksi tulemista koskevan oikeuden loukkaamista.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka koskee 18.5.2018 päivättyä riidanalaista päätöstä ja joka perustuu perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, joka koskee 18.5.2018 päivättyä riidanalaista päätöstä ja joka perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen ja henkilöstösääntöjen 86 artiklan rikkomiseen.

                  4)

                  Ainoa kanneperuste, joka koskee 20.6.2018 päivättyä riidanalaista päätöstä ja joka perustuu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan ja asetuksen N:o 45/2001 13 artiklan rikkomiseen.


title: asia T-77/19: Kanne 9.2.2019 — Alcar Aktiebolag v. EUIPO — Alcar Holding (alcar.se)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/54

      Kanne 9.2.2019 — Alcar Aktiebolag v. EUIPO — Alcar Holding (alcar.se)
      (asia T-77/19)
      (2019/C 131/63)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Alcar Aktiebolag (Bromma, Ruotsi) (edustaja: asianajaja M. Ateva)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Alcar Holding GmbH (Wien, Itävalta)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja unionin yleisessä tuomioistuimessa

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus väriltään valkoisen ja sinisen kuvio- ja sanamerkin alcar.se rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Rekisteröintihakemus nro 15 508 583

         EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 14.11.2018 asiassa R 378/2018-1 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  lykkää asian käsittelyä unionin yleisessä tuomioistuimessa siihen asti, kunnes Alcar Holding GmbH:n tavaramerkkiä koskeva menettämismenettely on päättynyt ja kyseisen tavaramerkin suojan todellinen laajuus on vahvistettu,

                  —

                  kumoaa valituslautakunnan tekemän päätöksen kokonaisuudessaan,

                  —

                  vahvistaa väiteosaston tekemän päätöksen kokonaisuudessaan, ja

                  —

                  velvoittaa Alcar Holding GmbH:n korvaamaan väiteosastossa, valituslautakunnassa ja unionin yleisessä tuomioistuimessa käydyistä menettelyistä kantajalle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Valituslautakunta laajensi virheellisesti Alcar Holding GmbH:n tavaramerkin suojaa.

                  —

                  Valituslautakunta teki virheen arvioidessaan tavaramerkkien välistä sekaannusvaaraa.


title: asia T-79/19: Kanne 12.2.2019 — Lantmännen ja Lantmännen Agroetanol v. komissio

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/55

      Kanne 12.2.2019 — Lantmännen ja Lantmännen Agroetanol v. komissio
      (asia T-79/19)
      (2019/C 131/64)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Lantmännen ek. för. (Tukholma, Ruotsi) ja Lantmännen Agroetanol AB (Norrköping, Ruotsi) (edustajat: asianajajat S. Perván Lindeborg ja A. Johansson sekä solicitor R. Bachour)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan 28.1.2019 annetun komission päätöksen C(2019) 743 final 1 artiklan, joka koskee tietojen julkistamisen vastustamista, jota koskevan vaatimuksen kantajat ovat esittäneet kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtävästä ja toimivaltuuksista tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä 13.10.2011 annetun Euroopan komission puheenjohtajan päätöksen 2011/695/EU (EUVL 2011, L 275, s. 29) 8 artiklan mukaisesti (Asia AT.40054 — Ethanol Benchmarks) ja

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee sovittelumenettelyä koskevien oikeussääntöjen rikkomista
                  Kantajat väittävät, että sovittelumenettelyä sääntelevät oikeussäännöt ovat esteenä kyseessä olevien asiakirjojen julkistamiselle. Erityisesti 7.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 773/2004 (1) 10 a artiklasta, 15 artiklan 1 kohdan b alakohdasta ja 16 artiklan 2 kohdasta yhdessä luettuina käy ilmi, näitä säännöksiä on tulkittava siten, että on rajoitettava sovittelumenettelyä koskevien neuvottelupöytäkirjojen julkaiseminen itse sovintoehdotukseen, johon voidaan tutustua vain tiukasti rajatuin ehdoin.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka koskee sitä, että riidanalaisella päätöksellä loukataan luottamuksensuojan periaatetta
                  Kantajat väittävät, että vastaajan vakiintunut käytäntö, jonka mukaan vastapuolella ei ole oikeutta tutustua sovintoon tähtääviin keskusteluihin liittyviin epävirallisiin asiakirjoihin, ja erityiset tätä koskevat vakuuttelut näiden keskustelujen yhteydessä ovat synnyttäneet kantajille perusteltuja odotuksia siitä, että kyseessä olevia asiakirjoja käsitellään luottamuksellisesti.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, joka koskee sitä, että riidanalaisella päätöksellä loukataan yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaatetta
                  Kantajat väittävät, että luovuttaessaan muille osapuolille vastaajan kanssa sovintoon tähtäävistä neuvotteluista tehdyt pöytäkirjat vastaaja on loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta asettamalla sovintomenettelyn osapuolet epäedullisempaan asemaan kuin ne osapuolet, jotka ovat luopuneet sovittelusta. Sovittelusta luopuneiden osapuolten asiakirjaan tutustumista koskevan mahdollisuuden perusteeton jatkaminen loukkaa myös prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaatetta, koska nämä osapuolet saavat etua tässä muiden väitettyyn rikkomiseen syyllistyneiden kanssa vallitsevassa suhteessa, jossa osapuolilla on vastakkaiset intressit, tuleviin korvausvaatimuksiin nähden.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, joka koskee hyvän hallinnon periaatteen loukkaamista.
                  Kantajat väittävät, että koska riidanalaisessa päätöksessä sallitaan riidanalaisten tietojen julkistaminen, siinä sallitaan se, että komissio omaksuu täysin epäjohdonmukaisen käytännön, jossa kantajia kohdellaan merkittävästi epäedullisemmalla tavalla kuin niitä, joille kaikki aikaisemmat komission päätökset on osoitettu. Tästä syystä riidanalaisen päätöksen on katsottava loukkaavan kantajien oikeutta siihen, että ”unionin toimielimet, elimet ja laitokset käsittelevät [niiden asian] puolueettomasti, oikeudenmukaisesti ja kohtuullisessa ajassa” ja olevan siis Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdan vastainen.

                  5)

                  Viides toissijainen kanneperuste, joka koskee sitä, että perusteluissa on tehty oikeudellisesti virheellinen luonnehdinta.
                  Viidennellä kanneperusteellaan, joka on muihin kanneperusteisiin nähden toissijainen, kantajat väittävät, että vaikka unionin tuomioistuin katsoisi vastaajan tavoin, että riidanalaiset asiakirjat on luovutettava muille yrityksille, riidanalainen päätös on kaikesta huolimatta kumottava sen perusteluissa olevien virheiden vuoksi.
                  Vastaaja on soveltanut sovintomenettelyä koskevan tiedonannon 35 kohtaa riidanalaisten asiakirjojen luovuttamiseksi. Tässä 35 kohdassa viitataan vain sovintoehdotukseen mutta ei sovintomenettelyä koskeviin asiakirjoihin; kyseistä termiä on käytetty riidanalaisessa päätöksessä. Jotta perustelut voitaisiin saattaa sisäisesti johdonmukaisiksi, riidanalainen päätös pitäisi laatia uudelleen sen täsmentämiseksi, että nämä asiakirjat ovat osa sovintoehdotusta.

         (1)  EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan mukaisten komission menettelyjen kulusta 7.4.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 773/2004 (EUVL 2004, L 123, s. 8)


title: asia T-101/19: Kanne 18.2.2019 — Rezon OOD v. EUIPO (imot.bg)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/56

      Kanne 18.2.2019 — Rezon OOD v. EUIPO (imot.bg)
      (asia T-101/19)
      (2019/C 131/65)
      Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

         Asianosaiset

         Kantaja: Rezon OOD (Sofia, Bulgaria) (edustaja: asianajaja M. Yordanova-Harizanova)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin imot.bg rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Rekisteröintihakemus nro 17 203 316

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 9.11.2018 asiassa R 999/2018-2 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen ja toteaa, että riidanalainen tavaramerkki on rekisteröitävä

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jotka ovat aiheutuneet tässä oikeudenkäynnissä, sekä valituslautakunnassa aiheutuneet kulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan rikkominen.

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 3 kohdan rikkominen.


title: asia T-726/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.2.2019 — VFP v. komissio

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/58

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.2.2019 — VFP v. komissio
      (asia T-726/16) (1)

      (2019/C 131/67)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Suuren jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 462, 12.12.2016.


title: asia T-60/18: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.2.2019 — Hangzhou Lezoo traveling equipment v. EUIPO — Promotional Traders (GREEN HERMIT)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/58

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.2.2019 — Hangzhou Lezoo traveling equipment v. EUIPO — Promotional Traders (GREEN HERMIT)
      (asia T-60/18) (1)

      (2019/C 131/68)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Viidennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 104, 19.3.2018.


title: asia T-725/18: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.2.2019 — Intercontinental Exchange Holdings v. EUIPO (BRENT)

text:
               8.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/59

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.2.2019 — Intercontinental Exchange Holdings v. EUIPO (BRENT)
      (asia T-725/18) (1)

      (2019/C 131/69)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Kahdeksannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 65, 18.2.2019.


title: asia C-161/19: Kanne 22.2.2019 — Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta

text:
               29.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/30

      Kanne 22.2.2019 — Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta
      (asia C-161/19)
      (2019/C 148/28)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Hermes ja M. Noll-Ehlers)

         Vastaaja: Itävallan tasavalta

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin tuomioistuinta

                  —

                  toteamaan, että Itävallan tasavalta on jättänyt noudattamatta luonnonvaraisten lintujen suojelusta 30.11.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY (1) 7 artiklan 4 kohdan mukaisia velvoitteitaan, sillä se on sallinut lehtokurpan kevätmetsästyksen Ala-Itävallan osavaltiossa

                  —

                  Itävallan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Esillä oleva kanne koskee sitä, että Ala-Itävallassa on sallittu lehtokurpan (Scolopax rusticola) kevätmetsästys. Lehtokurppauroksia saadaan kaataa Ala-Itävallassa ajalla 1.3.–15.4. soidinmenojen aikaan, ja lehtokurppien kaatojen enimmäismäärä saa olla enintään 1410 yksilöä (helmikuusta 2017 lukien 759 yksilöä).
      Komission mukaan kyseisellä lainsäädännössä rikotaan direktiivin 2009/147 7 artiklan 4 kohdan mukaista kevätmetsästyksen kieltoa.
      Itävallan tasavalta väittää, että lainsäädäntö kuuluu direktiivin 2009/147 9 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisen poikkeussäännöksen soveltamisalaan. Kyseisen säännöksen mukaan jäsenvaltiot voivat, jollei muuta tyydyttävää ratkaisua ole, poiketa muun muassa direktiivin 7 artiklan 4 kohdasta salliakseen tiukasti valvotuissa oloissa ja valikoivasti tiettyjen lintujen pienien määrien pyydystämisen, hallussa pitämisen tai muuten asiallisen hyötykäytön. Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan jäsenvaltioiden tehtävänä on osoittaa poikkeuksen soveltamisen edellytysten täyttyminen.
      Komission käsityksen mukaan Itävallan tasavalta ei ole osoittanut, ettei direktiivin 9 artiklan 1 kohdan johdantovirkkeessä tarkoitettua muuta tyydyttävää ratkaisua ole, eikä esittänyt, että kaatojen sallittu enimmäismäärä täyttäisi direktiivin 9 artiklan 1 kohdan c alakohdan vaatimuksen ”pienestä määrästä”. Syysmetsästys vaikuttaisi tyydyttävältä vaihtoehdolta, sillä lehtokurppaa esiintyy myös syksyllä vähäistä suuremmassa määrin Ala-Itävallan metsästysmailla. Itävallan tasavalta ei ole esittänyt vakuuttavaa selvitystä väitteelleen siitä, että kevätmetsästys on lehtokurppakannan säilyvyyden kannalta parempi kuin syysmetsästys. Lisäksi laskelma ”pienestä määrästä” on virheellinen, sillä Itävallan viranomaiset ovat tukeutuneet virheelliseen viitekantaan.

         (1)  EUVL 2010, L 20, s. 7.


title: asia T-446/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.3.2019 — TK v. parlamentti (Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Osoitettujen tehtävien muuttuminen — Tehtävään nimittämisen käsite — Haastatteluun kutsuminen — Menettelyn käsite — Työpaikkakiusaamista koskeva väite — Avustamispyyntö — Vastuu — Henkinen kärsimys)

text:
               29.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/48

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.3.2019 — TK v. parlamentti
      (asia T-446/17) (1)

      (Henkilöstö - Väliaikaiset toimihenkilöt - Osoitettujen tehtävien muuttuminen - Tehtävään nimittämisen käsite - Haastatteluun kutsuminen - Menettelyn käsite - Työpaikkakiusaamista koskeva väite - Avustamispyyntö - Vastuu - Henkinen kärsimys)
      (2019/C 148/45)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: TK (edustaja: asianajaja L. Levi)

         Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: aluksi E. Taneva ja M. Rantala, sittemmin E. Taneva, C. González Argüelles ja D. Boytha)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus kumota parlamentin puhemiehen 26.8.2016 tekemä päätös hylätä kantajan 28.4.2016 esittämät vaatimukset ja korvata kantajalle väitetysti aiheutunut henkinen kärsimys sekä vaatimus kumota parlamentin pääsihteerin 26.4.2017 tekemä päätös siltä osin kuin sillä hylättiin vaatimus sen henkisen kärsimyksen korvaamisesta, jonka kantaja väittää itselleen aiheutuneen, ja vaatimus korvata kyseinen kärsimys.

         Tuomiolauselma

                  1)

                     Kanne hylätään.

                  2)

                     TK vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan parlamentin oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 357, 23.10.2017.


title: asia T-798/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.3.2019 — De Masi ja Varoufakis v. EKP (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Päätös 2004/258/EY — Asiakirja nimeltä ”Vastaukset kysymyksiin EKPJ:n ja EKP:n perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan 14.4 artiklan tulkinnasta” — Kieltäytyminen asiakirjan luovuttamisesta — Oikeudellisen neuvonannon suojaan perustuva poikkeus — Sisäiseen käyttöön tarkoitettujen asiakirjojen suojaan perustuva poikkeus — Ylivoimainen yleinen etu)

text:
               29.4.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/49

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.3.2019 — De Masi ja Varoufakis v. EKP
      (asia T-798/17) (1)

      (Oikeus tutustua asiakirjoihin - Päätös 2004/258/EY - Asiakirja nimeltä ”Vastaukset kysymyksiin EKPJ:n ja EKP:n perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan 14.4 artiklan tulkinnasta” - Kieltäytyminen asiakirjan luovuttamisesta - Oikeudellisen neuvonannon suojaan perustuva poikkeus - Sisäiseen käyttöön tarkoitettujen asiakirjojen suojaan perustuva poikkeus - Ylivoimainen yleinen etu)
      (2019/C 148/46)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantajat: Fabio De Masi (Hampuri, Saksa) ja Yanis Varoufakis (Ateena, Kreikka) (edustaja: professori A. Fischer-Lescano)

         Vastaaja: Euroopan keskuspankki (EKP) (asiamiehet: T. Filipova ja F. von Lindeiner, avustajanaan asianajaja H.-G. Kamann)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, jossa vaaditaan kumoamaan 16.10.2017 tehty EKP:n päätös, jolla kantajilta evättiin oikeus tutustua 23.4.2015 päivättyyn asiakirjaan nimeltä ”Vastaukset kysymyksiin EKPJ:n ja EKP:n perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan 14.4 artiklan tulkinnasta”

         Tuomiolauselma

                  1)

                     Kanne hylätään.

                  2)

                     Fabio De Masi ja Yanis Varoufakis vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan Euroopan keskuspankin (EKP) oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 42, 5.2.2018.


title: asia C-545/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Saksa) on esittänyt 22.8.2018 — DP ja Finanzamt Linz

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/2

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Saksa) on esittänyt 22.8.2018 — DP ja Finanzamt Linz
      (asia C-545/18)
      (2019/C 182/02)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Landesverwaltungsgericht Oberösterreich

         Pääasian asianosaiset

         Valittajat: DP ja Finanzamt Linz

         Vastapuolet: Bezirkshauptmannschaft Braunau am Inn ja Bezirkshauptmannschaft Linz-Land

         Muut osapuolet: Finanzamt Braunau-Ried-Schärding ja EO

         Ennakkoratkaisukysymykset

      Unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) on 4.4.2019 antamallaan määräyksellä jättänyt Landesverwaltungsgericht Oberösterreichin 16.8.2018 tekemällään päätöksellä esittämän ennakkoratkaisupyynnön tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat selvästi


title: asia C-710/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesarbeitsgericht (Saksa) on esittänyt 14.11.2018 — WN v. Land Niedersachsen

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/2

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesarbeitsgericht (Saksa) on esittänyt 14.11.2018 — WN v. Land Niedersachsen
      (asia C-710/18)
      (2019/C 182/03)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Bundesarbeitsgericht

         Pääasian asianosaiset

         Revision-menettelyn valittaja: WN

         Revision-menettelyn vastapuoli: Land Niedersachsen

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko SEUT 45 artiklan 2 kohtaa ja työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta unionin alueella 5.4.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 492/2011 (1) 7 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä osavaltioiden julkisen alan työehtosopimuksen (Tarifvertrag für den öffentlichen Dienst der Länder, jäljempänä TV-L) 16 §:n 2 momentin kaltaiselle sääntelylle, jonka mukaan siihenastisen työnantajan palveluksessa aiemmin hankittua soveltuvaa työkokemusta suositaan työehtosopimukseen perustuvan palkkajärjestelmän mukaista palkkatasoa määritettäessä, kun henkilö otetaan takaisin palvelukseen, sillä tällainen työkokemus otetaan TV-L:n 16 §:n 2 momentin toisen virkkeen mukaan huomioon rajoituksetta ja muiden työnantajien palveluksessa hankittu soveltuva työkokemus otetaan TV-L:n 16 §:n 2 momentin kolmannen virkkeen mukaan huomioon enintään kolmen vuoden osalta, kun otetaan huomioon, että tästä suosimisesta säädetään unionin oikeudessa, nimittäin 18.3.1999 tehdyssä määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen, joka on EAY:n, UNICE:n ja CEEP:n tekemästä määräaikasta työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY liitteenä, 4 lausekkeen 4 kohdassa?

         (1)  EUVL 2011, L 141, s. 1.


title: asia C-794/18 P: Valitus, jonka Pracsis SPRL ja Conceptexpo Project ovat tehneet 17.12.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-33/18, Pracsis ja Conceptexpo Project v. komissio ja EACEA, 3.10.2018 antamasta määräyksestä

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/3

      Valitus, jonka Pracsis SPRL ja Conceptexpo Project ovat tehneet 17.12.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-33/18, Pracsis ja Conceptexpo Project v. komissio ja EACEA, 3.10.2018 antamasta määräyksestä
      (asia C-794/18 P)
      (2019/C 182/04)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Valittajat: Pracsis SPRL ja Conceptexpo Project (edustaja: J.-N. Louis, avocat)

         Muut osapuolet: Euroopan komissio ja koulutuksen, audiovisuaalialan ja kulttuurin toimeenpanovirasto (EACEA)
      Unionin tuomioistuin (seitsemäs jaosto) on 11.4.2019 antamallaan määräyksellä hylännyt kanteen, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja koska se on osittain selvästi perusteeton


title: asia C-804/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Arbeitsgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 20.12.2018 — IX v. WABE e.V.

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/4

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Arbeitsgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 20.12.2018 — IX v. WABE e.V.
      (asia C-804/18)
      (2019/C 182/05)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Arbeitsgericht Hamburg

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: IX

         Vastaaja: WABE e.V.

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Syrjitäänkö työnantajan yksipuolisella määräyksellä, jolla kielletään käyttämästä työpaikalla poliittisen, filosofisen tai uskonnollisen vakaumuksen näkyviä tunnusmerkkejä, sellaisia työntekijöitä, jotka noudattavat pukeutumisessaan uskontoon perustuvia peittävän vaatetuksen sääntöjä, yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY (1) 2 artiklan 1 kohdan ja 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla välittömästi uskontonsa perusteella?

                  2)

                  Syrjitäänkö työnantajan yksipuolisella määräyksellä, jolla kielletään käyttämästä työpaikalla poliittisen, filosofisen tai uskonnollisen vakaumuksen näkyviä tunnusmerkkejä, naispuolista työntekijää, joka käyttää tunnustamansa islaminuskon vuoksi huivia, direktiivin 2000/78/EY 2 artiklan 1 kohdan ja 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla välillisesti uskontonsa ja/tai sukupuolensa perusteella?
                  Erityisesti:

                              a)

                              Voiko uskontoon ja/tai sukupuoleen perustuvan syrjinnän oikeuttamisperusteena direktiivin 2000/78/EY mukaan olla työnantajan subjektiivinen halu noudattaa poliittista, filosofista ja uskonnollista neutraliteettia silloinkin, kun työnantaja haluaa sillä tavoin vastata asiakkaidensa subjektiivisiin toiveisiin?

                              b)

                              Ovatko direktiivin 2000/78/EY säännökset ja/tai Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 artiklassa säädetty elinkeinovapaus, ottaen huomioon direktiivin 2000/78/EY 8 artiklan 1 kohdan säännös, esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka mukaan uskonnonvapautta koskevan perusoikeuden suojaamiseksi uskonnollista vaatetusta ei voida kieltää pelkästään työnantajan neutraliteetin vaarantumisen abstraktin mahdollisuuden vuoksi, vaan ainoastaan siksi, että se on oikeutettua työnantajalle tai kolmannelle osapuolelle aiheutuvan riittävän konkreettisen vaaran, erityisesti näitä tahoja konkreettisesti uhkaavan taloudellisen haitan, vuoksi?

         (1)  EYVL 2000, L 303, s. 16.


title: asia C-34/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 17.1.2019 — Telecom Italia SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico ja Ministero dell’Economia e delle Finanze

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/5

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 17.1.2019 — Telecom Italia SpA v. Ministero dello Sviluppo Economico ja Ministero dell’Economia e delle Finanze
      (asia C-34/19)
      (2019/C 182/06)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Telecom Italia SpA

         Vastaajat: Ministero dello Sviluppo Economico ja Ministero dell’Economia e delle Finanze

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Voidaanko direktiivin 97/13/EY (1) 22 artiklan 3 kohtaa tulkita siten, että sen nojalla on sallittua pitää voimassa, myös vuoden 1998 osalta, velvoite suorittaa maksu tai korvaus, joka vastaa — koska se on määritetty täsmälleen saman liikevaihdon osuuden perusteella — sitä, joka ennen direktiivin voimaantuloa voimassa olleessa järjestelmässä oli suoritettava?

                  2)

                  Onko direktiivi 97/13/EY 18.9.2003 yhdistetyissä asioissa C-292/01 ja C-293/0 ja 21.2.2008 asiassa C-296/06 annettujen tuomioiden nojalla esteenä kansalliselle lainvoimaiselle ratkaisulle, jossa kyseistä direktiiviä on sovellettu virheellisesti ja/tai sitä on rikottu, siten, että toinen tuomioistuin, jonka on ratkaistava riita-asia, joka perustuu samaan aineelliseen oikeussuhteeseen mutta joka on vaaditun maksun liitännäisen luonteen vuoksi erilainen kuin lainvoimaisesti ratkaistussa asiassa kyseessä ollut maksu, voi jättää soveltamatta tällaista lainvoimaista tuomiota?

         (1)  Telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteisistä puitteista 10.4.1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/13/EY (EYVL 1997, L 117, s. 15).


title: asia C-37/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 21.1.2019 — CV v. Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/5

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 21.1.2019 — CV v. Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo
      (asia C-37/19)
      (2019/C 182/07)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Corte suprema di cassazione

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: CV

         Vastapuoli: Iccrea Banca SpA Istituto Centrale del Credito Cooperativo

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko direktiivin 2003/88 (1) 7 artiklan 2 kohtaa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 31 artiklan 2 kohtaa, myös erikseen tarkasteltuina, tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansallisille oikeussäännöille tai kansallisille käytännöille, joiden perusteella työsuhteen päätyttyä oikeutta rahalliseen korvaukseen kertyneistä mutta pitämättä jääneistä lomista (ja oikeudellisesta järjestelystä ”poistetut arkipyhät”, jotka ovat luonteeltaan ja käytännön kannalta rinnastettavissa vuosilomaan) ei ole olemassa tilanteessa, jossa työntekijä ei ole kyennyt käyttämään sitä ennen työsuhteen päättymistä työnantajasta johtuvan lainvastaisen seikan vuoksi (irtisanominen, jonka lainvastaisuuden kansallinen tuomioistuin on todennut lopullisesti tuomiolla, joka sisältää työsuhteen taannehtivan palauttamisen) erityisesti työnantajan menettelyn ja työskentelyn myöhemmän uudelleenaloittamisen välisenä aikana?

         (1)  Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/88/EY (EUVL 2003, L 299, s. 9).


title: asia C-89/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 5.2.2019 — Rieco SpA v. Comune di Lanciano ja Ecolan SpA

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/6

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 5.2.2019 — Rieco SpA v. Comune di Lanciano ja Ecolan SpA
      (asia C-89/19)
      (2019/C 182/08)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Consiglio di Stato

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Rieco SpA

         Vastapuolet: Comune di Lanciano ja Ecolan SpA

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko Euroopan unionin oikeus (erityisesti viranomaisten vapaan harkinnan periaate ja viranomaisten tarvitsemien palveluiden erilaisten hankinta- ja hallinnointitapojen lähtökohtaisen yhdenvertaisuuden periaate) esteenä (julkisia hankintoja koskevasta koodeksista annetun asetuksen [Codice des contratti pubblici, decreto legislativo] nro 50/2016 192 §:n 2 momentin kaltaiselle) kansalliselle lainsäädännölle, jossa in house -hankinta katsotaan tarjouspyyntömenettelyn kautta tehtyihin hankintoihin verrattuna toissijaiseksi ja poikkeukselliseksi i) sallimalla in house -hankinnat ainoastaan siinä tapauksessa, että asianomaisten markkinoiden toimimattomuus voidaan näyttää toteen, ja ii) velvoittamalla organisaation sisäisen valtuutuksen muodossa tehtävää hankintaa suunnitteleva viranomainen joka tapauksessa nimenomaisesti perustelemaan, mitä yhteiskunnallista hyötyä kyseiseen hankintamuotoon liittyy?

                  2)

                  Onko Euroopan unionin oikeus (erityisesti direktiivin 2014/24/EU (1) 12 artiklan 3 kohta, joka koskee monen viranomaisen yhteiseen vastaavaan määräysvaltaan perustuvan järjestelyn mukaisia in house -hankintoja) esteenä (julkisomisteisia yhtiöitä koskevien lakien koonnoksesta [Testo Unico delle società partecipate] annetun asetuksen [decreto legislativo] nro 175/2016 4 §:n 1 momentin kaltaiselle) kansalliselle lainsäädännölle, jossa kielletään viranomaista hankkimasta toisten viranomaisten yhteisomistuksessa olevasta elimestä omistusosuutta (joka ei kuitenkaan riittäisi takaamaan määräysvaltaa tai veto-oikeutta), siinä tapauksessa, että kyseinen viranomainen aikoo joka tapauksessa tulevaisuudessa hankkia itselleen yhteistä määräysvaltaa ja siten mahdollisuuden tehdä kyseiseltä yhteisomistuksessa olevalta elimeltä suorahankintoja?

         (1)  Julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26.2.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/24/EU (EUVL 2014, L 94, s. 65)


title: asia C-91/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 5.2.2019 — Rieco SpA v. Comune di San Vito Chietino ja Ecolan SpA

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/8

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 5.2.2019 — Rieco SpA v. Comune di San Vito Chietino ja Ecolan SpA
      (asia C-91/19)
      (2019/C 182/10)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Consiglio di Stato

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Rieco SpA

         Vastapuolet: Comune di San Vito Chietino ja Ecolan SpA

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko Euroopan unionin oikeus (erityisesti viranomaisten vapaan harkinnan periaate ja viranomaisten tarvitsemien palveluiden erilaisten hankinta- ja hallinnointitapojen lähtökohtaisen yhdenvertaisuuden periaate) esteenä (julkisia hankintoja koskevasta koodeksista annetun asetuksen [Codice des contratti pubblici, decreto legislativo] nro 50/2016 192 §:n 2 momentin kaltaiselle) kansalliselle lainsäädännölle, jossa in house -hankinta katsotaan tarjouspyyntömenettelyn kautta tehtyihin hankintoihin verrattuna toissijaiseksi ja poikkeukselliseksi i) sallimalla in house -hankinnat ainoastaan siinä tapauksessa, että asianomaisten markkinoiden toimimattomuus voidaan näyttää toteen, ja ii) velvoittamalla organisaation sisäisen valtuutuksen muodossa tehtävää hankintaa suunnitteleva viranomainen joka tapauksessa nimenomaisesti perustelemaan, mitä yhteiskunnallista hyötyä kyseiseen hankintamuotoon liittyy?

                  2)

                  Onko Euroopan unionin oikeus (erityisesti direktiivin 2014/24/EU (1) 12 artiklan 3 kohta, joka koskee monen viranomaisen yhteiseen vastaavaan määräysvaltaan perustuvan järjestelyn mukaisia in house -hankintoja) esteenä (julkisomisteisia yhtiöitä koskevien lakien koonnoksesta [Testo Unico delle società partecipate] annetun asetuksen [decreto legislativo] nro 175/2016 4 §:n 1 momentin kaltaiselle) kansalliselle lainsäädännölle, jossa kielletään viranomaista hankkimasta toisten viranomaisten yhteisomistuksessa olevasta elimestä omistusosuutta (joka ei kuitenkaan riittäisi takaamaan määräysvaltaa tai veto-oikeutta), siinä tapauksessa, että kyseinen viranomainen aikoo joka tapauksessa tulevaisuudessa hankkia itselleen yhteistä määräysvaltaa ja siten mahdollisuuden tehdä kyseiseltä yhteisomistuksessa olevalta elimeltä suorahankintoja?

         (1)  Julkisista hankinnoista ja direktiivin 2004/18/EY kumoamisesta 26.2.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/24/EU (EUVL 2014, L 94, s. 65)


title: asia C-92/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 5.2.2019 — Burgo Group SpA v. Gestore dei Servizi Energetici — GSE SpA

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/9

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 5.2.2019 — Burgo Group SpA v. Gestore dei Servizi Energetici — GSE SpA
      (asia C-92/19)
      (2019/C 182/11)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Consiglio di Stato

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Burgo Group SpA

         Vastapuoli: Gestore dei Servizi Energetici — GSE SpA

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko direktiivi 2004/8/EY (1) (erityisesti sen 12 artikla) esteenä sellaiselle asetuksen nro 20/2007 3 ja 6 §:n tulkinnalle, jonka mukaan asetuksessa nro 79/1999 säädetyt edut (erityisesti sen 11 §:ssä ja Autorità dell’energia elettrica e del gasin tämän säännöksen täytäntöön panemiseksi 19.3.2002 antamassa päätöksessä nro 42/02 tarkoitetut edut) voidaan myöntää 31.12.2010 jälkeenkin myös muille kuin tehokkaille yhteistuotantolaitoksille?

                  2)

                  Onko SEUT 107 artikla esteenä edellä 1 kohdassa tarkoitetulle asetuksen nro 20/2007 3 ja 6 §:n tulkinnalle, siltä osin kuin nämä säännökset, sellaisena kuin niitä tulkitaan, voivat merkitä ”valtiontukea” ja siten olla vapaan kilpailun periaatteen vastaisia?

                  3)

                  Edellä 1 ja 2 kohdassa todettuun nähden vastaavasti ja valittajan nimenomaisesti esittämän mukaisesti kysytään, onko kansallinen lainsäädäntö yhteisön oikeuteen sisältyvien yhdenvertaisuusperiaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen mukainen, kun sen mukaan muun kuin tehokkaan yhteistuotannon tukijärjestelmät ovat edelleen hyväksyttyjä 31.12.2015 saakka, sillä tämä saattaa olla Italian kansallisen oikeuden tulkinta, joka seuraa 3.3.2011 annetun asetuksen nro 28 25 §:n 11 momentin c kohdan 1 alakohdasta, jossa kumotaan asetuksen 79/1999 11 §:n edellä mainitut säännökset 1.1.2016 alkaen, tai tällä hetkellä pikemminkin 19.7.2014 saakka (4.7.2014 annetun asetuksen N:o 102 10 §:n 15 momentin perusteella).

         (1)  Hyötylämmön tarpeeseen perustuvan sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämisestä sisämarkkinoilla ja direktiivin 92/42/ETY muuttamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/8/EY (EUVL 2004, L 52, s. 50).


title: asia C-94/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 6.2.2019 — San Domenico Vetraria SpA v. Agenzia delle Entrate

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/10

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 6.2.2019 — San Domenico Vetraria SpA v. Agenzia delle Entrate
      (asia C-94/19)
      (2019/C 182/12)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Corte suprema di cassazione (Italia)

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: San Domenico Vetraria SpA

         Vastapuoli: Agenzia delle Entrate

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (1) 2 ja 6 artiklaa sekä verotuksen neutraalisuuden periaatetta tulkittava siten, että ne ovat esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan se, että emoyhtiö lainaa tai lähettää työntekijöitä tytäryhtiölle sillä tavoin, että tämä maksaa näistä ainoastaan vastaavan kulukorvauksen, ei ole arvonlisäverotuksen kannalta merkityksellistä?

         (1)  Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annettu neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL 1977, L 145, s. 1).


title: asia C-95/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 6.2.2019 — Agenzia delle Dogane v. Silcompa SpA

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/11

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 6.2.2019 — Agenzia delle Dogane v. Silcompa SpA
      (asia C-95/19)
      (2019/C 182/13)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Corte suprema di cassazione

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Agenzia delle Dogane

         Vastapuoli: Silcompa SpA

         Ennakkoratkaisukysymys

      Voidaanko keskinäisestä avunannosta tiettyihin maksuihin, tulleihin, veroihin ja muihin toimenpiteisiin liittyvien saatavien perinnässä annetun neuvoston direktiivin 76/308/ETY (1) 12 artiklan 3 kohdan säännös, sellaisena kuin kyseinen direktiivi on muutettuna neuvoston direktiivillä 2001/44/EY, (2) luettuna yhdessä valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY (3) 20 artiklan kanssa, tulkita siten, että oikeudenkäynnissä, joka on pantu vireille perimistoimia vastaan, voidaan tutkia (tosiasiallisen kulutukseen saattamisen) paikka, jossa sääntöjenvastaisuus tai rikkomus on tosiasiallisesti tapahtunut, ja missä rajoissa se voidaan tutkia, jos, kuten nyt käsiteltävässä asiassa, avunantoa pyytävä valtio ja valtio, jolle pyyntö osoitetaan esittävät erikseen saman vaatimuksen, joka perustuu samoihin vientitoimiin ja yksin niihin, verovelvollista vastaan ja viimeksi mainitussa valtiossa ovat vireillä samaan aikaan sekä oikeudenkäynti, joka koskee kotimaista saatavaa, että oikeudenkäynti, joka koskee perintää toisen valtion puolesta, jolloin tällainen tutkimus estää avunpyynnön ja siten kaikki täytäntöönpanotoimet?

         (1)  Keskinäisestä avunannosta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston rahoitusjärjestelmään kuuluvista toimista aiheutuvien saatavien sekä maatalousmaksujen ja tullien perinnässä 15.3.1976 annettu neuvoston direktiivi 76/308/ETY (EYVL 1976, L 73, s. 18).

         (2)  Keskinäisestä avunannosta Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston rahoitusjärjestelmään kuuluvista toimista johtuvien saatavien sekä maatalousmaksujen ja tullien perinnässä sekä arvonlisäverosta ja tietyistä valmisteveroista annetun direktiivin 76/308/ETY muuttamisesta 15.6.2001 annettu neuvoston direktiivi 2001/44/EY (EYVL 2001, L 175, s. 17).

         (3)  Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25.2.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/12/ETY (EYVL 1992, L 76, s. 1).


title: asia C-97/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 8.2.2019 — Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Köln

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/11

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 8.2.2019 — Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG v. Hauptzollamt Köln
      (asia C-97/19)
      (2019/C 182/14)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Finanzgericht Düsseldorf

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG

         Vastaaja: Hauptzollamt Köln

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (1) 78 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että sen mukaan pääasian kaltaisessa tilanteessa tulli-ilmoitus on tarkastettava ja oikaistava siten, että tavaranhaltijaa koskevat tiedot korvataan sitä henkilöä koskevilla tiedoilla, jolle maahantuotua tavaraa koskeva tuontitodistus on annettu, ja että kyseistä henkilöä edustaa henkilö, joka on merkitty tulli-ilmoitukseen tavaranhaltijaksi ja joka on esittänyt tullitoimipaikalle tuontitodistuksen haltijan antaman valtakirjan?

         (1)  EYVL 1992, L 302, s. 1.


title: asia C-109/19: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 11.2.2019 — Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus v. Comune di Cisternino ja Consorzio per l’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino

text:
               27.5.2019

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/12

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 11.2.2019 — Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus v. Comune di Cisternino ja Consorzio per l’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino
      (asia C-109/19)
      (2019/C 182/15)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Consiglio di Stato

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Raggio di Sole Società Cooperativa Onlus

         Vastapuolet: Comune di Cisternino ja Consorzio per l’Inclusione Sociale dell’Ats Fasano — Ostuni — Cisternino

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko Euroopan unionin oikeus (ja erityisesti luottamuksensuojan, oikeusvarmuuden, vapaan liikkuvuuden, sijoittautumisvapauden ja palveluiden vapaan tarjoamisen periaatteet) esteenä (Italian julkisia hankintoja koskevan koodeksin (Codice dei contratti pubblici) 83 §:n 9 momentin, 95 §:n 10 momentin ja 97 §:n 5 momentin kaltaiselle) kansalliselle lainsäädännölle, jonka nojalla se, että julkiseen hankintamenettelyyn osallistuva tarjoaja laiminlyö työvoimakustannusten ja työntekijöiden turvallisuutta koskevien menojen ilmoittamisen, johtaa joka tapauksessa hankintamenettelystä poissulkemiseen eikä tarjoajalle voida myöhemmin antaa mahdollisuutta niin kutsuttuun täydentämismenettelyyn, kun tällainen ilmoitusvelvollisuus perustuu riittävän selkeisiin ja ymmärrettäviin säännöksiin, ja riippumatta siitä, ettei hankintailmoituksessa nimenomaisesti mainita tätä lakiin perustuvaa täsmällistä ilmoitusvelvollisuutta?