title: Asia T-257/10: Kanne 4.6.2010 — Italia v. komissio

text:
               14.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/50

         Kanne 4.6.2010 — Italia v. komissio
   (Asia T-257/10)
   ()
   2010/C 221/81
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamies: avvocato dello Stato P. Gentili)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               24.3.2010 tehty komission päätös C(2010) 1711 lopullinen, joka koskee valtiontukea N:o C 4/2003 (ex NN 102/2002), on kumottava

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Italian tasavalta on nostanut Euroopan unionin yleisessä tuomioistuimessa kanteen valtiontuesta N:o C 4/2003 (ex NN 102/2002) 24.3.2010 tehdystä komission päätöksestä C(2010) 1711 lopullinen, joka on annettu sille tiedoksi 25.3.2010 päivätyllä SG Greffen kirjeellä (2010) D/4224 kirjeellä. Tässä päätöksessä, joka tehtiin yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-494/06 P, komissio v. Italia ja WAM, antaman tuomion jälkeen, jossa hylättiin komission yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen sellaisesta tuomiosta tekemä valitus, jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin oli hyväksynyt Italian WAMille myöntämästä valtiontuesta N:o C 4/2003 (ex NN 102/2002) tehdystä komission päätöksestä 2006/177/EY Italian ja WAMin nostamat kanteet, katsottiin, että WAM S.p.A:lle korkojen muodossa Italian viennin tukitoimista 1995–2000 annetun lain nro 394/81 nojalla myönnetyt tukitoimet ovat yhteismarkkinoille soveltumattomia.
   Italian tasavalta esittää kanteensa tueksi seuraavaa:

               Ensimmäinen kanneperuste: Asetuksen EY 659/99 (1) 4 ja 5 artiklan ja periaatteen ne bis in idem rikkominen. Tämän osalta on huomattava, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ja yhteisöjen tuomioistuin ovat kumonneet komission kyseistä valtiontuesta vuonna 2004 tekemän aiemman päätöksen kokonaan ja takautuvasti. Tämän takia tuen myöntäminen on hiljaisesti hyväksytty, mikä ilmenee muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta vuonna 2003 tehdystä päätöksestä. Lisäksi on sovellettava periaatetta ne bis in idem.

               Toinen kanneperuste: SEUT 108 artiklan 2 ja 3 kohdan rikkominen ja asetuksen N:o 659/99 4, 6, 7, 10, 13 ja 20 artiklan rikkominen. Italian tasavallan mukaan uudessa päätöksessä on tutkittu kyseessä oleva tuki kokonaan uudelleen. Päätös olisi pitänyt sen takia tehdä sellaisen muodollisen kontradiktorisen tutkintamenettelyn jälkeen, johon jäsenvaltio ja asianomaiset osapuolet olisivat voineet osallistua.

               Kolmas kanneperuste. Oikeusvoiman loukkaaminen. Kantajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ja yhteisöjen tuomioistuimen antamilla aiempaa tukea koskevilla tuomiolla on saatu aikaan oikeusvoima sen osalta, että tuella ei tuettu vientiä vaan kolmansien maiden markkinoille pääsystä aiheutuvia kustannuksia ja että yleiset viittaukset periaatteisiin, jotka koskevat sisämarkkinoihin suoraan vaikuttavia tukia, eivät riitä sellaisen päätöksen perusteluksi, joka koskee kolmansien maiden markkinoihin välittömästi vaikuttavia määrältään vähäisiä tukia. Komissio on kuitenkin jättänyt uudessa päätöksessään ottamatta huomioon oikeusvoimaisen tuomion ja noudattanut ainoastaan näennäisesti näitä periaatteita.

               Neljäs kanneperuste. Kontradiktorisen periaatteen loukkaaminen ja asetuksen EY 659/99 20 artiklan rikkominen. Tutkinnan puutteellisuus. Kantaja täsmentää tämän kohdan osalta, että uusi päätös on tehty käyttämällä tutkimusperusteena tuensaajayrityksestä vuonna 2009 tehtyä yliopistollista tutkimusta, jota komissio ei toimittanut asianosaisille osapuolille ja josta ei käyty minkäänlaista keskustelua ennen uuden päätöksen tekemistä.

               Viides kanneperuste. SEUT 107 artiklan 1 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 1998/2006 1 artiklan 1 kohdan d alakohdan ja 2 artiklan rikkominen. Oikeusvoiman loukkaaminen. Kontradiktorinen luonne. Italian tasavallan mukaan kyseiset tuet kuuluvat ”de minimis” -tukia koskevan asetuksen N:o 1998/2006 soveltamisalaan, koska niiden määrä on alle 200 000 euroa kolmessa vuodessa. Ne eivät ole tästä syystä valtiontukia, eikä niitä tarvitse ilmoittaa. Tätä asetusta oli sovellettava, koska oikeusvoimaisesti oli todettu, että kyse ei ollut vientituista.

               Kuudes kanneperuste: SEUT 107 artiklan 3 kohdan c ja e alakohdan ja asetuksen (EY) N:o 70/2001 4 artiklan 1 ja 2 kohdan rikkominen. Joka tapauksessa kysymys on SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa tarkoitetuista yhteismarkkinoille soveltuvista tuista, koska ne on tarkoitettu edistämään yhteisön yritysten kansainvälistymispyrkimyksiä. Komissio ei ole kuitenkaan tutkinut tätä päätöksessään.

               Seitsemäs kanneperuste: Asetuksen (EY) N:o 659/99 14 artiklan rikkominen ja suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen. Joka tapauksessa takaisin perittäväksi määrätyn tuen määrä on laskettu liian suureksi. Tosiasiallinen tuki on yksittäisten rahoituserien maksamispäivänä voimassa olleen viitekoron ja korkotuen välinen erotus, eikä (selvästi aiemman) rahoituksen myöntämisajankohtana voimassa olleen viitekoron ja edellä mainitun korkotuen välinen erotus.

         Italian tasavalta katsoo lopuksi, että asiassa on loukattu perusteluvelvollisuutta ja luottamuksensuojan periaatetta.

      (1)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s.1).


title: Asia T-299/13: Kanne 31.5.2013 — El Corte Inglés v. SMHV — Azzedine Alaïa (ALIA)

text:
               27.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 215/17

         Kanne 31.5.2013 — El Corte Inglés v. SMHV — Azzedine Alaïa (ALIA)
   (Asia T-299/13)
   2013/C 215/24
   Kannekirjelmän kieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: El Corte Inglés, SA (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat E. Seijo Veiguela ja J. L. Rivas Zurdo)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Azzedine Alaïa (Pariisi, Ranska)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 15.3.2013 asiassa R 819/2012-2 tekemän päätöksen

               —

               velvoittamaan sekä SMHV:n että Azzedine Alaïan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ALIA luokkaan 3, 14, 18 ja 25 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 3 788 999

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Azzedine Alaïa

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansainvälinen sanamerkki ”ALAÏA” ja yhteisön kuviomerkki ”ALAÏA PARIS” luokkaan 3, 16, 18, 20, 25 ja 35 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten sekä aiemmin rekisteröimätön tavaramerkki ”ALAÏA”

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksyttiin osittain

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin

      Kanneperusteet:

               —

               asetuksen N:o 2868/95 20 säännön 6 kohdan ja 50 säännön 1 kohdan rikkominen

               —

               asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen


title: Euroopan yhteisöjen komission 21.10.1997 Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan nostama kanne (Asia C-359/97)

text:
20.12.97                fl                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 387/7
mukaisesti arvonlisäveron alaista " riippumatta tämän toi            Komissio katsoo, että jos tiemaksut ovat arvonlisäveron
minnan tarkoituksesta tai tuloksesta ".                               alaisia, kyseisen arvonlisäveron osuus olisi pitänyt ottaa
                                                                      huomioon osana Irlannin suorittamia veroja yhteisön
                                                                      omiin varoihin .
Komissio toteaa, että erityisesti moottoriteiden, sisävesi
                                                                      (') Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaista
reittien ja satamalaitoksen ylläpitäminen on taloudellista                misesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä : yhdenmukainen
toimintaa .
                                                                          määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annettu
                                                                          neuvoston direktiivi 77/388/ETY ( EYVL L 145 , 13.6.1977,
                                                                          s . 1 ).
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella on
selvää, että palvelujen suorittaminen on arvonlisäveron
alaista silloin, kun kyseinen palvelu tarjotaan vastiketta
vastaan, jolloin veron perusteena on kaikki se, mitä mak
setaan tämän palvelun vastikkeena . Kuten yhteisöjen tuo
mioistuin on todennut, " tarjotun palvelun ja saadun vas             Euroopan yhteisöjen komission 21.10.1997 Ison-Britan
tikkeen välillä on oltava suora yhteys ".                             nian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa
                                                                                vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-359/97)
Komissio toteaa tien käyttämisestä suoritetuista maksuista,                                      ( 97/C 387/12 )
että tarjotun palvelun ja saadun vastikkeen välillä on kiis
tatta suora yhteys, jos maksu peritään joka kerta, kun ajo
neuvon annetaan käyttää tietä .                                       Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 21.10.1997
                                                                      Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ison-Bri
                                                                      tannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa
                                                                      vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellisen yksikön
Se, että yksityinen toimija harjoittaa yleishyödyllistä toi          virkamiehet Helene Michard ja Barry Doherty, ja prosessi
mintaa, ei estä tämän toiminnan arvonlisäverollisuutta .              osoite Luxemburgissa on c/o oikeudellisen yksikön virka
                                                                      mies Carlos Gomez de la Cruz, Centre Wagner.
Määritteleminen yhteisön oikeuden perusteella                         Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                      1 . toteaa, että Yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudatta
Kuudennen arvonlisäverodirektiivin mukaan arvonlisäve                     nut EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoittei
ron alaista on kaikki " taloudellinen toiminta ", jonka                    taan, koska se ei ole kantanut arvonlisäveroa Yhdisty
eräänä ryhmänä on " palvelujen suoritus ". Tässä yhtey                    neessä kuningaskunnassa käytössä olevista tie- ja
dessä kuudennessa direktiivissä tarkoitettuja käsitteitä                   siltamaksuista kuudennen arvonlisäverodirektiivin ( ] )
" palvelujen suoritus " ja " taloudellinen toiminta " on tul              2 artiklan ja 4 artiklan 1 , 2 ja 5 kohdan vastaisesti ja
kittava objektiivisesti liiketoimen taloudellisen sisällön                 koska se ei ole antanut komission käyttöön vastaavia
perusteella ja riippumatta siitä, miten liiketoimi luokitel               yhteisön omia varoja viivästyskorkoineen,
laan eri kansallisissa oikeusjärjestelmissä . Muunlaisella tul
kinnalla rajoitettaisiin yhteisön oikeuden yhdenmukaista
tulkintaa .                                                          2 . velvoittaa Yhdistyneen kuningaskunnan korvaamaan
                                                                           oikeudenkäyntikulut.
Objektiivisesti tulkittuna käsite " palvelujen suoritus " sisäl      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
tää tien tai muun tavaroiden tai henkilöiden kuljettami
seen käytetyn infrastruktuurin ylläpitäjän tarjoamat palve          Arvonlisävero
lut käyttäjille . Useat jäsenvaltiot, erityisesti Espanja ja Ita
lia, ovat aina hyväksyneet tämän tulkinnan, ja ne kantavat
arvonlisäveroa kaikista moottoritiemaksuista ja muista tie           Verolliset liiketoimet
verkoston käyttömaksuista. Joidenkin jäsenvaltioiden,
Irlanti mukaan lukien, myöntämä vapautus arvonlisäve
rosta vaarantaa tämän vuoksi paitsi yhteisen arvonlisäve            Käsiteltävänä oleva asia koskee pääasiallisesti sitä, ovatko
rojärjestelmän toimivuuden, myös jäsenvaltioiden tilitykset          tietyt liiketoimet arvonlisäveron alaisia. Tämän vuoksi on
yhteisön omiin varoihin.                                             määriteltävä täsmälleen se, milloin veroa on kannettava .
                                                                     Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 2 artiklan 1 kohdassa
                                                                     säädetään, että arvonlisäveroa on kannettava " verovelvol
                                                                     lisen tässä ominaisuudessaan maan alueella suorittamasta
Se, ettei tiemaksuista kanneta arvonlisäveroa, on yhteenso          vastikkeellisesta tavaroiden luovutuksesta ja palvelujen
pimatonta yhteisön omien varojen kantamista koskevien                suorituksesta ". Direktiivin 4 artiklassa annetaan muutama
sääntöjen kanssa .                                                   määritelmä :
 ---pagebreak--- C 387/8                 FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       20.12.97
" 1 . 'Verovelvollisella' tarkoitetaan jokaista, joka itsenäi      laan eri kansallisissa oikeusjärjestelmissä . Muunlaisella tul
      sesti harjoittaa missä tahansa jotakin 2 kohdassa tar        kinnalla rajoitettaisiin yhteisön oikeuden yhdenmukaista
      koitettua taloudellista toimintaa, riippumatta tämän          tulkintaa .
      toiminnan tarkoituksesta tai tuloksesta .
  2 . Edellä 1 kohdassa tarkoitettua taloudellista toimintaa        Objektiivisesti tulkittuna käsite "palvelujen suoritus " sisäl
      on kaikki tuottajan, kauppiaan tai palvelujen suoritta
                                                                    tää tien tai muun tavaroiden tai henkilöiden kuljettami
      jan harjoittama toiminta        . Taloudellisena toimin      seen käytetyn infrastruktuurin ylläpitäjän tarjoamat palve
      tana on pidettävä myös liiketoimintaa, joka käsittää          lut käyttäjille . Useat jäsenvaltiot, erityisesti Espanja ja Ita
      aineellisen tai aineettoman omaisuuden hyödyntä              lia, ovat aina hyväksyneet tämän tulkinnan, ja ne kantavat
      mistä jatkuvaluontoisessa tulonsaantitarkoituksessa ."        arvonlisäveroa kaikista moottoritiemaksuista ja muista tie
                                                                    verkoston käyttömaksuista . Joidenkin jäsenvaltioiden,
                                                                    Yhdistynyt kuningaskunta mukaan lukien, myöntämä
      ( kursivointi tässä )                                         vapautus arvonlisäverosta vaarantaa tämän vuoksi paitsi
                                                                    yhteisen arvonlisäverojärjestelmän toimivuuden, myös
                                                                    jäsenvaltioiden tilitykset yhteisön omiin varoihin.
Komissio katsoo, että eräs esimerkki " aineellisen tai ai
neettoman omaisuuden hyödyntämisestä jatkuvaluontoi
sessa tulonsaantitarkoituksessa " on tien ylläpitäminen ja          Se, ettei tiemaksuista kanneta arvonlisäveroa, on yhteenso
maksun periminen sen käyttämisestä . Näin ollen tällainen           pimatonta yhteisön omien varojen kantamista koskevien
toiminta on taloudellista toimintaa ja sitä harjoittava hen        sääntöjen kanssa .
kilö on siten kuudennessa arvonlisäverodirektiivissä tar
koitettu verovelvollinen.
                                                                    Komissio katsoo, että jos tiemaksut ovat arvonlisäveron
Komissio katsoo, että kuudennen direktiivin soveltamis             alaisia, kyseisen arvonlisäveron osuus olisi pitänyt ottaa
alaan kuuluva toiminta on direktiivin 4 artiklan 1 kohdan           huomioon osana Yhdistyneen kuningaskunnan suorittamia
mukaisesti arvonlisäveron alaista " riippumatta tämän toi          veroja yhteisön omiin varoihin.
minnan tarkoituksesta tai tuloksesta ".
                                                                    (') Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaista
                                                                        misesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen
Komissio toteaa, että erityisesti moottoriteiden, sisävesi             määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annettu
reittien ja satamalaitoksen ylläpitäminen on taloudellista              neuvoston direktiivi 77/388/ETY ( EYVL L 145, 13.6.1977,
toimintaa .                                                             s . 1 ).
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella on
selvää, että palvelujen suorittaminen on arvonlisäveron
alaista silloin, kun kyseinen palvelu tarjotaan vastiketta
vastaan, jolloin veron perusteena on kaikki se, mitä mak
setaan tämän palvelun vastikkeena. Kuten yhteisöjen tuo
mioistuin on todennut, " tarjotun palvelun ja saadun vas                  Italian tasavallan 22.10.1997 Euroopan yhteisöjen
                                                                                komissiota vastaan nostama kanne
tikkeen välillä on oltava suora yhteys ".
                                                                                ( Asia C-365/97 )
Komissio toteaa tien käyttämisestä suoritetuista maksuista,                                    ( 97/C 387/13 )
että tarjotun palvelun ja saadun vastikkeen välillä on kiis
tatta suora yhteys, jos maksu peritään joka kerta, kun ajo
neuvon annetäan käyttää tietä .
                                                                    Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.10.1997
                                                                    kanteen Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa Italian
Se, että yksityinen toimija harjoittaa yleishyödyllistä toi        tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on sen oikeudel
mintaa, ei estä tämän toiminnan arvonlisäverollisuutta .            lisen yksikön virkamies Paolo Stancanelli, jota avustaa
                                                                    asianajaja Massimo Merola, Rooma, ja prosessiosoite
                                                                    Luxemburgissa on c/o Carlos Gomez de la Cruz, rue
Määritteleminen yhteisön oikeuden perusteella                       Alcide de Gasperi, Centre Wagner.
Kuudennen arvonlisäverodirektiivin mukaan arvonlisäve
ron alaista on kaikki " taloudellinen toiminta ", jonka
                                                                     Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
eräänä ryhmänä on " palvelujen suoritus ". Tässä yhtey
dessä kuudennessa direktiivissä tarkoitettuja käsitteitä
 "palvelujen suoritus " ja " taloudellinen toiminta " on tul       — toteaa ja vahvistaa, että Italian tasavalta on laiminlyö
kittava objektiivisesti liiketoimen taloudellisen sisällön                 nyt EY:n perustamissopimuksen mukaiset velvoitteensa
perusteella ja riippumatta siitä, miten liiketoimi luokitel               S. Roccon jokilaakson osalta


title: Asia T-448/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.6.2015 – Bora Creations v. SMHV – Beauté prestige international (essence) (Yhteisön tavaramerkki — Mitättömäksi julistamista koskeva menettely — Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki essence — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               20.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 236/35

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.6.2015 – Bora Creations v. SMHV – Beauté prestige international (essence)
   (Asia T-448/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Mitättömäksi julistamista koskeva menettely - Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki essence - Ehdottomat hylkäysperusteet - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2015/C 236/46)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Bora Creations SL (Ceuta, Espanja) (edustajat: asianajajat R. Lange, G. Hild ja C. Pape)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: L. Rampini)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Beauté prestige international (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat T. de Haan ja P. Péters)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n viidennen valituslautakunnan 6.6.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 1085/2012-5), joka koskee Beauté prestige internationalin ja Bora Creations, SL:n välistä mitättömäksi julistamista koskevaa menettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Bora Creations SL velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 304, 19.10.2013.


title: Asia C-452/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.5.2011 (Corte di Appello di Firenzen (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Tonina Enza Iaia, Andrea Moggio ja Ugo Vassalle v. Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca, Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Università degli studi di Pisa (Direktiivi 82/76/ETY — Sijoittautumisvapaus ja palvelujen tarjoamisen vapaus — Lääkärit — Erikoistumistodistuksen saaminen — Palkkaus koulutusjakson ajalta — Toistuvien korvausten saamista koskevan oikeuden vanhentuminen viidessä vuodessa)

text:
               9.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 204/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.5.2011 (Corte di Appello di Firenzen (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Tonina Enza Iaia, Andrea Moggio ja Ugo Vassalle v. Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca, Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Università degli studi di Pisa
   (Asia C-452/09) (1)

   (Direktiivi 82/76/ETY - Sijoittautumisvapaus ja palvelujen tarjoamisen vapaus - Lääkärit - Erikoistumistodistuksen saaminen - Palkkaus koulutusjakson ajalta - Toistuvien korvausten saamista koskevan oikeuden vanhentuminen viidessä vuodessa)
   2011/C 204/15
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Corte di Appello di Firenze

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Tonina Enza Iaia, Andrea Moggio ja Ugo Vassalle

      Vastaajat: Ministero dell’Istruzione, dell’Università e della Ricerca, Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Università degli studi di Pisa

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Corte di Appello di Firenze — Lääketieteen tutkintotodistusten, todistusten ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojen vastavuoroisesta tunnustamisesta sekä toimenpiteistä sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamiseksi annetun direktiivin 75/362/ETY ja lääkärintointa koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun direktiivin 75/363/ETY muuttamisesta 26.1.1982 annetun neuvoston direktiivin 82/76/ETY (EYVL L 43, s. 21) tulkinta — Erikoislääkärien koulutus — Oikeus asianmukaiseen palkkaan koulutusjakson ajalta — Välitön oikeusvaikutus direktiivin täytäntöönpanon puuttuessa — Valtion mahdollisuus vedota kyseiseen direktiiviin perustuvan oikeuden osalta viiden tai kymmenen vuoden vanhentumisaikaan direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettua ensimmäistä lakia edeltävältä ajalta

      Tuomiolauselma

   Unionin oikeutta on tulkittava siten, ettei se estä jäsenvaltiota vetoamasta kohtuullisen vanhentumisajan umpeutumiseen sellaista kannetta vastaan, jonka yksityinen on nostanut direktiivillä myönnettyjen oikeuksien turvaamiseksi, vaikka jäsenvaltio ei ole pannut kyseistä direktiiviä asianmukaisesti täytäntöön, kunhan samaisen jäsenvaltion toiminta ei ole kanteen nostamisen viivästymisen syynä. Unionin tuomioistuimen unionin oikeuden rikkomista koskevalla toteamisella ei ole vaikutusta vanhentumisajan alkamisajankohtaan, jos tästä rikkomisesta ei ole mitään epäilystä.

      (1)  EUVL C 24, 30.1.2010.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 10 päivänä heinäkuuta 2002 asiassa T-387/00, Comitato organizzatore del convegno internazionale "Effetti degli inquinamenti atmosferici sul clima e sulla vegetazione" vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Kumoamiskanne – Kanne, joka tosiasiallisesti koskee sopimusoikeudellista riitaa – Yhteisöjen tuomioistuinten toimivallan puuttuminen – Tutkimatta jättäminen)

text:
26.10.2002             FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 261/13
                                             ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                             sulla vegetazione”, kotipaikka Rooma, edustajinaan asianajajat
              TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                                   P. Grassi ja G. Russo, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan
                                                                       Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään G. Valero Jorda-
                 10 päivänä heinäkuuta 2002                            na ja R. Amorosi), jossa kantaja vaatii sellaisen komission
                                                                       päätöksen kumoamista, jonka se väittää sisältyvän komission
asiassa T-146/00 DEP, S. Ruf ja M. Stier vastaan sisämark-             kirjeeseen, jolla kantajaa vaaditaan palauttamaan osa sille
kinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)                 komission ja kantajan välillä tehdyn rahoitussopimuksen B4/
                            (SMHV) ( 1)                                91/3046/11396 mukaisesti ilmansaasteiden vaikutuksia ilmas-
                                                                       tolle ja kasvillisuudelle käsittelevän konferenssin järjestämisek-
       (Oikeudenkäyntikulujen määrän vahvistaminen)                    si myönnetyistä määristä, yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
                                                                       teen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa:
                         (2002/C 261/21)                               jaoston puheenjohtaja M. Vilaras sekä tuomarit V. Tiili ja
                                                                       P. Mengozzi, kirjaaja: H. Jung, on 10.7.2002 antanut määräyk-
                    (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                       sen, jonka määräysosa on seuraava:
Asiassa T-146/00 DEP, S. Ruf, kotipaikka Ettlingen (Saksa) ja          1)     Kanne jätetään tutkimatta.
M. Stier, kotipaikka Pfinztal (Saksa), edustajinaan asianajajat
V. Spitz, A.N. Klinger ja A. Gaul, prosessiosoite Luxemburgissa,       2)     Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit
ja mallit) (SMHV) (asiamiehenään E. Joly), jossa kantaja vaatii
niiden oikeudenkäyntikulujen määrän vahvistamista, jotka               (1 ) EYVL C 61, 24.2.2001.
hänen on korvattava vastaajalle ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimen asiassa T-146/00, Ruf ja Stier/SMHV,
20.6.2001 antaman tuomion (Kok. 2001, s. II-1797) johdosta,
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toi-
mien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja R. M. Moura
Ramos, sekä tuomarit J. Pirrung ja A. W. H. Meij, kirjaaja:
H. Jung, on antanut 10.7.2002 määräyksen, jonka määräysosa                    YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
on seuraava:                                                                  TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS
Asiassa T-146/00 kantajien virastolle korvattavien oikeudenkäynti-
kulujen määräksi vahvistetaan 2 692,63 euroa.                                             11 päivänä heinäkuuta 2002
( 1) EYVL C 233, 12.8.2000.                                            yhdistetyissä asioissa T-107/01 R ja T-175/01 R, Société
                                                                       des mines de Sacilor – Lormines vastaan Euroopan yhtei-
                                                                                söjen komissio
                                                                       (Välitoimimenettely – Täytäntöönpanon lykkääminen – Väli-
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                                    toimet – EY 88 artikla)
              TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                                                                                (2002/C 261/23)
                 10 päivänä heinäkuuta 2002
asiassa T-387/00, Comitato organizzatore del convegno                                       (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
internazionale ”Effetti degli inquinamenti atmosferici sul
clima e sulla vegetazione” vastaan Euroopan yhteisöjen
                           komissio ( 1)
                                                                       Yhdistetyissä asioissa T-107/01 R ja T-175/01 R, Société des
(Kumoamiskanne – Kanne, joka tosiasiallisesti koskee sopi-             mines de Sacilor – Lormines, kotipaikka Puteaux (Ranska),
musoikeudellista riitaa – Yhteisöjen tuomioistuinten toimi-            edustajanaan asianajaja R. Schmitt, vastaan Euroopan yhteisö-
        vallan puuttuminen – Tutkimatta jättäminen)                    jen komissio (asiamiehinään G. Rozet ja L. Ström), joissa
                                                                       kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta yhtääl-
                         (2002/C 261/22)                               tä lykkäämään komission 30.3., 21.4., 9. ja 10.7.2001 teke-
                                                                       mien päätösten täytäntöönpanoa ja toisaalta määräämään
                    (Oikeudenkäyntikieli: italia)                      välitoimista, jotka koskevat komission velvoittamista hyväksy-
                                                                       mään kantajan sille 9.2. ja 9.5.2001 osoittamat kantelut,
                                                                       yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presi-
Asiassa T-387/00, Comitato organizzatore del convegno inter-           dentti on 11.7.2002 antanut määräyksen, jonka määräysosa
nazionale ”Effetti degli inquinamenti atmosferici sul clima e          on seuraava:


title: Asia T-156/04: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.12.2009 — EDF v. komissio (Valtiontuet — Ranskan viranomaisten EDF:lle myöntämä tuki — Päätös, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään perimään se takaisin — Tuensaajan menettelylliset oikeudet — Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan — Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste)

text:
               13.2.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 37/32

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.12.2009 — EDF v. komissio
   (Asia T-156/04) (1)

   (Valtiontuet - Ranskan viranomaisten EDF:lle myöntämä tuki - Päätös, jossa tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään perimään se takaisin - Tuensaajan menettelylliset oikeudet - Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan - Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste)
   2010/C 37/41
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Électricité de France (EDF) (Pariisi, Ranska) (edustaja: asianajaja M. Debroux)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Buendía Sierra ja C. Giolito)

      Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Ranskan tasavalta (asiamiehet: G. de Bergues ja A.-L. Vendrolini)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Iberdrola, SA (Bilbao, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Ruiz Calzado ja É. Barbier de La Serre)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valtiotuista, jotka Ranska on myöntänyt EDF:lle sekä sähkö- ja kaasutoimialalle, 16.12.2003 tehdyn komission päätöksen (C 68/2002, N 504/2003 ja C 25/2003) 3 ja 4 artiklan kumoaminen

      Tuomiolauselma

               1.

               Valtiotuista, jotka Ranska on myöntänyt EDF:lle sekä sähkö- ja kaasutoimialalle, 16.12.2003 tehdyn komission päätöksen (C 68/2002, N 504/2003 ja C 25/2003) 3 ja 4 artikla kumotaan.

               2.

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan Électricité de Francen (EDF) oikeudenkäyntikulut.

               3.

               Ranskan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

               4.

               Iberdrola, SA vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 179, 10.7.2004.


title: Asia T-455/11 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.11.2013 — Valittajana Europol ja muuna osapuolena Kalmár (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Europolin henkilökunta — Määräaikainen sopimus — Irtisanominen — Perusteluvelvollisuus — Puolustautumisoikeudet — Rahamääräinen korvaus)

text:
               21.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 377/12

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.11.2013 — Valittajana Europol ja muuna osapuolena Kalmár
   (Asia T-455/11 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Henkilöstö - Europolin henkilökunta - Määräaikainen sopimus - Irtisanominen - Perusteluvelvollisuus - Puolustautumisoikeudet - Rahamääräinen korvaus)
   2013/C 377/27
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan poliisivirasto (Europol) (asiamiehet: D. Neumann, D. El Khoury ja J. Arnould, avustajinaan asianajajat D. Waelbroeck ja E. Antypas)

      Muu osapuoli: Andreas Kalmár (Wien, Itävalta) (edustaja: asianajaja D. Coppens)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus, jossa vaaditaan kumoamaan osittain Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa F-83/09, Kalmár vastaan Europol, 26.5.2011 antama tuomio (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Euroopan poliisivirasto (Europol) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Andreas Kalmárille tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 290, 1.10.2011.


title: Asia T-96/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.10.2015 – Rot Front v. SMHV – Rakhat (Маска) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin Маcка rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi rekisteröimätön kansallinen kuviomerkki Маcка — Suhteellinen hylkäysperuste — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta — Kansallisen oikeuden soveltaminen SMHV:ssa)

text:
               21.12.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 429/15

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.10.2015 – Rot Front v. SMHV – Rakhat (Маска)
   (Asia T-96/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin Маcка rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi rekisteröimätön kansallinen kuviomerkki Маcка - Suhteellinen hylkäysperuste - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta - Kansallisen oikeuden soveltaminen SMHV:ssa))
   (2015/C 429/20)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Rot Front OAO (Moskova, Venäjä) (edustajat: aluksi asianajaja B. Térauda, sitten asianajajat O. Spuhler ja M. Geitz)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: D. Walicka)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: Rakhat AO (Almaty, Kazakstan)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, joka on nostettu SMHV:n toisen valituslautakunnan 28.11.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 893/2012-2), joka koskee Rot Front OAO:n ja Rakhat AO:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) toisen valituslautakunnan 28.11.2012 (asia R 893/2012-2) tekemä päätös kumotaan.

               2)

               SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Rot Front OAO:n oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 123, 27.4.2013.


title: Asia C-100/16 P: Valitus, jonka Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou on tehnyt 18.2.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-233/11 ja T-262/11, Kreikka ja Ellinikos Chrysos v. komissio, 9.12.2015 antamasta tuomiosta

text:
               17.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 175/8

         Valitus, jonka Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou on tehnyt 18.2.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-233/11 ja T-262/11, Kreikka ja Ellinikos Chrysos v. komissio, 9.12.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-100/16 P)
   (2016/C 175/08)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Ellinikos Chrysos AE Metalleion kai Viomichanias Chrysou (edustajat: dikigoros V. Christianos ja dikigoros I. Soufleros)

      Muut osapuolet: Helleenien tasavalta ja Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-233/11 ja T-262/11 9.12.2015 antaman tuomion ja palauttaa asiat unionin yleiseen tuomioistuimeen

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Valituksenalaisessa tuomiossa katsottiin, että kaikki SEUT 107 artiklan 1 kohdassa asetetut edellytykset täyttyivät kahden valtiontukitoimenpiteen osalta; ensimmäinen valtiontukitoimenpide koskee Kassandran kaivosten myyntiä valittajalle hintaan, joka on alhaisempi kuin niiden markkina-arvo. Toinen toimenpide koskee vapautusta velvollisuudesta maksaa veroja kaivosten maa-alueiden arvon osalta.

               2.

               Valittaja vetoaa kolmeen valitusperusteeseen, joista kaksi koskee ensimmäistä valtiontukitoimenpidettä ja yksi toista valtiontukitoimenpidettä. Tarkemmin sanoen

                           —

                              Ensimmäisen valtiontukitoimenpiteen osalta valittaja väittää, että valituksenalaiseen tuomioon sisältyvää arviointia, joka koskee edun olemassaoloa, rasittavat oikeudelliset virheet yhdistettyinä perustelujen puutteellisuuteen ja menettelyvirheeseen kaivosten arvon osalta.

                           —

                              Ensimmäisen valtiontukitoimenpiteen osalta valittaja väittää, että valituksenalaiseen tuomioon sisältyvää arviointia, joka koskee edun olemassaoloa, rasittavat oikeudelliset virheet yhdistettyinä perustelujen puutteellisuuteen maa-alueiden arvon osalta.

                           —

                              Toisen valtiontukitoimenpiteen osalta valittaja väittää, että valituksenalaiseen tuomioon sisältyvää arviointia, joka koskee edun olemassaoloa, rasittaa oikeudellinen virhe.


title: Asia T-334/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.10.2015 – Roca Sanitario v. SMHV – Villeroy & Boch (vipuhana) (Yhteisömalli — Mitättömyysmenettely — Rekisteröity yhteisömalli, joka esittää vipuhanaa — Aikaisempi yhteisömalli — Mitättömyysperuste — Yksilöllinen luonne — Asiantunteva käyttäjä — Mallin luojan vapaus — Alan muotoilumahdollisuuksien loppuun käyminen — Erilainen yleisvaikutelma — Asetuksen (EY) N:o 6/2002 6 artikla ja 25 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               21.12.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 429/22

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.10.2015 – Roca Sanitario v. SMHV – Villeroy & Boch (vipuhana)
   (Asia T-334/14) (1)

   ((Yhteisömalli - Mitättömyysmenettely - Rekisteröity yhteisömalli, joka esittää vipuhanaa - Aikaisempi yhteisömalli - Mitättömyysperuste - Yksilöllinen luonne - Asiantunteva käyttäjä - Mallin luojan vapaus - Alan muotoilumahdollisuuksien loppuun käyminen - Erilainen yleisvaikutelma - Asetuksen (EY) N:o 6/2002 6 artikla ja 25 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2015/C 429/28)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Roca Sanitario SA (Barcelona, Espanja) (edustaja: asianajaja R. Guerras Mazón)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: Villeroy & Boch AG (Mettlach, Saksa)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n kolmannen valituslautakunnan 21.2.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 812/2012-3), joka koskee Villeroy & Boch AG:n ja Roca Sanitario SA:n välistä mitättömyysmenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Roca Sanitario SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 261, 11.8.2014.


title: Asia F-15/06: Virkamiestuomioistuimen määräys 23.9.2008 — Abba ym. v. parlamentti

text:
               22.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/67

         Virkamiestuomioistuimen määräys 23.9.2008 — Abba ym. v. parlamentti
   (Asia F-15/06) (1)

   (2008/C 301/134)

      Oikeudenkäyntikieli: ranska

   Ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu virkamiestuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 96, 22.4.2006, s. 37.


title: Asia C-89/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.7.2006 (House of Lordsin (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — United Utilities plc v. Commissioners of Customs & Excise (Kuudes arvonlisäverodirektiivi — 13 artiklan B kohdan f alakohta — Uhkapelien vapauttaminen verosta — Soveltamisala — Call centre -toiminta)

text:
               16.9.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 224/11

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.7.2006 (House of Lordsin (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — United Utilities plc v. Commissioners of Customs & Excise
   (Asia C-89/05) (1)

   (Kuudes arvonlisäverodirektiivi - 13 artiklan B kohdan f alakohta - Uhkapelien vapauttaminen verosta - Soveltamisala - Call centre -toiminta)
   (2006/C 224/20)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   House of Lords
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: United Utilities plc

      Vastaaja: Commissioners of Customs & Excise
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — House of Lords — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 13 artiklan B kohdan f alakohdan tulkinta — Vedonlyönnin, arvonnan ja muiden uhka- tai rahapelien verovapautus — Sovellettavuus palveluihin, jotka suorittaa kolmas yhtiö, joka vastaanottaa puhelimitse tehtyjä vedonlyöntejä toisen yhtiön nimissä
   Tuomiolauselma
   Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan B kohdan f alakohtaa on tulkittava siten, että puhelimitse vedonvälittäjän hyväksi tapahtuvassa call centre -palvelujen suorittamisessa, johon sisältyy se, että mainittujen palvelujen suorittajan työntekijät ottavat vastaan vedonlyöntejä vedonvälittäjän nimissä, ei ole kyse tässä säännöksessä tarkoitetusta vedonlyöntiliiketoimesta eikä se näin ollen voi olla arvonlisäverosta vapautettu kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla.

      (1)  EUVL C 106, 30.4.2005.


title: Asia T-377/13: Kanne 17.7.2013 — ultra air v. SMHV — Donaldson Filtration Deutschland (ultra.air ultrafilter)

text:
               7.9.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 260/49

         Kanne 17.7.2013 — ultra air v. SMHV — Donaldson Filtration Deutschland (ultra.air ultrafilter)
   (Asia T-377/13)
   2013/C 260/87
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: ultra air GmbH (Hilden, Saksa) (edustaja: Rechtsanwalt C. König)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (Haan, Saksa)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 6.5.2013 asiassa R 1100/2011-4 tekemän päätöksen

               —

               velvoittamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ja Donaldson Filtration Deutschland GmbH:n, jos se osallistuu asian käsittelyyn, korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Sanamerkki ultra.air ultrafilter luokkiin 7, 9, 11, 37 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten — yhteisön tavaramerkki nro 7 480 585

      Yhteisön tavaramerkin haltija: Kantaja

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: Donaldson Filtration Deutschland GmbH

      Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukainen ehdoton mitättömyysperuste

      Mitättömyysosaston ratkaisu: Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hyväksyminen ja yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistaminen

      Kanneperusteet:

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan rikkominen

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan toisen virkkeen rikkominen

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan ensimmäisen virkkeen rikkominen.


title: Asia C-463/05: Euroopan yhteisöjen komission  22.12.2005  Alankomaiden kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
               25.2.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/19

         Euroopan yhteisöjen komission 22.12.2005 Alankomaiden kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-463/05)
   (2006/C 48/36)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.12.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Alankomaiden kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Dominique Maidani ja Wouter Wils.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut rahoitusvakuusjärjestelyistä 6 päivänä kesäkuuta 2002 annetunEuroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/47/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai joka tapauksessa se ei ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

               2)

               velvoittaa Alankomaiden kuningaskuntaa korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin 2002/47 11 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 27 päivää joulukuuta 2003 ja ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
   Komission on todettava, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole suorittanut vieläkään näitä toimenpiteitä tai joka tapauksessa se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle.

      (1)  EYVL L 168, s. 43.


title: Asia C-419/01: Euroopan yhteisöjen komission Espanjan kuningaskuntaa vastaan 23.10.2001 nostama kanne

text:
8.12.2001                FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 348/21
Euroopan yhteisöjen komission Espanjan kuningaskuntaa                     rittelyä eivoida hyväksyä, koska se ei täytä yhteisön oikeuskäy-
               vastaan 23.10.2001 nostama kanne                           tännön direktiivin täydelliselle täytäntööpanolle edellytettyjä
                                                                          turvallisuus- ja julkisuusvaatimuksia.
                          (Asia C-419/01)
                                                                          (1) EYVL L 135, 30.5.1991, s. 40.
                          (2001/C 348/37)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 23.10.2001 Euroo-                Euroopan yhteisöjen komission 26.10.2001 Portugalin
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningas-                                tasavaltaa vastaan nostama kanne
kuntaa vastaan. Komission asiamiehenä on oikeudellisen yksi-
kön virkamies G. Valero Jordana, prosessiosoite Luxemburgissa                                       (Asia C-425/01)
incare oikeudellisen yksikön virkamies L. Escobar Guerrero,
Centre Wagner, Kirchberg.
                                                                                (2001/C 348/38)
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                          Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 26.10.2001 Euroo-
                                                                          pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Portugalin tasavaltaa
–      toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut             vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Horstpeter Kreppel ja
       yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21 toukokuuta 1991               Miguel França, ja prosessiosoite Luxemburgissa on incare Luis
       annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY (1) 5 artiklan            Escobar Guerrero, Centre Wagner, Kirchberg.
       mukaisia velvoitteitaan, koska se on määritellyt ainoas-
       taan joitakin haavoittumiselle alttiita alueita alueellaan;
                                                                          Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
–      velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeu-               –      toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut direk-
       denkäyntikulut.                                                           tiivin 89/391/ETY (1) 4, 10, 11 ja 12 artiklan mukaisia
                                                                                velvoitteitaan.
                                                                          –      velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeuden-
                                                                                käyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Direktiivin 91/271/ETY 5 artiklan 1 kohdassa säädetään, että
jäsenvaltioiden on määriteltävä 31 päivään joulukuuta 1993                Portugalin tasavalta ei ole vielä antanut lainsäädäntöä työnteki-
mennessä haavoittumiselle alttiit alueet liitteessä II vahvistettu-       jöiden edustajien valitsemismenettelystä työntekijöiden turval-
jen arviointiperusteiden mukaisesti (makeavetiset vedet tai               lisuutta ja terveyttä koskevissa asioissa. Se, että työpaikalla ei
rannikkovedet, jotka ovat rehevöityneet tai vaarassa rehevöityä,          ole edustajia työntekijöiden turvallisuutta ja terveyttä koske-
nitraattipitoisuuden määrä juomaveden valmistukseen käytet-               vissa asioissa – koska edustajien valitsemismenettelyä koskevaa
tävässä sisävesien pintavesissä ja alueet, joilla muiden yhteisön         lainsäädäntöä ei ole – estää työntekijöitä käyttämästä oikeuksi-
direktiivien noudattamiseksi tarvitaan tehokkaampaa käsitte-              aan tämän osalta. Toisin kuin Portugalin viranomaiset ovat
lyä). Kanne koskee laiminlyöntiä määritellä haavoittumiselle              väittäneet, mikäli ei olisi tarpeen antaa valitsemismenettelyn
alttiit alueet, joiden vesien suhteen itsehallintoalueet käyttävät        täytäntöönpanemista koskevaa nimenomaista lainsäädäntöä,
toimivaltaa: yhteisön sisäisten hydrograafisten jokilaaksojen             jotta työntekijät voisivat valita edustajansa, Portugalin lainsää-
makeat vedet ja rannikkovedet.                                            täjän Decreto-Lein nro. 441/91 23n §:2 momentin b alakoh-
                                                                          dassa tekemä nimenomainen toteamus tarpeesta säätää asiasta
                                                                          olisi ollut täysin tarpeeton.
Tähän mennessä vain Andalusian, Galician, Murcian ja Cantab-
rian itsehallintoalueet ovat määritelleet ne rannikkovedet, jotka         (1) Toimenpiteistä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden paran-
ovat haavoittumiselle alttiita alueita, ja julkaisseet kyseisten              tamisen edistämiseksi työssä 12 päivänä kesäkuuta 1989 annettu
alueiden nimet virallisissa lehdissään sekä antaneet niistä                   neuvoston direktiivi 89/391/ETY (EYVL L 183, 29.6.1989,
tiedon komissiolle. Katalunian itsehallintoalueella kokonaan                  s. 1-8).
sijaitsevien hydrograafisten jokilaaksojen vesien osalta komis-
sio katsoo, että Katalunian itsehallintoalueen suorittamaa mää-


title: Asia T-92/02: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio  26.1.2006  — Stadtwerke Schwäbisch Hall ym. v. komissio (Valtiontuki — Saksan liittotasavallassa sijaitsevien ydinvoimaloiden jätteiden poistamiseksi ja lakkauttamiseksi tehtyihin varauksiin sovellettu verovapautusjärjestelmä — Päätös, jossa tutkinnan alustavan vaiheen päätteeksi todetaan, että valtiontukea ei ole myönnetty — Kumoamiskanne)

text:
               25.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 74/15

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 26.1.2006 — Stadtwerke Schwäbisch Hall ym. v. komissio
   (Asia T-92/02) (1)

   (Valtiontuki - Saksan liittotasavallassa sijaitsevien ydinvoimaloiden jätteiden poistamiseksi ja lakkauttamiseksi tehtyihin varauksiin sovellettu verovapautusjärjestelmä - Päätös, jossa tutkinnan alustavan vaiheen päätteeksi todetaan, että valtiontukea ei ole myönnetty - Kumoamiskanne)
   (2006/C 74/29)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantajat: Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH (Schwäbisch Hall, Saksa), Stadtwerke Tübingen GmbH (Tübingen, Saksa) ja Stadtwerke Uelzen GmbH (Uelzen, Saksa) (edustaja: asianajaja D. Fouquet)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: V. Kreuschitz)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: E.ON Kernkraft GmbH (Hannover, Saksa), RWE Power AG (Essen, Saksa), EnBW Energie Baden-Württemberg AG (Karlsruhe, Saksa) ja Hamburgische Electricitäts-Werke AG (Hampuri, Saksa) [edustajat: asianajajat U. Karpenstein ja D. Sellner,)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Komission 11.12.2001 tekemän sen päätöksen K (2001) 3967 (lopullinen) kumoamista koskeva vaatimus, jossa todetaan, että ydinvoimaloiden jätteiden poistamiseksi ja lakkauttamiseksi tehtyihin varauksiin Saksassa sovellettu verovapautusjärjestelmä ei muodosta EY 87 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantajat vastaavat omien oikeudenkäyntikulujensa lisäksi komission ja väliintulijoiden oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EYVL C 144, 15.6.2002.


title: Asia C-426/15 P: Valitus, jonka Diputación Foral de Bizkaia on tehnyt 3.8.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-397/12, Diputación Foral de Bizkaia v. komissio, 19.5.2015 antamasta tuomiosta

text:
               12.10.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 337/10

         Valitus, jonka Diputación Foral de Bizkaia on tehnyt 3.8.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-397/12, Diputación Foral de Bizkaia v. komissio, 19.5.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-426/15 P)
   (2015/C 337/12)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: Diputación Foral de Bizkaia (edustaja: abogado I. Sáenz-Cortabarría Fernández)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               valituksenalainen tuomio on kumottava

               —

               ensimmäisessä oikeusasteessa nostettu kanne on hyväksyttävä

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut ensimmäisessä oikeusasteessa ja tässä oikeusasteessa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Ensimmäinen valitusperuste: Oikeudellinen virhe SEUT 108 artiklan 3 kohdan ensimmäisen virkkeen (ennakkoilmoitusvelvoite) ja konkreettisesti todettuna kyseisessä määräyksessä esiintyvän sanan ”myöntämistä” (espanjaksi ”conceder”) tulkinnassa ja soveltamisessa tarkasteltuna yhdessä SEUT 107 artiklan 1 kohdassa esiintyvän sanan ”myöntämä” (espanjaksi ”otorgar”) kanssa, koska unionin yleinen tuomioistuin pysytti komission toteamuksen (riidanalaisen päätöksen 2 artikla), (1) jonka mukaan sopimuksissa suunniteltu ilmoitettu tuki on sääntöjenvastainen, koska se myönnettiin 15.12.2006 ennakkoilmoitusvelvoitetta laiminlyöden. Oikeudellinen virhe, koska valtiontukien alan unionin oikeuden periaatetta, jonka mukaan hetki, jona valtiontuki voidaan katsoa ”myönnetyn”, on määritettävä tarkasteltavaan tapaukseen sovellettava kansallinen lainsäädäntö huomioiden, ei sovellettu. Oikeudellinen virhe, koska asetuksen N:o 659/1999 (2) 1 artiklan f alakohdassa vahvistettua ”sääntöjenvastaisen tuen” käsitettä sovellettiin perusteettomasti. Laillisuusperiaatteen loukkaaminen.

      Toinen valitusperuste: Unionin yleisen tuomioistuimen oikeudellinen virhe, koska sen mukaan maa-alueita koskevassa sopimuksessa oli kyseessä ”sääntöjenvastainen tuki” siinä vahvistetun 12 kuukauden määräajan perusteella. Oikeudellinen virhe, koska valtiontukien alan unionin oikeuden periaatetta, jonka mukaan hetki, jona valtiontuki voidaan katsoa ”myönnetyn”, on määritettävä tarkasteltavaan tapaukseen sovellettava kansallinen lainsäädäntö huomioiden, jätettiin perusteettomasti soveltamatta.

      Kolmas valitusperuste: Oikeudellinen virhe, koska unionin yleinen tuomioistuin ei katsonut, että komissio loukkasi hyvän hallinnon yleistä periaatetta riidanalaisen päätöksen antaessaan. Oikeudellinen virhe, koska unionin yleinen tuomioistuin ei todennut, että Diputaciónilla asianomaisena osapuolena SEUT 108 artiklan 2 kohdassa määrätyssä menettelyssä olevia menettelyllisiä oikeuksia ja takeita on loukattu. Oikeudellinen virhe, koska unionin yleinen tuomioistuin katsoi implisiittisesti, että komission 15.4.2010 päivätyllä kirjeellä vastattiin tyydyttävästi edellä mainittuun yleiseen periaatteeseen perustuviin vaatimuksiin. Keskeisten todisteiden vääristäminen. Oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevan perusoikeuden loukkaaminen. Puolustautumisen mahdottomuus.

      (1)  Valtiontuesta SA. 28356 (C 37/2009) (ex N 226/2009) 27.6.2012 annettu komission päätös C(2012) 4194 final.

      (2)  [SEUT 108] artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EYVL L 83, s. 1)


title: Asia T-754/16: Kanne 2.11.2016 – Oakley v. EUIPO – Xuebo Ye (soikion muotoisen siluetin kuva)

text:
               16.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 14/40

         Kanne 2.11.2016 – Oakley v. EUIPO – Xuebo Ye (soikion muotoisen siluetin kuva)
   (Asia T-754/16)
   (2017/C 014/49)
   Kannekirjelmän kieli: espanja

      Asianosaiset ja muu osapuoli

      Kantaja: Oakley, Inc. (Foothill Ranch, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat E. Ochoa Santamaría ja V. Rodríguez Pombo)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Xuebo Ye (Wenzhou, Kiina)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-kuviomerkki (soikion muotoisen siluetin kuva) – Rekisteröintihakemus nro 13 088 191

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 31.8.2016 asiassa R 2608/2015-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               ottaa kanteen tutkittavaksi kaikkine asiakirjoineen ja siihen liittyvine jäljennöksineen

               —

               ottaa tutkittavaksi esitetyn näytön

               —

               hyväksyy kanteen, kumoaa riidanalaisen päätöksen ja epää kyseessä olevan kuviomerkin rekisteröinnin EU-tavaramerkiksi nro 13 088 191 asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 5 kohdan nojalla

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperuste

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 5 kohdan rikkominen.


title: Asian C-183/01 poistaminen rekisteristä

text:
4.5.2002              FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    C 109/41
         Asian C-115/01 (1) poistaminen rekisteristä                  kuningaskunta), esittämä ennakkoratkaisupyyntö), P. Breckon
                                                                     ja M. Barrett vastaan Secretary of State for Employment.
                       (2002/C 109/78)
                                                                     (1) EYVL C 173, 16.6.2001.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 17.1.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-115/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ison-
Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta.
(1) EYVL C 150, 19.5.2001.                                                    Asian C-183/01 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2002/C 109/81)
         Asian C-127/01 (1) poistaminen rekisteristä                 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 8.1.2002
                                                                     antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                       (2002/C 109/79)                               tu asia C-183/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                     Helleenien tasavalta.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 30.1.2002             (1) EYVL C 200, 14.7.2001.
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-127/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
Helleenien tasavalta.
(1) EYVL C 150, 19.5.2001.
                                                                              Asian C-382/01 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2002/C 109/82)
         Asian C-137/01 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                     Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 6.2.2002
                       (2002/C 109/80)                               antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                     tu asia C-382/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ison-
                                                                     Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 16.1.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-137/01 (Employment Tribunalin, Leeds (Yhdistynyt           (1) EYVL C 331, 24.11.2001.


title: Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 9 päivänä maaliskuuta 1999, asiassa T-205/98, Clauni S.A. ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
C 246/32                    FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     28.8.1999
1) 27.10.1998 tehdyn päätöksen, jolla nimittävä viranomainen              ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN
      on määrännyt kantajan kurinpitoseuraamukseksi viraltapanon                            PRESIDENTIN MÄÄRÄYS
      vanhuuseläkeoikeutta alentamatta tai poistamatta, täytäntöön-
      panoa lykätään, kunnes yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
      tuomioistuimen tuomio on julistettu ja asia saatu päätökseen                         21 päivänä kesäkuuta 1999,
      tässä oikeusasteessa.
                                                                          asiassa T-56/99 R, Marlines SA vastaan Euroopan yhteisö-
2) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.                                                      jen komissio
                                                                          (Kilpailu – Sakon maksaminen – Pankkitakaus – Välitoimi-
                                                                                menettely – Täytäntöönpanon lykkääminen)
                                                                                (1999/C 246/66)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)
ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN
                               MÄÄRÄYS                                 Asiassa T-56/99 R, Marlines SA, kotipaikka Monrovia, edusta-
                                                                          janaan asianajaja Dimitrios Papatheofanous, Areios Pagos
                     9 päivänä maaliskuuta 1999,                          Athinon, prosessiosoite Findelissä c/o Paul Attallas, route de
                                                                          Trèves, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään
                                                                          Dimitris Triantafyllou ja Richard Lyal), jossa kantaja vaatii
asiassa T-205/98, Clauni S.A. ym. vastaan Euroopan yhtei-                 lykkäämään sellaisen EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan
                            söjen komissio (1)                            menettelystä 9 päivänä joulukuuta 1998 tehdyn komission
                                                                          päätöksen 1999/271/EY (IV/34.466 – Kreikan lauttaliikenne)
                                                                          (EYVL 1999 L 109, s. 24) täytäntöönpanoa, jonka 2 artiklassa
   (Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)               asetetaan kantajalle 0,26 miljoonan ecun suuruinen sakko EY
                                                                          81 artiklan (aiempi 85 artikla) rikkomisesta, ensimmäisen
                                                                          oikeusasteen tuomioistuimen presidentti on antanut
                             (1999/C 246/65)
                                                                          21.6.1999 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
                                                                          1) Välitoimihakemus hylätään.
                       (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                          2) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
Asiassa T-205/98, Clauni S.A., kotipaikka Agen (Ranska),
Jean-Marie Bissieres, kotipaikka La Croix Blance (Ranska), SA
Lamogenais, nykyisin SA LOMA, kotipaikka Penne Agenais
(Ranska) ja André Lompech, kotipaikka Canet (Ranska), edusta-
janaan asianajaja Daniel Veyssiere, Agen, prosessiosoite Lu-
xemburgissa asianajotoimisto Aloïse May, 31 Grand-Rue,
vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, jossa kantajat vaativat
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta vahvistamaan pa-
lautushakemuksen, jonka ensimmäinen kantaja on esittänyt                  ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN
20.12.1995 Ranskan tulliviranomaisille ja joka koskee tiettyjä                              PRESIDENTIN MÄÄRÄYS
Puolasta peräisin olevien herkkusienten tuonteja, ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpa-                                1 päivänä kesäkuuta 1999,
nossa: jaoston puheenjohtaja R. M. Moura Ramos sekä tuoma-
rit V. Tiili ja P. Mengozzi; kirjaaja: H. Jung, on antanut 9.3.1999
määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:                                 asiassa T-93/99 R, Beatrice Bonaiti Brighina vastaan Eu-
                                                                                roopan yhteisöjen komissio
1) Kanne jätetään tutkimatta, koska sen tutkittavaksi ottamisen
      edellytykset selvästi puuttuvat.                                         (Välitoimimenettely – Kiireellisyysedellytys ei täyty)
2) Kantajat velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluis-                                  (1999/C 246/67)
      taan.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
( 1) EYVL C 71, 13.3.1999.
                                                                          Asiassa T-93/99 R, yhteisön tutkimuskeskuksessa Isprassa
                                                                          toimiva virkamies Beatrice Bonaiti Brighina, edustajanaan
                                                                          asianajaja Mirco Rizzoglio, Milano, prosessiosoite Luxembur-
                                                                          gissa asianajotoimisto Colussi, 36 rue de Wiltz, vastaan


title: Asia T-65/10: Kanne 11.2.2010 — Espanja v. komissio

text:
               17.4.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 100/59

         Kanne 11.2.2010 — Espanja v. komissio
   (Asia T-65/10)
   2010/C 100/87
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: J. Rodríguez Cárcamo)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               On kumottava komission 30.11.2009 tekemä päätös K(2009) 9270 lopullinen, jolla vähennetään Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) myönnettyä avustusta Andalucía-toimintaohjelmalle, tavoite 1 (1994–1999) Espanjassa 9.12.1994 tehdyn päätöksen K(94) 3456, EAKR nro 941 109 001 mukaisesti

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Esillä olevalla kanteella Espanjan kuningaskunta riitauttaa edellä mainitun päätöksen. Se esittää kanteensa tueksi seuraavat perusteet:

               —

               19.12.1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4253/88 (1) 24 artiklaa on rikottu, koska riidanalaisessa päätöksessä on käytetty ekstrapolointia, vaikka mainitussa artiklassa ei säädetä mahdollisuudesta ekstrapoloida konkreettisissa toimissa todettuja sääntöjenvastaisuuksia kaikkiin toimiin, jotka suoritetaan EAKR:n rahoittamissa toimintaohjelmissa. Komission riidanalaisella päätöksellä suorittamalle korjaukselle ei ole oikeudellista perustetta, koska 15.10.1997 hyväksyillä komission sisäisillä suuntaviivoilla, jotka koskevat nettomääräisiä rahoituskorjauksia neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4253/88 24 artiklan soveltamisen yhteydessä, ei asiassa C-443/97 (2), Espanjan kuningaskunta vastaan komissio, 6.4.2000 annetun tuomion perusteella voi olla jäsenvaltioihin ulottuvia oikeusvaikutuksia, ja koska 19.12.1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4253/88 24 artikla koskee ainoastaan sellaisten avustusten vähentämistä, joiden tutkiminen osoittaa sääntöjenvastaisuuden olemassaolon; tätä periaatetta loukattaisiin, jos korjauksia suoritettaisiin ekstrapoloimalla.

               —

               Toissijaisesti 19.12.1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4253/88 24 artiklaa, yhdessä SEU 4 artiklan 3 kohdan (luottamuksellisen yhteistyön periaate), on rikottu, koska komissio on suorittanut korjauksia ekstrapoloimalla siitä huolimatta, ettei muutettujen sopimusten osalta ole ilmennyt toiminnan harjoittamista, valvontaa tai kirjanpitoa koskevia puutteita, varsinkin kun toimintaa harjoittavat elimet sovelsivat Espanjan lainsäädäntöä, jota unionin tuomioistuin ei ole todennut Euroopan unionin oikeuden vastaiseksi. Espanjan kuningaskunta katsoo, että vaikka se, että toimintaa harjoittavat elimet noudattavat Espanjan kansallista lainsäädäntöä, voi antaa komissiolle perusteen todeta menettelyn Euroopan unionin oikeuden vastaisuuden tai konkreettisten rikkomusten olemassaolon, se ei voi olla perustana toiminnan harjoittamisessa havaittujen puutteiden perusteella tehtävälle ekstrapoloinnille, kun unionin tuomioistuin ei ole todennut näiden elinten soveltamaa lakia Euroopan unionin oikeuden vastaiseksi eikä komissio ole nostanut jäsenvaltiota vastaan kannetta SEUT 258 artiklan perusteella.

               —

               Toissijaisesti 19.12.1988 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4253/88 24 artiklaa on rikottu, koska otos, jota käytettiin rahoitusosuuden korjaamiseksi ekstrapoloimalla, ei ole edustava. Komissio käytti ekstrapoloinnissa otosta, johon kuului hyvin pieni määrä hankkeita (37 yhteensä 5 319:stä), eivätkä ne kattaneet kaikkia toimintaohjelman lohkoja; se otti huomioon Espanjan viranomaisten aikaisemmin vähentämät kustannukset, otti lähtökohdaksi todetut kustannukset eikä myönnettyä avustusta ja käytti tietokoneohjelmaa, jonka luotettavuus on alle 85 prosenttia. Tästä syystä Espanjan kuningaskunta katsoo, että otos ei täytä niitä edustavuuden vaatimuksia, joita sen käyttäminen ekstrapoloinnin perustana edellyttää.

               —

               Toimet ovat 18.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (3) 3 artiklan perusteella vanhentuneita. Espanjan kuningaskunta katsoo lopuksi, että sääntöjenvastaisuuksista ilmoittamisen Espanjan viranomaisille (mikä tapahtui lokakuussa 2004 ja jossa oli kyse pääosin vuosina 1997, 1998 ja 1999 tapahtuneista sääntöjenvastaisuuksista) täytyy olla ratkaiseva niiden vanhentumisen, johon sovelletaan asetuksen 2988/95 3 artiklassa säädettyä neljän vuoden määräaikaa, kannalta.

      (1)  Rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta 19.12.1988 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 4253/88 (EYVL L 74, s. 1).

      (2)  Kok., s. I-2415.

      (3)  Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95 (EYVL L 312, s. 1).


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (kuudes jaosto)  17 päivänä marraskuuta 2005 , asiassa C-476/04: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Helleenien tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi N:o 2001/55/EY — Siirtymään joutuneiden henkilöiden joukottainen maahantulo — Tilapäinen suojelu — Vähimmäisvaatimukset)

text:
               28.1.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 22/2

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (kuudes jaosto)
   17 päivänä marraskuuta 2005,
   asiassa C-476/04: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Helleenien tasavalta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi N:o 2001/55/EY - Siirtymään joutuneiden henkilöiden joukottainen maahantulo - Tilapäinen suojelu - Vähimmäisvaatimukset)
   (2006/C 22/03)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asiassa C-476/04, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 12.11.2004, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään M. Kontoy ja C. O'Reilly) vastaan Helleenien tasavalta (asiamiehenään N. Dafniou), yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: A. Borg Barthet (esittelevä tuomari), joka hoitaa kuudennen jaoston puheenkohtajan tehtäviä, sekä tuomarit U. Lõhmus ja A. Ó Caoimh, julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: R. Grass, on antanut 17.11.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Helleenien tasavalta ei ole noudattanut vähimmäisvaatimuksista tilapäisen suojelun antamiseksi siirtymään joutuneiden henkilöiden joukottaisen maahantulon tilanteissa ja toimenpiteistä näiden henkilöiden vastaanottamisen ja vastaanottamisesta jäsenvaltioille aiheutuvien rasitusten tasapuolisen jakautumisen edistämiseksi 20 päivänä heinäkuuta 1001 annetun neuvoston direktiivin 2001/55/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 6, 8.1.2005.


title: Asia T-412/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.12.2009 — Trubion Pharmaceuticals v. SMHV — Merck (TRUBION) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin TRUBION rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki TriBion Harmonis — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               13.2.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 37/35

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.12.2009 — Trubion Pharmaceuticals v. SMHV — Merck (TRUBION)
   (Asia T-412/08) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin TRUBION rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki TriBion Harmonis - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2010/C 37/46
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Trubion Pharmaceuticals, Inc. (Seattle, Washington, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja C. Hertz-Eichenrode)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Merck KGaA (Darmstadt, Saksa) (edustajat: aluksi asianajajat M. Best ja R. Freitag, sittemmin asianajajat M. Best ja U. Pfleghar)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 3.7.2008 tekemästä päätöksestä (asia R 1605/2007-2), joka koskee Trubion Pharmaceuticals, Incin ja Merck KGaA:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1.

               Kanne hylätään.

               2.

               Trubion Pharmaceuticals, Inc. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 301, 22.11.2008.


title: Asia C-420/16 P: Valitus, jonka Balázs-Árpád Izsák ja Attila Dabis ovat tehneet 28.7.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-529/13, Izsák ja Dabis v. komissio, 10.5.2016 antamasta tuomiosta

text:
               24.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 392/8

         Valitus, jonka Balázs-Árpád Izsák ja Attila Dabis ovat tehneet 28.7.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-529/13, Izsák ja Dabis v. komissio, 10.5.2016 antamasta tuomiosta
   (Asia C-420/16 P)
   (2016/C 392/11)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Asianosaiset

      Valittajat: Balázs-Árpád Izsák ja Attila Dabis (edustaja: D. Sobor, ügyvéd)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio, Helleenien tasavalta, Unkari, Slovakian tasavalta ja Romania

      Vaatimukset

   Valittajat vaativat, että Euroopan unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-529/13 10.5.2016 antaman tuomion Euroopan unionin tuomioistuimen perussäännön 16 artiklan nojalla,

                           —

                           ensisijaisesti: kumoaa 25.7.2013 annetun Euroopan komission päätöksen C(2013) 4975 lopullinen, jolla evättiin valittajien ehdottaman riidanalaisen kansalaisaloitteen rekisteröintihakemus, ja ratkaisee asian lopullisesti, ja

                           —

                           toissijaisesti: jos unionin tuomioistuin katsoo, ettei asiaa sen luonteen vuoksi ole mahdollista ratkaista lopullisesti, palauttaa asian yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi, sekä

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittajat vetoavat valituksensa tueksi seuraaviin valitusperusteisiin:

               1.

               Ensimmäinen valitusperuste, jonka mukaan perusoikeuskirjan 47 artiklaa ja yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 92 artiklan 1 kohtaa on rikottu, kun otetaan huomioon etenkin se, ettei kyseinen tuomioistuin noudattanut velvollisuuttaan ilmoittaa todistustaakan jakautumisesta, sillä valittajien mukaan kyseinen tuomioistuin ei ennen tuomion antamista ilmoittanut prosessin asianosaisille siitä, että asiassa oli näytettävä toteen se, että unionin koheesiopolitiikan toteuttaminen niin unionin kuin jäsenvaltioidenkin tasolla uhkaisi kansallisen vähemmistön sisältävien alueiden erityisiä ominaispiirteitä ja että kansallisen vähemmistön sisältävien alueiden erityisiä etnisiä, kulttuurisia, uskonnollisia tai kielellisiä ominaispiirteitä voitaisiin pitää SEUT 174 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitettuna vakavana ja pysyvänä väestöön liittyvänä haittana.

               2.

               Toinen valitusperuste, joka perustuu EUT 11 artklan 4 artiklan ja kansalaisaloitteesta annetun asetuksen (1) 4 artiklan 2 kohdan rikkomiseen. Valittajien mukaan riidan kohteena oleva kansalaisaloite täyttää EUT 11 artiklan 4 kohdassa asetetut vaatimukset, sillä aloitteen tekijöiden mukaan se koskee kysymystä, jonka osalta näiden mielestä tarvitaan unionin säädöstä perussopimusten soveltamiseksi, ja Euroopan komissio oli toimivaltainen esittämään vastaavan ehdotuksen. Valittajat väittävät myös, että komissio voi puuttuvan toimivallan perusteella kieltäytyä kansalaisaloitteen rekisteröinnistä vain silloin, kun toimivallan puuttuminen on ilmeistä.

               3.

               Kolmas valitusperuste, jonka mukaan SEUT 4 artiklan 2 kohdan c alakohtaa ja 174 artiklaa on rikottu, koska SEUT 174 artiklan kolmannessa kohdassa mainitaan esimerkkejä niistä seikoista, jotka voivat aiheuttaa vakavan ja pysyvän väestöön liittyvän haitan ja joiden perusteena sille, että tiettyyn alueeseen on unionin koheesiopolitiikassa ”kiinnitettävä erityistä huomiota”.

               4.

               Neljäs valitusperuste, jonka mukaan SEUT 7, SEUT 167 artiklaa, SEUT 3 artiklan 3 kohtaa, perusoikeuskirjan 22 artiklaa ja syrjinnän kieltäviä perussopimusten määräyksiä on rikottu, koska riidanalaisella kansalaisaloitteella tuetaan unionin kaikkien politiikkojen ja toimintojen välistä koherenssia SEUT 7 artiklassa määrätyin tavoin edistämällä sitä, että koheesiopolitiikassa otetaan huomioon kulttuurinen monimuotoisuus ja tämän säilyminen.

      (1)  Kansalaisaloitteesta 16.2.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 211/2011 (EUVL 2011, L 65, s. 1).


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 1 päivänä heinäkuuta 2004, asiassa T-308/00, Salzgitter AG vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Valtiontuet — HT 4 artiklan c alakohta ja HT 67 sekä HT 95 artikla — Salzgitter-yritykselle myönnetty taloudellinen tuki — Raja entisen Saksan demokraattisen tasavallan ja entisen Tšekkoslovakian tasavallan kanssa — Ilmoittamatta jätetyt tuet — Terästeollisuuden kuudes tukisäännöstö — Oikeusvarmuus)

text:
               25.9.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 239/14

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   1 päivänä heinäkuuta 2004,
   asiassa T-308/00, Salzgitter AG vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Valtiontuet - HT 4 artiklan c alakohta ja HT 67 sekä HT 95 artikla - Salzgitter-yritykselle myönnetty taloudellinen tuki - Raja entisen Saksan demokraattisen tasavallan ja entisen Tšekkoslovakian tasavallan kanssa - Ilmoittamatta jätetyt tuet - Terästeollisuuden kuudes tukisäännöstö - Oikeusvarmuus)
   (2004/C 239/28)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa T-308/00, Salzgitter AG, kotipaikka Salzgitter (Saksa), edustajinaan avocat J. Sedemund ja avocat T. Lübbig, prosessiosoite Luxemburgissa, jota tukee Saksan liittotasavalta, (asiamiehenään W.-D. Plessing, avustajanaan avocat K. Schroeter), vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään K.-D. Borchardt ja V. Kreuschitz, prosessiosoite Luxemburgissa), jossa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta vaaditaan kumoamaan valtiontuesta, jonka Saksa on myöntänyt Salzgitter AG:lle, Preussag Stahl AG:lle ja rauta- ja terästeollisuuden alalla toimiville yhtymän tytäryhtiöille, jotka nykyisin tunnetaan nimellä Salzgitter AG — Stahl und Technologie (SAG), 28.6.2002 tehty komission päätös 2000/797/EHTY (EYVL L 323, p. 5), yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: puheenjohtaja V. Tiili sekä tuomarit J. Pirrung, P. Mengozzi, A. W. H. Meij ja M. Vilaras; kirjaaja: hallintovirkamies I. Natsinas, on 1.7.2004 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Valtiontuesta, jonka Saksa on myöntänyt Salzgitter AG:lle, Preussag Stahl AG:lle ja rauta- ja terästeollisuuden alalla toimiville yhtymän tytäryhtiöille, jotka nykyisin tunnetaan nimellä Salzgitter AG — Stahl und Technologie (SAG), 28.6.2002 tehdyn komission päätöksen 2000/797/EHTY 2 ja 3 artikla kumotaan.

               2)

               Kantaja vastaa omien oikeudenkäyntikulujensa yhdestä kolmasosasta.

               3)

               Komissio velvoitetaan korvaamaan kaksi kolmasosaa kantajan oikeudenkäyntikuluista ja vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.

               4)

               Saksan liittotasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EYVL C 335, 25.11.2000.


title: Asia C-330/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 25.2.2010 — Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2006/43/EY — Yhtiöoikeus — Tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteinen tilintarkastus — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               17.4.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 100/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 25.2.2010 — Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta
   (Asia C-330/09) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2006/43/EY - Yhtiöoikeus - Tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteinen tilintarkastus - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
   2010/C 100/14
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Braun ja M. Adam)

      Vastaaja: Itävallan tasavalta (asiamies: C. Pesendorfer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteisestä tilintarkastuksesta, direktiivien 78/660/ETY ja 83/349/ETY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 84/253/ETY kumoamisesta 17.5.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/43/EY (EUVL L 157, s. 87) noudattamisen edellyttämien säännösten antamatta tai ilmoittamatta jättäminen säädetyssä määräajassa

      Tuomiolauselma

               1)

               Itävallan tasavalta ei ole noudattanut tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteisestä tilintarkastuksesta, direktiivien 78/660/ETY ja 83/349/ETY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 84/253/ETY kumoamisesta 17.5.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/43/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Itävallan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 233, 26.9.2009.


title: Asia C-269/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 21.5.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt korkein hallinto-oikeus – Suomi) – Kansaneläkelaitoksen vireille panema asia (Ennakkoratkaisupyyntö — Julkiset hankinnat — Direktiivi 2004/18/EY — 1 artiklan 4 kohta — Palvelukonsessio — Käsite — Sosiaaliturvaviranomaisen ja taksiyhtiöiden välinen sopimuskokonaisuus, joka koskee vakuutettujen matkakustannusten sähköistä suorakorvausmenettelyä ja kuljetusten tilausjärjestelyä)

text:
               20.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 236/18

         Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 21.5.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt korkein hallinto-oikeus – Suomi) – Kansaneläkelaitoksen vireille panema asia
   (Asia C-269/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Julkiset hankinnat - Direktiivi 2004/18/EY - 1 artiklan 4 kohta - Palvelukonsessio - Käsite - Sosiaaliturvaviranomaisen ja taksiyhtiöiden välinen sopimuskokonaisuus, joka koskee vakuutettujen matkakustannusten sähköistä suorakorvausmenettelyä ja kuljetusten tilausjärjestelyä))
   (2015/C 236/24)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Korkein hallinto-oikeus

      Pääasian asianosainen

   Kansaneläkelaitos

      Tuomiolauselma

   Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY 1 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen sopimuskokonaisuuden voidaan katsoa olevan mainitussa säännöksessä tarkoitettu palvelukonsessio, mikäli hankintaviranomainen on siirtänyt sille kuuluvan liiketoiminnallisen riskin täysimääräisesti tai merkittävissä määrin, mikä kansallisen tuomioistuimen on selvitettävä siten, että se ottaa huomioon kaikki mainitun sopimuskokonaisuuden kohteena olevien toimenpiteiden ominaispiirteet.

      (1)  EUVL C 261, 11.8.2014.


               17.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/54

         Budějovický Budvar, národní podnikin 9.2.2004 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa vastaan nostama kanne
   (Asia T-53/04)
   (2004/C 94/144)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Budějovický Budvar, národní podnik, kotipaikka České Budějovice (Tshekin tasavalta) on nostanut 9.2.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja Fabienne Fajgenbaum.
   Anheuser-Busch Incorporated osallistui myös asian käsittelyyn toisessa valituslautakunnassa.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa vastaajan toisen valituslautakunnan 3.12.2003 tekemän ratkaisun

               —

               hylkää Anheuser-Buschin 1.4.1996 jättämän rekisteröintihakemuksen BUDWEISER luokkaan 25 kuuluvia tavaroita varten

               —

               velvoittaa Anheuser-Buschin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               Yhteisön tavaramerkin hakija:

               Anheuser-Busch Incorporated

               Haettu tavaramerkki:

               Sanamerkki BUDWEISER - hakemus nro 24620 luokkaan 25 kuuluvia tavaroita varten (vaatteet jne.)

               Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu:

               Kantaja

               Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu

               Alkuperänimitykset BUDWEISER BIER, BUDWEISER BIER-BUDVAR, BUDWEISER BUDVAR

               Väiteosaston ratkaisu:

               Väitteen hylkääminen

               Valituslautakunnan ratkaisu:

               Valituksen hylkääminen

               Kanneperusteet:

               Asetuksen N:o 40/94 (1) 8 artiklan 4 kohdan virheellinen soveltaminen. Kantaja, joka on oikeutettu käyttämään edellä mainittuja alkuperänimityksiä Ranskassa, väittää voivansa Ranskan lainsäädännön mukaan vastustaa hakemuksen kohteena olevan tavaramerkin rekisteröintiä ilman, että sen on osoitettava kyseessä olevien nimitysten tunnettuus Ranskan alueella ja ilman, että sen on tarpeen selvittää, voiko riidanalaisen tavaramerkin käyttö johtaa kyseessä olevien nimitysten tunnettuuden väärinkäyttöön tai sen heikentämiseen.

      (1)   Yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, 14.1.1994, s. 1).


title: Asia C-297/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Laufen (Saksa) on esittänyt 18.6.2012 — Rikosoikeudenkäynti Gjoko Fileviä ja Adnan Osmania vastaan

text:
               18.8.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 250/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Laufen (Saksa) on esittänyt 18.6.2012 — Rikosoikeudenkäynti Gjoko Fileviä ja Adnan Osmania vastaan
   (Asia C-297/12)
   2012/C 250/19
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Laufen

      Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

   Gjoko Filev ja Adnan Osmani

      Muu osapuoli: Staatsanwaltschaft Traunstein

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Euroopan parlamentin ja neuvoston 16.12.2008 antaman direktiivin 2008/115/EY (1) 11 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, etteivät jäsenvaltiot saa liittää rangaistuksia hallinto-oikeudellisiin karkotuksiin tai maastapoistamisiin, kun karkotus/maastapoistaminen on viittä vuotta vanhempi?

               2)

               Onko direktiivin 11 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, ettei Saksan liittotasavalta saa liittää rangaistuksia hallinto-oikeudellisiin karkotuksiin/maastapoistamisiin, jotka olivat viittä vuotta vanhempia ennen Saksan täytäntöönpanolain voimaantuloa 22.11.2011?

               3)

               Onko sellainen kansallinen säännöstö, jossa säädetään, että karkotukset/maastapoistamiset ovat lähtökohtaisesti voimassa pysyvästi, ellei asianosainen tee hakemusta määräajasta, unionin oikeuden mukainen direktiivin 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla? Vastaako tällainen säännös direktiivin johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa tarkoitettua hallittua maahanmuuttopolitiikkaa selkeiden, avointen ja oikeudenmukaisten säännösten kautta?

               4)

               Onko direktiiviä tulkittava siten, etteivät jäsenvaltiot saa ottaa karkotuksia/maastapoistamisia, jotka olivat sinä aikana, jona direktiiviä ei ollut pantu täytäntöön, viisi vuotta vanhoja tai vanhempia, myöhemmin uudestaan rikosoikeudellisen rangaistuksen perusteeksi, kun karkotus/maastapoistaminen perustuu rikosoikeudelliseen tuomioon?

      (1)  Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/115/EY (EUVL L 348, s. 98).