title: Asia T-404/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.11.2010 — Deutsche Bahn v. SMHV (Harmaan ja punaisen värin vaakasuora yhdistelmä) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus harmaan ja punaisen värin vaakasuorasta yhdistelmästä koostuvan merkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               15.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 13/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.11.2010 — Deutsche Bahn v. SMHV (Harmaan ja punaisen värin vaakasuora yhdistelmä)
   (Asia T-404/09) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus harmaan ja punaisen värin vaakasuorasta yhdistelmästä koostuvan merkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2011/C 13/48
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Deutsche Bahn AG (Berliini, Saksa) (edustajat: asianajaja U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern ja asianajaja B. Weichhaus)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: G. Schneider)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 379/2009-1 23.7.2009 tekemästä päätöksestä, joka koskee hakemusta harmaan ja punaisen värin vaakasuorasta yhdistelmästä koostuvan värimerkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Deutsche Bahn AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 297, 5.12.2009.


title: Asia T-357/15 P: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 17.12.2015 – Valittajana Garcia Minguez ja muuna osapuolena komissio (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Palvelukseen ottaminen — Komission väliaikaisille toimihenkilöille avoin komission sisäinen kilpailu — Toimeenpanoviraston väliaikaisen toimihenkilön jättäminen kilpailun ulkopuolelle — Henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan b alakohta — Yhdenvertainen kohtelu — Selvästi täysin perusteeton valitus)

text:
               22.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 68/28

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 17.12.2015 – Valittajana Garcia Minguez ja muuna osapuolena komissio
   (Asia T-357/15 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Henkilöstö - Palvelukseen ottaminen - Komission väliaikaisille toimihenkilöille avoin komission sisäinen kilpailu - Toimeenpanoviraston väliaikaisen toimihenkilön jättäminen kilpailun ulkopuolelle - Henkilöstösääntöjen 29 artiklan 1 kohdan b alakohta - Yhdenvertainen kohtelu - Selvästi täysin perusteeton valitus))
   (2016/C 068/37)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Maria Luisa Garcia Minguez (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat L. Ortiz Blanco ja Á. Givaja Sanz)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi J. Currall, G. Gattinara ja F. Simonetti, sitten G. Gattinara ja F. Simonetti)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) 28.4.2015 antamasta määräyksestä Garcia Minguez v. komissio (F-72/14, Kok. H., EU:F:2015:40) tehty valitus, jossa vaaditaan tämän määräyksen kumoamista.

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Maria Luisa Garcia Minguez velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 279, 24.8.2015.


title: Asian T-284/99 poistaminen rekisteristä

text:
               25.9.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 239/28

         Asian T-284/99 poistaminen rekisteristä (1)

   (2004/C 239/63)

      (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)

   Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun toisen jaoston puheenjohtajan 4.5.2004 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia T-284/99, Vlutters Kapitein B.V., jota tukee Alankomaiden kuningaskunta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio.

      (1)  EYVL C 47, 19.2.2000.


title: Asia C-227/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21.10.2010 (Tribunale ordinario di Torinon (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Antonino Accardo ym. v. Comune di Torino (Sosiaalipolitiikka — Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu — Työajan järjestäminen — Kaupungin poliisivoimien poliisit — Direktiivi 93/104/EY — Direktiivi 93/104/EY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2000/34/EY — Direktiivi 2003/88/EY — 5, 17 ja 18 artikla — Viikoittainen enimmäistyöaika — Työehtosopimukset tai työmarkkinaosapuolten väliset kansalliset tai alueelliset sopimukset — Lykättyä viikoittaista lepoaikaa ja korvaavaa lepoaikaa koskevat poikkeukset — Välitön oikeusvaikutus — Unionin oikeuden mukainen tulkinta)

text:
               18.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 346/15

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21.10.2010 (Tribunale ordinario di Torinon (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Antonino Accardo ym. v. Comune di Torino
   (Asia C-227/09) (1)

   (Sosiaalipolitiikka - Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu - Työajan järjestäminen - Kaupungin poliisivoimien poliisit - Direktiivi 93/104/EY - Direktiivi 93/104/EY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2000/34/EY - Direktiivi 2003/88/EY - 5, 17 ja 18 artikla - Viikoittainen enimmäistyöaika - Työehtosopimukset tai työmarkkinaosapuolten väliset kansalliset tai alueelliset sopimukset - Lykättyä viikoittaista lepoaikaa ja korvaavaa lepoaikaa koskevat poikkeukset - Välitön oikeusvaikutus - Unionin oikeuden mukainen tulkinta)
   2010/C 346/24
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale ordinario di Torino

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Antonino Accardo, Viola Acella, Antonio Acuto, Domenico Ambrisi, Paolo Battaglino, Riccardo Bevilacqua, Fabrizio Bolla, Daniela Bottazzi, Roberto Brossa, Luigi Calabro', Roberto Cammardella, Michelangelo Capaldi, Giorgio Castellaro, Davide Cauda, Tatiana Chiampo, Alessia Ciaravino, Alessandro Cicero, Paolo Curtabbi, Paolo Dabbene, Mauro D'Angelo, Giancarlo Destefanis, Mario Di Brita, Bianca Di Capua, Michele Di Chio, Marina Ferrero, Gino Forlani, Giovanni Galvagno, Sonia Genisio, Laura Dora Genovese, Sonia Gili, Maria Gualtieri, Gaetano La Spina, Maurizio Loggia, Giovanni Lucchetta, Sandra Magoga, Manuela Manfredi, Fabrizio Maschio, Sonia Mignone, Daniela Minissale, Domenico Mondello, Veronnica Mossa, Plinio Paduano, Barbaro Pallavidino, Monica Palumbo, Michele Paschetto, Frederica, Peinetti, Nadia Pizzimenti, Gianluca Ponzo, Enrico Pozzato, Gaetano Puccio, Danilo Ranzani, Pergianni Risso, Luisa Rossi, Paola Sabia, Renzo Sangiano, Davide Scagno, Paola Settia, Raffaella Sottoriva, Rossana Trancuccio, Fulvia Varotto, Giampiero Zucca, Fabrizio Lacognata, Guido Mandia, Luigi Rigon ja Daniele Sgavetti

      Vastaaja: Comune di Torino

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunale ordinario di Torino — Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 23.11.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY (EYVL L 307, s. 18) 5, 17 ja 18 artiklan tulkinta — Lykätystä viikoittaisesta lepoajasta ja korvaavasta lepoajasta tehtävät poikkeukset — Sovellettavuus kaupungin poliisivoimien poliiseihin

      Tuomiolauselma

               1)

               Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 23.11.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY 17 artiklan 3 kohdalla on sekä alkuperäisessä muodossaan että 22.6.2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/34/EY muutetussa muodossaan itsenäinen ulottuvuus suhteessa tämän saman artiklan 2 kohtaan siten, että vaikka tiettyä ammattia ei mainittaisikaan kyseisessä 2 kohdassa, tämä ei estä sitä kuulumasta direktiivin 93/104 17 artiklan 3 kohdan molemmissa versioissa säädetyn poikkeuksen soveltamisalaan.

               2)

               Pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa direktiivin 93/104 tämän direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2000/34, 17 artiklassa ja mahdollisesti tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY 17 ja/tai 18 artiklassa säädettyihin mahdollisiin poikkeuksiin ei voida vedota pääasian kantajien kaltaisia yksityishenkilöitä vastaan. Näitä säännöksiä ei myöskään voida tulkita siten, että niillä sallittaisiin tai kiellettäisiin pääasiassa kyseessä olevan kaltaisten työehtosopimusten soveltaminen, koska viimeksi mainittujen soveltaminen riippuu kansallisesta oikeudesta.

      (1)  EUVL C 205, 29.8.2009.


title: Asia C-378/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Monomeles Protodikeio Rethymnis (Kreikka) on esittänyt 8.8.2007 — K. Aggelidaki, A. Aïvali, A. Vavouraki, Ch. Kaparou, M. Lioni, E. Makrygiannaki, E. Nisanaki, Ch. Panagiotou, A. Pitsidianaki, M. Chalkiadaki ja Ch. Chalkiadaki v. Nomarchiaki Autodioikisi Rethymnis

text:
               10.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/24

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Monomeles Protodikeio Rethymnis (Kreikka) on esittänyt 8.8.2007 — K. Aggelidaki, A. Aïvali, A. Vavouraki, Ch. Kaparou, M. Lioni, E. Makrygiannaki, E. Nisanaki, Ch. Panagiotou, A. Pitsidianaki, M. Chalkiadaki ja Ch. Chalkiadaki v. Nomarchiaki Autodioikisi Rethymnis
   (Asia C-378/07)
   (2007/C 269/47)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Monomeles Protodikeio Rethymnis
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Kyriaki Aggelidaki, Anastasia Aïvali, Aggeliki Vavouraki, Chrysi Kaparou, Manina Lioni, Evaggelia Makrygiannaki, Eleonora Nisanaki, Christiana Panagiotou, Anna Pitsidianaki, Maria Chalkiadaki ja Chrysi Chalkiadaki.

      Vastaaja: Nomarchiaki Autodioikisi Rethymnis
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko puitesopimuksen, jonka Euroopan ammatillinen yhteisjärjestö (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestö (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskus (CEEP) ovat tehneet ja joka muodostaa neuvoston direktiivin 1999/70/EY (EYVL L 175, 10.7.1999, s. 42) erottamattoman osan, 5 lauseke ja 8 lausekkeen 1 ja 3 kohta ymmärrettävä siten, että yhteisön oikeudessa ei sallita (kyseisen puitesopimuksen täytäntöönpanoa koskevilla syillä) sitä, että jäsenvaltio säätää toimenpiteistä, a) kun kansallisessa oikeusjärjestyksessä jo on ennen kyseisen direktiivin voimaantuloa puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettu vastaava oikeudellinen toimenpide ja b) kun puitesopimuksen täytäntöönpanemiseksi säädetyillä toimenpiteillä heikennetään määräaikaisten työntekijöiden suojan yleistä tasoa kansallisessa oikeusjärjestyksessä?

               2)

               Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, kysytään, liittyykö määräaikaisille työntekijöille annetun suojan heikentäminen siinä tapauksessa, että kyse ei ole useista ja peräkkäisistä määräaikaisista työsopimuksista vaan yhdestä ainoasta määräaikaisesti työsopimuksesta, jonka kohteena tosiasiassa kuitenkin on se, että työntekijä ei tarjoa palveluja väliaikaisten, ylimääräisten tai kiireellisten tarpeiden kattamiseksi vaan ”pysyvien ja jatkuvien” tarpeiden kattamiseksi, edellä mainitun puitesopimuksen ja direktiivin täytäntöönpanoon, ja onko tällainen suojan heikentäminen näin ollen yhteisön oikeuden kannalta kiellettyä vai sallittua?

               3)

               Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, kysytään, että jos kansallisessa oikeusjärjestyksessä oli ennen direktiivin 1999/70/EY voimaantuloa olemassa puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettu vastaava oikeudellinen toimenpide, kuten pääasiassa riidanalainen lain 2112/1920 8 §:n 3 momentti, merkitseekö määräaikaisten työntekijöiden suojan yleisen tason puitesopimuksen 8 lausekkeen 1 ja 3 kohdassa tarkoitettua kiellettyä heikentämistä kansallisessa oikeusjärjestyksessä se, että puitesopimuksen täytäntöönpanoa koskevien syiden perusteella säädetään oikeudellisesta toimenpiteestä, kuten pääasiassa kyseessä olevasta riidanalaisesta presidentin asetuksen 164/2004 11 §:stä,

                           a)

                           kun puitesopimuksen täytäntöönpanemiseksi annetun kyseisen oikeudellisen toimenpiteen soveltamisalaan kuuluvat ainoastaan tapaukset, joissa on kyse useista perättäisistä määräaikaisista työsopimuksista tai useista perättäisistä määräaikaisista työsuhteista, mutta eivät sellaisten sopimusperusteisten toimihenkilöiden tapaukset, jotka ovat tehneet (ei useita ja perättäisiä vaan) yhden ja ainoan määräaikaisen työsopimuksen, jonka nojalla työntekijä kattaa työnantajan ”pysyviä ja jatkuvia” tarpeita, kun direktiiviä edeltänyt vastaava oikeudellinen toimenpide koskee kaikkia tapauksia, joissa on kyse määräaikaisista työsopimuksista, myös niitä, joissa työntekijä on tehnyt yhden ainoan määräaikaisen työsopimuksen, jonka kohteena tosiasiassa kuitenkin on se, että työntekijä ei tarjoa palveluja väliaikaisten, ylimääräisten tai kiireellisten tarpeiden kattamiseksi vaan ”pysyvien ja jatkuvien” tarpeiden kattamiseksi?

                           b)

                           Entä kun kyseessä olevan puitesopimuksen täytäntöönpanemiseksi annetussa oikeudellisessa toimenpiteessä säädetään määräaikaisten työntekijöiden suojaamiseksi ja määräaikaista työtä koskevassa puitesopimuksessa tarkoitettujen väärinkäytösten ehkäisemistä varten oikeudelliseksi seuraukseksi se, että määräaikaiset työsopimukset luokitellaan vastedes (ex nunc) toistaiseksi voimassa oleviksi, vaikka direktiiviä edeltävässä vastaavassa oikeudellisessa toimenpiteessä säädetään määräaikaisten työsopimusten luokittelemisesta toistaiseksi voimassa oleviksi siitä hetkestä lähtien, kun ne alun perin tehtiin (ex tunc)?

               4)

               Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, kysytään, että jos kansallisessa oikeusjärjestyksessä oli ennen direktiivin 1999/70/EY voimaantuloa määräaikaisia työsopimuksia koskevan puitesopimuksen, joka on kyseisen direktiivin erottamaton osa, voimassa 5 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettu vastaava oikeudellinen toimenpide, kuten pääasiassa kyseessä oleva lain 2112/1920 riidanalainen 8 §:n 3 momentti, merkitseekö määräaikaisten työntekijöiden suojan yleisen tason kiellettyä puitesopimuksen 8 lausekkeen 1 ja 3 kohdassa tarkoitettua heikentämistä kansallisessa oikeusjärjestyksessä Kreikan lainsäätäjän edellä mainittua direktiiviä Kreikan oikeusjärjestyksessä täytäntöönpannessa suorittama valinta jättää yhtäältä edellä mainitun presidentin asetuksen 164/2004 mukaisen suojan tason ulkopuolelle edellä mainitut väärinkäytöstapaukset, joissa työntekijä on tehnyt yhden ja ainoan määräaikaisen työsopimuksen, jonka kohteena kuitenkin tosiasiassa on se, että työntekijä ei tarjoa palveluja väliaikaisten, ylimääräisten tai kiireellisten tarpeiden kattamiseksi vaan ”pysyvien ja jatkuvien” tarpeiden kattamiseksi, ja toisaalta se, että Kreikan lainsäätäjä on jättänyt säätämättä jostain vastaavanlaisesta, erityisesti tätä tapausta koskevasta ja tehokkaasta sellaista oikeudellista seurausta koskevasta toimenpiteestä, joka koskee työntekijöiden suojaamista tämän erityisen väärinkäyttötapauksen suhteen ja jota sovelletaan sen yleisen suojan lisäksi, josta säädetään vakiintuneesti Kreikan oikeusjärjestyksen yleisessä työoikeudessa kaikissa niissä tapauksissa, joissa suoritetaan työtä mitättömän sopimuksen nojalla, riippumatta siitä, onko kyseessä puitesopimuksessa tarkoitettu väärinkäytös, eli sen suojan lisäksi, joka käsittää työntekijän vaatimuksen siitä, että hänelle maksetaan hänen palkkansa sekä irtisanomiskorvaus, tekipä hän työtä pätevän työsopimuksen nojalla tai ei, kun otetaan huomioon,

                           a)

                           että kansallisessa oikeudessa säädetään velvollisuudesta maksaa palkka ja irtisanomiskorvaus kaikissa tapauksissa, joissa on kyse työsuhteesta, ja että tällä velvollisuudella ei erityisesti pyritä estämään puitesopimuksessa tarkoitettuja väärinkäytöksiä, ja

                           b)

                           että direktiiviä edeltävän vastaavan oikeudellisen toimenpiteen soveltamisen oikeudellisena seurauksena on se, että (yksi ja ainoa) määräaikainen työsopimus tunnustetaan toistaiseksi voimassa olevaksi?

               5)

               Mikäli vastaus edellä mainittuihin kysymyksiin on myöntävä, kysytään, pitääkö kansallisen tuomioistuimen, kun se tulkitsee kansallista oikeuttaan direktiivin 1999/70/EY mukaisesti, sivuuttaa sellaisen oikeudellisen toimenpiteen, joka annettiin puitesopimuksen täytäntöönpanemista koskevien syiden perusteella mutta joka johtaa määräaikaisten työntekijöiden suojan yleisen tason heikentämiseen kansallisessa oikeusjärjestyksessä, direktiivin kanssa ristiriitaiset säännökset, kuten presidentin asetuksen 164/2004 säännökset, joissa implisiittisesti ja välillisesti mutta selvästi evätään tällaisen suojan antaminen väärinkäytöstapauksissa, joissa työntekijä on tehnyt yhden ja ainoan määräaikaisen työsopimuksen, jonka kohteena kuitenkin tosiasiassa on se, että työntekijä ei tarjoa palveluja väliaikaisten, ylimääräisten tai kiireellisten tarpeiden kattamiseksi vaan ”pysyvien ja jatkuvien” tarpeiden kattamiseksi, ja soveltaa niiden asemesta direktiivin voimaantuloa edeltävän vastaavan oikeudellisen toimenpiteen säännöksiä, kuten lain 2112/1920 8 §:n 3 momentin säännöksiä?

               6)

               Siinä tapauksessa, että kansallinen tuomioistuin katsoo, että määräaikaista työtä koskevassa riidassa on — lähtökohtaisesti — sovellettava säännöstä (nyt esillä olevassa asiassa lain 2112/1920 8 §:n 3 momenttia), joka muodostaa määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen, joka on direktiivin 1999/70/EY erottamaton osa, 5 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitetun vastaavan oikeudellisen toimenpiteen, ja jonka perusteella — vaikka vain yhden — työsopimuksen luokitteleminen määräaikaiseksi ilman perusteltua syytä, joka liittyisi tehdyn työn luonteeseen, lajiin ja ominaispiirteisiin, aiheuttaa sen, että tämä sopimus tunnustetaan toistaiseksi voimassa olevaksi työsopimukseksi,

                           a)

                           onko yhteisön oikeuden kanssa sopusoinnussa se, että kansallinen tuomioistuin tulkitsee ja soveltaa kansallista oikeutta siten, että kaikissa tapauksissa on olemassa perusteltu syy tehdä määräaikaisia työsopimuksia, kun oikeudellisena perusteena näitä sopimuksia tehtäessä on käytetty lakiin sisältyvää säännöstä, joka koskee työskentelyä määräaikaisella työsopimuksella kausiluonteisten, jaksottaisten, tilapäisten, ylimääräisten tai täydentävien sosiaalisten tarpeiden kattamiseksi (nyt esillä olevassa asiassa lain 3250/2004, FEK A' 124/7.7.2004 säännöksiä), vaikka tosiasiassa katettavat tarpeet ovat pysyviä ja jatkuvia?

                           b)

                           Entä onko yhteisön oikeuden kanssa sopusoinnussa se, että kansallinen tuomioistuin tulkitsee ja soveltaa kansallista oikeutta siten, että säännöstä, jolla kielletään määräaikaisten työsopimusten muuttaminen julkisella sektorilla toistaiseksi voimassa oleviksi työsopimuksiksi, on tulkittava siten, että julkisella sektorilla kielletään ehdottomasti ja kaikissa tapauksissa määräaikaisen työsopimuksen tai -suhteen muuttaminen toistaiseksi voimassa olevaksi, vaikka sopimus tai suhde on väärinkäytösluonteisesti sovittu määräaikaiseksi, nimittäin kun katetut tarpeet ovat tosiasiassa pysyviä ja jatkuvia ja kun kansalliselle tuomioistuimelle ei tällaisessa tapauksessa jää mahdollisuutta määritellä kyseisen oikeudellisen työsuhteen todellista luonnetta ja luokitella sitä oikein toistaiseksi voimassa olevaksi sopimukseksi? Vai olisiko kyseessä oleva kielto kenties rajattava koskemaan vain sellaisia määräaikaisia työsopimuksia, jotka tosiasiassa on tehty tilapäisten, odottamien, kiireellisten, ylimääräisten tai vastaavanlaisten erityisten tarpeiden vuoksi mutta ei myös tapauksia, joissa sopimukset tosiasiassa on tehty pysyvien ja jatkuvien tarpeiden kattamiseksi?


title: Asia C-439/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour d’appel de Paris (Ranska) on esittänyt 10.11.2009 — Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS v. Président de l’Autorité de la Concurrence ja Ministre de l’Économie, de l’Industrie et de l’Emploi

text:
               30.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/27

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour d’appel de Paris (Ranska) on esittänyt 10.11.2009 — Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS v. Président de l’Autorité de la Concurrence ja Ministre de l’Économie, de l’Industrie et de l’Emploi
   (Asia C-439/09)
   2010/C 24/49
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour d’appel de Paris

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Pierre Fabre Dermo-Cosmétique SAS

      Vastapuolet: Président de l’Autorité de la Concurrence ja Ministre de l’Économie, de l’Industrie et de l’Emploi

      Ennakkoratkaisukysymys

   Kuuluuko valikoivassa jakeluverkossa toimiville valtuutetuille jälleenmyyjille asetettu yleinen ja ehdoton kielto myydä sopimustuotteita internetissä loppukäyttäjille todellakin EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin vakavimpiin tarkoituksellisiin kilpailunrajoituksiin, joihin ei voida soveltaa asetuksessa N:o 2790/1999 (1) säädettyä ryhmäpoikkeusta mutta joihin voidaan mahdollisesti soveltaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan mukaista yksittäispoikkeusta?

      (1)  EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyihin vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin 22.12.1999 annettu komission asetus (EY) N:o 2790/1999 (EYVL L 336, s. 21).


title: Asia C-513/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Työtuomioistuin (Suomi) on esittänyt 3.10.2011 — Ylemmät Toimihenkilöt YTN ry v. Teknologiateollisuus ry, Nokia Siemens Networks Oy

text:
               26.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 347/25

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Työtuomioistuin (Suomi) on esittänyt 3.10.2011 — Ylemmät Toimihenkilöt YTN ry v. Teknologiateollisuus ry, Nokia Siemens Networks Oy
   (Asia C-513/11)
   2011/C 347/36
   Oikeudenkäyntikieli: suomi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Työtuomioistuin

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Ylemmät Toimihenkilöt YTN ry

      Vastaajat: Teknologiateollisuus ry, Nokia Siemens Networks Oy

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Ovatko miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5 päivänä helmikuuta 2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/54/EY (1) ja toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä 19 päivänä lokakuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/85/ETY (2) esteenä sellaiselle kansallisen työehtosopimuksen tulkinnalle, jonka perusteella hoitovapaalta äitiysvapaalle jäävälle työntekijälle ei makseta työehtosopimuksen mukaista äitiysvapaan palkkaa?

      (1)  EUVL L 204, s. 23

      (2)  EYVL, Erityispainos 1994, 5/Nide 6, s. 3


title: Euroopan yhteisöjen komission 3.2.1999 Itävallan tasavaltaa vastaan nostama kanne (Asia C-25/99)

text:
27.3.1999              FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 86/11
     über die Umweltverträglichkeitsprüfungin (laki ympä-                velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä mää-
     ristövaikutusten arvioinnista) 3 §:ssä ja tämän lain liit-          räajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttä-
     teessä olevassa 8 kohdassa, 14.4.1994 annetun Fernst-               miä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja
     rassengesetzin (laki maanteistä) 17 §:ssä sekä
     17.12.1997 annetun Luftverkehrsgesetzin (laki ilmalii-
     kenteestä) 8 §:ssä eräät hankkeet on tietyin edellytyk-        2. velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
     sin vapautettu velvoitteesta tehdä ympäristövaikutus-
     ten arviointi;
                                                                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
2. velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeu-
     denkäyntikulut.
                                                                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat
                                                                    samat kuin asiassa C-20/99 (2).
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                    (1) EYVL L 340, 31.12.1993, s. 21.
                                                                    (2) Ks. tämän virallisen lehden s. 9.
Edellä mainittujen säännösten perusteella ja niissä täsmen-
netyin edellytyksin on Saksan oikeuden mukaan mahdol-
lista toteuttaa tienrakennus- ja lentokenttähankkeita ilman
kaavanvahvistusmenettelyä ja siten ilman ympäristövaiku-
tusten arviointimenettelyä siitä huolimatta, että kyseiset
hankkeet ovat direktiivin liitteessä I tarkoitettuja hank-
keita, joista siten on tehtävä ympäristövaikutusten arvi-           Euroopan yhteisöjen komission 3.2.1999 Luxemburgin
ointi. Ympäristövaikutusten arviointia ei Saksan säännös-                      suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne
ten mukaan ole tarpeen tehdä, jos julkinen etu ei ole kysy-
                                                                                (Asia C-26/99)
myksessä ja jos lisäksi kolmannen oikeutta ei loukata tai
jos niiden, joiden etua asia koskee, kanssa on tehty sopi-                                    (1999/C 86/22)
mus, jossa säädellään kyseisten hankkeiden toteuttamiseen
liittyvistä seikoista. Tässä suhteessa on todettava, että
direktiivin 85/337/ETY säännöksiä ei ole mainittu eikä sen
vaatimuksia ole otettu huomioon.                                    Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 3.2.1999
                                                                    Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxembur-
                                                                    gin suurherttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat
(1) EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40.                                    oikeudellinen neuvonantaja Pieter Jan Kuijper ja oikeudel-
                                                                    lisen yksikön käytettäväksi asetettu kansallinen virkamies
                                                                    Nicola Yerrell, ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o
                                                                    Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
                                                                    Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
Euroopan yhteisöjen komission 3.2.1999 Itävallan tasaval-
                  taa vastaan nostama kanne
                        (Asia C-25/99)                              Ð toteaa, että Luxemburgin suurherttuakunta on jättänyt
                                                                         noudattamatta EY:n perustamissopimuksen mukaiset
                        (1999/C 86/21)                                   velvollisuutensa, koska se ei ole antanut työntekijöiden
                                                                         suojelemiseksi vaaroilta, jotka liittyvät biologisille teki-
                                                                         jöille altistumiseen työssä annetun neuvoston direktii-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 3.2.1999                        vin 90/679/ETY mukauttamisesta tekniseen kehityk-
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Itävallan                   seen 30 päivänä kesäkuuta 1995 annetun komission
tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on Euroopan                     direktiivin 95/30/EY (1) noudattamisen edellyttämiä
yhteisöjen komission oikeudellisen yksikön virkamies                     lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä eikä
Michael Niejahr ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o                   ilmoittanut niitä komissiolle,
oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz,
Centre Wagner, Kirchberg.
                                                                    Ð velvoittaa Luxemburgin suurherttuakunnan korvaa-
                                                                         maan oikeudenkäyntikulut.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
1. toteaa, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut EY:n
     perustamissopimuksen ja eläinten suojelusta teurastus-
     tai lopettamishetkellä 22 päivänä joulukuuta 1993              EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan 3 kohta ja
     annetun neuvoston direktiivin 93/119/ETY (1) mukaisia          5 artiklan 1 kohta ovat vaikutukseltaan pakottavia ja vel-


title: Asia T-376/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 25.11.2009 — Saksa v. komissio (Valtiontuet — Pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävät valtiontuet — Päätös, jolla määrätään toimitettaviksi tietoja kahdesta valtiontukijärjestelmästä — Asetuksen (EY) N:o 70/2001 9 artiklan 2 kohdan neljännen virkkeen nojalla komissiolle kuuluva valvontavalta)

text:
               16.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 11/24

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 25.11.2009 — Saksa v. komissio
   (Asia T-376/07) (1)

   (Valtiontuet - Pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettävät valtiontuet - Päätös, jolla määrätään toimitettaviksi tietoja kahdesta valtiontukijärjestelmästä - Asetuksen (EY) N:o 70/2001 9 artiklan 2 kohdan neljännen virkkeen nojalla komissiolle kuuluva valvontavalta)
   2010/C 11/45
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: M. Lumma, J. Möller ja B. Klein)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: K. Gross ja B. Martenczuk)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kumoamiskanne, joka koskee komission 18.7.2007 tekemää päätöstä K(2007) 3226, jolla määrättiin toimitettaviksi tietoja [EY 87] ja [EY 88] artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen 12.1.2001 annetun komission asetuksen (EY) N:o 70/2001 (EYVL L 10, s. 33) mukaisesta kahdesta valtiontukijärjestelmästä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 297, 8.12.2007.


title: Asia T-86/03: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys  21.3.2006  — Holcim (Ranska) v. komissio

text:
               20.5.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 121/18

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 21.3.2006 — Holcim (Ranska) v. komissio
   (Asia T-86/03) (1)

   (2006/C 121/34)

      Oikeudenkäyntikieli: ranska

   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 112, 10.5.2003.


title: Asia T-741/14: Kanne 27.10.2014 – Hersill/SMHV – KCI Licensing (VACUP)

text:
               15.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 448/37

         Kanne 27.10.2014 – Hersill/SMHV – KCI Licensing (VACUP)
   (Asia T-741/14)
   (2014/C 448/46)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Hersill, SL (Móstoles, Espanja) (edustaja: asianajaja Aznar Alonso)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: KCI Licensing, Inc. (San Antonio, Yhdysvallat)

      Menettely SMHV:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen malli: Yhteisön tavaramerkkiä koskeva rekisteröintihakemus nro 9 9 43  499

      SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n toisen valituslautakunnan asiassa R 1520/2013-2 14.8.2014 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               toteaa tämän muutoksenhaun aiheelliseksi ja kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 kohtaa ja asetuksen N:o 2868/95 22 säännön 3 kohtaa on rikottu

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-55/12: Kanne 2.2.2012 — Euroopan komissio v. Irlanti

text:
               24.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 89/18

         Kanne 2.2.2012 — Euroopan komissio v. Irlanti
   (Asia C-55/12)
   2012/C 89/28
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: R. Lyal ja W. Mölls)

      Vastaaja: Irlanti

      Vaatimukset

               —

               on todettava, että Irlanti ei täyttänyt neuvoston direktiivin 2003/96/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, kun se myönsi vammaisille henkilöille vapautuksen moottoriajoneuvojen polttoaineen valmisteverosta noudattamatta tässä direktiivissä säädettyjä vähimmäisverotasoja;

               —

               Irlanti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio väittää, että Irlanti ei ole täyttänyt kyseisen direktiivin mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa vammaisten henkilöiden vapautuksen moottoriajoneuvojen polttoaineen valmisteverosta.

      (1)  Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/96/EY (EYVL L 283, s. 51).


title: Asia C-96/03: College van Beroep voor het bedrĳfslevenin 7.1.2003 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa A. Tempelman vastaan Directeur van de Rĳksdienst voor de keuring van Vee en Vlees

text:
C 146/14                 FI                               Euroopan unionin virallinen lehti                                          21.6.2003
             kohtuulliseksi katsoman vahingonkorvausmäärän                  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
             siitä päivästä alkaen kun kannekirjelmä oli jätetty
             ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen koko
                                                                            –      Direktiivin 5 artiklan virheellinen täytäntöönpano: laissa,
             määrän maksamiseen asti laskettavine 8 prosentin
                                                                                jossa direktiivin 93/13/ETY 5 artikla saatetaan osaksi
             suuruisine korkoineen
                                                                                Espanjan oikeusjärjestystä, ei mainita sitä, että kuluttajalle
                                                                                suotuisinta tulkintaa ei sovelleta direktiivin 7 artiklan
3.     velvoittaa vastaajan työjärjestyksen 69 artiklan 2 kohdan                   2 kohdassa tarkoitettujen menettelyjen yhteydessä (sopi-
       mukaisesti korvaamaan oikeudenkäyntikulut kummassa-                         muksen purkamista koskevat kanteet). Tällä tavoin ai-
       kin oikeusasteessa.                                                         kaansaadaan tilanne, jossa kuluttaja ottaa riskin siitä, että
                                                                                tulkintasääntö on hänen etujensa vastainen siten, että se
                                                                                estää häntä poistamasta sopimuksen purkamista koske-
                                                                                van kanteen kautta kuluttajien kanssa tehdyistä sopimuk-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                sista epäselvät ehdot, jotka ”tavanomaisen” tulkinnan
                                                                                mukaan olisivat kohtuuttomia.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat asetusta           –      Direktiivin 6 artiklan 2 kohdan virheellinen täytäntöön-
N:o 2081/2000/EY koskevien osin samat kuin asiassa C-41/                           pano: Kun Espanjan laissa viitataan ”sopimusvelvoitteisiin
03 P.                                                                              sovellettavasta laista vuonna 1980 tehdyn Rooman yleis-
                                                                                sopimuksen 5 artiklaan”, siinä rajoitetaan direktiivin
                                                                                mukaista kuluttajansuojaa ja säädetään kaksinkertaisesta
( 1) Merentakaisista maista ja merentakaisilta alueilta tulevien sokeria-          rajoituksesta. Direktiivissä säädetään kaikkien kuluttajien
     lan EY/MMA-alkuperäkumulaatiotuotteiden tuontia koskevien                     suojaamisesta elinkeinonharjoittajien kanssa tehtyjen
     suojatoimenpiteiden soveltamisen jatkamisesta 29 päivänä syys-                kaikkien sopimusten osalta, kun taas Espanjan laissa
     kuuta 2000 annettu komission asetus (EY) N:o 2081/2000 (EYVL                  säädetään tästä suojasta ainoastaan tietynlaisten sopimus-
     L 246, s. 64).                                                                ten osalta ja tietyin edellytyksin, mikä on direktiivissä
                                                                                kielletty kaksinkertainen rajoitus.
                                                                            (1 ) EYVL L 95, 21.4.1993, s. 29.
Euroopan yhteisöjen komission 17.2.2003 Espanjan ku-
              ningaskuntaa vastaan nostama kanne
                            (Asia C-70/03)
                          (2003/C 146/23)                                   College van Beroep voor het bedrijfslevenin 7.1.2003
                                                                            tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
                                                                            asiassa A. Tempelman vastaan Directeur van de Rijks-
                                                                                dienst voor de keuring van Vee en Vlees
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 17.2.2003 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningas-                                             (Asia C-96/03)
kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellisen yksi-
kön virkamiehet Isabel Martínez del Peral ja Miguel França, ja
prosessiosoite on Luxemburgissa.                                                                      (2003/C 146/24)
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
1.     toteaa, että koska Espanjan kuningaskunta ei ole saattanut           College van Beroep voor het bedrijfsleven on pyytänyt
       kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5 päivänä                7.1.2003 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen
       huhtikuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/                 tuomioistuimeen 4.3.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistui-
       ETY ( 1) 5 artiklaa ja 6 artiklan 2 kohtaa kokonaan osaksi           melta ennakkoratkaisua asiassa A. Tempelman vastaan Direc-
       kansallista oikeusjärjestystään, se ei ole noudattanut pe-           teur van de Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees
       rustamissopimuksen ja kyseisten direktiivin mukaisia                 seuraaviin kysymyksiin:
       velvoitteitaan;
                                                                            1)     Myönnetäänkö yhteisön oikeudessa jäsenvaltioille valta
2.     velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeu-                        päättää suu- ja sorkkatautiviruksesta sairastuneeksi tai
       denkäyntikulut.                                                             saastuneeksi epäiltyjen eläinten lopettamisesta?
 ---pagebreak--- 21.6.2003                FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                            C 146/15
2)     Annetaanko direktiivissä 85/511/ETY (1), sellaisena kuin         Euroopan yhteisöjen komission 28.2.2003 Saksan liittota-
       se on muutettuna direktiivillä 90/423/ETY (2), jäsenvalti-                        savaltaa vastaan nostama kanne
       oille valta toteuttaa (tai määrätä muiden toteuttavan)
       täydentäviä kansallisia toimia suu- ja sorkkataudin torju-
       miseksi?
                                                                                (Asia C-98/03)
3)     Mitä rajoja yhteisön oikeudessa asetetaan jäsenvaltioille
       sellaisten kansallisten toimien osalta, joilla täydennetään
       direktiivissä 85/511/ETY, sellaisena kuin se on muutettu-                                   (2003/C 146/26)
       na direktiivillä 90/423/ETY, säädettyjä toimia?
( 1) EYVL 1985, L 315, s. 11.
( 2) EYVL 1990, L 224, s. 13.
                                                                        Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 28.2.2003 Euroo-
                                                                        pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasaval-
                                                                        taa vastaan. Kantajan edustajana on oikeudellinen neuvonanta-
                                                                        ja Ulrich Wölker, prosessiosoite Luxemburgissa.
College van Beroep voor het bedrijfslevenin 7.1.2003                    Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa seuraavaa:
tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
asiassa T.H.J.M. van Schaijk ja tämän puoliso vastaan
Directeur van de Rijksdienst voor de keuring van Vee en                 1.    Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut luontotyyppien
                                 Vlees                                        sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta
                                                                              21 päivänä toukokuuta 1992 annetun direktiivin 92/43/
                                                                              ETY ( 1) 6 artiklan 3 ja 4 kohtaa sekä 12, 13 ja 16 artiklaa,
                            (Asia C-97/03)
                                                                              koska
                          (2003/C 146/25)
                                                                              –     se ei ole eräiden direktiivin 4 artiklan 1 kohdassa
                                                                                tarkoitettujen erityissuojelualueiden ulkopuolisten
                                                                                hankkeiden osalta, joiden ympäristövaikutukset on
                                                                                direktiivin 6 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaan arvioita-
College van Beroep voor het bedrijfsleven on pyytänyt                               va, säätänyt tällaisesta arvioinnista siitä riippumatta,
7.1.2003 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen                       voivatko hankkeet haitata erityissuojelualuetta huo-
tuomioistuimeen 4.3.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistui-                          mattavasti;
melta ennakkoratkaisua asiassa T.H.J.M. van Schaijk ja tämän
puoliso vastaan Directeur van de Rijksdienst voor de keuring
van Vee en Vlees seuraaviin kysymyksiin:                                      –     se on sallinut päästöt erityissuojelualueella siitä
                                                                                riippumatta, voivatko hankkeet haitata erityissuoje-
1)     Myönnetäänkö yhteisön oikeudessa jäsenvaltioille valta                       lualuetta huomattavasti;
       päättää suu- ja sorkkatautiviruksesta sairastuneeksi tai
       saastuneeksi epäiltyjen eläinten lopettamisesta?
                                                                              –     se on jättänyt lajiensuojelusäännösten soveltamis-
2)     Annetaanko direktiivissä 85/511/ETY (1), sellaisena kuin                     alalla huomiotta eräät tarkoittamattomat haitat suo-
       se on muutettuna direktiivillä 90/423/ETY (2), jäsenvalti-                   jelluille eläimille;
       oille valta toteuttaa (tai määrätä muiden toteuttavan)
       täydentäviä kansallisia toimia suu- ja sorkkataudin torju-
       miseksi?                                                               –     se ei ole varmistanut direktiivin 16 artiklan poik-
                                                                                keustilanteiden noudattamista eräiden alueidensuo-
3)     Mitä rajoja yhteisön oikeudessa asetetaan jäsenvaltioille                    jelun mukaisten menettelyjen osalta;
       sellaisten kansallisten toimien osalta, joilla täydennetään
       direktiivissä 85/511/ETY, sellaisena kuin se on muutettu-
       na direktiivillä 90/423/ETY, säädettyjä toimia?                        –     se on antanut kasviensuojeluaineiden käytöstä sään-
                                                                                nöksiä, joissa ei riittävästi oteta huomioon lajien
                                                                                suojelua;
( 1) EYVL 1985, L 315, s. 11.
( 2) EYVL 1990, L 224, s. 13.
                                                                              –     se ei ole kalastuksen alalla ilmoittanut pyyntiä
                                                                                koskevista määräyksistä ja/tai ei ole sisällyttänyt
                                                                                niihin riittäviä pyyntikieltoja.


title: Asia T-271/03: Deutsche Telekom AG:n 30.7.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
1.11.2003                FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                       C 264/29
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Yhteisön tavaramerkin           kantaja.
                                                                         –      kumoaa vastaajan 21.5.2003 tekemän päätöksen, joka
hakija:
                                                                                on annettu tiedoksi numerolla K(2003)1536 lopull.,
Haettu yhteisön tavara-         figuratiivinen            värimerkki
merkki:                         ”GLOVE”          – hakemusnume-          –      vaihtoehtoisesti määrittää vapaan harkintansa mukaan
                                ro 464016 luokkiin 25, 35 ja 41                 vastaajan päätöksensä 3 artiklassa vahvistaman sakon
                                kuuluville tavaroille ja palveluille.           määrän, ja
Sen tavaramerkki- tai           RCN-Companhia de Importaçao e
merkki- oikeuden halti-         Esportaçao de Texteis, Lda.              –      velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäynnis-
ja, johon väite- menette-                                                       tä aiheutuneet kulut, mukaan luettuna tuomioistuimen
lyssä on vedottu:                                                               ulkopuoliset kulut.
Tavaramerkki- tai merk-         espanjalainen (rekisteröintinume-
kioikeus, johon väiteme-        ro 1.629.840) ja kansainvälinen
nettelyssä on vedottu:          (rekisteröintinumero 651.424)
                                figuratiivinen         tavaramerkki
                                ”GLOIBE” sekä portugalilainen            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                (rekisteröintinumero 310.796) ja
                                espanjalainen       (rekisteröintinu-
                                mero 1.981.850) sanamerkki
                                ”GLOBE” luokkaan 25 kuuluville           Kumottavaksi vaadittavassa päätöksessä komissio vahvisti kan-
                                tavaroille (vaatteet, jalkineet ja       tajan rikkoneen EY-sopimuksen 82 artiklan a kohtaa, kun tämä
                                vyöt).                                   oli perinyt kilpailijoiltaan ja loppuasiakkailtaan suhteettomia
                                                                         kuukausi- ja kertamaksuja paikallisverkkoon pääsystä ja siten
Väiteosaston ratkaisu:          yhteisön tavaramerkkiä koskeva           estänyt kilpailun paikallisverkkoon pääsyn markkinoilla. Kan-
                                hakemus on hylätty luokkaan 25           tajalle määrättiin 12,6 miljoonan euron suuruinen sakko.
                                kuuluvien tavaroiden (eli vaattei-
                                den, jalkineiden ja vöiden) osalta
                                ja hyväksytty luokkiin 35 ja 41
                                kuuluvien palveluiden osalta.            Kantajan mukaan komissio rikkoi EY 82 artiklaa, koska
                                                                         kantajaan ei voitu kohdistaa moitteita epäasianmukaisuudesta,
Valituslautakunnan rat-         valitus on hylätty.
                                                                         sillä moitteiden kohteena olevien maksujen suuruus kilpailun-
kaisu:
                                                                         rajoituksen puuttuessa ei ollut kohtuuton. Vastoin komission
Kanneperuste:                   asetuksen N:o 40/94 8 artiklan           käsitystä ei kantajan suoritus- ja loppuasiakasmaksujen epäa-
                                1 kohdan virheellinen soveltami-         sianmukaisuuden osoittaminen kustannus-hinta-erotus -ana-
                                nen (sekaannusvaaraa ei ole, vaa-        lyysin avulla, siinä käytetyn menetelmän mukaisesti, ole asian-
                                raa mielleyhtymästä ei ole ja tava-      mukaista eikä riittävää. Komission kustannus-hinta-erotus
                                roiden samankaltaisuus on vain           -analyysi on menetelmän osalta virheellinen, eikä kilpailua ole
                                vähäistä).                               estetty.
                                                                         Kantaja väittää lisäksi, että tehdessään kumottavaksi vaaditun
                                                                         päätöksen komissio käytti harkintavaltaansa väärin. Komissio
                                                                         puuttuu päätöksessään Saksan tele- ja postialan sääntelyviran-
Deutsche Telekom AG:n 30.7.2003 Euroopan yhteisöjen                      omaisten yhteisön oikeuden kautta saamaan toimivaltaan ja
              komissiota vastaan nostama kanne                           haluaa oikaista niiden harjoittamaa sääntelyä, joka koskee
                                                                         kyseisiä maksuja. Samasta syystä päätös on myös suhteellisuus-
                                                                         periaatteen vastainen. Päätöksessä alistetaan kantajan paikallis-
                           (Asia T-271/03)
                                                                         verkkoon pääsystä perimät maksut kahdenkertaiselle sääntelyl-
                                                                         le ja loukataan siten oikeusvarmuutta, jonka yhteisön oikeuden
                          (2003/C 264/51)                                toimivallanjako takaa telealan maksujen osalta.
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                         Vastaaja on niin ikään rikkonut olennaisia muotomääräyksiä
                                                                         ja asetuksen N:o 17/62 15 artiklan 2 kohtaa määrätessään
Deutsche Telekom AG, kotipaikka Bonn, (Saksa), on nostanut               kantajalle sakon.
30.7.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat K. Quack,
U. Quack ja S. Ohlhoff.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto), 29 päivänä toukokuuta 1997, asiassa C-153/96 P, Jan Robert de Rijk vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Muutoksenhaku - Virkamies - Kolmansissa maissa työskentelevien virkamiesten täydentävä sairausvakuutusjärjestelmä - Sairauskulujen korvaamisen edellytykset)

text:
N:o C 228/2         1 FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        26.7.97
vireillä olevassa rikosasiassa, jossa vastaajana on Paul            Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamiehenään Julian
Denuit, ennakkoratkaisun televisiotoimintaa koskevien               Currall ), yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto ), toimien
jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräys       kokoonpanossa : jaoston puheenjohtaja J. C. Moitinho de
ten yhteensovittamisesta 3 päivänä lokakuuta 1989 anne             Almeida ( esittelevä tuomari ) sekä tuomarit C. Gulmann,
tun neuvoston direktiivin 89/552/ETY (EYVL N:o L 298 ,              D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet ja M. Wathelet, julkisa
17.10.1989, s . 23 ) 2 artiklan 1 ja 2 kohdan tulkinnasta,          siamies : P. Leger, kirjaaja : johtava hallintovirkamises H. A.
yhteisöjen tuomioistuin ( kuudes jaosto ), toimien kokoon          Riihi, on antanut 29.5.1997 tuomion, jonka tuomiolau
panossa : jaoston puheenjohtaja G. F. Mancini sekä tuoma           selma on seuraava :
rit J. L. Murray, C. N. Kakouris, P. J. G. Kapteyn (esitte
levä tuomari ) ja H. Ragnemalm, julkisasiamies: C. O.
Lenz, kirjaaja : johtava hallintovirkamies D. Louterman            1 ) Valitus hylätään.
Hubeau, on antanut 29.5.1997 tuomion, jonka tuomiolau
selma on seuraava :
                                                                    2 ) Valittaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku
                                                                         lut.
1 ) Televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien,
     asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovitta
                                                                    0 ) EYVL N:o C 197, 6.7.1996 .
     misesta 3 päivänä lokakuuta 1989 annetun neuvoston
     direktiivin 89/552/ETY 2 artiklan 1 kohtaa on tulkit
     tava niin, että televisiolähetystoiminnan harjoittaja
     kuuluu sen jäsenvaltion lainkäyttövaltaan, johon se on
     sijoittautunut. Televisiolähetystoiminnan harjoittajan
     lähettämien ohjelmien alkuperällä tai sillä, ovatko ne
     direktiivin 4 ja 5 artiklan mukaisia, ei ole merkitystä               YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
     määritettäessä se jäsenvaltio, jonka lainkäyttövaltaan
     tällainen toiminnanharjoittaja kuuluu 2 artiklan                                        ( kuudes jaosto),
      1 1 kohdan nojalla.                                                             5 päivänä kesäkuuta 1997,
                                                                    asiassa C-285/95 ( Oberverwaltungsgericht Berlinin
2 ) Direktiivin 89/552/ETY 2 artiklan 2 kohtaa on tulkit           esittämä ennakkoratkaisupyyntö ), Suat Koi vastaan Land
     tava niin, että jäsenvaltio ei voi kieltää alueellaan toi                                   Berlin H
     sen jäsenvaltion lainkäyttövaltaan kuuluvan televisiolä
     hetystoiminnan harjoittajan ohjelmien edelleenlähettä         (ETY-Turkki-assosiaatiosopimus — Assosiaationeuvoston
     mistä, vaikka nämä ohjelmat eivät ole direktiivin 4 ja         päätös — Työntekijöiden vapaa liikkuvuus — Säännönmu
     5 artiklan vaatimusten mukaisia .                              kainen työskentely — Vilpillisesti hankitun oleskeluluvan
                                                                               perusteella suoritetut työskentelyjaksot)
H EYVL N:o C 64, 2.3.1996 .                                                                    ( 97/C 228/04 )
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
                                                                        yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                         (viides jaosto ),
                 29 päivänä toukokuuta 1997,
                                                                    Asiassa C-285/95 , jonka Oberverwaltungsgericht Berlin on
asiassa C-153/96 P, Jan Robert de Rijk vastaan Euroopan             saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla
                     yhteisöjen komissio ( ! )                      yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä
(Muutoksenhaku — Virkamies — Kolmansissa maissa                     kansallisessa tuomioistuimessa vireillä        olevassa  asiassa
työskentelevien virkamiesten täydentävä sairausvakuutus            Suat Koi vastaan Land Berlin, ennakkoratkaisun Eu
   järjestelmä — Sairauskulujen korvaamisen edellytykset)           roopan talousyhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Turkin
                                                                    valtion välisestä assosiaatiosta tehdyllä sopimuksella
                          ( 97/C 228/03 )
                                                                    perustetun assosiaationeuvoston assosiaation kehittämi
                                                                    sestä 19.9.1980 tekemän päätöksen N:o 1/80 6 artiklan
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                      1 kohdan ja 14 artiklan 1 kohdan tulkinnasta, yhteisöjen
                                                                    tuomioistuin ( kuudes jaosto ), toimien kokoonpanossa :
    (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan           jaoston puheenjohtaja G. F. Mancini sekä tuomarit C. N.
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)              Kakouris, G. Hirsch, H. Ragnemalm ja R. Schintgen ( esit
                                                                    televä tuomari ), julkisasiamies: M. B. Elmer, kirjaaja : joh
                                                                    tava hallintovirkamies D. Louterman-Hubeau , on antanut
Asiassa C-153/96 P, Jan Robert de Rijk, edustajanaan                5.6.1997 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :
asianajaja Nicolas Lhoëst, jossa valittaja vaatii muutok
senhaussaan Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas
teen tuomioistuimen (viides jaosto ) asiassa T-362/94, de           Euroopan talousyhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Tur
Rijk vastaan komissio, 7.3.1 996 antaman tuomion                    kin valtion välisestä assosiaatiosta tehdyllä sopimuksella
kumoamista (Kok. H. 1996 , s . 11-365 ), vastapuolena :             perustetun assosiaationeuvoston assosiaation kehittämi


title: Asia T-676/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.2.2016 – Italian International Film v. EACEA (Euroopan audiovisuaalialan tukiohjelma (MEDIA 2007) — Tukitoimenpiteet eurooppalaisten elokuvien levitykseen maan ulkopuolelle — Valituille elokuville tarkoitettua tukea 2013 koskeva ehdotuspyyntö — EACEA:n toimi, jolla ilmoitetaan kantajalle elokuvaa ”Only God Forgives” koskevan kantajan hakemuksen hylkäämisestä — EACEA:n toimi, jolla vahvistetaan hylkääminen, mutta johon sisältyy uusia perusteluja — Toimivalta — Tehtävien jako komission ja EACEA:n välillä — Sidottu harkintavalta — Kumoamiskanne — Kannekelpoinen toimi — Tutkittavaksi ottaminen — Perusteluvelvollisuus — Pysyvät ohjeet 2012–2013 — Aineellista tai fyysistä levitystä koskeva sopimus — EACEA:lle ei ole ilmoitettu etukäteen — Hakemuksen tukikelvottomuus)

text:
               21.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.2.2016 – Italian International Film v. EACEA
   (Asia T-676/13) (1)

   ((Euroopan audiovisuaalialan tukiohjelma (MEDIA 2007) - Tukitoimenpiteet eurooppalaisten elokuvien levitykseen maan ulkopuolelle - Valituille elokuville tarkoitettua tukea 2013 koskeva ehdotuspyyntö - EACEA:n toimi, jolla ilmoitetaan kantajalle elokuvaa ”Only God Forgives” koskevan kantajan hakemuksen hylkäämisestä - EACEA:n toimi, jolla vahvistetaan hylkääminen, mutta johon sisältyy uusia perusteluja - Toimivalta - Tehtävien jako komission ja EACEA:n välillä - Sidottu harkintavalta - Kumoamiskanne - Kannekelpoinen toimi - Tutkittavaksi ottaminen - Perusteluvelvollisuus - Pysyvät ohjeet 2012–2013 - Aineellista tai fyysistä levitystä koskeva sopimus - EACEA:lle ei ole ilmoitettu etukäteen - Hakemuksen tukikelvottomuus))
   (2016/C 106/33)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian International Film Srl (Rooma, Italia) (edustajat: asianajajat A. Fratini, B. Bettelli ja M. Bottino)

      Vastaaja: Koulutuksen, audiovisuaalialan ja kulttuurin toimeenpanovirasto (EACEA) (asiamiehet: H. Monet ja D. Homann, avustajinaan asianajajat D. Fosselard ja A. Duron)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse sellaisen päätöksen kumoamisesta, jolla hylätään sellaisen ehdotuspyynnön EACEA/21/12.MEDIA.2007 – Tuki eurooppalaisten elokuvien levitykseen maan ulkopuolelle – valituille elokuville tarkoitettu tuki 2013 (EYVL 2012, C 300, s. 5), joka on julkaistu Euroopan audiovisuaalialan tukiohjelman [ajanjaksolle 1.1.2007–31.12.2013] täytäntöönpanosta (MEDIA 2007) 15.11.2006 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 1718/2006/EY (EUVL L 327, s. 12) puitteissa, johdosta tehty elokuvaa ”Only God forgives” koskeva kantajan tukihakemus.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Italian International Film Srl ja koulutuksen, audiovisuaalialan ja kulttuurin toimeenpanovirasto (EACEA) vastaavat kumpikin omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 45, 15.2.2014.


title: Asia T-33/16: Kanne 26.1.2016 – TestBioTech v. komissio

text:
               18.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 136/36

         Kanne 26.1.2016 – TestBioTech v. komissio
   (Asia T-33/16)
   (2016/C 136/51)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: TestBioTech eV (München, Saksa) (edustajat: K. Smith, QC, barrister J. Stevenson ja solicitor R. Stein)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi

               —

               kumoamaan 16.11.2015 tehdyn komission päätöksen, jossa hylättiin kantajan esittämä 24.4.2015 annettujen komission täytäntöönpanopäätösten (EU) 2015/686 (1), (EU) 2015/696 (2) ja (EU) 2015/698 (3), joissa myönnettiin kolme markkinoille saattamista koskevaa lupaa asetuksen (EY) N:o 1829/2003 (4) (jäljempänä muuntogeenisistä elintarvikkeista ja rehuista annettu asetus) nojalla Monsanton tai Pioneerin muuntogeenisille soijapavuille MON 87769, MON 87705 ja/tai 305423, sisäistä uudelleentarkastelua koskeva pyyntö

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut ja

               —

               määräämään muista aiheellisiksi katsomistaan toimenpiteistä.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komission päätelmä, jonka mukaan suurin osa sisäistä uudelleentarkastelua koskevasta pyynnöstä koski asioita, jotka eivät kuulu Århusin yleissopimusta koskevan asetuksen (5) soveltamisalaan, on kyseisen asetuksen 10 artiklan 1 kohdan, luettuna yhteydessä kyseisen asetuksen 2 artiklan 1 kohdan f alakohdan ja g alakohdan ja johdanto-osan 11, 18 ja 21 perustelukappaleen kanssa, vastainen.

                           —

                           Edellytykset täyttävä valtioista riippumaton järjestö on oikeutettu pyytämään ympäristölainsäädännön nojalla toteutetun hallintotoimen sisäistä uudelleentarkastelua. Muuntogeenisistä elintarvikkeista ja rehuista annetussa asetuksessa on kyse tällaisesta lainsäädännöstä. Näin ollen järjestö voi pyytää minkä tahansa kyseisen lainsäädännön nojalla toteutetun hallintotoimen, markkinoille saattamista koskeva lupa mukaan lukien, uudelleentarkastelua.

                           —

                           Kun otetaan huomioon sekä tiedon saannista, yleisön osallistumisoikeudesta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeudesta ympäristöasioissa 25.6.1998 tehdyn Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission (UNECE) yleissopimuksen (jäljempänä Århusin yleissopimus) ja Århusin yleissopimusta koskevan asetuksen sanamuoto että tarkoitus ja päämäärä ja Århusin yleissopimuksen soveltamisohje, komission päätelmille, joiden mukaan se voi pilkkoa muuntogeenisistä elintarvikkeista ja rehuista annetun asetuksen nojalla tehtyjä päätöksiä siten, että ne kuuluvat osittain Århusin yleissopimusta koskevan asetuksen soveltamisalaan ja eivät kuulu osittain sen soveltamisalaan, ei ole mitään perustaa.

                           —

                           Muuntogeeniset organismit ovat ympäristön osa-alueita. Komission väite, jonka mukaan tällaisten organismien vaikutus ihmisten terveyteen ei ole ympäristöasia eikä siten kuulu Århusin yleissopimusta koskevan asetuksen soveltamisalaan, on perustavanlaatuisesti virheellinen.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että se, että komissio vastasi 29.5.2015 esitettyyn sisäistä uudelleentarkastelua koskevaan pyyntöön vasta 16.11.2015, oli Århusin yleissopimusta koskevan asetuksen 10 artiklan 3 kohdan vastaista.

                           —

                           Komissio teki riidanalaisen päätöksen 16.11.2015 eli noin 24 viikkoa sen jälkeen, kun sisäistä uudelleentarkastelua koskeva pyyntö oli esitetty. Komissio ei selittänyt riittävästi syitä, joiden takia se ei ollut noudattanut tavanomaista vaatimusta siitä, että vastaus on annettava 12 viikon kuluessa, eikä joka tapauksessa noudattanut ehdotonta määräaikaa vastata 18 viikon kuluessa.

      (1)  Muuntogeenistä soijaa MON 87769 (MON-87769-7) sisältävien, siitä koostuvien tai siitä valmistettujen tuotteiden markkinoille saattamisen sallimisesta asetuksen (EY) N:o 1829/2003 mukaisesti annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2015/686 (EUVL L 112, s. 16).

      (2)  Muuntogeenistä soijaa MON87705 (MON-877Ø5-6) sisältävien, siitä koostuvien tai siitä valmistettujen tuotteiden markkinoille saattamisen sallimisesta asetuksen (EY) N:o 1829/2003 mukaisesti annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2015/696 (EUVL L 112, s. 60).

      (3)  Muuntogeenistä soijaa 305423 (DP-3Ø5423-1) sisältävien, siitä koostuvien tai siitä valmistettujen tuotteiden markkinoille saattamisen sallimisesta asetuksen (EY) N:o 1829/2003 mukaisesti annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2015/698 (EUVL L 112, s. 71).

      (4)  Muuntogeenisistä elintarvikkeista ja rehuista 22.9.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1829/2003 (EUVL L 268, s. 1).

      (5)  Tiedon saatavuutta, yleisön osallistumista päätöksentekoon sekä oikeuden saatavuutta ympäristöasioissa koskevan Århusin yleissopimuksen määräysten soveltamisesta yhteisön toimielimiin ja elimiin 6.9.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1367/2006 (EUVL L 264, s. 13).


               7.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 66/28

         EFTAn valvontaviranomaisen 4 päivänä joulukuuta 2012 Liechtensteinin ruhtinaskuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia E-14/12)
   2013/C 66/08
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, 1040 Bryssel, Belgium asiamiehinään Xavier Lewis, Clémence Perrin ja Catherine Howdle, on nostanut 4 päivänä joulukuuta 2012 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Liechtensteinin ruhtinaskuntaa vastaan.
   EFTAn valvontaviranomainen on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta toteamaan, että

               1)

               Liechtensteinin ruhtinaskunta, jäljempänä ’Liechtenstein’, ei ole täyttänyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 31 ja 36 artiklan mukaisia velvoitteitaan, kun se pitää voimassa lainsäädännön, jonka nojalla työvoiman vuokrausyrityksestä vastaavien, Liechtensteinissa asuvien henkilöiden on maksettava 50 000 Sveitsin frangin vakuus, kun taas samanlaista toimintaa harjoittavien, Liechtensteinin ulkopuolella asuvien henkilöiden ja yritysten, jotka pyrkivät välittämään tilapäistyövoimapalveluja yli rajojen, on maksettava 100 000 Sveitsin frangin vakuus, ja

               2)

               Liechtensteinin ruhtinaskunta maksaa oikeudenkäyntikulut.

      Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että Liechtenstein ei ole noudattanut EFTAn valvontaviranomaisen 25. tammikuuta 2012 antamaa perusteltua lausuntoa, joka koskee ETA-sopimuksen 31 ja 36 artiklan mukaisen velvoitteen noudattamatta jättämistä tilapäisten työsuhteiden ja työllisyyspalvelujen alalla.

               —

               Kyseessä olevat Liechtensteinin toimenpiteet ovat työnvälitystä ja henkilöstön vuokrausta koskevasta laista 11 päivänä heinäkuuta 2000 annetun asetuksen (Verordnung vom 11. Juli 2000 zum Gesetz über die Arbeitsvermittlung und den Personalverleih) 25 ja 26 artikla.
               EFTAn valvontaviranomainen katsoo, että näillä toimenpiteillä Liechtensteinin kansallisessa lainsäädännössä määrätään työvoiman vuokrausyrityksestä vastaavat, Liechtensteinissa asuvat henkilöt maksamaan 50 000 Sveitsin frangin vakuus. Samalla lainsäädännöllä samanlaista toimintaa harjoittavat, Liechtensteinin ulkopuolella asuvat henkilöt, jotka välittävät tilapäistyövoimapalveluja, määrätään maksamaan 100 000 Sveitsin frangin vakuus. Sama 100 000 Sveitsin frangin vakuus vaaditaan myös Liechtensteinin ulkopuolelle sijoittautuneilta työvoiman vuokrausyrityksiltä, jotka pyrkivät tarjoamaan tällaisia palveluja yli rajojen.

               —

               EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että pitämällä tämän lainsäädännön voimassa nykymuodossaan Liechtenstein rikkoo ETA-sopimuksen 31 ja 36 artiklan mukaisia velvoitteitaan.


title: yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 27 päivänä helmikuuta 2002 asiassa T-106/00, Streamserve Inc. vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (Yhteisön tavaramerkki – Sana STREAMSERVE – Ehdoton hylkäysperuste – Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta – Aiempi rekisteröinti kansallisella tasolla – Syrjintäkiellon periaate)

text:
15.6.2002               FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 144/41
3)    Vastaaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.            YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
                                                                                MIOISTUIMEN TUOMIO
(1) EYVL C 122, 29.4.2000.
                                                                                27 päivänä helmikuuta 2002
                                                                       asiassa T-106/00, Streamserve Inc. vastaan sisämarkkinoi-
                                                                       den harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
                                                                                (SMHV) (1)
                                                                       (Yhteisön tavaramerkki – Sana STREAMSERVE – Ehdoton
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-                             hylkäysperuste – Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan
                   MIOISTUIMEN TUOMIO                                  b ja c alakohta – Aiempi rekisteröinti kansallisella tasolla –
                                                                                Syrjintäkiellon periaate)
                 27 päivänä helmikuuta 2002
                                                                                (2002/C 144/87)
asiassa T-79/00, Rewe Zentral AG vastaan sisämarkkinoi-
den harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
                            (SMHV) (1)                                                      (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
(Yhteisön tavaramerkki – Sanamerkki LITE – Puolustautu-
misoikeuksien kunnioittaminen –Tehoton kanneperuste –
Ehdoton hylkäysperuste –Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan                 Asiassa T-106/00, Streamserve Inc., kotipaikka Raleigh, Poh-
                       1 kohdan b alakohta)                            jois-Carolina (Amerikan Yhdysvallat), edustajanaan asianajaja
                                                                       M. Nedstrand, vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto
                                                                       (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehinään A. di Carlo ja
                         (2002/C 144/86)                               G. Humphreys), jossa kantaja on nostanut kanteen sisämarkki-
                                                                       noiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen
                                                                       valituslautakunnan 28.2.2000 tekemästä päätöksestä (asia
                    (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                       R 423/1999-2), joka koskee sanan STREAMSERVE rekisteröin-
                                                                       tiä yhteisön tavaramerkiksi, yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
                                                                       teen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa:
                                                                       jaoston puheenjohtaja P. Mengozzi sekä tuomarit V. Tiili ja
Asiassa T-79/00, Rewe Zentral AG, kotipaikka Köln (Saksa),             R. M. Moura Ramos, kirjaaja: hallintovirkamies D. Christensen,
edustajanaan asianajaja M. Kinkeldey, vastaan sisämarkkinoi-           on antanut 27.3.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on
den harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asia-        seuraava:
miehinään aluksi V. Melgar ja P. von Kapff, ja sittemmin
Melgar ja G. Schneider), jossa kantaja on nostanut kanteen
sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mal-           1)    Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mal-
lit) kolmannen valituslautakunnan 27.1.2000 tekemästä pää-                   lit) toisen valituslautakunnan 28.2.2000 tekemä päätös (asia
töksestä (asia R 275/1999-3), joka koskee sanan LITE rekiste-                R 423/1999-2) kumotaan ryhmiin ”käyttöoppaat” ja ”julkai-
röimistä yhteisön tavaramerkiksi, yhteisöjen ensimmäisen oi-                 sut” kuuluvia tavaroita koskevilta osin.
keusasteen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpa-
nossa: jaoston puheenjohtaja P. Mengozzi sekä tuomarit
V. Tiili ja R. M. Moura Ramos, kirjaaja: hallintovirkamies             2)    Kanne hylätään muilta osin.
D. Christensen, on antanut 27.2.2002 tuomion, jonka tuomio-
lauselma on seuraava:
                                                                       3)    Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja velvoitetaan
                                                                             korvaamaan kaksi kolmannesta vastaajan oikeudenkäyntiku-
1)    Kanne hylätään.                                                        luista. Vastaaja vastaa oikeudenkäyntikulujensa yhdestä kol-
                                                                             manneksesta.
2)    Kukin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                                                                       (1) EYVL C 176, 24.6.2000.
(1) EYVL C 163, 10.6.2000.


title: Asia T-87/12: Kanne 23.2.2012 — Duff Beer v. SMHV — Twentieth Century Fox Film (Duff)

text:
               14.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 109/32

         Kanne 23.2.2012 — Duff Beer v. SMHV — Twentieth Century Fox Film (Duff)
   (Asia T-87/12)
   2012/C 109/64
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Duff Beer UG (Eschwege, Saksa) (edustaja: asianajaja N. Schindler)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Twentieth Century Fox Film Corporation (Los Angeles, Yhdysvallat)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) neljännen valituslautakunnan 12.12.2011 (asia R 0456/2011-4) tekemän päätöksen ja SMHV:n väiteosaston 14.1.2011 tekemän päätöksen (nro B 1 603 771)

               —

               velvoittamaan SMHV:n vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut

               —

               toissijaisesti keskeyttämään asian käsittelyn, kunnes SMHV:ssä asianumerolla 000005227 C vireillä olevasta menettämisvaatimuksesta ja The Court of Commerce of Brusselsin asiakirjanumeroilla 2009/6122 ja 2009/6129 julistamasta yhteisön tavaramerkin nro 001341130 mitättömyydestä tehdään oikeusvoimainen päätös.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja.

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki ”Duff”, jonka värit ovat musta, valkoinen ja punainen, luokkiin 32, 35 ja 41 kuuluville tavaroille ja palveluille (hakemus nro 8 351 091).

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Twentieth Century Fox Film Corporation.

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kuviomerkki ”Duff BEER” (yhteisön tavaramerkki nro 1 341 130) luokkaan 32 kuuluville tavaroille.

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen osittainen hyväksyminen luokkiin 32 ja 35 kuuluvien tavaroiden ja palvelujen osalta.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen.

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 2 kohdan b alakohdan rikkominen, koska kyseisten tavaramerkkien välillä ei ole sekaannusvaaraa, ja asetuksen N:o 2868/95 20 säännön 7 kohdan c alakohdan, luettuna yhdessä 50 säännön 1 kohdan kanssa, rikkominen, koska harkintavaltaa on käytetty väärin kantajan valitusmenettelyn keskeyttämistä koskevan pyynnön osalta.


title: Asia T-24/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.9.2013 — Bank Refah Kargaran v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Iraniin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää ydinaseiden levittäminen — Varojen jäädyttäminen — Perusteluvelvollisuus — Puolustautumisoikeudet — Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan)

text:
               19.10.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 304/14

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.9.2013 — Bank Refah Kargaran v. neuvosto
   (Asia T-24/11) (1)

   (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Iraniin kohdistuvat rajoittavat toimenpiteet, joiden tarkoituksena on estää ydinaseiden levittäminen - Varojen jäädyttäminen - Perusteluvelvollisuus - Puolustautumisoikeudet - Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan)
   2013/C 304/24
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Bank Refah Kargaran (Teheran, Iran) (edustaja: asianajaja J.-M. Thouvenin)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Bishop ja R. Liudvinaviciute-Cordeiro)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi F. Erlbacher ja M. Konstantinidis, sitten A. Bordes ja M. Konstantinidis)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa unionin yleistä tuomioistuinta vaaditaan ensinnäkin toteamaan, että Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 annettua neuvoston päätöstä 2010/413/YUTP (EUVL L 195, s. 39) ei sovelleta kantajaan, toiseksi kumoamaan Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta 25.10.2010 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 961/2010 (EUVL L 281, s. 1), Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen N:o 961/2010 kumoamisesta 23.3.2012 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 267/2012 (EUVL L 88, s. 1) ja asetuksen N:o 267/2012 muuttamisesta 21.12.2012 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 1263/2012 (EUVL L 356, s. 34) sekä kaikki tulevaisuudessa annettavat asetukset, joilla täydennetään kyseisiä asetuksia tai korvataan ne siihen mennessä, kunnes asiassa annetaan lopullinen tuomio, siltä osin kuin kyseiset toimet koskevat kantajaa, kolmanneksi kumoamaan päätöksen 2010/413 muuttamisesta 25.10.2010 annettu neuvoston päätös 2010/644/YUTP (EUVL L 281, s. 81), päätöksen 2010/413 muuttamisesta 1.12.2011 annettu neuvoston päätös 2011/783/YUTP (EUVL L 319, s. 71), asetuksen N:o 961/2010 täytäntöönpanosta 1.12.2011 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 1245/2011 (EUVL L 319, s. 11) ja päätöksen 2010/413 muuttamisesta 21.12.2012 annettu neuvoston päätös 2012/829/YUTP (EUVL L 356, s. 71) sekä kaikki tulevaisuudessa annettavat toimet, joilla täydennetään kyseisiä toimia tai korvataan ne siihen mennessä, kunnes asiassa annetaan lopullinen tuomio, siltä osin kuin kyseiset toimet koskevat kantajaa, ja neljänneksi kumoamaan 28.10.2010 ja 5.12.2011 päivättyihin kirjeisiin sisältyvät päätökset

      Tuomiolauselma

               1)

               Bank Refah Kargarania koskevilta osin kumotaan

                           —

                           Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP liite II, sellaisena kuin se on muutettuna 25.10.2010 annetulla neuvoston päätöksellä 2010/644/YUTP ja tämän jälkeen 1.12.2011 annetulla neuvoston päätöksellä 2011/783/YUTP

                           —

                           päätös 2010/644

                           —

                           Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EY) N:o 423/2007 kumoamisesta 25.10.2010 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 961/2010 liite VIII, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksen N:o 961/2010 täytäntöönpanosta 1.12.2011 annetulla neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1245/2011

                           —

                           päätös 2011/783

                           —

                           täytäntöönpanoasetus N:o 1245/2011

                           —

                           Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen N:o 961/2010 kumoamisesta 23.3.2012 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 267/2012 liite IX.

               2)

               Päätöksen 2010/413 liitteen II, sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2010/644 ja tämän jälkeen päätöksellä 2011/783, vaikutukset pidetään voimassa Bank Refah Kargaranin osalta siihen asti, kunnes asetuksen N:o 267/2012 liitteen IX kumoaminen — siltä osin kuin se koskee Bank Refah Kargarania — tulee voimaan.

               3)

               Lausunnon antaminen vaatimuksesta, joka koskee sen toteamista, että päätöstä 2010/413 ei sovelleta Bank Refah Kargaraniin, raukeaa.

               4)

               Kanne hylätään muilta osin.

               5)

               Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Bank Refah Kargaranin oikeudenkäyntikulut.

               6)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 80, 12.3.2011.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 13 päivänä tammikuuta 2004 asiassa C-440/00 (Bundesarbeitsgerichtin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Gesamtbetriebsrat der Kühne & Nagel AG & Co. KG vastaan Kühne & Nagel AG & Co. KG (Sosiaalipolitiikka – Direktiivin 94/45/EY 4 ja 11 artikla – Eurooppalainen yritysneuvosto – Tietojen antaminen työntekĳöille ja työntekĳöiden kuuleminen yhteisönlaajuisissa yrityksissä – Yritysryhmä, jonka keskushallinto ei sĳaitse missään jäsenvaltiossa)

text:
21.2.2004               FI                             Euroopan unionin virallinen lehti                                                    C 47/1
                                                                        I
                                                                  (Tiedonantoja)
                                                         TUOMIOISTUIN
                                                                 TUOMIOISTUIN
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                          ”yhteisössä annettu ensimmäinen lupa saattaa – markkinoille”
                                                                                viitataan ainoastaan lääkevalmisteita koskevien lakien, asetus-
                          (kuudes jaosto)                                         ten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 26 päivänä
                                                                                tammikuuta 1965 annetussa neuvoston direktiivissä 65/65/
                   11 päivänä joulukuuta 2003                                     ETY tarkoitettuun, lääkkeitä koskevien säännösten mukaan
                                                                                vaadittavaan lupaan, joka on annettu missä tahansa jäsenval-
asiassa C-127/00 (Bundesgerichtshofin esittämä ennakko-                           tiossa, eikä sillä tarkoiteta lääkkeiden hinnoittelua tai korvaa-
ratkaisupyyntö): Hässle AB vastaan Ratiopharm GmbH (1)                            mista koskevien säännösten nojalla vaadittavia lupia.
(Asetus N:o 1768/92 – Lääkkeet – Lääkkeiden lisäsuojato-                    3)    Lisäsuojatodistus, joka on asetuksen N:o 1768/92 19 artiklan
distus – Asetuksen 15 ja 19 artikla – Asetuksen 19 artiklan                       säännösten vastaisesti myönnetty silloin, kun ensimmäinen
pätevyys – Käsite ”yhteisössä annettu ensimmäinen lupa                            markkinoille saattamista koskeva lupa yhteisössä oli saatu
saattaa – – markkinoille” – Asetuksen 19 artiklassa maini-                        ennen tuossa säännöksessä säädettyä määräpäivää, on mitätön
tun määräpäivän noudattamatta jättämisen oikeusvaikutuk-                          saman asetuksen 15 artiklan nojalla.
                                 set)
                                                                            (1) EYVL C 163, 10.6.2002.
                          (2004/C 47/01)
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
Asiassa C-127/00, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on saatta-                                  13 päivänä tammikuuta 2004
nut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsitel-
täväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä            asiassa C-440/00 (Bundesarbeitsgerichtin esittämä ennak-
olevassa asiassa Hässle AB ja Ratiopharm GmbH ennakkorat-                   koratkaisupyyntö): Gesamtbetriebsrat der Kühne & Nagel
kaisun lääkkeiden lisäsuojatodistuksen aikaansaamisesta                       AG & Co. KG vastaan Kühne & Nagel AG & Co. KG (1)
18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuk-
sen (ETY) N:o 1768/92 (EYVL L 182, s. 1) 15 ja 19 artiklan                  (Sosiaalipolitiikka – Direktiivin 94/45/EY 4 ja 11 artikla –
tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien               Eurooppalainen yritysneuvosto – Tietojen antaminen työnte-
kokoonpanossa: V. Skouris, joka hoitaa kuudennen jaoston                    kijöille ja työntekijöiden kuuleminen yhteisönlaajuisissa yri-
puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit C. Gulmann,                          tyksissä – Yritysryhmä, jonka keskushallinto ei sijaitse
J. N. Cunha Rodrigues, R. Schintgen ja F. Macken (esittelevä                                       missään jäsenvaltiossa)
tuomari), julkisasiamies: C. Stix-Hackl, kirjaaja: osastopäällikkö
D. Louterman-Hubeau, on antanut 11.12.2003 tuomion,                                                     (2004/C 47/02)
jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
1)    Toisen ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelussa ei ole tullut
      esiin mitään seikkaa, joka voisi vaikuttaa lääkkeiden lisäsuoja-      (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
      todistuksen aikaansaamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992                              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
      annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1768/92 19 artiklan
      pätevyyteen.
2)    Kun on kyse ihmisille tarkoitetuista lääkkeistä, asetuksen            Asiassa C-440/00, jonka Bundesarbeitsgericht (Saksa) on saat-
      N:o 1768/92 19 artiklan 1 kohdassa olevalla käsitteellä               tanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen
 ---pagebreak--- C 47/2                    FI                              Euroopan unionin virallinen lehti                                              21.2.2004
käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa              2)    Direktiivin 94/45/EY 4 artiklan 1 kohdasta ja 11 artiklan
vireillä olevassa asiassa Gesamtbetriebsrat der Kühne & Nagel                     1 kohdasta seuraava tiedottamisvelvollisuus koskee tietoja, jotka
AG & Co. KG ja Kühne & Nagel AG & Co. KG ennakkoratkaisun                         koskevat työntekijöiden keskimääräistä kokonaislukumäärää ja
eurooppalaisen yritysneuvoston perustamisesta tai työntekijöi-                    heidän jakautumistaan eri jäsenvaltioiden, yrityksen toimipaik-
den tiedottamis- ja kuulemismenettelyn käyttöönottamisesta                        kojen ja ryhmän yritysten kesken, tietoja, jotka koskevat
yhteisönlaajuisissa yrityksissä tai yritysryhmissä 22 päivänä                     yrityksen ja ryhmän yritysten rakennetta, sekä työntekijöitä
syyskuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/45/EY 4                           edustavien sellaisten elinten nimiä ja osoitteita, jotka voisivat
ja 11 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin, toimien                      osallistua direktiivin 5 artiklassa tarkoitetun erityisen neuvotte-
kokoonpanossa: presidentti V. Skouris, jaostojen puheenjohta-                     luryhmän muodostamiseen tai eurooppalaisen yritysneuvoston
jat P. Jann ja J. N. Cunha Rodrigues sekä tuomarit A. La                          perustamiseen, jos näiden tietojen toimittaminen on välttämä-
Pergola, J.-P. Puissochet, R. Schintgen, F. Macken (esittelevä                    töntä tällaisen yritysneuvoston perustamista koskevien neuvotte-
tuomari), N. Colneric ja S. von Bahr, julkisasiamies: A. Tizzano,                 lujen aloittamiseksi.
kirjaaja: johtava hallintovirkamies M.-F. Contet, on antanut
13.1.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                            (1) EYVL C 45, 10.2.2001.
1)    Eurooppalaisen yritysneuvoston perustamisesta tai työntekijöi-
      den tiedottamis- ja kuulemismenettelyn käyttöönottamisesta
      yhteisönlaajuisissa yrityksissä tai yritysryhmissä 22 päivänä
      syyskuuta 1994 annetun neuvoston direktiivin 94/45/EY
      4 artiklan 1 kohtaa ja 11 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten,              YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
      että
                                                                                13 päivänä tammikuuta 2004
      –     kun pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa
                                                                            asiassa C-453/00 (College van Beroep voor het bedrijfsle-
            yhteisönlaajuisen yritysryhmän keskushallinto ei sijaitse
                                                                            venin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Kühne & Heitz
            missään jäsenvaltiossa, keskushallinnon velvollisuus toi-
                                                                               NV vastaan Productschap voor Pluimvee en Eieren (1)
            mittaa työntekijöiden edustajille eurooppalaisen yritysneu-
            voston perustamista koskevien neuvottelujen aloittamisek-
            si välttämättömät tiedot kuuluu direktiivin 4 artiklan          (Siipikarjanliha – Vientituki – Ennakkoratkaisupyynnön
            2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetulle keskushallin-       esittämättä jättäminen – Lopullinen hallintopäätös – Yhtei-
            tona pidettävälle johdolle                                      söjen tuomioistuimen tällaisen päätöksen tekemisen jälkeen
                                                                            ennakkoratkaisuasiassa antaman tuomion vaikutus – Oi-
                                                                            keusvarmuus – Yhteisön oikeuden ensisijaisuus – Yhteistyön
                                                                                periaate – EY 10 artikla)
      –     kun kyseinen keskushallinto ei anna eurooppalaisen yritys-
            neuvoston perustamista varten tiettyjä tietoja direktiivin
            4 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetulle                                      (2004/C 47/03)
            keskushallintona pidettävälle johdolle, keskushallintona
            pidettävän johdon on, voidakseen täyttää kyseisiä edusta-                           (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
            jia kohtaan olevan velvollisuutensa, pyydettävä ryhmän
            muilta jäsenyrityksiltä, jotka sijaitsevat jäsenvaltioissa,
            tällaisen yritysneuvoston perustamista koskevien neuvotte-      (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
            lun aloittamiseksi välttämättömiä tietoja, ja sillä on                        tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
            oikeus saada nämä tiedot näiltä yrityksiltä
                                                                            Asiassa C-453/00, jonka College van Beroep voor het bedrijfs-
      –     ryhmän kunkin muun jäsenyrityksen, joka sijaitsee jossain       leven (Alankomaat) on saattanut EY 234 artiklan nojalla
            jäsenvaltiossa, johdolla on velvollisuus toimittaa direktii-    yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kan-
            vin 4 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetulle      sallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Kühne &
            keskushallintona pidettävälle johdolle kyseiset tiedot, jotka   Heitz NV ja Productschap voor Pluimvee en Eieren ennakkorat-
            ovat sen hallussa tai jotka se kykenee hankkimaan               kaisun yhteisön oikeuden ja erityisesti EY 10 artiklaan perustu-
                                                                            van yhteistyön periaatteen tulkinnasta, yhteisöjen tuomiois-
                                                                            tuin, toimien kokoonpanossa: presidentti V. Skouris, jaostojen
                                                                            puheenjohtajat P. Jann, C. W. A. Timmermans, C. Gulmann ja
      –     asianosaisten jäsenvaltioiden on varmistettava, että ryh-       J. N. Cunha Rodrigues sekä tuomarit A. La Pergola, J.-
            män kunkin jäsenyrityksen, joka sijaitsee jossain jäsenval-     P. Puissochet, R. Schintgen, F. Macken, N. Colneric (esittelevä
            tiossa, johto toimittaa kyseiset tiedot direktiivin 4 artiklan  tuomari) ja S. von Bahr, julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja:
            2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetulle keskushallin-       johtava hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut 13.1.2004
            tona pidettävälle johdolle.                                     tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava: