title: Asia C-11/00: Euroopan yhteisöjen komission 14.1.2000 Euroopan keskuspankkia vastaan nostama kanne

text:
C 122/8                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        29.4.2000
         Komissio ei ole 95 artiklan 6 kohdan mukaisesti                 sijoittautuneiden yritysten sivuliikkeistä, agentuureista tai tytä-
         tutkinut, ovatko sille ilmoitetut Tanskan oikeussäännöt         ryhtiöistä, joissa tällaisia rajoituksia ei ole. Kolmansien valtioi-
         keino mielivaltaiseen syrjintään tai jäsenvaltioiden väli-      den kansalaisten johtamat yritykset joutuisivat vaihtamaan
         sen kaupan peiteltyyn rajoittamiseen ja muodostavatko           hallintoelintensä kokoonpanoa, jos ne haluavat rekisteröidä
         ne esteen sisämarkkinoiden toiminnalle.                         laivan ja perustaa yrityksen Ranskassa. Näin ollen 3 §:n
                                                                         2 momentin a, b ja c alakohdassa säädetyt edellytykset rikkovat
     –   Perustelut ovat puutteelliset.                                  48 artiklan määräyksiä, koska niissä säädetään pääomansijoit-
                                                                         tajien ja yritysten hallintoelinten kansalaisuutta koskevista
                                                                         edellytyksistä, joita 48 artiklassa ei mainita, ja siten niissä ei
                                                                         kohdella yrityksiä samalla tavoin kuin luonnollisia henkilöitä
                                                                         sijoittautumisvapauden osalta laivaa rekisteröitäessä. Vaikka
                                                                         näitä säännöksiä sovelletaan samalla tavalla ranskalaisiin kuin
                                                                         muiden ETY:n jäsenvaltioiden yrityksiin, ne rikkovat 43 artik-
                                                                         lan ja 48 artiklan määräyksiä. Näitä artikloja rikkovat myös
                                                                         3 §:n 3 ja 4 momentti sekä 3-1 §:n 1 ja 2 momentti siltä osin
Euroopan yhteisöjen komission 6.1.2000 Ranskan tasaval-                  kuin niissä viitataan 3 §:n 2 momenttiin.
                   taa vastaan nostama kanne
                            (Asia C-4/00)
                          (2000/C 122/12)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 6.1.2000 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa
vastaan. Kantajan asiamiehet ovat oikeudellinen neuvonantaja
Frank Benyon ja oikeudellisen osaston virkamies Bernard                  Euroopan yhteisöjen komission 14.1.2000 Euroopan kes-
Mongin ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen                               kuspankkia vastaan nostama kanne
osaston virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner,
Kirchberg.
                                                                                (Asia C-11/00)
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
tuin
                                                                                (2000/C 122/13)
1. toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY 43
     ja EY 48 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on              Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 19.1.2000 Euroo-
     pysyttänyt voimassa laivoista ja muista merenkulkualuksis-          pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan keskus-
     ta annetun lain nro 67-5 3 §:n ja 3-1 §:n sekä tullisäännön         pankkia vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellisen
     219 §:n, sellaisena kuin se on muutettuna liikenteestä              yksikön apulaispääjohtaja Christian Timmermans sekä oikeu-
     26.2.1996 annetulla lailla nro 96-151, ja                           delliset neuvonantajat Hans Peter Hartvig ja Ulrich Wölker, ja
                                                                         prosessiosoite Luxemburgissa on c/o oikeudellisen yksikön
2. velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-              virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
     kulut.
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      tuin
Lain nro 67-5 3 §:n 2 momentin kolmannen kohdan a, b ja
c alakohdassa säädetään, että yhtiönä toimivien laivanvarusta-           –    kumoaa Euroopan keskuspankin neuvoston 7.10.1999
jien on täytettävä tietyt kansallisuutta koskevat edellytykset                tekemän päätöksen petosten torjunnasta (1) ja
toisaalta näiden yhtuiöiden hallintoelinten (2 momentin a, b
ja c alakohta) ja toisaalta pääomansijoittajien (2 momentin              –    velvoittaa Euroopan keskuspankin korvaamaan oikeuden-
c alakohta) osalta. Jäsenvaltioiden on kuitenkin kohdeltava                   käyntikulut.
kaikkia perustamissopimuksen 48 artiklan edellytykset täyttä-
viä yrityksiä samalla tavoin kuin muista jäsenvaltioista peräisin
olevia luonnollisia henkilöitä, vaikka enemmistö hallintoneu-
voston jäsenistä ei olisikaan jonkin yhteisön jäsenvaltion
kansalainen tai vaikka yhtiön ovat perustaneet kolmannen                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
valtion kansalaiset tai siihen on käytetty kolmannesta valtiosta
peräisin olevaa pääomaa tai se on kolmanteen valtioon
sijoittautuneen emoyhtiön tytäryhtiö. Mainitut hallintoelinten           Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista an-
valvontaa koskevat rajoitukset rajoittavat yhtiöiden sijoittautu-        netun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o
mista erityisesti kun kyse on sellaisiin muihin jäsenvaltioihin          1073/1999 rikkominen:
 ---pagebreak--- 29.4.2000               FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 122/9
Asetus (EY) N:o 1073/1999 koskee EKP:ta. Euroopan keskus-                yksikön apulaispääjohtaja Christiaan Timmermans, oikeudelli-
pankki (EKP) on perustettu EY:n perustamissopimuksella, ja se            nen neuvonantaja Hans Peter Hartvig ja oikeudellisen yksikön
on erityisasemastaan huolimatta yhteisön elin. EKP:n itselleen           virkamies Carlos Gómez de la Cruz, ja prosessiosoite Luxem-
vaatima riippumattomuus on pelkästään toiminnallinen ja                  burgissa on c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez
rajoittuu EKP:lle perustamissopimuksen ja Euroopan keskus-               de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
pankkijärjestelmän (EKPJ) perussäännön nojalla kuuluvien
tehtävien hoitoon. Yhteisön taloudellisten etujen suojaamisen
soveltamisala voi olla laajempi kuin yhteisön talousarviomäär-
ärahojen suojaaminen, koska se kattaa myös yhteisöjen ”hallin-           Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
noimat määrärahat”, esimerkiksi Euroopan kehitysrahaston                 tuin
(EKR) taikka yhteisöjen hajasijoitettujen toimielinten määrära-
hat, jotka ovat yhteisöjen yleisestä talousarviosta erillisiä ja
joista osaa sitä paitsi kartutetaan niiden omilla tuloilla. Se, että     –   kumoaa Euroopan investointipankin hallituksen päätöksen
EKP:llä on oma talousarvio ja erillinen varallisuutensa, ei sen              yhteistyöstä Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF)
vuoksi estä sitä, että EKP:hen sovelletaan EY:n perustamissopi-              kanssa (1) ja
muksen 280 artiklan 4 kohdan perusteella toteutettuja toimen-
piteitä, kuten asetusta (EY) N:o 1073/1999. Vaikka yhteisön
talousarvion erottaminen EKP:n talousarviosta ja omista varois-          –   velvoittaa Euroopan investointipankin korvaamaan oikeu-
ta olisi asiassa merkityksellistä, EKP ei kuitenkaan jäisi mainitun          denkäyntikulut.
asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle, koska se hoitaa myös
yhteisöjen talousarviomäärärahoja. Se nimittäin perii yhteisön
verot sen johtajien ja henkilökunnan palkoista ja se hoitaa
myös yhteisöjen keskipitkän aikavälin rahoitustukeen liittyvää
otto- ja antolainausta.                                                  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Tehty päätös rikkoo asetuksn (EY) N:o 1073/1999 4 artiklaa,
koska                                                                    Kanne on nostettu ensisijaisesti EY 237 artiklan b alakohdan
                                                                         ja toissijaisesti EY 230 artiklan nojalla, ja sen perusteena
                                                                         on Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista
–    sen 2 artiklassa suoraan ja täysin kielletään OLAF:n                annettujen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen
     toimivalta suorittaa EKP:ssä sisäisiä tutkimuksia                   (EY) N:o 1073/1999 ja neuvoston asetuksen (Euratom) N:o
                                                                         1074/1999 rikkominen.
–    päätös ei sisällä mitään toimenpiteitä mainitun asetuksen
     4 artiklan 6 kohdan mukaisten velvoitteiden täyttämiseksi,
     vaan siinä määrätään muun muassa, että pankin virkamies-
     ten velvollisuus ilmoittaa kaikista petoksista on voimassa          Asetukset (EY) N:o 1073/1999 ja 1074/1999 koskevat Euroo-
     sisäisen tarkastuksen osaston ja päätöksellä perustetun             pan investointipankkia (EIP). EIP on perustettu EY:n perusta-
     petostentorjuntakomitean, muttei OLAF:in hyväksi.                   missopimuksella, ja se on erityisasemastaan huolimatta yh-
                                                                         teisön elin. Tämä erityisasema on pelkästään toiminnallinen ja
                                                                         rajoittuu EIP:lle perustamissopimuksen ja EIP:n perussäännön
                                                                         nojalla kuuluvien tehtävien hoitoon. EIP ei ole tähän mennessä
(1) EKP/1999/5, EYVL L 291, 13.11.1999, s. 36.
                                                                         voinut osoittaa, miten neuvoston petostentorjunnasta antamat
                                                                         säännökset voisivat estää tai haitata konkreettisesti EIP:tä
                                                                         sen hoitaessa erityistehtäviään. Yhteisön taloudellisten etujen
                                                                         suojaamisen soveltamisala voi olla laajempi kuin yhteisön
                                                                         talousarviomäärärahojen suojaaminen, koska se kattaa myös
                                                                         yhteisöjen ”hallinnoimat määrärahat”, esimerkiksi Euroopan
                                                                         kehitysrahaston (EKR) taikka yhteisöjen hajasijoitettujen toi-
                                                                         mielinten määrärahat, jotka ovat yhteisöjen yleisestä talousar-
                                                                         viosta erillisiä ja joista osaa sitä paitsi kartutetaan niiden
                                                                         omilla tuloilla. Se, että EIP:llä on oma talousarvio ja erillinen
Euroopan yhteisöjen komission 19.1.2000 Euroopan in-                     varallisuutensa, ei sen vuoksi estä sitä, että EIP:hen sovelletaan
           vestointipankkia vastaan nostama kanne                        EY:n perustamissopimuksen 280 artiklan 4 kohdan perusteella
                                                                         toteutettuja toimenpiteitä, kuten asetusta (EY) N:o 1073/1999.
                                                                         Vaikka 280 artiklan 4 kohdan soveltamisala rajoittuisi
                           (Asia C-15/00)                                pelkästään yhteisön talousarvioon välittömästi liittyviin talou-
                                                                         dellisiin etuihin, on kiistämätöntä, että asetusta N:o 1073/1999
                                                                         on sovellettava EIP:hen, joka hoitaa myös yhteisöjen talousar-
                         (2000/C 122/14)                                 viomäärärahoja. Se nimittäin perii yhteisön verot sen jäsenten
                                                                         ja henkilökunnan palkoista ja se hoitaa myös yhteisön talousar-
                                                                         viomäärärahoja erityisten toimeksiantojen puitteissa; toinen
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 19.1.2000 Euroo-                esimerkki on, että EIP hallinnoi yhteisön lukuun riskipääomia
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan investoin-              sekä Euroopan kehitysrahaston (EKR) varoilla rahoitettavia
tipankkia vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellisen               korkotukia.


title: Asia C-142/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo contencioso-administrativo N:o 22 de Madrid (Espanja) on esittänyt 12.3.2007 — Ecologistas en Acción-CODA v. Ayuntamiento de Madrid

text:
               9.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/4

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo contencioso-administrativo N:o 22 de Madrid (Espanja) on esittänyt 12.3.2007 — Ecologistas en Acción-CODA v. Ayuntamiento de Madrid
   (Asia C-142/07)
   (2007/C 129/06)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Juzgado de lo contencioso-administrativo N:o 22 de Madrid
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Ecologistas en Acción-CODA

      Vastaaja: Ayuntamiento de Madrid
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Sovelletaanko neuvoston direktiivistä 85/3777/ETY (1), sellaisena kuin se on muutettuna 3.3.1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY, johtuvia ympäristövaikutusten arviointia koskevia menettelyllisiä vaatimuksia kaupunkialueiden teiden kunnostamista koskeviin hankkeisiin ottaen huomioon hankkeiden luonne ja koko ja niiden vaikutukset tiheään asutuille alueille tai historiallisesti, kulttuurillisesti tai arkeologisesti merkityksellisiin maisemiin?

               2)

               Sovelletaanko neuvoston direktiivistä 85/3777/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 3.3.1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY (2), johtuvia ympäristövaikutusten arviointia koskevia menettelyllisiä vaatimuksia nyt käsiteltävänä olevan kanteen kohteena oleviin hankkeisiin ottaen huomioon hankkeiden luonne ja sen tien luonne, jonka osalta hankkeet on tarkoitus toteuttaa, sekä hankkeiden ominaisuudet, laajuus, ympäristövaikutukset, asumistiheys, budjetti ja mahdollinen sellaisen kokonaishankkeen pilkkominen, johon liittyy samankaltaisia töitä saman tien yhteydessä?

               3)

               Sovelletaanko Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa C-332/04 (3)16.3.2006 antamassa tuomiossa ja erityisesti sen 69-88 kohdassa määrittelemiä arviointiperusteita tämän oikeudenkäynnin kohteena oleviin hankkeisiin ottaen huomioon niiden luonne ja sen tien luonne, jonka osalta hankkeet on tarkoitus toteuttaa, sekä hankkeiden ominaisuudet, laajuus, ympäristövaikutukset, budjetti ja mahdollinen sellaisen kokonaishankkeen pilkkominen, johon liittyy samankaltaisia töitä saman tien yhteydessä siten, että niiden ympäristövaikutukset oli arvioitava direktiivissä säädetyn menettelyn mukaisesti?

               4)

               Ovatko Espanjan viranomaiset noudattaneet käytännössä neuvoston direktiivin 85/377/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 3.3.1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY, mukaisia ympäristövaikutusten arviointia koskevia velvollisuuksia tämän oikeudenkäynnin kohteena olevien hankkeiden yhteydessä siltä osin kuin on kyse hallinnollisesta asiakirja-aineistosta ja täsmällisemmin siihen sisältyvistä tutkimuksista ja kertomuksista, vaikka virallisesti hankkeeseen ei ole sovellettu kyseisessä direktiivissä säädettyä ympäristövaikutusten arviointimenettelyä?

      (1)  Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annettu neuvoston direktiivi 85/337/ETY (EYVL L 175, s. 40).

      (2)  Direktiivin 85/337/ETY muuttamisesta 3.3.1997 annettu neuvoston direktiivi 97/11/EY (EYVL 73, s. 5).

      (3)  Kok. 2006, s. I-40.


title: Asia F-115/07: Kanne 22.10.2007 — Balieu-Steinmetz ja Noworyta v. parlamentti

text:
               22.12.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 315/48

         Kanne 22.10.2007 — Balieu-Steinmetz ja Noworyta v. parlamentti
   (Asia F-115/07)
   (2007/C 315/92)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantajat: Marie-Thérèse Balieu-Steinmetz (Sanem, Luxemburg) ja Lidia Noworyta (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ja E. Marchal)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti
   Kantajien vaatimukset

               —

               nimittävän viranomaisen hyväksymien sisäisten sääntöjen, jotka koskevat henkilöstösääntöjen liitteessä VI olevassa 3 artiklassa tarkoitettua ylityötuntien kiinteämääräistä korvausta ja jotka tulivat voimaan 1.5.2004, 1 artikla on todettava sääntöjen vastaiseksi siltä osin kuin siinä säädetään edellytyksestä, joka koskee ylityötuntien suorittamista tavanomaisen työajan puitteissa

               —

               nimittävän viranomaisen 18.12.2006 tekemä nimenomainen päätös, jolla hylättiin Noworytan 6.7.2006 tekemä vaatimus, sekä sen 13.11.2006 tekemä implisiittinen päätös hylätä Balieu-Steinmetzin 13.7.2006 tekemä vaatimus on kumottava

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kanteensa tueksi kantajat väittävät ensinnäkin, että perusoikeuksia ja yleisiä oikeusperiaatteita on loukattu sekä Euroopan perusoikeuskirjaa on rikottu; näiden mukaan työntekijöihin sovellettavien työsuhteen ehtojen on oltava oikeudenmukaisia erityisesti työajan ja suoritettujen ylityötuntien perusteella maksettavan korvauksen osalta tai heidän työaikansa järjestämiseen liittyvien erityispiirteiden johdosta.
   Erityisesti kantajat väittävät, että erotuksena henkilöstösääntöjen 56 a ja 56 b artiklasta henkilöstösääntöjen liitteessä VI olevassa 3 artiklassa ei säädetä mahdollisuudesta myöntää kiinteämääräistä korvausta erityisissä työskentelyolosuhteissa suoritetuista ylityötunneista sillä perusteella, että nämä tunnit on suoritettu tavanomaisen työajan puitteissa. Kantajien mukaan nimittävä viranomainen on tehnyt oikeudellisen virheen lisätessään kyseisen edellytyksen sisäisiin suoritettujen ylityötuntien korvaamista koskeviin sääntöihin.
   Kantajien mukaan nimittävä viranomainen on myös tehnyt ilmeisen oikeudellisen virheen ilmoittaessaan, että ne virkamiehet, jotka on otettu palvelukseen 1.5.2004 lukien eivät voi saada tällaista korvausta osakseen, vaikka tällainen mahdollisuus on ilmaistu kyseisten sisäisten sääntöjen 1 artiklassa.
   Lisäksi kantaja väittävät, että päätös, jolla heiltä evättiin kaikenlainen heidän erityisolosuhteissa työskentelynsä perusteella maksettava korvaus, oli vastoin henkilöstösääntöjen 56 a ja 56 b artiklaa sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.
   Lopuksi kantajien mukaan parlamentin näkemys ei ole johdonmukainen siltä osin kuin johdon pääosaston pääjohtaja väitti, että puhelinvaihteessa ei kukaan tee ylityötunteja tavanomaisen työajan puitteissa, vaikka nimittävä viranomainen on puolestaan katsonut, että vireillä oli tutkimus kyseisen yksikön työehtojen yhdenmukaistamista koskevien mahdollisuuksien selvittämiseksi juuri yleisen/tavanomaisen työajan ulkopuolella noudatettujen epätavanomaisten työaikojen johdosta.


title: Asia C-55/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 25.4.2013 — Euroopan komissio v. Irlanti (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2003/96/EY — Energiatuotteiden ja sähkön verotus — Vammaisten henkilöiden käyttämiin moottoriajoneuvoihin tarkoitetun moottoripolttoaineen vapauttaminen valmisteverosta — Verovapautuksen pitäminen voimassa siirtymäkauden päättymisen jälkeen — Rikkominen)

text:
               15.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 25.4.2013 — Euroopan komissio v. Irlanti
   (Asia C-55/12) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2003/96/EY - Energiatuotteiden ja sähkön verotus - Vammaisten henkilöiden käyttämiin moottoriajoneuvoihin tarkoitetun moottoripolttoaineen vapauttaminen valmisteverosta - Verovapautuksen pitäminen voimassa siirtymäkauden päättymisen jälkeen - Rikkominen)
   2013/C 171/13
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: R. Lyal ja W. Mölls)

      Vastaaja: Irlanti (asiamies: E. Creedon)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY (EUVL L 283, s. 51) rikkominen — Vammaisten henkilöiden käyttämiin moottoriajoneuvoihin tarkoitetun moottoripolttoaineen vapauttaminen valmisteverosta — Verovapautuksen pitäminen voimassa siirtymäkauden päättymisen jälkeen

      Tuomiolauselma

               1)

               Irlanti ei ole noudattanut energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 29.4.2004 annetulla neuvoston direktiivillä 2004/74/EY, 4 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on sallinut kyseisen direktiivin 18 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa ja sen liitteessä II tarkoitetun 31.12.2006 päättyneen siirtymäkauden jälkeen vammaisten henkilöiden käyttämiin moottoriajoneuvoihin tarkoitettuun moottoripolttoaineeseen sovellettavan valmisteveron vapautuksen voimassaolon.

               2)

               Irlanti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 89, 24.3.2012.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (ensimmäinen jaosto)  15 päivänä joulukuuta 2005 , asiassa C-26/04: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 76/160/ETY — Uimaveden laatu — Uintialueiden nimeäminen — Direktiivi 79/923/ETY — Simpukkavesien laatu — Pilaantumisen vähentämiseen tähtäävän ohjelman laatiminen)

text:
               25.2.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/4

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (ensimmäinen jaosto)
   15 päivänä joulukuuta 2005,
   asiassa C-26/04: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Espanjan kuningaskunta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 76/160/ETY - Uimaveden laatu - Uintialueiden nimeäminen - Direktiivi 79/923/ETY - Simpukkavesien laatu - Pilaantumisen vähentämiseen tähtäävän ohjelman laatiminen)
   (2006/C 48/08)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asiassa C-26/04, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 27.1.2004, Euroopan yhteisöjen komissio, (asiamiehenään G. Valero Jordana), vastaan Espanjan kuningaskunta, (asiamiehenään E. Braquehais Conesa), yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit K. Schiemann, N. Colneric, J. N. Cunha Rodrigues (esittelevä tuomari) ja E. Levits, julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: R. Grass on antanut 15.12.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut simpukkavesiltä vaadittavasta laadusta 30 päivänä lokakuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 79/923/ETY 5 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole laatinut ohjelmaa simpukkavesien pilaantumisen vähentämiseksi Ría de Vigon osalta.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Euroopan yhteisöjen komissio ja Espanjan kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 71, 20.3.2004.


title: Asia T-637/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 28.8.2015 – Bimbo v. SMHV – Kimbo (Caffè KIMBO)

text:
               16.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 381/57

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 28.8.2015 – Bimbo v. SMHV – Kimbo (Caffè KIMBO)
   (Asia T-637/13) (1)

   (2015/C 381/69)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Kuudennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 52, 22.2.2014.


title: Asia T-194/07: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 26.4.2013 — Tšekin tasavalta v. komissio

text:
               15.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/40

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 26.4.2013 — Tšekin tasavalta v. komissio
   (Asia T-194/07) (1)

   2013/C 171/81
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki
   Seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 199, 25.8.2007.


title: Asia C-107/09 P: Valitus, jonka Espanjan kuningaskunta on tehnyt 20.3.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu kolmas jaosto) asiassa T-211/04, Gibraltarin hallitus sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta v. Euroopan yhteisöjen komissio, 18.12.2008 antamasta tuomiosta

text:
               20.6.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 141/23

         Valitus, jonka Espanjan kuningaskunta on tehnyt 20.3.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu kolmas jaosto) asiassa T-211/04, Gibraltarin hallitus sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta v. Euroopan yhteisöjen komissio, 18.12.2008 antamasta tuomiosta
   (Asia C-107/09 P)
   2009/C 141/42
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Espanjan kuningaskunta (asiamiehet: N. Días Abad ja J. M. Rodríquez Cárcamo)

      Muut osapuolet: Gibraltarin hallitus, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta sekä Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

               —

               Valituksen kohteena oleva ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio on kumottava kokonaisuudessaan ja on annettava uusi tuomio, jolla tukijärjestelmästä, jonka Yhdistynyt kuningaskunta aikoo panna täytäntöön Gibraltarin hallituksen yhtiöverouudistuksen osalta, 30.3.2004 tehty komission päätös 2005/261/EY (1) todetaan lainsäädännön mukaiseksi, ja

               —

               vastapuolet on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               EY 299 artiklan 4 kohdan rikkominen yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä kyseisestä artiklasta annetun tulkinnan perusteella. Ensinnäkin valituksenalaisessa tuomiossa ei oteta huomioon yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä (23.9.2003 ja 12.9.2006 annettu tuomio) seuraavaa Gibraltarin oikeudellista asemaa, koska siinä ei todeta, että Espanjan kuningas luovutti Gibraltarin Britannian kuninkaalle vuonna 1713 tehdyn Utrechtin sopimuksella, ja siinä tehdään lukuisia virheitä kyseisen aseman määrittelemisen osalta. Toisaalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiolla rikotaan EY 299 artiklan 4 kohtaa myös siltä osin kuin siinä annetaan Gibraltarille mahdollisuus irtautua Yhdistyneestä kuningaskunnasta verotuksen osalta, mikä merkitsee sitä, että viimeksi mainittu ei enää vastaa ensimmäiseksi mainitun ulkosuhteista tällä alalla ja Gibraltar muuttuu samalla tosiasiassa uudeksi jäsenvaltioksi verotuksen alalla.

               2.

               EY 87 artiklan 1 kohdan rikkominen, koska sitä tulkitaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiossa tavalla, joka estää yhteisöä soveltamasta sitä taisteltaessa OECD:n tunnustamia veroparatiiseja vastaan. Gibraltar on OECD:n mukaan veroparatiisi. Kun valituksenalaisessa tuomiossa katsotaan, ettei yritysten toimintaa Gibraltarissa ja yritysten toimintaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa ole mahdollista verrata toisiinsa, sillä loukataan kyseisen järjestön periaatteita, joiden mukaan Gibraltarissa mahdollisesti yleisesti sovellettavat toimet voivat olla vahingollisia OECD:n jäsenvaltioille, joihin Yhdistynyt kuningaskunta kuuluu. EY 87 artiklan 1 artiklaa on tulkittava OECD:n periaatteiden mukaisesti, joten kyseinen vertaaminen ei ole pelkästään mahdollista, vaan myös tarpeen.

               3.

               EKP:n 16.7.2004 antaman suosituksen rikkominen EY 87 artiklan 1 kohtaa sovellettaessa. Euroopan keskuspankkijärjestelmässä katsotaan, että Gibraltar on 37 muun alueen kanssa Yhdistyneestä kuningaskunnasta erillinen off-shore rahoituskeskus maksutasetta, ulkomaista varallisuusasemaa ja valuuttavarantoasetelmaa koskevien tilastojen osalta. Valituksenalaisessa tuomiossa tehty arviointi, joka estää yritysten toiminnan vertaamisen Gibraltarissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, on ristiriidassa kyseisen määritelmän kanssa, joka sallii tämän vertaamisen ja edellyttää EY 87 artiklan 1 kohdan soveltamista, ja sillä rikotaan sellaista yhteisön oikeuden pakottavaa oikeussääntöä, jollaisena EKP:n 16.7.2004 antamaa suositusta on pidettävä.

               4.

               EY 87 artiklan 1 kohdan rikkominen, koska tuomiossa ei oteta huomioon edellytystä, jonka mukaan tuki on ”valtion toimenpide tai valtion varoista toteutettu toimenpide”. Koska Gibraltar on EY 299 artiklan 4 kohdan perusteella alue, joka ei kuulu jäsenvaltioon, se tuomiossa tehty toteamus, jonka mukaan viitekehys EY 87 artiklan 1 kohdan soveltamisen kannalta on määritettävä yksinomaan Gibraltarin alueen maantieteellisten rajojen perusteella, merkitsee Gibraltarin katsomista jäsenvaltioksi, koska muutoin ei olisi milloinkaan mahdollista täyttää edellytystä, jonka mukaan tuki on ”valtion toimenpide tai valtion varoista toteutettu toimenpide”.

               5.

               Syrjintäkiellon periaatteen loukkaaminen, koska tuomiossa sovelletaan perusteettomasti Azores-oikeuskäytäntöä tilanteeseen, joka eroaa kyseisessä Azores-tuomiossa kyseessä olleesta tilanteesta. Azores-tuomiossa ja valituksenalaisessa tuomiossa tutkitun tapauksen välillä on kaksi eroavaisuutta. Yhtäältä Azorit on jäsenvaltioon kuuluva alue, mistä ei ole kyse Gibraltarin osalta, ja toisaalta Azores-tuomiossa oli kyse verokannan alennuksesta yhteisöveron osalta, kun taas Gibraltarin tapauksessa on kyse uudesta yleisestä yhteisöverojärjestelmästä.

               6.

               EY 87 artiklan 1 kohdan rikkominen, koska tuomiossa katsotaan, että valtiontukea koskevat edellytykset eivät ole täyttyneet alueellisen valikoivuuden osalta. Espanjan kuningaskunta katsoo käytännössä, että tuomiossa on tehty oikeudellinen virhe, kun siinä katsotaan, että Azores-tuomiossa vahvistetut, poliittista, prosessuaalista ja taloudellista autonomiaa koskevat kolme edellytystä ovat täyttyneet.

               7.

               Oikeudellinen virhe sen vuoksi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydyssä oikeudenkäyntimenettelyssä on kieltäydytty arvioimasta ja soveltamasta Espanjan kuningaskunnan vetoamaa neljättä vaatimusta. Vaikka katsotaan, että Azores-tuomiossa vahvistetut kolme vaatimusta ovat täyttyneet, tuomiossa olisi pitänyt edellyttää myös neljättä vaatimusta, joka koskee yhdenmukaistamista toimenpiteen toteuttajana olevan jäsenvaltion kansallisen verojärjestelmän yhteydessä.

               8.

               EY 87 artiklan 1 kohdan rikkominen, koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiossa katsotaan, että valtiontukea koskevat edellytykset eivät ole täyttyneet siltä osin kuin on kyse aineellisesta valikoivuudesta. Vaikka katsottaisiin, että Gibraltar on autonominen viitekehys, jonka osalta Azores-tuomion vaatimukset täyttyvät, tuomiolla rikotaan kuitenkin EY 87 artiklan 1 kohtaa siltä osin kuin on kyse siinä tehdystä tutkinnasta aineellisen valikoivuuden osalta, koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole arvioinnissaan ottanut huomioon sitä, että yhteisöverouudistuksella, jonka Gibraltar haluaa panna täytäntöön, luodaan järjestelmä, jossa 29 000:sta Gibraltarilla olevasta yhtiöstä 28 798:aan saatetaan soveltaa nollaverokantaa. Toimenpiteellä suositaan erityisesti näitä yhtiöitä, ja valituksenalaisella tuomiolla rikotaan EY 87 artiklan 1 kohtaa, koska siinä ei ymmärretä tätä. Lisäksi komissio on tosiasiassa yksilöinyt yhteisen verojärjestelmän, toisin kuin tuomiossa katsotaan.

               9.

               Tuomiota ei ole perusteltu riittävästi, koska siinä ei ole tutkittu Espanjan kuningaskunnan vetoamaa neljättä vaatimusta.

               10.

               Sen perusoikeuden loukkaaminen, jonka mukaan oikeudenkäynti on saatettava päätökseen kohtuullisessa määräajassa, koska tämän asian käsittely ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa on kestänyt käytännöllisesti katsoen kaksi kertaa pidempään kuin tavallisen asian käsittely ilman, että siihen olisi mitään perustetta, ja tämä seikka on vaikuttanut merkityksellisesti oikeudenkäyntiin.

               11.

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 77 artiklan a ja b alakohdan rikkominen, koska asian käsittelyä ei ole virallisesti lykätty asianosaisten kuulemisen jälkeen.

      (1)  EUVL L 85, s. 1.


title: Asia C-84/13 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 3.7.2014 – Valittajana Electrabel SA ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Yrityskeskittymä — Komission päätös — Sakon määrääminen — Asetuksen (ETY) N:o 4064/89 7 artiklan rikkominen — Yrityskeskittymien valvonta — 14 artiklan 3 kohta — Sakon määrää määritettäessä huomioon otettavat kriteerit — Rikkomisen keston huomioon ottaminen — Lain taannehtivaa soveltamista koskevan kiellon periaate — Asetuksen (EY) N:o 139/2004 soveltaminen — Perusteluvelvollisuus)

text:
               1.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 292/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 3.7.2014 – Valittajana Electrabel SA ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-84/13 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Yrityskeskittymä - Komission päätös - Sakon määrääminen - Asetuksen (ETY) N:o 4064/89 7 artiklan rikkominen - Yrityskeskittymien valvonta - 14 artiklan 3 kohta - Sakon määrää määritettäessä huomioon otettavat kriteerit - Rikkomisen keston huomioon ottaminen - Lain taannehtivaa soveltamista koskevan kiellon periaate - Asetuksen (EY) N:o 139/2004 soveltaminen - Perusteluvelvollisuus))
   2014/C 292/07
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Electrabel SA (edustajat: asianajajat M. Pittie ja P. Honoré)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Giolito, V. Di Bucci ja A. Bouquet)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Electrabel SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 129, 4.5.2013.


title: Asia T-334/17: Kanne 31.5.2017 – Cargolux Airlines v. komissio

text:
               24.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 239/57

         Kanne 31.5.2017 – Cargolux Airlines v. komissio
   (Asia T-334/17)
   (2017/C 239/70)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Cargolux Airlines International SA (Sandweiler, Luxemburg) (edustajat: solicitor G. Goeteyn, asianajaja E. Aliende Rodríguez ja barrister C. Rawnsley)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               siinä tapauksessa, että tämä hyväksyy ensimmäisen, toisen, kolmannen tai neljännen oikeudellisen perusteen, kumoamaan SEUT 101 artiklan, ETA-sopimuksen 53 artiklan ja Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen lentoliikenteestä tehdyn sopimuksen 8 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.39258 – Lentorahti) 17.3.2017 annetun komission päätöksen C(2017) 1742 final 1 artiklan 1 kohdan ja 1 artiklan 4 kohdan kokonaisuudessaan Cargoluxia koskevilta osin;

               —

               siinä tapauksessa, että kyseinen tuomioistuin hyväksyy viidennen kanneperusteen,

                           —

                           kumoamaan 1 artiklan 1 kohdan kokonaisuudessaan, tai jos 1 artiklan 1 kohtaa ei kumota kokonaisuudessaan, kumoamaan 1 artiklan 1 kohdan (i) siltä osin kuin se koskee turvallisuuslisää ja komissioita; (ii) siltä osin kuin se koskee ajanjaksoa 22.1.2001–vuoden 2002 loppu; ja (iii) siltä osin kuin siinä todetaan osallistuminen kartellikäyttäytymiseen siten kuin tämä termi tavanomaisesti ymmärrettiin aikaisintaan ennen 10.6.2005;

                           —

                           kumoamaan 1 artiklan 2 kohdan kokonaisuudessaan, tai jos 1 artiklan 2 kohtaa ei kumota kokonaisuudessaan, kumoamaan 1 artiklan 2 kohdan (i) siltä osin kuin se koskee turvallisuuslisää ja komissioita; (ii) siltä osin kuin siinä todetaan osallistuminen kartellikäyttäytymiseen siten kuin tämä termi tavanomaisesti ymmärrettiin aikaisintaan ennen 10.6.2005;

                           —

                           kumoamaan 1 artiklan 3 kohdan ja 1 artiklan 4 kohdan kokonaisuudessaan.

               —

               siinä tapauksessa, että kyseinen tuomioistuin hyväksyy kuudennen kanneperusteen, kumoamaan riidanalaisen päätöksen 1 artiklan 2 kohdan ja 1 artiklan 3 kohdan siltä osin kuin niissä pyritään toteamaan Cargoluxin osallistuneen saapuvia reittejä (eli kolmansien maiden lentokentiltä unionin alueella tai Islannissa ja Norjassa sijaitseville lentokentille lennettyjä reittejä) koskeviin kilpailusääntöjen rikkomisiin;

               —

               kumoamaan Cargoluxille 3 artiklassa määrätyt sakot, ja ellei kyseinen tuomioistuin kumoa sakkoja kokonaisuudessaan, alentamaan huomattavasti niiden määrää täyttä harkintavaltaansa käyttäen;

               —

               antamaan tämän johdosta tarvittavat 4 artiklaa koskevat määräykset Cargoluxia koskevilta osin;

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan Cargoluxin oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seitsemään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu ilmeiseen oikeudelliseen virheeseen sen vuoksi, että komissio ylitti toimivaltansa tukeutuessaan selvitysaineistoon, joka koski sellaisia reittejä ja sellaisia ajanjaksoja, joiden osalta sillä ei ollut toimivaltaa.

                           —

                           Kantaja väittää, että komissio laajensi epäasianmukaisella tavalla toimivaltaansa tukeutuessaan selvitysaineistoon, joka koski seuraavia ajankohtia edeltäviä ajanjaksoja: (a) 1.5.2004 unionin ja kolmansien maiden välisten reittien osalta; (b) 19.5.2005 Euroopan talousalueen ja (muiden kuin unionin jäsenvaltioiden) kolmansien maiden välisten reittien osalta; (c) 1.6.2002 unionin ja Sveitsin välisten reittien osalta, tukeakseen SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkomista koskevaa toteamustaan Euroopan talousalueen sisäisten reittien osalta.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu olennaisen menettelymääräyksen rikkomiseen, puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen ja ilmeiseen arviointivirheeseen sen vuoksi, että komissio rikkoi olennaisia menettelymääräyksiä ja loukkasi kantajan puolustautumisoikeuksia, kun se ei antanut uutta väitetiedoksiantoa ennen päätöksensä tekemistä.

                           —

                           Kantaja väittää, että komissio oli väärässä todetessaan, ettei sen tarvinnut antaa uutta väitetiedoksiantoa ennen riidanalaisen päätöksen tekemistä, ja että komissio loukkasi siten kantajan puolustautumisoikeuksia.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen ja ilmeiseen arviointivirheeseen sen vuoksi, että komissio ei tehnyt tarvittavaa oikeudellista ja taloudellista asiayhteyttä koskevaa arviointia todetakseen pätevästi sellaisen kilpailusääntöjen rikkomisen, jonka tarkoituksena on kilpailun rajoittaminen.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu olennaisen menettelymääräyksen rikkomiseen, perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin, puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen ja ilmeiseen oikeudellisten seikkojen ja tosiseikkojen arviointivirheeseen sen vuoksi, että komissio ei yksilöinyt riittävän täsmällisesti oletetun SEUT 101 artiklan ja muiden merkityksellisten säännösten rikkomisen laajuutta ja osatekijöitä.

                           —

                           Kantaja väittää, että yhtenä kokonaisuutena pidettävän ja jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen käsitteen liiallisella venyttämisellä hämärrettiin korjaamattomalla tavalla rikkomisen laajuutta niin, että sen sisältöä oli mahdotonta ymmärtää.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen sen vuoksi, että komissio ei osoittanut luottavaa todistusaineistoa toteamustensa tueksi eikä näyttänyt niitä tosiseikkoja, joihin se arviointinsa perustaa, toteen oikeudellisesti riittävällä tavalla.

                           —

                           Kantaja väittää, että riidanalainen päätös sisältää tosiseikkoja koskevia virheitä ja virheellisiä arviointeja väitetyn yhtenä kokonaisuutena pidettävän ja jatketun kilpailusääntöjen tunnusmerkistön kaikista kolmesta osatekijästä (FSC, SSC ja lisien komissiot). Kantajan mukaan komissio lisäksi käytti väärin yhtenä kokonaisuutena pidettävän ja jatketun kilpailusääntöjen rikkomisen käsitettä kaikenkattavana käsitteenä, jonka tarkoituksena oli mahdollistaa se, että komissio esitti ”selvitysaineistona” kokoelman erilaisia tosiseikkoja ja yhteydenpitoja, mukaan lukien sellainen käyttäytyminen, joka on laillista tai merkityksetöntä.

               6)

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen sen vuoksi, että komissio virheellisesti katsoi olevansa toimivaltainen sellaisen oletetusti kilpailunvastaisen yhteensovittamisen osalta, joka koskee lentoja kolmansien maiden lentokentiltä Euroopan talousalueella sijaitseville lentokentille, ja teki oikeudellisen virheen, koska tällaiset toiminnot eivät kuulu SEUT 101 artiklan eivätkä ETA-sopimuksen 53 artiklan alueelliseen soveltamisalaan.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste, joka liittyy vaatimukseen sakon uudelleen määrittelemisestä unionin yleisen tuomioistuimen täyttä harkintavaltaa käyttäen, ja joka perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen sekä suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen.

                           —

                           Kantaja väittää, että komissio määritteli myynnin arvon väärin ottamalla virheellisesti huomioon saapuvat lennot sekä liioitteli törkeästi väitetyn kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuutta. Kantajan osalta komissio arvioi väitetyn kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuuden ja keston virheellisesti ja hylkäsi lieventävät asianhaarat.


title: Michael Boessenin 30.8.1996 talous- ja sosiaalikomiteaa vastaan nostama kanne (Asia T-133/96)

text:
26.10.96              FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  N:o C 318/ 19
RWE Energie Aktiengesellschaftin 22.8.1996 Euroopan                 Oikeusriita koskee sitä , saako komissio kieltäytyä käsitte
          yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne               lemästä sille puuttumattomuustodistuksen saamiseksi teh
                         ( Asia T-131/96 )                          tyä hakemusta ja toissijaisesti ETY:n perustamissopimuk
                                                                    sen 85 artiklan 3 kohdan mukaisen poikkeusluvan saami
                           ( 96/C 318/35 )                          seksi tehtyä ilmoitusta , silloin kun kansalliset viranomaiset
                                                                    ovat aloittaneet samanaikaisesti oman kilpailua koskevan
                   (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                     menettelyn , jossa ne ovat antaneet ainoastaan 85 artiklan
                                                                    1 kohdan perusteella kieltopäätöksen, josta tehty valitus on
                                                                    vireillä kansallisessa tuomioistuimessa .
RWE Energie Aktiengesellschaft, Essen ( Saksan liittotasa
valta ) on nostanut 22.8.1996 Euroopan yhteisöjen ensim            Kantaja katsoo, että vastaaja on toiminut lainvastaisesti
mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan               kieltäytyessään käsittelemästä sen puuttumattomuustodis
yhteisöjen komissiota vastaan . Kantajan edustajia ovat             tuksen saamiseksi tekemää hakemusta . Neuvoston asetuk
asianajaja Dr. Gerhard Wiedemann ja asianajaja Dr. Jens             sen N:o 17 9 artiklan 1 kohdan mukaan komissiolla on
Fleischhauer, Düsseldorf, ja prosessiosoite Luxemburgissa           yksinomainen toimivalta perustamissopimuksen 85 artik
on c/o asianajaja Luc Frieden , asianajotoimisto Bonn &             lan 3 kohdan perusteella julistaa , että 85 artiklan 1 kohtaa ei
Schmitt, 62 Avenue Guillaume, Luxemburg.                            sovelleta . Sillä on täten " poikkeuslupamonopoli ". Yleisen
                                                                    kannan mukaan tästä monopolista seuraa se, että komis
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio               siolla on velvollisuus tutkia ja ratkaista sille poikkeusluvan
istuin                                                              myöntämiseksi tehdyt ilmoitukset. Perustamissopimuksen
                                                                    85 artiklan soveltamisen hajaannuttaminen ei ole mahdol
— toteaa , että vastaaja on rikkonut EY:n perustamissopi           lista . Lisäksi Bundeskartellamtin oikeus soveltaa ETY:n
     musta siten , että se on kieltäytynyt käsittelemästä           perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohtaa ei vapauta
     kantajan 26.10.1996 neuvoston asetuksen N:o 17                 komissiota tutkimasta sille asianmukaisesti ilmoitettua
     2 artiklan mukaisen puuttumattomuustodistuksen saa            sähköhuoltosopimusta 85 artiklan 1              ja 3 kohdan
     miseksi tekemää hakemusta ja toissijaisesti sen ja             mukaan .
     Nordhornin kaupungin välillä 20 . ja 21 .4.1 995 tehdystä
     sähköhuoltosopimuksesta ( asiakirjan nro IV/E-3/               Kantaja lisää vielä , että komission tehtävänä on päättää
     35.800 ) perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan             omasta kilpailupolitiikasta ja soveltaa tätä politiikkaa .
     mukaisen poikkeusluvan saamiseksi tekemää ilmoitus            Tämän tehtävän siirtäminen kansallisille kartelliviranomai
     ta ,                                                           sille ei ole yhteensopivaa EY:n kartellioikeutta koskevan
                                                                    toimivallanjaon kanssa .
     ja toissijaisesti ,
                                                                    Lisäksi on olemassa vaara siitä , että vastaajan pidättäyty
                                                                    essä tehtävien suorittamisesta Bundeskartellamt määrää
     jos vastaajan 18.6.1996 päivätty kirje , joka on annettu
     tiedoksi kantajan edustajille 25.6.1995 , katsottaisiin        asiassa toimitetun kansallisen menettelyn päätteeksi kanta
     päätökseksi, kumoaa tämän päätöksen sillä perusteella ,        jalle Saksan kartellioikeuden perusteella hallinto-oikeudel
     että vastaaja on velvollinen käsittelemään kantajan            lisia seuraamuksia . Jos Bundeskartellamtin kieltopäätös
     26.10.1995 tekemän hakemuksen ja päättämään siitä ,            vahvistetaan tuomioistuimen päätöksellä , kantajaa estetään
                                                                    oikeudellisesti soveltamasta ilmoittamaansa sähköhuolto
— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntiku                 sopimusta, vaikka sille voitaisiin myöntää poikkeuslupa.
     lut.                                                           Kantajalle olisi siten määrätty komission viralliseen päätök
                                                                    seen saakka sellainen hallinto-oikeudellinen täytäntöönpa
                                                                    nokielto, jota EY:n kartellioikeudessa ei nimenomaan
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                 määrätä ilmoitetuille sopimuksille .
Kantaja on ilmoittanut komissiolle virallisesti sen ja Nord
hornin kaupungin välillä tehdyn yksinoikeussopimuksen
( koskee teiden käyttämistä sähköhuollon tarpeisiin ). Deut
sche Bundeskartellamt ( Saksan liittotasavallan kartelliviras
to ) kielsi sen jälkeen 85 artiklan 1 kohdan ja GWB:n ( Gesetz      Michael Boessenin 30.8.1996 talous- ja sosiaalikomiteaa
gegen Wettbewerbsbeschränkungen, saksalainen kilpailun                                 vastaan nostama kanne
rajoituksista annettu laki ) 47 pykälän perusteella tämän                                   ( Asia T-133/96 )
sopimuksen tiettyjen kohtien täytäntöönpanemisen . Tämän
                                                                                ( 96/C 318/36 )
päätöksen alkuun otetussa vastaajan kirjeessä vastaaja
ilmoittaa Bundeskartellamtille, ettei sillä ole " tällä hetkellä "
aikomusta " aloittaa asetuksen N:o 1 7 9 artiklan 2 kohdassa                         (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
tarkoitettua menettelyä siihen liittyvine 9 artiklan 3 kohdan
oikeusseuraamuksineen ". Komission mukaan sillä on " jär           Michael Boessen, kotipaikka Lanaken ( Belgia ), on nostanut
jestelmässä , jossa EY:n kilpailusäännösten soveltaminen on         30.8.1996 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
hajautettu " oikeus " olla käsittelemättä " ETY:n perustamis       tuomioistuimessa kanteen sosiaali- ja talouskomiteaa
sopimuksen 85 artiklan 3 kohdan mukaisen poikkeusluvan              vastaan . Kantajan edustajana on asianajaja Ch . M. E. M.
saamiseksi tehtyä hakemusta niin kauan kuin " vireillä              Paulussen , Maastricht ( Alankomaat), ja prosessiosoite
olevassa kansallisessa menettelyssä ei ole vielä annettu            Luxemburgissa asianajotoimisto M. Loesch, Rue Goe
lopullista ratkaisua ".                                             the 11 .
 ---pagebreak--- N:o C 318/20           FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       26.10.96
Kantaja     vaatii   yhteisöjen     ensimmäisen     oikeusasteen    Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio
tuomioistuinta                                                      istuin
— kumoamaan talous- ja sosiaalikomitean pääsihteerin                — kumoaa komission 7.8.1995 tekemän päätöksen, jolla
    molemmat päätökset, joissa implisiittisesti hylättiin               kantajan matkustuspäiviksi vahvistettiin kaksi päivää,
    kantajan 4.2.1996 päivätyt valitukset, ja toteamaan,                sekä kaikki vastaavat aikaisemmat päätökset,
    että 1 ) talous- ja sosiaalikomitean on myönnettävä
    kantajalle koulutuslisiä . tämän lapsista Y. , M. ja L.
    kuoluvuodelle 1995/1996 yhteensä 19 080 Belgian fran           — kumoaa tarpeellisin osin komission 17.4.1996 tekemän,
    gia, kuten asiaa koskevassa, 31.8.1995 päivätyssä hake             kantajan valitusta koskevan nimenomaisen hylkäävän
    muksessa vaadittiin, ja sen lisäksi toteamaan, että                 päätöksen ,
    2 ) talous- ja sosiaalikomitean se päätös, joka koskee
    M:n osalta maksettavaa koulutuslisää, on tultava                — toteaa, että komission 21.12.1994 antamat ja 4.1.1995
    voimaan päivämäärän 1.9.1995 asemesta 1.8.1995 ,                    hallinnollisissa tiedotuksissa julkaistut sisäiset ohjeet
                                                                        ovat lainvastaisia ja tämän vuoksi määrää , että ne
— velvoittamaan talous- ja sosiaalikomitean korvaamaan                  poistetaan,
    oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien ne välttämättömät
    kulut, jotka kantajalle ovat tässä asiassa aiheutuneet, ja      — vahvistaa, että kantajalle kuului vuonna 1995 sekä
    erityisesti prosessiosoitteen valinnasta sekä asiamiehen            aikaisempina vuosina 8,5 matkustuspäivää tai ainakin
     matkoista ja oleskelusta aiheutuneet kulut sekä palk              6.11.1991 julkaistun hallinnollisen kiertokirjeen
     kiot .                                                             nro 26 a perusteella lasketut matkustuspäivät, ja
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                 — velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyn
                                                                        tikulut .
Kantaja , joka on entinen virkamies ja joka saa Euroopan
yhteisöiltä työkyvyttömyyseläkettä, on vaatinut talous- ja
sosiaalikomitealta ensisijaisesti sitä, että tämä myöntäisi         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
hänelle muuttuvaa , muuta kuin kiinteää koulutuslisää
kantajan kolmen lapsen kuljetuskustannusten takia, ja               Kantaja, joka on komission Tsadin tasavallan edustuston
toissijaisesti kantaja on vaatinut, että yhden hänen lapsensa       päällikkö, vastustaa päätöstä rajoittaa hänen vuosilomansa
osalta maksettavaa kiinteämääräistä koulutuslisää korote           lisäksi tulevat matkustuspäivänsä kahteen päivään komis
taan .                                                              sion 21.12.1994 antamien sisäisten ohjeiden perusteella .
                                                                    Kantajalla oli ollut siihen asti useampana vuotena
Ensimmäinen hakemus ja siihen liittyvä valitus hylättiin            6.11.1991 annetun hallinnollisen kiertokirjeen nro 26 a
implisiittisesti; toinen hakemus hyväksyttiin, tosin kantajan       mukaiset 8,5 matkustuspäivää .
vaatimaa ajankohtaa myöhemmästä ajankohdasta alkaen .
Tähän liittyvä valitus hylättiin implisiittisesti .                 Kantaja vetoaa kanteensa tueksi ensinnäkin siihen, että
                                                                    hallinnollista kiertokirjettä nro 26 a on rikottu väittäen
 Kantaja siis nosti ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui           toisaalta , että 21.12.1994 annetuissa sisäisissä ohjeissa ei
 messa kanteen näistä molemmista implisiittisistä hylkäävis        missään kohdin mainita, että niillä kumottaisiin tai muutet
tä päätöksistä .                                                    taisiin kyseistä kiertokirjettä, ja toisaalta, että niissä ei
                                                                    mitenkään perustella sitä , että kiertokirje ei enää vastaa
                                                                    vaatimuksia ja että on välttämätöntä vähentää merkittäväs
                                                                    ti ja yllättävästi matkustuspäiviä . Kantaja päättelee tästä ,
                                                                    että vuoden 1991 kiertokirjettä on sovellettava edelleen ja
                                                                    että riidanalainen päätös on selvästi tämän kiertokirjeen
                                                                    vastainen .
 Hendrick Smetsin 2.9.1996 Euroopan yhteisöjen komis
                  siota vastaan nostama kanne                       Kantaja väittää myös, että luottamuksensuojan periaatetta
                                                                    on rikottu, koska vastaaja on herättänyt matkustuspäiviä
                          (Asia T-l 34/96 )                         koskevia perusteltuja toiveita siltä osin kuin se on vakiin
                           ( 96/C 318/37 )                          nuttanut tätä koskevia tiettyjä perusteita kiertokirjeen
                                                                     muodossa annetuissa säännöksissä ja soveltanut niitä use
                                                                    amman vuoden ajan. Kantajan mukaan sillä, että kantajan
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                      olettamia matkustuspäiviä on vähennetty ilman mitään
                                                                     perusteluja , on rikottu saavutettuja oikeuksia ja loukattu
 Hendrick Smets, kotipaikka N'Djamena (Tsad ), on nosta             luottamuksensuojan periaatetta .
 nut 2.9.1996 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus
 asteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen                 Kantaja arvioi lisäksi , että tapauksia, joissa niitä virkamie
 komissiota vastaan . Kantajan edustajana on asianajaja              hiä, joiden asemapaikka on kolmannessa maassa ( FAPT
 Nicolas Lhoest, Bryssel , ja prosessiosoite Luxemburgissa           virkamiehet ), ja niitä virkamiehiä , joiden asemapaikka on
 Fiduciaire Myson, 1 rue Glesener.                                   yhteisössä ( FAC-virkamiehet ), kohdellaan samalla tavalla,


title: PRODEREC - Formação e Desenvolvimento de Recursos Humanos, ACE:n 27.3.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-72/97)

text:
N:o C 166/ 16           FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     31.5.97
1990 välisenä aikana aviopari Schöllesin taloudessa ja sai          — velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku
näiltä yhteisesti tällöin sekä vuonna 1995 päättyneiden                 lut .
opintojensa aikana elatusta . Ensimmäisen kantajan biolo
ginen isä ja toissijaisen kantajan puoliso ensimmäisestä
avioliitosta ei koskaan maksanut elatustukea ensisijaiselle         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
kantajalle, ja kuoli varattomana vuonna 1996 .
                                                                    Kanteen kohteena olevat päätökset ovat loppusumman
Nimittävä viranomainen oli henkilöstösääntöjen liit                maksupyyntöä koskevia lopullisia hyväksyviä päätöksiä,
teessä VIII olevan 17 artiklan nojalla kieltäytynyt toisen          jotka liittyvät kantajan tekemiin Euroopan sosiaalirahas
kantajan mukaan 22.6.1995 päivätyllä kirjeellä maksa               ton tukia koskeviin hakemuksiin nro 881311 P1 ja
masta jälkeen jääneen eläkettä, koska avioliitto toisen             nro 880249 P3 . Näillä päätöksillä komissio päätti vähen
aviopuolison kanssa oli kestänyt alle yhden vuoden eivät           tää määrää, jonka se oli hyväksynynt 29.4.1988 tekemäl
kä mainitun määräyksen 2 kohdan mukaiset poikkeamisen               lään päätöksellä nro C(88 ) 0831 , joka koski tuen myöntä
edellytykset olleet täyttyneet. 20.3.1996 päivätyllä kirjeellä      mistä kantajalle ammatillista koulutusta koskevien hank
hylättiin myös orvoneläkkeen maksaminen ensimmäiselle               keiden rahoittamiseksi Portugalissa .
kantajalle , koska henkilöstösääntöjen 80 artiklassa maini
tut edellytykset eivät olleet täyttyneet.
                                                                    Kanne perustuu seuraaviin virheellisyyksiin ;
Ensimmäisen kantajan kanteessa esittämä vaatimus orvon
eläkkeestä perustuu ensinnäkin henkilöstösääntöjen 80 ar
tiklan 1 kohtaan pääasiallisesti sillä perusteella, että kysei     — komission päätökset ovat lainvastaisia, koska ne ovat
sessä kohdassa mainittua käsitettä " orvoneläke " käytetään             yhteisön oikeuden, erityisesti Euroopan sosiaalirahas
kantajan mukaan vain siksi, että virkamiehen kuoleman                   ton tehtävistä 17 päivänä lokakuuta 1983 tehdyn neu
vuoksi maksetaan rahasummia tämän tosiasiallisesti huol                voston päätöksen 83/516/ETY tai tämän päätöksen so
lettavana olevalle lapselle. Näin ollen orvoneläke ei koske             veltamisesta 17 päivänä lokakuuta 1983 annetun ase
orpoja vaan ennemminkin lapsia, joilla on oikeus elatuk                tuksen ( ETY ) N:o 2950/83 samoin kuin Euroopan
seen .
                                                                        sosiaalirahaston hoidosta tehdyn komission päätöksen
                                                                        83/637/ETY, vastaisia ;
Toiseksi henkilöstösääntöjen 80 artiklan 2—4 kohdasta il
menee kantajan mukaan, että edunsaajan ei tarvitse olla             — päätökset ovat epäoikeudenmukaisia, koska niillä lou
täysorpo .                                                              kataan niitä kantajan laillisesti suojattuja oikeuksia ja
                                                                        etuja, jotka perustuvat alkuperäiseen komission pää
Vastaaja ei voi myöskään vetoa henkilöstösääntöjen                      tökseen, jolla se hyväksyi hakemukset, samoin kuin
liitteessä VIII olevaan 21 artiklaan, koska sen 1 kohdassa              välittömästi tämän jälkeen tehtyyn Departamento para
puhutaan " orvoksi jääneestä " lapsesta . Jos lainsäätäjä tar          os Assuntos do Fundo Social Europeu (DAFSE ) hyväk
koittaisi tällä vain täysorpoja, liitteen 21 artikla olisi itses       syvään päätökseen;
sään henkilöstösääntöjen vastainen .
                                                                    — päätökset ovat ristiriitaisia, koska siitä huolimatta ,
                                                                        että kantaja on toteuttanut hankkeet, ei niitä ole nyt
                                                                        eikä aikaisemmin asetettu kyseenalaisiksi , niissä mää
                                                                        rätään palauttamaan yli seitsemän vuotta sitten
PRODEREC — Formação e Desenvolvimento de Recursos                       vastaanotetut summat, jotka on käytetty kyseisten
Humanos, ACE:n 27.3.1997 Euroopan yhteisöjen komis                     kahden hankkeen toteuttamiseen;
                  siota vastaan nostama kanne
                           ( Asia T-72/97 )                         — päätökset ovat myös ristiriidassa muiden, niitä edeltä
                            ( 97/C 166/35                               vien toimien kanssa ja niissä muutetaan lisäksi tosi
                                                                         seikkoihin ja oikeudellisiin seikkoihin perustuvia edel
                 (Oikeudenkäyntikieli: portugali)                        lytyksiä, koska hankkeet oli hyväksytty ja toteutettu;
PRODEREC — Formação e Desenvolvimento de Recursos
Humanos, ACE, on nostanut Euroopan yhteisöjen ensim                — päätökset ovat epäoikeudenmukaisia ja kohtuuttomia,
mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa 27.3.1997 kanteen                   koska niissä loukataan yhdenvertaisen kohtelun, ter
Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan . Kantajan toimi                veen järjen ja puolueettomuuden periaatteita ;
paikka on Av. 25 de Abril, n? 7B, S/loja, Almada, edustaja
asianajaja Manuel Rodrigues, Lissabon, ja prosessiosoite            — päätökset ovat perusteettomia, koska ne ovat ristirii
Luxemburgissa c/o Luisa Maria Miranda Sousa Pires, 4 A                   dassa DAFSE:n vuonna 1990 tekemän hyväksyvän
rue Jean Jaures, L-1836 Luxembourg                                       päätöksen kanssa ja koska ainoastaan tämä hyväksyn
                                                                         tä on pätevä, koska se on tehty 13 kuukauden määrä
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                 ajassa, mistä on säädetty yhteisön oikeudessa eikä hy
tuomioistuin
                                                                         väksyntää voida peruuttaa yksipuolisesti ;
— kumoaa 9.12.1996 tehdyt komission päätökset, jotka
      liittyvät hakemuksiin nro 880249P3 ja nro 88131 1P1           — päätöksillä vääristetään ja muutetaan alkuperäisessä
      ja jotka kantaja sai tiedoksi 28.1.1997;                           hankkeen hyväksyvässä päätöksessä esitetty kanta,
 ---pagebreak--- 31.5.97                 FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           N:o C 166/ 17
     koska ne perustuvat DAFSE:n toiseen hyväksyvään                 " samankaltaisina tuotteina " ruiskuvaluteltujen jalkineiden
     päätökseen, jossa kehotetaan soveltamaan kohtuulli             kanssa . Näiden tuotteiden välillä on merkittäviä eroja, eri
     suutta ja hyvää taloudenhoitoa koskevia periaatteita,           tyisesti valmistusmateriaalien, tuotantomenetelmien, tek
     joita ei ole missään vaiheessa annettu tiedoksi;                nisten ja fyysisten ominaispiirteiden , hinnan, pakkausten
                                                                     ja markkinoinnin osalta . Komission päätös 94,1 prosentin
                                                                     suuruisen väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta
— päätöksillä loukataan kantajan puolustautumisoikeuk               vulkanisoitujen jalkineiden osalta on siten lainvastainen .
     sia .
                                                                     Kantajat vetoavat myös perustamissopimuksen 190 artiklan
                                                                     rikkomiseen. Ne katsovat, että asetuksen ( EY ) N:o 165/97
                                                                     riittämättömät perustelut estävät ensimmäisen oikeusas
                                                                     teen tuomioistuinta täyttämästä velvollisuuttaan sen kysy
British Shoe Corporation ym:n 28.3.1997 Euroopan yh                 myksen tarkastelemisesta, onko vastaaja määrännyt perit
           teisöjen komissiota vastaan nostama kanne                 täväksi oikeansuuruisen polkumyyntitullin . Ensimmäinen
                          ( Asia T-73/97)                            väite komission menettelyä vastaan on se, ettei komissio
                                                                     ole ottanut huomioon eroja vulkanisoitujen ja ruiskuvalu
                           ( 97/C 166/36 )                           teltujen jalkineiden välillä . Lisäksi väliaikaisen polkumyyn
                                                                     titullin määrän taustana oleva matemaattinen perusta ei
                  (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                    ole luotettava eikä asianmukaisesti perusteltu .
British Shoe Corporation ym . on nostanut 28.3.1997 Eu
roopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui              Ne esittävät lisäksi, että komissio on tehnyt ilmeisen arvi
messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan.                 ointivirheen arvioidessaan " yhteisön etua ". Riidanalaisella
Kantajien edustajat ovat solicitor Alasdair Bell, Skotlanti,         toimenpiteellä annetaan ymmärtää , että jakelujärjestelmä
ja solicitor Mark Powell, Englanti, ja prosessiosoite Lu            voi sulattaa suuren osan polkumyyntitullista ja että näin
xemburgissa on asianajotoimisto Loesch & Wolter, 11 rue               tulisi myös tapahtumaan . Komissio ei kuitenkaan esitä mi
Goethe, Luxembourg.                                                   tään todisteita tältä osin, paitsi että se ilmoittaa tuonnin ja
                                                                      vähittäismyynnin välisen bruttomääräisen voittomarginaa
                                                                      lin olevan 100 prosenttia . Tämän voittomarginaalin katta
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois               masta kustannusrakenteesta, siihen sisältyvästä voiton
tuin                                                                  määrästä tai jakelujärjestelmän kapasiteetista sulattaa mer
                                                                      kittävä osa tullia ei ole esitetty mitään arviointia . Koska
— kumoaa väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta                tuotujen jalkineiden vähittäismyyntihinnat ovat jo nous
                                                                      seet olennaisesti , komission tilannearviointi on tosiseikko
      tiettyjen Kiinan kansantasavallasta ja Indonesiasta pe
      räisin olevien jalkineiden, joiden päälliset ovat tekstiili    jen vastainen .
      ainetta , tuonnissa annetun komission asetuksen ( EY )
      N:o 165/97;
                                                                      Seuraavaksi kantajat väittävät, että vastoin asetuksen ( EY )
                                                                      Nro 3283/94 3 artiklan 1 kohtaa , luettuna yhdessä 5 artik
— toteuttaa muut tarvittavat toimenpiteet;                            lan 4 kohdan kanssa , komissio on esillä olevassa asiassa
                                                                      jättänyt huomioimatta sen tosiseikan, että ennen kuin se
— velvoittaa komission korvaamaan esillä olevassa asias              voi lainmukaisesti määrätä polkumyyntitullin, sen on näy
                                                                      tettävä toteen , että tuonnista on aiheutunut aineellista va
      sa kantajina olevien yhtiöiden oikeudenkäyntikulut.
                                                                       hinkoa niille EU:n tuottajien ryhmille, joiden yhteinen tuo
                                                                       tanto on 25 prosenttia samankaltaisen tuotteen EU:n tuo
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                   tannosta .
 Esillä olevassa asiassa kantajina olevat yhtiöt ovat kaikki
                                                                       Kantajat vetoavat lopulta suhteellisuusperiaatteen rikkomi
 merkittäviä jalkineiden maahantuojia ja vähittäismyyjiä
                                                                       seen riidanalaisella asetuksella säädettyjen polkumyyntitul
 Euroopan unionin alueella . Ne tuovat merkittäviä määriä              lien määrän suhteen. Ne painottavat tältä osin sitä seik
 jalkineita Kiinasta ja Indonesiasta, joihin kohdistettiin pol
                                                                       kaa, että yhteisössä on käytännössä mahdotonta hankkia
 kumyyntiä koskeva tutkimus, jonka perusteella annettiin               varastoon vulkanisoituja jalkineita .
 komission asetus ( EY ) N:o 165/97 ('), jolla otettiin käyt
 töön 94,1 prosentin suuruinen väliaikainen polkumyynti
 tulli Kiinasta peräisin olevien tekstiilijalkineiden tuonnissa        (') Väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Kiinan
 ja 36,5 prosentin suuruinen väliaikainen polkumyyntitulli                    kansantasavallasta ja Indonesiasta peräisin olevien jalkineiden ,
 Indonesiasta peräisin olevien tekstiilijalkineiden tuonnissa .               joiden päälliset ovat tekstiiliainetta, tuonnissa 28 päivänä tam
                                                                              mikuuta 1997 annettu komission asetus ( EY ) N:o 165/97
 Kantajat pyrkivät saamaan tämän asetuksen kumotuksi .                        ( EYVL N:o L 29 , 31.1.1997, s . 3 ).
                                                                        ( 2 ) Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista
 Kantajat vetoavat asetuksen ( EY) N:o 3283/94 ( 2 ) 1 artik                 tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta
                                                                              1994 annettu neuvoston asetus ( EY ) N:o 3283/94 ( EYVL N:o
 lan 4 kohdan rikkomiseen, koska komissio on erehtynyt                        L 349 , 31.12.1994 , s . 1 ).
 sekä tosiasiallisesti että oikeudellisesti soveltaessaan kysei
 sen artiklan mukaista " samankaltaisen tuotteen " käsitettä .
 Kantajien mukaan vulkanisoituja jalkineita ei voida pitää


title: Asia T-448/10: Kanne 23.9.2010 — Apple, Inc. v. SMHV — Iphone Media (IPH IPHONE)

text:
               4.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/36

         Kanne 23.9.2010 — Apple, Inc. v. SMHV — Iphone Media (IPH IPHONE)
   (Asia T-448/10)
   ()
   2010/C 328/63
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Apple, Inc. (Cupertino, Yhdysvallat) (edustajat: barrister M. Engelman ja solicitor J. Olsen)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Iphone Media, SA (Sevilla, Espanja)

      Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 21.7.2010 asiassa R 1084/2009-4 tekemä päätös on kumottava

               —

               on hyväksyttävä kantajan väite

               —

               kantaja vaatii vaihtoehtoisesti, että sen väite on hyväksyttävä niiden tavaroiden ja palvelujen osalta, joiden osalta todetaan, että on olemassa sekaannusvaara ja/tai niiden tavaroiden ja palvelujen osalta, joiden osalta todetaan, että on vaarana, että haetun tavaramerkin käyttäminen merkitsisi kantajan tavaramerkin erottamiskyvyn tai maineen epäoikeutettua hyväksikäyttöä taikka olisi niille haitaksi

               —

               vastapuolena valituslautakunnassa oleva osapuoli on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Haettu yhteisön tavaramerkki: kuviomerkki ”IPH IPHONE” luokkiin 16, 35, 38, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus nro 5562822

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: kantaja

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Yhteisön tavaramerkiksi nro 2901007 luokkiin 9, 38 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten rekisteröity sanamerkki ”IPHONE”

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen osittainen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Kantaja katsoo riidanalaisen päätöksen rikkovan neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 8 artiklan 5 kohtaa sillä perusteella, että valituslautakunta sovelsi mainittuja säännöksiä virheellisellä tavalla riidanalaiseen tavaramerkkiin.


title: Asia C-43/16 P: Valitus, jonka Copernicus-Trademarks Ltd on tehnyt 21.1.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-186/12, Copernicus-Trademarks v. EUIPO, 25.6.2015 antamasta tuomiosta

text:
               5.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/8

         Valitus, jonka Copernicus-Trademarks Ltd on tehnyt 21.1.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-186/12, Copernicus-Trademarks v. EUIPO, 25.6.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-43/16 P)
   (2016/C 326/14)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Copernicus-Trademarks Ltd (edustaja: C. Röhl, Rechtsanwalt)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
   Unionin tuomioistuin (kahdeksas jaosto) totesi 14.6.2016 antamallaan määräyksellä, että valitus oli jätettävä tutkimatta.


title: Asia F-10/12: Kanne 23.1.2012 — ZZ v. komissio

text:
               3.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 65/29

         Kanne 23.1.2012 — ZZ v. komissio
   (Asia F-10/12)
   2012/C 65/57
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja S. A. Pappas)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Komission päätöstä, jolla evätään päivärahan myöntäminen kantajalle, koskeva kumoamisvaatimus

      Vaatimukset

               —

               On kumottava 24.5.2011 tehty komission päätös ja kantajan valituksen hylkäämisestä 24.10.2011 tehty nimenomainen päätös ja komissio on velvoitettava päivärahan maksamiseen

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-156/06: Kanne  23.3.2006  — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ruotsin kuningaskunta

text:
               3.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/32

         Kanne 23.3.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ruotsin kuningaskunta
   (Asia C-156/06)
   (2006/C 131/60)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: D. Maidani ja K. Simonsson)

      Vastaaja: Ruotsin kuningaskunta
   Vaatimukset

               —

               yhteisöjen tuomioistuimen on katsottava, että Ruotsin kuningaskunta ei ole noudattanut finanssiryhmittymään kuuluvien luottolaitosten, vakuutusyritysten ja sijoituspalveluyritysten lisävalvonnasta sekä neuvoston direktiivien 73/239/ETY, 79/267/ETY, 92/49/ETY, 92/96/ETY, 93/6/ETY ja 93/22/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 98/78/EY ja 2000/12/EY muuttamisesta 16 päivänä joulukuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/87/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ainakaan ole ilmoittanut niistä komissiolle

               —

               Ruotsin kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Määräaika direktiivin täytäntöönpanolle päättyi 11.8.2004.

      (1)  EYVL L 35, s. 1.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 24 päivänä syyskuuta 2002 asiassa T-113/01, Veronica Sabbag vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö – Palvelukseen ottaminen – Väliaikaisten toimihenkilöiden valinta – Kantajaa ei merkitty varallaololuetteloon – Valintalautakunnan jäsenten kielitaito – Yhdenvertainen kohtelu)

text:
7.12.2002                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 305/23
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                              jat J.-N. Louis ja V. Peere, prosessiosoite Luxemburgissa,
                 TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                  vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään F. Clo-
                                                                        tuche-Duvieusart ja H. Tserepa-Lacombe), jossa kantaja vaatii
                   24 päivänä syyskuuta 2002                            ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan valin-
                                                                        talautakunnan 14.7.2000 päivättyyn kirjeeseen sisältyvän pää-
asiassa T-113/01, Veronica Sabbag vastaan Euroopan                      töksen, jonka mukaan kantajaa ei valintamenettelyn KOM/
                      yhteisöjen komissio (1)                           R/A/01/1999 päätteeksi merkitty väliaikaisten virkamiesten
                                                                        varallaololuetteloon, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
(Henkilöstö – Palvelukseen ottaminen – Väliaikaisten toimi-             (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: presidentti
henkilöiden valinta – Kantajaa ei merkitty varallaololuette-            B. Vesterdorf sekä tuomarit N. J. Forwood ja H. Legal, kirjaaja:
loon – Valintalautakunnan jäsenten kielitaito – Yhdenvertai-            hallintovirkamies J. Palacio González, on 24.9.2002 antanut
                            nen kohtelu)                                tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                          (2002/C 305/49)                               1)     Valintalautakunnan 14.7.2000 päivättyyn kantajalle lähetet-
                                                                               tyyn kirjeeseen sisältyvä päätös, jonka mukaan kantajaa ei
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                              valintamenettelyn KOM/R/A/01/1999 päätteeksi merkitty
                                                                               varallaololuetteloon, kumotaan.
Asiassa T-113/01, Veronica Sabbag, kotipaikka Bryssel, edusta-          2)     Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
jinaan asianajajat J.-N. Louis ja V. Peere, prosessiosoite Luxem-
burgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-
nään F. Clotuche-Duvieusart ja H. Tserepa-Lacombe), jossa               (1 ) EYVL C 317, 10.11.2001.
kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta ku-
moamaan valintalautakunnan 14.7.2000 päivättyyn kirjeeseen
sisältyvän päätöksen, jonka mukaan kantajaa ei valintamenet-
telyn KOM/R/A/01/1999 päätteeksi merkitty väliaikaisten vir-
kamiesten varallaololuetteloon, ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa:
presidentti B. Vesterdorf sekä tuomarit N. J. Forwood ja                       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
H. Legal, kirjaaja: hallintovirkamies J. Palacio González, on                           TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
24.9.2002 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seu-
raava:                                                                                9 päivänä syyskuuta 2002
1)     Valintalautakunnan 14.7.2000 päivättyyn kirjeeseen sisälty-      asiassa T-182/00 DEP, Marco Pannella vastaan Euroopan
       vä päätös, jonka mukaan kantajaa ei valintamenettelyn                                        parlamentti ( 1)
       KOM/R/A/01/1999 päätteeksi merkitty varallaololuetteloon,
       kumotaan.
                                                                                (Oikeudenkäyntikulujen määrän vahvistaminen)
2)     Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                                (2002/C 305/51)
( 1) EYVL C 227, 11.8.2001.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                        Asiassa T-182/00 DEP, Marco Pannella, Euroopan parlamentin
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                              jäsen, kotipaikka Rooma, edustajanaan asianajaja P. A. M. Fer-
                 TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                  rari, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan parla-
                                                                        mentti (asiamiehinään H. Krück ja A. Caiola), jossa kantaja
                   24 päivänä syyskuuta 2002                            vaatii oikeudenkäyntikulujen määrän vahvistamista yhteisöjen
                                                                        ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-182/00,
asiassa T-182/01, Sophie Bachotet vastaan Euroopan                      Pannella vastaan parlamentti, 5.7.2001 antaman määräyksen
                      yhteisöjen komissio (1)                           (ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa) johdosta, yhteisöjen
                                                                        ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toi-
(Henkilöstö – Palvelukseen ottaminen – Väliaikaisten toimi-             mien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja R. M. Moura
henkilöiden valinta – Kantajaa ei merkitty varallaololuette-            Ramos, tuomarit J. Pirrung ja A. W. H. Meij, kirjaaja H. Jung, on
                 loon – Yhdenvertainen kohtelu)                         9.9.2001 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
                          (2002/C 305/50)                               Vastaajan on korvattava kantajalle asianajajan palkkioista aiheutu-
                                                                        neita oikeudenkäyntikuluja yhteensä 8 000 euroa.
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                        (1 ) EYVL C 285, 7.10.2000.
Asiassa T-182/01, Sophie Bachotet, alueiden komitean ylimää-
räinen toimihenkilö, kotipaikka Bryssel, edustajinaan asianaja-


title: Asia C-418/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d'État (Ranska) on esittänyt 12.9.2007 — Société Papillon v. Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique

text:
               24.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/18

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d'État (Ranska) on esittänyt 12.9.2007 — Société Papillon v. Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique
   (Asia C-418/07)
   (2007/C 283/32)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Conseil d'État
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Société Papillon

      Vastaaja: Ministère du budget, des comptes publics et de la fonction publique
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Sikäli kuin ”keskitetyn verotuksen” mukaisesta järjestelmästä syntyvä veroetu vaikuttaa verotukseen konsernin emoyhtiössä, joka voi kompensoida kaikissa keskitettyyn konserniin kuuluvissa yhtiöissä syntyneet voitot ja tappiot ja käyttää edukseen konsernin sisäisten toimenpiteiden veroneutraalisuutta, muodostaako code général des impôts'n 223 A §:stä ja sitä seuraavista pykälistä aiheutuva mahdottomuus sisällyttää keskitetyn verokonsernin piiriin emoyhtiön tytäryhtiön tytäryhtiötä siitä syystä, että tämä omistetaan sellaisen tytäryhtiön välityksellä, joka ei ole ranskalaisessa yhteisöverotuksessa verovelvollinen eikä voi täten itse kuulua konserniin, koska se on sijoittautunut Euroopan yhteisöjen toiseen jäsenvaltioon eikä harjoita toimintaa Ranskassa, sijoittautumisvapauden rajoituksen johtuen verotuksellisesta seurauksesta, joka perustuu emoyhtiön valintaan omistaa tytäryhtiön tytäryhtiö ranskalaisen tytäryhtiön tai muuhun jäsenvaltioon sijoittautuneen tytäryhtiön välityksellä?

               2)

               Mikäli edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voidaanko tällaista rajoitusta perustella joko tarpeella säilyttää ”keskitetyn verojärjestelmän” johdonmukaisuus ja erityisesti konsernin sisäisten toimenpiteiden veroneutraalisuuteen liittyvät järjestelmät, kun otetaan huomioon seuraukset, joita aiheutuisi järjestelmästä, jossa toiseen jäsenvaltioon sijoittautunutta tytäryhtiötä pidettäisiin konserniin kuuluvana ainoastaan tytäryhtiön välillistä omistusta koskeviin edellytyksiin liittyvien vaatimusten vuoksi mutta jossa se kuitenkin väistämättä jäisi konsernijärjestelmän soveltamisen ulkopuolelle, koska se ei ole ranskalaisen verotuksen alainen, tai jollain muulla yleistä etua koskevalla pakottavalla syyllä?


title: Asia C-203/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Grondwettelijk Hof (Belgia) on esittänyt 28.4.2011 — All Projects & Developments NV ym.

text:
               23.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 219/3

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Grondwettelijk Hof (Belgia) on esittänyt 28.4.2011 — All Projects & Developments NV ym.
   (Asia C-203/11)
   2011/C 219/05
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Grondwettelijk Hof

      Pääasian asianosaiset

   Kantajat:

               All Projects & Developments NV

               Bouw- en Coördinatiekantoor Andries NV

               Belgische Gronden Reserve NV

               Bouwonderneming Ooms NV

               Bouwwerken Taelman NV

               Brummo NV

               Cordeel Zetel Temse NV

               DMI Vastgoed NV

               Dumobil NV

               Durabrik NV

               Eijssen NV

               Elbeko NV

               Entro NV

               Extensa NV

               Flanders Immo JB NV

               Green Corner NV

               Huysman Bouw NV

               Imano BVBA

               Immpact Ontwikkeling NV

               Invest Group Dewaele NV

               Invimmo NV

               Kwadraat NV

               Liburni NV

               Lotinvest NV

               Matexi NV

               Novus NV

               Plan & Bouw NV

               7Senses Real Estate NV

               Sibomat NV

               Tradiplan NV

               Uma Invest NV

               Versluys Bouwgroep BVBA

               Villabouw Francis Bostoen NV

               Willemen General Contractor NV

               Wilma Project Development NV

               Woningbureau Paul Huyzentruyt NV

         Väliintulijat:

               Ministerraad

               Vlaamse regering

               Immo Vilvo NV

               PSR Brownfield Developers NV

               College van de Franse Gemeenschapscommissie

               Franse Gemeenschapsregering

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 ja 108 artiklaa, joko yksinään tai luettuna yhdessä EY:n perustamissopimuksen 86 artiklan 2 kohdan määräysten soveltamisesta tietyille yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja tuottaville yrityksille korvauksena julkisista palveluista myönnettävään valtiontukeen 28.11.2005 tehdyn komission päätöksen 2005/842/EY (1) kanssa, tulkittava siten, että niissä edellytetään, että Vlaamse Gewestin 27.3.2009 antaman tontti- ja kiinteistöpolitiikkaa koskevan asetuksen 3.1.3 §:ssä, 3.1.10:§:ssä, 4.1.20 §:n 3 momentin 2 kohdassa sekä 4.1.21 ja 4.1.23 §:ssä tarkoitetut toimenpiteet täytyy ilmoittaa Euroopan komissiolle ennen säännösten hyväksymistä tai voimaantuloa?

               2)

               Onko säännöstöä, jolla määrätään yksityisille toimijoille, joiden tonttijako- tai rakennushanke on laajuudeltaan tietyn vähimmäiskoon mukainen, suoraan sosiaalinen velvoite, joka on suuruudeltaan vähintään 10 prosenttia ja enintään 20 prosenttia kyseisestä tonttijaosta tai rakennushankkeesta ja joka voidaan suorittaa luontoissuorituksella tai maksamalla 50 000 euron rahasumma jokaista toteutumatonta sosiaalista tonttia tai asuntoa kohden, tarkasteltava sijoittautumisvapauden, palvelujen tarjoamisen vapauden vai pääomien vapaan liikkuvuuden kannalta, vai onko se luokiteltava monitahoiseksi säännöstöksi, jota on tarkasteltava suhteessa jokaiseen näistä vapauksista?

               3)

               Sovelletaanko palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2006/123/EY (2), ottaen huomioon sen 2 artiklan 2 kohdan a ja j alakohta, yksityisille toimijoille asetettuun, sosiaalisten talojen ja asuntojen toteuttamiseen osallistumista koskevaan pakkoon, joka suoraan säännöstön nojalla liittyy sosiaalisena rasitteena jokaiseen tietyn lakisääteisen vähimmäislaajuuden täyttävän hankkeen rakennus- tai tonttijakolupaan, jolloin sosiaalisia asuntoja tarjoavat yhtiöt ostavat toteutetut sosiaaliset asunnot ennalta määrättyihin enimmäishintoihin vuokrattaviksi laajalle joukolle yksityishenkilöitä tai sosiaalisia asuntoja tarjoavat yhtiöt ostavat nämä asunnot ja myyvät ne edelleen (”indeplaatsstelling-menetelmä”) samaan joukkoon kuuluville yksityishenkilöille?

               4)

               Jos kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi, onko [– –] direktiivin 2006/123/EY 15 artiklan käsitettä ”arvioitavat vaatimukset” tulkittava siten, että siihen sisältyy yksityisten toimijoiden velvollisuus heidän tavanomaisen toimintansa lisäksi tai osana sitä edistää sosiaalista asuntorakentamista ja luovuttaa toteutetut asunnot enimmäishintaan puolivirallisille elimille tai niiden välityksellä (”indeplaatsstelling-menetelmä”), vaikka yksityisillä toimijoilla ei ole edelleenkään aloiteoikeutta sosiaalisilla asuntomarkkinoilla?

               5)

               Jos kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi, onko kansallisen tuomioistuimen määrättävä seuraamus, ja jos on, niin mikä, siitä, että

                           a)

                           todetaan, että [– –] direktiivin 2006/123/EY 15 artiklan mukaista arvioitavaa uutta vaatimusta ei ole arvioitu erityisellä tavalla direktiivin 15 artiklan 6 kohdan mukaisesti;

                           b)

                           todetaan, että uudesta vaatimuksesta ei ole ilmoitettu direktiivin 15 artiklan 7 kohdan mukaisesti?

               6)

               Jos kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi, onko [– –] direktiivin 2006/123/EY 14 artiklaan sisältyvää käsitettä ”kielletty vaatimus” tulkittava siten, että se ei ole, artiklassa kuvatuissa tapauksissa, esteenä kansalliselle säännöstölle vain silloin, kun siinä asetetaan palvelutoiminnan aloittaminen tai harjoittaminen riippuvaiseksi yhdestä vaatimuksesta, vaan myös silloin, kun säännöstön mukaan vaatimuksen täyttämättä jättämisestä seuraa, että lakisääteisen palvelun suorittamisesta myönnettävä taloudellinen korvaus poistuu ja että tämän palvelun tarjoamiseksi asetettua taloudellista vakuutta ei anneta takaisin?

               7)

               Jos kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi, onko [– –] direktiivin 2006/123/EY 14 artiklan 6 kohdan käsitettä ”kilpaileva toimija” tulkittava siten, että sitä sovelletaan myös julkiseen laitokseen, jonka tehtävät voivat osittain olla päällekkäisiä palveluntarjoajien tehtävien kanssa, kun kyseinen laitos tekee direktiivin 14 artiklan 6 kohdassa tarkoitetut päätökset ja kun se myös on velvollinen viimeisenä vaiheena useampiportaisessa järjestelmässä ostamaan sosiaalisia asuntoja, jotka palveluntarjoaja on toteuttanut sille määrätyn sosiaalisen velvoitteen täyttämiseksi?

               8)

                           a)

                           Jos kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi, onko [– –] direktiivin 2006/123/EY 4 artiklan 6 kohdan käsitettä ”lupajärjestelmä” tulkittava siten, että sitä sovelletaan todistuksiin, jotka julkinen laitos antaa sen jälkeen, kun ensimmäinen rakennus- ja tonttijakolupa on jo myönnetty ja jotka ovat välttämättömiä, jotta toimijalla on oikeus yksittäisiin korvauksiin sosiaalisen velvoitteen suorittamisesta, joka suoraan säännöstön nojalla liittyy ensimmäiseen lupaan, ja jotka ovat myös välttämättömiä, jotta voidaan vaatia takaisin taloudellinen vakuus, joka palveluntarjoajan oli asetettava julkisen laitoksen hyväksi?

                           b)

                           Jos kolmanteen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi, onko [– –] direktiivin 2006/123/EY 4 artiklan 6 kohdan käsitettä ”lupajärjestelmä” tulkittava siten, että sitä sovelletaan sopimukseen, joka yksityisen toimijan on lainsäädännön nojalla tehtävä julkisen laitoksen kanssa menettelyssä, jossa julkinen laitos luovuttaa sopimuksen kohteen edelleen (”indeplaatsstelling”) sellaisten sosiaalisten asuntojen myymiseksi, jotka yksityinen toimija on rakentanut rakentamis- ja tonttijakolupaan liitetyn sosiaalisen velvoitteen täyttämiseksi luontoissuorituksena, kun otetaan huomioon se tosiseikka, että sopimuksen tekeminen on edellytys luvan täytäntöönpanokelpoisuudelle?

               9)

               Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 49 ja 56 artiklaa tulkittava siten, että niiden kanssa ristiriidassa on säännöstö, jonka seurauksena rakennus- tai tonttijakoluvan myöntämiseen tietyn vähimmäislaajuuden täyttävälle hankkeelle liittyy suoraan säännöstön nojalla sosiaalinen velvoite, joka koostuu siitä, että rakennetaan sosiaalisia asuntoja, jotka vastaavat tiettyä prosenttiosuutta hankkeesta ja jotka tämän jälkeen on myytävä tiettyyn enimmäishintaan julkiselle laitokselle tai tämän välityksellä?

               10)

               Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 63 artiklaa tulkittava siten, että sen kanssa ristiriidassa on säännöstö, jonka seurauksena rakennus- tai tonttijakoluvan myöntämiseen tietyn vähimmäislaajuuden täyttävälle hankkeelle liitetään suoraan säännöstön nojalla sosiaalinen velvoite, joka koostuu siitä, että rakennetaan sosiaalisia asuntoja, jotka vastaavat tiettyä prosenttiosuutta hankkeesta ja jotka tämän jälkeen on myytävä tiettyyn enimmäishintaan julkiselle laitokselle tai tämän välityksellä?

               11)

               Onko julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (3) 1 artiklan 2 kohdan b alakohdan käsitettä ”julkisia rakennusurakoita koskeva sopimus” tulkittava siten, että sitä sovelletaan säännöstöön, jonka seurauksena rakennus- tai tontinjakoluvan myöntämiseen tietyn vähimmäislaajuuden täyttävälle hankkeelle liittyy suoraan säännöstön nojalla sosiaalinen velvoite, joka koostuu siitä, että rakennetaan sosiaalisia asuntoja, jotka vastaavat tiettyä prosenttiosuutta hankkeesta ja jotka tämän jälkeen on myytävä tiettyyn enimmäishintaan julkiselle laitokselle tai tämän välityksellä?

               12)

               Onko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 21, 45, 49, 56 ja 63 artiklaa sekä Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY (4) 22 ja 24 artiklaa tulkittava siten, että niiden kanssa ristiriidassa on säännöstö, joka on otettu käyttöön Flanderin alueen 27.3.2009 antaman tontti- ja kiinteistöpolitiikkaa koskevan asetuksen osassa 5, jonka otsikko on ”Wonen in eigen streek” (”Asuminen omalla alueella”), nimittäin säännöstö, jonka mukaan määrätyissä niin kutsutuissa kohdekunnissa tonttien ja niille pystytettyjen rakennusten luovuttaminen edellyttää ostajan tai vuokraajan osoittamaa riittävää sidettä kuntaan asetuksen 5.2.1 §:n, 2 momentin mukaisesti?

      (1)  EUVL L 312, s. 67.

      (2)  EUVL L 376, s. 36.

      (3)  EUVL L 134, s. 114.

      (4)  EUVL L 158, s. 77.


               26.2.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/1

         2011/C 63/01
   Euroopan unionin tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan unionin virallisessa lehdessä

         EUVL C 55, 19.2.2011

      Luettelo aiemmista julkaisuista

      EUVL C 46, 12.2.2011

      EUVL C 38, 5.2.2011

      EUVL C 30, 29.1.2011

      EUVL C 13, 15.1.2011

      EUVL C 346, 18.12.2010

      EUVL C 328, 4.12.2010

   Nämä tekstit ovat saatavilla:
   EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu