title: Asia C-68/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Högsta domstolen (Ruotsi) on esittänyt 12.2.2007 — Kerstin Sundelind Lopez v. Miquel Enrique Lopez Lizazo

text:
               14.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/23

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Högsta domstolen (Ruotsi) on esittänyt 12.2.2007 — Kerstin Sundelind Lopez v. Miquel Enrique Lopez Lizazo
   (Asia C-68/07)
   (2007/C 82/40)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Högsta domstolen
   Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Kerstin Sundelind Lopez

      Vastapuoli: Miquel Enrique Lopez Lizazo
   Ennakkoratkaisukysymys
   Kun avioeroasian vastaajalla ei ole asuinpaikkaa jäsenvaltion alueella ja kun hän ei myöskään ole jäsenvaltion kansalainen, voidaanko asia käsitellä jäsenvaltion tuomioistuimessa, jolla ei asetuksen (1) 3 artiklan mukaan ole asiassa toimivaltaa, vaikka toisen jäsenvaltion tuomioistuin voi olla asiassa toimivaltainen, kun sovelletaan jotakin 3 artiklassa säädetyistä toimivaltasäännöistä?

      (1)  Neuvoston asetus (EY) N:o 2201/2003, annettu 27.11.2003, EUVL L 338, s. 1.


title: Yhdistetyt asiat C-256/13 ja C-264/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 4.9.2014 (hof van beroep te Antwerpenin (Belgia) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) – Provincie Antwerpen v. Belgacom NV van publiek recht (C-256/13) ja Mobistar NV (C-264/13) (Ennakkoratkaisupyyntö — Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut — Direktiivi 2002/20/EY — 6 artikla — Ehdot ja erityisvelvollisuudet, jotka voidaan liittää yleisvaltuutukseen sekä radiotaajuuksien ja numeroiden käyttöä koskeviin oikeuksiin — 13 artikla — Käyttöä koskevia oikeuksia ja järjestelmien asennusoikeuksia koskevat maksut — Alueellinen säännöstö, jossa asetetaan yritysten maksettavaksi toimipaikkoja koskeva vero)

text:
               10.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 395/16

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 4.9.2014 (hof van beroep te Antwerpenin (Belgia) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) – Provincie Antwerpen v. Belgacom NV van publiek recht (C-256/13) ja Mobistar NV (C-264/13)
      (Yhdistetyt asiat C-256/13 ja C-264/13) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut - Direktiivi 2002/20/EY - 6 artikla - Ehdot ja erityisvelvollisuudet, jotka voidaan liittää yleisvaltuutukseen sekä radiotaajuuksien ja numeroiden käyttöä koskeviin oikeuksiin - 13 artikla - Käyttöä koskevia oikeuksia ja järjestelmien asennusoikeuksia koskevat maksut - Alueellinen säännöstö, jossa asetetaan yritysten maksettavaksi toimipaikkoja koskeva vero))
      (2014/C 395/19)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      hof van beroep te Antwerpen

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Provincie Antwerpen

         Vastapuolet: Belgacom NV van publiek recht (C-256/13) ja Mobistar NV (C-264/13)

         Tuomiolauselma

      Sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (valtuutusdirektiivi) 6 ja 13 artiklaa on tulkittava siten, että ne eivät ole esteenä sille, että sähköisiä viestintäverkkoja tai -palveluja tarjoavien operaattoreiden maksettavaksi asetetaan toimipaikkoja koskeva yleinen vero sillä perusteella, että julkisella tai yksityisellä maa-alueella on operaattoreiden toiminnan kannalta tarpeellisia matkapuhelinmastoja, -pylväitä tai -antenneja.

         (1)  EUVL C 207, 20.7.2013.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 7 päivänä toukokuuta 2003 asiassa T-278/01, Eric den Hamer vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö – Arviointikertomus – Kumoamiskanne – Vahingonkorvauskanne)

text:
C 171/24                 FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                        19.7.2003
Euroopan parlamentti (asiamiehinään M. Gòmez Leal ja J. F. De                 YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
Wachter), jossa kantaja vaatii toisaalta kilpailun PE/90/A                              TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
valintalautakunnan 27.6.2001 tekemän päätöksen evätä kan-
tajalta osallistuminen kyseiseen kilpailuun kumoamista ja                                 7 päivänä toukokuuta 2003
toisaalta tätä kilpailua koskevan kilpailuilmoituksen peruutta-
mista, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto),          asiassa T-327/01, Luciano Lavagnoli vastaan Euroopan
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja N. J. Forwood                                   yhteisöjen komissio (1)
sekä tuomarit J. Pirrung ja A. W. H. Meij, kirjaaja: apulaiskirjaa-
ja B. Pastor, on antanut 22.5.2003 tuomion, jonka tuomiolau-
                                                                       (Henkilöstö – Arviointikertomuksen myöhästynyt vahvista-
selma on seuraava:
                                                                                minen – Vahingonkorvauskanne)
1)     Kanne hylätään.
                                                                                (2003/C 171/38)
2)     Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluis-
       taan.                                                                               (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
( 1) EYVL C 3, 5.1.2002.
                                                                       Asiassa T-327/01, Luciano Lavagnoli, Euroopan yhteisöjen
                                                                       komission virkamies, kotipaikka Berchem (Luxemburg), edus-
                                                                       tajanaan asianajajat G. Bouneou ja F. Frabetti, prosessiosoite
                                                                       Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asia-
                                                                       miehinään J. Currall ja L. Lozano Palacios), jossa kantaja vaatii
                                                                       vahingonkorvausta henkisestä kärsimyksestä, joka hänelle on
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                             aiheutunut siitä, että 1.7.1999 ja 30.6.1999 välistä ajanjaksoa
                 TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                 koskeva arviointikertomus vahvistettiin myöhässä, yhteisöjen
                                                                       ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (yhden tuomarin ko-
                   7 päivänä toukokuuta 2003                           koonpanossa: M. Pirrung), kirjaaja: johtava hallintovirkamies
                                                                       J. Palacio González, on 7.5.2003 antanut tuomion, jonka
                                                                       tuomiolauselma on seuraava:
asiassa T-278/01, Eric den Hamer vastaan Euroopan yhtei-
                         söjen komissio (1)
                                                                       1)     Komissio velvoitetaan maksamaan kantajalle 2 000 euroa.
(Henkilöstö – Arviointikertomus – Kumoamiskanne – Va-                  2)     Kanne hylätään muilta osin.
                       hingonkorvauskanne)
                                                                       3)     Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                          (2003/C 171/37)
                                                                       (1 ) EYVL C 56, 2.3.2002.
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Asiassa T-278/01, Eric den Hamer, Euroopan yhteisöjen
komission virkamies, kotipaikka Malines (Belgia), edustajanaan
asianajaja N. Lhoëst, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan                   YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään C. Berardis-                                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
Kayser ja M. A. Dal Ferro), jossa kantaja vaatii, että ensimmäi-
sen oikeusasteen tuomioistuin ensinnäkin kumoaa päätöksen,
                                                                                20 päivänä toukokuuta 2003
jolla tehtiin kantajaa koskeva arviointikertomus vuosilta 1995-
1997, ja toiseksi velvoittaa komission korvaamaan muun
muassa kyseisen kertomuksen viivästymisestä aiheutuneen                asiassa T-179/02, Jan Pflugrandt vastaan Euroopan keskus-
vahingon, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                                           pankki (1)
(yhden tuomarin kokoonpanossa: M. Pirrung), kirjaaja: hallin-
tovirkamies D. Christensen, on 7.5.2003 antanut tuomion,               (Euroopan keskuspankin henkilöstö – Arviointikertomus –
jonka tuomiolauselma on seuraava:                                                                Kumoamiskanne)
1)     Komissio velvoitetaan maksamaan kantajalle 3 000 euroa.                                   (2003/C 171/39)
2)     Kanne hylätään muilta osin.                                                          (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
3)     Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                       Asiassa T-179/02, Jan Pflugradt, kotipaikka Frankfurt Am
( 1) EYVL C 3, 5.1.2002.                                               Main (Saksa), edustajanaan asianajaja N. Pflüger, prosessiosoite
                                                                       Luxemburgissa, vastaan Euroopan keskuspankki (asiamiehi-
                                                                       nään V. Saintot, T. Gilliams ja B. Wägenbaur), jossa kantaja


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (ensimmäinen jaosto)  6 päivänä lokakuuta 2005 , asiassa C-9/04 (Hoge Raad der Nederlandenin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): rikosasiassa, jossa vastaajana on Geharo BV (Direktiivi 88/378/ETY — Lelut — Direktiivi 91/338/ETY — Suurin sallittu kadmiumpitoisuus)

text:
               26.11.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 296/5

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (ensimmäinen jaosto)
   6 päivänä lokakuuta 2005,
   asiassa C-9/04 (Hoge Raad der Nederlandenin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): rikosasiassa, jossa vastaajana on Geharo BV (1)

   (Direktiivi 88/378/ETY - Lelut - Direktiivi 91/338/ETY - Suurin sallittu kadmiumpitoisuus)
   (2005/C 296/10)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asiassa C-9/04, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 23.12.2003 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 12.1.2004, saadakseen ennakkoratkaisun rikosasiassa, jossa vastaajana on Geharo BV, yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit K. Lenaerts (esittelevä tuomari), N. Colneric, K. Schiemann ja E. Levits, julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: R. Grass, on antanut 6.10.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   Tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta kymmenennen kerran 18 päivänä kesäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/338/ETY 1 artiklan toista virkettä on tulkittava siten, että se ei estä kyseisessä direktiivissä ilmaistun kiellon markkinoida tuotteita, joiden kadmiumpitoisuus on suurempi kuin sallittu enimmäismäärä, soveltamista lelujen turvallisuutta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 3 päivänä toukokuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin 88/378/ETY soveltamisalaan kuuluviin leluihin.

      (1)  EUVL C 59, 6.3.2004.


title: Asia C-532/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 15.11.2012 (Oberlandesgericht Kölnin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Susanne Leichenich v. Ansbert Peffekoven ja Ingo Horeis (Direktiivi 77/388/ETY — Arvonlisävero — Vapautukset — 13 artiklan B kohdan b alakohta — Kiinteän omaisuuden vuokraus — Jokilaiva, jossa ei ole työntövoimajärjestelmää ja joka on pysyvästi kiinnitetty joen varrelle — Jokilaivan, laiturin ja niihin liittyvien maa- sekä vesialueiden vuokraus — Käyttö vakituisesti yksinomaan ravintola- ja diskoteekkitoiminnan harjoittamiseen — Yhtenä kokonaisuutena pidettävä suoritus)

text:
               12.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 9/21

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 15.11.2012 (Oberlandesgericht Kölnin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Susanne Leichenich v. Ansbert Peffekoven ja Ingo Horeis
   (Asia C-532/11) (1)

   (Direktiivi 77/388/ETY - Arvonlisävero - Vapautukset - 13 artiklan B kohdan b alakohta - Kiinteän omaisuuden vuokraus - Jokilaiva, jossa ei ole työntövoimajärjestelmää ja joka on pysyvästi kiinnitetty joen varrelle - Jokilaivan, laiturin ja niihin liittyvien maa- sekä vesialueiden vuokraus - Käyttö vakituisesti yksinomaan ravintola- ja diskoteekkitoiminnan harjoittamiseen - Yhtenä kokonaisuutena pidettävä suoritus)
   2013/C 9/33
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberlandesgericht Köln

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Susanne Leichenich

      Vastaajat: Ansbert Peffekoven ja Ingo Horeis

      Muu osapuoli: Dr. Leyh, Dr. Kossow & Dr. Ott KG, Wirtschaftsprüfungsgesellschaft, Steuerberatungsgesellschaft

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Oberlandesgericht Köln — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 13 artiklan B kohdan b alakohdan tulkinta — Kyseisessä säännöksessä kiinteän omaisuuden vuokrauksen osalta säädetyn arvonlisäverovapautuksen ulottuvuus — Liikekäyttöön ravintolana ja yökerhona tarkoitetun vesialueen ja laivan vuokraus

      Tuomiolauselma

               1)

               Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 13 artiklan B kohdan b alakohtaa on tulkittava niin, että kiinteän omaisuuden vuokrauksen käsite kattaa sellaisen jokilaivan ja siihen liittyvän alueen ja laiturin vuokrauksen, joka on kiinnitetty joen rantatörmään ja pohjaan kiinnikkein, joita ei ole helppo irrottaa, joka kelluu joessa rajatulla ja yksilöitävissä olevalla paikalla ja joka vuokrasopimuksen mukaan on tarkoitettu käytettäväksi vakituisesti yksinomaan ravintola- ja diskoteekkitoiminnan harjoittamiseen tällä paikalla. Kyseinen vuokraus muodostaa yhden ainoan verottoman suorituksen, eikä jokilaivan ja laiturin vuokrausta ole syytä erottaa toisistaan.

               2)

               Tällainen jokilaiva ei ole kuudennen direktiivin 77/388 13 artiklan B kohdan b alakohdan 2 alakohdassa tarkoitettu kulkuneuvo.

      (1)  EUVL C 25, 28.1.2012.


title: Asia T-467/13: Kanne 28.8.2013 — Arrow Group ja Arrow Generics v. komissio

text:
               26.10.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 313/32

         Kanne 28.8.2013 — Arrow Group ja Arrow Generics v. komissio
   (Asia T-467/13)
   2013/C 313/62
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Arrow Group ApS (Roskilde, Tanska) ja Arrow Generics Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: S. Kon, C. Firth ja solicitor C. Humpe)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan komission asiassa COMP/39.226 — Lundbeck 19.6.2013 antaman päätöksen C(2013) 3803 final 1, 2 ja 3 artiklan Arrow’ta koskevilta osin tai

               —

               vaihtoehtoisesti kumoamaan komission asiassa COMP/39.226 — Lundbeck 19.6.2013 antaman päätöksen C(2013) 3803 final 2 artiklan siltä osin kuin siinä määrätään Arrow’lle sakkoja Yhdistynyttä kuningaskuntaa ja Tanskaa koskevien sopimusten osalta tai

               —

               vielä vaihtoehtoisemmin kumoamaan komission asiassa COMP/39.226 — Lundbeck 19.6.2013 antaman päätöksen C(2013) 3803 final 2 artiklan siltä osin kuin siinä määrätään Arrow’lle sakkoja Tanskaa koskevan sopimuksen osalta ja alentamaan sakkoja vastaavasti tai

               —

               viimeisimpänä vaihtoehtona alentamaan komission asiassa COMP/39.226 — Lundbeck 19.6.2013 antaman päätöksen C(2013) 3803 final 2 artiklassa määrättyjä sakkoja ja

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan Arrow’n oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kuuteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio rikkoi olennaisia menettelymääräyksiä menettelyssä, jonka päätteeksi päätös annettiin, (i) kun se ei aloittanut menettelyä eikä suorittanut tutkimuksia kohtuullisessa ajassa, (ii) kun se ei antanut oikeutta tutustua asiakirjoihin ajoissa ja asianmukaisesti ja (iii) kun se ei laatinut täydentävää väitetiedoksiantoa.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei komissio osoittanut oikeudellisesti riittävällä tavalla sitä, että Arrow ja Lundbeck olivat potentiaalisia kilpailijoita, kun ne hyväksyivät sopimukset.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei komissio osoittanut oikeudellisesti riittävällä tavalla sitä, että kunkin sopimuksen tarkoituksena oli kilpailun rajoittaminen SEUT 101 artiklan vastaisesti.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että komissio loukkasi suhteellisuusperiaatetta, nullum crimen, nulla poena sine lege -periaatetta ja oikeusvarmuuden periaatetta, kun se määräsi sakkoja Arrow’lle.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu vaihtoehtoisesti siihen, että komissio teki virheen, kun se luokitteli Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskevan sopimuksen ja Tanskaa koskevan sopimuksen yhtenä kokonaisuutena pidettäväksi SEUT 101 artiklan rikkomiseksi, ja rikkoi asetuksen 1/2003 (1) 25 artiklaa, kun se määräsi Arrow’lle sakkoja Tanskaa koskevan sopimuksen osalta sen jälkeen, kun sakkojen määräämiselle asetettu vanhentumisaika oli kulunut.

               6)

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu vielä vaihtoehtoisemmin siihen, että komissio teki virheitä sakkojen määrän laskennassa, kun se määräsi sakon, joka ei ole oikeassa suhteessa väitettyjen SEUT 101 artiklan rikkomisten vakavuuteen nähden.

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1).


title: Asia T-47/13: Kanne 30.1.2013 — Goldsteig Käsereien Bayerwald v. SMHV — Vieweg (goldstück)

text:
               23.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/25

         Kanne 30.1.2013 — Goldsteig Käsereien Bayerwald v. SMHV — Vieweg (goldstück)
   (Asia T-47/13)
   2013/C 86/41
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Goldsteig Käsereien Bayerwald GmbH (Cham. Saksa) (edustaja: asianajaja S. Biagosch)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Christin Vieweg (Sonneberg, Saksa)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 14.11.2012 asiassa R 2589/2011-1 tekemän päätöksen

               —

               velvoittamaan SMHV:n vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Christin Vieweg

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki, joka sisältää sanan ”goldstück”, luokkaan 29 ja 30 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9 153 677

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sanamerkki GOLDSTEIG luokkiin 29 ja 43 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston ratkaisun kumoaminen ja kantajan väitteen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen


title: Asia C-242/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 8.5.2017 – Legatoria Editoriale Giovanni Olivotto (LEGO) SpA v. Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA ym.

text:
               28.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 8.5.2017 – Legatoria Editoriale Giovanni Olivotto (LEGO) SpA v. Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA ym.
   (Asia C-242/17)
   (2017/C 283/21)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Legatoria Editoriale Giovanni Olivotto (LEGO) SpA

      Vastapuolet: Gestore dei servizi energetici (GSE) SpA, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico ja Ministero delle Politiche Agricole e Forestali

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Ovatko Euroopan unionin oikeus ja erityisesti direktiivin 2009/28/EY (1) 18 artiklan 7 kohta, kun se luetaan yhdessä 19.7.2011 annetun Euroopan komission päätöksen 2011/438/EU (2) kanssa, esteenä 23.1.2012 annettuun ministeriön asetukseen ja erityisesti sen 8 ja 12 §:ään sisältyvälle kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään erityisistä velvollisuuksista, jotka ovat erilaisia ja laajempia kuin ne, jotka on täytetty liittymällä edellä mainitun 18 artiklan 4 kohdan mukaisesti annetun Euroopan komission päätöksen kohteena olevaan vapaaehtoiseen järjestelmään?

               2)

               Jos edelliseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko katsottava, että edellä a) kysymyksessä mainittu unionin lainsäädäntö koskee tuotteen toimitusketjuun osallistuvia talouden toimijoita, silloinkin kun nämä toimivat vain kaupanvälittäjinä tai välittäjinä, eikä tuote ole lainkaan niiden hallussa fyysisesti?

      (1)  Uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä sekä direktiivien 2001/77/EY ja 2003/30/EY muuttamisesta ja myöhemmästä kumoamisesta 23.4.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/28/EY (EUVL 2009, L 140, s. 16).

      (2)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiveissä 2009/28/EY ja 2009/30/EY vahvistettujen kestävyyskriteerien täyttymisen osoittamiseen käytettävän International Sustainability and Carbon Certification -järjestelmän hyväksymisestä 19 7 2011 annettu komission täytäntöönpanopäätös 2011/438/EU (EUVL 2011, L 190, s. 79).


title: Asia C-287/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte d’appello di Roma (Italia) on esittänyt 24.7.2009 — Aduo Pisaneschi v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

text:
               26.9.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 233/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte d’appello di Roma (Italia) on esittänyt 24.7.2009 — Aduo Pisaneschi v. Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
   (Asia C-287/09)
   2009/C 233/15
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Corte d’appello di Roma

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Aduo Pisaneschi

      Vastapuoli: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko EY 17 artiklaa, EY 39 artiklaa ja EY 42 artiklaa sekä asiaankuuluvia asetuksen N:o 1408/71 säännöksiä tulkittava siten, että periaatetta, jonka mukaan kaikki vakuutuskaudet on etuuksia koskevan oikeuden saamiseksi, hankkimiseksi ja säilyttämiseksi laskettava yhteen — tämä periaate luotiin neuvoston antamalla asetuksella N:o 1408/71 — on sovellettava kaikissa tapauksissa, joissa on tarpeellista soveltaa yhteenlaskujärjestelmää ja pro rata -periaatetta tiettyä etuutta koskevan oikeuden tunnustamiseksi, sillä seurauksella, että tätä tarkoitusta varten on otettava huomioon sekä kunkin jäsenvaltion lainsäädännön mukaan täyttyneet vakuutuskaudet että yhteisön toimielinten virkamiehiin sovellettavassa sosiaalivakuutusjärjestelmässä täyttyneet vakuutuskaudet?


title: Asia T-428/03: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 12.9.2008 — Keinhorst v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Välituomio — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               22.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/34

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 12.9.2008 — Keinhorst v. komissio
   (Asia T-428/03) (1)

   (Henkilöstö - Virkamiehet - Välituomio - Lausunnon antamisen raukeaminen)
   (2008/C 301/55)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Gerhard Keinhorst (Overijse, Belgia) (edustaja: asianajaja N. Lhoëst)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: aluksi C. Berardis-Kayser ja L. Lozano Palacios, sittemmin C. Berardis-Kayser ja H. Krämer)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhtäältä vaatimus kumota komission 23.12.2002 ja 14.4.2003 tekemät päätökset, joilla muutettiin kantajan luokittelua palkkaluokkaan sikäli kuin niillä vahvistettiin kantajan palkkatasoksi hänen nimittämishetkellään A6 palkkaluokan ensimmäinen palkkataso, sikäli kuin sillä vahvistettiin, että päätöksen taloudelliset vaikutukset ovat alkaneet 5.10.1995 ja sikäli kuin sillä ei määritelty uudelleen kantajan palkkaluokkaa, ja vaatimus kumota komission 4.9.2003 ja 24.11.2003 tekemät päätökset, joilla hylättiin kantajan valitukset, ja toisaalta vaatimus sen vahingon korvaamiseksi, jota näistä päätöksistä on väitetysti aiheutunut.
   Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen tästä kanteesta raukeaa.

               2)

               Komissio vastaa oikeudenkäyntikuluista kokonaisuudessaan.

      (1)  EUVL C 47, 21.2.2004.


title: Asia T-252/03: Fédération Nationale de l'Industrie et des Commerces en Gros des Viandes'n (FNICGV) 7.7.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 213/40                 FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                          6.9.2003
Fédération Nationale de l’Industrie et des Commerces                  sopivat Ranskan maatalousministerin aloitteesta tuonnin väli-
en Gros des Viandes’n (FNICGV) 7.7.2003 Euroopan                      aikaisesta keskeyttämisestä ja kohtuullisista hankintahinnoista
        yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne                   vastineeksi teurastusten keskeyttämisen lopettamiselle.
                          (Asia T-252/03)
                                                                      Kanteensa tueksi kantaja väittää, että sopimuksen syntyvaihetta
                                                                      rasittaa sen suostumuksen ja toimintavapauden puuttuminen.
                          (2003/C 213/78)                             Tämä muodostaa kantajan mukaan perusteen, jolla se voidaan
                                                                      vapauttaa sopimuksen täyttämisestä aiheutuvasta vastuusta.
                                                                      Kantajan mukaan siihen kohdistui painostusta, jolle oli omi-
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                     naista maanviljelijöiden esittämät uhkaukset ja väkivalta, jotka
                                                                      kohdistuivat kantajana olevan järjestön jäseniin, ranskalaisten
                                                                      viranomaisten toimettomuus yleisen järjestyksen ylläpitämi-
                                                                      sessä ja maatalousministerin harjoittama voimakas painostus.
Fédération Nationale de l’Industrie et des Commerces en               Kantaja väittää lisäksi, että se ei voinut ilmoittaa sen jäseniin
Gros des Viandes (FNICGV), kotipaikka Pariisi, on nostanut            kohdistuvasta painostuksesta, koska sopimus oli tehty maata-
7.7.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-            lousministerin aloitteesta sekä tämän kannustamana ja suostu-
mioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vas-             muksella. Lopuksi kantaja väittää, ettei sillä ollut taloudellista
taan. Kantajan edustajana on asianajaja Pierre Abegg, proses-         intressiä sopimuksen tekemisessä.
siosoite Luxemburgissa.
                                                                      Kantaja väittää vielä, että komission päätöksen perustelut ovat
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin            ristiriitaiset, sillä se myöntää kyseessä olevassa päätöksessä,
                                                                      että kantaja on toiminut painostuksen alaisena mutta velvoittaa
                                                                      sen kuitenkin maksamaan sakkoa.
ensisijaisesti:
–     kumoaa komission 2.4.2003 tekemällään päätöksellä               Kantaja väittää myös, että asetuksen N:o 17 (1) 15 artiklan
      asettaman sakon;                                                2 kohtaa on rikottu sakon määrän alentamisen osalta. Kantaja
                                                                      vetoaa tältä osin suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen ja
                                                                      perusteluvelvollisuuden rikkomiseen. Kantaja toteaa, että
tai toissijaisesti:                                                   sakon määrä myös loukkaa ammattiyhdistysten vapautta,
                                                                      koska kantajan budjetti ei enää salli sen edustavan jäsentensä
                                                                      etuja.
–     alentaa erittäin merkittävästi komission 2.4.2003 teke-
      mällään päätöksellä asettaman sakon määrää;
                                                                      (1 ) Neuvoston asetus N:o 17: Perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan
                                                                           ensimmäinen täytäntöönpanoasetus (EYVL P 13, 21.2.1962,
ja joka tapauksessa:                                                       s. 204–211).
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantaja vaatii, että komission asiassa COMP/C.38.279/F3 –             José Manuel Lopez Cejudon 8.7.2003 Euroopan yhteisöjen
ranskalainen naudanliha – 2.4.2003 tekemällä päätöksellä sille                        komissiota vastaan nostama kanne
asettama sakko kumotaan tai että sakon määrää alennetaan.
Kyseinen asia koskee EY 81 artiklan 1 kohdan rikkomista
sopimuksella, jonka tarkoituksena on keskeyttää naudanlihan                                      (Asia T-254/03)
tuonti Ranskaan ja vahvistaa vähimmäishinta eräille eläinryh-
mille.
                                                                                (2003/C 213/79)
Kantaja väittää, että hullun lehmän taudin toisen vaiheen                                   (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
aikana lokakuussa 2001 nautakarjan kasvattajat kokivat en-
nennäkemättömän kriisin. Karjankasvattajien ryhmittymät
keskeyttivät Ranskassa teurastukset, järjestivät mielenosoituk-
sia ja pysäyttivät kuljetusautoja tarkistaakseen lihan alkuperän
ja tuhotakseen muuta kuin ranskalaista alkuperää olevat lihat.        José Manuel Lopez Cejudo, kotipaikka Brasilia (Brasilia), on
Tämän jälkeen karjankasvattajien ja lihateollisuuden järjestöt        nostanut 8.7.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus-


title: Asia F-42/12: Virkamiestuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 4.5.2016 – Bouvret v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Eläkkeet — Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohta — Ennen unionin palvelukseen astumista kansallisessa eläkejärjestelmässä saavutetut eläkeoikeudet — Siirto unionin eläkejärjestelmään — Uusiin yleisiin täytäntöönpanosäännöksiin perustuva hyvitettäviä palvelusvuosia koskeva ehdotus, jonka asianomainen on hyväksynyt — Oikeudenkäyntiväite — Epäedullisen toimen käsite — Työjärjestyksen 83 artikla)

text:
               20.6.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 222/42

         Virkamiestuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 4.5.2016 – Bouvret v. komissio
   (Asia F-42/12) (1)

   ((Henkilöstö - Virkamiehet - Eläkkeet - Henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohta - Ennen unionin palvelukseen astumista kansallisessa eläkejärjestelmässä saavutetut eläkeoikeudet - Siirto unionin eläkejärjestelmään - Uusiin yleisiin täytäntöönpanosäännöksiin perustuva hyvitettäviä palvelusvuosia koskeva ehdotus, jonka asianomainen on hyväksynyt - Oikeudenkäyntiväite - Epäedullisen toimen käsite - Työjärjestyksen 83 artikla))
   (2016/C 222/54)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Florence Bouvret (Bryssel, Belgia) (edustajat: aluksi asianajajat D. de Abreu Caldas, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal ja S. Orlandi, sitten asianajajat D. de Abreu Caldas, J.-N. Louis ja S. Orlandi, ja lopuksi asianajaja J.-N. Louis)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi D. Martin ja J. Baquero Cruz, sitten J. Currall ja G. Gattinara, sitten G. Gattinara, sekä lopuksi G. Gattinara ja F. Simonetti)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota ehdotus, joka koskee ennen komission palvelukseen astumista saavutettujen eläkeoikeuksien siirtoa sellaisen laskelman perusteella, jossa otetaan huomioon uudet yleiset täytäntöönpanosäännökset, jotka ovat tulleet voimaan kantajan haettua eläkeoikeuksien siirtoa.

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Florence Bouvret vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 184, 23.6.2012, s. 25.


title: Asia T-354/03: Gemma Reggimentin 20.10.2003 Euroopan parlamenttia vastaan nostama kanne

text:
C 7/38                   FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                     10.1.2004
Giorgio Lebedefin 15.10.2003 Euroopan yhteisöjen ko-                  Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                missiota vastaan nostama kanne
                                                                      –     kumoaa neuvoston varapääsihteerin 29.11.2002 teke-
                          (Asia T-352/03)                                   män päätöksen, jolla kantajan nimeä ei ole otettu palkka-
                                                                            luokkaan C2 ylennettyjen virkamiesten luetteloon vuoden
                            (2004/C 7/69)                                   2002 ylennyskierroksella
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                     –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Giorgio Lebedef, kotipaikka Senningerberg (Luxemburg), on
nostanut 15.10.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oi-               Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
keusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
komissiota vastaan. Kantajan edustajat ovat asianajajat Gilles
Bounéou ja Frédéric Frabetti, prosessiosoite Luxemburgissa.
                                                                      Kantaja vetoaa kanteensa tueksi henkilöstösääntöjen 45 artik-
                                                                      lan rikkomiseen siltä osin kuin vastaaja on tehnyt ilmeisen
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin            arviointivirheen suorittaessaan ansioiden vertailun ottamatta
                                                                      huomioon arviointien eroja toimielimen eri yksiköiden välillä.
–     myöntää kantajalle 5 000 euron summan vahingonkor-
      vauksena henkisestä kärsimyksestä, joka hänelle on aiheu-
      tunut siitä, että hänestä ajanjaksolle 1999–2001 laadittu
      jaksoittainen arviointikertomus laadittiin viiveellä (viiväs-
      tynyt lisääminen kantajan henkilökansioon)
–     päättää oikeudenkäyntikuluista ja velvoittaa komission
      korvaamaan ne.
                                                                      Gemma Reggimentin 20.10.2003 Euroopan parlamenttia
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                        vastaan nostama kanne
Kanteensa tueksi kantaja vetoaa siihen, että henkilöstösääntö-                                  (Asia T-354/03)
jen 43 artiklan täytäntöönpanon yleisiä suuntaviivoja on
rikottu, hyvän hallinnon periaatetta on loukattu ja huolenpito-
velvollisuutta on laiminlyöty. Kantaja väittää, että hänelle on                                   (2004/C 7/71)
aiheutunut tästä henkistä kärsimystä ja että kyseessä on lisäksi
henkinen ahdistelu, jolla pyritään rajoittamaan ammatillisen
järjestäytymisen vapautta.                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                      Gemma Reggimenti, kotipaikka Woluwé-Saint-Lambert (Bel-
                                                                      gia), on nostanut 20.10.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäi-
Inge-Lise Nielsenin 14.10.2003 Euroopan unionin neuvos-               sen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan parla-
                   toa vastaan nostama kanne                          menttia vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Claudine
                                                                      Junion, prosessiosoite Luxemburgissa.
                          (Asia T-353/03)
                                                                      Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:
                            (2004/C 7/70)
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                     –     kumoaa Euroopan parlamentin 17.7.2003 tekemän pää-
                                                                            töksen sikäli, kuin siinä kieltäydytään maksamasta kanta-
                                                                            jalle matkakuluja 6.8.1999 lähtien
Inge-Lise Nielsen, kotipaikka Villers-la-Ville (Belgia), on nosta-
                                                                      –     velvoittaa Euroopan parlamentin maksamaan kantajalle
nut 14.10.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
                                                                            tämän tyttären eduksi matkakulut 6.8.1999 lähtien
teen tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin neuvostoa
vastaan. Kantajan edustajat ovat asianajajat Sébastien Orlandi,
Albert Coolen, Jean-Noël Louis ja Etienne Marchal, prosessio-         –     velvoittaa Euroopan parlamentin korvaamaan oikeuden-
soite Luxemburgissa.                                                        käyntikulut.
 ---pagebreak--- 10.1.2004                FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                               C 7/39
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Euroopan parlamentin virkamiehenä toimivan kantajan tytär             Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan vara-
on määrätty 6.8.1999 annetulla tuomioistuimen päätöksellä             inhoitoasetuksen (1) tultua voimaan 1.1.2003 parlamentti
asumaan ensisijaisesti kantajan luona. Kantaja ja hänen puoli-        aloitti menettelyn talousarvion sitä alamomenttia 3701 koske-
sonsa, joka on niin ikään virkamies, on tuomittu avioeroon            vien sääntöjen muuttamiseksi, jolla olevat varat on tarkoitettu
31.10.2001 annetulla tuomiolla, joka on julkaistu 12.1.2002.          kattamaan poliittisten ryhmien ja sitoutumattomien jäsenten
Parlamentti päätti maksaa kantajalle ainoastaan puolet tämän          sihteeristön hallinnolliset ja toiminnalliset menot. Parlamentin
tyttären matkakuluista vuodesta 2002 lähtien, minkä vuoden            puhemiehistö päätti 2.7.2003 hyväksyä näiden viimeksi mai-
kuluessa avioero astui voimaan.                                       nittujen sääntöjen tarkistetun version sillä varauksella, että
                                                                      parlamentin työjärjestystä muutetaan ja että uusista kuulemi-
                                                                      sista käy ilmi, että muut muutokset ovat tarpeellisia.
Nyt esillä olevalla kanteella kantaja riitauttaa kyseisen päätök-
sen väittämällä, että henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevaa
8 artiklaa on rikottu. Kantaja väittää, että kun otetaan huo-         Kantajat vetoavat uusien sääntöjen voimaan saattamisesta
mioon päätös, jolla hänen tyttärensä on määrätty asumaan              tehdystä päätöksestä nostamansa kumoamiskanteen tueksi
ensisijaisesti hänen luonaan, tyttären on katsottava olevan           aluksi siihen, että tällaisten sääntöjen antamisessa noudatetta-
hänen huollettavanaan ja täten hänelle on maksettava matka-           via muotomääräyksiä ei ole noudatettu. Kantajat väittävät, että
kulut kokonaisuudessaan.                                              uudet säännöt annettiin heille tiedoksi ehdotuksena, jossa ei
                                                                      mainittu, että kyseessä oli lopullinen virallinen asiakirja. Kanta-
                                                                      jat väittävät myös, että riidanalainen toimi annettiin ilman, että
                                                                      talousarvion valvontavaliokunta, jolta on pyydetty lausuntoa,
                                                                      oli antanut mietintöään, ja että keskeinen menettely oli näin
                                                                      ollen jäänyt pois. Muotomääräyksiä koskevien kysymysten
                                                                      lisäksi kantajat väittävät myös, että uusilla säännöillä loukataan
                                                                      yhdenvertaisen kohtelun periaatetta epäämällä vain sitoutu-
Bruno Gollnischin ynnä muiden 23.10.2003 Euroopan                     mattomilta jäseniltä talousarvion alamomentilta 3701 rahoi-
             parlamenttia vastaan nostama kanne                       tettavat uudet menojen luokat tai henkilöiden palvelukseen
                                                                      otot.
                          (Asia T-357/03)
                                                                      (1) Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varain-
                                                                          hoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annettu neuvoston
                            (2004/C 7/72)                                 asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002, EYVL L 248, 16.9.2002,
                                                                          s. 1.
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Bruno Gollnisch, kotipaikka Limonest (Ranska), Marie-France
Stirbois, kotipaikka Villeneuve-Loubey (Ranska), Carl Lang,
kotipaikka, Boulogne-Billancourt (Ranska), Jean-Claude Marti-
nez, kotipaikka Montpellier (Ranska), Philip Claeys, kotipaikka
Overijse (Belgia) ja Koen Dillen, kotipaikka Anvers (Belgia),         Siegfried Krahlin 17.10.2003 Euroopan yhteisöjen komis-
ovat nostaneet 23.10.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen                               siota vastaan nostama kanne
oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan parlament-
tia vastaan. Kantajien edustaja on asianajaja Wallerand de Saint                                (Asia T-358/03)
Just.
                                                                                (2004/C 7/73)
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–     kumoaa Euroopan parlamentin puhemiehistön 2.7.2003                                  (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
      tekemän päätöksen ja erityisemmin säännökset, joissa
      hyväksytään Poetteringin tekemä ehdotus, joka koskee
      van Hultenin kertomusta, joka koskee talousarvion ala-
      momentilla 3701 olevien varojen käyttöä koskevien               Siegfried Krahl, kotipaikka Zagrebissa (Kroatia), on nostanut
      sääntöjen muuttamista                                           17.10.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                      tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
–     velvoittaa Euroopan parlamentin korvaamaan oikeuden-            vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Sébastien Orlandi,
      käyntikulut ja asianajajan palkkion, jonka suuruus on           Albert Coolen, Jean-Noël Louis ja Etienne Marchal, prosessio-
      10 000 euroa.                                                   soite Luxemburgissa.


title: Asia T-660/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.6.2015 – Polytetra v. SMHV – EI du Pont de Nemours (POLYTETRAFLON) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin POLYTETRAFLON rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki TEFLON — Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallisen käytön puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta — Lopputuote, johon on sisällytetty komponentti — Aikaisemman tavaramerkin käyttö kolmansien lopputuotteiden osalta — Perusteluvelvollisuus)

text:
               10.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 262/15

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.6.2015 – Polytetra v. SMHV – EI du Pont de Nemours (POLYTETRAFLON)
   (Asia T-660/11) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin POLYTETRAFLON rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki TEFLON - Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallisen käytön puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta - Lopputuote, johon on sisällytetty komponentti - Aikaisemman tavaramerkin käyttö kolmansien lopputuotteiden osalta - Perusteluvelvollisuus))
   (2015/C 262/19)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Polytetra GmbH (Mönchengladbach, Saksa) (edustaja: asianajaja R. Schiffer)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: P. Bullock)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: EI du Pont de Nemours and Company (Wilmington, Delaware, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja E. Armijo Chávarri)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, joka on nostettu SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 29.9.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 2005/2010-1), joka koskee EI du Pont de Nemours and Companyn ja Polytetra GmbH:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 29.9.2011 tekemä päätös (asia R 2005/2010-1) kumotaan.

               2)

               SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Polytetra GmbH:n oikeudenkäyntikulut.

               3)

               EI du Pont de Nemours and Company vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 65, 3.3.2012.


title: Asia C-330/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 17.12.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Gyulai közigazgatási és munkaügyi bíróság – Unkari) – Gergely Szemerey v. Miniszterelnökséget vezető miniszter, jolle Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerven oikeudet ovat siirtyneet (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen maatalouspolitiikka — Maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteet — Maatalouden ympäristötuet — Asetus (EY) N:o 1122/2009 — 23 ja 58 artikla — Asetus (EY) N:o 1698/2005 — Asetus (EY) N:o 1975/2006 — Harvinaisen kasvilajin viljelyn tuki — Maksuhakemus — Sisältö — Todistusta koskeva vaatimus — Seuraamukset todistuksen esittämättä jättämisestä)

text:
               22.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 68/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 17.12.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Gyulai közigazgatási és munkaügyi bíróság – Unkari) – Gergely Szemerey v. Miniszterelnökséget vezető miniszter, jolle Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerven oikeudet ovat siirtyneet
   (Asia C-330/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen maatalouspolitiikka - Maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteet - Maatalouden ympäristötuet - Asetus (EY) N:o 1122/2009 - 23 ja 58 artikla - Asetus (EY) N:o 1698/2005 - Asetus (EY) N:o 1975/2006 - Harvinaisen kasvilajin viljelyn tuki - Maksuhakemus - Sisältö - Todistusta koskeva vaatimus - Seuraamukset todistuksen esittämättä jättämisestä))
   (2016/C 068/13)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Gyulai közigazgatási és munkaügyi bíróság

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Gergely Szemerey

      Vastaaja: Miniszterelnökséget vezető miniszter, jolle Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerven oikeudet ovat siirtyneet

      Tuomiolauselma

               1)

               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä mainitussa asetuksessa säädettyjen viljelijöiden suorien tukien järjestelmien mukaisten täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä viinialalle säädetyn tukijärjestelmän mukaisten täydentävien ehtojen osalta 30.11.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1122/2009, luettuna yhdessä Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen 20.9.2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005, sellaisena kuin se on muutettuna 25.5.2009 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 473/2009, ja asetuksen N:o 1698/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maaseudun kehittämisen tukitoimenpiteitä koskevien tarkastusmenettelyjen ja täydentävien ehtojen täytäntöönpanon osalta 7.12.2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1975/2006, sellaisena kuin se on muutettuna 9.6.2009 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 484/2009, kanssa, on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa kansallisessa säännöstössä edellytetään, että maatalouden ympäristötuen hakija toimittaa maksajavirastolle samaan aikaan tukihakemuksensa kanssa harvinaista kasvilajia koskevan todistuksen, joka oikeuttaa hänet saamaan kyseistä tukea, jos kyseinen säännöstö on mahdollistanut kyseessä oleville toimijoille sen vaatimuksiin mukautumisen kohtuullisissa olosuhteissa, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava.

               2)

               Asetuksen N:o 1122/2009 58 artiklan kolmatta kohtaa on tulkittava siten, ettei siinä säädettyä seuraamusta voida soveltaa maatalouden ympäristötuen hakijaan, joka ei liitä tukihakemukseensa pääasiassa kyseessä olevan todistuksen kaltaista asiakirjaa, joka oikeuttaa hänet saamaan kyseistä tukea. Kyseisen asetuksen 23 artiklan 1 kohdan kolmatta alakohtaa on tulkittava siten, että tällaisesta laiminlyönnistä seuraa lähtökohtaisesti maatalouden ympäristötukea koskevan maksuhakemuksen jättäminen käsittelemättä.

      (1)  EUVL C 303, 8.9.2014.


title: Asia C-438/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 26.8.2011 — Lagura Vermögensverwaltung GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Hafen

text:
               26.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 347/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 26.8.2011 — Lagura Vermögensverwaltung GmbH v. Hauptzollamt Hamburg-Hafen
   (Asia C-438/11)
   2011/C 347/12
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Finanzgericht Hamburg

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Lagura Vermögensverwaltung GmbH

      Vastaaja: Hauptzollamt Hamburg-Hafen

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko nyt käsiteltävän asian olosuhteissa, eli tilanteessa, jossa kolmannen valtion viranomainen ei enää voi tutkia, perustuuko sen laatima todistus virheettömään selvitykseen tosiseikoista, velan maksamisesta vastuussa olevalta poistettava mahdollisuus vedota luottamuksensuojaan tullikoodeksin (1) 220 artiklan 2 kohdan b alakohdan toisen ja kolmannen alakohdan nojalla, kun sitä, että alkuperätodistuksen sisällöllistä oikeellisuutta ei voida selvittää, koskevat seikat kuuluvat viejän vastuualueelle, vai edellyttääkö todistustaakan siirtyminen tulliviranomaiselta velan maksamisesta vastuussa olevalle tullikoodeksin 220 artiklan 2 kohdan b alakohdan kolmannen alakohdan ensimmäisen osan mukaisesti ainoastaan tai pikemminkin, että syy sille, että selvittäminen ei ole mahdollista, kuuluu viejämaan viranomaisten vastuualueen ulkopuolelle tai perustuu ainoastaan viejän vastuulla olevaan laiminlyöntiin?

      (1)  Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92, EYVL L 302, s. 1, sellaisena kuin se on muutettuna 16.11.2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 2700/2000, EYVL L 311, s. 17.


title: Asia C-225/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Giudice di pace di Cortona (Italia) on esittänyt 19.6.2009 — Joanna Jakubowlka Edyta v. Alessandro Maneggia

text:
               29.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/25

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Giudice di pace di Cortona (Italia) on esittänyt 19.6.2009 — Joanna Jakubowlka Edyta v. Alessandro Maneggia
   (Asia C-225/09)
   2009/C 205/43
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Giudice di pace di Cortona

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Joanna Jakubowlka Edyta

      Vastaaja: Alessandro Maneggia

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 3 artiklan g kohtaa sekä 4, 10, 81 ja 98 artiklaa tulkittava siten, että niiden vastaisena on pidettävä 25.11.2003 annetun lain nro 339 1 ja 2 §:n kaltaista kansallista lainsäädäntöä, jolla on saatettu uudelleen voimaan osa-aikaisia virkamiehiä koskeva kielto harjoittaa asianajajan ammattia ja estetty heitä harjoittamasta kyseistä ammattia, vaikka heillä olisi asianajajan ammatin harjoittamiseen vaadittava pätevyys, säätämällä, että toimivaltaisen asianajajien ammattiyhteisön hallituksen on määrättävä heidät poistettaviksi asianajajarekisteristä, elleivät kyseiset virkamiehet päätä irtisanoutua?

               2)

               Onko Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 3 artiklan g kohtaa sekä 4, 10 ja 98 artiklaa tulkittava siten, että niiden vastaisena on pidettävä 25.11.2003 annetun lain nro 339 1 ja 2 §:n kaltaista kansallista lainsäädäntöä, jolla on saatettu uudelleen voimaan osa-aikaisia virkamiehiä koskeva kielto harjoittaa asianajajan ammattia ja estetty heitä harjoittamasta kyseistä ammattia, vaikka heillä olisi asianajajan ammatin harjoittamiseen vaadittava pätevyys, säätämällä, että toimivaltaisen asianajajien ammattiyhteisön hallituksen on määrättävä heidät poistettaviksi asianajajarekisteristä, elleivät kyseiset virkamiehet päätä irtisanoutua?

               3)

               Onko asianajajien palvelujen tarjoamisen vapauden tehokkaan käyttämisen helpottamisesta 22.3.1977 annetun neuvoston direktiivin (77/249/ETY) (1) 6 artiklaa, jonka mukaan ’jäsenvaltio voi kieltää julkiseen tai yksityiseen yritykseen palvelussuhteessa olevia asianajajia harjoittamasta tuon yrityksen edustamiseen oikeudenkäynnissä liittyvää toimintaa, mikäli tuosta valtiosta olevat asianajajat eivät saa harjoittaa tällaista toimintaa’, tulkittava siten, että sen vastaisena on pidettävä 25.11.2003 annetun lain nro 339 1 ja 2 §:n kaltaista kansallista lainsäädäntöä, jolla on saatettu uudelleen voimaan osa-aikaisia virkamiehiä koskeva kielto harjoittaa asianajajan ammattia ja estetty heitä harjoittamasta kyseistä ammattia, vaikka heillä olisi asianajajan ammatin harjoittamiseen vaadittava pätevyys, säätämällä, että toimivaltaisen asianajajien ammattiyhteisön hallituksen on määrättävä heidät poistettaviksi asianajajarekisteristä, elleivät kyseiset virkamiehet päätä irtisanoutua, mikäli tällaista kansallista lainsäädäntöä voidaan soveltaa myös palvelussuhteessa oleviin asianajajiin, jotka harjoittavat asianajotoimintaa palvelujen tarjoamisvapauden perusteella?

               4)

               Onko asianajajan ammatin pysyvän harjoittamisen helpottamisesta muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa ammatillinen pätevyys on hankittu 16.2.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/5/EY (2) 8 artiklaa, jonka mukaan ’asianajaja, joka on merkitty luetteloon vastaanottavassa jäsenvaltiossa alkuperäisellä ammattinimikkeellään, voi harjoittaa asianajajan ammattia toisen asianajajan, asianajajien muodostaman yhtymän tai yhteisön taikka julkisen tai yksityisen yrityksen palkkaamana samassa laajuudessa kuin vastaanottava jäsenvaltio sen sallii niille asianajajille, jotka on merkitty luetteloon vastaanottavan jäsenvaltion ammattinimikkeellä’, tulkittava siten, ettei se koske julkisyhteisöissä osa-aikaisessa palvelussuhteessa olevia asianajajia?

               5)

               Onko 25.11.2003 annetun lain nro 339 1 ja 2 §:n kaltaista kansallista lainsäädäntöä, jolla on saatettu uudelleen voimaan osa-aikaisia virkamiehiä koskeva kielto harjoittaa asianajajan ammattia ja jota sovelletaan myös niihin asianajajiin, jotka kuuluivat asianajajien ammattirekistereihin silloin, kun kyseinen laki nro 339/2003 tuli voimaan, pidettävä yhteisön oikeuden luottamuksensuojan ja saavutettujen etujen yleisten periaatteiden vastaisena, kun 2 §:ssä säädetään vain lyhyestä ’siirtymäajasta’ palvelussuhteen ja ammatinharjoittamisen välillä tehtävää valintaa varten?

      (1)  EYVL L 78, s. 17.

      (2)  EYVL L 77, s. 36.


title: Asia C-264/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Högsta förvaltningsdomstolen (Ruotsi) on esittänyt 2.6.2014 – Skatteverket v. David Hedqvist

text:
               28.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 245/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Högsta förvaltningsdomstolen (Ruotsi) on esittänyt 2.6.2014 – Skatteverket v. David Hedqvist
   (Asia C-264/14)
   2014/C 245/09
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Skatteverket

      Vastapuoli: David Hedqvist

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko arvonlisäverodirektiivin (1) 2 artiklan 1 kohtaa tulkittava niin, että liiketoimia, joita on kuvattu virtuaalisen valuutan vaihdon perinteiseen valuuttaan ja päinvastoin ja jotka suoritetaan sellaista vastiketta vastaan, jonka palvelunsuorittaja sisällyttää vaihtokursseihin niitä määrittäessään, pidettävä vastikkeellisena palvelun suorituksena?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko 135 artiklan 1 kohtaa tulkittava niin, että vaihtoliiketoimet on edellä mainitun mukaisesti vapautettu verosta?

      (1)  Neuvoston direktiivi 2006/112/EY, annettu 28 marraskuuta 2006, yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä (EUVL L 347, s. 1).


title: Asia C-341/09 P: Valitus, jonka Acegas-APS SpA, aikaisemmin Acqua, Elettricità, Gas e servizi SpA (Acegas), on tehnyt 21.8.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu kahdeksas jaosto) asiassa T-309/02, Acegas-APS SpA, aikaisemmin Acqua, Elettricità, Gas e servizi SpA (Acegas) v. komissio, 11.6.2009 antamasta tuomiosta

text:
               7.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 267/42

         Valitus, jonka Acegas-APS SpA, aikaisemmin Acqua, Elettricità, Gas e servizi SpA (Acegas), on tehnyt 21.8.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu kahdeksas jaosto) asiassa T-309/02, Acegas-APS SpA, aikaisemmin Acqua, Elettricità, Gas e servizi SpA (Acegas) v. komissio, 11.6.2009 antamasta tuomiosta
   (Asia C-341/09 P)
   2009/C 267/74
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Acegas-APS SpA, aikaisemmin Acqua, Elettricità, Gas e servizi SpA (Acegas) (edustajat: avvocato F. Ferletic ja avvocato F. Spitaleri sekä lakimies L. Daniele)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

               —

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-309/02, ACEGAS-APS vastaan komissio, 11.6.2009 antama tuomio on kumottava ja asia on palautettava ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen aineellista ratkaisua varten

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan muutoksenhausta aiheutuneet kulut ja että ensimmäisessä oikeusasteessa aiheutuneista kuluista päätetään myöhemmin
               Mikäli yhteisöjen tuomioistuin päättää, että se voi itse ratkaista asian:

               —

               valtiontuesta, joka koskee Italian myöntämiä verovapautuksia ja halpakorkoisia lainoja yleishyödyllisille laitoksille, joiden osake-enemmistö on julkisessa omistuksessa, 5.6.2002 tehty komission päätös 2003/193/EY (1) on kumottava kokonaisuudessaan

               —

               vaihtoehtoisesti riidanalaisen päätöksen 3 artikla on kumottava niiltä osin kuin siinä velvoitetaan Italian valtio perimään tuki takaisin tuensaajilta

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan sekä muutoksenhausta aiheutuneet kulut että ensimmäisessä oikeusasteessa aiheutuneet kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Ensimmäinen valitusperuste: EY 230 artiklan neljännen kohdan rikkominen, koska on virheellisten ja merkityksettömien seikkojen perusteella katsottu, ettei kyseinen päätös koske ACEGAS-APS:ää erikseen
   ACEGAS-APS korostaa, että yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneessa oikeuskäytännössä sille, että tukiohjelmia koskevista komission päätöksistä voidaan nostaa kanne, asetetaan kaksi edellytystä: kantajan on kyseisen ohjelman osalta oltava tosiasiallinen tuensaaja ja päätökseen tulee sisältyä määräys tuen takaisinperimisestä. ACEGAS-APS toteaa, että käsiteltävänä olevassa asiassa kyseiset kaksi edellytystä täyttyivät. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki näin ollen virheen, kun se jätti alkuperäisen kanteen tutkimatta vedoten sellaisiin seikkoihin, jotka olivat virheellisiä, merkityksettömiä tai tuomioistuimen toimivaltaan kuulumattomia.
   Toinen valitusperuste: EY 230 artiklan neljännen kohdan rikkominen sillä perusteella, että ensimmäinen oikeusasteen tuomioistuin otti kyseisen päätöksen tekemisen jälkeisiä seikkoja huomioon arvioidessaan sitä, koskiko päätös kantajaa erikseen
   ACEGAS-APS väittää, että edellytysten sille, että henkilö voi nostaa kanteen, on täytyttävä silloin kun riidanalainen päätös tehdään. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on näin ollen virheellisesti katsonut, ettei kyseinen päätös koskenut ACEGAS-APS:ää erikseen, koska se perusti käsityksensä sellaisiin myöhempiin seikkoihin, jotka liittyivät toimivaltaisten Italian viranomaisten aloittamaan, myönnetyksi väitetyn tuen takaisinperintää koskevaan menettelyyn.
   Kolmas valitusperuste: valittajan puolustautumisoikeuksien loukkaaminen sillä perusteella, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydyssä menettelyssä on ilmennyt valittajan etujen vastaisia virheitä; että todisteita on otettu huomioon vääristyneesti ja että perustelut ovat puutteelliset ja ristiriitaiset
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin esitti oikeudenkäynnin kuluessa ACEGAS-APS:lle ja Italian tasavallalle kirjalliset kysymykset, joissa se pyysi näitä ilmoittamaan sen tuen määrän, joka valittajan väitettiin saaneen. Esittämällä mainitut kysymykset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin loukkasi ACEGAS-APS:n puolustautumisoikeuksia. Lisäksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin otti saamansa vastaukset — joissa vahvistettiin, että valittaja oli komission riitauttaman verovapautusohjelman ”tosiasiallinen edunsaaja” — huomioon vääristyneellä tavalla.

      (1)  EUVL L 77, s. 21.


title: Asia T-588/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.3.2013 — Dole Food ja Dole Germany v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Banaanimarkkinat — Päätös, jolla todetaan EY 81 artiklan rikkominen — Kilpailua rajoittavan yhdenmukaistetun menettelytavan käsite — Tietojenvaihtojärjestelmä — Perusteluvelvollisuus — Puolustautumisoikeudet — Sakkojen määrän laskennasta annetut suuntaviivat — Rikkomisen vakavuus)

text:
               27.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/15

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.3.2013 — Dole Food ja Dole Germany v. komissio
   (Asia T-588/08) (1)

   (Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Banaanimarkkinat - Päätös, jolla todetaan EY 81 artiklan rikkominen - Kilpailua rajoittavan yhdenmukaistetun menettelytavan käsite - Tietojenvaihtojärjestelmä - Perusteluvelvollisuus - Puolustautumisoikeudet - Sakkojen määrän laskennasta annetut suuntaviivat - Rikkomisen vakavuus)
   2013/C 123/25
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Dole Food Company, Inc. (Westlake Village, Kalifornia, Yhdysvallat) ja Dole Germany OHG (Hampuri, Saksa) (edustaja: asianajaja J.-F. Bellis)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi X. Lewis ja M. Kellerbauer, sitten Kellerbauer ja P. Van Nuffel)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse EY 81 artiklan soveltamismenettelystä 15.10.2008 tehdyn komission päätöksen K(2008) 5955 lopullinen (asia COMP/39.188 — Banaanit) kumoamisvaatimuksesta.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Dole Food Company, Inc. ja Dole Germany OHG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 44, 21.2.2009.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 20 päivänä syyskuuta 2001 asiassa T-344/99, Lucía Recalde Langarica vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö – Ulkomaankorvaus – Henkilöstösääntöjen 4 artiklan 1 kohdan a alakohta – Henkilöstösääntöjen 26 artikla – Puolustautumisoikeudet)

text:
C 3/24                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         5.1.2002
2)    Edellä 1 kohdassa mainituille määrille maksetaan saman                  YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
      korkokannan mukaista korkoa ilman, että korkoja lisätään                           TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
      pääomaan, tämän tuomion antamispäivästä täysimääräisen
      maksun suorittamispäivään saakka.                                                   19 päivänä syyskuuta 2001
3)    Kanne hylätään muilta osin.                                       asiassa T-337/99, Henkel KGaA, vastaan sisämarkkinoiden
                                                                         harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (1)
4)    Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoi-
      tetaan korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.                   (Yhteisön tavaramerkki – Pyykin- tai astianpesuaineen
                                                                        muoto – Kolmiulotteinen tavaramerkki – Ehdoton hylkäyspe-
                                                                        ruste – Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)
(1) EYVL C 281, 2.10.1999.
                                                                                (2002/C 3/39)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                        Asiassa T-337/99, Henkel KGaA, kotipaikka Düsseldorf
                                                                        (Saksa), edustajinaan asianajajat H.-F. Wissel ja C. Osterrieth,
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                             prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan sisämarkkinoiden har-
                 TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                  monisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), (asiamiehi-
                                                                        nään A. von Mühlendahl, D. Schennen ja S. Laitinen), jossa
                                                                        kantaja on nostanut kanteen sisämarkkinoiden harmonisointi-
                   20 päivänä kesäkuuta 2001
                                                                        viraston (tavaramerkit ja mallit) kolmannen valituslautakunnan
                                                                        21.9.1999 tekemästä päätöksestä (asia R 73/1999-3), joka on
asiassa T-188/99, Euroalliages vastaan Euroopan yhteisö-                annettu kantajalle tiedoksi 28.9.1999, yhteisöjen ensimmäisen
                          jen komissio (1)                              oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpa-
                                                                        nossa: jaoston puheenjohtaja A. W. H. Meij sekä tuomarit
                                                                        A. Potocki ja J. Pirrung, kirjaaja: hallintovirkamies D. Christen-
(Polkumyynti – Päätös, jolla lopetetaan päättyvien toimenpi-            sen, on 19.9.2001 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma
          teiden tutkimismenettely – Kumoamiskanne)                     on seuraava:
                           (2002/C 3/38)                                1)    Kanne hylätään.
                                                                        2)    Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluis-
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                             taan.
                                                                        (1) EYVL C 63, 4.3.2000.
Asiassa T-188/99, Euroalliages, kotipaikka Bryssel, edustaji-
naan asianajajat D. Voillemot ja O. Prost, prosessiosoite
Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asia-
miehinään aluksi N. Khan, sittemmin V. Kreuschitz ja
A. P. Bentley), jossa kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen                 YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
tuomioistuinta kumoamaan 4.6.1999 tehdyn komission pää-                                  TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
töksen 1999/426/EY, jolla lopetetaan ferropiin tuontia Egyp-
tistä ja Puolasta koskeva polkumyynnin vastainen menettely
                                                                                20 päivänä syyskuuta 2001
(EYVL L 166, s. 91), ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
(laajennettu toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston
puheenjohtaja A. W. H. Meij sekä tuomarit K. Lenaerts,                  asiassa T-344/99, Lucı́a Recalde Langarica vastaan Euroo-
A. Potocki, M. Jaeger ja J. Pirrung, kirjaaja: hallintovirkamies                          pan yhteisöjen komissio (1)
J. Palacio González, on 20.6.2001 antanut tuomion, jonka
tuomiolauselma on seuraava:                                             (Henkilöstö – Ulkomaankorvaus – Henkilöstösääntöjen 4 ar-
                                                                        tiklan 1 kohdan a alakohta – Henkilöstösääntöjen 26 artikla
                                                                                – Puolustautumisoikeudet)
1)    Kanne hylätään.
                                                                                (2002/C 3/40)
2)    Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
(1) EYVL C 314, 30.10.1999.
                                                                        Asiassa T-344/99, Lucı́a Recalde Langarica, Euroopan yhteisö-
                                                                        jen komission virkamies, kotipaikka Bryssel, edustajinaan
 ---pagebreak--- 5.1.2002                 FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                             C 3/25
asianajajat R. Garcı́a Gallardo et G. Pérez Olmo, prosessiosoite           1)    Komissio velvoitetaan maksamaan kantajalle 109 921 euron
Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asia-                       suuruinen määrä, lisättynä viivästyskorolla, joka lasketaan
miehinään J. Currall ja J. Rivas Andrés), jossa kantaja vaatii                   neuvoston asetuksen (EY) N:o 1296/96 yleisistä yksityiskohtai-
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoa-                        sista säännöistä yhteisön elintarvikeapuna toimitettavien tuot-
maan komission 26.2.1999 tekemän päätöksen, jolla kantajal-                      teiden hankinnasta 16 päivänä joulukuuta 1997 annetun
ta on peruutettu oikeus ulkomaankorvaukseen ja pidätetty                         komission asetuksen (EY) N:o 2519/97 18 artiklan 7 kohdan
hänen palkastaan tältä osin suoritetut määrät, yhteisöjen                        mukaisesti 6.5.1999 lähtien siihen saakka, kun velka on
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (viides jaosto), toi-                      kokonaan maksettu.
mien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Lindh sekä
tuomarit R. Garcı́a-Valdecasas ja J.D. Cooke, kirjaaja: hallinto-          2)    Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
virkamies J. Palacio González, on 20.9.2001 antanut tuomion,
jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                           (1) EYVL C 122, 29.4.2000.
1)    Komission 26.2.1999 tekemä päätös kumotaan.
2)    Vaatimusten se osa, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen
      tuomioistuimen on määrättävä kaikista muista asianmukaisista
      toimenpiteistä, jotta komissio täyttäisi EY 233 artiklan mukai-
      set velvollisuutensa, jätetään tutkimatta.
                                                                                YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
3)    Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoite-                       TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
      taan korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.
                                                                                19 päivänä syyskuuta 2001
(1) EYVL C 79, 18.3.2000.
                                                                           asiassa T-30/00, Henkel KGaA vastaan sisämarkkinoiden
                                                                                harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (1)
                                                                           (Yhteisön tavaramerkki – Pyykin- tai astianpesuainetabletin
                                                                           muoto – Kolmiulotteinen tavaramerkki – Ehdoton hylkäyspe-
                                                                           ruste – Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                  TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                                               (2002/C 3/42)
                    19 päivänä syyskuuta 2001                                                   (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
asiassa T-26/00, Lecureur S.A. vastaan Euroopan yhteisö-
                           jen komissio (1)
                                                                           Asiassa T-30/00, Henkel KGaA, kotipaikka Düsseldorf (Saksa),
                                                                           edustajanaan asianajajat H. F. Wissel ja C. Osterrieth, prosessio-
(Komission asetus N:o 2519/97 – Elintarvikeapu – Välitys-                  soite Luxemburgissa, vastaan sisämarkkinoiden harmonisointi-
lauseke – Riita-asian sopimusoikeudellinen luonne – Tavara,                virasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehinään A. von
joka ei täytä vaatimuksia – Varastoissa tapahtuneet varkau-                Mühlendahl, D. Schennen ja S. Laitinen), jossa kantaja on
det – Vaaranvastuun siirtyminen – Maksuista tehdyt pidä-                   nostanut kanteen sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (ta-
                                 tykset)                                   varamerkit ja mallit) kolmannen valituslautakunnan
                                                                           25.11.1999 tekemästä päätöksestä (asia R 75/1999-3), joka
                             (2002/C 3/41)                                 on annettu kantajalle tiedoksi 10.12.1999, yhteisöjen ensim-
                                                                           mäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien
                                                                           kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. W. H. Meij sekä
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                         tuomarit A. Potocki ja J. Pirrung, kirjaaja: hallintovirkamies
                                                                           D. Christensen, on 8.12.1999 antanut tuomion, jonka tuomio-
                                                                           lauselma jonka määräysosa on seuraava:
Asiassa T-26/00, Lecureur S.A., kotipaikka Pariisi (Ranska),
edustajinaan asianajajat L. Funck-Brentano ja J. Villette, proses-         1)    Kanne hylätään.
siosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
(asiamiehenään P. Oliver), jossa kantaja vaatii niiden määrien             2)    Kumpikin asianosaisista vastaa omista oikeudenkäyntikuluis-
maksamista, jotka komissio on pidättänyt elintarvikeapuun                        taan.
liittyvän toimituksen loppusuorituksesta, yhteisöjen ensimmäi-
sen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoon-
panossa: jaoston puheenjohtaja A. W. H. Meij sekä tuomarit                 (1) EYVL C 135, 13.5.2000.
A. Potocki ja J. Pirrung, kirjaaja: H. Jung, on 19.9.2001 antanut
tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:


title: Asia C-75/05 P: Saksan liittotasavallan 16.2.2005 (telekopio/email vastaanotettu 11.2.2005) tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu neljäs jaosto) asiassa T-27/02, Kronofrance S.A. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, tukijanaan Glunz AG ja OSB Deutschland GmbH, 1.12.2004 antamasta tuomiosta

text:
               30.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/15

         Saksan liittotasavallan 16.2.2005 (telekopio/email vastaanotettu 11.2.2005) tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu neljäs jaosto) asiassa T-27/02, Kronofrance S.A. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, tukijanaan Glunz AG ja OSB Deutschland GmbH, 1.12.2004 antamasta tuomiosta
   (Asia C-75/05 P)
   (2005/C 106/30)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Saksan liittotasavalta on valittanut 16.2.2005 (telekopio/email vastaanotettu 11.2.2005) Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu neljäs jaosto) asiassa T-27/02, Kronofrance S.A. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, tukijanaan Glunz AG ja OSB Deutschland GmbH, 1.12.2004 antamasta tuomiosta. Valittajan asiamiehinä ovat Wolf-Dieter Plessing ja Clarissa Schulze-Bahr, liittovaltion valtionvarainministeriö, Berliini (Saksa), sekä Rechtsanwalt Marco Nuñez Müller, Hampuri (Saksa).
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu neljäs jaosto) asiassa T-27/02 (1)1.12.12004 antaman tuomion kokonaisuudessaan

               2)

               ratkaisee itse asian ja jättää kanteen tutkittavaksi ottamatta tai ainakin hylkää sen perusteettomana

               3)

               yhdistää nyt käsiteltävän olevan asian ja Glunz AG:n valitukseen perustuvan rinnakkaisen asian oikeudenkäyntiä ja tuomion antamista varten

               4)

               velvoittaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kantajana olleen yrityksen korvaamaan sekä muutoksenhausta että myös asian T-27/02 käsittelystä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valituksenalainen tuomio on erityisesti EY 230 artiklan neljännen kohdan, EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 64 artiklan vastainen.
   Valittajalla ei ensinnäkään ollut asiavaltuutta. EY 230 artiklan neljännen kohdassa tarkoitettu edellytys, jonka mukaan toimen on koskettava henkilöä erikseen, ei nimittäin seuraa suoraan asetuksen N:o 659/1999 1 artiklan h kohdassa tarkoitetusta asianomaisen osapuolen asemasta. Se riippuu yksinomaan riidanalaisen toimen sisällöstä ja siitä kilpailutilanteesta, jossa kantaja on. Näin ollen kilpailijan, joka osallistuu edeltävään menettelyyn vastustaakseen tuen sallivaa päätöstä, on tuotava esiin ja tarvittaessa näytettävä toteen se, että hyväksytty tuki vaikuttaa siihen ”olennaisesti”; vaikka pelkän ”tavallisen” vaikutuksen katsottaisiin riittävän, olisi se joka tapauksessa osoitettava yksityiskohtaisesti. Tästä seuraa, että kanne olisi pitänyt jättää ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa tutkimatta, koska kantajalla ei ollut osoittanut huomattavaa eikä tavallista vaikutusta.
   Valituksenalainen tuomioon myös vuoden 1998 monialaisten puitteiden 3.3, 3.4, 3.10 ja 3.10.1 kohdan vastainen, koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on asettanut komissiolle velvollisuuden tutkia kulutusta ja kyseessä olevien markkinoiden mahdollista taantumista, vaikka komissiolla on käytössään riittävät tiedot kyseessä olevan kapasiteetin käytöstä. Näin tehdessään ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rikkonut myös EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohtaa, koska se on korvannut komissiolle kuuluvan arvioinnin omallaan.
   Lopuksi valituksenalainen tuomio on ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 64 artiklan vastainen, koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on laiminlyönyt velvollisuuteensa viran puolesta kerätä tiettyjä tietoja, jotka olisivat olleet tarpeen kantajan asiavaltuutta koskevaa päätöstä varten. Tämä koskee erityisesti kantajan ja tuensaajan välisen kilpailutilanteen intensiteettiä.

      (1)  EUVL C 31, 5.2.2005.


title: Asia T-342/02: Metro-Goldwin-Mayer Lion Corporationin 8.11.2002 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa vastaan nostama kanne

text:
25.1.2003                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 19/37
Oikeudelliset perusteet ja perustelut ovat samanlaisia kuin               Kanneperusteet ja pääasialliset perustelut
asiassa T-338/02 esitetyt oikeudelliset perusteet ja perustelut.
                                                                          Esitetyt kanneperusteet ovat samat kuin asiassa T-326/02.
( 1) Neuvoston yhteinen kanta 27 päivältä joulukuuta 2001 erityistoi-
     menpiteiden toteuttamisesta terrorismin torjumiseksi (EYVL
     L 344, s. 93).
( 2) Neuvoston yhteinen kanta 2 päivältä toukokuuta 2002 erityistoi-
     menpiteiden toteuttamisesta terrorismin torjumiseksi hyväksytyn
     yhteisen kannan 2001/931/YUTP ajantasaistamisesta (EYVL
     L 116, s. 75).
( 3) Neuvoston yhteinen kanta 17 päivältä kesäkuuta 2002 erityistoi-
     menpiteiden toteuttamisesta terrorismin torjumiseksi hyväksytyn
     yhteisen kannan 2001/931/YUTP ajantasaistamisesta ja yhteisen        Metro-Goldwin-Mayer Lion Corporationin 8.11.2002 si-
     kannan 2002/340/YUTP kumoamisesta (EYVL L 160, s. 32).               sämarkkinoiden harmonisointivirastoa vastaan nostama
                                                                                kanne
                                                                                (Asia T-342/02)
                                                                                (2003/C 19/72)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
B.V. Bureau Wijsmuller Scheepvaart- Transport en Zees-
leepvaart Maatschappij’n 13.11.2002 Euroopan yhteisöjen
                komissiota vastaan nostama kanne
                                                                          Metro-Goldwin-Mayer Lion Corporation, Santa Monica, Kali-
                           (Asia T-340/02)                                fornia (Amerikan yhdysvallat) on nostanut 8.11.2002 Euroo-
                                                                          pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
                                                                          kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa vastaan. Kan-
                            (2003/C 19/71)                                tajan edustajat ovat asianajajat Fernand de Visscher, Emmanuel
                                                                          Cornu, Eric De Gryse ja Donatienne Moreau. Valituslautakun-
                                                                          nassa asianosaisena oli myös Moser Grupo Media, S.L., Santa
                      (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                     Eulalia Del Rio (Baleaarit – Espanja).
                                                                          Kantajan vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
B.V. Bureau Wijsmuller Scheepvaart- Transport en Zeesleep-
vaart Maatschappij, kotipaikka IJsmuiden (Alankomaat), on                 –     hyväksyy kumoamiskanteen
nostanut 13.11.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oi-
keusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen                   –     kumoaa kolmannen valituslautakunnan 5.9.2002 teke-
komissiota vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja                             män ratkaisun
M. J. J. M. Essers.
                                                                          –     vahvistaa väiteosaston 19.2.2001 tekemän ratkaisun sikä-
                                                                                li kuin siinä hyväksytään väite nro B 47730 kaikkien
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:                     kyseessä olevien tavaroiden ja palvelujen osalta ja hylä-
                                                                                tään        kokonaisuudessaan           rekisteröintihakemus
                                                                                nro 409664 kantajan kansallisten tavaramerkkiä ”MGM”
1)     kumoaa Alankomaiden valtiontuesta alankomaalaisten                       koskevien rekisteröintien vuoksi
       hinausalusten toiminnalle merisatamissa ja sisävesillä
       19.6.2002 tehdyn komission päätöksen C(2002) 2158
       lopull.                                                            –     kumoaa väiteosaston 19.2.2001 tekemän ratkaisun sikäli
                                                                                kuin siinä ei hyväksytä tavaramerkkiä ”MGM” koskevaa
                                                                                kantajan yhteisön tavaramerkkiä nro 141820 hylkäyspe-
2)     toissijaisesti kumoaa komission riidanalaisen päätöksen 2                rusteeksi tai toissijaisesti sikäli kuin siinä ei hyväksytä
       ja 3 artiklan, joissa komissio velvoittaa Alankomaiden                   hylkäysperusteeksi aiempia kansallisia tavaramerkkirekis-
       hallituksen muun muassa ryhtymään kaikkiin tarpeellisiin                 teröintejä Itävallassa, Kreikassa ja Yhdistyneessä kuningas-
       toimenpiteisiin tuen perimiseksi takaisin edunsaajilta –                 kunnassa
       lukuun ottamatta ennen 12.9.1990 myönnettyä tukea
                                                                          –     velvoittaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston kor-
3)     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                     vaamaan oikeudenkäyntikulut.
 ---pagebreak--- C 19/38                  FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          25.1.2003
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                                         –     Asetuksen N:o 40/94 42 ja
                                                                                8 artiklan rikkominen. Kan-
                                                                                tajan mukaan väite voi pe-
                                                                                rustua aikaisempaan yhtei-
Yhteisön     tavaramerkin       Moser Grupo Media, S.L.                                                           sön tavaramerkkiä koske-
hakija:                                                                                vaan hakemukseen, jota ei
                                                                                ole vielä rekisteröity tavara-
                                                                                merkiksi.
Haettu yhteisön tavara-         kuviomerkki ”Moser Grupo
merkki:                         Media, s.l.”, luokkiin 9, 16, 38,
                                39 ja 41 kuuluvia tavaroita ja             (1 ) Yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annettu
                                palveluja        varten    (hakemus             neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 11, s. 1).
                                nro 409664)
Sen tavaramerkki- tai           kantaja, Metro-Goldwin-Mayer
merkkioikeuden haltija,         Lion Corporation
johon väitemenettelyssä
on vedottu:
                                                                           Roland Schintgenin 15.11.2002 Euroopan yhteisöjen ko-
                                                                                missiota vastaan nostama kanne
Tavaramerkki- tai merk-         useat kansalliset oikeudet sekä sa-
kioikeus, johon väiteme-        namerkkiä ”MGM” koskeva yhtei-
nettelyssä on vedottu:          sön tavaramerkkiä koskeva hake-                                       (Asia T-343/02)
                                mus nro 141820 luokkiin 9, 38 ja
                                41 kuuluvia tavaroita ja palveluja                                    (2003/C 19/73)
                                varten
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Väiteosaston ratkaisu:          Moser Grupo Median tekemän yh-
                                teisön tavaramerkkiä koskevan
                                hakemuksen nro 409664 hylkää-
                                minen, tiettyjen aikaisempien oi-          Roland Schintgen on nostanut 15.11.2002 Euroopan yhteisö-
                                keuksien ja tämän asian kantajan           jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Eu-
                                tekemän sanamerkkiä ”MGM”                  roopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on
                                koskevan yhteisön tavaramerkkiä            asianajaja Lucas Vogel, prosessiosoite Keispeltissä (Luxem-
                                koskevan                hakemuksen         burg).
                                nro 141820 jättäminen ottamatta
                                huomioon
                                                                           Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:
Valituslautakunnan rat-         väitteen tekijän, tämän asian kan-
                                                                           –      kumoaa nimittävän viranomaisen 16.7.2002 tekemän
kaisu:                          tajan, tekemän valituksen tutki-
                                matta jättäminen                                  päätöksen, jolla se hylkäsi kantajan 28.2.2002 tekemän
                                                                                valituksen, jossa vaadittiin, että henkilöstökomitean pai-
                                                                                kallisjaoston vaalien lopputulos kumotaan, että vaaleilla
                                                                                valituksi tulleiden henkilöiden nimittämistä koskeva pää-
Kanneperusteet:                 –      Asetuksen N:o 40/94 (1)
                                                                                tös kumotaan ja että komission päätös kieltäytyä kumoa-
                                       58 artiklan rikkominen sikäli
                                                                                masta kyseisten vaalien lopputulosta ja toteamasta, että
                                       kuin väiteosaston ratkaisu
                                                                                noilla vaaleilla valittua henkilöstökomitean Luxemburgin
                                       on kantajalle vastainen. Kan-
                                                                                paikallisjaostoa ei ollut valittu asianmukaisesti, kumotaan;
                                       tajan mukaan Moser Grupo
                                       Media voi yhä muuntaa yh-
                                       teisön tavaramerkkiä koske-         –      kumoaa tarvittaessa edellä mainitut henkilöstökomitean
                                       van hakemuksensa hake-                     Luxemburgin paikallisjaoston vaalit sekä niitä seuranneen
                                       mukseksi muissa maissa, jol-               valituksi tulleiden henkilöiden nimittämistä koskevan
                                       loin se hyötyy siitä, että se              päätöksen, ja kumoaa komission päätöksen kieltäytyä
                                       voi käyttää yhteisön tavara-               kumoamasta kyseisten vaalien lopputulosta ja toteamasta
                                       merkkiä koskevan hakemuk-                  henkilöstökomitean Luxemburgin paikallisjaoston jäsen-
                                       sensa hakemispäivää. Tämä                  ten vaalien johdosta tulleen valituksi virheellisesti;
                                       ei olisi ollut mahdollista, jos
                                       tavaramerkkihakemus olisi           –      velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja
                                       hylätty kantajan yhteisön ta-              asian kannalta välttämättömät kustannukset, erityisesti
                                       varamerkkiä koskevan hake-                 prosessiosoitteen ylläpidosta, matkoista ja oleskelusta
                                       muksen vuoksi.                             aiheutuneet kustannukset sekä asianajajien palkkiot.


title: Asia C-441/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Bacău (Romania) on esittänyt 13.9.2010 — Ioan Anghel v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău ja Administrația Finanțelor Publice Bacău

text:
               4.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Bacău (Romania) on esittänyt 13.9.2010 — Ioan Anghel v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău ja Administrația Finanțelor Publice Bacău
   (Asia C-441/10)
   ()
   2010/C 328/26
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel Bacău

      Pääasian asianosaiset

      Vastapuoli: Ioan Anghel

      Valittajat: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău ja Administrația Finanțelor Publice Bacău

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko SEUT 110 artiklan (entinen EY 90 artikla) ensimmäinen kohta — jonka mukaan jäsenvaltiot eivät määrää muiden jäsenvaltioiden tuotteille minkäänlaisia korkeampia välittömiä tai välillisiä sisäisiä veroja kuin ne välittömästi tai välillisesti määräävät samanlaisille kotimaisille tuotteille — esteenä sille, että käyttöön otetaan kiireellisenä annetussa hallituksen asetuksessa nro 50/2008 tarkoitetun kaltainen moottoriajoneuvojen päästövero, joka kannetaan, kun moottoriajoneuvo rekisteröidään jäsenvaltion alueella ensimmäisen kerran, ja joka voi olla muista jäsenvaltioista peräisin olevista tuotteista kannettava sisäinen vero, kun otetaan huomioon, ettei veroa kanneta, kun moottoriajoneuvo, jolla on samat tekniset ominaisuudet kuin maahantuodulla käytetyllä moottoriajoneuvolla, rekisteröidään Romaniassa uudelleen?

               2)

               Onko SEUT 110 artiklan (entinen EY 90 artikla) toinen kohta — jonka mukaan jäsenvaltiot eivät määrää muiden jäsenvaltioiden tuotteille sellaisia sisäisiä veroja, joilla välillisesti suojellaan muuta tuotantoa — esteenä sille, että käyttöön otetaan kiireellisenä annetussa hallituksen asetuksessa nro 50/2008 tarkoitetun kaltainen moottoriajoneuvojen päästövero, joka kannetaan, kun moottoriajoneuvo rekisteröidään jäsenvaltion alueella ensimmäisen kerran, kun otetaan huomioon, että kiireellisenä annetun hallituksen asetuksen nro 218/2008 nojalla päästöveron maksamisesta ovat vapautettuja moottoriajoneuvot, joihin teknisten ominaisuuksiensa vuoksi kuuluvat Romaniassa valmistetut henkilöautot?


title: Asia T-548/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 6.9.2017 – Clarke v. EUIPO

text:
               23.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 357/32

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 6.9.2017 – Clarke v. EUIPO
   (Asia T-548/16) (1)

   (2017/C 357/41)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 221, 6.7.2015. (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-63/15, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).