title: Asia T-436/10: Kanne 15.9.2010 — Hit Groep v. komissio

text:
               20.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 317/41

         Kanne 15.9.2010 — Hit Groep v. komissio
   (Asia T-436/10)
   ()
   2010/C 317/75
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Hit Groep BV (Haarlem, Alankomaat) (edustajat: asianajajat G. van der Wal, G. Oosterhuis ja H. Albers)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               kanteen kohteena oleva päätös on kumottava kantajaa koskevilta osin, erityisesti 1 artiklan 9 kohdan b alakohta, 2 artiklan 9 kohta ja 4 artiklan 22 kohta, ja toissijaisesti se sakko, joka kantajalle on määrätty 2 artiklan 9 kohdassa, on kumottava tai sen määrää on alennettava oikeudenmukaisesti

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien oikeudellisten neuvonantajien käyttämisestä aiheutuneet kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajan kanne on nostettu komission 30.6.2010 asiassa COMP/38.344 — Jänneteräs antamasta päätöksestä K(2010) 4387 lopullinen, joka on osoitettu kantajalle.
   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi viiteen kanneperusteeseen:

               —

               ensinnäkin komissio on päätöksensä 1 artiklassa todennut virheellisesti ja oikeudelliseen virheeseen samalla syyllistyen — tai ilman perusteluja taikka riittämättömin perusteluin — että kantaja oli rikkonut SEUT 101 artiklaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa ajanjaksona 1.1.1998–17.1.2002.
               Kantajan mukaan komissio on perustellut riittämättömästi ne syyt, joiden vuoksi se katsoi, että kantaja oli rikkonut SEUT 101 artiklaa, ja joiden vuoksi komissio katsoi sen olevan osallinen asiassa muutenkin kuin ”ratkaisevaa määräysvaltaa hallussaan pitävänä” osakkaana ajanjaksona 1.1.1998–17.1.2002.

               —

               toiseksi kantaja toteaa, että komissio on virheellisesti ja oikeudelliseen virheeseen syyllistyen määrännyt kantajalle sakon. Kantajan mukaan se, että 30.6.2010 annetulla päätöksellä on määrätty sakko kantajan kaltaiselle yritykselle, joka ei enää 1.11.2004 jälkeen ole harjoittanut liiketoimintaa, on ristiriidassa SEUT 101 artiklan, sakkojen määräämiseen liittyvän politiikan ja suhteellisuusperiaatteen kanssa.

               —

               kolmanneksi kantaja väittää, että komissio on virheellisesti ja oikeudelliseen virheeseen syyllistyen katsonut kanteen kohteena olevan päätöksen 1 artiklan 9 kohdassa, että kantaja oli rikkonut SEUT 101 artiklaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa, ja määrännyt tästä syystä kantajalle 6 934 000 euron sakon sen takia, että tämä oli komission mukaan rikkomisesta solidaarisessa vastuussa Nedri Spanstaal BV:n kanssa ajanjakson 1.1.1998–17.1.2002 osalta.
               Kantaja väittää, että se oli ajanjaksona 1.1.1988–17.1.2002 osakkuusyhtiö, jolla ei ollut ”ratkaisevaa määräysvaltaa” Nedri Spanstaaliin nähden, ja ettei sen näin ollen voida katsoa olevan vastuussa sellaisesta kilpailuoikeuden rikkomisesta, johon Nedri Spanstaal on syyllistynyt.

               —

               neljänneksi ja toissijaisesti kantaja väittää, että komissio on virheellisesti ja oikeudelliseen virheeseen syyllistyen määrännyt kantajalle 6 934 000 euron suuruisen sakon, vaikka sen ei olisi pitänyt määrätä kantajalle sakkoa lainkaan tai ainakin määrältään huomattavasti pienempi sakko.

                           —

                           kantajan mukaan komissio ei olisi saanut ottaa kantajan vuoden 2003 liikevaihtoa perustaksi, kun se laski kantajalle määrättävää sakkoa koskevaa 10 prosentin enimmäismäärää, ja — siinä tapauksessa, että poiketaan asetuksen (EY) N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan yleissäännöstä — komission olisi pitänyt ainakin ennakoida ne seuraukset, joita tällä olisi ollut konkreettisessa tapauksessa kyseisen säännöksen päämäärien valossa. Sakko ei näin ollen ole oikeassa suhteessa yrityksen kokoon nähden eikä se täytä oikeuskäytännössä asetettuja edellytyksiä.

                           —

                           komission olisi pitänyt myöntää kantajalle samanlainen seuraamuksen lieventäminen kuin Nedri Spanstaalille.

                           —

                           komissio on virheellisesti laskenut kantajalle määrätyn sakon erikseen, vaikka sen olisi pitänyt tyytyä rajoittamaan sakon määrä osaan Nedri Spanstaalille määrätystä sakosta. Kantajan osalta tehty päätös perustuu siihen, että kantaja omisti osan Nedri Spanstaalista aikana, joka vastaa 48/224 osaa siitä ajanjaksosta, jona Nedri Spanstaal syyllistyi rikkomiseen; sakko ei ole suhteellisuusperiaatteen mukainen.

                           —

                           komissio on loukannut suhteellisuusperiaatetta, koska se ei ole ottanut huomioon 10 prosentin enimmäismäärän soveltamisen jälkeen sen ajanjakson suhteellisen lyhyttä kestoa, jonka osalta kantajan katsotaan olevan vastuussa siitä rikkomisesta, johon Nedri Spanstaal on syyllistynyt, kantajan vastuun suhteellista rajallisuutta ja kantajan vähäistä liikevaihtoa.

                           —

                           komissio on loukannut yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, koska se ei ole ottanut huomioon 10 prosentin enimmäismäärän soveltamisen jälkeen sen ajanjakson rajallisuutta, jonka osalta katsottiin, että HIT oli vastuussa siitä rikkomisesta, johon Nedri Spanstaal syyllistyi. Oikeuskäytännöstä ilmenee, että sakon määrä määräytyy myös sellaisen rikkomisen keston perusteella, jonka osalta seuraamuksen kohteena oleva yritys on solidaarisessa vastuussa. Se, että kantajalle määrätty sakko on määrältään suurempi kuin Nedri Spanstaalille määrätty sakko, on ristiriidassa tämän periaatteen kanssa.

               —

               Viidenneksi ja toissijaisesti kantaja väittää, että komissio on laiminlyönyt velvollisuutensa tehdä päätös kohtuullisessa ajassa Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kohdan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Komissio on sakon määrää määrittäessään jättänyt virheellisesti ottamatta huomioon sen, että kohtuullinen aika oli kulunut. Kyseisen menettelyn kesto on tässä tapauksessa ollut 94 kuukautta, joka on kohtuuttoman pitkä aika.


title: Asia C-492/15: Unionin tuomioistuimen kolmannen jaoston puheenjohtajan määräys 21.6.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberster Gerichtshof – Itävalta) – R v. S ja T

text:
               5.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/19

         Unionin tuomioistuimen kolmannen jaoston puheenjohtajan määräys 21.6.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberster Gerichtshof – Itävalta) – R v. S ja T
   (Asia C-492/15) (1)

   (2016/C 326/34)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 398, 30.11.2015.


title: Yhdistetyt asiat C-55/11, C-57/11 ja C-58/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 12.7.2012 (Tribunal Supremon (Espanja) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Vodafone España, SA v. Ayuntamiento de Santa Amalia (C-55/11) ja Ayuntamiento de Tudela (C-57/11), sekä France Telecom España SA v. Ayuntamiento de Torremayor (C-58/11) (Direktiivi 2002/20/EY — Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut — Valtuutus — 13 artikla — Käyttöä koskevia oikeuksia ja järjestelmien asennusoikeuksia koskevat maksut)

text:
               22.9.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 287/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 12.7.2012 (Tribunal Supremon (Espanja) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Vodafone España, SA v. Ayuntamiento de Santa Amalia (C-55/11) ja Ayuntamiento de Tudela (C-57/11), sekä France Telecom España SA v. Ayuntamiento de Torremayor (C-58/11)
   (Yhdistetyt asiat C-55/11, C-57/11 ja C-58/11) (1)

   (Direktiivi 2002/20/EY - Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut - Valtuutus - 13 artikla - Käyttöä koskevia oikeuksia ja järjestelmien asennusoikeuksia koskevat maksut)
   2012/C 287/13
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisuja pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Supremo

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Vodafone España, SA (C-55/11 ja C-57/11) ja France Telecom España SA (C-58/11)

      Vastaajat: Ayuntamiento de Santa Amalia (C-55/11), Ayuntamiento de Tudela (C-57/11) ja Ayuntamiento de Torremayor (C-58/11)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal Supremo — Sähköisiä viestintäverkkoja ja palveluja koskevista valtuutuksista 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (valtuutusdirektiivi) (EYVL L 108, s. 21) 13 artiklan tulkinta — Käyttöä koskevia oikeuksia ja laitteistojen asennusoikeuksia koskevat maksut — Kunnan julkiset alueet

      Tuomiolauselma

               1)

               Sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (valtuutusdirektiivi) 13 artiklaa on tulkittava siten, että se estää maksujen perimisen oikeuksista asentaa järjestelmiä julkisessa tai yksityisessä omistuksessa olevan omaisuuden yhteyteen operaattoreilta, jotka eivät omista kyseisiä järjestelmiä vaan käyttävät niitä matkapuhelinpalvelujen tarjoamiseen.

               2)

               Direktiivin 2002/20 13 artiklalla on välitön oikeusvaikutus siten, että sillä annetaan yksityisille oikeus vedota siihen suoraan kansallisessa tuomioistuimessa kyseisen artiklan kanssa ristiriidassa olevan viranomaisen päätöksen soveltamisen riitauttamiseksi.

      (1)  EUVL C 139, 7.5.2011.


title: Asia T-580/15: Kanne 6.10.2015 – Flamagas v. SMHV – MatMind (CLIPPER)

text:
               1.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/62

         Kanne 6.10.2015 – Flamagas v. SMHV – MatMind (CLIPPER)
   (Asia T-580/15)
   (2016/C 038/84)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Flamagas, SA (Barcelona, Espanja) (edustaja: asianajajat I. Valdelomar Serrano, G. Hinarejos Mulliez ja D. Gabarre Armengol)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: MatMind Srl (Formello, Italia)

      Menettely SMHV:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kolmiulotteinen merkki (Sytyttimen muoto, joka sisältää sanan ”CLIPPER”) – Yhteisön tavaramerkki nro 4 758 652

      SMHV:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 30.7.2015 asiassa R 924/2013-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               vahvistaa yhteisön tavaramerkkirekisteröintiä nro 4758652 koskevassa mitättömyysmenettelyssä nro C5642 mitättömyysosaston 22.3.2013 tekemän päätöksen

               —

               velvoittaa vastapuolena valituslautakunnassa olleen osapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan e alakohdan ii alakohtaa on rikottu.


title: Asia F-39/15: Virkamiestuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 15.6.2016 – Marinozzi v. komissio (Henkilöstö — Sopimussuhteiset toimihenkilöt — Eläkkeet — Kansallisten eläkeoikeuksien siirto — Hyvitettäviä palvelusvuosia koskevat ehdotukset — Toimi, joka ei ole virkamiehelle vastainen — Kanteen tutkimatta jättäminen — Hakemus oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvän seikan ratkaisemisesta pääasian käsittelyä aloittamatta — Työjärjestyksen 83 artikla)

text:
               7.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 410/40

         Virkamiestuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 15.6.2016 – Marinozzi v. komissio
   (Asia F-39/15) (1)

   ((Henkilöstö - Sopimussuhteiset toimihenkilöt - Eläkkeet - Kansallisten eläkeoikeuksien siirto - Hyvitettäviä palvelusvuosia koskevat ehdotukset - Toimi, joka ei ole virkamiehelle vastainen - Kanteen tutkimatta jättäminen - Hakemus oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvän seikan ratkaisemisesta pääasian käsittelyä aloittamatta - Työjärjestyksen 83 artikla))
   (2016/C 410/71)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Gabrio Marinozzi (Santo Domingo, Dominikaaninen tasavalta) (edustajat: asianajajat J.-N. Louis ja N. de Montigny)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi J. Currall ja G. Gattinara, sitten G. Gattinara, ja lopuksi G. Gattinara ja F. Simonetti)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota kantajan eläkeoikeuksien siirtämisestä unionin eläkejärjestelmään tehty ehdotus, jossa sovelletaan 3.3.2011 annettujen henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohtaa koskevia yleisiä täytäntöönpanosäännöksiä..

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Gabrio Marinozzi vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 178, 1.6.2015, s. 27.


title: Asia F-19/05: Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 28.6.2006 — Sanchez Ferriz v. komissio (Henkilöstö — Urakehitystä koskeva arviointikertomus — Vuoden 2003 arviointimenettely)

text:
               12.8.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/32

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 28.6.2006 — Sanchez Ferriz v. komissio
   (Asia F-19/05) (1)

   (Henkilöstö - Urakehitystä koskeva arviointikertomus - Vuoden 2003 arviointimenettely)
   (2006/C 190/58)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Carlos Sanchez Ferriz (Bryssel, Belgia) (edustajat: aluksi asianajajat G. Bouneou ja F. Frabetti, sittemmin yksinomaan F. Frabetti)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: G. Berscheid ja L. Lozano Palacios)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Vuoden 2003 arviointimenettelyn kumoaminen kantajan osalta tai toissijaisesti kantajan urakehitystä vuoden 2003 osalta koskevan arviointikertomuksen kumoaminen.
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 155, 25.6.2005 (alun perin Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa numerolla T-153/05 rekisteröity asia, joka siirrettiin 15.12.2005 annetulla määräyksellä Euroopan unionin virkamiestuomioistuimeen).


title: Asia T-239/00: SCI UK Limitedin 28.8.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
25.11.2000               FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                             C 335/45
Lisäksi vastaajan Executive Board ei ollut toimivaltainen anta-          Kantajan mukaan tässä tapauksessa täyttyvät 13 artiklassa
maan Staff Rulesin kohtia 1.4.2, 1.4.3 ja 1.4.7. Sillä ei ollut          asetetut kaksi edellytystä eli erityiset olosuhteet ja ilmeisen
myöskään toimivaltaa hylätä hakemusta työehtosopimussään-                huolimattomuuden tai vilpillisyyden puuttuminen. Yhtiön
nöstön ottamisesta työehtoihin EKP:n neuvoston päätöksellä.              mielestä nimenomaan japanilainen valmistaja ei suorittanut
Kantajien niitä koskevia vaatimuksia ei voitu hylätä vastaajan           asianmukaisesti hintavakuutustoimenpidettä. Kantaja toimi
varapääjohtajan toimella.                                                huolellisen miehen tavoin ja joutui vailla omaa syytään
                                                                         huijauksen uhriksi.
Päätöstä ei ole kantajien käsityksen mukaan riittävästi perustel-
                                                                         Lisäksi komissio laiminlöi velvollisuutensa valvoa tehokkaasti
tu. Päätöksessä rajoitutaan ainoastaan toteamaan, että vastaaja
                                                                         hintavakuutustoimia. On kohtuutonta edellyttää kantajan kär-
ei pidä kantajien esittämiä seikkoja paikkansapitävinä. Siinä ei
                                                                         sivän vahingon, jota ei olisi syntynyt, jos komissio ja japanilai-
esitetä, mihin seikkoihin vastaaja tukee kantansa.
                                                                         set valmistajat olisivat asianmukaisesti huolehtineet velvoitteis-
                                                                         taan hintavakuutustoimissa määritellyllä tavalla.
                                                                         (1) Lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta tiettyjen Japa-
                                                                             nista peräisin olevien elektronisten mikropiirien, niin sanottujen
                                                                             DRAMien (dynamic random access memories), tuonnissa ja
                                                                             väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta 23 päivänä heinäkuuta
                                                                             1990 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2112/90 (EYVL 1990,
                                                                             L 193, s. 1).
SCI UK Limitedin 28.8.2000 Euroopan yhteisöjen komis-                    (2) Tuonti- tai vientitullien palauttamisesta tai niistä vapauttamisesta
                  siota vastaan nostama kanne                                2 päivänä heinäkuuta 1979 annettu neuvoston asetus (ETY)
                                                                             N:o 1430/79 (EYVL 1979, L 175, s. 1).
                          (Asia T-239/00)
                          (2000/C 335/85)
                                                                         Compagnia Lavoratori Portuali s.c.a r.l:n ym. 14.9.2000
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                        Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                                                                         (Yhdistetyt asiat T-242/00, T-243/00, T-257/00, T-258/00,
SCI UK Limited (Irvine, Yhdistynyt kuningaskunta) on nostanut                             T-259/00, T-265/00 ja T-267/00)
28.8.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                                (2000/C 335/86)
vastaan. Kantajan edustajana on Leslie Allen asianajotoimistos-
ta Ernst & Young, Lontoo.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         Compagnia Lavoratori Portuali s.c.a r.l ym. ovat nostaneet
                                                                         14.9.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
–     kumoaa komission 29.6.2000 tekemän päätöksen                       tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
      (K(2000) 1684 lopull.), joka oli osoitettu Ison-Britannian         vastaan. Kantajien edustajina ovat asianajajat Andrea Bortoluz-
      ja Pohjois-Irlannin yhdistyneelle kuningaskunnalle ja joka         zi ja Chiara Montagner, Venezia.
      koski tuontitullin palautushakemusta.
                                                                         Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      –     kumoaa komission päätöksen 2000/394/EY 1 ja 2 ar-
                                                                               tiklan
Kantaja toi maahan tietokoneenosia, mukaan lukien japanilais-            –     toissijaisesti kumoaa saman päätöksen 5 artiklan
ta alkuperää olevia DRAM-piirejä (dynamic random access
memory). Neuvoston asetuksen N:o 2112/90 (1) mukaan tuon-                –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
neista oli perittävä 60 prosentin suuruinen polkumyyntitulli,
jota ei kuitenkaan kanneta siinä tapauksessa, että japanilaisten         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
valmistajien antamat hintavakuutusasiakirjat esitetään. Rikos-
tutkinnan seurauksena ilmeni, että jotkin kantajalle annetut             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
todistukset olivat eri syistä pätemättömiä ja että niitä oli             kuin asiassa T-234/00, Fondazione Opera S. Maria della Carità
käytetty vilpillisesti. Yhdistyneen kuningaskunnan tullilaitos           vastaan vastaan komissio ja asiassa T-235/00, Codess Sociale
esitti tämän vuoksi kantajalle maksamattoman polkumyynti-                ym (1).
tullin määräisen jälkitullausvaateen. Myöhemmin Ison-Britan-
nian viranomaiset tekivät komissiolle hakemuksen, jotta tämä
tekisi päätöksen siitä, oliko tuontitullien palauttaminen oikeu-         (1) Ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.
tettua asetuksen N:o 1430/79 (2) 13 artiklan nojalla. Kyseinen
hakemus hylättiin kiistan kohteena olevalla päätöksellä.


title: Euroopan yhteisöjen komission 29.7.1998 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne (Asia C-296/98)

text:
26.9.98               FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    C 299/21
täytäntöönpanon osalta säädettyä määräaikaa. Kyseiset              miosta. Valittajien edustajat ovat asianajaja Hans Hell-
määräajat ovat päättyneet ilman että Italian tasavalta olisi       man, Köln, ja asianajaja Hans-Joachim Hellman, Mann-
antanut komission vaatimuksissa mainittujen direktiivien           heim, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto
noudattamisen edellyttämiä säännöksiä.                             Loesch & Wolter, 11 rue Goethe.
(1) EYVL L 148, 30.6.1995, s. 52.
                                                                   Valittajat vaativat, että yhteisöjen tuomioistuin
(2) EYVL L 49, 28.2.1996, s. 29.
                                                                   1. kumoaa valittajille 8.8.1994 tiedoksi annetun ja
                                                                       EYVL:ssä 19.9.1994 julkaistun EY:n perustamissopi-
                                                                       muksen 85 artiklan soveltamisesta 13.7.1994 tehdyn
                                                                       komission päätöksen (IV/C/33.833 Ð Kartonki) siltä
                                                                       osin kuin se koskee valittajia ja
Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 5 de Ovie-
don 1.6.1998 tekemällään välipäätöksellä esittämä ennak-
koratkaisupyyntö asiassa Entidad de Gestión de Derechos            2. velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku-
de los Productores Audiovisuales (EGEDA) vastaan Hoste-                lut.
                lería Asturiana, SA (HOASA)
                       (Asia C-293/98)
                                                                   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                        (98/C 299/32)
                                                                   Yhteisön oikeuden rikkominen: sille, että valittajat on
                                                o                  määrätty vastaamaan Finnboardille määrätystä sakosta
Juzgado de Primera Instancia e Instrucción n 5 de Oviedo
                                                                   yhteisvastuullisesti Finnboardin kanssa, ei ole oikeudellista
on pyytänyt 1.6.1998 tekemällään välipäätöksellä, joka on
                                                                   perustaa. Neuvoston asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohta
saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon
                                                                   ei voi olla kolmansien sääntöjenvastaisuuksia koskevan
29.7.1998, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa
                                                                   vastuun perusteena. Komissio ja ensimmäisen oikeusasteen
Entidad de Gestión de Derechos de los Productores Audio-
                                                                   tuomioistuin eivät kumpikaan ole todenneet valittajien
visuales (EGEDA) vastaan Hostelería Asturiana, SA
                                                                   itsensä rikkoneen EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan
(HOASA) ennakkoratkaisua seuraavaan kysymykseen:
                                                                   1 kohtaa. Tuomioistuimen käsitys, jonka mukaan yritys
                                                                   voidaan velvoittaa maksamaan yhteisvastuullisesti sakkoa,
Onko neuvoston direktiivin 93/83/ETY (1) 1 artiklan 2 koh-         kun komissio on kyseisessä päätöksessä todennut, että
dan a alakohtaa ja 3 kohtaa tulkittava siten, että sitä, että      myös kyseisten yritysten tekemä rikkominen olisi voitu
hotelliyritys vastaanottaa satelliitin välityksellä tai maitse     todeta, loukkaa nulla poena sine lege -periaatetta ja siihen
televisiosignaaleja ja lähettää ne edelleen kaapeleitse eri        perustuvaa analogiatulkinnan kieltoa sekä syyttömyysolet-
hotellihuoneisiin, on pidettävä yleisölle välittämisenä tai        tamaa koskevaa periaatetta; se on ristiriidassa oikeusval-
yleisön vastaanottamana lähetyksenä?                               tion prosessia koskevien periaatteiden kanssa ja sillä lou-
                                                                   kataan valittajien perustavanlaatuisia puolustautumisoi-
                                                                   keuksia.
(1) EYVL L 248, 6.10.1993, s. 15.
                                                                   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin viittaa perusteetto-
                                                                   masti yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, jonka
                                                                   mukaan sakkoja voidaan määrätä taloudellisen kokonai-
                                                                   suuden muodostaville yrityksille. Yhteisvastuuta ei voida
                                                                   johtaa taloudellista kokonaisuutta koskevista periaatteista.
Metsä-Serla Oyj:n, UPM-Kymmene Oyj:n (aiemmin Uni-                 Myöskään taloudellista kokonaisuutta koskevat edellytyk-
ted Paper Mills Ltd), Tamrock Oy:n (aiemmin Tampella               set eivät täyty.
Corporation) ja Kyro Oyj Abp:n (aiemmin Kyro Ab)
29.7.1998 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäi-
sen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun kolmannen
jaoston 14.5.1998 antamasta tuomiosta yhdistetyissä asi-
oissa T-339/94, T-340/94, T-341/94 ja T-342/94, Metsä-
    Serla Oyj ym. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
                      (Asia C-294/98 P)                            Euroopan yhteisöjen komission 29.7.1998 Ranskan tasa-
                                                                                valtaa vastaan nostama kanne
                        (98/C 299/33)
                                                                                (Asia C-296/98)
                                                                                (98/C 299/34)
Metsä-Serla Oyj ym. ovat valittaneet 29.7.1998 Euroopan
yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensim-
mäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun kolman-             Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 29.7.1998
nen jaoston yhdistetyissä asioissa T-339/94, T-340/94,             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan
T-341/94 ja T-342/94, Metsä-Serla Oyj ym. vastaan                  tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudelli-
Euroopan yhteisöjen komissio, 14.5.1998 antamasta tuo-             nen neuvonantaja Christina Tufvesson ja oikeudellisen
 ---pagebreak--- C 299/22                 FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     26.9.98
yksikön virkamies Bernard Mongin, prosessiosoite Luxem-             SCA Holding Ltd:n 29.7.1998 tekemä valitus Euroopan
burgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos                 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laa-
Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.                         jennetun kolmannen jaoston asiassa T-327/94 (1), SCA
                                                                    Holding Ltd vastaan Euroopan yhteisöjen komissio,
                                                                                14.5.1998 antamasta tuomiosta
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                                (Asia C-297/98 P)
                                                                                (98/C 299/35)
Ð toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut
     Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen ja muuta
     ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien,          SCA Holding Ltd, jonka osoite on SCA Packaging House,
     asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovitta-         543 New Hythe Lane, Larkfield, Aylesford, Kent
     misesta sekä direktiivien 72/239/ETY ja 88/357/ETY             ME20 7PE, Englanti, on valittanut 29.7.1998 Euroopan
     muuttamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun                yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensim-
     neuvoston direktiivin 92/49/ETY (kolmas vahinkova-             mäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun kolman-
     kuutusdirektiivi) (1) 6 artiklan 3 kohdan ja 29 ja             nen jaoston asiassa T-327/94, SCA Holding Ltd vastaan
     39 artiklan säännösten mukaisia velvoitteitaan eikä            Euroopan yhteisöjen komissio, 14.5.1998 antamasta tuo-
     henkivakuutuksen ensivakuutusta koskevien lakien,              miosta. Valittajan edustajina ovat solicitor John Pheasant
     asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovitta-         ja solicitor Nicholas Bromfield, ja prosessiosoite Luxem-
     misesta sekä direktiivien 79/267/ETY ja 90/619/ETY             burgissa on asianajotoimisto Loesch & Walter, 11 rue
     muuttamisesta 10 päivänä marraskuuta 1992 annetun              Goethe.
     neuvoston direktiivin 92/96/ETY (kolmas henkivakuu-
     tusdirektiivi) (2) 5 artiklan 3 kohdan ja 29 ja 39 artik-
     lan mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voi-          Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
     massa Code des Assurancessin (vakuutuksia koskevan
     lain) L 310-8 ja A 310-1 pykälät, joiden mukaan                1) kumoaa Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
                                                                         teen tuomioistuimen asiassa T-327/94, SCA Holding
     a) markkinoidessaan ensimmäistä kertaa Ranskassa                    Ltd v. Euroopan yhteisöjen komissio, 14.5.1998 anta-
         mallivakuutussopimusta vakuutus- ja rahastointi-                man tuomion,
         yhtiöt ilmoittavat tästä talous- ja valtiovarainmi-
         nisterille ministerin asetuksessa vahvistamin
                                                                    2) kumoaa EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan sovel-
         tavoin;
                                                                         tamisesta 13.7.1994 tehdyn komission päätöksen 94/
                                                                         601/EY (IV/C/33.833 Ð Kartonki) (2) 1 artiklan, sellai-
     b) tiedot, joita tarkoitetaan L 310-8 pykälän 1 alakoh-             sena kuin päätös on muutettuna 26.7.1994 tehdyllä
         dassa, annetaan ranskan kielellä laaditulla lomak-              komission päätöksellä C(94) 2135, siltä osin kuin pää-
         keella, joka sisältää pykälän liitteessä mainitut tie-          tös koskee valittajaa tai vaihtoehtoisesti kumoaa pää-
         dot;                                                            töksen 3 artiklassa valittajalle määrätyn sakon tai
                                                                         alentaa sitä huomattavasti, ja
Ð velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeuden-
     käyntikulut.                                                   3) velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku-
                                                                         lut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Komissio katsoo, että Ranskan Code des assurancesin
L 310-8 ja A 310-1 §:ien säännökset eivät ole jäsenvalti-           SCA Holding Ltd esittää kahdenlaisia oikeudellisia väit-
oille kolmannessa henkivakuutusdirektiivissä ja kolman-             teitä; väitteitä, jotka koskevat kysymystä siitä oikeasta
nessa vahinkovakuutusdirektiivissä asetettujen velvoittei-          tahosta, jolle kartonkipäätös oli osoitettava, sekä väitteitä,
den mukaisia, koska niissä edellytetään niiden yleisten             jotka liittyvät määrättyyn sakkoon.
sopimusehtojen, joita vakuutusyhtiöt haluavat markki-
noida ensimmäistä kertaa Ranskan alueella, järjestelmäl-            Taho, jolle päätös oli osoitetava
listä ilmoittamista. Tämä käytäntö on rinnastettavissa pei-
teltyyn järjestelmälliseen valvontaan. Ranskan oikeudessa
ei edellytetä vakuutuskirjojen yleisten ja erityisten ehtojen,      Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
hintojen ja lomakkeiden ennakollista hyväksymistä, mutta            toteamuksiin tämän kysymyksen osalta liittyvät seuraavat
siinä säädetään niiden yleisten sopimusehtojen järjestel-           oikeudelliset kysymykset:
mällisestä ilmoittamisvelvollisuudesta, joita vakuutusyhtiöt
haluavat markkinoida ensimmäistä kertaa Ranskan alu-                a) Oliko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin oikeassa
eella.                                                                   katsoessaan, ettei tämän asian yhteydessä tullut esiin
                                                                         seuraantoa koskevaa kysymystä?
(1) EYVL L 228, 11.8.1992, s. 1.
(2) EYVL L 360, 9.12.1992, s. 1.
                                                                    b) Oliko ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin oikeassa
                                                                         todetessaan, että komissio saattoi valita sen tahon,
                                                                         jolle päätös osoitettiin?


title: Asia T-313/04: Hewlett-Packard GmbH:n 30.7.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               23.10.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 262/45

         Hewlett-Packard GmbH:n 30.7.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-313/04)
   (2004/C 262/86)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Hewlett-Packard GmbH, kotipaikka Böblingen (Saksa) on nostanut 30.7.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Fabienne Boulanger, Marius Mrozek ja Michael Tervooren.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               —

               kumoaa 7.4.2004 tehdyn komission päätöksen REM 06/02, jossa todetaan, että palautus tietyssä tapauksessa ei ole oikeutettu.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
   Kantaja valmisteli 21.12.1995 tullivarastostaan Singaporista peräisin olevia tavaroita (tulostimia ja tulostinpatruunoita) saatettavaksi vapaaseen liikkeeseen yhteisössä. Tämän vapaaseen liikkeeseen saattamisen valmistelun yhteydessä tavaroille syntyi tullivelka. Kantajan mukaan valmistelu tapahtui 21.12.1995 sen varmistamiseksi, että voitiin käyttää 31.12.1995 voimassa olleita suosituimmuustullitariffeja. Silloisena valmisteluajankohtana olisi muutoin ollut 1.1.1996 lähtien sovellettava korkeampia tullitariffeja tavaroiden vapaaseen liikkeeseen saattamisen valmisteluksi. Asetuksella N:o 3009/95 (1) säädettiin kantajan tavaroiden kanssa samaan tullitariffiin kuuluvien tavaroiden tullivapaudesta.
   Kantaja vaati marraskuussa 1996 Saksan tulliviranomaisilta siltä kannetun määrän palauttamista. Tämä vaatimus hylättiin. Kantajan suostumuksella Saksan tulliviranomaiset esittivät asian komissiolle.
   Kantaja vetoaa tullikoodeksin 239 artiklaan ja väittää, että kun komissio oli julkaissut myöhässä ja ilman oikeaan aikaan tapahtunutta tiedonantoa asetuksen N:o 3009/95, kun se oli päivännyt sen tahallisesti taannehtivasti ja kun se oli viitannut 22.12.1995 annettuun, mutta vasta 21.12.1996 julkaistuun neuvoston asetukseen N:o 3093/95 (2), se oli loukannut yhteisön toimielinten toiminnan annalta-arvattavuuden periaatetta ja siten oikeusvarmuuden periaatetta.
   Lisäksi kantaja väittää, että on rikottu neuvoston asetuksen N:o 2658/87 (3) 12 artiklaa, jossa säädetään siitä, että seuraavaa vuotta koskevan yhdistetyn nimikkeistön täydellinen toisinto on julkaistava vuosittain 31.10. mennessä. Tämän säännöksen tavoitteena on juuri se, että talouden toimijoille annetaan luotettavaa tietoa tulevista taloudellisista seurauksista, ja siten sillä luodaan perusta yhteisön kansalaisten suunnitelmien turvallisuudelle, jotta ne voivat suunnitella toimintansa näiden seurausten mukaisesti.
   Tämän lisäksi kantaja väittää, että komissio on jättänyt noudattamatta huolellisuusvelvollisuuttaan kantajaan nähden, koska se ei ole viitannut ajoissa yhdistetyn nimikkeistön vielä kerran tapahtuvaan muuttamiseen. Lisäksi komissio on riidanalaisen päätöksen tehdessään ottanut lähtökohdikseen seikat, jotka eivät objektiivisesti katsoen ole olleet kyseessä. Näin se on ylittänyt sillä näissä puitteissa olevan harkinta- ja arviointivaltansa kantajan vahingoksi. Lopuksi kantaja vetoaa siihen, ettei se ole toiminut ilmeisen huolimattomasti eikä petostarkoituksessa.

      (1)  Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annettu komission asetus (EY) N:o 3009/95 (EYVL L 319, s. 1).

      (2)  Itävallan, Suomen ja Ruotsin Euroopan unioniin liittymisen johdosta käytyjen GATT-sopimuksen XXIV artiklan 6 kohdan mukaisten neuvottelujen seurauksena yhteisön sovellettaviksi tulevien tullien vahvistamisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 3093/95 (EYVL 334, s. 1).

      (3)  Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23 päivänä heinäkuuta 1987 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2658/87 (EYVL L 256, s. 1).


title: Asia C-231/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.10.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Najwyższy – Puola) – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej ja Petrotel sp. z o.o. w Płocku v. Polkomtel sp. z o.o. (Ennakkoratkaisupyyntö — Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut — Direktiivi 2002/21/EY — 4 artiklan 1 kohta — Muutoksenhakuoikeus kansallisen sääntelyviranomaisen päätökseen — Toimiva muutoksenhakujärjestelmä — Kansallisen sääntelyviranomaisen päätöksen voimassaolo siihen asti, kunnes muutoksenhakuprosessissa on annettu ratkaisu — Kansallisen sääntelyviranomaisen päätöksen kumoamisen ajalliset vaikutukset — Mahdollisuus kumota kansallisen sääntelyviranomaisen päätös taannehtivasti — Oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteet)

text:
               12.12.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 462/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.10.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Najwyższy – Puola) – Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej ja Petrotel sp. z o.o. w Płocku v. Polkomtel sp. z o.o.
   (Asia C-231/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sähköiset viestintäverkot ja -palvelut - Direktiivi 2002/21/EY - 4 artiklan 1 kohta - Muutoksenhakuoikeus kansallisen sääntelyviranomaisen päätökseen - Toimiva muutoksenhakujärjestelmä - Kansallisen sääntelyviranomaisen päätöksen voimassaolo siihen asti, kunnes muutoksenhakuprosessissa on annettu ratkaisu - Kansallisen sääntelyviranomaisen päätöksen kumoamisen ajalliset vaikutukset - Mahdollisuus kumota kansallisen sääntelyviranomaisen päätös taannehtivasti - Oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteet))
   (2016/C 462/06)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sąd Najwyższy

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej ja Petrotel sp. z o.o. w Płocku

      Vastaaja: Polkomtel sp. z o.o.

      Tuomiolauselma

   Sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi), sellaisena kuin se on muutettuna 25.11.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/140/EY, 4 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäistä ja kolmatta virkettä sekä toista alakohtaa, luettuna yhdessä perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että kansallisen tuomioistuimen, jolta haetaan muutosta kansallisen sääntelyviranomaisen päätökseen, on voitava kumota se taannehtivasti, jos se katsoo, että se on tarpeen muutosta hakeneen yrityksen tehokkaan oikeussuojan takaamiseksi.

      (1)  EUVL C 294, 7.9.2015.


title: Asia T-99/04: AC-Treuhand AG:n 16.3.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               30.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/43

         AC-Treuhand AG:n 16.3.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-99/04)
   (2004/C 118/96)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   AC-Treuhand AG, Zürich (Sveitsi), on nostanut 16.3.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajien edustajina ovat asianajajat M. Karl, C. Steinle ja J. Drolshammer.
   Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa kantajaa koskevin osin komission 10.12.2003 asiassa COMP/E-2/37.857 — Orgaaninen peroksidi — tekemän päätöksen (oikaistu 7.1.2004), ja

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Riidanalaisessa päätöksessä komissio totesi kantajan ja viiden muun yrityksen tai yritysten yhteenliittymän rikkoneen EY 81 artiklan 1 kohtaa, kun ne olivat osallistuneet sopimuksiin ja yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin orgaanisen peroksidin markkinoilla. Kantajalle määrättiin 1 000 euron sakko.
   Kantaja ei oman käsityksensä mukaan valmista eikä myy orgaanista peroksidia eikä ole koskaan toiminut kyseisillä markkinoilla. Se kiistää komission väitteen, jonka mukaan se olisi rikkonut EY 81 artiklaa kolmelle peroksidivalmistajalle suoritetuilla palveluilla. Komission paikkansapitämätön oikeudellinen arvio perustuu vääriin tosiseikkoja koskeviin väittämiin. Komissio on esittänyt nämä väitteet ilman kritiikkiä, sillä kantaja ei voinut esittää näkemystään komission tutkintamenettelyssä. Näin ollen komissio on loukannut kantajan puolustautumisoikeuksia sekä perusoikeutta oikeudenmukaiseen menettelyyn.
   Kantaja toteaa myös, että vaikka komissio on määrännyt kantajalle ainoastaan nimellisen sakon, kantajan on pakko vaatia kanteella päätöstä kumottavaksi liiketoimintansa oikeusvarmuuden takia. Päätös nimittäin on komission sanojen mukaan ennakkotapaus uudella alueella. Jos riidanalaisesta päätöksestä tulee lainvoimainen, vaarana on, että kantajan tähän asti lailliset palvelut, jotka eivät rajoita kilpailua, ovat tulevaisuudessa sakon uhalla kiellettyjä.
   Kantaja huomauttaa lisäksi komission loukanneen nullum crimen, nulla poena sine lege -periaatetta, koska kantaja ei ole yrityksenä osallistunut kilpailua rajoittavaan sopimukseen eikä ollut mukana yritysten yhteenliittymässä. Komission oikeudellinen arvio on kantajan osalta paitsi paikkansapitämätön, myös äärimmäisen epäselvä ja ristiriitainen. Riidanalaisessa päätöksessä rikotaan tämän ohella täsmällisyysvelvollisuutta sekä loukataan oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita.


title: Asia C-371/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 8.12.2011 (Verwaltungsgerichtshof Baden-Württembergin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Nural Ziebell, v. Land Baden-Württemberg (ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus — Työntekijöiden vapaa liikkuvuus — Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisen kohdan toinen luetelmakohta ja 14 artiklan 1 kohta — Direktiivi 64/221/ETY, direktiivi 2003/109/EY ja direktiivi 2004/38/EY — Vastaanottavassa jäsenvaltiossa syntyneen ja siellä laillisesti turkkilaisen työntekijän lapsena keskeytyksettä yli kymmenen vuotta asuneen turkkilaisen oleskeluoikeus — Rikostuomiot — Karkottamispäätöksen laillisuus — Edellytykset)

text:
               4.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 8.12.2011 (Verwaltungsgerichtshof Baden-Württembergin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Nural Ziebell, v. Land Baden-Württemberg
   (Asia C-371/08) (1)

   (ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus - Työntekijöiden vapaa liikkuvuus - Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisen kohdan toinen luetelmakohta ja 14 artiklan 1 kohta - Direktiivi 64/221/ETY, direktiivi 2003/109/EY ja direktiivi 2004/38/EY - Vastaanottavassa jäsenvaltiossa syntyneen ja siellä laillisesti turkkilaisen työntekijän lapsena keskeytyksettä yli kymmenen vuotta asuneen turkkilaisen oleskeluoikeus - Rikostuomiot - Karkottamispäätöksen laillisuus - Edellytykset)
   2012/C 32/03
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Nural Ziebell, ent. Nural Örnek

      Vastaaja: Land Baden-Württemberg

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg — Assosiaation kehittämisestä Euroopan talousyhteisön ja Turkin välillä 19.9.1980 tehdyn assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 14 artiklan 1 kohdan tulkinta — Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY (EUVL L 158, s. 77) 28 artiklan 3 kohdan a alakohdan, jonka mukaan unionin kansalaisen karkottaminen sallitaan vain yleistä turvallisuutta koskevien pakottavien syiden perusteella, soveltamisalan laajentaminen Turkin kansalaisiin — Karkottamispäätös, joka on tehty Saksassa syntyneelle ja siellä 34 vuotta oleskelleelle Turkin kansalaiselle määrättyjen useiden rikostuomioiden jälkeen

      Tuomiolauselma

   Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisellä assosiaatiosopimuksella, jonka allekirjoittivat Ankarassa 12.9.1963 yhtäältä Turkin tasavalta ja toisaalta ETY:n jäsenvaltiot ja yhteisö ja joka tehtiin, hyväksyttiin ja vahvistettiin yhteisön puolesta 23.12.1963 tehdyllä neuvoston päätöksellä 64/732/ETY, perustetun assosiaationeuvoston assosiaation kehittämisestä 19.9.1980 tekemän päätöksen N:o 1/80 14 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että

               —

               Turkin kansalaisille tässä määräyksessä maasta karkottamista vastaan myönnettävän suojan soveltamisala ei ole sama kuin unionin kansalaisille Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 28 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla annetun suojan soveltamisala, joten unionin kansalaisten maasta karkottamista vastaan saaman suojan järjestelmää ei voida soveltaa mutatis mutandis Turkin kansalaisiin määritettäessä kyseisen 14 artiklan 1 kohdan merkitystä ja soveltamisalaa.

               —

               kyseinen päätöksen N:o 1/80 määräys ei ole esteenä sille, että yleistä järjestystä koskeviin syihin perustuva karkottamistoimi toteutetaan sellaista Turkin kansalaista vastaan, jolla on edellä mainitun päätöksen 7 artiklan ensimmäisen kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettu oikeusasema, jos asianomaisen henkilön oma käyttäytyminen muodostaa nykyisin todellisen ja riittävän vakavan uhan, joka vaikuttaa johonkin vastaanottavan jäsenvaltion yhteiskunnan olennaiseen etuun, ja toimenpide on välttämätön tämän edun turvaamiseksi. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on arvioitava kaikkien kyseisen Turkin kansalaisen tilanteen tunnusomaisten merkityksellisten seikkojen perusteella, onko tällainen toimenpide oikeudellisesti perusteltu pääasiassa.

      (1)  EUVL C 285, 8.11.2008.


title: Asia T-388/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio  5.4.2006  — Kachakil Amar v. SMHV (Yhteisön tavaramerkki — Kolmioon päättyvästä pitkittäisviivasta muodostuva kuviomerkki — Rekisteröinnin esteet — Erottamiskyvyn puuttuminen — Käytön perusteella syntynyt erottamiskyky)

text:
               3.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/40

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 5.4.2006 — Kachakil Amar v. SMHV
   (Asia T-388/04) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Kolmioon päättyvästä pitkittäisviivasta muodostuva kuviomerkki - Rekisteröinnin esteet - Erottamiskyvyn puuttuminen - Käytön perusteella syntynyt erottamiskyky)
   (2006/C 131/74)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Habib Kachakil Amar (Valencia, Espanja) (edustaja: asianajaja J.C. Heder)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: O. Mondéjar)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne, joka on nostettu SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 20.7.2004 tekemästä päätöksestä (R 175/2004-1), jossa kieltäydytään rekisteröimästä yhteisön tavaramerkiksi kuviomerkkiä ”Kolmioon päättyvä pitkittäisviiva”.
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 284, 20.11.2004.


title: Asia T-199/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.10.2015 – Vanbreda Risk & Benefits v. komissio (Julkiset palveluhankinnat — Tarjouspyyntömenettely — Omaisuus- ja henkilövakuutuspalvelut — Tarjoajan tarjouksen hylkääminen — Päätös sopimuksen tekemisestä toisen tarjoajan kanssa — Yhdenvertainen kohtelu — Oikeussäännön, jolla annetaan yksityisille oikeuksia, riittävän ilmeinen rikkominen — Sopimukseen perustumaton vastuu — Mahdollisuuden menettäminen — Välituomio)

text:
               21.12.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 429/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.10.2015 – Vanbreda Risk & Benefits v. komissio
   (Asia T-199/14) (1)

   ((Julkiset palveluhankinnat - Tarjouspyyntömenettely - Omaisuus- ja henkilövakuutuspalvelut - Tarjoajan tarjouksen hylkääminen - Päätös sopimuksen tekemisestä toisen tarjoajan kanssa - Yhdenvertainen kohtelu - Oikeussäännön, jolla annetaan yksityisille oikeuksia, riittävän ilmeinen rikkominen - Sopimukseen perustumaton vastuu - Mahdollisuuden menettäminen - Välituomio))
   (2015/C 429/25)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Vanbreda Risk & Benefits (Antwerpen, Belgia) (edustajat: aluksi asianajajat P. Teerlinck ja P. de Bandt, sitten asianajajat P. Teerlinck, P. de Bandt ja M. Gherghinaru)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: S. Delaude ja L. Cappelletti)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Yhtäältä komission 30.1.2014 tekemän sen päätöksen kumoaminen, jolla komissio on hylännyt kantajan tarjouksen tarjouskilpailumenettelyssä OIB.DR.2/PO/2013/062/59, joka koskee omaisuusvakuutus- ja henkilövakuutuspalveluja (EUVL 2013/S 155-269617), sekä sen päätöksen kumoaminen, jolla hankintasopimus on tehty toisen tarjoajan kanssa, ja toisaalta vahingonkorvausvaatimus

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan komission 30.1.2014 tekemä päätös, jolla on hylätty Vanbreda Risk & Benefitsin tekemä tarjous tarjouskilpailumenettelyn OIB.DR.2/PO/2013/062/591 osasta 1, joka koskee omaisuusvakuutus- ja henkilövakuutuspalveluja (JO 2013/S 155-269617), ja jolla hankintasopimus on tehty toisen tarjoajan kanssa, kumotaan.

               2)

               Euroopan unioni velvoitetaan korvaamaan vahinko, joka Vanbreda Risk & Benefitsille on aiheutunut siitä, että se on menettänyt mahdollisuuden edellä mainittuun hankintasopimukseen ja menettänyt hankintoihin liittyvät suositukset.

               3)

               Vahingonkorvausvaatimus hylätään muilta osin.

               4)

               Asianosaiset esittävät unionin yleiselle tuomioistuimelle tämän tuomion tiedoksiantamisesta lähtien luettavassa kuuden kuukauden määräajassa yhteisellä sopimuksella vahvistamansa summan, joka maksetaan korvauksena tästä vahingosta.

               5)

               Ellei mainittuun sopimukseen päästä, asianosaiset ilmoittavat unionin yleiselle tuomioistuimelle saman määräajan kuluessa korvauksen täsmällistä määrää koskevat vaatimuksensa.

               6)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin..

      (1)  EUVL C 159, 26.5.2014.


title: Asia F-114/10: Kanne 4.11.2010 — Bowles ym. v. EKP

text:
               19.2.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 55/37

         Kanne 4.11.2010 — Bowles ym. v. EKP
   (Asia F-114/10)
   2011/C 55/69
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: Carlos Bowles ym. (Frankfurt am Main, Saksa) (edustajat: asianajaja L. Levi ja asianajaja M. Vandenbussche)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kantajien tammikuuta 2010 ja sitä seuraavia kuukausia koskevien palkkakuittien kumoaminen siltä osin kuin niissä sovelletaan 2 prosentin palkankorotusta vuoden 2010 palkkojen mukauttamisen seurauksena sekä kantajille aiheutuneen aineettoman vahingon korvaaminen

      Vaatimukset

               —

               Kantajien tammikuuta 2010 ja sitä seuraavia kuukausia koskevat palkkakuitit on kumottava siltä osin kuin niissä sovelletaan 2 prosentin palkankorotusta ja on sovellettava komission esittämän 3,6 prosentin mukauttamisen perusteella laskettua 2,1 prosentin palkankorotusta

               —

               päätökset, joilla kantajien esittämät uudelleentarkastelua koskevat pyynnöt ja oikaisuvaatimukset on hylätty, on tarpeellisilta osin kumottava

               —

               kantajille on korvattava aineellinen vahinko, joka koostuu sääntöjenvastaisesti vahvistetun, tammikuusta 2010 lukien sovellettavan 2 prosentin palkankorotuksen ja 2,1 prosentin palkankorotuksen, johon nämä olisivat olleet oikeutettuja, välisestä erotuksesta eli 0,1 prosentin palkankorotus tammikuusta 2010 lukien sekä muut rahamääräiset edut (mukaan lukien eläkeoikeudet). Näille määrille on maksettava korkoa, joka lasketaan asianomaisena ajanjaksona sovellettavan Euroopan keskuspankin vahvistaman perusrahoitusoperaation korkokannan mukaan, korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä niiden maksuun erääntymispäivästä lukien siihen saakka, kunnes kyseiset määrät on tosiasiallisesti maksettu

               —

               on korvattava kantajien ostovoimalle aiheutunut vahinko, jonka kohtuulliseksi katsottavaksi määräksi on vahvistettava väliaikaisesti 5 000 euroa kantajaa kohden

               —

               on korvattava aineeton vahinko, jonka kohtuulliseksi katsottavaksi määräksi on arvioitava 5 000 euron suuruisena kantajaa kohden

               —

               Euroopan keskuspankki on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-331/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 15.10.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunalul Sibiu – Romania) – Ilie Nicolae Nicula v. Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu ja Administraţia Fondului pentru Mediu (Ennakkoratkaisupyyntö — Jäsenvaltion unionin oikeuden vastaisesti kantamien verojen palauttaminen)

text:
               22.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 462/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 15.10.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunalul Sibiu – Romania) – Ilie Nicolae Nicula v. Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu ja Administraţia Fondului pentru Mediu
   (Asia C-331/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Jäsenvaltion unionin oikeuden vastaisesti kantamien verojen palauttaminen))
   (2014/C 462/12)
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunalul Sibiu

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Ilie Nicolae Nicula

      Vastaaja: Administraţia Finanţelor Publice a Municipiului Sibiu ja Administraţia Fondului pentru Mediu

      Tuomiolauselma

   Unionin oikeutta on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle unionin oikeuden vastaisesti kannetun veron palauttamista koskevalle järjestelmälle.

      (1)  EUVL C 260, 7.9.2013.


title: Asia T-395/13: Kanne 31.7.2013 — Miettinen v. neuvosto

text:
               21.9.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 274/23

         Kanne 31.7.2013 — Miettinen v. neuvosto
   (Asia T-395/13)
   2013/C 274/38
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Samuli Miettinen (Espoo, Suomi) (edustajat: asianajajat O. Brouwer ja E. Raedts)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan neuvoston 21.5.2013 antaman päätöksen, jolla kantajalta evättiin oikeus tutustua täysimääräisesti asiakirjaan nro 12979/12 Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43) mukaisesti ja joka annettiin kantajalle tiedoksi 21.5.2013 kirjeessä, jonka viitenumero on 06/c/02/1 3 (jäljempänä riidanalainen päätös), sekä sen 23.7.2013 päivätyn uuden kielteisen päätöksen

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan mukaisesti mahdollisten väliintulijoiden kulut mukaan lukien.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.
   Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan toista luetelmakohtaa ja 4 artiklan 3 kohdan ensimmäistä alakohtaa on rikottu, koska riidanalainen päätös perustuu asianomaisten säännösten, jotka koskevat tuomioistuinkäsittelyn ja oikeudellisen neuvonannon suojaa sekä meneillään olevan päätöksentekomenettelyn suojaa, virheelliseen tulkintaan ja soveltamiseen:

               Neuvosto ei ensinnäkään osoittanut, että asiakirjan nro 12979/12 tutustuttavaksi antaminen heikentäisi sen oikeudellisen yksikön kykyä puolustaa sitä tulevissa oikeudenkäyntimenettelyissä ja vahingoittaisi lainsäädäntömenettelyä.

               Neuvosto ei toiseksi osoittanut, että asiakirja nro 12979/12 on erityisen arkaluonteinen ja/tai laaja, minkä vuoksi olisi perusteltua kumota olettama oikeudellisten lausuntojen tutustuttavaksi saamisesta lainsäädäntökontekstissa.

               Neuvoston vahinkoa koskeva teoria on kolmanneksi täysin hypoteettinen. Se on perusteeton sekä tosiasiallisesti että oikeudellisesti, koska asiakirjaan nro 12979/12 sisältyvän lausunnon sisältö oli jo yleisön saatavilla, kun riidanalainen päätös annettiin, ja

               Neuvosto ei neljänneksi soveltanut ylivoimaista yleistä etua koskevaa kriteeriä vedotessaan 4 artiklan 3 kohdan ensimmäiseen alakohtaan, kun se tarkasteli yksinomaan tutustuttavaksi antamisen tiedostettuja riskejä sen päätöksentekomenettelyyn eikä tutustuttavaksi antamisen positiivisia vaikutuksia muun muassa päätöksentekomenettelyn legitimiteettiin ja jätti soveltamatta kriteeriä vedotessaan 4 artiklan 2 kohdan toiseen luetelmakohtaan.

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan SEUT 296 artiklan mukaista perusteluvelvollisuutta on laiminlyöty, koska neuvosto ei noudattanut velvollisuuttaan perustella riidanalainen päätös riittävästi ja asianmukaisesti.


title: Asia C-487/04: Euroopan yhteisöjen komission 25.11.2004 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               5.2.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 31/9

         Euroopan yhteisöjen komission 25.11.2004 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-487/04)
   (2005/C 31/19)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 25.11.2004 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat C. Cattabriga ja A. Bordes.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä toukokuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1255/99 (1) eikä asetuksen (EY) N:o 1255/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä eläinten rehuksi tarkoitetun rasvattoman maidon ja rasvattoman maitojauheen tuen ja mainitun rasvattoman maitojauheen myynnin osalta 17 päivänä joulukuuta 1999 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2799/99 (2) mukaisia velvoitteitaan, koska se on yksipuolisesti ottanut käyttöön tiettyyn käyttöön tarkoitetun maitojauheen merkitsemisjärjestelmän, josta ei säädetä tällä alalla sovellettavassa täysin yhdenmukaistetussa yhteisön oikeudessa

               —

               velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1 –

               Asetuksilla (EY) N:o 1255/1999 ja (EY) N:o 2799/1999 on otettu käyttöön vaiheittainen valvontajärjestelmä, jolla pyritään estämään se, etteivät eläinten rehuksi tarkoitetun rasvattoman maitojauheen käyttäjäyritykset käyttäisi väärin tälle tuotteelle maksettavaa tukea. Vaikka tässä järjestelmässä jätetäänkin jäsenvaltioille oikeus toteuttaa lisävalvontatoimenpiteitä taatakseen tuen myöntämistä koskevien säännösten noudattamisen, se ei kuitenkaan salli niiden asettavan alan toimijoille muita kuin asetuksella N:o 2799/1999 tuensaajayrityksille säädettyjä velvollisuuksia.

               2 –

               Mahdottomana on pidettävä etenkin sitä, että jäsenvaltiot voisivat yksipuolisesti asettaa asetuksella N:o 2799/1999 säänneltyyn maitojauheen koostumukseen vaikuttavia edellytyksiä, jollainen on sellaisen värillisen merkkiaineen lisääminen, jolla pyritään tekemään selväksi, että valmiste on tarkoitettu eläinten rehuksi.

               3 –

               Tällaisella edellytyksellä ainoastaan estetään jäsenvaltioiden välistä rasvattoman maitojauheen kauppaa. Koska valmisteen määränpää ei yleensä ole tiedossa valmistushetkellä, vaatimuksella siitä, että siihen lisätään Italian laissa säädettyjä merkkiaineita, asetetaan Italian markkinoilla toimiville rasvatonta maitojauhetta markkinoiville yrityksille velvollisuus käsitellä monimutkaisesti näille markkinoille suunnattuja valmisteita. Kuten oikeuskäytännössä on moneen otteeseen todettu, yhteisön sisäisessä kaupassa sovellettavat yhteiset markkinajärjestelyt perustuvat elinkeinovapauteen ja ne ovat sellaisen kansallisen lainsäädännön este, jolla, kuten nyt esillä olevassa asiassa, estetään jäsenvaltioiden välistä kauppaa.

               4 –

               Kyseisellä Italian lainsäädännöllä aiheutetaan lisäksi vahinkoa maitoalan yhteisen markkinajärjestelyn toiminnalle, sillä tällä järjestelyllä käyttöönotetut tukijärjestelmät perustuvat yhdenmukaisiin, erga omnes sovellettaviin määräyksiin. On selvää, että jos kaikki jäsenvaltiot Italian tavoin katsoisivat, että niillä on lupa yksipuolisesti ad hoc ottaa käyttöön eläinten rehuksi tarkoitetun rasvattoman maitojauheen merkitsemistä koskevia sääntöjä, tästä aiheutuisi arvaamattomia vaikeuksia alan toimijoille, joiden pitäisi sopeutua keskenään erilaisiin säännöksiin ja eriyttää valmisteensa 25:lla eri kansallisilla markkinoilla sovellettavien sääntöjen mukaan.

               5 –

               Italian hallitus ei sitä paitsi voi vedota oikeuskäytäntöön, jonka mukaan yhteisen markkinajärjestelyn käyttööottamisella ei estetä jäsenvaltioita soveltamasta sellaisia kansallisia sääntöjä, joilla pyritään toteuttamaan yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteista eroavia yleisen edun mukaisia päämääriä. Lain nro 250/2000 valmistelutöitä tutkittaessa ilmenee näet selvästi, että sen säännöksillä pyritään estämään se, että rasvaton maitojauhe lainvastaisesti lähetettäisiin muuhun kuin ilmoitettuun määränpäähän. Tuolla lailla pyritään siis samoihin tavoitteisiin, jotka ovat asetuksen N:o 2799/1999 9 artiklan ja sitä seuraavien artikloiden perustana.

               6 –

               Lain nro 250/2000 valmistelutöissä todetaan myös, että Italian viranomaisten päätös irtautua asetuksessa N:o 2799/1999 säädetystä valvontajärjestelmästä on perusteltavissa siitä syystä, että asetuksessa säädetty valvontajärjestelmä ei toimi tehokkaasti Italiassa.

               7 –

               Tällainen perustelu on vastoin vakiintunutta oikeuskäytäntöä, jonka mukaan silloin kun yhteisö on ottanut jollakin alalla käyttöön yhteisen markkinajärjestelyn, jäsenvaltioiden on pidättäydyttävä kaikista yksipuolisista toimenpiteistä, vaikka niillä pyrittäisiinkin tukemaan yhteistä politiikkaa, ja jonka mukaan yhteisön toimenpiteiden täytäntöönpanossa ilmenneet käytännön vaikeudet eivät oikeuta jäsenvaltiota jättämään yksipuolisesti noudattamatta sille kuuluvia velvoitteita.

               8 –

               Lopuksi Italian viranomaiset eivät voi vedota siihen, että lakia nro 250/2000 ei ole koskaan tosiasiallisesti sovellettu, koska sitä ministeriön päätöstä, jolla merkkiaineet piti yksilöidä ja jolla niiden käyttötavat piti määrittää, ei ole koskaan annettu. Kuten yhteisöjen tuomioistuin on useaan otteeseen todennut, rikkomista ei vähennä se seikka, että yhteisön oikeuden vastaista lakia on sovellettu mitä harvimmin, tai että sitä ei ole ollenkaan sovellettu.

      (1)  EYVL L 160, 26.6.1999, s. 48.

      (2)  EYVL L 340, 31.12.1999, s. 3.


title: Asia F-67/09: Kanne 10.7.2009 — Angulo Sanchez v. neuvosto

text:
               12.9.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/43

         Kanne 10.7.2009 — Angulo Sanchez v. neuvosto
   (Asia F-67/09)
   2009/C 220/90
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Nicolas Angulo Sanchez (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J. -N. Louis ja E. Marchal)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Niiden vastaajan päätösten kumoaminen, joilla hylättiin erityislomaa koskevat hakemukset, jotka kantaja oli tehnyt vanhempiensa vakavan sairauden vuoksi

      Vaatimukset

               —

               On kumottava 8.10.2008 ja 8.12.2008 tehdyt neuvoston päätökset, joilla hylättiin kantajan hakemukset, jotka koskivat erityisloman myöntämistä hänen vanhempiensa erittäin vakavan sairauden vuoksi.

               —

               Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-668/11 P: Valitus, jonka Alliance One International, Inc, aiemmin Agroexpansión, S.A. on tehnyt 27.12.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-38/05, Agroexpansión S.A. v. Euroopan komissio, 12.10.2011 antamasta tuomiosta

text:
               24.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 89/5

         Valitus, jonka Alliance One International, Inc, aiemmin Agroexpansión, S.A. on tehnyt 27.12.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-38/05, Agroexpansión S.A. v. Euroopan komissio, 12.10.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia C-668/11 P)
   2012/C 89/07
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: Alliance One International, Inc, aiemmin Agroexpansión, S.A. (edustajat: abogado M. Odriozola ja abogada A. Vide)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio asiassa T-38/05, Agroexpansión, S.A. vastaan komissio, on kumottava.

               —

               Valittajalle määrätyn sakon määrää on alennettava.

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1)

               Valittaja katsoo, että komissio ja unionin yleinen tuomioistuin ovat soveltaneet virheellisesti SEUT 101 artiklan 1 kohtaa ja asetuksen N:o 1/2003 (1) 23 artiklan 2 kohtaa, kun ne ovat katsoneet, että Dimon on solidaarisessa vastuussa kilpailusääntöjen rikkomisesta, johon Agroexpansión on syyllistynyt. Valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on loukannut sen puolustautumisoikeuksia ja rikkonut SEUT 296 artiklaa, kun se on ottanut käyttöön tuomiossa (ja siis jälkikäteen) komission riidanalaisessa päätöksessä (2) käyttämän näyttökynnyksen. Koska unionin yleinen tuomioistuin on siis kohdellut muita yrityksiä edullisemmin, se on rikkonut perusoikeuskirjan 20 artiklassa vahvistettua yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. Unionin yleinen tuomioistuin ei myöskään olisi voinut jättää huomiotta sitä, että komissio ei ole riidanalaisessa päätöksessä asianmukaisesti perustellut olettaman kumoamiseen liittyviä perusteita.

               2)

               Valittaja katsoo, että sakkojen laskennasta annettua tiedonantoa sekä seuraamuksen yksilöllistämistä ja oikeasuhteisuutta koskevia periaatteita on sovellettu virheellisesti sen ajanjakson osalta, jolloin Agroexpansión ei kuulunut Dimon-konserniin. Valittaja katsoo, että Agroexpansiónille määrätyn seuraamuksen määrän määrittämisessä sen Dimon-konserniin liittymistä edeltävältä ajalta ei pidä soveltaa mitään korjauskerrointa Agroexpansiónin sakon perusmäärään, koska kyseinen taho ei mainitulla ajanjaksolla ollut minkään monikansallisen konsernin tytäryhtiö. Toissijaisesti siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin katsoo, että on määrättävä yksi ainoa sakko, valittaja väittää, että mainittua sakkoa on alennettava, jottei korotuskertoimen soveltaminen ole suhteettoman ankaraa.

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston direktiivi, EYVL L 1, s. 1.

      (2)  [EY] 81 artiklan 1 kohdan soveltamismenettelystä (asia COMP/C.38.238/B2 — Raakatupakka — Espanja) 20.10.2004 tehty komission päätös K(2004)4030 lopullinen


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 30 päivänä maaliskuuta 2000 asiassa T-65/96, Kish Glass & Co. Ltd vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Kilpailu – Floutlasi – Kantelĳan puolustautumisoikeudet ja menettelylliset oikeudet – Tuotemarkkinat ja maantieteelliset markkinat – EY:n perustamissopimuksen 86 artikla (josta on tullut EY 82 artikla)

text:
27.5.2000                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 149/29
                                               ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-                                YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
                    MIOISTUIMEN TUOMIO                                                        MIOISTUIMEN TUOMIO
                   30 päivänä maaliskuuta 2000                                              30 päivänä maaliskuuta 2000
asiassa T-513/93, Consiglio Nazionale degli Spedizionieri                 asiassa T-65/96, Kish Glass & Co. Ltd vastaan Euroopan
     Doganali vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)                                          yhteisöjen komissio (1)
(Kilpailu – Tullihuolitsijat – Yrityksen ja yritysten yhteenliit-         (Kilpailu – Floutlasi – Kantelijan puolustautumisoikeudet ja
tymän käsite – Yritysten yhteenliittymän päätös – Maksu-                  menettelylliset oikeudet – Tuotemarkkinat ja maantieteelli-
taksan vahvistaminen – Valtion lainsäädäntö – EY:n perusta-               set markkinat – EY:n perustamissopimuksen 86 artikla
missopimuksen 85 artiklan (josta on tullut EY 81 artikla) 1                                 (josta on tullut EY 82 artikla)
                       kohdan sovellettavuus)
                                                                                (2000/C 149/55)
                           (2000/C 149/54)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                      (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                          Asiassa T-65/96, Kish Glass & Co. Ltd, kotipaikka Dublin,
Asiassa T-513/93, Consiglio Nazionale degli Spedizionieri                 edustajanaan solicitor M. Byrne, prosessiosoite Luxemburgissa
Doganali, kotipaikka Rooma (Italia), edustajinaan asianajajat             asianajotoimisto Arendt & Medernach, 8-10 rue Mathias Hardt,
A. Pappalardo, Trapani, A. Marzano, Rooma, ja A. Tizzano,                 vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään aluksi
Napoli, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto A. Lo-              R. Lyal ja R. Caudwell ja sittemmin suullisessa käsittelyssä
rang, 51 rue Albert Ier, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio             B. Doherty), jota tukee Pilkington United Kingdom Ltd, koti-
(asiamiehinään aluksi M. Mensi ja E. Traversa, sittemmin                  paikka Saint Helens, Merseyside (Yhdistynyt kuningaskunta),
G. Marenco ja Traversa), jota tukee Associazione Italiana                 edustajinaan solicitor J. Kallaugher, asianajaja Andreas Weitb-
dei Corrieri Aerei Internazionali, kotipaikka Milano (Italia),            recht, Berliini, ja asianajaja M. Hansen, Bryssel, prosessiosoite
edustajinaan asianajajat L. Magrone Furlotti ja C. Osti, Rooma,           Luxemburgissa asianajotoimisto Loesch & Wolter, 11 rue
prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto M. Loesch, 11               Goethe, jossa kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuo-
rue Goethe, jossa kantaja vaatii yhteisöjen ensimmäisen oikeus-           mioistuinta kumoamaan 21.2.1996 tehdyn komission päätök-
asteen tuomioistuinta kumoamaan ETY:n perustamissopimuk-                  sen (asia IV/34.193 – Kish Glass), jolla on hylätty kantajan
sen 85 artiklan soveltamismenettelystä (IV/33.407 – CNSD)                 6 päivänä helmikuuta 1962 annetun neuvoston asetuksen N:o
30 päivänä kesäkuuta 1993 tehdyn komission päätöksen                      17 (perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen
93/438/ETY (EYVL L 203, s. 27), ensimmäisen oikeusasteen                  täytäntöönpanoasetus; EYVL 1962, 13, s. 204) 3 artiklan
tuomioistuin (laajennettu viides jaosto), toimien kokoonpa-               2 kohdan nojalla 17.1.1992 tekemä kantelu EY:n perustamis-
nossa: jaoston puheenjohtaja J. D. Cooke sekä tuomarit R. Gar-            sopimuksen 86 artiklan (josta on tullut EY 82 artikla) rikkomi-
cı́a-Valdecasas, P. Lindh, J. Pirrung ja M. Vilaras, kirjaaja: hallin-    sesta, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
tovirkamies J. Palacio González, on 30.3.2000 antanut tuo-               (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja
mion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                                   R. M. Moura Ramos sekä tuomarit V. Tiili ja P. Mengozzi,
                                                                          kirjaaja: hallintovirkamies J. Palacio González, on 30.3.2000
                                                                          antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
1. Kanne hylätään.
                                                                          1. Kanne hylätään.
2. Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoite-
     taan korvaamaan komission ja väliintulija Associazione Italiana
     dei Corrieri Aerei Internazionalin oikeudenkäyntikulut.              2. Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) EYVL C 312, 18.11.1993.                                               (1) EYVL C 210, 20.7.1996.


title: Asia T-419/13: Kanne 14.8.2013 — Unión de Almacenistas de Hierros de España v. komissio

text:
               19.10.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 304/20

         Kanne 14.8.2013 — Unión de Almacenistas de Hierros de España v. komissio
   (Asia T-419/13)
   2013/C 304/35
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Unión de Almacenistas de Hierros de España (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat A. Creus Carreras, A. Valiente Martin ja C. Maldonado Márquez)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan komission 18.6.2013 tekemän päätöksen

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut

               —

               määräämään prosessinjohtotoimena komission antamaan asiakirjat, joihin tutustumisen se on evännyt, unionin tuomioistuimen tarkasteltavaksi ja kannekirjelmässä annettujen tietojen oikeellisuuden toteamiseksi.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Unión de Almacenistas de Hierros de España (UAHE) haki helmikuussa 2013 perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (EYVL L 1, s. 1) 11 artiklan 4 kohdassa säädetyn kansallisten viranomaisten yhteistyöjärjestelyn mukaisesti oikeutta saada tutustua tiettyihin Euroopan komission hallussa oleviin asiakirjoihin. Se pyysi erityisesti saada tutustua kaikkiin asiakirjoihin ja tiedonantoihin, joita oli vaihdettu komission kilpailun pääosaston ja Comisión Nacional de la Competencian välillä sakkomenettelyssä S-106/08, Almacenes de Hierro, ja sakkomenettelyssä S-254/10, Hierros Extremadura.
   Ensimmäisen 11.4.2013 asti tehdyn määräajanpidennyksen jälkeen komissio lähetti UAHE:lle tiedonannon, jolla se

               a)

               myönsi oikeuden tutustua saantitodistuksiin, jotka oli toimitettu Comisión Nacional de la Competencialle molemmissa sakkomenettelyissä

               b)

               antoi kantajalle tiedoksi, ettei sillä ole kyseisistä menettelyistä mitään tietoja ja että sille esitetyt tiedot kuuluvat Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43) soveltamisalaan ja ovat luottamuksellisia.

         UAHE uudisti hakemuksensa, ja komissio lähetti sille ensimmäisen 15 päivän määräajanpidennyksen jälkeen 18.6.2013 kirjelmän, jossa se ilmoitti UAHE:lle, että se pidentää määräaikaa asiakirjoihin tutustumista koskeviin hakemuksiin vastaamiseksi määräämättömäksi ajaksi.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste: asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan oikeudellisesti virheellinen tulkinta, koska komissio ei tutkinut tässä säännöksessä säädettyjen poikkeusten soveltuvuutta kyseisessä menettelyssä tehtyihin asiakirjoihin tutustumista koskeviin hakemuksiin konkreettisella yksittäistapausta koskevalla tarkastelulla.

               2)

               Toinen kanneperuste: Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan rikkominen, koska pyydetyt tiedot eivät sisällä mitään sellaista, mikä voisi vahingoittaa kolmansien taloudellisia etuja. Joka tapauksessa kyseiset tiedot voisivat kuitenkin vahingoittaa kantajan itsensä etuja.

               3)

               Kolmas kanneperuste: Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannen luetelmakohdan rikkominen, koska tässä säännöksessä säädetty käsite ”tutkintatoimet” voi tarkoittaa vain yhteisön eikä kansallisten elinten tai laitosten tutkintaa. Lisäksi tarkastetut toimenpiteet ovat molemmissa asioissa vanhentuneet.

               4)

               Neljäs kanneperuste: Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan rikkominen, koska komissio ei tee pyydettyjen asiakirjojen osalta mitään päätöstä, vaan on tässä suhteessa passiivinen ja pelkästään ottaa vastaan asiakirjoja tai kirjallisia selvityksiä. Lisäksi kyseistä poikkeussäännöstä sovelletaan joka tapauksessa vain sisäisiin asiakirjoihin.


title: Asia T-374/04: Saksan liittotasavallan 20.9.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               20.11.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 284/25

         Saksan liittotasavallan 20.9.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-374/04)
   (2004/C 284/50)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Saksan liittotasavalta on nostanut 20.9.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Claus-Dieter Quassowski ja Annette Tiemann, avustajinaan Rechtsanwalt Dieter Sellner ja Rechtsanwalt Ulrich Karpenstein.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               toteaa komission 7.7.2004 antaman päätöksen (K(2004) 2515/2, lopullinen) 1 artiklan pätemättömäksi

               —

               toteaa tämän päätöksen 2 artiklan pätemättömäksi siltä osin kuin a—c kohdassa Saksan Liittotasavalta määrätään toimeenpanemaan tietyt muutokset kansalliseen jakosuunnitelmaan sekä ilmoittamaan siitä

               —

               velvoittaa komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Riitautettu päätös koskee kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kansallista jakosuunnitelmaa, jonka Saksa on tehnyt Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY mukaisesti. Päätöksessään komissio vastustaa niitä Saksan kansallisen suunnitelman jälkikäteen tehtyjä korjauksia, jotka koskevat kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien jakamista (nk. päästöoikeuksien jälkikäteiset pienennykset). Komission näkemyksen mukaan suunnitelma ei tästä syystä ole direktiivin 2003/87/EY (1) liitteen III mukainen.
   Kanteensa perusteluiksi kantaja esittää, että riidanalainen päätös on direktiivin 2003/87 9 artiklan 3 kohdan ja liitteen III vastainen. Liitteessä III ei kielletä jäsenvaltioita ryhtymästä toimenpiteisiin ”liiallista jakoa” vastaan ”jälkikäteismuutosten” avulla. Päinvastoin direktiivissä 2003/87 edellytetään, että jäsenvaltiot vastustavat vääriin tietoihin perustuvaa jakopäätöstä.
   Riidanalainen päätös on myös EY 176 artiklan vastainen, sillä komissio ei voi kieltää jäsenvaltioita panostamasta ilmastonsuojeluun siten, että jaettuja päästöoikeuksia vähennetään, jos ne eivät ole enää tarkoituksenmukaisia.
   Komissio on lopuksi jättänyt huomioimatta, että uudet osallistujat eivät voi tulla ”aiheettomasti suosituiksi” pelkästään sen takia, että jälkikäteisten muutosten ajatellaan olevan yksinomaan pienentäviä. Siten riidanalainen päätös on perusteltu ilmeisen virheellisesti.

      (1)  Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta 2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/87/EY (EYVL L 275, 25.10.2003, s. 32).


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 15 päivänä syyskuuta 1998, asiassa T-142/97, Eugénio Branco Lda vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Kumoamiskanne - Euroopan sosiaalirahasto - Alun perin myönnetyn taloudellisen tuen määrän pienentäminen - Jäsenvaltion vahvistus - Tosiseikkojen virheellinen arviointi - Perusteltu luottamus - Oikeusvarmuus - Suhteellisuus)

text:
24.10.98               FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  C 327/23
Jean-FrancËois Bellis ja Richard Luff, Bryssel, prosessiosoite     1) Kanne hylätään.
Luxemburgissa asianajotoimisto Freddy Brausch, 11 rue
Goethe, vastaan Euroopan unionin neuvosto (asiamiehi-              2) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku-
nään Antonio Tanca, Hans-Jürgen Rabe ja Georg M. Ber-                   lut.
risch), jossa kantaja vaatii kumoamaan lopullisen polku-
myyntitullin käyttöön ottamisesta Indonesiasta, Malesiasta
                                                                   (1) EYVL C 199, 28.6.1997.
ja Thaimaasta peräisin olevien polkupyörien tuonnissa
28 päivänä maaliskuuta 1996 annetun neuvoston asetuk-
sen (EY) N:o 648/96 (EYVL L 91, 12.4.1996, s. 1), ensim-
mäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu neljäs
jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P.
Lindh sekä tuomarit R. García-Valdecasas, K. Lenaerts,
J. D. Cooke ja M. Jaeger, kirjaaja: johtava hallintovirka-              YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
mies B. Pastor, on antanut 17.7.1998 tuomion, jonka tuo-                          TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
miolauselma on seuraava:                                                             16 päivänä syyskuuta 1998,
                                                                   asiassa T-215/97, Sari Kristiina Jouhki vastaan Euroopan
                                                                                yhteisöjen komissio (1)
1) Kanne hylätään.
                                                                   (Henkilöstö Ð Kilpailuilmoitus Ð Päätös olla hyväksy-
                                                                                mättä hakijaa kilpailuun)
2) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut                                      (98/C 327/42)
     kokonaisuudessaan.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: suomi)
(1) EYVL C 318, 26.10.1996.
                                                                   Asiassa T-215/97, Sari Kristiina Jouhki, sairaanhoitaja,
                                                                   kotipaikka Pyhäjärvi (Suomi), edustajanaan asianajaja
                                                                   Harri Ojala, Oulu, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
                                                                   (asiamiehenä Esa Paasivirta), jossa kantaja vaatii yhteisö-
                                                                   jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan
                                                                   kilpailun KOM/B/973 valintalautakunnan päätöksen, jolla
                                                                   kantajalta evättiin oikeus osallistua kilpailuun, Euroopan
     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN                           yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (neljäs
             TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                                jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P.
                                                                   Lindh sekä tuomarit K. Lenaerts ja J. D. Cooke, kirjaaja:
                15 päivänä syyskuuta 1998,
                                                                   hallintovirkamies A. Mair, on antanut 16.9.1998 tuomion,
asiassa T-142/97, EugeÂnio Branco Lda vastaan Euroopan             jonka tuomiolauselma on seuraava:
                    yhteisöjen komissio (1)
                                                                   1) Kanne hylätään.
(Kumoamiskanne Ð Euroopan sosiaalirahasto Ð Alun
perin myönnetyn taloudellisen tuen määrän pienentäminen
Ð Jäsenvaltion vahvistus Ð Tosiseikkojen virheellinen              2) Asianosaisten on vastattava omista oikeudenkäyntiku-
arviointi Ð Perusteltu luottamus Ð Oikeusvarmuus Ð                      luistaan.
                          Suhteellisuus)
                                                                   (1) EYVL C 357, 22.11.1997.
                         (98/C 327/41)
              (Oikeudenkäyntikieli: portugali)
                                                                        YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
Asiassa T-142/97, EugeÂnio Branco Lda, kotipaikka Lissa-                        TUOMIOISTUIMEN M¾¾R¾YS,
bon, edustajanaan asianajaja Bolota Belchior, Vila Nova                             20 päivänä heinäkuuta 1998,
de Gaia, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto
                                                                   asiassa T-61/96, JoseÂ Francisco Meoro AvileÂs vastaan
Jacques Schroeder, 6 rue Heine, vastaan Euroopan yhteisö-
                                                                                Euroopan yhteisöjen komissio (1)
jen komissio (asiamiehinään Maria Teresa Figueira ja
Knut Simonsson), jossa kantaja vaatii kumoamaan                    (Kilpailuilmoitus Ð Hakemuksen puuttuminen Ð Kumoa-
16.12.1996 annetun komission päätöksen C(96)3170, jolla                         miskanne Ð Tutkimatta jättäminen)
kantajalle Euroopan sosiaalirahastosta myönnetyn talou-
                                                                                (98/C 327/43)
dellisen tuen määrää pienennettiin, yhteisöjen ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien
kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja V. Tiili sekä tuo-                            (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
marit C. P. BrieÈt ja A. Potocki, kirjaaja: johtava hallinto-
virkamies B. Pastor, on 15.9.1998 antanut tuomion, jonka           Asiassa T-61/96, JoseÂ Francisco Meoro AvileÂs, insinööri
tuomiolauselma on seuraava:                                        (teollisuustekniikan suuntautumisvaihtoehto), kotipaikka


title: Asia C-231/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 25.6.2009 — Hauptzollamt Oldenburg v. Theodor Aissen ja Hermann Rohaan, muu osapuoli: Bundesministerium der Finanzen

text:
               12.9.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 25.6.2009 — Hauptzollamt Oldenburg v. Theodor Aissen ja Hermann Rohaan, muu osapuoli: Bundesministerium der Finanzen
   (Asia C-231/09)
   2009/C 220/36
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Hauptzollamt Oldenburg

      Vastapuoli: Theodor Aissen ja Hermann Rohaan

      Muu osapuoli: Bundesministerium der Finanzen

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhteisön oikeutta ja erityisesti maito- ja maitotuotealan maksun vahvistamisesta 29.9.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1788/2003 (1) 5 artiklan k kohtaa tulkittava siten, että sellaisen tuottajan viitemäärä, jolle toinen tuottaja on luovuttanut tilansa kuluvan kahdentoista kuukauden jakson aikana, ei sisällä maitomäärää, jonka kyseinen tuottaja on jo toimittanut tämän kahdentoista kuukauden jakson aikana ennen tilan luovutusta?

               2)

               Onko kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan nettoutettaessa asetuksen N:o 1788/2003 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti yksittäistä valtiota koskevan viitemäärän käyttämätön osa liikatoimitusten kanssa ensimmäisen kysymykseen taustalla olevassa tapauksessa tuottajan, jolle tila on luovutettu kahdentoista kuukauden jakson aikana, annetaan osallistua käyttämättömän osan jakoon myös toisen tuottajan viitemäärästä toimittaman osuuden osalta, ristiriidassa yhteisön oikeuden tai maito- ja maitotuotealaa koskevan yhteisen markkinajärjestelyn yleisten periaatteiden kanssa?

      (1)  EUVL L 270, s. 123.


title: Asia C-398/06: Kanne 25.9.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Alankomaiden kuningaskunta

text:
               2.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/30

         Kanne 25.9.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Alankomaiden kuningaskunta
   (Asia C-398/06)
   (2006/C 294/53)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Condou-Durande ja R. Troosters)

      Vastaaja: Alankomaiden kuningaskunta
   Vaatimukset

               —

               Yhteisöjen tuomioistuimen on todettava, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut oleskeluoikeudesta 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/364/ETY (1), ammattitoimintansa lopettaneiden työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien oleskeluoikeudesta 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/365/ETY (2) eikä jäsenvaltioiden työntekijöiden ja heidän perheidensä liikkumista ja oleskelua yhteisön alueella koskevien rajoitusten poistamisesta 15 päivänä lokakuuta 1968 annetun neuvoston direktiivin 68/360/ETY (3) mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa kansalliset säännökset, joiden mukaan EU/ETA-kansalaisten, jotka eivät ole taloudellisesti aktiivisia, ja eläkkeellä olevien EU/ETA-kansalaisten on osoitettava oleskeluluvan saadakseen, että heillä pysyvästi on toimeentulon edellyttämät tulot ja varat

               —

               Alankomaiden kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Alankomaiden lainsäädännössä oleskeluluvan saamiselle asetettu edellytys yhden vuoden pituiselle vähimmäisajanjaksolle olevista riittävistä tuloista ja varoista ei ole sopusoinnussa yhteisön oikeuden kanssa.

      (1)  EYVL L 180, s. 26.

      (2)  EYVL L 180, s. 28.

      (3)  EYVL L 257, s. 13.