title: Arbeitsgericht Bonnin päätöksellään 30 päivänä marraskuuta 1994 esittämä ennakkoratkaisupyyntö riita-asiassa Ayse Süzen vastaan Firma Zehnacker Gebäudereinigung GmbH Krankenhausservice, kuultava: Firma Lefarth GmbH (Asia C-13/95)

text:
N:o C 54/ 12            FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          4 . 3 . 95
alkoholipitoisuudeltaan 10 prosenttia alittavien juomien                   — 19 päivänä toukokuuta 1992 annetun, lintujen
mainontaa .                                                                     levittämän influenssan vastaisia toimenpiteitä kos
                                                                                kevan neuvoston direktiivin 92/40/ETY ( x ) ja
(M EYVL N:o L 298 , 17. 10 . 1989 , s . 23 .
                                                                           — 16 päivänä kesäkuuta 1992 annetun, tietyissä aluk
                                                                                sissa kalataloustuotteisiin sovellettavien vähimmäis
                                                                                hygieniamääräysten noudattamista direktiivin 91/
                                                                                493/ETY 3 artiklan 1 kohdan a i alakohdan mukai
                                                                                sesti,  koskevan      neuvoston    direktiivin    92/48/
Arbeitsgericht Bonnin päätöksellään 30 päivänä marras                          ETY (2 ),
kuuta 1994 esittämä ennakkoratkaisupyyntö riita-asiassa
Ayse Siizen vastaan Firma Zehnacker Gebäudereinigung                       saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä, ja/tai
GmbH Krankenhausservice, kuultava: Firma Lefarth                           jättäessään tästä ilmoittamatta komissiolle, Belgian
                                GmbH                                       kuningaskunta on laiminlyönyt sille mainittujen direk
                                                                           tiivien toiseksi viimeisen artikklan ja EY:n perustamis
                           (Asia C-13/95 )                                 sopimuksen mukaan kuuluvat velvollisuudet.
                            ( 95/C 54/19 )
                                                                     2 . Belgian kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan
                                                                           oikeudenkäyntikulut.
Arbeitsgericht Bonn pyytää 30 päivänä marraskuuta 1994
tekemällään, yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 1 8 päi           Oikeudelliset perusteet ja keskeiset vaatimukset:
vänä tammikuuta 1995 saapuneella päätöksellä Euroopan
yhteisöjen tuomioistuimen ennakkoratkaisua riita-asiassa             EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan 3 kohta sekä
Ayse Siizen vastaan Firma Zehnacker Gebäudereinigung                 5 artiklan 1 kohta velvoittavat jäsenvaltioita ryhtymään
GmbH Krankenhausservice, kuultavana Firma Lefarth                    tarpeellisiin toimenpiteisiin niille osoitettujen direktiivien
GmbH seuraavista kysymyksistä :                                      voimaansaattamiseksi ennen niille asetetun määräajan
                                                                     umpeenkulumista . Kyseenä oleva määräaika on kulunut
                                                                     umpeen 1 päivänä tammikuuta 1993 ilman, että Belgian
1 . Sovelletaanko Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen
       14 päivänä huntikuuta 1994 asiassa C-392/92 ( l ) ja          kuningaskunta olisi ryhtynyt asiassa tarvittaviin toimenpi
                                                                     teisiin .
       19 päivänä tonkokuuta 1992 asiassa C-29/91 ( 2 ) anta
      mien tuomioiden perusteella direktiiviä 77/187/ETY ( 3 )       t 1 ) EYVL N:o L 167, 22 . 6 . 1992 , S. 1 .
      myös silloin, kun yritys irtisanoo toisen yrityksen kanssa     (2 ) EYVL N:o L 187, 7. 7 . 1992 , s . 41 .
      tekemänsä toimeksiantosuhteen siirtääkseen sen tämän
      jälkeen muulle yritykselle ?
2 . Onko ensimmäisessä kysymyksessä kuvatussa tapauk                Tribunal de grande instance de Morlaix'n 14 päivänä
      sessa kyse direktiivissä tarkoitetusta, sopimukseen            joulukuuta 1994 esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa
      perustuvasta luovutuksesta myös silloin, kun mitään            EARL de Kerlast vastaan 1 . Union régionale de coopératives
      aineellista tai aineetonta yritysomaisuutta ei luovu                agricoles ( UNICOPA) ia 2. Coopérative du Trieux
      teta ?
                                                                                (Asia C-15/95 )
                                                                                ( 95/C 54/21
(!) EYVL N:o C 132, 14 . 5 . 1994 , S. 4
( 2 ) EYVL N:o C 153 , 18 . 6 . 1992 , S. 4
                                                                     Tribunal de grande instance de Morlaix on esittänyt
( 3 ) EYVL N:o L 61 , 5 . 3 . 1977, s . 26
                                                                     14 päivänä joulukuuta 1994 tekemällään päätöksellä yhtei
                                                                     söjen tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymksen asiassa
                                                                     EARL de Kerlat vastaan 1 . Union regionale de coopératives
                                                                     agricoles (UNICOPA) ja 2 . Cooperative du Trieux; pyyntö
                                                                     saapui yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 18 päivänä
Euroopan yhteisöjen komission 17 päivänä tammikuuta                  tammikuuta 1995 .
     1995 Belgian kuningaskuntaa vastaan nostama kanne               Tribunal de grande instance de Morlaix on pyytänyt
                           (Asia C- 14/95 )                          yhteisöjen tuomioistuinta ratkaisemaan seuraavat kysy
                            ( 95/C 54/20                             mykset:
                                                                     1 . Voidaanko asetuksen ( ETY ) N:o 857/84 (*) 7 artiklaa
Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään oikeudelli                    tulkita siten, että se kieltää sellaisten tuottajien yhteen
nen neuvonantaja Gerard Rozet, prosessiosoite Luxembur
                                                                           lliittymien ( societes en participation) muodostamisen,
gissa Georgios Kremlisin toimisto, Centre Wagner, Kirch                   jotka eivät ole oikeushenkilöitä, jotka eivät ole vas
berg, on 17 päivänä tammikuuta 1995 nostanut kanteen                       tuussa kolmansille ja jotka eivät esiinny ulospäin
Belgian kuningaskuntaa vastaan Euroopan yhteisöjen                         yhteenliittymänä, koska niitä on pidettävä kiintiöiden
tuomioistuimessa .
                                                                           peiteltynä vuokraamisena, vai tulkitaanko yhteenliitty
                                                                           mien olevan sallittuja asetuksen ( ETY ) N:o 856/84 (2 )
Kantajan vaatimukset ovat seuraavat:                                        1 artiklassa tarkoitettuina tarpeellisina rakenteellisina
                                                                           mukautuksina ?
1 . Tuomioistuimen on todettava, että Belgian kuningas
      kunta, jätettyään voimaansaattamatta ne lait, asetukset        2 . Onko asetuksen (ETY) N:o 857/84 12 c artiklaa ja
      ja hallinnolliset määräykset, jotka ovat tarpeen                     asetuksen ( ETY ) N:o 764/89 ( 3 ) 3 a artiklaa tulkittava


title: Asia C-190/09: Unionin tuomioistuimen kahdeksannen jaoston puheenjohtajan määräys 7.7.2010 — Euroopan komissio v. Kyproksen tasavalta

text:
               23.10.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 288/27

      Unionin tuomioistuimen kahdeksannen jaoston puheenjohtajan määräys 7.7.2010 — Euroopan komissio v. Kyproksen tasavalta
      (Asia C-190/09) (1)

      ()
      (2010/C 288/47)
      Oikeudenkäyntikieli: kreikka
      Unionin tuomioistuimen kahdeksannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 180, 1.8.2009.


               25.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 320/22

         Konkurrenten.no AS:n 2 päivänä syyskuuta 2010 EFTAn valvontaviranomaista vastaan nostama kanne
   (Asia E-14/10)
   2010/C 320/11
   Konkurrenten.no AS, jota edusti asianajaja Jon Midthjell, Advokatfirmaet Midthjell AS, Grev Wedels plass 5, 0151 Oslo, NORWAY, nosti 2 päivänä syyskuuta 2010 EFTAn tuomioistuimessa kanteen EFTAn valvontaviranomaista vastaan.
   Kantaja on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta:

               1.

               kumoamaan EFTAn valvontaviranomaisen 21 päivänä kesäkuuta 2010 tekemän päätöksen N:o 254/10/COL (AS Oslo Sporveier ja AS Sporveisbussene).

               2.

               määräämään vastaajan maksamaan kulut.

      Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Kantaja Konkurrenten.no AS on yksityisomistuksessa oleva yritys, joka toimii Norjan pikalinja-autoliikennemarkkinoilla.

               —

               Kantaja esitti 11 päivänä elokuuta 2006 EFTAn valvontaviranomaiselle kantelun, jonka mukaan Oslon kaupunki on myöntänyt tukea yritykselle AS Oslo Sporveier (nykyään: Ruter AS) ja sen tytäryritykselle AS Sporveisbussene (nykyään: Unibuss AS) ETA-sopimuksen 61 artiklan vastaisesti.

               —

               Kanteen kohteena olevalla päätöksellä EFTAn valvontaviranomainen lopetti asian käsittelyn. Se katsoi, että ETA-sopimuksen 61 artiklan 1 kohdan ja 49 artiklan sekä asetuksen (EY) N:o 1370/2007 vastaista tukea on myönnetty. Se katsoi lisäksi, että tuki on voimassa olevaa tukea valvontaviranomaisesta ja tuomioistuimesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjassa 3 olevan II osan 1 artiklan b kohdan i ja v alakohdan mukaisesti, ja tuki lopetettiin vuonna 2008. Se päätteli, että lisätoimet eivät olleet tarpeen.

               —

               Kantaja väittää, että EFTAn valvontaviranomainen

                           —

                           erehtyi arvioidessaan vuosina 2000–2008 myönnetyn tuen olevan olemassa olevaa tukea, koska uusi lupa paikallisen linja-autoliikenteen harjoittamiseen Oslon kaupungissa myönnettiin vuoden 1999 lopulla, ja laiminlöi velvollisuutensa aloittaa virallinen tutkimusmenettely,

                           —

                           erehtyi arvioidessaan vuosina 1997–2008 myönnetyn tuen olevan olemassa olevaa tukea, koska linja-autoliikennemarkkinat on vapautettu, ja laiminlöi velvollisuutensa aloittaa virallinen tutkimusmenettely, eikä

                           —

                           antanut päätökselleen riittäviä perusteita.


title: Asia T-166/09 P: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 8.7.2010 — Marcuccio v. komissio (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Ennakkoratkaisupyyntö — Päätös, johon ei voi hakea muutosta — Vahingonkorvauskanne — Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely — Menettelyvirheet — Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton)

text:
               28.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 234/36

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 8.7.2010 — Marcuccio v. komissio
   (Asia T-166/09 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Henkilöstö - Virkamiehet - Ennakkoratkaisupyyntö - Päätös, johon ei voi hakea muutosta - Vahingonkorvauskanne - Oikeudenkäyntiä edeltävä menettely - Menettelyvirheet - Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton)
   2010/C 234/65
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: asianajaja G. Cipressa)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja C. Berardis-Kayser, avustajanaan asianajaja A. dal Ferro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus, joka on tehty Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa F-70/07, Marcuccio v. komissio (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa), 18.2.2009 antamasta määräyksestä ja jossa vaaditaan kyseisen määräyksen kumoamista.

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Luigi Marcuccio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komissiolle tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 141, 20.6.2009.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (toinen jaosto) 11 päivänä marraskuuta 2004, asiassa C-457/02: rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Antonio Niselli (Direktiivit 75/442/ETY ja 91/156/ETY — Jätteiden käsite — Tuotannon ja kulutuksen jäännöstuotteet, jotka voidaan käyttää uudelleen — Rautaromu)

text:
               8.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/10

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (toinen jaosto)
   11 päivänä marraskuuta 2004,
   asiassa C-457/02: rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Antonio Niselli (1)

   (Direktiivit 75/442/ETY ja 91/156/ETY - Jätteiden käsite - Tuotannon ja kulutuksen jäännöstuotteet, jotka voidaan käyttää uudelleen - Rautaromu)
   (2005/C 6/17)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asiassa C-457/02, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Tribunale penale di Terni (Italia) on esittänyt 20.11.2002 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 18.12.2002, saadakseen ennakkoratkaisun rikosasiassa, jossa vastaajana on Antonio Niselli, yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit C. Gulmann ja J.-P. Puissochet (esittelevä tuomari), julkisasiamies: J. Kokott, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M. Múgica Arzamendi, on antanut 11.11.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY – sellaisena kuin se on muutettuna 18.3.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY ja 24.5.1996 tehdyllä komission päätöksellä 96/350/EY – 1 artiklan a alakohdan ensimmäisessä alakohdassa annettua jätteen määritelmää ei voida tulkita siten, että se koskee ainoastaan sellaisia tapauksia, joissa aineen tai esineen haltija toimittaa tai asettaa kyseisen aineen tai esineen mainitun direktiivin liitteessä II A tai II B tai vastaavanlaisessa luettelossa tarkoitetun huolehtimis- tai hyödyntämistoimen kohteeksi tai joissa haltija tahtoo kohdistaa siihen tällaisen toimen tai hänellä on siihen velvollisuus.

               2)

               Direktiivin 75/442 – sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156 ja päätöksellä 96/350 – 1 artiklan a alakohdan ensimmäisessä alakohdassa olevaa jätteen käsitettä ei ole tulkittava siten, että sen ulkopuolelle jäävät sellaiset tuotannon tai kulutuksen jäännöstuotteet, joita voidaan käyttää tai käytetään tuotanto- tai kulutuskierrossa joko ilman edeltävää käsittelyä ja aiheuttamatta vahinkoa ympäristölle, tai sen jälkeen, kun niitä on ensin käsitelty mutta siten, ettei mikään kyseisen direktiivin liitteessä II B tarkoitetuista hyödyntämistoimista ole tarpeen.

      (1)  EYVL C 31, 8.2.2003.


title: Asian C-387/00 poistaminen rekisteristä

text:
C 144/30              FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   15.6.2002
          Asian C-425/99 (1) poistaminen rekisteristä                        Asian C-369/00 (1) poistaminen rekisteristä
                       (2002/C 144/53)                                                     (2002/C 144/56)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 11.12.2001
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-      Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 6.3.2002
tu asia C-425/99 (Bundessozialgerichtin esittämä ennakkorat-        antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
kaisupyyntö), Akhtar Seyed Abbasy vastaan Landeskreditbank          tu asia C-369/00, Alankomaiden kuningaskunta vastaan Eu-
Baden-Württemberg - Förderbank                                      roopan unionin neuvosto.
                                                                    (1) EYVL C 316, 4.11.2000.
(1) EYVL C 34, 5.2.2000.
                                                                             Asian C-387/00 (1) poistaminen rekisteristä
          Asian C-29/00 (1) poistaminen rekisteristä
                       (2002/C 144/54)                                                     (2002/C 144/57)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 7.2.2002             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 22.3.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-      antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-29/00, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Saksan        tu asia C-387/00, Euroopan parlamentti vastaan Euroopan
liittotasavalta.                                                    unionin neuvosto.
(1) EYVL C 149, 27.5.2000.                                          (1) EYVL C 355, 9.12.2000.
          Asian C-321/00 (1) poistaminen rekisteristä                        Asian C-393/00 (1) poistaminen rekisteristä
                       (2002/C 144/55)                                                     (2002/C 144/58)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 20.3.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-      Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen neljännen jaoston pu-
tu asia C-321/00, Saksan liittotasavalta vastaan Euroopan           heenjohtajan 24.1.2002 antamalla määräyksellä tuomioistui-
yhteisöjen komissio.                                                men rekisteristä on poistettu asia C-393/00, Euroopan yhteisö-
                                                                    jen komissio vastaan Helleenien tasavalta
(1) EYVL C 335, 25.11.2000.                                         (1) EYVL C 355, 9.12.2000.


title: Asia T-199/14 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 4.12.2014 – Vanbreda Risk & Benefits v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Julkiset palveluhankinnat — Tarjouspyyntömenettely — Omaisuus- ja henkilövakuutuspalvelut — Tarjoajan tarjouksen hylkääminen — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Tutkittavaksi ottaminen — Fumus boni juris — Kiireellisyys — Intressivertailu)

text:
               16.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/20

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 4.12.2014 – Vanbreda Risk & Benefits v. komissio
   (Asia T-199/14 R)
   ((Väliaikainen oikeussuoja - Julkiset palveluhankinnat - Tarjouspyyntömenettely - Omaisuus- ja henkilövakuutuspalvelut - Tarjoajan tarjouksen hylkääminen - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Tutkittavaksi ottaminen - Fumus boni juris - Kiireellisyys - Intressivertailu))
   (2015/C 056/27)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Vanbreda Risk & Benefits (Antwerpen, Belgia) (edustajat: asianajajat P. Teerlinck ja P. de Bandt)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: S. Delaude ja L. Cappelletti)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa hakija vaatii välitoimia koskevassa hakemuksessaan pääasiallisesti, että komission 30.1.2014 tekemän päätöksen, jossa komissio on hylännyt tarjouksen, jonka hakija oli tehnyt omaisuus- ja henkilövakuutusta koskevaa hankintasopimusta koskevan tarjouspyynnön johdosta, ja päättänyt tehdä hankintasopimuksen toisen yhtiön kanssa, täytäntöönpanoa on lykättävä.

      Määräysosa

               1)

               Euroopan komission 30.1.2014 tekemän päätöksen, jossa se on hylännyt tarjouksen, jonka Vanbreda Risk & Benefits oli tehnyt omaisuus- ja henkilövakuutusta koskevaa hankintasopimusta koskevan tarjouspyynnön johdosta, ja päättänyt tehnyt hankintasopimuksen toisen yhtiön kanssa, täytäntöönpanoa lykätään erän 1 antamisen osalta.

               2)

               Edellä mainitun 30.1.2014 tehdyn komission päätöksen vaikutukset pysyvät voimassa, kunnes määräaika tätä määräystä koskevan valituksen tekemiselle on päättynyt.

               3)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Oberlandesgericht Frankfurt am Mainin 25.3.1997 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Deutsche Post AG vastaan GZS Gesellschaft für Zahlungssysteme mbH (Asia C-147/97)

text:
N:o C 181/6            FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       14.6.97
     sen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia mää      Oberlandesgericht Frankfurt am Mainin 25.3.1997 teke
     räyksiä, se ei ole noudattanut sille dämän direktiivin         mällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asi
     mukaan kuuluvia velvoitteita,                                  assa Deutsche Post AG vastaan GZS Gesellschaft für
                                                                                Zahlungssysteme mbH
                                                                                ( Asia C-147/97)
— velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeuden
     käyntikulut.                                                                             ( 97/C 181 /12 )
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                    Oberlandesgericht Frankfurt am Main on pyytänyt
                                                                    25.3.1997 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Eu
EY:n perustamissopimuksen 189 artiklassa, jonka mukaan              roopan yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 17.4.1997,
direktiivi velvoittaa saavutettavaan tulokseen nähden jo           Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Deutsche
kaista jäsenvaltiota, jolle se on osoitettu, asetetaan jäsen       Post AG vastaan GZS Gesellschaft für Zahlungssysteme
valtioille velvollisuus noudattaa direktiiveissä niiden täy        mbH ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:
täntöönpanolle säädettyjä määräaikoja . Määräaika on
päättynyt 5.6.1992, mutta Italian tasavalta ei ole antanut
sellaisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jot
ka ovat tarpeen edellä komission vaatimuksissa mainitun
direktiivin noudattamiseksi .
                                                                    1 . Onko EY:n perustamissopimuksen 90 artiklaa tulkitta
                                                                         va niin, että 14.12.1989 tehtyjen maailman postiliiton
                                                                         yleissopimusten ratifiointia koskevassa kansallisessa
(') EYVL N:o L 206 , 22.7.1992 , s . 71 .                                laissa säädetään kansallisesta toimenpiteestä, jolla to
                                                                         teutettaisiin EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan
                                                                         1 kohdan vastaisesti EY:n perustamissopimuksen 86 ar
                                                                         tiklan määräysten kanssa ristiriitainen toimenpide,
                                                                         joka ei kuulu EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan
                                                                         2 kohdan mukaisten poikkeusten soveltamisalaan, siltä
                                                                         osin kuin kyseisessä kansallisessa laissa annetaan
                                                                         jäsenvaltion A postilaitokselle oikeus vaatia kotimaan
Cour de travail de Liegen 28.3.1997 tekemällään pää                     postimaksua jäsenvaltiossa B postitetun kirjelähetyksen
töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Office                   perille toimittamiseksi taikka oikeus kieltäytyä toimit
   national des pensions ( O. N. P. ) vastaan Francesco Conti            tamasta kirjelähetystä perille, jos kotimaan postimak
                         (Asia C-143/97 )                                sua ei ole maksettu, jos jäsenvaltiossa A oleva yritys
                                                                         määrittää kirjeen sisällön ja se toimitetaan sähköisellä
                          ( 97/C 181 / 11                                tiedonsiirrolla jäsenvaltiossa B sijaitsevalle yritykselle
                                                                         tulostettavaksi ja paikallisen postilaitoksen perille toi
                                                                         mitettavaksi ?
 Cour du travail de Liege on pyytänyt 28.3.1997 tekemäl
 lään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen
 tuomiostuimen kirjaamoon 16.4.1997, asiassa Office na
 tional des pensions vastaan Francesco Conti ennakkorat             2 . Onko EY:n perustamissopimuksen 30 artiklaa ja sitä
 kaisua seuraavaan kysymykseen:                                           seuraavia artikloja ja 59 artiklaa ja sitä seuraavia ar
                                                                         tikloja tulkittava niin, että jäsenvaltion A postilaitok
                                                                          sen oikeus vaatia kotimaan postimaksua jäsenvalti
 Onko asetuksen ( ETY ) N:o 1408/71 H 12 artiklan 2 koh
                                                                          ossa B postitetun kirjelähetyksen perille toimittamisek
                                                                          si taikka oikeus kieltäytyä toimittamasta kirjelähetystä
 taan, 46 artiklan 3 kohtaan ja 46 c artiklaan sisältyvää il
 maisua " säännökset etuuden vähentämiseksi " tulkittava si              perille, jos kotimaan postimaksua ei ole maksettu, on
                                                                          vastoin tavaroiden vapaan liikkuvuuden takaamista,
 ten, että siinä tarkoitetaan sellaista jäsenvaltion oikeus
                                                                          jos jäsenvaltiossa A oleva yritys määrittää kirjeen sisäl
 sääntöä, jossa säätämällä, että palkatun työntekijän
                                                                          lön ja se toimitetaan sähköisellä tiedonsiirrolla jäsen
 työeläkkeen määrää, joka ei ole kertynyt 30 työvuodelta
                                                                          valtiossa B sijaitsevalle yritykselle tulostettavaksi ja
 mutta joka on silti kertynyt vähintään 25 vuodelta, koro
                                                                          paikallisen postilaitoksen perille toimitettavaksi ?
 tetaan lisällä siten, että lisä on yhtä suuri kuin se ero, joka
 on sen työeläkkeen määrän, jonka työntekijä olisi saanut,
 jos hän olisi työskennellyt todella 30 vuotta, ja sen koko
 naiseläkkeen määrän välillä, jota työntekijä voi vaatia
 kansallisen järjestelmän tai toisen jäsenvaltion järjestelmän       3 . Jos edellä oleviin ennakkoratkaisukysymyksiin vasta
 mukaisesti ?                                                             taan, että yhteisön oikeutta on rikottu, vain siksi , että
                                                                          jäsenvaltion A postilaitos saa jäsenvaltiossa B makset
                                                                          tujen postimaksujen lisäksi tai maailman postisopi
  (M EYVL N:o L 149, 5.7.1971 , s . 2 .                                   muksen ja/tai CEPT-sopimuksen mukaisesti kannettu
                                                                          jen loppuhyvitysten lisäksi kotimaan postimaksuja tai
                                                                          voi painostaa niiden maksamiseen kieltäytymällä peril
                                                                          le toimittamisesta :
 ---pagebreak--- 14.6.97             FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   N:o C 181 /7
    onko EY:n perustamissopimuksen 5 artiklan toista                   tikloja tulkittava niin, että jäsenvaltion A postilaitok
    kohtaa tulkittava niin, että 14.12.1989 tehtyjen maail            sen oikeus vaatia kotimaan postimaksua jäsenvalti
    man postiliiton sopimusten ratifiointia koskevaa jäsen            ossa B postitetun kirjelähetyksen perille toimittamisek
    valtion lakia ei voida soveltaa lainkaan tai sitä ei voida         si taikka oikeus kieltäytyä toimittamasta kirjelähetystä
    soveltaa vain siltä osin kuin jäsenvaltiossa B maksettu           perille, jos kotimaan postimaksua ei ole maksettu, on
    jen postimaksujen lisäksi ja/tai maailman postisopi               vastoin tavaroiden liikkuvuuden takaamista, jos
    muksen tai CEPT-sopimuksen mukaisesti kannettujen                  jäsenvaltiossa A oleva yritys määrittää kirjeen sisällön
    loppuhyvitysten lisäksi voidaan vaatia kotimaan posti             ja se toimitetaan sähköisellä tiedonsiirrolla jäsenvalti
    maksuja tai voidaan painostaa niiden maksamiseen                   ossa B sijaitsevalle yritykselle tulostettavaksi ja paikal
    kieltäytymällä perille toimittamisesta ?                           lisen postilaitoksen perille toimitettavaksi ?
                                                                   3 . Jos edellä oleviin ennakkoratkaisukysymyksiin vasta
                                                                       taan, että yhteisön oikeutta on rikottu, vain siksi , että
                                                                       jäsenvaltion A postilaitos saa jäsenvaltiossa B makset
                                                                       tujen postimaksujen lisäksi tai maailman postisopi
                                                                       muksen ja/tai CEPT-sopimuksen mukaisesti kannettu
                                                                       jen loppuhyvitysten lisäksi kotimaan postimaksuja tai
Oberlandesgericht Frankfurt am Mainin 25.3.1997 teke
                                                                       voi painostaa niiden maksamiseen kieltäytymällä peril
mällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asi                le toimittamisesta :
assa Deutsche Post AG vastaan Citicorp Kartenservice
                             GmbH
                       (Asia C-148/97)
                        ( 97/C 181 / 13 )                              onko EY:n perustamissopimuksen 5 artiklan toista
                                                                       kohtaa tulkittava niin, että 14.12.1989 tehtyjen maail
                                                                       man postiliiton sopimusten ratifiointia koskevaa jäsen
                                                                       valtion lakia ei voida soveltaa lainkaan tai sitä ei voida
                                                                       soveltaa vain siltä osin kuin jäsenvaltiossa B maksettu
Oberlandesgericht Frankfurt am Main on pyytänyt                        jen postimaksujen lisäksi ja/tai maailman postisopi
25.3.1997 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Eu                muksen tai CEPT-sopimuksen mukaisesti kannettujen
roopan yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 17.4.1997,                 loppuhyvitysten lisäksi voidaan vaatia kotimaan posti
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Deutsche                  maksuja tai voidaan painostaa niiden maksamiseen
Post AG vastaan Citicorp Kartenservice GmbH ennakko                   kieltäytymällä perille toimittamisesta ?
ratkaisua seuraaviin kysymyksiin :
1 . Onko EY:n perustamissopimuksen 90 artiklaa tulkitta           4 . Muuttuuko ennakkoratkaisukysymyksiin 1 —3 annet
    va niin, että 14.12.1989 tehtyjen maailman postiliiton             tava vastaus sen vuoksi, että jäsenvaltioon B sijoittau
    yleissopimusten ratifiointia koskevassa kansallisessa              tunut yritys, joka vastaa kirjeen tulostamisesta, lähetet
    laissa säädetään kansallisesta toimenpiteestä, jolla to           täväksi valmistamisesta ja sen saattamisesta paikalli
    teutettaisiin EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan                seen postilaitokseen perille toimittamista varten, on
    1 kohdan vastaisesti EY:n perustamissopimuksen 86 ar              konsernisuhteessa jäsenvaltiossa A lähetyksen sisällön
    tiklan määräysten kanssa ristiriitainen toimenpide,                määrittävän yrityksen kanssa ?
    joka ei kuulu EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan
    2 kohdan mukaisten poikkeusten soveltamisalaan, siltä
    osin kuin kyseisessä kansallisessa laissa annetaan
    jäsenvaltion A postilaitokselle oikeus vaatia kotimaan
    postimaksua jäsenvaltiossa B postitetun kirjelähetyksen        5 . Riippuuko ennakkoratkaisukysymyksiin 1 —3 annetta
    perille toimittamiseksi taikka oikeus kieltäytyä toimit           va vastaus siitä, toimiiko jäsenvaltioon B sijoittautunut
    tamasta kirjelähetystä perille, jos kotimaan postimak             yritys, joka vastaa kirjeen tulostamisesta, lähetettäväk
    sua ei ole maksettu, jos jäsenvaltiossa A oleva yritys             si valmistamisesta ja sen saattamisesta paikalliseen
    määrittää kirjeen sisällön ja se toimitetaan sähköisellä           postilaitokseen perille toimittamista varten, vain
    tiedonsiirrolla jäsenvaltiossa B sijaitsevalle yritykselle         jäsenvaltiossa A tiedon sisällön määrittävän yrityksen
    tulostettavaksi ja paikallisen postilaitoksen perille toi         lukuun tai lisäksi useampien samankaltaisten toimek
    mitettavaksi ?
                                                                       siantajien lukuun ?
2 . Onko EY:n perustamissopimuksen 30 artiklaa ja sitä
    seuraavia artikloja ja 59 artiklaa ja sitä seuraavia ar


title: Asia C-356/00: Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscanan 18.1.2000 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Antonio Testa ja Lido Lazzeri vastaan Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (CONSOB), jota tukee väliintulĳana Banca Fideuram SpA

text:
9.12.2000                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                             C 355/9
2.    Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi,                EY 253 artiklan (aiemmin EY:n perustamis-
      onko [asetuksen N:o 1408/71] 46 artiklan 2 kohdan                  sopimuksen 190 artikla) rikkominen
      b alakohdassa olevaa ilmaisua ”[jäsenvaltion toimivaltai-
      sen laitoksen] soveltaman lainsäädännön mukaan ennen               Asetuksessa N:o 1364/00 ei perustella sitä, minkä vuoksi
      riskin toteutumista täyttyneiden vakuutus- tai asuinkau-           johdettu interventiohinta vahvistettiin viidelle muulle jäsenval-
      sien pituuden” tulkittava siten, että se sisältää myös             tiolle eikä sitä vahvistettu Italialle. Asetuksessa N:o 1363 ei
      ne laskennalliset maksukaudet, jotka vastaavat riskin              myöskään esitetä perusteluja interventiohinnan vahvistamisen
      toteutumista edeltäviä kausia, jotka asianomaisen jäsen-           osalta. Tämän vuoksi Italian hallituksella ei ole mahdollisuutta
      valtion lainsäädännön mukaan on otettava maksukausina              käyttää puolustautumisoikeuksiaan eikä tuomioistuimella
      huomioon laskettaessa vanhuuseläkkeen määrää?                      mahdollisuutta valvoa riidanalaisten toimien lainmukaisuutta.
                                                                         Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen louk-
                                                                         kaaminen
                                                                         Asetuksen N:o 1364/00 1 artiklassa jätetään vahvistamatta
                                                                         valkoisen sokerin johdettu interventiohinta Italian osalta, vaik-
                                                                         ka se vahvistetaan siinä viiden muun jäsenvaltion osalta.
                                                                         Koska Italian hallitus ei tiedä, millä perusteilla johdettu inter-
Italian tasavallan 22.9.2000 Euroopan unionin neuvostoa
                                                                         ventiohinta on jätetty vahvistamatta Italian osalta eikä sitä,
                     vastaan nostama kanne
                                                                         minkä vuoksi se on vahvistettu viidelle muulle jäsenvaltiolle, se
                                                                         katsoo, että neuvosto on kohdellut jäsenvaltioita eriarvoisesti ja
                          (Asia C-352/00)                                loukannut tällä tavoin yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.
                                                                         (1) EYVL L 156, 29.6.2000, s. 3.
                          (2000/C 355/15)                                (2) EYVL L 156, 29.6.2000, s. 1.
Italian tasavalta on nostanut 22.9.2000 Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin neuvostoa vas-
taan. Kantajan edustajana on valtionasiamies Danilo del Gaïzo
ja prosessiosoite Luxemburgissa Italian suurlähetystö, 5 rue
Marie-Adelaïde.
                                                                         Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscanan
                                                                         18.1.2000 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat-
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                             kaisupyyntö asiassa Antonio Testa ja Lido Lazzeri vastaan
                                                                         Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (CON-
                                                                             SOB), jota tukee väliintulijana Banca Fideuram SpA
–     kumoaa neuvoston asetuksen N:o 1364/00 (1) 1 artiklan
      siltä osin kuin siinä ei vahvisteta valkoisen sokerin
      johdettua interventiohintaa kaikille Italian alueille sokerin                               (Asia C-356/00)
      markkinointivuodeksi 2000/2001 ja tarvittavilta osin
      myös neuvoston asetuksen N:o 1363/00 (2) 1 artiklan                                         (2000/C 355/16)
      2 kohdan siltä osin kuin siinä vahvistetaan interventiohin-
      ta myös Italian osalta.                                            Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana on pyytä-
                                                                         nyt 18.1.2000 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut
–     velvoittaa Euroopan unionin neuvoston korvaamaan oi-               Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen 25.9.2000, Euroopan
      keudenkäyntikulut.                                                 yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Antonio Testa ja Lido
                                                                         Lazzeri vastaan Commissione Nazionale per le Società e la
                                                                         Borsa (CONSOB), jota tukee väliintulijana Banca Fideuram
                                                                         SpA ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                         1)    Onko sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla 10 päi-
                                                                               vänä toukokuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin
                                                                               93/22/ETY (1) liitteessä olevan A osan 3 kohtaa, jossa
Perusasetuksen N:o 2038/99 3 artiklan 4 ja                                     säädetään, että ”sijoitussalkkujen hoitamisesta sijoittajien
5 kohdan rikkominen                                                            antaman valtuutuksen mukaisesti harkinnanvaraisesti
                                                                               sekä asiakaskohtaisesti – – ”, tulkittava siten, että tämän
                                                                               säännöksen vastaisena on pidettävä kansallista säännöstä,
Neuvosto on rikkonut perusasetuksen 43 artiklan 4 ja                           joka eroaa siitä ja jossa ei edellytetä sitä, että sijoitussalk-
5 artiklaa, koska se on vahvistanut interventiohinnat (myös                    kujen hoitaminen tapahtuu harkinnanvaraisesti sekä asia-
johdetut) vuoden 2000 kesä/heinäkuussa, vaikka sen olisi                       kaskohtaisesti eikä sitä, että se tapahtuu sijoittajien anta-
pitänyt vahvistaa ne ennen vuoden 1999 elokuuta.                               man valtuutuksen mukaisesti?
 ---pagebreak--- C 355/10                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     9.12.2000
2)    Voiko kansallinen säännös, jolla on pantu täytäntöön              Oberlandesgericht Düsseldorfin 2.8.2000 tekemällään
      yhdenmukaistava direktiivi, olla tämän yhteisön oikeus-           päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Buch-
      säännön mukainen, vaikka siinä ei säädetäkään mainituis-          händler-Vereinigung GmbH vastaan Saur Verlag GmbH &
      ta edellytyksistä?                                                              Co. KG ja Die Deutsche Bibliothek
                                                                                (Asia C-358/00)
(1) EYVL L 141, 11.6.1993, s. 27.
                                                                                (2000/C 355/18)
                                                                        Oberlandesgericht Düsseldorf on pyytänyt 2.8.2000 tekemäl-
                                                                        lään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuo-
                                                                        mioistuimeen 27.9.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistui-
                                                                        melta asiassa Buchhändler-Vereinigung GmbH vastaan Saur
                                                                        Verlag GmbH & Co. KG ja Die Deutsche Bibliothek ennakkorat-
                                                                        kaisua julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten teko-
                                                                        menettelyjen yhteensovittamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992
                                                                        annetun neuvoston direktiivin 92/50/ETY (1), sellaisena kuin
                                                                        se on muutettuna 13.10.1997 annetulla direktiivillä
                                                                        97/52/EY (2), 1 ja 8 artiklan tulkinnasta seuraavalla kysymyk-
                                                                        sellä
Verwaltungsgericht Bremenin 22.5.2000 tekemällään pää-
töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Fikri Ak-
                                                                        Onko direktiiviä 92/50/ETY sovellettava myös sopimukseen,
            denk vastaan Stadtgemeinde Bremen
                                                                        a)    jolla hankintaviranomainen antaa palvelun tarjoajalle
                                                                              yksinoikeuden työstämänsä bibliografian – tässä: Saksan
                         (Asia C-357/00)                                      kansallisbibliografian – julkaisemiseen (monistamista ja
                                                                              levittämistä koskeva oikeus),
                                                                        b)    jossa palvelun tarjoaja sitoutuu omaan laskuunsa monis-
                         (2000/C 355/17)                                      tamaan bibliografian ja myymään sitä sekä maksamaan
                                                                              hankintaviranomaiselle jokaisesta myydystä kappaleesta
                                                                              kohtuullisen korvauksen tuotteen myynnistä saatavan
Verwaltungsgericht Bremen on pyytänyt 22.5.2000 tekemäl-                      rahamäärän perusteella, sekä
lään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuo-
mioistuimeen 27.9.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistui-                c)    jossa hankintaviranomaisen varaa itselleen bibliografian
melta asiassa Fikri Akdenk vastaan Stadtgemeinde Bremen                       monistamisen ja levittämisen osalta valvontaa ja päätök-
ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:                                      sentekoon osallistumista koskevia oikeuksia?
1.    Onko ETY-Turkki -assosiaationeuvoston päätöksen N:o               (1) EYVL L 209, 24.7.1992, s. 1.
      1/80 (ARB) 7 artiklan ensimmäisen virkkeen ensimmäi-              (2) EYVL L 328, 28.11.1997, s. 1.
      sessä luetelmakohdassa tarkoitetulla perheenjäsenellä oi-
      keus päästä työmarkkinoille silloinkin, kun hänet on
      ARB:n 7 artiklan ensimmäisen virkkeen mukaisten edelly-
      tysten täyttymisen jälkeen tuomittu 7 vuoden 6 kuukau-
      den vapausrangaistukseen, josta hän joutuu suorittamaan
      vähintään puolet tai kaksi kolmasosaa?
                                                                        Bundesgerichtshofin 30.3.2000 tekemällään päätöksellä
2.    Onko ARB:n 7 artiklan ensimmäisen virkkeen mukainen               esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Land Hessen vas-
      oikeus päästä työmarkkinoille olemassa pitkäaikaisesta              taan G. Ricordi & Co. Bühnen- und Musikverlag GmbH
      vapausrangaistuksesta huolimatta silloinkin, kun turkki-
      laisen työntekijän perheenjäsenellä on oikeus hakea mitä
                                                                                (Asia C-360/00)
      tahansa tarjolla olevaa työpaikkaa vain sillä ehdolla,
      ettei jäsenvaltioista tuleville työntekijöille ole varattu
      etuoikeutta (7 artiklan ensimmäinen virke, ensimmäinen                                    (2000/C 355/19)
      luetelmakohta)?
                                                                        Bundesgerichtshof on pyytänyt 30.3.2000 tekemällään pää-
                                                                        töksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaa-
                                                                        moon 28.9.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta asias-
                                                                        sa Land Hessen vastaan G. Ricordi &Co. Bühnen- und Musi-
                                                                        kverlag GmbH ennakkoratkaisua seuraavaan kysymykseen:


title: Asia C-609/11 P: Valitus, jonka Centrotherm Systemtechnik GmbH on tehnyt 29.11.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-427/09, centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 15.9.2011 antamasta tuomiosta

text:
               17.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 80/6

         Valitus, jonka Centrotherm Systemtechnik GmbH on tehnyt 29.11.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-427/09, centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 15.9.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia C-609/11 P)
   2012/C 80/08
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Centrotherm Systemtechnik GmbH (edustajat: asianajajat A. Schulz ja C. Onken)

      Muut osapuolet: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG

      Vaatimukset

               —

               Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-427/09 15.9.2011 antama tuomio on kumottava

               —

               kanne, jonka centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG on nostanut sisämarkkinoiden harmonisointiviraston neljännen valituslautakunnan 25.8.2009 tekemästä päätöksestä asiassa R 6/2008-4, on hylättävä

               —

               centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Nyt käsiteltävä valitus koskee unionin yleisen tuomioistuimen tuomiota, jolla se hylkäsi valittajan kanteen, jonka se oli nostanut sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 25.8.2009 tekemästä päätöksestä centrotherm Clean Solutions GmbH & Co. KG:n ja Centrotherm Systemtechnik GmbH:n välisessä menettämismenettelyssä.
   Valittaja esittää valituksensa tueksi seuraavat perusteet:

               1)

               Valituksenalainen päätös on ristiriidassa asetuksen N:o 207/2009 (1) 65 artiklan ja unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 2 ja 3 kohdan kanssa. Näiden säännösten mukaan unionin yleisen tuomioistuimen on otettava huomioon kaikki valittajan esittämät vaatimukset ja perusteet.

               2)

               Lisäksi valituksenalainen tuomio on ristiriidassa asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 76 artiklan kanssa. Tuomion lähtökohtana on se paikkansa pitämätön olettama, että valittajalla on todistustaakka siitä, että riidan kohteena olevaa tavaramerkkiä on käytetty niin, että oikeus siihen säilyy. Asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisessa menettämismenettelyssä sovelletaan ensinnäkin viran puolesta tutkimisen periaatetta. Toiseksi kyseisen asetuksen säännöksistä ja rakenteesta ja erityisesti menettämismenettelysäännösten ja suhteellisiin hylkäysperusteisiin perustuvien väite- ja mitättömyysmenettelysäännösten välisestä vertailusta käy ilmi, että menettämismenettelyssä riidan kohteena olevan tavaramerkin haltijan tehtävänä ei lähtökohtaisesti ole näytön esittäminen tavaramerkin käytöstä.
               Tästä seuraa erityisesti, että se, että sisämarkkinoiden harmonisointivirasto kieltäytyi ottamasta huomioon näyttöä siitä syystä, että sen väitettiin olevan toimitettu myöhässä, ei ole perusteltua.

               3)

               Unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut väärin asetuksen N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, kun se on ristiriitaisesti unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön kanssa virheellisesti olettanut, että tosiasiallisen käyttämisen käsite on vastakohta vain vähäiselle käyttämiselle.

               4)

               Lopuksi sisämarkkinoiden harmonisointiviraston väite, jota unionin yleinen tuomioistuin ei ole kyseenalaistanut ja jonka mukaan valittajan johtajan antama valaehtoinen vakuutus ei ole asetuksen N:o 207/2009 78 artiklan 1 kohdan f alakohdassa edellytetty luotettava näyttö, on virheellinen ja ristiriidassa unionin yleisen tuomioistuimen oman oikeuskäytännön kanssa.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).


title: Asia C-381/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 25.9.2009 — Gennaro Curia v. Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Agenzia delle Entrate

text:
               21.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/31

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 25.9.2009 — Gennaro Curia v. Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Agenzia delle Entrate
   (Asia C-381/09)
   2009/C 282/53
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Corte suprema di cassazione

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Gennaro Curia

      Vastapuolet: Ministero dell’Economia e delle Finanze ja Agenzia delle Entrate

      Ennakkoratkaisukysymys

   Voidaanko kuudennessa direktiivissä vahvistettujen arvonlisäveron neutraalisuutta koskevan yhteisön oikeuden periaatteen ja periaatteen, jonka mukaan jäsenvaltioiden on vapautettava verosta asettamillaan edellytyksillä luottojen myöntäminen ja välitys sekä luotonantajan harjoittama luoton hallinnointi, mukaan pitää veronalaisena koronkiskontatoimintaa, joka kansallisen oikeuden mukaan on rikos ja jonka kanssa kilpailevat taloudellisella tasolla vastaavat lailliset luotonmyöntämistoiminnat, joihin kansallisen lainsäädännön mukaan sovelletaan arvonlisäveroa mutta jotka saman kansallisen lainsäädännön perusteella on vapautettu verosta silloin kun niitä voidaan pitää ”rahoitusliiketoimina”?


title: Asia C-120/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Satversmes tiesa (Latvia) on esittänyt 7.3.2017 – Administratīvā rajona tiesa v. Ministru kabinets

text:
               29.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 168/23

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Satversmes tiesa (Latvia) on esittänyt 7.3.2017 – Administratīvā rajona tiesa v. Ministru kabinets
   (Asia C-120/17)
   (2017/C 168/31)
   Oikeudenkäyntikieli: latvia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Satversmes tiesa

      Pääasian asianosaiset

      Hakija: Administratīvā rajona tiesa

      Muu osapuoli: Ministru kabinets

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Kun otetaan huomioon Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden jaettu toimivalta maatalouden alalla, onko asetuksen N:o 1257/1999 (1) säännöksiä tulkittava sen yhden tavoitteen – eli sen, että viljelijät pääsevät osallisiksi maatalouden varhaiseläkettä koskevasta toimenpiteestä – valossa siten, että ne ovat esteenä sille, että jäsenvaltio antaa kyseisen asetuksen soveltamistoimenpiteenä lainsäädäntöä, jonka nojalla maatalouden varhaiseläketuki on mahdollista saada perintönä?

               2)

               Mikäli ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi, jolloin asetuksen N:o 1257/1999 säännökset ovat esteenä maatalouden varhaiseläketuen perintönä saamiselle, onko tilanteessa, jossa Euroopan komissio on asianmukaisessa menettelyssä todennut jäsenvaltion antaman säädöksen yhteensopivaksi asetuksen N:o 1257/1999 säännösten kanssa ja jossa viljelijät ovat turvautuneet maatalouden varhaiseläkettä koskevaan toimenpiteeseen kansallisen käytännön mukaisesti, henkilö voinut saavuttaa subjektiivisen oikeuden saada kyseisen toimenpiteen puitteissa myönnetty tuki perintönä?

               3)

               Mikäli toiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi, jolloin henkilö on voinut saavuttaa tällaisen subjektiivisen oikeuden, voidaanko 19.10.2011 pidetyssä Euroopan komission maaseudun kehittämisestä vastaavan komitean kokouksessa esitettyjä toteamuksia, joiden mukaan maatalouden varhaiseläketukea ei voida siirtää tilasta luopujan perinnönsaajille, pitää perusteena kyseisen aiemmin saavutetun subjektiivisen oikeuden ennenaikaiselle lakkaamiselle?

      (1)  Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tuesta maaseudun kehittämiseen ja tiettyjen asetusten muuttamisesta ja kumoamisesta 17.5.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1257/1999 (EYVL 1999, L 160, s. 80)


title: Asia F-13/06: Kanne  9.2.2006  — Zuleta de Reales Ansaldo v. yhteisöjen tuomioistuin

text:
               22.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 96/36

         Kanne 9.2.2006 — Zuleta de Reales Ansaldo v. yhteisöjen tuomioistuin
   (Asia F-13/06)
   (2006/C 96/57)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Zuleta de Reales Ansaldo (Luxemburg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja G. Vandersanden)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen tuomioistuin
   Vaatimukset

               —

               yhteisöjen tuomioistuimen nimittävän viranomaisen 4.5.2005 tekemä päätös, jossa kantaja nimitetään virkaan siten, että hänen palkkaluokakseen määritetään A*7 ja ikälisäkseen 2, on kumottava

               —

               kantaja on luokiteltava siihen palkkaluokkaan, johon hänet olisi tavanomaisesti luokiteltu hänen läpäisemänsä avoimen kilpailun CJ/LA/25 kilpailuilmoituksen säännösten perusteella (palkkaluokka A*10, ikälisä 2)

               —

               kantajan virkaura on määritettävä uudelleen taannehtivin vaikutuksin ja hänen edellä esitetyllä tavalla korjattu palkkaluokkansa ja ikälisänsä huomioon ottaen, lisättynä viivästyskorkoineen

               —

               kantajan palkaksi on määritettävä hänen nimittämisestään alkaen palkkaluokan A*10 ikälisää 2 vastaava palkka, ja otettava tämä täysimääräisesti huomioon niissä eläkeoikeuksissa, etuuksissa ja korvauksissa, joihin hänellä on oikeus, sekä samoin on varmistettava, että kantajan osalta otetaan kyseisestä päivämäärästä alkaen huomioon ylennysmahdollisuus

               —

               Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja osallistui avoimeen kilpailuun CJ/LA/25, joka järjestettiin varallaololuettelon laatimiseksi espanjankielisten juristi-lingvistien ottamiseksi palvelukseen palkkaluokissa LA7/LA6.
   Kantaja läpäisi kilpailuun liittyvät kokeet, minkä jälkeen hänelle ilmoitettiin, että hänet oli nimitetty yhteisöjen tuomioistuimen käännöspalvelun koeaikaiseksi virkamieheksi 16.5.2005 alkaen ja että hänen palkkaluokakseen oli määritetty A*7 ja ikälisäkseen 2.
   Kantaja riitauttaa kanteessaan sen, että hänet on sijoitettu alempaan palkkaluokkaan Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen muuttamisesta 22 päivänä maaliskuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen N:o 723/20041 voimaantulon takia. (1)

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kahteen kanneperusteeseen. Ensimmäinen kanneperuste perustuu henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevien 12 artiklan 3 kohdan ja 13 artiklan 2 kohdan väitettyyn lainvastaisuuteen. Toinen kanneperuste perustuu hyvän hallinnon, huolenpidon, avoimuuden, vilpittömän mielen, yhdenvertaisen kohtelun ja syrjimättömyyden periaatteiden loukkaamiseen.

      (1)  EUVL L 124, 27.4.2004, s. 1.


title: Asia C-320/03: Euroopan yhteisöjen komission 24.7.2003 Itävallan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 226/10                FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                         20.9.2003
—      velvoittaa Italian    tasavallan     korvaamaan   oikeuden-           kuorma-autoille Inntal-moottoritien A 12 tieosuudella,
       käyntikulut.                                                          joka alkaa Kundlin kunnan alueella 20,359 kilometrin
                                                                             kohdalta ja joka päättyy Ampassin kunnan alueella
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                          66,78 kilometrin kohdalla, ei ole yhteensoveltuvaa
                                                                             Itävallalle neuvoston asetuksen N:o 881/92 (1) 1 ja 3 artiklan,
Direktiivin täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi                     neuvoston asetuksen N:o 3118/93 (2) 1 ja 6 artiklan sekä
30.6.2002.                                                                   EY 28–30 artiklan nojalla kuuluvien velvoitteiden kanssa,
                                                                       2.    velvoittaa Itävallan tasavallan korvaamaan oikeuden-
(1) EYVL L 167, 2.7.1999, s. 33.
                                                                             käyntikulut.
                                                                       Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Tribunal administratif de Parisin 3.7.2003 tekemällään
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa
          S. Briheche vastaan Ministère de l'intérieur                 Itävallan Immissionsschutzgesetz-Luft -nimisen lain (ilman
                                                                       suojelusta saasteilta annettu laki) nojalla Tirolin osavaltion
                          (Asia C-319/03)                              pääministeri antoi 27.5.2003 ajokiellon tiettyjä tavaroita
                                                                       kuljettaville raskaille ajoneuvoille Inntal-moottoritien A 12
                          (2003/C 226/16)                              tieosuudella, jonka pituus on 46 kilometriä. Tämä absoluutti-
                                                                       nen ajokielto tuli kyseisten ajoneuvojen osalta voimaan
Tribunal administratif de Paris, on pyytänyt 3.7.2003                  1.8.2003 välittömästi määräämättömäksi ajaksi.
tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomiois-
tuimeen 24.7.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
ennakkoratkaisua asiassa S. Briheche vastaan Ministère de
l'intérieur, seuraavaan kysymykseen:                                   Komission mielestä Itävallan tasavalta on tällä kiellolla rikkonut
                                                                       edellä mainittuun primääri- ja sekundäärioikeuteen perustuvia
                                                                       velvollisuuksiaan.
Onko 9.2.1976 annetun direktiivin N:o 76/207/ETY (1)
säännösten vastaista se, että Ranska pitää voimassa 3.1.1975
annetun lain N:o 75–3 8 §:n säännökset, joita on muutettu
7.7.1979 annetulla lailla N:o 79–569 ja sittemmin 9.5.2001
                                                                       Ajokielto aiheuttaa komission mukaan kyseessä oleville
annetulla lailla N:o 2001–397 ja jotka koskevat leskiksi jääneitä
                                                                       kuorma-autoille taikka yrityksille ajallisia ja taloudellisia
naisia, jotka eivät ole menneet uusiin naimisiin?
                                                                       rasituksia. Näin ollen kyseessä on yksiselitteisesti tavaroiden
                                                                       vapaan liikkuvuuden rajoittaminen. Itävallan valitsema
                                                                       menetelmä, jolla kielletään yksinomaan rajatylittävä liikenne –
                                                                       josta 80 % muodostuu ulkomaisten liikennöitsijöiden toimin-
(1) Suomenk. erityispainos Alue 5 Nide 1 s. 191.                       nasta –, merkitsee näin ollen kansallisen/paikallisen
                                                                       tavaraliikenteen suosimista, taikka toisin sanoen ulkomaisten
                                                                       tavarakuljetusten välillistä syrjintää. Sitä ei voida oikeuttaa
                                                                       ympäristönsuojelullisilla perusteilla. Tästä syystä Itävallan
                                                                       tasavallan voidaan jo tässä vaiheessa todeta rikkoneen
                                                                       EY 28 artiklaa.
Euroopan yhteisöjen komission 24.7.2003 Itävallan
                tasavaltaa vastaan nostama kanne
                                                                       Jos toissijaisesti oletetaan, että toimenpide ei ole syrjivä, ei
                          (Asia C-320/03)                              myöskään voida vedota ympäristönsuojelua koskeviin perus-
                                                                       teisiin, koska itävaltalainen toimenpide ei ole suhteellisuusperi-
                          (2003/C 226/17)                              aatteen mukainen. On olemassa lievempiä toimenpiteitä eli
                                                                       sellaisia, jotka ovat yhtä soveliaita tavoitellun päämäärän
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 24.7.2003                     saavuttamiseksi, mutta joilla rajoitetaan vähemmän tavaroiden
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Itävallan                 vapaata liikkuvuutta. Koska toimenpidettä ei myöskään voida
tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on komission                  oikeuttaa ympäristönsuojelullisin perustein, sillä rikotaan
oikeudellisen yksikön virkamies Claudia Schmidt, prosessio-            EY 28 artiklaa.
soite Luxemburgissa.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                           Asetuksista N:o 881/92 ja 3118/93 voidaan päätellä, että muut
                                                                       ehdot tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle yhteisössä kuin
1.    toteaa, että ajokiellon antaminen kokonaispainoltaan yli         mainituissa direktiiveissä vahvistetut, ovat lähtökohtaisesti
      7,5 tonnia painaville, tiettyjä tavaroita kuljettaville          kiellettyjä. Tämän periaatteen rajoittamiseksi ei ole säädetty
 ---pagebreak--- 20.9.2003               FI                              Euroopan unionin virallinen lehti                                       C 226/11
poikkeuksista. Näin ollen asetuksen N:o 881/92 1 ja 3 artiklaa           Euroopan yhteisöjen komission 25.7.2003 Helleenien
on rikottu. Sama pätee asetuksen N:o 3118/93 1 ja 6 artiklaan.                           tasavaltaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-326/03)
                                                                                (2003/C 226/19)
(1) EYVL 1992 L 95, s. 1.
(2) EYVL 1993 L 279, s. 1.                                               Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 25.7.2003
                                                                         Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien
                                                                         tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on sen oikeudellisen
                                                                         yksikön virkamies Marie-José Jonczy.
Italian     tasavallan 24.7.2003 Euroopan yhteisöjen                     Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
               komissiota vastaan nostama kanne
                          (Asia C-324/03)                                —      toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut
                                                                                Euroopan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten
                          (2003/C 226/18)                                       keskusjärjestön (ECSA) ja Euroopan unionin kuljetusalo-
                                                                                jen ammattiliiton (FST) tekemästä, merenkulkijoiden
Italian tasavalta on 24.7.2003 nostanut kanteen Euroopan                        työajan      järjestämistä       koskevasta  sopimuksesta
yhteisöjen komissiota vastaan Euroopan yhteisöjen tuomiois-                     21 päivänä kesäkuuta 1999 annetun neuvoston direktii-
tuimessa. Kantajan asiamiehenä on asianajaja Ivo Maria                          vin 99/63/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
Braguglia, avustajanaan valtionasiamies Antonio Cingolo.                        antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä
                                                                                lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska
                                                                                se ei ainakaan ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                                    komissiolle
—     kumoaa Euroopan komissaari Barnierin 14.5.2003                     —      velvoittaa Helleenien tasavallan korvaamaan oikeuden-
      päivätyn, 20.5.2003 saapuneen kirjeen nro 26777,                          käyntikulut.
      koska siinä todetaan, etteivät jäsenvaltioiden 19.2.2003
      jälkeen maksamien valtiontukien etumaksut ole tukikel-
      poisia; kumoaa kaikki tähän liittyvät ja tätä edeltävät            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      toimenpiteet
                                                                         Määräaika, jossa tämä direktiivi oli pantava täytäntöön
—     velvoittaa komission korvaamaan oikeudekäyntikulut.                sisäisessä oikeusjärjestyksessä, on päättynyt 30.6.2002.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantaja väittää, että riidanalainen toimenpide on toteutettu             (1) EYVL L 167, 2.7.1999, s. 33.
selvästi asetuksen (EY) N:o 1260/99 (1) 32 artiklaa ja
komission asetuksen (ETY) N:o 1685/2000 (2) 1 artiklan 1 ja
2 kohtaa rikkoen. Kantajan mukaan missään em. asetusten
säännöksissä ei pidetä tärkeänä sitä, että valtiontukijär-
jestelmän mukaisen tuen lopulliselle tuensaajalle aiheutuneet
tukikelpoiset menot olisivat syntyneet toimista, jotka on tosi-          Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo,
asiallisesti toteutettu tukivaroin. Kyseisissä asetuksissa säädetyn      sección tercera 21.7.2003 tekemällään päätöksellä
järjestelmän mukaan merkitystä on yksinomaan sillä, että                 esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Colegio de
jäsenvaltio on lopullisena tuensaajana suorittanut maksut,               Ingenieros de Caminos, Canales ja Puertos ja la
vain sillä edellytyksellä, että ne vastaavat lopulliselle tuensaajalle          Administración del Estado vastaan Sr. G.M. Imo
todellisuudessa aiheutuneita menoja.
                                                                                (Asia C-330/03)
Kantaja väittää myös, että riidanalainen toimenpide on lainvas-                                     (2003/C 226/20)
tainen, koska sen perustelut ovat ristiriitaiset.
                                                                         Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo,
                                                                         sección tercera, on pyytänyt 21.7.2003 tekemällään
                                                                         päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
                                                                         29.7.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkorat-
(1) EYVL L 161, 26.6.1999, s. 1.                                         kaisua asiassa Colegio de Ingenieros de Caminos, Canales ja
(2) EYVL L 193, 29.7.2000, s. 39.                                        Puertos ja Administración de Estado vastaan Sr. G.M. Imo,
                                                                         seuraaviin kysymyksiin:


title: Asia F-87/08: Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 9.12.2010 — Schuerings v. Euroopan koulutussäätiö (ETF) (Henkilöstö — Euroopan koulutussäätiön henkilöstö — Väliaikainen toimihenkilö — Toistaiseksi voimassa oleva sopimus — Irtisanominen — Pätevää perustetta koskeva vaatimus — Viran lakkauttaminen — Huolenpitovelvollisuus — Asemapaikan siirto)

text:
               29.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/59

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 9.12.2010 — Schuerings v. Euroopan koulutussäätiö (ETF)
   (Asia F-87/08) (1)

   (Henkilöstö - Euroopan koulutussäätiön henkilöstö - Väliaikainen toimihenkilö - Toistaiseksi voimassa oleva sopimus - Irtisanominen - Pätevää perustetta koskeva vaatimus - Viran lakkauttaminen - Huolenpitovelvollisuus - Asemapaikan siirto)
   2011/C 30/110
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Gisela Schuerings (Nizza, Ranska) (edustajat: asianajajat N. Lhoest ja L. Delhaye)

      Vastaaja: Euroopan koulutussäätiö (ETF) (asiamies: T. Ciccarone, avustajanaan asianajaja L. Levi)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Sen vastaajan päätöksen, jolla kantaja irtisanottiin, kumoaminen ja Euroopan koulutussäätiön velvoittaminen korvaamaan kantajalle aiheutunut aineellinen ja aineeton vahinko

      Tuomiolauselma

               1)

               Gisela Schueringsia koskeva 23.10.2007 tehty irtisanomispäätös kumotaan.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Euroopan koulutussäätiö (ETF) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 327, 20.12.2008, s. 43.


title: Asia C-12/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour du travail de Liège (Belgia) on esittänyt 11.1.2008 — Mono Car Styling SA, selvitystilassa v. Dervis Odemis, Marc Bayard, Pietro Dimola, Danielle Marra, Youssef Belkaid, Marie-Christine Henri, Philippe Tistaert, Richard Toussaint, Alexandre Van Rutten, François Cristantielli, Khalid Zari, Isabelle Longaretti, Luigi Deiana, Vincent Hellinx, Christophe Novelli, Domenico Castronovo, Rachid Hitti, Alberto D'Errico, Marco Quaranta, Primo Pecci ja Giuseppe Montaperto

text:
               29.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 79/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour du travail de Liège (Belgia) on esittänyt 11.1.2008 — Mono Car Styling SA, selvitystilassa v. Dervis Odemis, Marc Bayard, Pietro Dimola, Danielle Marra, Youssef Belkaid, Marie-Christine Henri, Philippe Tistaert, Richard Toussaint, Alexandre Van Rutten, François Cristantielli, Khalid Zari, Isabelle Longaretti, Luigi Deiana, Vincent Hellinx, Christophe Novelli, Domenico Castronovo, Rachid Hitti, Alberto D'Errico, Marco Quaranta, Primo Pecci ja Giuseppe Montaperto
   (Asia C-12/08)
   (2008/C 79/30)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Cour du travail de Liège
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Mono Car Styling SA, selvitystilassa

      Vastaajat: Dervis Odemis, Marc Bayard, Pietro Dimola, Danielle Marra, Youssef Belkaid, Marie-Christine Henri, Philippe Tistaert, Richard Toussaint, Alexandre Van Rutten, François Cristantielli, Khalid Zari, Isabelle Longaretti, Luigi Deiana, Vincent Hellinx, Christophe Novelli, Domenico Castronovo, Rachid Hitti, Alberto D'Errico, Marco Quaranta, Primo Pecci ja Giuseppe Montaperto
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.7.1998 annetun neuvoston direktiivin 98/59 (1) 6 artiklaa, jossa säädetään, että
               ”jäsenvaltioiden on huolehdittava, että työntekijöiden edustajilla ja/tai työntekijöillä on käytettävissään oikeudelliset ja/tai hallinnolliset menettelytavat sen varmistamiseksi, että tämän direktiivin säännöksiä noudatetaan”,
               tulkittava siten, että se on esteenä työllisyyttä edistävistä toimenpiteistä 13.2.1998 annetun lain 67 §:n kaltaiselle kansalliselle säännökselle siltä osin kuin siinä säädetään, että irtisanottu työntekijä ei voi enää riitauttaa tiedottamis- ja neuvottelumenettelyn noudattamista

                           —

                           muulla kuin sillä perusteella, että työnantaja ei ole täyttänyt saman lain 66 §:n 1 momentin toisessa kohdassa tarkoitettuja vaatimuksia,

                           —

                           ja elleivät henkilöstöä edustavat yritysneuvoston jäsenet, tai jollei sellaista ole, ammattiyhdistysten valtuuskunnan jäsenet, tai jollei sellaista ole, ne työntekijät, joille asiasta olisi pitänyt ilmoittaa ja joita siitä olisi pitänyt kuulla, ole esittäneet työnantajalle vastalauseita yhden tai useamman 66 §:n 1 momentin toisessa kohdassa mainitun vaatimuksen osalta 30 päivän kuluessa siitä, kun 66 §:n 2 momentin toisessa kohdassa tarkoitettu ilmoitus on pantu nähtäville,

                           —

                           ja ellei irtisanottu työntekijä ole ilmoittanut työnantajalle kirjatulla kirjeellä, että hän riitauttaa tiedottamis- ja neuvottelumenettelyn noudattamisen ja että hän vaatii, että hänet otetaan takaisin työhönsä, [30 päivän kuluessa irtisanomispäivästään] tai siitä päivästä, jona irtisanomiset muuttuivat luonteeltaan joukkovähentämiseksi?

               2)

               Jos työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.7.1998 annetun neuvoston direktiivin 98/59/EY 6 artiklaa voidaan tulkita niin, että se sallii jäsenvaltion antaa työllisyyttä edistävistä toimenpiteistä 13.2.1998 annetun lain 67 §:n kaltaisen kansallisen säännöksen, jonka mukaan irtisanottu työntekijä ei voi enää riitauttaa tiedottamis- ja neuvottelumenettelyn noudattamista muulla kuin sillä perusteella, että työnantaja ei ole täyttänyt saman lain 66 §:n 1 momentin toisessa kohdassa tarkoitettuja vaatimuksia, ja elleivät henkilöstöä edustavat yritysneuvoston jäsenet, tai jollei sellaista ole, ammattiyhdistysten valtuuskunnan jäsenet, tai jollei sellaista ole, ne työntekijät, joille asiasta olisi pitänyt ilmoittaa ja joita siitä olisi pitänyt kuulla, ole esittäneet työnantajalle vastalauseita yhden tai useamman 66 §:n 1 momentin toisessa kohdassa mainitun vaatimuksen osalta 30 päivän kuluessa siitä, kun 66 §:n 2 momentin toisessa kohdassa tarkoitettu ilmoitus on pantu nähtäville, ja ellei irtisanottu työntekijä ole ilmoittanut työnantajalle kirjatulla kirjeellä, että hän riitauttaa tiedottamis- ja neuvottelumenettelyn noudattamisen ja että hän vaatii, että hänet otetaan takaisin työhönsä, 30 päivän kuluessa irtisanomispäivästään tai siitä päivästä, jona irtisanomiset muuttuivat luonteeltaan joukkovähentämiseksi,
               onko tällainen järjestelmä yhteensopiva yksilön perusoikeuksien, jotka ovat erottamaton osa yhteisön yleisiä oikeusperiaatteita, joiden noudattamista yhteisöjen tuomioistuin valvoo, ja erityisesti ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 artiklan kanssa?

               3)

               Voiko kansallinen tuomioistuin, jonka ratkaistavana on kahden yksityisen asianosaisen — tässä tapauksessa työntekijän ja hänen entisen työnantajansa — välinen riita-asia, jättää soveltamatta työllisyyttä edistävistä toimenpiteistä 13.2.1998 annetun lain 67 §:n kaltaista kansallista säännöstä, joka on yhteisön direktiivin vastainen, antaakseen vaikutuksen toisille kansallisen oikeuden säännöksille, joilla kyseinen yhteisön direktiivi on saatettu oletettavasti asianmukaisesti osaksi kansallista oikeusjärjestystä, kuten sen 2.10.1975 tehdyn työehtosopimuksen määräyksille, joka muutettiin velvoittavaksi 21.1.1976 annetulla kuninkaan päätöksellä mutta jonka tehokkaan soveltamisen kyseinen yhteisön direktiivin vastainen kansallinen säännös, tässä tapauksessa 13.2.1998 annetun lain 67 §, estää?

               4)

                           1.

                           Onko 20.7.1998 annetun neuvoston direktiivin 98/59/EY 2 artiklaa ja erityisesti sen 1, 2 ja 3 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä työllisyyttä edistävistä toimenpiteistä 13.2.1998 annetun lain 66 §:n 1 momentin kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jonka mukaan työnantajan, joka aikoo noudattaa sille joukkovähentämisen yhteydessä asetettuja velvollisuuksia, on ainoastaan näytettävä toteen, että se on täyttänyt seuraavat vaatimukset

                                       1)

                                       se on esittänyt yritysneuvostolle, tai jollei sellaista ole, ammattiyhdistysten valtuuskunnalle, tai jollei sellaista ole, suoraan työntekijöille kirjallisen tiedonannon, jossa se ilmoittaa harkitsevansa työntekijöiden joukkovähentämistä;

                                       2)

                                       sen on voitava näyttää toteen, että se on pitänyt yritysneuvoston, tai jollei sellaista ole, ammattiyhdistysten valtuuskunnan, tai jollei sellaista ole, työntekijöiden kanssa yhteisen kokouksen suunnitellusta työntekijöiden joukkovähentämisestä;

                                       3)

                                       se on tarjonnut henkilöstöä edustaville yritysneuvoston jäsenille, tai jollei sellaista ole, ammattiyhdistysten valtuuskunnan jäsenille, tai jollei sellaista ole, työntekijöille mahdollisuuden esittää kysymyksiä, väitteitä tai vastaehdotuksia suunnitellusta joukkovähentämisestä;

                                       4)

                                       se on tutustunut edellä 3 kohdassa tarkoitettuihin kysymyksiin, väitteisiin ja vastaehdotuksiin ja vastannut niihin?

                           2.

                           Onko tätä samaa säännöstä tulkittava niin, että se on esteenä työllisyyttä edistävistä toimenpiteistä 13.2.1998 annetun lain 67 §:n 2 momentin kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jonka mukaan irtisanottu työntekijä ei voi riitauttaa tiedottamis- ja neuvottelumenettelyn noudattamista muulla kuin sillä perusteella, että työnantaja ei ole täyttänyt 66 §:n 1 momentin toisessa kohdassa tarkoitettuja vaatimuksia, joista edellä 1 kohdassa on kyse?

      (1)  EYVL L 225, s. 16.


title: Asia C-105/00: Euroopan yhteisöjen komission 21.3.2000 Portugalin tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 163/10                 FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      10.6.2000
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-             Euroopan yhteisöjen komission 21.3.2000 Portugalin ta-
tuin                                                                                savaltaa vastaan nostama kanne
–    toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut EY:n                                        (Asia C-105/00)
     perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei
     ole säädetyssä määräajassa toteuttanut toimenpiteitä – eikä                                     (2000/C 163/16)
     ilmoittanut niistä komissiolle – tehokkaan järjestelmän
     toteuttamiseksi, jolla tiukasti suojellaan merikilpikonnala-
     jia caretta carettaa Zakinthosilla, jotta estettäisiin kaikenlai-     Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 21.3.2000 Euroo-
     nen häiritseminen lajin munimiskaudella (toukokuun lo-                pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Portugalin tasavaltaa
     pusta elokuun loppuun) ja kaikenlainen toiminta, joka                 vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen yksikön virka-
     saattaisi heikentää lajin ruokinta-aluetta tai hävittää sen,          mies Ana Maria Alves Vieira, prosessiosoite c/o oikeudellisen
     ja koska se ei ole siten täyttänyt luontotyyppien sekä                yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner,
     luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta                    Kirchberg.
     21 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktii-
     vin 92/43/ETY (1) mukaisia velvoitteitaan;                            Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
–    velvoittaa Helleenien tasavallan korvaamaan oikeuden-                 1. toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut perusta-
     käyntikulut.                                                               missopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
                                                                                antanut säädetyssä määräajassa kaikkia neuvoston direktii-
                                                                                vin 97/70/EY (1) noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuk-
                                                                                sia ja hallinnollisia määräyksiä, ja
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                           2. velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeuden-
                                                                                käyntikulut.
Komission mukaan täysimääräinen ja tosiasiallinen direktiivin
92/43/ETY 12 artiklan 1 kohdan täytäntöönpano edellyttää
erityisten lakien, asetusten tai hallinnollisten määräysten anta-          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
mista ja konkreettisten toimenpiteiden toteuttamista luon-
nossa tiettyjen lajien suojelemiseksi.
                                                                           EY 249 artiklan kolmannen kohdan ja EY 10 artiklan ensim-
                                                                           mäisen kohdan sitova luonne velvoittaa jäsenvaltiot toteutta-
Komissio totesi perustellussa lausunnossaan, ettei ollut                   maan direktiiveissä säädetyssä määräajassa toimenpiteet, jotka
minkäänlaisia institutionaalisia puitteita merikilpikonnalajin             ovat välttämättömiä direktiivien saattamiseksi osaksi kansallis-
caretta carettan suojelemiseksi Zakinthosilla, mitä Kreikan                ta oikeusjärjestystä. Kyseinen määräaika on päättynyt 1.1.1999
viranomaiset eivät 29.10.1999 päivätyssä vastauksessaan kiis-              ilman, että Portugali olisi toteuttanut välttämättömät toimenpi-
täneet.                                                                    teet.
                                                                           (1) Yhdenmukaistetun turvallisuusjärjestelmän luomisesta kalastus-
Komissio vetosi toiseksi perustellussa lausunnossaan siihen,                   aluksille, joiden pituus on 24 metriä tai enemmän, 11 päivänä
ettei yhdenmukaistettuja toimenpiteitä ollut toteutettu merikil-               joulukuuta 1997 annettu neuvoston direktiivi 97/70/EY. EYVL
pikonnalajin caretta carettan suojelemiseksi Zakinthosilla var-                L 34, 9.2.1998, s. 1.
sinkaan sinä herkkäluonteisella ajanjaksolla, jolloin kilpikonna
munii munansa.
Kreikan valtio ei kiistä sitä, että sen on direktiivin 92/43/ETY
12 artiklan mukaisesti toteutettava vaadittavat toimenpiteet
sellaisen tehokkaan järjestelmän toteuttamiseksi, jolla merikil-
pikonnalajia caretta carettaa suojellaan Zakinthosilla.
                                                                           Euroopan yhteisöjen komission 21.3.2000 Portugalin ta-
                                                                                savaltaa vastaan nostama kanne
Komissio katsoo tämän vuoksi, että Kreikan valtio ei ole
toteuttanut asianmukaisia toimenpiteitä direktiivin 92/43/ETY                                         (Asia C-106/00)
12 artiklan täytäntöönpanemiseksi täysimääräisesti ja tosiasial-
lisesti.
                                                                                (2000/C 163/17)
                                                                           Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 21.3.2000 Euroo-
(1) EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7.                                           pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Portugalin tasavaltaa
                                                                           vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen yksikön virka-
                                                                           mies Ana Maria Alves Vieira, prosessiosoite c/o oikeudellisen
                                                                           yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner,
                                                                           Kirchberg.


title: Asia C-531/03: Euroopan yhteisöjen komission 18.12.2003 Saksan liittotasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 59/8                   FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                         6.3.2004
2.    velvoittaa Alankomaiden kuningaskunnan korvaamaan                Euroopan yhteisöjen komission 18.12.2003 Saksan liitto-
      oikeudenkäyntikulut.                                                             tasavaltaa vastaan nostama kanne
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                              (Asia C-531/03)
Direktiivin täytäntöönpanoa varten säädetty määräaika päättyi                                     (2004/C 59/14)
28.12.2002.
(1) EYVL L 332, 28.12.2000, s. 81.
                                                                       Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 18.12.2003 yhtei-
                                                                       söjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasavaltaa vastaan.
                                                                       Kantajan asiamiehet ovat Euroopan yhteisöjen komission
                                                                       oikeudellisen yksikön virkamies Josef Christian Schieferer
                                                                       ja komission oikeudellisessa yksikkössä toimiva kansallinen
Euroopan yhteisöjen komission 15.12.2003 Alankomai-                    virkamies Florence Simonetti, prosessiosoite Luxemburgissa.
         den kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
                          (Asia C-528/03)
                                                                       Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                           (2004/C 59/13)
                                                                       1)    toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut
                                                                             tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövai-
                                                                             kutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 anne-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 15.12.2003 Euroo-                   tun neuvoston direktiivin 85/337/ETY, (1) sellaisena kuin
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Alankomaiden ku-                     se on muutettuna direktiivillä 97/11/EY, (2) 4 artiklan ja
ningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Knut Simons-                 liitteessä I olevan 7 kohdan b alakohdan ja c alakohdan
son ja Wouter Wils.                                                          ja liitteessä II olevan 10 kohdan e alakohdan mukaisia
                                                                             velvoitteitaan
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin:
                                                                             –      koska kyseistä direktiiviä ei ole pantu vielä täytän-
1.    toteaa, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudatta-                      töön Reininmaa-Pfalzin osavaltiossa varsinkaan tie-
      nut yhdenmukaistetun turvallisuusjärjestelmän luomises-                       työhankkeiden osalta
      ta kalastusaluksille, joiden pituus on 24 metriä tai enem-
      män, annetun neuvoston direktiivin 97/70/EY muuttami-
      sesta 25 päivänä huhtikuuta 2002 annetun komission                     –      koska Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa on mah-
      direktiivin 2002/35/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska                     dollisuus hyväksyä tietyöhankkeita koskeva suunni-
      se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen                          telma suorittamatta ympäristövaikutuksia koskevaa
      edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä,                  arviointia,
      tai koska se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle.
2.    velvoittaa Alankomaiden kuningaskunnan korvaamaan                2)    velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeuden-
      oikeudenkäyntikulut.                                                   käyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                       Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Direktiivin täytäntöönpanolle varattu määräaika päättyi
1.1.2003.
                                                                       Direktiivin 85/337/ETY muuttamisesta annetun direktiivin
(1) EYVL L 112, 27.4.2002, s. 21–33.
                                                                       97/11/EY täytäntöönpanemiselle asetettu määräaika päättyi
                                                                       14.3.1999, eikä Reininmaa-Pfalzin osavaltio ole toteuttanut
                                                                       varsinkaan tietyöhankkeiden osalta tarvittavia toimenpiteitä.
 ---pagebreak--- 6.3.2004                 FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                                C 59/9
Tämän lisäksi Nordrhein-Westfalenin osavaltion osalta laissa           EY 95 artiklan 2 kohdan mukaan EY 95 artiklan 1 kohtaan
ei ole taattu, että ympäristövaikutukset arvioidaan silloin kun        sisältyvää poikkeusta EY 94 artiklasta ei sovelleta veroja
osavaltion lain mukaan toteutettavan tietyöhankkeen osalta             koskeviin säännöksiin tai määräyksiin. Komission näkemyksen
on odotettavissa merkittäviä ympäristövaikutuksia.                     mukaan ilmaisua ”veroja koskevat säännökset tai määräykset”
                                                                       täytyy tulkita siten, että siihen sisältyvät verovelvollisia, verotet-
                                                                       tavia tapahtumia, veron perustetta, verokantaa ja verovapau-
(1) EYVL L 175, s. 40.                                                 tuksia koskevat määräykset sekä veron määräämistä ja kanta-
(2) EYVL L 73, s. 5.                                                   mista koskevat yksityiskohtaiset määräykset. Komissio väittää,
                                                                       että kyseinen päättely ei sitä vastoin ulotu keskinäiseen apuun
                                                                       veroasioissa. Yhteistyötä, tarkastuksia ja tietojen toimittamista
                                                                       koskevat säännökset, joilla pyritään helpottamaan rajojen
                                                                       poistamista jäsenvaltioiden omien verosäädösten sisältöön
                                                                       puuttumatta, eivät kohdistu jäsenvaltioiden verolainsäädän-
                                                                       töön.
Euroopan yhteisöjen komission 19.12.2003 Euroopan
         unionin neuvostoa vastaan nostama kanne                       Komissio väittää, että asetuksen N:o 1798/2003 säännöksillä
                                                                       ei voida varsinaisesti katsoa yhtenäistettävän tai lähennettävän
                                                                       kansallisia verosäännöksiä. Asetus 1798/2003 koskee yksin-
                          (Asia C-533/03)                              omaan tietojen vaihtoa sellaisista liiketoimista, jotka tehdään
                                                                       yhteisön alueella valtioiden väliset rajat ylittäen, ja tällä pyri-
                                                                       tään mahdollistamaan kansallisten veroviranomaisten yhteis-
                           (2004/C 59/15)                              työ toistensa sekä komission kanssa, jotta voidaan varmistaa
                                                                       arvonlisäverosäännösten noudattaminen rajatarkastusten
                                                                       puuttuessa. Se ei vaikuta säännöksiin, joita on varsinaisesti
                                                                       pidettävä EY 95 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuina ”veroja
                                                                       koskevina säännöksinä tai määräyksinä” tai EY 93 artiklassa
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 19.12.2003 Euroo-             tarkoitettuna ”liikevaihtoveroja koskevana lainsäädäntönä”.
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin
neuvostoa vastaan. Kantajan asiamiehenä on R. Lyal ja proses-
siosoite on Luxemburgissa.
                                                                       Direktiivillä 2003/93/EY on puolestaan muutettu direktiiviä
                                                                       77/799/ETY ainoastaan poistamalla direktiivistä arvonlisävero
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                           ja lisäämällä vakuutusmaksuja koskevat verot. Tämä ei vaikuta
                                                                       kyseisen direktiivin luonteeseen, joka koskee tietojen vaihtoa,
1.    toteaa, että hallinnollisesta yhteistyöstä arvonlisäverotuk-     eikä se siten ole EY 95 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua ”veroja
      sen alalla ja asetuksen (ETY) N:o 218/92 kumoamisesta            koskevien säännösten tai määräysten” yhtenäistämistä.
      7 päivänä lokakuuta 2003 annettu neuvoston asetus (EY)
      N:o 1798/2003 (1) sekä jäsenvaltioiden toimivaltaisten
      viranomaisten keskinäisestä avusta välittömien ja välillis-
      ten verojen alalla annetun neuvoston direktiivin 77/799/
      ETY muuttamisesta 7 päivänä lokakuuta 2003 annettu               Näin ollen on pääteltävä, että kyseisen lainsäädännön tavoite
      neuvoston direktiivi 2003/93/EY (2) ovat pätemättömiä;           on sisämarkkinoiden toteuttaminen. Kyseessä eivät ole säädök-
                                                                       set, joilla yhtenäistetään verosäännöksiä ja -määräyksiä. Asian-
                                                                       mukainen oikeudellinen perusta on siten EY 95 artikla.
2.    pitää näiden säädösten oikeusvaikutukset voimassa siihen
      saakka, kunnes asianmukaiseen oikeudelliseen perustaan
      pohjautuva lainsäädäntö on tullut voimaan;
                                                                       Edellä esitetyn mukaisesti komissio väittää, että neuvoston
3.    velvoittaa Euroopan unionin neuvoston korvaamaan oi-
                                                                       asetus N:o 1798/2003 ja neuvoston direktiivi 2003/93/EY on
      keudenkäyntikulut.
                                                                       annettu väärän oikeudellisen perustan nojalla parlamentin
                                                                       valtaoikeudet sivuuttaen.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                       (1) EYVL L 264, 15.10.2003, s. 1.
                                                                       (2) EYVL L 264, 15.10.2003, s. 23.
Tässä asiassa on kyse siitä, onko yhtäältä EY 93 ja 94 artikla vai
toisaalta EY 95 artikla oikea oikeudellinen perusta asetuksen
N:o 1798/2003 ja direktiivin 2003/93/EY kaltaisten säädösten
antamiselle.