title: Asia T-19/07: Kanne 25.1.2007 — Systran ja Systran Luxembourg v. komissio

text:
               24.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/21

         Kanne 25.1.2007 — Systran ja Systran Luxembourg v. komissio
   (Asia T-19/07)
   (2007/C 69/49)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantajat: Systran SA ja Systran Luxembourg (edustajat: asianajajat J.-P. Spitzer ja E. de Boissieu)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               on määrättävä, että komission edustama Euroopan yhteisö lakkaa välittömästi loukkaamasta kantajien immateriaalioikeuksia ja paljastamasta niiden taitotietoa

               —

               on määrättävä takavarikoitaviksi kaikki ne komission ja GOSSELIES-yhtiön hallussa olevat tietovälineet, joille on tallennettu ne tietokonejärjestelmän kehittämistoimet, jotka GOSSELIES-yhtiö on toteuttanut EC-SYSTRAN Unix ja SYSTRAN Unix -versioiden pohjalta SYSTRANin oikeuksien vastaisesti, ja kyseiset tietovälineet on määrättävä luovutettaviksi SYSTRANille tai ne on ainakin määrättävä tuhottaviksi oikeushallinnon virkamiehen valvonnassa

               —

               komission edustama Euroopan yhteisö on velvoitettava maksamaan korvauksia vahingosta, joka kantajille on aiheutunut siitä, että komissio ja erityisesti käännöstoimen pääosasto ovat tehtäviään hoitaessaan loukanneet kantajien immateriaalioikeuksia

               —

               näiden vahingonkorvausten määränä on

                           —

                           SYSTRAN Luxembourgin osalta 1 531 000 euroa

                           —

                           SYSTRAN SA:n osalta 47 014 000 euroa (tätä määrää täsmennetään myöhemmin) ja 2 000 000 euroa korvauksena aineettomasta vahingosta

               —

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antama ratkaisu on määrättävä julkaistavaksi komission kustannuksella kyseessä olevaa alaa koskevissa sanoma- ja aikakauslehdissä ja tätä alaa koskevilla Internet-sivustoilla, jotka SYSTRAN valitsee

               —

               komissio on joka tapauksessa velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   SYSTRAN-konekäännösohjelmiston käyttämistä koskevilla lisenssisopimuksilla, jotka tehtiin kantajien oikeudellisten edeltäjien ja komission välillä, komissio sai oikeuden käyttää ohjelmistoa omiin tarpeisiinsa sekä Euroopan unionin hallinnon tarpeisiin. Kantajien mukaan sopimuksissa ei määrätty SYSTRAN-ohjelmistoon kohdistuvien immateriaalioikeuksien luovuttamisesta komissiolle. Vuosina 1999–2002 SYSTRAN toteutti komissiossa SYSTRAN Luxembourg -nimisen tytäryhtiönsä välityksellä siirtymisen uuteen käyttöjärjestelmään. Komission kanssa tästä tehdyssä sopimuksessa määrättiin, että komission koko käännösjärjestelmä pysyy komission omistuksessa, ”tämän kuitenkaan rajoittamatta jo voimassa olevien teollis- tai tekijänoikeuksien soveltamista”.
   Lokakuussa 2003 komissio julkaisi tarjouspyynnön sopimuksen tekemiseksi ”Euroopan komission konekäännöspalvelun ylläpidosta ja kielellisestä vahvistamisesta sekä oheispalveluista” (1). Kantajat eivät osallistuneet tähän menettelyyn. SYSTRAN-yhtiö esitti kuitenkin epäilyksensä tarjouspyynnön kohteesta ja tehtävästä sopimuksesta, koska kyseisen yhtiön mukaan sopimus oli omiaan loukkaamaan sen kyseiseen ohjelmistoon kohdistuvia immateriaalioikeuksia.
   Tässä kanteessa kantajat väittävät, että sopimuksen tekeminen muun yhtiön kuin SYSTRANin kanssa loukkaa sellaisenaan kantajien immateriaalioikeuksia ja edellyttää kantajien taitotiedon paljastamista sopimuksen saajalle. Kantajat katsovat, että tarjouspyynnön mukaisten tehtävien, joina ovat muiden muassa SYSTRANin alun perin suunnitteleman järjestelmän muutokset ja mukautukset, toteuttaminen edellyttää vähintäänkin SYSTRANin etukäteen antamaa suostumusta. Kantajat väittävät näin ollen, että koska komissio ei ole koskaan pyytänyt tällaista suostumusta, se syyllistyy SYSTRAN-järjestelmään kohdistuvien immateriaalioikeuksien loukkaamiseen ja siis kantajien taitotiedon paljastamiseen direktiivin 91/250/ETY (2), sellaisena kuin se on saatettuna osaksi kansallisia oikeusjärjestyksiä, 4 artiklan vastaisesti.
   Kantajat katsovat täten, että SYSTRAN-ohjelmistoon kohdistuvien oikeuksien loukkaamisessa ja kantajien taitotiedon paljastamisessa on kyse lainvastaisista toimista, jotka synnyttävät yhteisön vastuun EY 235 artiklan ja EY 288 artiklan toisen kohdan nojalla. Ne väittävät lisäksi, että kyseiset toimet ovat aiheuttaneet vahinkoa, joka komission on korvattava.

      (1)  Tarjouspyyntö nro 2003/S 191-171556 (EUVL S 191).

      (2)  Tietokoneohjelmien oikeudellisesta suojasta 14.5.1991 annettu neuvoston direktiivi 91/250/ETY (EYVL L 122, s. 42).


title: Ana María Moles García-Ortúzarin 28.11.1995 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-216/95)

text:
 20.1.96             rrn                          Euroopan yhteisôjen virallinen lehti                                 N:o C 16/ 17
Ana Maria Moles Garcia-Ortuzarin 28.11.1995 Euroopan                  lan väärinkäyttöön, sillä henkilöstöhallinnon halusta jättää
         yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne                  täyttämättä täytettävissä olevat toimet seurasi , että kokeet
                                                                      olivat liian vaikeita .
                        (Asia T-216/95 )
                          ( 96/C 16/37 )
                                                                      Kilpailuilmoituksen väitetty lainvastaisuus perustuu henki
                                                                      löstösääntöjen liitteessä III olevan 1 artiklan 1 kohdan e
                  (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                       alakohdan väitettyyn rikkomiseen.
Ana Maria Moles Garcia-Ortuzarin, Bryssel, on nostanut
28.1 1.1995 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Marc-Albert                Lucia Passeran 28.1 1.1995 Euroopan yhteisöjen komissiota
Lucas, Liège .                                                                           vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-217/95 )
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio                                           ( 96/C 16/38
istuin
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
— kumoaa valintalautakunnan päätöksen olla ottamatta
     kantajaa soveltuvien hakijoiden luetteloon,
                                                                     Lucia Passera, kotipaikka Overijse ( Belgia ), on nostanut
                                                                     28.11.1 995 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
— kumoaa kokeisiin perustavan sisäisen kilpailun KOM/                tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
     B/9/93 kilpailuilmoituksen,                                     vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Marc-Albert
                                                                     Lucas, Liège.
— velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku
     lut .                                                           Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio
                                                                     istuin
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                  — kumoaa kilpailulautakunnan päätöksen olla ottamatta
                                                                          kantajaa soveltuvien hakijoiden luetteloon
Kantaja , joka on palkkaluokan Cl virkamies komissiossa ,
riitauttaa sekä kokeisiin perustuvan sisäisen kilpailun              — kumoaa sisäistä kilpailua KOM/B/9/93 koskevan ilmoi
KOM/B/9/93 valintalautakunnan päätöksen olla ottamatta                    tuksen,
kantajaa soveltuvien hakijoiden luetteloon että itse kilpai
luilmoituksen sen lainvastaisuuden vuoksi .                          — velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku
                                                                          lut .
Kantaja vetoaa ensinnäkin perusteluvelvollisuuden rikko
miseen, koska riidanalaisessa päätöksessä ei mainita käytet         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
tyjä arviointiperusteita eikä sitä , kuinka niitä on sovellettu
häneen . Lisäksi on todettava , että kilpailuilmoitusta sekä         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
kokeiden tarkoitusta on rikottu, koska hakijoille toisaalta          kuin asiassa T-216/95 esistetyt.
esitettiin suullisessa kokeessa kysymyksiä , joilla ei ollut
mitään yhteyttä siihen, mitä hakijat oikeutetusti saattoivat
odottaa, ja toisaalta nämä kysymykset eivät suoraan liitty
neet täytettäviin toimiin eivätkä kantajan soveltuvuuteen
hoitaa niitä .
                                                                         Christophe Gimenezin 4.12.1995 alueiden komiteaa
Kantajan mukaan komissio on myös toiminut vastoin                                        vastaan nostama kanne
kyseisen kilpailun luonnetta, koska valintalautakunta piti
suulliset kokeet hakijoiden henkilökohtaisten asiakirjojen                                    (Asia T-220/95 )
perusteella , kun taas mainittu kilpailu järjestettiin pelkäs                                    96/C 16/39 )
tään kokeiden perusteella .
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Se seikka , ettei kantajaa, jolla on yliopistollinen arvosana ja
joka on saanut hyvät arvostelut arviointimenettelyissä , ole         Christophe Gimenez, Bryssel, on nostanut 4.12.1995 Eu
otettu soveltuvien hakijoiden joukkoon, korostaa ilmeistä            roopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
arviointivirhettä .
                                                                     tuimessa kanteen alueiden komiteaa vastaan. Kantajan
                                                                     edustaja on asianajaja Eric Boigelot, Bryssel, prosessiosoite
Riidanalaisen päätöksen viimeisenä kumoamisperusteena                Luxemburgissa asianajotoimisto Louis Schiltz, 2 , rue du
kantaja vetoaa tässä tapauksessa ilmenneeseen harkintaval           Fort Rheinsheim .


title: Asia C-580/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Berlin (Saksa) on esittänyt 16.12.2014 – asianajaja Sandra Bitter Ziegelwerk Höxter GmbH:n selvitysmiehenä v. Saksan valtio

text:
               23.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 96/2

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Berlin (Saksa) on esittänyt 16.12.2014 – asianajaja Sandra Bitter Ziegelwerk Höxter GmbH:n selvitysmiehenä v. Saksan valtio
   (Asia C-580/14)
   (2015/C 096/03)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgericht Berlin

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: asianajaja Sandra Bitter Ziegelwerk Höxter GmbH:n selvitysmiehenä

      Vastaaja: Saksan valtio

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko päästökauppadirektiivin (1) 16 artiklan 3 kohdan toisen virkkeen sääntely, jonka mukaan liikapäästösakko on 100 euroa kutakin sellaista aiheutettua hiilidioksidiekvivalenttitonnia kohti, jonka osalta toiminnanharjoittaja tai ilma-aluksen käyttäjä ei ole palauttanut päästöoikeuksia, ristiriidassa suhteellisuusperiaatteen kanssa?

      (1)  Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2203/87/EY (EUVL L 275, s. 32).


title: Asia C-235/01: Euroopan yhteisöjen komission 19.6.2001 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
1.9.2001                FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 245/5
3)    Onko neuvoston direktiivin 73/239/ETY 8 artiklan                    Euroopan yhteisöjen komission 19.6.2001 Italian tasaval-
      3 kohdan kolmatta alakohtaa, sellaisena kuin se on                                     taa vastaan nostama kanne
      muutettuna neuvoston direktiivin 92/49/ETY 6 artiklalla,
      tulkittava siten, että sen vastaisia ovat sellaiset kansalliset                               (Asia C-235/01)
      säännökset, joissa inflaation hillitsemiseksi säädetään,
      että vakuutusyrityksillä on vakuutuksenottajan pyynnöstä
      velvollisuus laatia vakuutussopimus siten, että vakuutus-                                     (2001/C 245/10)
      maksu määritetään sellaisen bonusjärjestelmän mukaan,
      johon sisältyy lailla määritetyn vähimmäis- ja enimmäis-
                                                                          Euroopan yhteisöjen komissio on 19.6.2001 nostanut kanteen
      määrän mukainen omavastuuosuus?
                                                                          Italian tasavaltaa vastaan Euroopan yhteisöjen tuomioistui-
                                                                          messa. Kantajan asiamiehinä ovat Bernard Mongin ja Roberto
4)    Onko neuvoston direktiivin 73/239/ETY 8 artiklan                    Amorosi.
      3 kohdan kolmatta alakohtaa, sellaisena kuin se on
      muutettuna neuvoston direktiivin 92/49/ETY 6 artiklalla,
      tulkittava siten, että sen vastaisia ovat sellaiset kansalliset     Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
      säännökset, joissa inflaation hillitsemiseksi annetaan va-          tuin
      kuutuksenottajalle vakuutusmaksujen korottamiskiellon
      päättyessä oikeus sopimuksen irtisanomiseen, jos sopi-              –     toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut merenkul-
      muksen vuosittaisen uudistamisen yhteydessä toteutetta-                   kijoiden vähimmäiskoulutustasosta annetun direktiivin
      va maksukorotus, joka ei perustu asiakkaan kanssa teh-                    94/58/EY muuttamisesta 25 päivänä toukokuuta 1998
      tyyn sopimukseen, ylittää hallituksen määrittämän inflaa-                 annetun neuvoston direktiivin 98/35/ET (1) mukaisia vel-
      tiokorotuksen tason?                                                      voitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa
                                                                                kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja,
                                                                                asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ei ole ainakaan
(1) EYVL L 288, 16.8.1973, s. 3.                                                ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle
(2) EYVL L 228, 11.8.1992, s. 1.
                                                                          –     velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
                                                                                kulut.
                                                                          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Finanzgericht Berlinin 28.5.2001 tekemällään päätöksellä
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Arnoud Gerritse                    EY 249 artiklassa, jonka mukaan direktiivi velvoittaa saavutet-
              vastaan Finanzamt Neukölln-Nord                             tavaan tulokseen nähden jokaista jäsenvaltiota, jolle se on
                                                                          osoitettu, asetetaan jäsenvaltioille velvollisuus noudattaa direk-
                          (Asia C-234/01)                                 tiivien täytäntöönpanolle säädettyjä määräaikoja. Tämä määrä-
                                                                          aika on päättynyt 1.7.1999, mutta Italian tasavalta ei ole
                                                                          antanut tarvittavia säännöksiä noudattaakseen komission vaa-
                         (2001/C 245/09)                                  timuksissa mainittua direktiiviä.
Finanzgericht Berlin on pyytänyt 28.5.2001 tekemällään pää-               (1) EYVL L 172, 17.6.1998, s. 1.
töksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
19.6.2001, ennakkoratkaisua asiassa Arnoud Gerritse vastaan
Finanzamt Neukölln-Nord seuraavan kysymykseen:
Onko EY:n perustamissopimuksen 52 artiklan (josta on tullut
EY 43 artikla) kanssa ristiriidassa se, että Einkommensteuerge-
setzin, sellaisena kuin se oli vuonna 1996 voimassa olleessa              Saksan liittotasavallan 21.6.2001 Euroopan yhteisöjen
muodossaan (EStG 1996), 50 a §:n 4 momentin 1 virkkeen                                  komissiota vastaan nostama kanne
1 kohdan ja 2 virkkeen perusteella palkkion maksajan on
pidätettävä tulon lähteellä Alankomaiden kansalaiselta, joka                                        (Asia C-239/01)
saa Saksan liittotasavallasta itsenäisestä ammatinharjoittami-
sesta kalenterivuodessa noin 5 000 DEM veronalaisia nettotu-
loja, 6 000 DEM:n (brutto) tuloista 25 prosentin verokannan                                         (2001/C 245/11)
mukaisesti tulovero ja lisäksi solidaarisuuslisä, eikä tällä Alan-
komaiden kansalaisella ole mahdollisuutta saada maksamiaan                Saksan liittotasavalta on nostanut 21.6.2001 Euroopan yhtei-
veroja kokonaan tai osittain takaisin hakemalla palautusta                söjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komis-
tai sitä, että häntä verotettaisiin tavanomaisen jälkikäteisen            siota vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat hallitusneuvos Wolf-
verotusmenettelyn (Steuerveranlagungsverfahren) mukaisesti?               Dieter Plessing, liittovaltion talousministeriö, Graurheindorfer
                                                                          Str. 108, D-53117 Bonn, ja Jochim Sedemund, Potsdamer
                                                                          Platz 1, D-10785 Berlin.


title: Asia T-3/08: Kanne 2.1.2008 — Coedo Suárez v. neuvosto

text:
               8.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 64/54

         Kanne 2.1.2008 — Coedo Suárez v. neuvosto
   (Asia T-3/08)
   (2008/C 64/87)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Angel Coedo Suárez (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Rodrigues ja C. Bernard-Glanz)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto
   Kantajan vaatimukset

               —

               kanne on otettava tutkittavaksi

               —

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen on kumottava 30.10.2007 tehty komission päätös sikäli kuin siinä evätään kantajan pyyntö tutustua useisiin komission asiakirjoihin, jotka liittyvät kantajan ja erään hänen naispuolisen työtoverinsa välisiin tapahtumiin ja jotka laadittiin näiden tapahtumien johdosta (sisäisten tapaamisten pöytäkirjoja, tutkimusten loppuraportteja ja turvallisuusosaston kertomus),

               —

               neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Esillä olevalla kanteella kantaja vaatii kumottavaksi neuvoston pääsihteeristön pääosaston F 30.10.2007 tekemää päätöstä, jolla hylättiin hänen uudistettu pyyntönsä saada tutustua asiakirjoihin, jotka koskevat hänen ja erään hänen naispuolisen työtoverinsa välisiä tapahtumia.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.
   Ensimmäinen niistä perustu asetuksen N:o 1049/2001 (1) 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkomiseen ja tämän säännöksen mukaisen perusteluvelvollisuuden loukkaamiseen.
   Toinen kanneperuste perustuu asetuksen N:o 45/2001 (2) 5 artiklan rikkomiseen ja ilmeiseen virheeseen tämän asetuksen soveltamisessa.

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43).

      (2)  Yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18.12.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 45/2001 (EYVL 2001, L 8, s. 1)


title: Asia C-270/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 22.1.2014 — Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta v. Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto (Asetus (EU) N:o 236/2012 — Lyhyeksimyynti ja tietyt luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyvät kysymykset — 28 artikla — Pätevyys — Oikeusperusta — Arvopaperimarkkinaviranomaisen toimintavaltuudet poikkeuksellisissa olosuhteissa)

text:
               22.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 85/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 22.1.2014 — Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta v. Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-270/12) (1)

   (Asetus (EU) N:o 236/2012 - Lyhyeksimyynti ja tietyt luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyvät kysymykset - 28 artikla - Pätevyys - Oikeusperusta - Arvopaperimarkkinaviranomaisen toimintavaltuudet poikkeuksellisissa olosuhteissa)
   2014/C 85/06
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamies: A. Robinson, avustajinaan J. Stratford, QC, ja barrister A. Henshaw)

      Vastaajat: Euroopan parlamentti (asiamiehet: A. Neergaard, R. Van de Westelaken, D. Gauci ja A. Gros-Tchorbadjiyska) ja Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: H. Legal, A. De Elera ja E. Dumitriu-Segnana)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajien vaatimuksia: Espanjan kuningaskunta (asiamies: A. Rubio González), Ranskan tasavalta (asiamiehet: G. de Bergues, D. Colas ja E. Ranaivoson), Italian tasavalta (asiamies: G. Palmieri, avustajanaan avvocato dello Stato F. Urbani Neri) ja Euroopan komissio (asiamiehet: T. van Rijn, B. Smulders, C. Zadra ja R. Vasileva)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kumoamiskanne — Lyhyeksimyynnistä ja tietyistä luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyvistä kysymyksistä 14.3.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 236/2012 (EUVL L 86, s. 1) 28 artiklan pätevyys — Toimielinten välinen tasapaino — Oikeuskäytännössä vahvistettujen edellytysten, jotka koskevat toimivallan siirtoa virastoille, rikkominen — SEUT 290 ja SEUT 291 artiklan rikkominen — SEUT 114 artiklan rikkominen — Toimintavaltuuksien antaminen Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaiselle (arvopaperimarkkinaviranomainen) — Arvopaperimarkkinaviranomaiselle annettu harkintavalta sen suhteen, onko sen ryhdyttävä toimenpiteisiin ja mitkä toimenpiteet sen on toteutettava — Niiden toimenpiteiden luonne, jotka arvopaperimarkkinaviranomainen voi toteuttaa

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Ison Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Espanjan kuningaskunta, Ranskan tasavalta, Italian tasavalta ja Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 273, 8.9.2012.


title: Asia C-568/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vestre Landsret (Tanska) on esittänyt 14.11.2011 — Agroferm A/S v. Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri

text:
               28.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/35

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vestre Landsret (Tanska) on esittänyt 14.11.2011 — Agroferm A/S v. Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri
      (Asia C-568/11)
      (2012/C 25/67)
      Oikeudenkäyntikieli: tanska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Vestre Landsret

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Agroferm A/S

         Vastaaja: Ministeriet for Fødevarer, Landbrug og Fiskeri

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Kuuluuko sokerista Corynebacterium glutamicumilla fermentoimalla valmistettu, ennakkoratkaisupyynnön liitteen 1 tarkemman kuvauksen mukaisesti noin 65 prosenttia lysiinisulfaattia sekä valmistusprosessissa syntyneitä epäpuhtauksia (muuttumattomia raaka-aineita sekä reagensseja ja sivutuotteita) sisältävä tuote tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 27.10.2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1719/2005 (1) liitteen I perusteella yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 2309, 2922 vai 3824?
                  Onko tässä yhteydessä merkityksellistä, onko epäpuhtaudet säilytetty tarkoituksellisesti, jotta tuotteesta saataisiin erityisen soveltuva rehunvalmistukseen tai sen soveltuvuutta rehunvalmistukseen parannettaisiin, vai onko epäpuhtaudet säilytetty siksi, että niiden poistaminen ei ole välttämätöntä tai tarkoituksenmukaista? Millä perusteella käsiteltävä asia on näiltä osin ratkaistava?
                  Onko vastauksen kannalta merkityksellistä, että on mahdollista valmistaa muita lysiinipitoisia tuotteita, kuten ”puhdasta” lysiiniä (> 98 prosenttia) ja lysiini-HCI-tuotteita, jotka sisältävät enemmän lysiiniä kuin edellä kuvattu lysiinisulfaattituote, ja onko tässä yhteydessä merkityksellistä, että edellä kuvattu lysiinisulfaattituote sisältää lysiinisulfaattia ja epäpuhtauksia vastaavan määrän kuin muiden valmistajien lysiinisulfaattituotteet? Millä perusteella käsiteltävä asia on näiltä osin ratkaistava?

                  2)

                  Jos todetaan, ettei tuotanto laillisuusperiaatteen perusteella ole kuulunut tuotantotukiasetuksen piiriin, onko unionin lainsäädännön vastaista, että kansalliset viranomaiset kansallisen oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden mukaisesti jättävät käsiteltävän kaltaisessa asiassa perimättä takaisin tukisummat, jotka tuottaja on vastaanottanut vilpittömässä mielessä?

                  3)

                  Jos todetaan, ettei tuotanto laillisuusperiaatteen perusteella ole kuulunut tuotantotuen piiriin, onko unionin lainsäädännön vastaista, että kansalliset viranomaiset kansallisen oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden mukaisesti antavat käsiteltävän kaltaisessa asiassa määräaikaisen sitoumuksen (tukitodistukset), jonka tuottaja on vastaanottanut vilpittömässä mielessä?

         (1)  EUVL L 286, s. 1.


title: Asia C-403/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 27.11.2008 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Metherma GmbH & Co.KG v. Hauptzollamt Düsseldorf (Yhteinen tullitariffi — Yhdistetty nimikkeistö — Tariffiluokittelu — Nimikkeet 8101 ja 8102 — Ainoastaan sintrattujen volframi- tai molybdeenitankojen rikkominen ja murskaaminen — Muokkaamaton volframi ja molybdeeni, myös ainoastaan sintratut tangot — Jätteet ja romu)

text:
               24.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 19/8

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 27.11.2008 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Metherma GmbH & Co.KG v. Hauptzollamt Düsseldorf
   (Asia C-403/07) (1)

   (Yhteinen tullitariffi - Yhdistetty nimikkeistö - Tariffiluokittelu - Nimikkeet 8101 ja 8102 - ’Ainoastaan sintrattujen’ volframi- tai molybdeenitankojen rikkominen ja murskaaminen - Muokkaamaton volframi ja molybdeeni, myös ainoastaan sintratut tangot - Jätteet ja romu)
   (2009/C 19/12)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Bundesfinanzhof
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Metherma GmbH & Co.KG

      Vastaaja: Hauptzollamt Düsseldorf
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesfinanzhof — Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (EYVL L 256, s. 1) tulkinta — Tulliluokittelun muuttaminen volframista tai molybdeenistä olevien sintrattujen tankojen osalta silloin, kun tangot on rikottu
   Tuomiolauselma
   Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I olevaa yhdistettyä nimikkeistöä, sellaisena kuin se oli vuonna 2001 sovellettavassa versiossaan eli asetuksen N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 13.10.2000 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2388/2000 mukaisessa versiossaan, on tulkittava niin, että ”ainoastaan sintratut” volframi- ja molybdeenitangot kuuluvat vastaavasti alanimikkeisiin 8101 91 10 ja 8102 91 10. Tällaisia tankoja, jotka ovat kyseessä olevien metallien muokkaamatonta muotoa eivätkä näistä metalleista valmistettuja tavaroita, ei voida murskaamalla tai rikkomalla valmistaa romuksi, joka kuuluu vastaavasti mainitun yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeisiin 8101 91 90 ja 8102 91 90.

      (1)  EUVL C 283, 24.11.2007.


20150731037616952015/C 270/503472015TC27020150817FI01FIINFO_JUDICIAL20150618404121Asia T-347/15: Kanne 18.6.2015 – Uganda Commercial Impex v. neuvosto
 ---documentbreak--- C2702015FI4010120150618FI0050401412Kanne 18.6.2015 – Uganda Commercial Impex v. neuvosto
   (Asia T-347/15)2015/C 270/50Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Uganda Commercial Impex (UCI) Ltd (Kampala, Uganda) (edustajat: solicitor A. Meskarian, solicitor S. Zaiwalla, solicitor P. Reddy, solicitor K. Mittal ja barrister R. Blakeley)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan neuvoston päätöksen (YUTP) 2015/620 (
                  1
               ) ja neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 2015/614 (
                  2
               ) siltä osin kuin niitä sovelletaan UCI:iin (mukaan lukien UCI:n merkitseminen päätöksen ja asetuksen liitteessä olevan b kohdan 9 alakohtaan)

            —

            tarvittaessa toteaa, ettei 18.7.2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1183/2005, sellaisena kuin se on muutettuna, 9 artiklan 1 kohtaa sovelleta UCI:iin, ja

            —

            velvoittaa neuvoston korvaamaan UCI:n oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste, jossa väitetään, että neuvosto ei ole siltä edellytetyllä tavalla arvioinut UCI:n nimeämistä tai se ei ole arvioinut sitä riittävästi ja riippumattomasti.

            2)

            Toinen kanneperuste, jossa väitetään, että neuvosto on joka tapauksessa tehnyt ilmeisen arviointivirheen ja/tai UCI:n nimeäminen on laiton, koska nimeämisen edellytykset eivät täyty UCI:n tapauksessa.

            3)

            Kolmas kanneperuste, jossa väitetään, että UCI:n menettelyllisiä oikeuksia ja erityisesti sen puolustautumisoikeuksia ja oikeutta saada tehokasta oikeussuojaa on loukattu, ja että neuvosto ei ole esittänyt riittäviä perusteluja.

            4)

            Neljäs kanneperuste, jossa väitetään, että UCI:n nimeäminen on joka tapauksessa ristiriidassa sen perusoikeuksien ja suhteellisuusperiaatteen kanssa.

      (
         1
      )	Kongon demokraattista tasavaltaa koskevista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/788/YUTP muuttamisesta 20.4.2015 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2015/620 (EUVL L 102, 21.4.2015, s. 43).
   (
         2
      )	Tiettyjen rajoittavien erityistoimenpiteiden käyttöönotosta Kongon demokraattista tasavaltaa koskevaa aseidenvientikieltoa rikkovia henkilöitä vastaan annetun asetuksen (EY) N:o 1183/2005 9 artiklan 4 kohdan täytäntöönpanosta 20.4.2015 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/614 (EUVL L 102, 21.4.2015, s. 10).


title: Asia T-716/13: Kanne 27.12.2013 – Harry’s New York Bar v. SMHV – Harrys Pubar (HARRY’S BAR)

text:
               14.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/38

         Kanne 27.12.2013 – Harry’s New York Bar v. SMHV – Harrys Pubar (HARRY’S BAR)
   (Asia T-716/13)
   2014/C 112/50
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Harry’s New York Bar SA (Pariisi, Ranska) (edustaja: asianajaja S. Arnaud)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Harrys Pubar AB (Göteborg, Ruotsi)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan yhdistetyissä asioissa R 946/2012-1 ja R 995/2012-1 8.10.2013 tekemän päätöksen

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki HARRY’S BAR luokkiin 25, 29, 30, 32, 33 ja 43 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten – rekisteröintihakemus nro 3 378 031

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Ruotsalaiset tavaramerkit numerot 356 009, 320 026, 315 142, 55 6513-1066 luokkiin 25 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen osittainen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen osittainen hyväksyminen asiassa R 995/2012-1 ja valituksen hylkääminen asiassa R 946/2012-1

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 4 kohdan rikkominen


title: Asia T-334/14: Kanne 14.5.2014 – Roca Sanitario v. SMHV – Villeroy & Boch (vesihanat)

text:
               11.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/26

         Kanne 14.5.2014 – Roca Sanitario v. SMHV – Villeroy & Boch (vesihanat)
   (Asia T-334/14)
   2014/C 261/49
   Kannekirjelmän kieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Roca Sanitario, SA (Barcelona, Espanja) (edustaja: asianajaja R. Guerras Mazón)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Villeroy & Boch AG (Mettlach, Saksa)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) kolmannen valituslautakunnan 21.2.2014 tekemän päätöksen asiassa R 812/2012-3

               —

               velvoittamaan SMHV:n ja tarvittaessa väliintulijan, jos tämä vastustaa tätä kannetta, korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisömalli, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: vesihanan kuva – rekisteröity yhteisömalli nro 1 264 568-0004

      Yhteisömallin haltija: kantaja

      Yhteisömallin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: Villeroy & Boch AG

      Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen perustelut: uutuuden ja yksilöllisen luonteen puuttuminen suhteessa kyseisen vaatimuksen esittäjän omaan vesihanan kuvaan (nro 00 584 560-0004)

      Mitättömyysosaston ratkaisu: mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: asetuksen N:o 6/2002 6 artiklan, luettuna yhdessä saman asetuksen 25 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa, rikkominen


title: Asia C-54/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 7.12.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2001/42/EY — Tiettyjen suunnitelmien ja ohjeiden ympäristövaikutusten arviointi — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyöntit)

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/19

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 7.12.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-54/06) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2001/42/EY - Tiettyjen suunnitelmien ja ohjeiden ympäristövaikutusten arviointi - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyöntit)
   (2006/C 331/32)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: J. Hottiaux ja F. Simonetti)

      Vastaaja: Belgian kuningaskunta (asiamies: L. Van den Broeck)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Kaikkia tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY (EYVL L 197, s. 30) noudattamisen edellyttämiä säännöksiä ei ole annettu säädetyssä määräajassa
   Tuomiolauselma

               1)

               Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä säädetyssä määräajassa.

               2)

               Belgian kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oiekudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 74, 25.3.2006.


title: Asia C-558/13: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 4.6.2014 (Krajský súd v Prešoven (Slovakia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – CD Consulting s. r. o. v. Marián Vasko

text:
               11.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/20

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 4.6.2014 (Krajský súd v Prešoven (Slovakia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – CD Consulting s. r. o. v. Marián Vasko
   (Asia C-558/13) (1)

   2014/C 261/36
   Oikeudenkäyntikieli: slovakki
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 45, 15.2.2014.


20150731053617062015/C 270/352082015TC27020150817FI01FIINFO_JUDICIAL20150424282811Asia T-208/15: Kanne 24.4.2015 – Universiteit Antwerpen v. REA
 ---documentbreak--- C2702015FI2810120150424FI0035281281Kanne 24.4.2015 – Universiteit Antwerpen v. REA
   (Asia T-208/15)2015/C 270/35Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Universiteit Antwerpen (Antwerpen, Belgia) (edustajat: asianajajat P. Teerlinck ja P. de Bandt)

      Vastaaja: tutkimuksen toimeenpanovirasto (REA)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            päättämään, että avustussopimusta nro 238214 ”C7” (Cerebellar-Cortical Control: Cells, Circuits, Computation, and Clinic) ja avustussopimusta nro 238686 ”CEREBNET” (Timing and plasticity in the olivo-cerebellar system), jotka on tehty tutkijoiden koulutusta ja urakehitystä sekä peruskoulutusverkostoja varten annettavaa tukea koskevan seitsemännen puiteohjelman (FP7-PEOPLE-ITN-2008) yhteydessä, ei voida tulkita siten, että niissä asetetaan edunsaajille velvollisuus antaa koulutusta uransa alkuvaiheessa oleville tutkijoille ainoastaan edunsaajien omissa tiloissa, ja tämän seurauksena vahvistamaan, että REA ei voi katsoa tämän tulkinnan perusteella, että sitä osaa kustannuksista, joka koskee uransa alkuvaiheessa olevien tutkijoiden koulutusta, ei voida korvata

            —

            velvoittamaan REAn korvaamaan uransa alkuvaiheessa olevien tutkijoiden koulutusta koskevat kustannukset, sellaisina kuin kantaja on ne ilmoittanut avustussopimusten ”C7” ja ”CEREBNET” yhteydessä, korkoineen siitä päivästä lähtien, jona maksut oli suoritettava, ja

            —

            velvoittamaan REAn korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että REA perustaa kantansa avustussopimusten ”C7” ja ”CEREBNET” virheelliseen tulkintaan. Tämä ensimmäinen kanneperuste jakautuu kolmeen osaan: se, että koulutusta voitaisiin antaa ainoastaan edunsaajan tiloissa, olisi seitsemännen puiteohjelman, Ihmiset-erityisohjelman, vuoden 2008 Ihmiset-ohjelman ja eurooppalaisen tutkijoiden peruskirjan tavoitteiden vastaista (ensimmäinen osa); avustussopimusten määräyksistä ja hakuoppaasta voidaan päätellä, että edunsaajien velvollisuus antaa koulutusta voidaan myös täyttää niiden tilojen ulkopuolella (toinen osa), ja missään avustussopimusten määräyksessä tai missään muussa sovellettavassa välineessä ei todeta, että koulutusta olisi annettava ainoastaan edunsaajan tiloissa (kolmas osa).

            2)

            Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että REAn tulkinnalla loukataan oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita ja suhteellisuusperiaatetta.


title: Asia C-50/05: Korkeimman hallinto-oikeuden 4.2.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö Maija Terttu Inkeri Nikulan vireille panemassa asiassa

text:
               16.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 93/11

         Korkeimman hallinto-oikeuden 4.2.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö Maija Terttu Inkeri Nikulan vireille panemassa asiassa
   (Asia C-50/05)
   (2005/C 93/20)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi
   Korkein hallinto-oikeus on pyytänyt 4.2.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 8.2.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta Maija Terttu Inkeri Nikulan vireille panemassa asiassa ennakkoratkaisua seuraavaan kysymykseen:

               Onko sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (1) 33 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, ettei sen mukaista ole sellainen sairausvakuutusmaksun määrääminen, jonka mukaan jäsenvaltiossa, jossa eläkeläinen asuu, sairausvakuutusmaksun suuruuden määräytymisen perusteena käytetään asuinvaltiosta saatujen eläketulojen lisäksi myös toisesta jäsenvaltiosta saatuja eläketuloja kuitenkin edellyttäen, että sairausvakuutusmaksu ei ylitä asuinvaltiosta saadun eläkkeen määrää, sellaisessa tilanteessa, jossa eläkeläisellä on asetuksen 27 artiklan mukaan oikeus sairauden ja äitiyden perusteella saataviin etuihin vain asuinmaan laitokselta ja asuinmaan laitoksen kustannuksella.

      (1)  EYVL, Erityispainos 1994, 5/Nide 1 s. 57


title: Asia T-39/01: Kabushiki Kaisha Fernandesin 20.2.2001 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa vastaan nostama kanne

text:
C 150/30                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         19.5.2001
Kabushiki Kaisha Fernandesin 20.2.2001 sisämarkkinoi-                     Valituslautakunnan pää-         valituksen hylkääminen
    den harmonisointivirastoa vastaan nostama kanne                       tös:
                                                                          Kanneperusteet:                 neuvoston asetuksen 40/94 (1)
                            (Asia T-39/01)                                                                8 artiklan 1 kohdan b alakohdan
                                                                                virheellinen soveltaminen tai
                                                                                vaihtoehtoisesti asetuksen sovel-
                          (2001/C 150/59)                                                                 tamista koskevan oikeussäännön
                                                                                virheellinen soveltaminen – näy-
                                                                                tön esittäminen tavaramerkin to-
                                                                                siasiallisesta käyttämisestä asiano-
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                                                        maisessa jäsenvaltiossa asetuksen
                                                                                43 artiklan 3 kohdassa tarkoite-
                                                                                tulla tavalla
Kabushiki Kaisha Fernandes, Tokio, Japani, on nostanut
20.2.2001 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivi-                (1) Yhteisön tavaramerkistä 20 joulukuuta 1993 annettu neuvoston
rastoa (SMHV) vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat                   asetus (EY) N:O 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).
Richard Hacon, Nicholas Phillips ja Ian Wood asianajotoimis-
tosta Rowe & Maw, Lontoo. Muuna osapuolena valituslauta-
kunnassa käydyssä menettelyssä oli Richard John Harrison,
Doncaster, Yhdistynyt kuningaskunta.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–     kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston ensim-                Scan Office Design S.A:n 21.2.2001 Euroopan yhteisöjen
      mäisen valituslautakunnan 4.12.2000 tekemän päätök-                               komissiota vastaan nostama kanne
      sen R 0116/2000-1
                                                                                (Asia T-40/01)
–     määrää viraston hylkäämään yhteisön tavaramerkkihake-
      muksen
                                                                                (2001/C 150/60)
–     määrää hakijan oikeudenkäyntikuluista.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                       Scan Office Design S.A., kotipaikka Bryssel, on nostanut
                                                                          21.2.2001 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                          tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                          vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Benoît Mertens ja
Tavaramerkin hakija:             Richard John Harrison                    Christophe Steyaert.
Kyseessä oleva yhteisön          sanamerkki ”HIWATT”, jota on
tavaramerkki:                    haettu tietyille tavaroille luo-         Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                 kassa 9
                                                                          –     velvoittaa       komission          maksamaan       kantajalle
Tavaramerkin- tai mer-           hakija                                         1 186 511,50 euroa
kinhaltija, jonka oikeu-
teen väite-menettelyssä                                                   –     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
vedotaan:
Tavaramerkki tai merk-           saksalainen, ranskalainen ja italia-
                                                                          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
ki, johon väitemenette-          lainen sanamerkki ”HIWATT”,
lyssä vedotaan:                  jotka on rekisteröity tietyille tava-
                                 roille luokassa 9
                                                                          Kantaja teki komission tarjouspyynnön nro 96/31/IX/C1 (toi-
                                                                          mistohuonekalut – EYVL S 164, 27.8.1996) perusteella tarjo-
Väiteosaston päätös:             väitteen hylkääminen                     uksen, jonka komissio hylkäsi.


title: Asia T-37/17: Kanne 23.1.2017 – Bank Tejarat v. neuvosto

text:
               3.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/52

         Kanne 23.1.2017 – Bank Tejarat v. neuvosto
   (Asia T-37/17)
   (2017/C 104/73)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Bank Tejarat (Teheran, Iran) (edustajat: S. Zaiwalla, P. Reddy, K. Mittal ja A. Meskarian, Solicitors, sekä T. Otty, R. Blakeley, V. Zaiwalla ja H. Leith, Barristers)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               velvoittamaan neuvoston maksamaan kantajalle korvausta vahingosta, joka tälle on aiheutunut siitä, että neuvosto on määrännyt rajoittavia toimenpiteitä seuraavilla toimilla Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä: 23.1.2012 annettu neuvoston päätös 2012/35/YUTP (EUVL 2012, L 19, s. 22), 23.1.2012 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 54/2012 (EUVL 2012, L 19, s. 1), 23.3.2012 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 267/2012 (EUVL 2012, L 88, s. 1), 2.8.2012 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 709/2012 (EUVL 2012, L 208, s. 2), 7.4.2015 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2015/556 (EUVL L 92, 8.4.2015, s. 101) ja 7.4.2015 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) 2015/549 (EUVL 2015, L 92, s. 12); kantajalle on maksettava seuraavat summat: 1 494 050 000 USD aineellisesta vahingosta ja 1 000 000 EUR muusta kuin aineellisesta vahingosta korkoineen

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen kanneperusteeseen.
   Kantaja väittää, että se, että neuvosto kohdisti kantajaan rajoittavia toimenpiteitä, merkitsi riittävän vakavaa sellaisten velvoitteiden rikkomista, joiden tarkoituksena on antaa yksityisille oikeuksia, mikä on synnyttänyt Euroopan unionille sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun. Kyseinen rikkominen oli välitön syy kantajalle aiheutuneelle merkittävälle aineelliselle ja muulle kuin aineelliselle vahingolle, josta kantajalla on oikeus saada korvausta.


title: Asia T-248/05: MP Temporärpersonal GmbH:n 1.7.2005 nostama kanne sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan

text:
               3.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/49

         MP Temporärpersonal GmbH:n 1.7.2005 nostama kanne sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan
   (Asia T-248/05)
   (2005/C 217/104)
   Kieli, jolla kannekirjelmä on laadittu: englanti
   MP Temporärpersonal GmbH, kotipaikka Graz (Itävalta), on nostanut 1.7.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan. Kantajan edustajana on lakimies M. Ciresa.
   Vastapuolena valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä oli: Manpower Inc., kotipaikka Milwaukee, Wisconsin (USA).
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa neljännen valituslautakunnan asiassa R 124/2004-4 5.4.2005 tekemän päätöksen

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on haettu:

               Luokkiin 9, 16, 35, 38, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten rekisteröity sanamerkki I.T.@MANPOWER — yhteisön tavaramerkki nro 861 559

               Yhteisön tavaramerkin haltija:

               Manpower Inc.

               Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan hakemuksen tekijä:

               MP Temporärpersonal GmbH

               Perusteet mitättömyyshakemukselle:

               Neuvoston asetuksen N:o 40/94 51 artiklan 1 kohdan a alakohta yhdessä neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b, c, d ja g alakohdan kanssa.

               Mitättömyysosaston ratkaisu:

               Hakemus tavaramerkin julistamisesta mitättömäksi on hylätty.

               Valituslautakunnan ratkaisu:

               Kantajan valituksen hylkääminen

               Kanneperusteet:

               Neuvoston asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b, c, d ja g alakohdan rikkominen


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (kolmas jaosto)  27 päivänä lokakuuta 2005 , asiassa C-234/03 (Audiencia Nacionalin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Contse SA ym. vastaan Instituto Nacional de Gestión Sanitaria (Ingesa), aiemmin Instituto Nacional de la Salud (Insalud) (Sijoittautumisvapaus — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Direktiivi 92/50/ETY — Julkiset palveluhankinnat — Syrjintäkiellon periaate — Kotona suoritettavat hengitysterapiapalvelut — Osallistumisedellytys — Arviointiperusteet)

text:
               8.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/1

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (kolmas jaosto)
   27 päivänä lokakuuta 2005,
   asiassa C-234/03 (Audiencia Nacionalin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Contse SA ym. vastaan Instituto Nacional de Gestión Sanitaria (Ingesa), aiemmin Instituto Nacional de la Salud (Insalud) (1)

   (Sijoittautumisvapaus - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Direktiivi 92/50/ETY - Julkiset palveluhankinnat - Syrjintäkiellon periaate - Kotona suoritettavat hengitysterapiapalvelut - Osallistumisedellytys - Arviointiperusteet)
   (2006/C 86/02)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asiassa C-234/03, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Audiencia Nacional (Espanja) on esittänyt 16.4.2003 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 2.6.2003, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa Contse SA, Vivisol Srl ja Oxigen Salud SA vastaan Instituto Nacional de Gestión Sanitaria (Ingesa), aiemmin Instituto Nacional de la Salud (Insalud), Air Liquide Medicinal SL:n ja Sociedad Española de Carburos Metálicos SA:n osallistuessa asian käsittelyyn, yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Rosas (esittelevä tuomari) sekä tuomarit J. Malenovský, J. P. Puissochet, S. von Bahr ja U. Lõhmus, julkisasiamies: C. Stix-Hackl, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M. Ferreira, on antanut 27.10.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   Se, että hankintaviranomainen määrää julkisten palvelujen, joissa on kyse kotona suoritettavista hengitysterapiapalveluista ja muista hengityshoitoon liittyvistä menetelmistä, hankintaa koskevan sopimuksen hankintaeritelmässä yhtäältä osallistumisedellytyksestä, jonka mukaan tarjouksen tekevällä yrityksellä on oltava sillä hetkellä, kun tarjous tehdään, yleisölle avoimet liiketilat sen maakunnan pääkaupungissa, jossa palvelut on suoritettava, ja toisaalta tarjousten arviointiperusteista, joiden mukaan annetaan lisäpisteitä siitä, että tarjouksen tekevällä yrityksellä on sillä hetkellä, kun tarjous tehdään, laitoksia, joissa tuotetaan happea, suoritetaan huoltotoimenpiteitä ja pullotetaan happea ja jotka sijaitsevat alle tuhannen kilometrin etäisyydellä mainitusta maakunnasta, ja siitä, että kyseisellä yrityksellä on ennestään tämän maakunnan tietyillä muilla paikkakunnilla sijaitsevia yleisölle avoimia liiketiloja, ja joiden mukaan tilanteessa, jossa pisteet ovat tasan usean tarjouksen osalta, suositaan yritystä, joka on jo aikaisemmin suorittanut kyseessä olevia palveluja, on EY 49 artiklan kanssa ristiriidassa, jos — ja kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on tämä asia tutkia — näitä osatekijöitä sovelletaan syrjivästi, niitä ei voida perustella yleiseen etuun liittyvillä pakottavilla syillä, ne eivät ole omiaan takaamaan niillä tavoiteltavan päämäärän toteuttamista tai niillä puututaan perusvapauteen enemmän kuin on tarpeen tämän päämäärän saavuttamiseksi.

      (1)  EUVL C 184, 2.8.2003.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 25 päivänä syyskuuta 2003 asiassa C-74/02: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Saksan liittotasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktiivi 1999/94/EY – Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
C 275/18                  FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                            15.11.2003
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                           YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                (kuudes jaosto)
                        (ensimmäinen jaosto)                                                 11 päivänä syyskuuta 2003
                                                                         asiassa C-77/02 (Verwaltungsgericht Sigmaringenin esittä-
                    25 päivänä syyskuuta 2003                            mä ennakkoratkaisupyyntö): Erika Steinicke vastaan Bun-
                                                                                desanstalt für Arbeit (1)
asiassa C-74/02: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan                    (Sosiaalipolitiikka – Miesten ja naisten tasa-arvoinen kohte-
                       Saksan liittotasavalta (1)                        lu – Ikääntyneiden henkilöiden osa-aikatyötä koskeva järjes-
                                                                         telmä – Direktiivi 76/207/ETY – Välillinen syrjintä –
                                                                                Objektiiviset syyt)
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
vi 1999/94/EY – Direktiivin määräajassa tapahtuvan täy-                                             (2003/C 275/31)
                    täntöönpanon laiminlyönti)                                                 (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                         (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                           (2003/C 275/30)                                              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                         Asiassa C-77/02, jonka Verwaltungsgericht Sigmaringen
                       (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                         (Saksa) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuo-
                                                                         mioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuo-
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen         mioistuimessa vireillä olevassa asiassa Erika Steinicke ja Bun-
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                    desanstalt für Arbeit ennakkoratkaisun EY 141 artiklan sekä
                                                                         miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen soveltamista
                                                                         koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä
                                                                         10 päivänä helmikuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin
                                                                         75/117/ETY (EYVL L 45, s. 19), miesten ja naisten tasa-
Asiassa C-74/02, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-                arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuk-
nään: G. zur Hausen) vastaan Saksan liittotasavalta (asiamiehi-          sissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen
nään: W.-D. Plessing ja M. Lumma), jossa kantaja vaatii yhteisö-         sekä työoloissa 9 päivänä helmikuuta 1976 annetun neuvoston
jen tuomioistuinta toteamaan, että Saksan liittotasavalta ei ole         direktiivin 76/207/ETY (EYVL L 39, s. 40) sekä Euroopan
noudattanut kuluttajien mahdollisuudesta saada uusien henki-             teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE), julkisten
löautojen markkinoinnin yhteydessä polttoainetaloutta ja hiili-          yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) ja Euroopan ammatilli-
dioksidipäästöjä koskevia tietoja 13 päivänä joulukuuta 1999             sen yhteisjärjestön (EAY) tekemästä osa-aikatyötä koskevasta
annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/              puitesopimuksesta 15 päivänä joulukuuta 1997 annetun neu-
94/EY (EYVL 2000, L 12, s. 16) mukaisia velvoitteitaan, koska            voston direktiivin 97/81/EY (EYVL 1998, L 14, s. 9) tulkinnas-
se ei ole toteuttanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin        ta, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpa-
noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä, yhteisöjen tuomiois-           nossa: jaoston puheenjohtaja J.-P. Puissochet sekä tuomarit
tuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston                R. Schintgen, V. Skouris, F. Macken (esittelevä tuomari) ja
puheenjohtaja M. Wathelet (esittelevä tuomari) sekä tuomarit             J. N. Cunha Rodrigues, julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja:
P. Jann ja A. Rosas, julkisasiamies: J. Mischo, kirjaaja: R. Grass,      R. Grass, on antanut 11.9.2003 tuomion, jonka tuomiolausel-
on antanut 25.9.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on seu-               ma on seuraava:
raava:                                                                   Miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta
                                                                         mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla
1)    Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut kuluttajien mahdolli-    etenemiseen sekä työoloissa 9 päivänä helmikuuta 1976 annetun
      suudesta saada uusien henkilöautojen markkinoinnin yhteydessä      neuvoston direktiivin 76/207/ETY 2 artiklan 1 kohtaa ja 5 artiklan
                                                                         1 kohtaa on tulkittava siten, että niiden vastaisena on pidettävä
      polttoainetaloutta ja hiilidioksidipäästöjä koskevia tietoja
      13 päivänä joulukuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin            Bundesbeamtengesetzin (liittovaltion virkamiehiä koskeva Saksan
      ja neuvoston direktiivin 1999/94/EY mukaisia velvoitteitaan,       laki), sellaisena kuin se on julkaistu 31.3.1999 ja sellaisena kuin se
      koska se ei ole säädetyssä määräajassa antanut tämän direktiivin   on ollut voimassa 30.6.2000 saakka, 72 b §:n 1 momentin
                                                                         1 kohdan toisen alakohdan kaltaista säännöstä, jonka mukaan
      noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia
      määräyksiä.                                                        virkamiehellä on oikeus ikääntyneiden henkilöiden osa-aikatyöhön
                                                                         ainoastaan sillä edellytyksellä, että hän on osa-aikatyön aloittamista
                                                                         edeltäneiden viiden vuoden aikana työskennellyt kokoaikaisesti yh-
2)    Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti-     teensä vähintään kolmen vuoden ajan, jos naiset työskentelevät osa-
      kulut.                                                             aikaisesti huomattavasti useammin kuin miehet ja jäävät näin ollen
                                                                         tämän säännöksen mukaisen ikääntyneiden henkilöiden osa-aikatyön
                                                                         ulkopuolelle, jollei säännöstä voida perustella objektiivisilla kriteereil-
(1) EYVL C 97, 20.4.2002.                                                lä, joilla ei mitenkään syrjitä sukupuolen perusteella.
                                                                         (1) EYVL C 118, 18.5.2002.


title: Asia C-528/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 17.10.2016 – Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33 ja Fédération Nature et Progrès v. Premier ministre ja Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt

text:
               16.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 14/23

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 17.10.2016 – Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33 ja Fédération Nature et Progrès v. Premier ministre ja Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt
   (Asia C-528/16)
   (2017/C 014/29)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Confédération paysanne, Réseau Semences Paysannes, Les Amis de la Terre France, Collectif vigilance OGM et Pesticides 16, Vigilance OG2M, CSFV 49, OGM: dangers, Vigilance OGM 33 ja Fédération Nature et Progrès

      Vastaajat: Premier ministrem ja Ministre de l’agriculture, de l’agroalimentaire et de la forêt

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Ovatko mutageneesilla valmistetut organismit 12.3.2001 annetun direktiivin [2001/18/EY] (1) 2 artiklassa tarkoitettuja geneettisesti muunnettuja organismeja, vaikka ne on vapautettu direktiivin 3 artiklan ja liitteen I B nojalla geneettisesti muunnettujen organismien levittämiselle ja markkinoille saattamiselle asetetuista velvoitteista? Erityisesti kysytään, voidaanko mutageneesitekniikat, etenkin uudet suunnatun mutageneesin tekniikat, joissa käytetään geenitekniikan menetelmiä, katsoa liitteessä 1 A, johon 2 artiklassa viitataan, luetelluiksi tekniikoiksi? Onko 12.3.2001 annetun direktiivin 2001/18 2 ja 3 artiklaa sekä liitettä I A ja I B näin ollen tulkittava siten, että niissä vapautetaan ennalta varautumista, vaikutusten arviointia ja jäljitettävyyttä koskevista toimenpiteistä kaikki mutageneesilla valmistetut geneettisesti muunnetut organismit ja siemenet vai ainoastaan ionisoivalla säteilyllä tai ennen kyseisten säännösten ja liitteiden antamista olemassa olleille kemiallisille perimän muutoksia aiheuttaville aineille altistamalla aiheutetuilla perinteisillä sattumanvaraisen mutageneesin menetelmillä valmistetut organismit?

               2)

               Ovatko mutageneesilla valmistetut lajikkeet viljelykasvilajien yleisestä lajikeluettelosta 13.6.2002 annetun direktiivin 2002/53/EY (2) 4 artiklassa tarkoitettuja geneettisesti muunnettuja lajikkeita, joita ei ole vapautettu kyseisessä direktiivissä säädetyistä velvoitteista? Onko direktiivin soveltamisala sitä vastoin sama kuin 12.3.2001 annetun direktiivin 2 ja 3 artiklasta sekä liitteestä I A ja I B seuraava soveltamisala, ja vapautetaanko siinä yhtä lailla mutageneesilla valmistetut lajikkeet niistä velvoitteista, joita 13.6.2002 annetussa direktiivissä on asetettu geneettisesti muunnettujen lajikkeiden viljelykasvilajien yleiseen lajikeluetteloon hyväksymiselle?

               3)

               Muodostavatko geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellista levittämistä ympäristöön 12.3.2001 annetun direktiivin 2001/18/EY 2 ja 3 artikla sekä liite I A ja I B, siltä osin kuin niissä jätetään mutageneesi direktiivissä säädettyjen velvoitteiden soveltamisalan ulkopuolelle, kattavan yhdenmukaistamistoimenpiteen, jolla jäsenvaltioita kielletään asettamasta mutageneesilla valmistetuille organismeille direktiivissä säädettyjä velvoitteita tai osaa niistä taikka muita velvoitteita, vai oliko jäsenvaltioilla harkintavaltaa niiden täytäntöönpanohetkellä määrittää järjestelmä, jota voidaan soveltaa mutageneesilla valmistettuihin organismeihin?

               4)

               Voidaanko 12.3.2001 annetun direktiivin 2001/18/EY 2 ja 3 artiklan sekä liitteen I A ja I B pätevyys kyseenalaistaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 191 artiklan 2 kohdassa vahvistetun ennalta varautumisen periaatteen kannalta, kun kyseisissä säännöksissä ei velvoiteta soveltamaan mutageneesilla valmistettuihin geneettisesti muunnettuihin organismeihin ennalta varautumista, vaikutusten arviointia eikä jäljitettävyyttä koskevia toimenpiteitä ja kun otetaan huomioon geenitekniikan menetelmien kehitys, näiden tekniikoiden avulla valmistettujen uusien kasvilajikkeiden ilmestyminen ja nykyiset tieteelliset epävarmuustekijät, jotka liittyvät niiden vaikutuksiin ja niistä ympäristölle sekä ihmisten ja eläinten terveydelle mahdollisesti aiheutuviin riskeihin?

      (1)  Geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön ja neuvoston direktiivin 90/220/ETY kumoamisesta 12.3.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/18/EY – Komission julistus (EYVL 2001, L 106, s. 1).

      (2)  Viljelykasvilajien yleisestä lajikeluettelosta 13.6.2002 annettu neuvoston direktiivi 2002/53/EY (EYVL 2002, L 193, s. 1).


title: Asia T-526/15: Kanne 7.9.2015 – HK Intertrade v. neuvosto

text:
               9.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 371/36

         Kanne 7.9.2015 – HK Intertrade v. neuvosto
   (Asia T-526/15)
   (2015/C 371/37)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: HK Intertrade Co. Ltd (Wanchai, Hongkong) (edustajat: asianajajat J. Grayston, P. Gjørtler, G. Pandey ja D. Rovetta)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2010/413/YUTP muuttamisesta 25.6.2015 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2015/1008 (EUVL 2015 L 161, s. 19) ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 267/2012 täytäntöönpanosta 25.6.2015 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/1001 (EUVL 2015 L 161, s. 1) siltä osin kuin niissä mainitaan kantaja niiden henkilöiden ja yhteisöjen luettelossa, joihin rajoittavia toimenpiteitä sovelletaan,

               —

               kumoamaan neuvoston päätöksen, joka sisältyy kantajan asianajajille 26.6.2015 osoitettuun kirjeeseen, joka koskee päätöksen 2010/413/YUTP liitteessä II ja asetuksen (EU) N:o 267/2012 liitteessä IX mainituista henkilöistä ja yhteisöistä laaditun luettelon tarkistamista siltä osin kuin tässä päätöksessä kieltäydytään poistamasta kantajan nimeä niiden henkilöiden ja yhteisöjen luettelosta, joihin rajoittavia toimenpiteitä sovelletaan,

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu puutteellisiin perusteluihin

                           —

                           Päätös, joka tehtiin 26.6.2015 (riidanalainen tarkistuspäätös) oli myös neuvoston päätöksen (YUTP) 2015/1008 ja neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2015/1001 (riidanalaiset päätökset) tiedoksiantokirje, mutta kirjeessä ei esitetä minkäänlaisia perusteluita riidanalaisten päätösten tekemiselle. Lisäksi neuvoston esittämät perustelut eivät täytä oikeuskäytännössä asetettuja vaatimuksia.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen

                           —

                           Vaikka kantaja on NIOC:n omistuksessa, se on erillinen oikeushenkilö, joka on sijoittautunut Hongkongiin ja toimii Aasian erillisillä markkinoilla, joihin NIOC ei käytä määräysvaltaa, jota sen on väitetty kantajan toimintaan kohdistavan.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu puolustautumisoikeuksien rikkomiseen

                           —

                           Sallimalla sen, että yksi määrittelemätön jäsenvaltio käytännössä velvoittaa neuvoston tekemään päätöksen tarkastelematta merkityksellisiä asiakirjoja tai päätöstä tukevaa näyttöä, neuvosto on yksipuolisesti ottanut käyttöön uuden päätöksentekomenettelyn, jonka oikeusperustana ei ole SEUT 215 artikla tai mikään muu perustamissopimuksen määräys. Tällä menettelytavalla loukataan neuvostolle tutkintaa varten kuuluvan toimivallan ja päätöksen tekoa varten kuuluvan toimivallan välistä tasapainoa ja kantajan oikeutta oikeussuojaan.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu perusoikeuksiin kuuluvan omistusoikeuden loukkaamiseen

                           —

                           Neuvosto ei ole perustellut merkittävällä tavalla kantajalle asetettuja rajoituksia. Kantajan, joka on Hongkongiin sijoittautunut yhtiö, joka toimii Aasian markkinoilla, merkitseminen luetteloon ei millään tavoin voi myötävaikuttaa kansainvälisen rauhan ja turvallisuuden ylläpitoon eikä neuvosto voi esittää päinvastaista näyttöä.


title: Asia C-162/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Monomeles Protodikeio Rethymnis (Kreikka) on esittänyt 17.4.2008 — Georgios K. Lagoudakis v. Kentro Anoiktis Prostasias Ilikiomenon Dimou Rethymnis

text:
               5.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Monomeles Protodikeio Rethymnis (Kreikka) on esittänyt 17.4.2008 — Georgios K. Lagoudakis v. Kentro Anoiktis Prostasias Ilikiomenon Dimou Rethymnis
   (Asia C-162/08)
   (2008/C 171/32)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Monomeles Protodikeio Rethymnis
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Georgios K. Lagoudakis

      Vastaaja: Kentro Anoiktis Prostasias Ilikiomenon Dimou Rethymnis
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko puitesopimuksen, jonka Euroopan ammatillinen yhteisjärjestö (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestö (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskus (CEEP) ovat tehneet ja joka muodostaa neuvoston direktiivin 1999/70/EY (EYVL L 175, 10.7.1999, s. 42) erottamattoman osan, 5 lauseke ja 8 lausekkeen 1 ja 3 kohta ymmärrettävä siten, että yhteisön oikeudessa ei sallita (kyseisen puitesopimuksen täytäntöönpanoa koskevilla syillä) sitä, että jäsenvaltio säätää toimenpiteistä, a) kun kansallisessa oikeusjärjestyksessä jo on ennen kyseisen direktiivin voimaantuloa puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettu vastaava oikeudellinen toimenpide ja b) kun puitesopimuksen täytäntöönpanemiseksi säädetyillä toimenpiteillä heikennetään määräaikaisten työntekijöiden suojan yleistä tasoa kansallisessa oikeusjärjestyksessä?

               2)

               Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, kysytään, liittyykö määräaikaisille työntekijöille annetun suojan heikentäminen siinä tapauksessa, että kyse ei ole useista ja peräkkäisistä määräaikaisista työsopimuksista vaan yhdestä ainoasta määräaikaisesti työsopimuksesta, jonka kohteena tosiasiassa kuitenkin on se, että työntekijä ei tarjoa palveluja väliaikaisten, ylimääräisten tai kiireellisten tarpeiden kattamiseksi vaan ”pysyvien ja jatkuvien” tarpeiden kattamiseksi, edellä mainitun puitesopimuksen ja direktiivin täytäntöönpanoon, ja onko tällainen suojan heikentäminen näin ollen yhteisön oikeuden kannalta kiellettyä vai sallittua?

               3)

               Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, kysytään, että jos kansallisessa oikeusjärjestyksessä oli ennen direktiivin 1999/70/EY voimaantuloa olemassa puitesopimuksen 5 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettu vastaava oikeudellinen toimenpide, kuten pääasiassa riidanalainen lain 2112/1920 8 §:n 3 momentti, merkitseekö määräaikaisten työntekijöiden suojan yleisen tason puitesopimuksen 8 lausekkeen 1 ja 3 kohdassa tarkoitettua kiellettyä heikentämistä kansallisessa oikeusjärjestyksessä se, että puitesopimuksen täytäntöönpanoa koskevien syiden perusteella säädetään oikeudellisesta toimenpiteestä, kuten pääasiassa kyseessä olevasta riidanalaisesta presidentin asetuksen 164/2004 11 §:stä,

                           a)

                           kun puitesopimuksen täytäntöönpanemiseksi annetun kyseisen oikeudellisen toimenpiteen soveltamisalaan kuuluvat ainoastaan tapaukset, joissa on kyse useista perättäisistä määräaikaisista työsopimuksista tai useista perättäisistä määräaikaisista työsuhteista, mutta eivät sellaisten sopimusperusteisten toimihenkilöiden tapaukset, jotka ovat tehneet (ei useita ja perättäisiä vaan) yhden ja ainoan määräaikaisen työsopimuksen, jonka nojalla työntekijä kattaa työnantajan ”pysyviä ja jatkuvia” tarpeita, kun direktiiviä edeltänyt vastaava oikeudellinen toimenpide koskee kaikkia tapauksia, joissa on kyse määräaikaisista työsopimuksista, myös niitä, joissa työntekijä on tehnyt yhden ainoan määräaikaisen työsopimuksen, jonka kohteena tosiasiassa kuitenkin on se, että työntekijä ei tarjoa palveluja väliaikaisten, ylimääräisten tai kiireellisten tarpeiden kattamiseksi vaan ”pysyvien ja jatkuvien” tarpeiden kattamiseksi?

                           b)

                           Entä kun kyseessä olevan puitesopimuksen täytäntöönpanemiseksi annetussa oikeudellisessa toimenpiteessä säädetään määräaikaisten työntekijöiden suojaamiseksi ja määräaikaista työtä koskevassa puitesopimuksessa tarkoitettujen väärinkäytösten ehkäisemistä varten oikeudelliseksi seuraukseksi se, että määräaikaiset työsopimukset luokitellaan vastedes (ex nunc) toistaiseksi voimassa oleviksi, vaikka direktiiviä edeltävässä vastaavassa oikeudellisessa toimenpiteessä säädetään määräaikaisten työsopimusten luokittelemisesta toistaiseksi voimassa oleviksi väärinkäytöksen alkuhetkestä lähtien (ex tunc)?

               4)

               Mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, kysytään, että jos kansallisessa oikeusjärjestyksessä oli ennen direktiivin 1999/70/EY voimaantuloa määräaikaisia työsopimuksia koskevan puitesopimuksen, joka on kyseisen direktiivin erottamaton osa, voimassa 5 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettu vastaava oikeudellinen toimenpide, kuten pääasiassa kyseessä oleva lain 2112/1920 riidanalainen 8 §:n 3 momentti, merkitseekö määräaikaisten työntekijöiden suojan yleisen tason kiellettyä puitesopimuksen 8 lausekkeen 1 ja 3 kohdassa tarkoitettua heikentämistä kansallisessa oikeusjärjestyksessä Kreikan lainsäätäjän edellä mainittua direktiiviä Kreikan oikeusjärjestyksessä täytäntöönpannessa suorittama valinta jättää yhtäältä edellä mainitun presidentin asetuksen 164/2004 mukaisen suojan tason ulkopuolelle edellä mainitut väärinkäytöstapaukset, joissa työntekijä on tehnyt yhden ja ainoan määräaikaisen työsopimuksen, jonka kohteena kuitenkin tosiasiassa on se, että työntekijä ei tarjoa palveluja väliaikaisten, ylimääräisten tai kiireellisten tarpeiden kattamiseksi vaan ”pysyvien ja jatkuvien” tarpeiden kattamiseksi, ja toisaalta se, että Kreikan lainsäätäjä on jättänyt säätämättä jostain vastaavanlaisesta, erityisesti tätä tapausta koskevasta ja tehokkaasta sellaista oikeudellista seurausta koskevasta toimenpiteestä, joka koskee työntekijöiden suojaamista tämän erityisen väärinkäyttötapauksen suhteen ja jota sovelletaan sen yleisen suojan lisäksi, josta säädetään vakiintuneesti Kreikan oikeusjärjestyksen yleisessä työoikeudessa kaikissa niissä tapauksissa, joissa suoritetaan työtä mitättömän sopimuksen nojalla, riippumatta siitä, onko kyseessä puitesopimuksessa tarkoitettu väärinkäytös, eli sen suojan lisäksi, joka käsittää työntekijän vaatimuksen siitä, että hänelle maksetaan hänen palkkansa sekä irtisanomiskorvaus, tekipä hän työtä pätevän työsopimuksen nojalla tai ei, kun otetaan huomioon,

                           a)

                           että kansallisessa oikeudessa säädetään velvollisuudesta maksaa palkka ja irtisanomiskorvaus kaikissa tapauksissa, joissa on kyse työsuhteesta, ja että tällä velvollisuudella ei erityisesti pyritä estämään puitesopimuksessa tarkoitettuja väärinkäytöksiä, ja

                           b)

                           että direktiiviä edeltävän vastaavan oikeudellisen toimenpiteen soveltamisen oikeudellisena seurauksena on se, että (yksi ja ainoa) määräaikainen työsopimus tunnustetaan toistaiseksi voimassa olevaksi?

               5)

               Mikäli vastaus edellä mainittuihin kysymyksiin on myöntävä, kysytään, pitääkö kansallisen tuomioistuimen, kun se tulkitsee kansallista oikeuttaan direktiivin 1999/70/EY mukaisesti, sivuuttaa sellaisen oikeudellisen toimenpiteen, joka annettiin puitesopimuksen täytäntöönpanemista koskevien syiden perusteella mutta joka johtaa määräaikaisten työntekijöiden suojan yleisen tason heikentämiseen kansallisessa oikeusjärjestyksessä, direktiivin kanssa ristiriitaiset säännökset, kuten presidentin asetuksen 164/2004 säännökset, joissa implisiittisesti ja välillisesti mutta selvästi evätään tällaisen suojan antaminen väärinkäytöstapauksissa, joissa työntekijä on tehnyt yhden ja ainoan määräaikaisen työsopimuksen, jonka kohteena kuitenkin tosiasiassa on se, että työntekijä ei tarjoa palveluja väliaikaisten, ylimääräisten tai kiireellisten tarpeiden kattamiseksi vaan ”pysyvien ja jatkuvien” tarpeiden kattamiseksi, ja soveltaa niiden asemesta direktiivin voimaantuloa edeltävän vastaavan oikeudellisen toimenpiteen säännöksiä, kuten lain 2112/1920 8 §:n 3 momentin säännöksiä?

               6)

               Siinä tapauksessa, että kansallinen tuomioistuin katsoo, että määräaikaista työtä koskevassa riidassa on — lähtökohtaisesti — sovellettava säännöstä (nyt esillä olevassa asiassa lain 2112/1920 8 §:n 3 momenttia), joka muodostaa määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen, joka on direktiivin 1999/70/EY erottamaton osa, 5 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitetun vastaavan oikeudellisen toimenpiteen, ja jonka perusteella — vaikka vain yhden — työsopimuksen luokitteleminen määräaikaiseksi ilman perusteltua syytä, joka liittyisi tehdyn työn luonteeseen, lajiin ja ominaispiirteisiin, aiheuttaa sen, että tämä sopimus tunnustetaan toistaiseksi voimassa olevaksi työsopimukseksi,

                           a)

                           onko yhteisön oikeuden kanssa sopusoinnussa se, että kansallinen tuomioistuin tulkitsee ja soveltaa kansallista oikeutta siten, että kaikissa tapauksissa on olemassa perusteltu syy tehdä määräaikaisia työsopimuksia, kun oikeudellisena perusteena näitä sopimuksia tehtäessä on käytetty lakiin sisältyvää säännöstä, joka koskee työskentelyä määräaikaisella työsopimuksella kausiluonteisten, jaksottaisten, tilapäisten, ylimääräisten tai täydentävien sosiaalisten tarpeiden kattamiseksi (nyt esillä olevassa asiassa lain 3250/2004, FEK A' 124/7.7.2004 säännöksiä), vaikka tosiasiassa katettavat tarpeet ovat pysyviä ja jatkuvia?

                           b)

                           Entä onko yhteisön oikeuden kanssa sopusoinnussa se, että kansallinen tuomioistuin tulkitsee ja soveltaa kansallista oikeutta siten, että säännöstä, jolla kielletään määräaikaisten työsopimusten muuttaminen julkisella sektorilla toistaiseksi voimassa oleviksi työsopimuksiksi, on tulkittava siten, että julkisella sektorilla kielletään ehdottomasti ja kaikissa tapauksissa määräaikaisen työsopimuksen tai -suhteen muuttaminen toistaiseksi voimassa olevaksi, vaikka sopimus tai suhde on väärinkäytösluonteisesti sovittu määräaikaiseksi, nimittäin kun katetut tarpeet ovat tosiasiassa pysyviä ja jatkuvia ja kun kansalliselle tuomioistuimelle ei tällaisessa tapauksessa jää mahdollisuutta määritellä kyseisen oikeudellisen työsuhteen todellista luonnetta ja luokitella sitä oikein toistaiseksi voimassa olevaksi sopimukseksi? Vai olisiko kyseessä oleva kielto kenties rajattava koskemaan vain sellaisia määräaikaisia työsopimuksia, jotka tosiasiassa on tehty tilapäisten, odottamien, kiireellisten, ylimääräisten tai vastaavanlaisten erityisten tarpeiden vuoksi mutta ei myös tapauksia, joissa sopimukset tosiasiassa on tehty pysyvien ja jatkuvien tarpeiden kattamiseksi?


title: Asia T-302/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 9.7.2008 — Hartmann v. SMHV (E) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin E rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Oikeudellinen virhe — Konkreettisen arvioinnin puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               15.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/48

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 9.7.2008 — Hartmann v. SMHV (E)
   (Asia T-302/06) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin E rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Oikeudellinen virhe - Konkreettisen arvioinnin puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   (2008/C 209/83)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Paul Hartmann AG (Heidenheim, Saksa) (edustaja: asianajaja K. Gründig-Schnelle)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: G. Schneider)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 5.9.2006 tekemästä päätöksestä (asia R 805/2006-4), joka koskee sanamerkin E rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi.
   Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) neljännen valituslautakunnan 5.9.2006 tekemä päätös (asia R 805/2006-4) kumotaan.

               2)

               SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan Paul Hartmann AG:n oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 310, 16.12.2006.


title: Asia T-70/15: Kanne 12.2.2015 – Trajektna luka Split v. komissio

text:
               13.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/37

         Kanne 12.2.2015 – Trajektna luka Split v. komissio
   (Asia T-70/15)
   (2015/C 118/47)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Trajektna luka Split d.d. (Split, Kroatia) (edustajat: asianajajat M. Bauer, H. Freund ja S. Hankiewicz)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa 28.11.2014 annetun komission päätöksen C(2014) 9236 final asiassa AT.40199 Splitin satama

               —

               velvoittaa komission vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaamaan kantajalle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut

               —

               palauttaa asian takaisin Euroopan komissioon lisätutkimuksia ja uutta päätöstä varten

               —

               toteuttaa muut oikeudenmukaisiksi katsomansa toimenpiteet.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen ja oikeudelliseen virheeseen, kun komissio rikkoi velvollisuuksiaan, koska se arvioi unionin etua virheellisesti komission esittämien kaikkien kolmen perusteen osalta.

               2)

               Toinen kanneperuste perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen ja oikeudelliseen virheeseen, kun komissio rikkoi valituksen käsittelyyn liittyviä velvollisuuksiaan erityisesti, koska se ei ottanut huomioon kaikkia asiaan liittyviä oikeudellisia seikkoja ja tosiseikkoja.


title: Asia C-586/15 P: Valitus, jonka Lotte Co. Ltd on tehnyt unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-483/12, Nestlé Unternehmungen Deutschland v. SMHV 12.11.2015 antamasta tuomiosta

text:
               15.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 59/2

         Valitus, jonka Lotte Co. Ltd on tehnyt unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-483/12, Nestlé Unternehmungen Deutschland v. SMHV 12.11.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-586/15 P)
   (2016/C 059/02)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Lotte Co. Ltd (edustaja: Rechtsanwältin M. Knitter)

      Muut osapuolet: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH, sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuin (toinen jaosto) 15.9.2015 antama tuomio (T-483/12) kumotaan ja sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 3.9.2012 asiassa R 2103/2010-4 antamasta päätöksestä nostettu kanne hylätään

               —

               toissijaisesti unionin yleisen tuomioistuimen antama tuomio kumotaan ja asia palautetaan kyseiseen tuomioistuimeen

               —

               kantaja (Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja katsoo, että asiassa on rikottu yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan a alakohtaa. Konkreettisesti se tuo esille kolme oikeudellista virhettä.

               1.

               Valittaja katsoo, että asiassa on käytetty vääriä arviointiperusteita arvioitaessa sitä, oliko tavaramerkin, johon väite perustuu, konkreettisessa käytössä kyse asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetusta sallitusta poikkeamisesta. Valittaja esittää tämän osalta, että unionin yleinen tuomioistuin määritteli oikeudellisesti virheellisellä tavalla tavaramerkin, johon väite perustuu, erottamiskykyiset osat sekaannusvaaran toteamiseen käytettävien perusteiden perusteella. Tavaramerkkiin sisältyvien tiettyjen osien merkittävälle luonteelle tai hallitsevuudelle, joka on ratkaiseva tekijä määriteltäessä sekaannusvaaran olemassaoloa, ei voida antaa samaa painoarvoa määriteltäessä poikkeavan käytön sallittavuutta. Tässä yhteydessä kyse ei ole sen selvittämisestä, onko sekaannusvaara olemassa. Pikemminkin ratkaisevaa on, poikkeaako käytön muoto rekisteröidystä tavaramerkistä vain niin vähäisesti, että näitä merkkejä voidaan pitää kokonaisuudessaan vastaavina.

               2.

               Unionin yleinen tuomioistuin on lisäksi jättänyt ottamatta huomioon kaikki tavaramerkin, johon väite perustuu, erottamiskykyisten osien määrittämisen kannalta merkitykselliset olosuhteet. Unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen hyväksyessään valituslautakunnan käyttämät perusteet sellaisinaan ilman, että se olisi itse tarkastellut monitahoisen tavaramerkin, johon väite perustuu, lukuisia osia yksitellen.

               3.

               Valittajan mukaan unionin yleisen tuomioistuimen suorittamassa käytön muodon määrittämisen perustelemisessa on ristiriitaisuuksia ja ajatusvirheitä. Unionin yleinen tuomioistuin toteaa tosin, että käytetty merkki saa poiketa siitä muodosta, jossa se on rekisteröity, ainoastaan ”vähäisten osien” osalta ja että käytettyä merkkiä ja rekisteröityä merkkiä oli pidettävä ”kokonaisuudessaan vastaavina”, jotta merkkiä voidaan katsoa käytetyn haltijan oikeudet säilyttävällä tavalla. Unionin yleinen tuomioistuin on kuitenkin soveltanut näitä arviointiperusteita ristiriitaisella tavalla ja tehnyt soveltaessaan ajatusvirheitä. Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin käyttää jäykkää tutkintaa tutkiessaan, esiintyvätkö käytetyssä muodossa ne kolme elementtiä, joita se pitää erottamiskykyisinä. Unionin yleinen tuomioistuin katsoo näiden perusteiden perusteella, että kyseessä on haltijan oikeudet säilyttävä käyttö ja jättää ottamatta silloin huomioon, että käytettyyn muotoon on lisätty lukuisia uusia elementtejä, minkä jälkeen käytettyä merkkiä ja rekisteröityä tavaramerkkiä ei voi enää pitää ”kokonaisuudessaan vastaavina”.


title: Asia T-247/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.9.2010 — C-Content v. komissio (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Julkiset palveluhankinnat — Yhteisön tarjouspyyntömenettelyt — Sähköiset julkaisupalvelut — Sääntöjenvastaisuudet ja yhteisön oikeuden rikkomiset, joihin julkaisutoimiston väitetään syyllistyneen — Vanhentumisajat — Syy-yhteys)

text:
               20.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 317/27

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.9.2010 — C-Content v. komissio
   (Asia T-247/08) (1)

   (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Julkiset palveluhankinnat - Yhteisön tarjouspyyntömenettelyt - Sähköiset julkaisupalvelut - Sääntöjenvastaisuudet ja yhteisön oikeuden rikkomiset, joihin julkaisutoimiston väitetään syyllistyneen - Vanhentumisajat - Syy-yhteys)
   2010/C 317/48
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: C-Content BV (Bois-le-Duc, Alankomaat) (edustaja: asianajaja M. Meulenbelt)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi E. Manhaeve ja N. Bambara, avustajinaan neuvonantaja O. Soudry ja asianajaja A. Nucara, sittemmin E. Manhaeve ja N. Bambara, avustajinaan O. Soudry ja asianajaja E. Petritsi)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vahingonkorvauskanne, jossa vaaditaan korvausta vahingosta, jonka kantaja väittää kärsineensä sen johdosta, että Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto olisi syyllistynyt sääntöjenvastaisuuksiin ja yhteisön oikeuden rikkomisiin useiden sähköisiä julkaisupalveluja koskevien tarjouspyyntöjen yhteydessä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain puuttuvat ja koska se on osittain perusteeton.

               2)

               C-Content BV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 209, 15.8.2008.


title: Asia C-472/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Espanja) on esittänyt 24.8.2016 – Jorge Luis Colino Sigüenza v. Ayuntamiento de Valladolid, FOGASA, Músicos y Escuela S.L. ja In-pulso Musical, Sociedad Cooperativa

text:
               28.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 441/7

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Espanja) on esittänyt 24.8.2016 – Jorge Luis Colino Sigüenza v. Ayuntamiento de Valladolid, FOGASA, Músicos y Escuela S.L. ja In-pulso Musical, Sociedad Cooperativa
      (Asia C-472/16)
      (2016/C 441/10)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Jorge Luis Colino Sigüenza

         Vastapuolet: Ayuntamiento de Valladolid, FOGASA, Músicos y Escuela S.L. ja In-pulso Musical, Sociedad Cooperativa

         Ennakkoratkaisukysymykset

                  1)

                  Onko kyseessä katsottava olevan direktiivissä 2001/23/EY (1) tarkoitettu liikkeen luovutus, kun kunnan musiikkikoulun harjoittamista koskevan konsession saaja, joka saa kaikki aineelliset resurssit (tilat, instrumentit, salit, huonekalut) tältä kunnalta ja joka on palkannut omaa henkilöstöä ja tarjoaa palvelujaan lukuvuosina, lopettaa toiminnan 1.4.2013 eli kaksi kuukautta ennen lukuvuoden päättymistä ja palauttaa kaikki aineelliset resurssit kunnalle, joka ei jatka toimintaa lukuvuoden 2012–13 loppuun vaan tekee uuden sopimuksen uuden sopimuspuolen kanssa, joka aloittaa toiminnan uudelleen syyskuussa 2013 eli uuden lukuvuoden 2013–14 alusta, jolloin kunta siirtää uudelle sopimuspuolelle tarvittavat aineelliset resurssit (tilat, instrumentit, salit, huonekalut), jotka olivat ennen aikaisemman sopimuspuolen käytössä?

                  2)

                  Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko kuvatunlaisissa olosuhteissa, joissa palvelut ostaneen yrityksen (kunta) velvoitteiden laiminlyönnin vuoksi ensimmäisen sopimuspuolen on pakko lopettaa toimintansa ja irtisanoa koko henkilöstönsä ja tämän seurauksena kyseinen palvelut ostanut yritys siirtää aineelliset resurssit toiselle sopimuspuolelle, joka jatkaa samaa toimintaa, direktiivin 2001/23/EY 4 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että ensimmäisen sopimuspuolen työntekijät on irtisanottu ”työvoiman muutoksiin johtavista taloudellisista, teknisistä tai organisatorisista syistä”, vai onko kyseessä mainitussa artiklassa kielletty irtisanomisperuste ”yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutus”?

                  3)

                  Jos edelliseen kysymykseen vastataan siten, että irtisanomisen perusteena on ollut liikkeen luovutus ja että se on siten direktiivin 2001/23/EY vastainen, onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan tuomioistuin ei voi ratkaista aineellisesti joukkovähentämisen yhteydessä toteutetun irtisanomisensa laillisuuden erillisessä menettelyssä riitauttaneen työntekijän vaatimusta, kun tämä vetoaa työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 12.3.2001 annetun neuvoston direktiivin 2001/23/EY ja työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.7.1998 annetun neuvoston direktiivin 98/59/EY (2) mukaisiin oikeuksiinsa, sillä perusteella, että aikaisemmin on annettu lainvoimainen tuomio joukkovähentämisestä menettelyssä, jonka asianosainen työntekijä ei ole voinut olla, vaan asianosaisia ovat olleet tai voineet olla yrityksessä toimivat ammattiyhdistykset ja/tai työntekijöiden kollektiiviset lakisääteiset edustajat?

         (1)  Työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 12.3.2001 annettu neuvoston direktiivi 2001/23/EY (EYVL 2001, L 82, s. 16).

         (2)  EYVL 1998, L 225, s. 16.