title: Asia C-472/01 P: Procter & Gamble Companyn 6.12.2001 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston asiassa T-121/00, Procter & Gamble Company vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 19.9.2001 antamasta tuomiosta

text:
16.3.2002                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 68/3
Procter & Gamble Companyn 6.12.2001 tekemä valitus                       (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 19.9.2001 antamasta tuo-
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-                   miosta. Valittajan edustajina ovat asianajajat C.J.J.C. van Nispen
tuimen toisen jaoston asiassa T-119/00, Procter & Gamble                 ja G. Kuipers.
Company vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto
(tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 19.9.2001 antamasta
                            tuomiosta (1)                                Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                         –     kumoaa tuomion ja
                         (Asia C-470/01 P)
                                                                         –     velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut mo-
                           (2002/C 68/05)                                      lemmissa oikeusasteissa.
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Procter & Gamble Company, Cincinnati, Ohio (Amerikan
Yhdysvallat), on valittanut 6.12.2001 Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-                Ks. asia C-468/01 P.
teen tuomioistuimen toisen jaoston asiassa T-119/00, Procter
& Gamble Company v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto
                                                                         (1) EYVL C 192, 8.7.2000, s. 22.
(tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 19.9.2001 antamasta tuo-
miosta. Valittajan edustajina ovat asianajajat C.J.J.C. van Nispen
ja G. Kuipers.
Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                         Procter & Gamble Companyn 6.12.2001 tekemä valitus
–     kumoaa tuomion ja
                                                                         Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
                                                                         tuimen toisen jaoston asiassa T-121/00, Procter & Gamble
–     velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut mo-               Company vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto
      lemmissa oikeusasteissa.                                           (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 19.9.2001 antamasta
                                                                                tuomiosta (1)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                               (Asia C-472/01 P)
                                                                                (2002/C 68/07)
Ks. asia C-468/01 P.
(1) EYVL C 192, 8.7.2000, s. 21.                                         Procter & Gamble Company, Cincinnati, Ohio (Amerikan
                                                                         Yhdysvallat), on valittanut 6.12.2001 Euroopan yhteisöjen
                                                                         tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-
                                                                         teen tuomioistuimen toisen jaoston asiassa T-121/00, Procter
                                                                         & Gamble Company v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto
                                                                         (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 19.9.2001 antamasta tuo-
                                                                         miosta. Valittajan edustajina ovat asianajajat C.J.J.C. van Nispen
                                                                         ja G. Kuipers.
Procter & Gamble Companyn 6.12.2001 tekemä valitus
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuimen toisen jaoston asiassa T-120/00, Procter & Gamble                 Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
Company vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto
(tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 19.9.2001 antamasta                     –     kumoaa tuomion ja
                            tuomiosta (1)
                                                                         –     velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut mo-
                                                                               lemmissa oikeusasteissa.
                         (Asia C-471/01 P)
                           (2002/C 68/06)
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                         Ks. asia C-468/01 P.
Procter & Gamble Company, Cincinnati, Ohio (Amerikan
Yhdysvallat), on valittanut 6.12.2001 Euroopan yhteisöjen
tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-                (1) EYVL C 192, 8.7.2000, s. 22.
teen tuomioistuimen toisen jaoston asiassa T-120/00, Procter
& Gamble Company v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto


title: Asia C-48/14: Kanne 30.1.2014 – Euroopan parlamentti v. Euroopan unionin neuvosto

text:
               7.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 102/21

         Kanne 30.1.2014 – Euroopan parlamentti v. Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-48/14)
   2014/C 102/30
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: L. Visaggio ja J. Rodrigues)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               väestön terveyden suojelemista ihmisten käyttöön tarkoitetussa vedessä olevilta radioaktiivisilta aineilta koskevista vaatimuksista 22.10.2013 annettu neuvoston direktiivi 2013/51/Euratom (1) on kumottava

               —

               Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Parlamentti vetoaa kanteensa tueksi kolmeen kanneperusteeseen.
   Ensinnäkin parlamentti väittää, että neuvoston valitsema oikeusperusta on virheellinen, koska riidanalaisen direktiivin kohteena olevat toimenpiteet ovat SEUT 192 artiklassa tarkoitettuja unionin toimivaltaan ympäristönsuojelun alalla kuuluvia toimenpiteitä. Näistä toimenpiteistä olisi siis pitänyt päättää tämän artiklan nojalla tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen eikä EA 31 ja 32 artiklan nojalla.
   Toiseksi parlamentti katsoo, että riidanalaisella direktiivillä loukataan oikeusvarmuutta siltä osin kuin siinä säädetään seurantaa ja analyysiä koskevista säännöistä, jotka ovat päällekkäisiä jo voimassa olevien, direktiivin 98/83/EY (2) mukaisten säännösten kanssa.
   Viimeiseksi parlamentti toteaa, että neuvosto ei ole noudattanut SEU 13 artiklan 2 kohdan mukaista toimielinten välisen vilpittömän yhteistyön velvoitetta antaessaan tämän direktiivin.

      (1)  EUVL L 296, s. 12.

      (2)  Ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta 3.11.1998 annettu neuvoston direktiivi 98/83/EY (EYVL L 330, s. 2).


title: Dioikitiko Protodikeio Peiraian (neljäs kolmijäseninen jaosto) 29.5.1998 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa HENKEL HELLAS ABEE vastaan Helleenien tasavalta (Asia C-350/98)

text:
21.11.98               FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     C 358/7
1. Edellytetäänkö direktiivin 84/5/ETY (1) 3 artiklassa,            Dioikitiko Protodikeio Peiraian (neljäs kolmijäseninen
     että ajoneuvon pakollisen liikennevakuutuksen on               jaosto) 29.5.1998 tekemällään päätöksellä esittämä ennak-
     katettava vakuutuksenottajan tai ajoneuvon kuljettajan         koratkaisupyyntö asiassa HENKEL HELLAS ABEE vas-
     perheenjäsenille aiheutuneet liikennevahingot myös sil-                          taan Helleenien tasavalta
     loin, kun kyseisiä perheenjäseniä on kuljetettu vastik-
     keetta ja kun kyseessä on tuottamukseen perustumaton                                   (Asia C-350/98)
     ankara vastuu, vai voiko jäsenvaltio säätää, että tällai-                               (98/C 358/15)
     sessa tapauksessa ei myönnetä mitään korvausta?
2. Sovelletaanko direktiivin 84/5/ETY 1 artiklan 2 koh-             Dioikitiko Protodikeio Peiraia (neljäs kolmijäseninen
     dassa säädettyjä vähimmäismääriä myös tilanteisiin,            jaosto) on pyytänyt 29.5.1998 tekemällään päätöksellä,
     joissa on kysymyksessä tuottamukseen perustumaton              joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen
     ankara vastuu, vai voiko jäsenvaltio säätää, että              24.9.1998, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennak-
     tapauksissa, joissa ajoneuvon kuljettaja ei ole aiheutta-      koratkaisua asiassa HENKEL HELLAS ABEE vastaan
     nut liikennevahinkoa tuottamuksellaan, maksettavan             Helleenien tasavalta seuraavaan kysymykseen:
     korvauksen enimmäisrajat ovat direktiivissä säädettyjä
     vähimmäismääriä pienempiä?
                                                                    1. Onko Kreikan valtion lain nro 2065/1992 42 §:n
3. Onko kansallisen tuomioistuimen tulkittava kansallista                6 momentin nojalla kantama vero neuvoston direktii-
     oikeutta siten, että se on yhdenmukainen direktiivin                vin 69/335/ETY (1) 4 artiklassa, sellaisena kuin se on
     säännösten kanssa sekä silloin, kun direktiivi on täy-              muutettuna, tarkoitettu pääoman hankintavero, ottaen
     täntöönpantu puutteellisesti että silloin, kun on pidetty           huomioon, ettei Kreikassa ollut 1.7.1984 tällaista pää-
     voimassa jo olemassa olevia kansallisia säännöksiä?                 oman hankintaveroa?
4. Päteekö edellä esitettyyn kysymykseen annettava vas-             2. Jos vastaus on myöntävä, voiko kyseisen veron vero-
     taus myös, jos tällainen tulkinta on ristiriidassa vakiin-          kanta Kreikan verotuksellisia ominaispiirteitä koskevat
     tuneen näkemyksen kanssa kansallisen oikeuden sään-                 seikat huomioon ottaen olla suurempi kuin edellä mai-
     nösten tarkoituksesta ja soveltamisalasta, tai jos tällai-          nitussa direktiivissä mainittu yhden prosentin suurui-
     nen tulkinta on yhdenmukainen lainsäätäjän                          nen verokanta?
     tarkoituksen kanssa, jota se ei kuitenkaan ole onnistu-
     nut ilmaisemaan lakia antaessaan?
                                                                    (1) EYVL L 249, 3.10.1969, s. 25.
5. Onko kansallisen tuomioistuimen tulkittava kansallisia
     säännöksiä yhdenmukaisesti yhteisön säännösten
     kanssa myös riita-asiassa, jonka asianosaiset ovat yksi-
     tyisiä oikeussubjekteja?
                                                                    Laboratoires pharmaceutiques Bergaderm SA:n ja Jean-
6. Onko kansallisen tuomioistuimen tulkittava kansallista           Jacques Goupilin 24.9.1998 tekemä valitus Euroopan
     oikeutta yhdenmukaisesti neuvoston direktiivin 90/             yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kol-
     232/ETY (2) 1 artiklan kanssa, myös tilanteessa, jossa         mannen jaoston asiassa T-199/96, Laboratoires pharma-
     liikennevahinko on tapahtunut ennen jäsenvaltiolle             ceutiques Bergaderm SA ja Jean-Jacques Goupil vastaan
     kyseisen säännöksen täytäntöönpanemiseksi asetetun             Euroopan yhteisöjen komissio, 16.7.1998 antamasta tuo-
     määräajan päättymistä?                                                                      miosta
                                                                                (Asia C-352/98 P)
7. Mikäli todettaisiin, ettei kansallista oikeutta ole mah-                                  (98/C 358/16)
     dollista tulkita yhdenmukaisesti direktiivin säännösten
     kanssa, velvoittaako yhteisön oikeuden ensisijaisuus
     kansallista tuomioistuinta jättämään soveltamatta sel-
     laisia kansallisia säännöksiä, jotka ovat ristiriidassa
                                                                    Laboratoires pharmaceutiques Bergaderm SA ja Jean-Jac-
     direktiivin kanssa, myös riita-asiassa, jonka asianosai-
                                                                    ques Goupil ovat valittaneet 24.9.1998 Euroopan yhteisö-
     set ovat yksityisiä oikeussubjekteja?
                                                                    jen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
                                                                    oikeusasteen tuomioistuimen kolmannen jaoston asiassa
(1) EYVL L 8, 11.1.1984, s. 17.                                     T-199/96, Laboratoires pharmaceutiques Bergaderm SA ja
(2) EYVL L 129, 19.5.1990, s. 33.                                   Jean-Jacques Goupil vastaan Euroopan yhteisöjen komis-
                                                                    sio, 16.7.1998 antamasta tuomiosta. Valittajien edustajina
                                                                    ovat asianajajat Jean-Pierre Spitzer ja Yves-Marie Moray,
                                                                    Pariisi.


title: Asia C-260/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 10.12.2009 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Bundesfinanzdirektion West v. Heko Industrieerzeugnisse GmbH (Yhteisön tullikoodeksi — 24 artikla — Tavaroiden muu kuin etuuskohteluun oikeuttava alkuperä — Käsite merkittävä valmistus tai käsittely — Tariffinimikkeen muuttumiseen perustuva kriteeri — Teräsvaijerit, jotka on valmistettu Pohjois-Koreassa Kiinasta peräisin olevista teräslangoista)

text:
               30.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 10.12.2009 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Bundesfinanzdirektion West v. Heko Industrieerzeugnisse GmbH
   (Asia C-260/08) (1)

   (Yhteisön tullikoodeksi - 24 artikla - Tavaroiden muu kuin etuuskohteluun oikeuttava alkuperä - Käsite ”merkittävä valmistus tai käsittely” - Tariffinimikkeen muuttumiseen perustuva kriteeri - Teräsvaijerit, jotka on valmistettu Pohjois-Koreassa Kiinasta peräisin olevista teräslangoista)
   2010/C 24/11
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Bundesfinanzdirektion West

      Vastaaja: Heko Industrieerzeugnisse GmbH

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesfinanzhof — Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1) 24 artiklan tulkinta — Teräsvaijereiden, jotka on valmistettu kierteyttämällä Pohjois-Koreassa Kiinasta peräisin olevista teräslangoista, alkuperän määrittely — Kriteerit, jotka otetaan huomioon arvioitaessa valmistusvaihetta, jonka katsotaan perustavan tuotteen muun kuin etuuskohteluun oikeuttavan alkuperän — Sen seikan mahdollinen merkitys, että tariffinimike ei muutu kyseisen jalostamisen seurauksena

      Tuomiolauselma

   Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87, sellaisena kuin se on muutettuna 27.10.2005 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1719/2005, liitteessä I olevan yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 7312 luokiteltujen tavaroiden osalta yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 24 artiklassa tarkoitettu merkittävä valmistus tai käsittely ei välttämättä kata ainoastaan sellaista valmistusta tai käsittelyä, jonka johdosta tällaisen toimenpiteen kohteena olleet tavarat luokitellaan toiseen yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen, vaan se voi kattaa myös sellaisen valmistuksen ja käsittelyn, joka johtaa, vaikka nimike ei muutu, sellaisen tavaran luomiseen, jolla on omia erityisiä ominaisuuksia ja oma erityinen koostumus, joita tällä tavaralla ei ollut ennen mainittua toimenpidettä.

      (1)  EUVL C 247, 27.9.2008.


title: Asia T-396/09 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 17.12.2009 — Vereniging Milieudefensie ja Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Ilmanlaadun suojeluun ja parantamiseen liittyvät jäsenvaltioiden velvoitteet — Jäsenvaltiolle myönnetty poikkeus — Komission kieltäytyminen uudelleentarkastelusta — Täytäntöönpanon lykkäämistä ja välitoimia koskeva hakemus — Tutkimatta jättäminen)

text:
               13.2.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 37/38

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 17.12.2009 — Vereniging Milieudefensie ja Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht v. komissio
   (Asia T-396/09 R)
   (Väliaikainen oikeussuoja - Ilmanlaadun suojeluun ja parantamiseen liittyvät jäsenvaltioiden velvoitteet - Jäsenvaltiolle myönnetty poikkeus - Komission kieltäytyminen uudelleentarkastelusta - Täytäntöönpanon lykkäämistä ja välitoimia koskeva hakemus - Tutkimatta jättäminen)
   2010/C 37/53
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Vereniging Milieudefensie (Amsterdam, Alankomaat) ja Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht (Utrecht, Alankomaat) (edustaja: asianajaja A. van den Biesen)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Oliver, W. Roels ja A. Alcover San Pedro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Hakemus 28.7.2009 tehdyn päätöksen K (2009) 6121, jolla oli jätetty tutkimatta kantajien pyyntö siitä, että komissio tutkisi uudelleen 7.4.2009 tekemänsä päätöksen K (2009) 2560, jolla Alankomaiden kuningaskunnalle oli myönnetty väliaikainen poikkeus ilman pilaantumisen torjuntaan liittyvistä velvoitteistaan, täytäntöönpanon lykkäämisestä sekä hakemus välitoimista, joilla Alankomaiden kuningaskunta saataisiin nopeammin noudattamaan kyseisiä velvoitteita.

      Määräysosa

               1.

               Välitoimihakemus hylätään.

               2.

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia T-286/05: Centre Européen pour la Statistique et le Développement A.s.b.l:n (C.E.S.D.) 18.7.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               17.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 229/34

         Centre Européen pour la Statistique et le Développement A.s.b.l:n (C.E.S.D.) 18.7.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-286/05)
   (2005/C 229/73)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Centre Européen pour la Statistique et le Développement A.s.b.l. (C.E.S.D.), kotipaikka Luxemburg, on nostanut 18.7.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja Dominique Grisay, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               1.

               toteaa, että komission 18.5.2005 tekemä päätös on pätemätön, koska se on harkintavallan väärinkäytön tulos ja/tai koska sitä ei ole perusteltu ja siihen liittyy ilmeinen arviointivirhe

               2.

               toissijaisesti toteaa, että kyseinen päätös on pätemätön sikäli kuin se koskee 25 sopimusta, joita tarkastus ei koskenut

               3.

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   EUROSTAT-pääosastossa todettujen säännönvastaisuuksien jälkeen komissio teki riidanalaisen päätöksen, jolla se antoi valtuutetuille maksumääräyksen antajille ohjeet päättää mahdollisimman pikaisesti sopimuksissa vahvistetuin tavoin kaikki sopimussuhteet tiettyjen tahojen, joihin kantaja kuuluu, kanssa.
   Kanteensa tueksi kantaja väittää, että komissio on syyllistynyt harkintavallan väärinkäyttöön, koska riidanalaisessa päätöksessä jätetään huomiotta kussakin sopimuksessa vahvistetut erityiset riidanratkaisumenettelyt ja korvataan ne yksipuolisella päätöksellä, joka perustuu asetuksen C 1605/2002 (1) 93 artiklan 1 kohdan f alakohtaan. Kantaja väittää samassa yhteydessä, että riidanalaista päätöstä ei ole perusteltu.
   Kantaja vetoaa myös riidanalaiseen päätökseen liittyvään ilmeiseen arviointivirheeseen niiden tosiseikkojen luokittelussa, joista kantajaa moititaan, asetuksen EY 1605/2002 93 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitettuna sopimusvelvoitteiden rikkomisena.
   Kantaja väittää lopuksi, että riidanalainen päätös perustuu tarkastukseen, joka koski ainoastaan yhtä sen ja komission välillä tehtyä sopimusta, ja että sitä ei näin ollen ole perusteltu ainakaan niiden 25 muun sopimuksen osalta, joita tarkastus ei koskenut.

      (1)  Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annettu asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (EYVL L 16.9.2002, s. 1)


title: Asia C-187/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 12.4.2013 — Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) ym. v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti ym.

text:
               20.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 207/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Italia) on esittänyt 12.4.2013 — Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) ym. v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti ym.
   (Asia C-187/13)
   2013/C 207/12
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Confederazione Generale Italiana dei Trasporti e della Logistica (Confetra) ym.

      Vastapuolet: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti ym.

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko — ja jos on, niin missä määrin — SEU 4 artiklan 3 kohdassa, SEUT 101 artiklassa sekä SEUT 49, SEUT 56 ja SEUT 96 artiklassa tarkoitettu kilpailuvapauden, yritysten vapaan liikkuvuuden, sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden suoja esteenä sellaisille unionin jäsenvaltioiden kansallisille säännöksille, joissa asetetaan vähimmäistoimintakustannukset maantiekuljetusten alalle ja määritetään näin ulkopuolelta yksi palvelun vastikkeen ja siten sopimushinnan osatekijä?

               2)

               Voidaanko — ja millaisin edellytyksin — tieliikenneturvallisuutta koskevan yleisen edun turvaamiseen liittyvillä tarpeilla oikeuttaa mainittujen periaatteiden rajoituksia, ja voiko asetuksen nro 112/2008 83 bis §:n mukainen vähimmäistoimintakustannusten määrittäminen olla tällaisesta toiminnallisesta näkökulmasta katsottuna perusteltua?

               3)

               Voidaanko vähimmäistoimintakustannusten määrittäminen edellä mainitusta näkökulmasta katsottuna jättää asianomaisten toimijaryhmien välisten vapaaehtoisten yleissopimusten varaan ja toissijaisesti sellaisten elinten tehtäväksi, joiden kokoonpanolle on ominaista se, että niissä ovat vahvasti edustettuina alan yksityisiä taloudellisia toimijoita edustavat tahot, kun lainsäädäntötasolla säädettyjä perusteita ei ole?


title: Asia C-66/02: Italian tasavallan 28.2.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
4.5.2002                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 109/33
Italian tasavallan 28.2.2002 Euroopan yhteisöjen komis-                        yritykset. Tämän tavoitteen toteuttamiseksi oli välttämä-
                  siota vastaan nostama kanne                                  töntä poistaa julkiseen pääomaan perustuvien pankkira-
                                                                               hastojen osallistuminen säästökassojen ja paikallisten
                            (Asia C-66/02)                                     pankkien toiminnasta. Tällä tavoin pyrittiin poistamaan
                                                                               tai rajoittamaan julkisen pääoman tai pääoman, joka ei
                          (2002/C 109/56)                                      perustu yksityiseen sijoittamiseen, erittäin voimakasta ja
                                                                               pysyvää osuutta Italian pankkiyrityksistä, eikä tämä olisi
                                                                               johtanut, vaikka komissio näin väittääkin, kilpailun vää-
                                                                               ristämiseen vahvistamalla toimenpiteistä hyötyviä yrityk-
Italian tasavalta on nostanut 28.2.2002 Euroopan yhteisöjen                    siä suhteessa muihin, vaan kuten muissa Välimeren alueen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota                        pankeissa, se olisi vähentänyt sitä epätasapainoa, joka
vastaan. Kantajan asiamiehenä on Umberto Leanza, jota avus-                    vallitsi aikaisemmin todellisten yksityisten pankkien ja
taa avvocato dello Stato Maurizio Fiorilli.                                    sellaisten ainoastaan muodollisesti yksityisten pankkien
                                                                               välillä, joissa määräysvalta on julkisella pääomalla. Italian
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                                   hallituksen mukaan Italian pankkialan yritysten täydelli-
                                                                               nen ja lopullinen yksityistäminen voidaan nähdä yleisesti
–     kumoaa 11.12.2001 Italiaa vastaan käydyssä menette-                      yhteisön edun mukaisena hankkeena, minkä vuoksi siihen
      lyssä C-54/A/2000/EY tehdyn komission päätöksen, joka                    liittyvä tukijärjestely voidaan katsoa perustamissopimuk-
      annettiin tiedoksi 13.1.2002, koska siinä katsotaan perus-               sen 87 artiklan 3 kohdan b alakohdan kannalta soveltu-
      teettomasti, että Italian pankkijärjestelmän uudistamista                vaksi edistämään sitä.
      tukevat verosäännökset voidaan katsoa valtiontueksi
–     velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission korvaamaan
      oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Italian hallitus väittää, että riidanalainen päätös on lainvastai-
nen seuraavista syistä:
a)    Komissio ei ole noudattanut perusteluvelvollisuuttaan
      antamassaan päätöksessä.
                                                                         Euroopan yhteisöjen komission 28.2.2002 Irlantia vastaan
b)    Tutkintamenettelyn kohteena ollutta lakia on tarkasteltu                                      nostama kanne
      uudistusta tukevien verotuksellisten toimenpiteiden kil-
      pailuvaikutusten kannalta, vaikka niitä on pidettävä vii-
      meisenä osana Italian luottolaitosjärjestelmän uudistamis-
      prosessissa ja näin osana taloudellista uudistusta, joka on                                   (Asia C-67/02)
      ymmärrettävä ja jota on arvioitava kokonaisuutena myös
      yhteisön kannalta. Niiden merkitystä ei ole mahdollista
      ymmärtää, ellei oteta huomioon tilannetta alalla ennen
      uudistusta. Riidanalaisessa päätöksessä ei ole lainkaan                                      (2002/C 109/57)
      tällaisia arviointeja.
c)    Komissio ei ole asiaa käsitellessään millään tavoin erotta-
      nut toisistaan niitä Italian hallituksen esittämiä vastaseli-
      tyksiä, jotka koskevat sitä, onko kyseisiä verotuksellisia
      toimenpiteitä pidettävä valtiontukena, niistä toissijaisista
      väitteistä, että vaikka toimenpiteet katsottaisiin valtion-        Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 28.2.2002 Euroo-
      tueksi, niihin voidaan soveltaa vapautuksia. Komissiolla           pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Irlantia vastaan.
      oli käytettävissään kaikki tarpeelliset tiedot sen arvioimi-       Kantajan asiamiehenä on Michael Shotter, prosessiosoite Lu-
      seksi, oliko valtion toimenpiteitä pidettävä perustamisso-         xemburgissa.
      pimuksen 87 artiklan 1 kohdassa kiellettynä valtiontuke-
      na vai olisiko ne voitua katsoa 87 artiklan 3 kohdassa
      tarkoitetulla tavalla yhteismarkkinoille soveltuviksi. Ky-
      seessä ei siis ole ainoastaan metodologinen virhe, vaan
      perustelujen puutteellisuus.                                       Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
d)    Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan osalta legge
      Ciampi -nimisen lain ja asetuksen nro 153/99 syntyhisto-           –     toteaa, ettei Irlanti ole noudattanut simpukkavesiltä vaa-
      ria osoittaa selvästi, millä tavoin Italian lainsäätäjä on               dittavasta laadusta annetun neuvoston direktiivin
      useiden eri säädösten avulla pyrkinyt toteuttamaan voi-                  79/923/ETY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se on jättä-
      makkaan rakenteellisen muutoksen Italian pankkimarkki-                   nyt laatimatta ohjelmat kaikille nimetyille simpukkavesil-
      noilla, eli yksityistämään täydellisesti Italian pankkialan              leen tämän direktiivin 5 artiklan mukaisesti


title: Asia T-4/06: Kanne  12.1.2006  — Puolan tasavalta v. Euroopan yhteisöjen komissio

text:
               25.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 74/27

         Kanne 12.1.2006 — Puolan tasavalta v. Euroopan yhteisöjen komissio
   (Asia T-4/06)
   (2006/C 74/52)
   Oikeudenkäyntikieli: puola
   Asianosaiset

      Kantaja: Puolan tasavalta (asiamies: hallituksen asiamies Jarosław Pietras)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               tuotantomaksujen ja lisämaksun kertoimen vahvistamisesta sokerialalla markkinointivuodeksi 2004/2005 14 päivänä lokakuuta 2005 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1686/2005 (EUVL L 271, 15.10.2005, s. 12) 2 artikla on kumottava

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja katsoo, että asetuksen N:o 1686/2005 2 artikla on pätemätön. Tällä asetuksella vahvistetaan tuotantomaksut ja lisämaksun kerroin sokerialalla markkinointivuodeksi 2004/2005 kattamattoman kokonaistappion kattamiseksi neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/2001 (1) 16 artiklan mukaisesti. Asetuksen riidanalaisessa artiklassa vahvistetaan erilainen lisämaksun kerroin ennen 1.5.2004 yhteisöön kuuluneille jäsenvaltioille kuin ”uusille” jäsenvaltioille.
   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi seuraaviin kanneperusteisiin:

               —

               Euroopan yhteisöjen komission puuttuva toimivalta ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/2001 16 artiklan rikkominen; tässä artiklassa annetaan kantajan mukaan komissiolle valtuus vahvistaa ainoastaan yksi kerroin samansuuruisena koko yhteisöä varten, mistä on osoituksena kantajan mukaan asetuksen säännösten eri kieliversiot, jotka ovat yksiselitteiset ja tältä osin yhtäpitävät. Lisäksi kantaja toteaa, että sokerialan yhteistä markkinajärjestelyä koskevilla periaatteilla ei voida perustella poikkeamista asetuksen (EY) N:o 1260/2001 sanamuodosta ja että näiden periaatteiden mukaan vieläpä tällainen mahdollisuus on poissuljettu.

               —

               Sen periaatteen loukkaaminen, jonka mukaan uudet jäsenvaltiot hyväksyvät välittömästi ja täysimääräisesti yhteisön säännöstön; kantajan mukaan erilainen lisämaksun kerroin on todellisuudessa siirtymäkauden toimenpide, joka ei perustu liittymisasiakirjaan eikä tämän perusteella annettuihin säädöksiin. Kantaja vetoaa tältä osin liittymisasiakirjan 2 artiklaan, jonka perusteella Puolan tasavalta saa täydet jäsenyyteen liittyvät oikeudet ja velvollisuudet, joihin kantajan mukaan liittyy myös oikeus hyötyä sokerimarkkinoiden liikamaksuista ja velvollisuus kattaa tappio edeltävien markkinointivuosien osalta.

               —

               Syrjintäkiellon periaatteen loukkaaminen; kantaja arvostelee komissiota siitä, että riidanalaisen asetuksen ainoana erilaista kerrointa koskevana kriteerinä on päivä, jona jäsenvaltiot liittyivät Euroopan unioniin. Kantajan mukaan liittymisestä aiheutuvia seurauksia säännellään tyhjentävästi liittymisasiakirjassa ja tämän perusteella annetuissa säädöksissä, eikä päivämäärä, jolloin Euroopan unioni laajentui, voi olla objektiivinen kriteeri, jolla voitaisiin perustella tällä tavalla käyttöön otettu erottelu.

               —

               Yhteisvastuuperiaatteen loukkaaminen; kantajan mukaan erilainen kerroin tiettyjen jäsenvaltioiden osalta merkitsee mielivaltaista, suhteetonta ja epäyhteisvastuullista sokerimarkkinoiden rahoituskustannusten jakoa.

               —

               Riidanalaisten toimenpiteiden riittämätön perustelu, koska komissio ei ole ilmoittanut olosuhteita, joilla erilainen kerroin voitaisiin perustella, eikä päämääriä, joihin tällaisella erottelulla pyrittäisiin.

               —

               Olennaisten menettelymääräysten rikkominen, koska asetus N:o 1686/2005 annettiin sokerin hallintokomitean työjärjestyksen 3 artiklan ja Euroopan talousyhteisössä käytettäviä kieliä koskevista järjestelyistä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1 (2) 3 artiklan vastaisesti, sillä Euroopan komissio ei esittänyt kantajan mukaan komitologiamenettelyn aikana riidanalaista toimenpidettä koskevan ehdotuksen puolankielistä toisintoa. Kantaja väittää, että tämä rikkominen on erityisen vakava, koska kyseessä on oikeudellista toimenpidettä koskeva ehdotus ja sokerialan hallintokomitean yhteydessä sovellettu vakiintunut komission käytäntö.

      (1)  Sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 19 päivänä kesäkuuta 2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1260/2001 (EYVL L 178, 30.6.2001, s. 1)

      (2)  EYVL N:o 17, 6.10.1958, s. 385, sellaisena kuin se on muutettuna


title: Asia T-413/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 11.2.2009 — Bayern Innovativ v. SMHV — Life Sciences Partners Perstock (LifeScience) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin LifeScience rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön kuviomerkki Life Sciences Partners — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               21.3.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/37

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 11.2.2009 — Bayern Innovativ v. SMHV — Life Sciences Partners Perstock (LifeScience)
   (Asia T-413/07) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin LifeScience rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön kuviomerkki Life Sciences Partners - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   (2009/C 69/85)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Bayern Innovativ — Bayerische Gesellschaft für Innovation und Wissenstransfer mbH (Nürenberg, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Beschorner, B. Glaser ja C. Thomas)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Life Sciences Partners Perstock NV (Amsterdam, Alankomaat)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne, joka on nostettu SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 2.8.2007 tekemästä päätöksestä (asia R 1545/2006-1), joka koskee Life Sciences Partners Perstock NV:n ja Bayern Innovativ — Bayerische Gesellschaft für Innovation und Wissenstransfer mbH:n välistä väitemenettelyä
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Bayern Innovativ — Bayerische Gesellschaft für Innovation und Wissenstransfer mbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 8, 12.1.2008.


title: Asia C-524/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 3.7.2014 (Amtsgericht Karlsruhen – Saksa esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Eycke Braun v. Land Baden-Württemberg (Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Direktiivi 69/335/ETY — Pääoman hankinnasta suoritettavat välilliset verot — 10 artiklan c alakohta — Sellainen pääomayhtiön muuttaminen erityyppiseksi pääomayhtiöksi, joka ei johda pääoman korotukseen — Maksut, jotka peritään tämän muuttamisen vahvistamisesta notaarin asiakirjalla)

text:
               1.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 292/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 3.7.2014 (Amtsgericht Karlsruhen – Saksa esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Eycke Braun v. Land Baden-Württemberg
   (Asia C-524/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Direktiivi 69/335/ETY - Pääoman hankinnasta suoritettavat välilliset verot - 10 artiklan c alakohta - Sellainen pääomayhtiön muuttaminen erityyppiseksi pääomayhtiöksi, joka ei johda pääoman korotukseen - Maksut, jotka peritään tämän muuttamisen vahvistamisesta notaarin asiakirjalla))
   2014/C 292/12
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Karlsruhe

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Eycke Braun

      Vastaaja: Land Baden-Württemberg

      Tuomiolauselma

   Pääoman hankinnasta suoritettavista välillisistä veroista 17.7.1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY 10 artiklan c alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan valtio saa osuuden maksuista, jotka virkamiehen asemassa toimiva notaari perii vahvistaessaan oikeustoimen, joka koskee sellaista pääomayhtiön muuttamista erityyppiseksi pääomayhtiöksi, joka ei johda vastaanottavan tai oikeudellista muotoaan muuttavan yhtiön pääoman korotukseen.

      (1)  EUVL C 367, 14.12.2013.


title: Asia T-210/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.3.2017 – Deutsche Telekom v. komissio (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Asiakirjat, jotka liittyvät kilpailusääntöjen täytäntöönpanomenettelyyn — Tutustumisoikeuden epääminen — Perusteluvelvollisuus — Poikkeus, joka liittyy kolmannen taloudellisten etujen suojaan — Poikkeus, joka liittyy tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien tarkoitusten suojaan — Ylivoimainen yleinen etu — Kolmansien kuuleminen — Avoimuus — Uudistettuun hakemukseen ei ole vastattu määräajassa)

text:
               15.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 151/29

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.3.2017 – Deutsche Telekom v. komissio
   (Asia T-210/15) (1)

   ((Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Asiakirjat, jotka liittyvät kilpailusääntöjen täytäntöönpanomenettelyyn - Tutustumisoikeuden epääminen - Perusteluvelvollisuus - Poikkeus, joka liittyy kolmannen taloudellisten etujen suojaan - Poikkeus, joka liittyy tarkastus-, tutkinta- ja tilintarkastustoimien tarkoitusten suojaan - Ylivoimainen yleinen etu - Kolmansien kuuleminen - Avoimuus - Uudistettuun hakemukseen ei ole vastattu määräajassa))
   (2017/C 151/36)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Deutsche Telekom AG (Bonn, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Rosenfeld ja O. Corzilius)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi J. Vondung ja M. A. Buchet, sitten F. Erlbacher, P. Van Nuffel ja A. Dawes)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse SEUT 263 artiklaan perustuvasta vaatimuksesta, jossa vaaditaan kumoamaan 17.2.2015 tehty komission päätös, jolla kantajalta evättiin oikeus tutustua määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä koskevan menettelyn COMP/AT.40089 – Deutsche Telekom asiakirjoihin

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Deutsche Telekom AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 270, 17.8.2015.


title: Asia C-193/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 14.1.2008 — Maatalousasia, jossa asianosaisina ovat Hermann Fischer, Rolf Schlatter ja Regierungspräsidium Freiburg

text:
               19.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 183/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 14.1.2008 — Maatalousasia, jossa asianosaisina ovat Hermann Fischer, Rolf Schlatter ja Regierungspräsidium Freiburg
   (Asia C-193/08)
   (2008/C 183/26)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Bundesgerichtshof
   Pääasian asianosaiset
   Hermann Fischer, Rolf Schlatter ja Regierungspräsidium Freiburg
   Ennakkoratkaisukysymys
   Myönnetäänkö henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta tehdyn Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton sopimuksen (EYVL 2002, L 114, s. 6) liitteessä I olevan 15 artiklan 1 kohdan mukaan vastaanottavassa valtiossa itsenäiseksi ammatinharjoittajaksi ryhtymisen ja itsenäisenä ammatinharjoittajana toimimisen osalta vain liitteessä I olevan 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuille itsenäisille ammatinharjoittajille yhtä edullinen kohtelu kuin sen omille kansalaisille myönnetty kohtelu, vai sovelletaanko sitä myös sopimuksen liitteessä I olevan 13 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin itsenäistä ammattia harjoittaviin rajatyöntekijöihin (1)?

      (1)  EUVL L 114, s. 6.


title: Asia C-457/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Liettua) on esittänyt 17.10.2014 – AAS Gjensidige Baltic, joka toimii Liettuassa sijaitsevan sivuliikkeensä AAS Gjensidige Balticin välityksellä v. UAB DK PZU Lietuva

text:
               12.1.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 7/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Liettua) on esittänyt 17.10.2014 – AAS Gjensidige Baltic, joka toimii Liettuassa sijaitsevan sivuliikkeensä AAS Gjensidige Balticin välityksellä v. UAB DK PZU Lietuva
   (Asia C-457/14)
   (2015/C 007/20)
   Oikeudenkäyntikieli: liettua

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: AAS Gjensidige Baltic, joka toimii Liettuassa sijaitsevan sivuliikkeensä AAS Gjensidige Balticin välityksellä

      Valittajan vastapuoli: UAB DK PZU Lietuva

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Säädetäänkö direktiivin 2009/103/EY (1) 14 artiklan b alakohdassa lainvalintasäännöstä, jonka henkilöllisen soveltamisalan pitäisi kattaa paitsi tieliikenneonnettomuuksissa vahinkoa kärsineet myös onnettomuudessa aiheutuneesta vahingosta vastaavan ajoneuvon vakuutuksenantajat niiden välisiin oikeussuhteisiin sovellettavan lain määrittämiseksi, ja onko tämä säännös erityissääntö suhteessa Rooma I (2)- ja Rooma II (3) -asetusten säännöksiin sovellettavasta laista[?]

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, on varmistuttava siitä, kuuluvatko vakuutuksenantajien väliset oikeussuhteet tässä tapauksessa Rooma I -asetuksen 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen sopimusvelvoitteiden käsitteeseen. Jos vakuutuksenantajien väliset oikeussuhteet kuuluvat sopimusvelvoitteiden käsitteeseen, on ratkaistava, kuuluvatko nämä oikeussuhteet vakuutussopimusten luokkaan (oikeussuhteet) ja pitäisikö niihin sovellettavan lain määräytyä Rooma I -asetuksen 7 artiklan mukaisesti.

               3)

               Jos kahteen ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, on varmistuttava siitä, kuuluvatko takautumisvaatimuksen esittämisen tapauksessa ajoneuvoyhdistelmänä käytettyjen ajoneuvojen vakuutuksenantajien väliset oikeussuhteet Rooma II -asetuksessa tarkoitettujen sopimukseen perustumattomien velvoitteiden käsitteeseen ja onko näitä oikeussuhteita pidettävä tieliikenneonnettomuuden seurauksena syntyneinä johdettuina oikeussuhteina (sopimukseen perustumaton vastuu) määritettäessä sovellettavaa lakia Rooma II -asetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Onko esillä olevan kaltaisessa tapauksessa ajoneuvoyhdistelmänä käytettyjen ajoneuvojen vakuutuksenantajia pidettävä Rooma II -asetuksen 20 artiklassa tarkoitettuina velallisina, jotka ovat vastuussa samasta saatavasta, ja pitäisikö niiden välisiin oikeussuhteisiin sovellettavan lain määräytyä tämän säännön mukaisesti[?]

      (1)  Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavasta vakuutuksesta ja vakuuttamisvelvollisuuden voimaansaattamisesta 16.9.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/103/EY (EUVL L 263, s. 11).

      (2)  Sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 17.6.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 593/2008 (Rooma I) (EUVL L 177, s. 6).

      (3)  Sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista 11.7.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 864/2007 (Rooma II) (EUVL L 199, s. 40).


title: Asia T-785/14: Kanne 29.11.2014 – El Corte Inglés v. SMHV – STD Tekstil (MOTORTOWN)

text:
               2.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 34/41

         Kanne 29.11.2014 – El Corte Inglés v. SMHV – STD Tekstil (MOTORTOWN)
   (Asia T-785/14)
   (2015/C 034/49)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: El Corte Inglés, SA (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajaja J. L. Rivas Zurdo ja asianajaja M. Toro Gordillo)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: STD Tekstil Limited Sirketi (Istanbul, Turkki)

      Menettely SMHV:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan MOTORTOWN – Rekisteröintihakemus nro 1 0 3 51  931

      SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n toisen valituslautakunnan 8.9.2014 asiassa R 1960/2013-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä hylkäämällä hakijan valitus pysytetään väiteosaston ratkaisu, jossa osittain hyväksytään väite B 1 9 51  774 ja osittain evätään kuviomerkin no 1 0 3 51  931”MOTORTOWN” rekisteröinti yhteisön tavaramerkiksi ja

               —

               velvoittaa tässä asiassa vastaajana olevan tahon tai muut tahot, jotka vastustavat kanteen hyväksymistä, korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperuste

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-102/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Firenze (Italia) on esittänyt 13.3.2009 — Camar Srl v. Presidente del Consiglio dei Ministri

text:
               6.6.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Firenze (Italia) on esittänyt 13.3.2009 — Camar Srl v. Presidente del Consiglio dei Ministri
   (Asia C-102/09)
   2009/C 129/12
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Firenze

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Camar S.r.l.

      Vastaaja: Presidente del Consiglio dei Ministri

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Oliko ensimmäisen Jaundén yleissopimuksen 14 artikla esteenä sille, että jäsenvaltio otti käyttöön sisäisen veron Somaliasta peräisin oleville banaaneille, kun mainittua veroa ei käytännössä sovellettu kotimaassa tuotettuihin banaaneihin (kotimaista tuotantoa ei ylipäätään ollut tai se oli merkityksetöntä) eikä sitä sovellettu mihinkään muihin kotimaassa tuotettuihin hedelmiin?
               Jos tähän kysymykseen vastataan myöntävästi:

               2)

               Oliko tuolloin voimassa olleeseen Lomén yleissopimukseen liitetty banaanipöytäkirja esteenä sellaisten verojen kantamiselle, jotka eivät olleet yhteensopivia ensimmäisen Jaundén yleissopimuksen 14 artiklan kanssa, siltä osin kuin on kyse vuonna 1990 tapahtuneesta somalialaisten banaanien tuonnista Italiaan, kun otetaan huomioon mainitun pöytäkirjan määräykset suhteessa aikaisempien Lomén yleissopimusten sekä toisen Jaundén yleissopimuksen 5 artiklan määräyksiin?
               Jos tähän kysymykseen vastataan kieltävästi:

               3)

               Oliko Lomén yleissopimuksiin liitetty banaanipöytäkirja esteenä sellaisen veron korottamiselle 1.4.1976 jälkeen, jollainen Italian kulutusvero Somaliasta peräisin oleville banaaneille on, riippumatta tällaisista korotuksista mainittujen banaanien viennille aiheutuvista konkreettisista vaikutuksista?


title: Asia C-553/09: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 21.4.2010 — BCS SpA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) — Deere & Company (Deere & Company)

text:
               17.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 195/16

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 21.4.2010 — BCS SpA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) — Deere & Company (Deere & Company)
   (Asia C-553/09) (1)

   2010/C 195/25

      Oikeudenkäyntikieli: englanti

   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 51, 27.2.2010.


title: Asia C-586/11 P: Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 9.7.2013 — Valittajana Regione Puglia sekä muina osapuolina Italian tasavalta ja Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla — EAKR — Taloudellisen tuen alentamista koskeva päätös — SEUT 263 artiklan neljäs alakohta — Alueellinen yksikkö — Suoraan tätä yksikköä koskeva toimi — Tutkimatta jättäminen)

text:
               19.10.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 304/2

         Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 9.7.2013 — Valittajana Regione Puglia sekä muina osapuolina Italian tasavalta ja Euroopan komissio
   (Asia C-586/11 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla - EAKR - Taloudellisen tuen alentamista koskeva päätös - SEUT 263 artiklan neljäs alakohta - Alueellinen yksikkö - Suoraan tätä yksikköä koskeva toimi - Tutkimatta jättäminen)
   2013/C 304/03
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Regione Puglia (edustajat: avvocato F. Brunelli ja avvocato A. Aloia)

      Muut osapuolet: Italian tasavalta (asiamies: G. Palmieri, avustajanaan avvocato dello Stato P. Gentili) ja Euroopan komissio (asiamiehet: L. Prete ja A. Steiblytė)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-84/10, Regione Puglia v. komissio, 14.9.2011 antamasta määräyksestä, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi komission 22.12.2009 tekemän päätöksen K(2009) 10350, joka koskee Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) sellaisen taloudellisen tuen alentamista, joka on myönnetty tavoitteen 1 kohdealueeseen kuuluvan POR Puglia -toimenpideohjelman hyväksymisestä ajanjaksolle 2000–2006 8.8.2000 tehdyn komission päätöksen K(2000) 2349 mukaisesti, osittaista kumoamista koskevan vaatimuksen — Suullisen käsittelyn puuttuminen — SEUT 263 artiklan neljäs kohta — Toimi ei koske kantajaa suoraan — Tutkimatta jättäminen — Riittämättömät perustelut

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Regione Puglia velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Italian tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 25, 28.1.2012.


title: Asia C-59/00: Vestre Landsretin 14.2.2000 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Bent Mousten Vestergaard vastaan Spøttrup Boligselskab

text:
C 122/14                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         29.4.2000
Tribunale Ordinario di Roman – Sezione 4 Lavoro –                       Kysymys 2
1.2.2000 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkai-
supyyntö asiassa Elide Gottardo vastaan Istituto nazionale              ”Onko julkisella hankintaviranomaisella, joka tekee tarjous-
                 della previdenza sociale (INPS)                        pyynnön rakennustyöstä, jota direktiivi 93/37/ETY ei koske,
                                                                        kun kynnysarvoja ei ylitetä, oikeus määrätä hankinta-asiakir-
                           (Asia C-55/00)                               joissa tiettyä valmistetta käytettäväksi, kun hankinta-asiakir-
                                                                        joissa ei tätä koskevan vaatimuksen yhteydessä ole merkintää
                                                                        ’tai vastaava valmiste’.”
                         (2000/C 122/23)
Tribunale Ordinario di Roma – Sezione 4 Lavoro – on pyytänyt            Kysymys 3
1.2.2000 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan
yhteisöjen tuomioistuimeen 21.2.2000, Euroopan yhteisöjen               ”Jos kysymykseen 1 tai 2 vastataan kieltävästi, pyydetään
tuomioistuimelta asiassa Elide Gottardo vastaan Istituto nazio-         selvitettäväksi, onko hankinta-asiakirjojen muotoilun kysy-
nale della previdenza sociale (INPS) EY 12 artiklan (aiemmin            myksissä 1 ja 2 kuvatulla tavalla katsottava merkitsevän EY:n
EY:n perustamissopimuksen 6 artikla) ja EY 39 artiklan                  perustamissopimuksen 12 artiklan tai 28 artiklan rikkomista.”
2 kohdan (aiemmin EY:n perustamissopimuksen 48 artiklan
2 kohta) tulkintaa koskevan seuraavan ennakkoratkaisukysy-
myksen:                                                                 (1) 14.6.1993 annettu direktiivi julkisia rakennusurakoita koskevien
                                                                             sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta, EYVL L 199,
                                                                             s. 54.
Onko työntekijällä, joka on jäsenvaltion kansalainen ja joka
osoittaa maksaneensa sosiaaliturvamaksuja toisen valtion toi-
mivaltaiselle sosiaaliturvalaitokselle, oikeus saada vanhuuselä-
kettä, joka on määritetty niiden sosiaaliturvamaksujen yhteen-
lasketun määrän perustella, jotka on maksettu unionin muun
jäsenvaltion toimivaltaiselle laitokselle sellaisen sopimuksen
perusteella, jonka jäsenvaltio on tehnyt viimeksi mainitun
kanssa ja jota se itse soveltaa omiin kansalaisiinsa?                   Immigration Appeal Tribunalin 16.12.1999 tekemällään
                                                                        päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Mary
                                                                        Carpenter vastaan Secretary of State for the Home De-
                                                                                partment
                                                                                (Asia C-60/00)
                                                                                (2000/C 122/25)
Vestre Landsretin 14.2.2000 tekemällään päätöksellä
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Bent Mousten                     Immigration Appeal Tribunal on pyytänyt 16.12.1999 te-
          Vestergaard vastaan Spøttrup Boligselskab                     kemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen
                                                                        tuomioistuimeen 21.2.2000, Euroopan yhteisöjen tuomiois-
                                                                        tuimelta asiassa Mary Carpenter vastaan Secretary of State for
                           (Asia C-59/00)                               the Home Department ennakkoratkaisua seuraavaan kysymyk-
                                                                        seen:
                         (2000/C 122/24)
                                                                        Tilanteessa, jossa
Vestre Landsret on pyytänyt 14.2.2000 tekemällään päätök-
sellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon            a) jäsenvaltion kansalaisella, joka on sijoittautunut tähän
23.2.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Bent                  jäsenvaltioon ja joka tarjoaa palveluja toisessa jäsenval-
Mousten Vestergaard vastaan Spøttrup Boligselskab ennakko-                    tiossa asuville henkilöille,
ratkaisua seuraaviin kysymyksiin:
                                                                        b) on puoliso, joka ei ole jäsenvaltion kansalainen,
                                                                        voiko puoliso, joka ei ole jäsenvaltion kansalainen, vedota
Kysymys 1
                                                                        1) EY 49 artiklaan ja/tai
Onko julkisella hankintaviranomaisella, joka tekee tarjous-
pyynnön rakennustyöstä, jota direktiivi 93/37/ETY (1) ei koske,         2) direktiiviin 73/148/ETY (1),
kun kynnysarvoja ei ylitetä, oikeus määrätä hankinta-asiakir-
joissa tiettyä tanskalaista valmistetta käytettäväksi, kun hankin-      jotta puolisolla, joka ei ole jäsenvaltion kansalainen, olisi
ta-asiakirjoissa ei tätä koskevan vaatimuksen yhteydessä ole            oikeus asua puolisonsa kanssa jäsenvaltiossa, josta puoliso on
merkintää ”tai vastaava valmiste”.                                      peräisin?


title: Asia T-275/13: Kanne 23.5.2013 — Italia v. komissio

text:
               20.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 207/49

         Kanne 23.5.2013 — Italia v. komissio
   (Asia T-275/13)
   2013/C 207/81
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamiehet: valtionasiamies P. Gentili, G. Palmieri)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan avointa kilpailua EPSO/AD/249/13 kahden varallaololuettelon, joilla on 37 ja 27 paikkaa, muodostamiseksi avoimena olevien hallintovirkamiesten (AD 7) virkojen täyttämiseksi makrotaloustieteen ja rahoitustieteen alalla koskevan ilmoituksen;

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tämä kanne koskee avointa kilpailua EPSO/AD/249/13 kahden varallaololuettelon, joilla on 37 ja 27 paikkaa, muodostamiseksi avoimena olevien hallintovirkamiesten (AD 7) virkojen täyttämiseksi makrotaloustieteen ja rahoitustieteen alalla koskevaa ilmoitusta.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seitsemään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 263, 264 ja 266 artiklan rikkomiseen.

                           —

                           Komissio on loukannut unionin tuomioistuimen asiassa C-566/10 P antaman sellaisen tuomion sitovuutta, jossa todetaan lainvastaisiksi ilmoitukset, joiden mukaan unionin avoimiin kilpailuihin osallistuvat henkilöt voivat valita kieleksi 2 vain englannin, ranskan tai saksan.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 342 artiklan sekä asetuksen 1/58 1 ja 6 artiklan rikkomiseen.

                           —

                           Tältä osin vedotaan siihen, että kun komissio on rajannut avoimiin kilpailuihin osallistuvien henkilöiden kieleksi 2 valittavissa olevat kielet kolmeen kieleen, komissio on käytännössä sanellut uuden toimielinten kielisäännöstön ja siten loukannut neuvoston yksinomaista toimivaltaa kyseisellä alalla.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu EY 12 artiklan (nykyisin SEUT 18 artikla), Euroopan unionin perusoikeuskirjan 22 artiklan, EU 6 artiklan 3 kohdan, henkilösääntöjen liitteessä III olevan 1 artiklan 2 ja 3 kohdan, asetuksen 1/58 1 ja 6 artiklan sekä henkilöstösääntöjen 1 d artiklan 1 ja 6 kohdan, 27 artiklan 2 kohdan ja 28 artiklan f alakohdan rikkomiseen.

                           —

                           Tältä osin vedotaan siihen, että komission asettama kielellinen rajoitus on syrjivä, koska kyseisissä säännöksissä ja määräyksissä kielletään asettamasta Euroopan kansalaisille ja toimielinten virkamiehille kielellisiä rajoituksia, joista ei ole säädetty yleisesti ja objektiivisesti asetuksen 1/58 6 artiklan mukaisesti toimielinten työjärjestyksissä ja joita ei ole tällä hetkellä asetettu, ja koska niissä kielletään ottamasta käyttöön kyseisiä rajoituksia, ellei viraston erityinen, perusteltu etu sitä edellytä.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu EU 6 artiklan 3 kohdan rikkomiseen siltä osin kuin siinä määrätään luottamuksensuojan periaatteesta perusoikeutena, joka ilmenee jäsenvaltioiden yhteisestä valtiosääntöperinteestä.

                           —

                           Tältä osin vedotaan siihen, että komissio on loukannut kansalaisten perusteltua luottamusta siihen, että heillä on mahdollisuus valita kieleksi 2 mikä hyvänsä unionin kieli, kuten vuoden 2007 loppuun asti on jatkuvasti ollut ja kuten unionin tuomioistuimen asiassa C-566/10 P annetussa tuomiossa on sitovasti vahvistettu.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu harkintavallan väärinkäyttöön ja kilpailuilmoituksen luonteeseen ja tarkoitukseen olennaisesti liittyvien normien rikkomiseen

                           —

                           Tältä osin vedotaan siihen, että kun komissio on ennakolta ja yleisesti rajannut kieleksi 2 valittavissa olevat kielet kolmeen, se on tosiasiallisesti varhentanut ilmoitusvaiheeseen ja kilpailuun osallistumisen edellytyksiin hakijoiden kielitaidon tarkastamisen, jonka pitäisi sen sijaan tapahtua kilpailun kuluessa. Näin toimien kielitaidosta tulee ammattitaitoon nähden määräävä tekijä.

               6)

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu SEUT 18 artiklan ja 24 artiklan 4 kohdan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 22 artiklan, asetuksen 1/58 2 artiklan ja henkilöstösääntöjen 1 d artiklan 1 ja 6 kohdan rikkomiseen

                           —

                           Tältä osin vedotaan siihen, että kun komissio on määrännyt, että osallistumishakemukset on pakko lähettää englanniksi, ranskaksi tai saksaksi ja että EPSO:n hakijoille lähettämät kilpailun kulkua koskevat ilmoitukset lähetetään kyseisellä samalla kielellä, on loukattu Euroopan kansalaisten oikeutta käyttää omaa kieltään toimielinten kanssa asioidessaan ja lisäksi on syrjitty niitä, joilla ei ole kyseisten kolmen kielen syvällistä taitoa.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste, joka perustuu asetuksen 1/58 1 artiklan ja 6 artiklan, henkilöstösääntöjen 1 d artiklan 1 ja 6 kohdan sekä 28 artiklan f alakohdan, henkilösääntöjen liitteessä III olevan 1 artiklan 1 kohdan f alakohdan ja SEUT 296 artiklan 2 kohdan (perustelujen puutteellisuus) rikkomiseen sekä suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen. Tosiseikkojen vääristely.

                           —

                           Tältä osin vedotaan siihen, että komissio on perustellut kolmeen kieleen rajoittamista vaatimuksella, että uudet palvelukseen otettavat pystyisivät heti kommunikoimaan toimielinten sisällä. Kyseinen perustelu on ristiriidassa tosiseikkojen kanssa, koska kyseiset kolme kieltä eivät välttämättä ole toimielinten sisällä olevien eri kieliryhmien välisessä viestinnässä kolme eniten käytettyä kieltä, eikä se ole oikeassa suhteessa sen perusoikeuden rajoittamiseen, jonka mukaan kielen perusteella ei saa joutua syrjityksi.


title: Asia T-714/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.9.2016 – Makhlouf v. neuvosto

text:
               7.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 410/36

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.9.2016 – Makhlouf v. neuvosto
   (Asia T-714/15) (1)

   (2016/C 410/65)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 59, 15.2.2016.


title: Asia C-179/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 25.3.2016 – F. Hoffmann-La Roche AG, La Roche SpA, Novartis AG ja Novartis Farma SpA v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

text:
               20.6.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 222/4

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 25.3.2016 – F. Hoffmann-La Roche AG, La Roche SpA, Novartis AG ja Novartis Farma SpA v. Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
   (Asia C-179/16)
   (2016/C 222/05)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: F. Hoffmann-La Roche AG, La Roche SpA, Novartis AG ja Novartis Farma SpA

      Vastapuoli: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Mahdollistaako SEUT 101 artiklan oikea tulkinta, että lisenssisopimuksen osapuolia voidaan pitää kilpailijoina, kun lisenssinsaajayritys toimii kyseisillä merkityksellisillä markkinoilla vain lisenssisopimuksen nojalla? Jäävätkö – ja jos jäävät, millä edellytyksillä – lisenssinantajan lisenssinsaajaan kohdistamalle kilpailulle asetetut mahdolliset rajoitukset, joista lisenssisopimuksessa ei kylläkään määrätä nimenomaisesti, SEUT 101 artiklan 1 kohdan soveltamisalan ulkopuolelle vai sisältyvätkö ne kuitenkin SEUT 101 artiklan 3 kohdan mukaisen lakisääteisen poikkeuksen soveltamisalaan?

               2)

               Sallitaanko SEUT 101 artiklassa, että kansallinen kilpailuviranomainen saa määritellä merkitykselliset markkinat itsenäisesti suhteessa toimivaltaisten lääkealan sääntelyviranomaisten (Agenzia Italiana del Farmaco ja Euroopan lääkevirasto) lääkkeille myöntämien myyntilupien sisältöön, vai onko päinvastoin katsottava, että myyntiluvan saaneiden lääkkeiden osalta ensisijaisesti asianomainen sääntelyviranomainen muotoilee ja rajaa SEUT 101 artiklassa tarkoitetut oikeudellisesti merkitykselliset markkinat myös kansallista kilpailuviranomaista sitovalla tavalla?

               3)

               Kun otetaan huomioon myös direktiiviin 2001/83/EY (1) ja erityisesti lääkkeiden myyntilupaa koskevan 5 artiklan säännökset, sallitaanko SEUT 101 artiklassa, että lääkettä, jota käytetään muuhun kuin myyntiluvassa hyväksyttyyn tarkoitukseen (off label), ja lääkettä, jolla on samat terapeuttiset käyttöaiheet kattava myyntilupa, pidetään toisiaan korvaavina ja näin ollen sisällytetään ne samoihin merkityksellisiin markkinoihin?

               4)

               Onko SEUT 101 artiklan mukaan merkityksellisiä markkinoita rajattaessa tärkeää varmistua paitsi siitä, että farmaseuttiset tuotteet voidaan helposti korvata toisillaan kysynnän näkökulmasta, myös siitä, onko tuotteita tarjottu markkinoilla lääkkeiden markkinointia koskevan säännöstön mukaisesti?

               5)

               Voidaanko yhdenmukaistettua menettelytapaa, jolla on pyritty korostamaan lääkkeen vähäisempää turvallisuutta tai tehoa, kuitenkin pitää tarkoitukseen perustuvana kilpailunrajoituksena, kun varma tieteellinen näyttö ei kylläkään vahvista tätä vähäisempää tehoa tai turvallisuutta mutta tätä ei kuitenkaan voida tosiseikkojen tapahtuma-aikaan käytettävissä olleen tieteellisen tiedon perusteella myöskään kiistattomasti sulkea pois?

      (1)  Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/83/EY (EYVL L 311, s. 67).


title: Asia F-13/09: Kanne 19.2.2009 – Peláez Jimeno v. parlamentti

text:
               18.4.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 90/40

         Kanne 19.2.2009 – Peláez Jimeno v. parlamentti
   (Asia F-13/09)
   2009/C 90/65
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Josefina Peláez Jimeno (Relegem – Asse, Belgia) (edustaja: asianajaja Casado García-Hirschfeld)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kumoamiskanne nimittävän viranomaisen päätöksestä, jolla kantajan palkkaluokka ja palkkataso koeajalla olevana virkamiehenä on vahvistettu alemmiksi kuin ne olivat hänen ollessaan väliaikaisena toimihenkilönä

      Vaatimukset

               —

               Nimittävän viranomaisen 8.2.2008 tekemä päätös, jolla kantajan palkkaus koeajalla olevana virkamiehenä on vahvistettu uuden ura-alueen AST palkkaluokan 1 palkkatasolle 5 ja joka on pysytetty Euroopan parlamentin pääsihteerin 12.11.2008 tekemällä päätöksellä valituksen hylkäämisestä, on kumottava;

               —

               Euroopan parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kuudes jaosto), 24 päivänä syyskuuta 1998, asiassa C-111/97 (Bundesvergabeamtin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), EvoBus Austria GmbH vastaan Niederösterreichische Verkehrsorganisations GmbH (Növog) (Vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan julkiset hankinnat - Direktiivin, jota ei ole pantu täytäntöön, oikeusvaikutus)

text:
7.11.98               FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     C 340/5
      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                            on erityisesti tutkittava, voidaanko tätä muutoksenhakuoi-
                                                                  keutta käyttää samoissa elimissä kuin niissä, jotka käsitte-
                       (kuudes jaosto),
                                                                  levät tavaranhankintaa ja rakennusurakoita koskevien
                 24 päivänä syyskuuta 1998,                       sopimusten tekoa. Jos kansallisia säännöksiä ei voida tul-
                                                                  kita direktiivin 92/13/ETY mukaisella tavalla, asianomai-
asiassa C-111/97 (Bundesvergabeamtin esittämä ennakko-            set voivat vaatia asianmukaisten kansallisten menettely-
ratkaisupyyntö), EvoBus Austria GmbH vastaan Nieder-              sääntöjen mukaisesti korvausta niistä vahingoista, jotka
  österreichische Verkehrsorganisations GmbH (Növog) (1)          näille on aiheutunut siitä, ettei direktiiviä ole pantu täy-
(Vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan        täntöön säädetyssä määräajassa.
julkiset hankinnat Ð Direktiivin, jota ei ole pantu täytän-
                    töön, oikeusvaikutus)                         (1) EYVL C 142, 10.5.1997.
                        (98/C 340/08)
                 (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                             29 päivänä syyskuuta 1998,
                                                                  asiassa C-191/95, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                                Saksan liittotasavalta (1)
Asiassa C-111/97, jonka Bundesvergabeamt (Itävalta) on
saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla          (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen Ð Perus-
yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä         teltu lausunto Ð Kollegisen päätöksenteon periaate Ð
kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa          Yhtiöoikeus Ð Direktiivit 68/151/ETY ja 78/660/ETY Ð
EvoBus Austria GmbH vastaan Niederösterreichische Ver-               Tilinpäätös Ð Julkistamatta jättämisen seuraamukset)
kehrsorganisations GmbH (Növog) ennakkoratkaisun vesi-
ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla toimi-                              (98/C 340/09)
vien yksiköiden hankintamenettelyjä koskevien yhteisön
sääntöjen soveltamiseen liittyvien lakien, asetusten ja hal-
linnollisten määräysten yhteensovittamisesta 25 päivänä                            (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
helmikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/13/
ETY (EYVL L 76, 23.3.1992, s. 14) tulkinnasta, yhteisö-
jen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa:
jaoston puheenjohtaja H. Ragnemalm sekä tuomarit G. F.               (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
Mancini, P. J. G. Kapteyn (esittelevä tuomari), J. L. Mur-            yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
ray ja K. M. Ioannou, julkisasiamies: N. Fennelly, kirjaaja:
johtava hallintovirkamies H. A. Rühl, on antanut
24.9.1998 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:              Asiassa C-191/95, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamie-
                                                                  henään Jürgen Grunwald) vastaan Saksan liittotasavalta
                                                                  (asiamiehinään Ernst Röder ja Alfred Dittrich, avustaja-
Vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla       naan Hans-Jürgen Rabe), jossa kantaja vaatii yhteisöjen
toimivien yksiköiden hankintamenettelyjä koskevien                tuomioistuinta toteamaan, että Saksan liittotasavalta ei ole
yhteisön sääntöjen soveltamiseen liittyvien lakien, asetus-       noudattanut EY:n perustamissopimuksen ja niiden takei-
ten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta            den yhteensovittamisesta samanveroisiksi, joita jäsenvalti-
25 päivänä helmikuuta 1992 annetun neuvoston direktii-            oissa vaaditaan perustamissopimuksen 58 artiklan 2 koh-
vin 92/13/ETY 1 artiklan 1Ð3 kohtaa ei voida eikä                 dassa tarkoitetuilta yhtiöiltä niiden jäsenten sekä ulkopuo-
2 artiklan 1 kohtaa ja 7Ð9 kohtaa eikä muitakaan sään-            listen etujen suojaamiseksi, 9 päivänä maaliskuuta 1968
nöksiä voida tulkita siten, että silloin kun tätä direktiiviä     annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 68/151/ETY
ei ole pantu täytäntöön tätä varten säädetyn määräajan            (EYVL L 65, 14.3.1968, s. 8) ja yhtiömuodoltaan tietyn-
päättyessä, jäsenvaltioiden rakennusurakoita ja tavaran-          laisten yhtiöiden tilinpäätöksistä perustamissopimuksen
hankintaa koskevien sopimusten tekomenettelyssä toimi-            54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla 25 päivänä hei-
valtaiset muutoksenhakuelimet ovat toimivaltaisia käsitte-        näkuuta 1978 annetun neljännen neuvoston direktiivin 78/
lemään myös muutoksenhakua, joka koskee vesi- ja ener-            660/ETY (EYVL L 222, 14.8.1978, s. 11) mukaisia vel-
giahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan julkisia             voitteitaan, koska se ei ole säätänyt asianmukaisista seu-
hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyä. Vaati-            raamuksista sellaisia tapauksia varten, joissa pääomayhtiöt
mukset kansallisen oikeuden tulkinnasta direktiivin 92/13/        jättävät tilinpäätöksensä sanottujen direktiivien vastaisesti
ETY mukaisesti ja yksityisten oikeussubjektien oikeuksien         julkistamatta, yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpa-
tehokkaasta suojasta kuitenkin edellyttävät, että kansalli-       nossa: presidentti G. C. Rodríguez Iglesias, jaostojen
nen tuomioistuin tutkii, voidaanko kansallisen oikeuden           puheenjohtajat C. Gulmann, H. Ragnemalm (esittelevä
asiaa koskevien säännösten perusteella yksityisille tunnus-       tuomari), M. Wathelet ja R. Schintgen sekä tuomarit G. F.
taa muutoksenhakuoikeus vesi- ja energiahuollon, liiken-          Mancini, J. C. Moitinho de Almeida, P. J. G. Kapteyn, J. L.
teen ja teletoiminnan alan julkisia hankintoja koskevien          Murray, D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet, G. Hirsch, P.
sopimusten tekemisen osalta. Kansallisen tuomioistuimen           Jann, L. Sevón ja K. M. Ioannou, julkisasiamies: G. Cos-


title: Asia T-469/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.9.2016 – Bena Properties v. neuvosto

text:
               7.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 410/34

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.9.2016 – Bena Properties v. neuvosto
   (Asia T-469/15) (1)

   (2016/C 410/55)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 337, 12.10.2015.


title: Asia C-432/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Espanja) on esittänyt 2.8.2016 – Carolina Minayo Luque v. Quitxalla Stars S.L. ja Fondo de Garantia Salarial

text:
               7.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 410/2

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia de Cataluña (Espanja) on esittänyt 2.8.2016 – Carolina Minayo Luque v. Quitxalla Stars S.L. ja Fondo de Garantia Salarial
   (Asia C-432/16)
   (2016/C 410/02)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Superior de Justicia de Cataluña

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Carolina Minayo Luque

      Vastapuolet: Quitxalla Stars S.L. ja Fondo de Garantia Salarial

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 92/85/ETY (1) 10 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että raskaana olevien työntekijöiden irtisanomiskiellon poikkeuksia tarkoittavan ilmaisun ”erityisiä tapauksia, jotka eivät liity työntekijän tilaan [ja] joissa irtisanominen on kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaan sallittua”, mukaisen tilanteen katsotaan olevan kyseessä pelkkien Espanjan työlain 51 §:n 1 momentissa, johon kyseisen lain 52 §:n c kohdassa viitataan, tarkoitettujen taloudellisten, teknisten, organisatoristen tai tuotantoon liittyvien objektiivisten syiden perusteella.

               2)

               Onko taloudellisten, teknisten, organisatoristen tai tuotantoon liittyvien objektiivisten syiden perusteella tapahtuvan työntekijän yksittäisen irtisanomisen tapauksessa direktiivin 92/85/ETY 10 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen raskaana olevien, äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden irtisanomisen oikeuttavien erityisten tapausten olemassa olemisen määrittelemiseksi edellytettävä, että työntekijää, jota asia koskee, ei voida siirtää toiseen työpaikkaan tai ettei ole muita samankaltaisissa työtehtävissä toimivia työntekijöitä, joihin irtisanominen voisi kohdistua, vai riittääkö, että osoitetaan, että on olemassa hänen työpaikkaansa vaikuttavia taloudellisia, teknisiä ja tuotannollisia perusteita?

               3)

               Onko Espanjan lainsäädännön kaltainen lainsäädäntö, jolla raskaana olevien, äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden irtisanomisen kieltävä 92/85/ETY 10 artiklan 1 kohta pannaan täytäntöön säätämällä takuusta, jonka perusteella tällaisen työntekijän irtisanomisen oikeuttavien perusteiden näytön puuttuessa irtisanominen julistetaan mitättömäksi (korjaava suoja) mutta ei säädetä irtisanomiskiellosta (ennaltaehkäisevä suoja), kyseisen säännöksen mukainen?

               4)

               Onko Espanjan lainsäädännön kaltainen lainsäädäntö, jossa ei säädetä raskaana olevien, äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden etusijasta pysyä yrityksen palveluksessa taloudellisiin, teknisiin, organisatorisiin tai tuotantoon liittyviin syiden perustuvien irtisanomisten tapauksessa, direktiivin 92/85/ETY 10 artiklan 1 kohdan mukainen?

               5)

               Onko kansallinen lainsäädäntö, jossa pidetään riittävänä nyt käsiteltävän asian irtisanomiskirjeen kaltaista irtisanomiskirjettä, jossa ei viitata ollenkaan erityistapaukseen eikä mainita, mitkä ovat ne kriteerit, joiden perusteella irtisanomisen kohdistaminen tiettyyn työntekijään on oikeutettua siitä huolimatta, että tämä on raskaana, direktiivin 92/85/ETY 2 artiklan 10 kohdan mukainen?

      (1)  Toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä 19.10.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/85/ETY (EYVL 1992, L 348, s. 1).


title: Asia C-320/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de grande instance de Lille (Ranska) on esittänyt 6.6.2016 – Rikosoikeudenkäynti Uber France SAS vastaan

text:
               16.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 296/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de grande instance de Lille (Ranska) on esittänyt 6.6.2016 – Rikosoikeudenkäynti Uber France SAS vastaan
   (Asia C-320/16)
   (2016/C 296/29)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal de grande instance de Lille

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Uber France SAS

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko takseista ja kuljettajan ajamista kuljetusajoneuvoista 1.10.2014 annetulla lailla nro 2014-1104 hyväksytty liikennelain L.3124-13 § uusi tekninen määräys, joka ei ole implisiittinen ja joka liittyy yhteen tai useampaan tietoyhteiskunnan palveluun, joita tarkoitetaan 22.6.1998 annetussa direktiivissä 98/34/EY (1), minkä vuoksi tällaisen säädöksen toimittaminen etukäteen Euroopan komissiolle oli tämän direktiivin 8 artiklan nojalla pakollista, vai kuuluuko se palveluja koskevan 12.12.2006 annetun direktiivin 2006/123/EY (2), jonka 2 artiklan 2 kohdan d alakohdassa suljetaan kuljetusalan palvelut direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, soveltamisalaan?
   Mikäli kysymyksen ensimmäiseen osaan vastataan myöntävästi, merkitseekö direktiivin 8 artiklassa säädetyn ehdotuksen toimittamista koskevan velvollisuuden laiminlyönti sitä, että liikennelain L.3124-13 §:ään ei voida vedota oikeussubjekteja vastaan?

      (1)  Teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22.6.1998 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/34/EY (EYVL 1998, L 204, s. 37).

      (2)  Palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/123/EY (EUVL 2006, L 376, s. 36).


title: Asia T-492/11: Kanne 21.9.2011 — ”Rauscher” Consumer Products v. SMHV (tamponin kuva)

text:
               3.12.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 355/20

         Kanne 21.9.2011 — ”Rauscher” Consumer Products v. SMHV (tamponin kuva)
   (Asia T-492/11)
   2011/C 355/36
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja:”Rauscher” Consumer Products GmbH (Wien, Itävalta) (edustaja: asianajaja M. Stütz)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 20.7.2011 asiassa R 2168/2010-1 tekemän päätöksen

               —

               velvoittamaan SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Tamponia esittävä kuviomerkki luokkiin 3 ja 5 kuuluville tavaroille.

      Tutkijan päätös: Hakemuksen hylkääminen.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen.

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska kyseinen yhteisön tavaramerkki on erottamiskykyinen.


title: Asia T-486/14: Kanne 25.6.2014 – Stavytskyi v. neuvosto

text:
               8.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/45

         Kanne 25.6.2014 – Stavytskyi v. neuvosto
   (Asia T-486/14)
   2014/C 303/53
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Edward Stavytsyi (Belgia) (edustajat: solicitor J. Grayston sekä asianajajat P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta ja M. Gambardella)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP täytäntöönpanosta 14.4.2014 tehdyn neuvoston täytäntöönpanopäätöksen 2014/216/YUTP (EUVL L 111, s. 91) ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 14.4.2014 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 381/2014 (EUVL L 111, s. 33) siltä osin kuin kantajan nimi on niissä sisällytetty niiden henkilöiden ja yhteisöjen luetteloon, joihin rajoittavia toimenpiteitä sovelletaan

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen, jotka koskevat olennaisten menettelymääräysten sekä perustamissopimusten ja niiden soveltamista koskevien oikeussääntöjen rikkomista: kuulluksi tulemista koskevan oikeuden loukkaaminen, ilmoitusvelvollisuuden noudattamatta jättäminen, perustelujen riittämättömyys, puolustautumisoikeuksien loukkaaminen, virheellinen oikeusperusta ja ilmeinen arviointivirhe.
   Kantajan mukaan neuvosto ei kuullut häntä, mitä ei voida oikeuttaa minkään päinvastaisen näytön perusteella. Edelleen hän katsoo, että neuvosto ei antanut riidanalaisia säädöksiä tiedoksi kantajalle ja että kyseisiin säädöksiin sisältyvät perustelut ovat riittämättömät. Neuvosto ei kantajan mukaan ole vastannut tieto- ja asiakirjapyyntöihin. Näiden laiminlyöntien vuoksi neuvosto on kantajan mukaan loukannut hänen puolustautumisoikeuksiaan, sillä hänellä ei ollut tosiasiallista mahdollisuutta esittää vastaväitteitä neuvoston näkemyksistä, koska hän ei päässyt tutustumaan niihin. Lisäksi hän katsoo, etteivät neuvoston toimenpiteet ole ulkopoliittisia toimenpiteitä vaan kansainvälistä yhteistyötä rikosasioissa, ja niiden antamisessa on näin ollen käytetty virheellistä oikeudellista perustaa. Lopuksi kantaja katsoo, että neuvoston toimenpiteiden yhteydessä ei ole otettu asianmukaisesti huomioon merkityksellisiä tosiseikkoja eikä Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntöä, joka koskee rikosoikeudellisia menettelyjä Ukrainassa, erityisesti ylimpiä virkamiehiä vastaan esitettyjä syytteitä.


title: Asia C-200/15: Kanne 29.4.2015 – Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta

text:
               22.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/25

         Kanne 29.4.2015 – Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta
   (Asia C-200/15)
   (2015/C 205/33)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Wasmeier ja P. Guerra)

      Vastaaja: Portugalin tasavalta

      Vaatimukset

               —

               Unionin tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 110 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on määrittääkseen toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevien käytettyjen autojen verotusarvon soveltanut autojen arvonalennuksen laskemiseen liittyvää järjestelmää, jossa ei oteta huomioon auton todellista arvoa eikä varsinkaan arvon alenemista ennen kuin auto on vuoden vanha eikä mitään muuta arvon alenemista, kun kyse on yli viisi vuotta vanhoista autoista.

               —

               Portugalin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio katsoo, että Portugalin autoverolain 11 §:n säännökset ovat syrjiviä, kun kyse on Portugalissa hyväksytyistä ajoneuvoista eli käytetyistä autoista, joilla on muun jäsenvaltion myöntämä pysyvä rekisterinumero ja jotka on tuotu Portugalissa käyttöön otettavaksi. Toisin kuin on sellaisten käytettyjen autojen osalta, jotka on otettu alun perin käyttöön Portugalissa, muista jäsenvaltioista peräisin olevista hyväksytyistä autoista on nimittäin maksettava veroja, jotka eivät heijasta asianmukaisesti auton arvon alenemista. Veroa alennetaan nimittäin vasta yhden vuoden käytön jälkeen. Lisäksi viiden vuoden käytöstä lähtien alennusprosentti ei voi olla yli 52.


title: Asia T-81/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.2.2014 — Beco v. komissio (Polkumyynti — Kiinan kansantasavallasta ja Taiwanista peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden tuonti — Hakemus perittyjen tullien palauttamiseksi — Asetuksen (EY) N:o 1225/2009 11 artiklan 8 kohdan toinen alakohta — Oikeusvarmuus)

text:
               29.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 93/22

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.2.2014 — Beco v. komissio
   (Asia T-81/12) (1)

   (Polkumyynti - Kiinan kansantasavallasta ja Taiwanista peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden tuonti - Hakemus perittyjen tullien palauttamiseksi - Asetuksen (EY) N:o 1225/2009 11 artiklan 8 kohdan toinen alakohta - Oikeusvarmuus)
   2014/C 93/37
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Beco Metallteile-Handels GmbH (Spaichingen, Saksa) (edustaja: asianajaja T. Pfeiffer)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: H. van Vliet ja T. Maxian Rusche)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa vaaditaan kumoamaan Kiinan kansantasavallasta ja Taiwanista peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden tuonnista maksettujen polkumyyntitullien palautusta koskevasta hakemuksesta 13.12.2011 tehty komission päätös K(2011) 9112 lopullinen

      Tuomiolauselma

               1)

               Kiinan kansantasavallasta ja Taiwanista peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden tuonnista maksettujen polkumyyntitullien palautusta koskevasta hakemuksesta 13.12.2011 tehty komission päätös K(2011) 9112 lopullinen kumotaan.

               2)

               Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 118, 21.4.2012.


title: Asia F-45/15: Kanne 19.3.2015 – ZZ v. Europol

text:
               8.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/34

         Kanne 19.3.2015 – ZZ v. Europol
   (Asia F-45/15)
   (2015/C 190/39)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja J-J. Ghosez)

      Vastaaja: Euroopan poliisivirasto (Europol)

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Vastaajan sellaisen implisiittisen päätöksen kumoaminen, jossa ei ryhdytty toimenpiteisiin kantajan sen vaatimuksen johdosta, jonka mukaan hänen kanssaan on tehtävä toistaiseksi voimassa oleva työsopimus.

      Vaatimukset

               —

               vastaajan 31.5.2014 tekemä implisiittinen hylkäämispäätös ja kantajan 22.12.2014 tekemän valituksen hylkäämisestä tehty päätös, joissa molemmissa kieltäydyttiin tekemästä hänen kanssaan toistaiseksi voimassa olevaa työsopimusta, on kumottava

               —

               näin ollen ja pääasiallisesti virkamiestuomioistuimen on vahvistettava, että tällä hetkellä voimassa olevan työsopimuksen päättyessä Europolin on tarjottava kantajalle toistaiseksi voimassa olevaa työsopimusta

               —

               toissijaisesti, jos käy ilmi, että huomioon on otettava vain ainoa Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen mukaisesti tehty työsopimus, virkamiestuomioistuimen on vahvistettava, että tällä hetkellä voimassa olevan työsopimuksen päättyessä Europolin on tarjottava kantajalle toista muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen mukaisesti tehtyä määräaikaista työsopimusta

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.


title: Asia T-539/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.9.2016 – LLR-G5v. EUIPO – Glycan Finance (SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5 rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiemmat kansainväliset sanamerkit Silicium Organique G5- Glycan 5-Si-Glycan-5-Si-G5 ja Silicium Organique G5 — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               7.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 410/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.9.2016 – LLR-G5v. EUIPO – Glycan Finance (SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5)
   (Asia T-539/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin SILICIUM ORGANIQUE G5 LLR-G5 rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiemmat kansainväliset sanamerkit Silicium Organique G5- Glycan 5-Si-Glycan-5-Si-G5 ja Silicium Organique G5 - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2016/C 410/25)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: LLR-G5 Ltd (Castlebar, Irlanti) (edustajat: asianajajat A. von Mühlendahl ja H. Hartwig)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Glycan Finance Corp. Ltd (Sheffield, Yhdistynyt kuningaskunta)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 11.6.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 291/2014-1), joka koskee Glycan Finance Corp. Ltd:n ja LLR-G5 Ltd:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               LLR-G5 Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 381, 16.11.2015.


title: Asia T-331/16: Kanne 28.6.2016 – Hello Media v. EUIPO – Hola (#hello media group)

text:
               16.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 296/32

         Kanne 28.6.2016 – Hello Media v. EUIPO – Hola (#hello media group)
   (Asia T-331/16)
   (2016/C 296/41)
   Kannekirjelmän kieli: espanja

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Hello Media, SL (Madrid, Espanja) (edustaja: asianajaja A. Alejos Cutuli)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Hola, SL (Madrid, Espanja)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”#hello media group” – Rekisteröintihakemus nro 12 441 317

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 21.4.2016 asiassa R 2012/2015-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               hylkää väitteen B 2 336 371 EU-tavaramerkkihakemuksen nro 12 441 317 hylkäämisestä

               —

               määrää EU-tavaramerkin nro 12 441 317 ”#hello media group” (kuva) luovuttamisesta

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.