title: Asia C-465/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 27.9.2010 — Ministre de l’Intérieur, de l’Outre-mer et des Collectivités territoriales v. Chambre de commerce et d’industrie de l’Indre

text:
               18.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 346/30

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 27.9.2010 — Ministre de l’Intérieur, de l’Outre-mer et des Collectivités territoriales v. Chambre de commerce et d’industrie de l’Indre
   (Asia C-465/10)
   ()
   2010/C 346/50
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Ministre de l’Intérieur, de l’Outre-mer et des Collectivités territoriales

      Vastapuoli: Chambre de commerce et d’industrie de l’Indre

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko olemassa oikeusperusta, josta voitaisiin johtaa velvollisuus periä takaisin Indren kauppakamarille maksettu tuki, eli
               onko silloin, kun tukea EAKRista saanut hankintaviranomainen ei ole noudattanut julkisten hankintasopimusten tekemistä koskevaa sääntöä tai sääntöjä tukea saavan toimen toteuttamiseksi, vaikka asiassa ei olekaan riitautettu toimen kelpoisuutta tukeen tästä rahastosta eikä sitä, että toimi on toteutettu, esimerkiksi 24.6.1988 annetusta neuvoston asetuksesta (ETY) N:o 2052/88 (1) tai 19.12.1988 annetusta neuvoston asetuksesta (ETY) N:o 4253/88 (2) löydettävissä jokin sellainen yhteisön säännös, jolle voidaan perustaa velvollisuus periä tuet takaisin? Jos on, syntyykö tämä velvollisuus minkä tahansa julkisten hankintasopimusten tekemistä koskevan säännön noudattamatta jättämisen perusteella vai vain joidenkin niistä? Jälkimmäisessä tapauksessa, minkä sääntöjen laiminlyönnin perusteella?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan tuen takaisinperimisessä noudatettavien yksityiskohtaisten sääntöjen osalta edes osittain myöntävästi,

                           a)

                           onko sitä, että EAKRista tukea saava hankintaviranomainen on jättänyt noudattamatta julkisten hankintasopimusten tekemistä koskevaa sääntöä tai koskevia sääntöjä valitessaan palveluntarjoajaa, jolle tukea saavan toimen toteuttaminen uskotaan, pidettävä asetuksessa N:o 2988/95 (3) tarkoitettuna väärinkäytöksenä? Vaikuttaako se, että toimivaltainen kansallinen viranomainen on silloin, kun se on päättänyt myöntää EAKRista saadun tuen, ollut välttämättä tietoinen siitä, että tuensaajana oleva toimija on jättänyt noudattamatta julkisten hankintasopimusten tekemistä koskevia sääntöjä valitessaan jo ennen tuen myöntämistä palveluntarjoajan, jolle tukea saavan toimen toteuttaminen on uskottu, noudattamatta jättämisen katsomiseen asetuksessa N:o 2988/95 tarkoitetuksi väärinkäytökseksi?

                           b)

                           Jos toisen kysymyksen a kohtaan vastataan myöntävästi ja jos asetuksen N:o 2988/95 3 artiklassa säädettyä vanhentumisaikaa sovelletaan sellaisiin hallinnollisiin toimenpiteisiin kuin tietyn toimijan sääntöjenvastaisen menettelynsä vuoksi perusteettomasti saaman tuen takaisinperintään, kuten yhteisöjen tuomioistuin on yhdistetyissä asioissa C-278/07–C-280/07, Hauptzollamt Hamburg-Jonas vastaan Josef Vosding Schlacht-, Kühl- und Zerlegebetrieb GmbH & Co., 29.1.2009 antamassaan tuomiossa todennut,

                                       —

                                       onko vanhentumisajan kulumisen alkuhetkeksi katsottava hetki, jolloin tuki maksetaan tuensaajalle, vai hetki, jolloin tuensaaja käyttää saamansa tuen maksaakseen vastikkeet palveluntarjoajalle, joka on valittu noudattamatta julkisten hankintasopimusten tekemistä koskevaa sääntöä tai koskevia sääntöjä?

                                       —

                                       katsotaanko tämä vanhentumisaika katkenneeksi sillä, että toimivaltainen kansallinen viranomainen on antanut tuensaajalle tarkastuksesta tehdyn selvityksen, jossa todetaan julkisten hankintasopimusten tekemisestä koskevien sääntöjen noudattamatta jättäminen ja jonka mukaan kansallisen viranomaisen on tämän johdosta saatava suoritetut summat palautetuiksi?

                                       —

                                       silloin, kun jäsenvaltio käyttää sille asetuksen N:o 2988/95 3 artiklan 3 kohdassa annettua mahdollisuutta soveltaa pidempää vanhentumisaikaa, kuten sellaista yleistä vanhentumisaikaa, jota sovelletaan Ranskassa ja josta säädettiin riita-asian kohteena olevien tosiseikkojen tapahtumahetkellä siviililain 2262 §:ssä seuraavasti: ”kaikki esineoikeudelliset ja henkilöön kohdistuvat vaatimukset vanhentuvat 30 vuodessa — –”, onko tällaisen vanhentumisajan yhteisön oikeuden mukaisuutta ja esimerkiksi suhteellisuusperiaatteen mukaisuutta arvioitava suhteessa siinä kansallisessa säännöksessä säädetyn vanhentumisajan enimmäiskestoon, jota käytetään kansallisten hallintoviranomaisten tekemän, tukien takaisin maksamista koskevan vaatimuksen oikeusperustana, vai suhteessa esillä olevassa asiassa tosiasiallisesti sovellettuun vanhentumisaikaan?

                           c)

                           Jos toisen kysymyksen a kohtaan vastataan kieltävästi, ovatko yhteisöjen taloudelliset edut esteenä sille, että esillä olevassa riita-asiassa kyseessä olevan tuen maksamisen osalta tuomioistuin soveltaa kansallisia säännöksiä, jotka koskevat oikeuksia perustavien päätösten peruuttamista ja joiden mukaan hallintoviranomaisen on peruutettava oikeuksia perustava päätöksensä, jos se on lainvastainen — muissa tapauksissa kuin silloin, kun on kyse päätöksen mitättömyydestä, vilpillisestä menettelystä, johon on syyllistytty päätöksen aikaansaamiseksi, tai päätöksestä etua saavan vaatimuksesta, — päätöksen tekemistä seuraavien neljän kuukauden määräajassa, vaikka yksittäistapauksessa tehtyyn hallintopäätökseen voidaankin, esimerkiksi silloin, kun se koskee tuen maksamista, lisätä purkavia ehtoja, joiden toteutuminen antaa mahdollisuuden peruuttaa kyseessä oleva tuki noudattamatta tiettyä määräaikaa, kun samalla muistetaan, että Conseil d’État on todennut oikeuskäytännössään, että tätä kansallista sääntöä on tulkittava niin, että yhteisön säännösten mukaan perusteettomasti tukea saanut voi vedota siihen ainoastaan siinä tapauksessa, että tuen saaja on ollut vilpittömässä mielessä?

      (1)  Rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa 24.6.1988 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2052/88 (EYVL L 185, s. 9).

      (2)  Rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta 19.12.1988 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 4253/88 (EYVL L 374, s. 1).

      (3)  Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95 (EYVL L 312, s. 1).


title: Asia C-417/16 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 4.5.2017 – Valittajana August Storck KG ja muuna osapuolena Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (Muutoksenhaku — EU-tavaramerkki — Asetus (EY) N: 207/2009 — 7 artiklan 1 kohdan b alakohta — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuviomerkki — Sinivalkoinen neliönmuotoinen pakkaus — Erottamiskyky)

text:
               3.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 213/14

         Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 4.5.2017 – Valittajana August Storck KG ja muuna osapuolena Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
   (Asia C-417/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - EU-tavaramerkki - Asetus (EY) N: 207/2009 - 7 artiklan 1 kohdan b alakohta - Ehdottomat hylkäysperusteet - Kuviomerkki - Sinivalkoinen neliönmuotoinen pakkaus - Erottamiskyky))
   (2017/C 213/16)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: August Storck KG (edustajat: asianajajat I. Rohr ja P. Goldenbaum)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               August Storck KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 428, 21.11.2016.


title: Asia C-195/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Zala Megyei Bíróság (Unkarin tasavalta) on esittänyt 10.4.2007 — OTP Bank Rt. ja Merlin Gerin Zala Kft. v. Zala Megyei Közigazgatási Hivatal

text:
               9.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Zala Megyei Bíróság (Unkarin tasavalta) on esittänyt 10.4.2007 — OTP Bank Rt. ja Merlin Gerin Zala Kft. v. Zala Megyei Közigazgatási Hivatal
   (Asia C-195/07)
   (2007/C 129/19)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Zala Megyei Bíróság
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: OTP Bank Rt. ja Merlin Gerin Zala Kft.

      Vastaaja: Zala Megyei Közigazgatási Hivatal
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko liittymisasiakirjan (asiakirja Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu) (1) liitteessä X olevan 4 luvun 3 kohdan a alakohtaa, jota kyseisen liittymissopimuksen 24 artiklan mukaan sovelletaan ja jossa määrätään, että ”Unkari saa soveltaa 31 päivään joulukuuta 2007 saakka ja kyseinen päivä mukaan lukien paikalliselle liiketoiminnalle tarkoitettuja veronalennuksia enintään 2 prosenttiin saakka yritysten liiketulosta, jotka paikallishallinto on myöntänyt rajoitetuksi ajaksi paikallisveroista vuonna 1990 annetun lain C 6 ja 7 pykälän nojalla —”, tulkittava siten, että

                           —

                           Unkarille on myönnetty väliaikainen poikkeus, jolla sen sallitaan soveltavan yritysten liiketulosta kannettavaa veroa, vai siten, että

                           —

                           liittymisasiakirjalla, jolla annetaan mahdollisuus pitää voimassa liiketoiminnalle tarkoitetut veronalennukset, annetaan Unkarille samalla myös (väliaikaisesti) oikeus pitää voimassa liiketoiminnasta kannettavat verot?

               2)

               Jos yhteisöjen tuomioistuin vastaa ensimmäiseen kysymykseen kieltävästi, siltä kysytään edelleen, mitkä ovat ne neuvoston kuudennen direktiivin 77/388/ETY (2) oikean tulkinnan mukaiset arviointiperusteet, joiden nojalla voidaan katsoa, ettei vero ole luonteeltaan sen 33 artiklassa tarkoitettu liikevaihtovero?

      (1)  EUVL L 236, s. 846.

      (2)  EUVL L 145, s. 1.


title: Asia C-338/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Varhoven administrativen sad (Bulgaria) on esittänyt 7.6.2017 – Virginie Marie Gabriel Guigo v. Fond ”Garantirani vzemania na rabotnitsite i szluzhitelite”

text:
               14.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Varhoven administrativen sad (Bulgaria) on esittänyt 7.6.2017 – Virginie Marie Gabriel Guigo v. Fond ”Garantirani vzemania na rabotnitsite i szluzhitelite”
   (Asia C-338/17)
   (2017/C 269/16)
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Varhoven administrativen sad

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Virginie Marie Gabriel Guigo

      Vastapuoli: Fond ”Garantirani vzemania na rabotnitsite i szluzhitelite”

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko SEUT 151 ja 153 artiklaa sekä direktiivin 2008/94 (1) 3, 4, 11 ja 12 artiklaa tulkittava siten, että niissä sallitaan työntekijöiden saatavien suojaamisesta työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa annetun lain (Zakon za Garantiranite vzemania na rabotnitsite i sluzhitelite pri nesastoyatelnost na rabotodatelia, jäljempänä ZGVRS) 4 §:n 1 momentin kaltainen kansallinen säännös, jonka mukaan maksamattomien palkkasaatavien suojan ulkopuolelle jäävät henkilöt, joiden työsuhde päättyi ennen kolmen kuukauden pituista ajanjaksoa, joka edelsi työnantajan maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista koskevan päätöksen merkitsemistä rekisteriin?

               2)

               Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, onko jäsenvaltioiden menettelyllistä autonomiaa koskevaa periaatetta tulkittava vastaavuus-, tehokkuus- ja suhteellisuusperiaatteet huomioon ottaen SEUT 151 ja 153 artiklassa ja direktiivissä 2008/94 vahvistetun sosiaalisen tavoitteen yhteydessä siten, että sen perusteella sallitaan ZGVRS:n 25 §:n mukainen kansallinen toimenpide, jonka mukaan kahden kuukauden määräajan kuluttua siitä, kun maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista koskeva päätös merkittiin rekisteriin, oikeudet turvattuja palkkasaatavia koskevien vaatimusten esittämiseen ja turvattujen palkkasaatavien maksuun sammuvat, jos jäsenvaltion kansalliseen oikeuteen sisältyy työlain (Kodeks na truda) 358 §:n 1 momentin 3 kohdan kaltainen säännös, jonka mukaan määräaika maksamattomia palkkasaatavia koskevien vaatimusten esittämiselle on kolme vuotta alkaen siitä ajankohdasta, jona saatava olisi pitänyt maksaa, ja tämän määräajan päätyttyä suorittuja maksuja ei pidetä perusteettomina?

               3)

               Onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 20 artiklaa tulkittava siten, että sen mukaan on sallittua erotella toisistaan yhtäältä työntekijät, joilla on maksamattomia palkkasaatavia ja joiden työsuhteet päättyivät ennen sitä kolmen kuukauden ajanjaksoa, joka edelsi työnantajan maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista koskevan päätöksen merkitsemistä rekisteriin, ja työntekijät, joiden työsuhteet päättyivät kyseisen kolmen kuukauden määräajan aikana, sekä toisaalta edellä mainitut työntekijät ja sellaiset työntekijät, joilla on työsuhteensa päätyttyä työlain 358 §:n 1 momentin 3 kohdan nojalla oikeus maksamattomien palkkasaataviensa suojaan kolmen vuoden ajan alkaen siitä ajankohdasta, jona saatava olisi pitänyt maksaa?

               4)

               Onko direktiivin 2008/84 4 artiklaa, luettuna yhdessä kyseisen direktiivin 3 artiklan ja suhteellisuusperiaatteen kanssa, tulkittava siten, että siinä sallitaan ZGVRS:n 25 §:n kaltainen säännös, jonka mukaan oikeudet vaatimusten esittämiseen ja turvattuihin saataviin sammuvat automaattisesti ja ilman mahdollisuutta asiaan liittyvien seikkojen tapauskohtaiseen arviointiin, kun kahden kuukauden määräaika, joka alkaa maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamista koskevan päätöksen merkitsemisestä rekisteriin, päättyy?

      (1)  Työntekijöiden suojasta työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa 22.10.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/94/EY (EUVL 2008, L 283, s. 36).


title: Asia T-110/05: Italian tasavallan 4.3.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               14.5.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 115/31

         Italian tasavallan 4.3.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-110/05)
   (2005/C 115/56)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Italian tasavalta on nostanut 4.3.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on valtionasiamies Giacomo Aiello.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               1.

               kumoaa muna-alan poikkeuksellisista markkinatukitoimenpiteistä Italiassa 9 päivänä joulukuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2102/2004 (1), koska siinä ei säädetä asetuksen (EY) N:o 2777/75 (2) 14 artiklassa tarkoitetuista poikkeustoimenpiteistä siipikarjanliha-alan markkinoiden tukemiseksi; kanoja on jouduttu teurastamaan sen vuoksi, että alueilla, joilla on ollut lintuinfluenssaa ja joille on säädetty liikkumisrajoituksia, niitä ei ole kyetty sijoittamaan

               2.

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Italian hallitus on riitauttanut muna-alan poikkeuksellisista markkinatukitoimenpiteistä Italiassa 9 päivänä joulukuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2102/2004, koska siinä ei säädetä asetuksen (ETY) N:o 2777/75 14 artiklassa tarkoitetuista poikkeuksellisista toimenpiteistä siipikarjanliha-alan markkinoiden tukemiseksi; kanoja on jouduttu teurastamaan sen vuoksi, että alueilla, joilla on ollut lintuinfluenssaa ja joille on säädetty liikkumisrajoituksia, niitä ei ole kyetty sijoittamaan.
   Kanteensa tueksi Italian tasavalta on esittänyt seuraavat perustelut:

               1)

               EY 43 artiklan 2 kohdan 2 alakohdassa tarkoitettua yhteisön tuottajien syrjintäkiellon periaatetta on loukattu, koska Italian osalta on säädetty poikkeustoimenpiteistä markkinoiden tukemiseksi ainoastaan muna-alalla ja kieltäydytty säätämästä vastaavista toimenpiteistä siipikarjaliha-alan markkinoiden osalta, mikä syrjii Italian siipikarjan tuottajia suhteessa Alankomaiden tuottajiin.

               2)

               Komissio on syyllistynyt harkintavallan väärinkäyttöön ja ilmeiseen arviointivirheeseen kun se on kieltäytynyt toteuttamasta tukitoimenpiteitä tilanteessa, jossa kananpoikia on jouduttu teurastamaan sijoittamismahdollisuuksien puuttumisen vuoksi, ja ylittänyt sille siipikarjaliha-alaa koskevan perusasetuksen mukaan kuuluvan toimivallan. Se on arvioinut väärin Italian siipikarjamarkkinoilla vallitsevan tilanteen sekä ne tiedot, jotka sillä on ollut näiden markkinoiden tuotantorakenteesta.

               3)

               Komissio on rikkonut ja tulkinnut väärin asetuksen N:o 2777/75 14 artiklaa, koska se on perusteettomasti kieltäytynyt toteuttamasta poikkeuksellisia toimenpiteitä markkinoiden tukemiseksi tilanteessa, jossa kananpoikia on jouduttu teurastamaan sijoittamismahdollisuuksien puuttuessa.

         Tämän lisäksi kyseisten säännösten osalta on syyllistytty perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin.

      (1)  EYVL L 365, 10.12.2004, s. 10.

      (2)  EYVL L 282, 1.11.1975, s. 77.


title: Asia C-185/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank 's-Gravenhage (Alankomaat) on esittänyt 29.4.2008 — Latchways plc ja Eurosafe Solutions BV v. Kedge Safety Systems BV ja Consolidated Nederland BV

text:
               2.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 197/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank 's-Gravenhage (Alankomaat) on esittänyt 29.4.2008 — Latchways plc ja Eurosafe Solutions BV v. Kedge Safety Systems BV ja Consolidated Nederland BV
   (Asia C-185/08)
   (2008/C 197/10)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Rechtbank 's-Gravenhage
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Latchways plc ja Eurosafe Solutions BV

      Vastaajat: Kedge Safety Systems BV ja Consolidated Nederland BV
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Kuuluvatko standardissa EN 795 tarkoitetut luokan A1 kiinnityslaitteet (jotka on tarkoitettu jäämään pysyvästi paikoilleen) yksinomaan direktiivin 89/106/ETY (1) soveltamisalaan?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen annetaan kieltävä vastaus, kuuluvatko nämä kiinnityslaitteet — mahdollisesti henkilönsuojaimen osana — direktiivin 89/686/ETY (2) soveltamisalaan?

               3)

               Jos ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen annetaan kieltävä vastaus: Onko myös direktiivin 89/686/ETY liitteen II ja erityisesti siinä olevan 3.1.2.2. kohdan nojalla arvioitava tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvan henkilönsuojaimen osalta, täyttääkö tämä henkilönsuojain itsessään tämän direktiivin olennaiset vaatimukset, vai onko tämän osalta käsiteltävä myös sitä, onko kiinnityslaite — jolla se liitetään kyseiseen henkilönsuojaimeen — varma liitteessä II tarkoitetuissa ennakoitavissa käyttöolosuhteissa?

               4)

               Sallitaanko yhteisön oikeuden ja erityisesti (päätöksen) 93/465/ETY (3) mukaan se, että EY-merkintä kiinnitetään vapaaehtoisesti ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettuun kiinnityslaitteeseen todisteena sen direktiivin 89/686/ETY ja/tai direktiivin 89/106/ETY mukaisuudesta?

               5)

               Jos neljänteen kysymykseen annetaan kokonaisuudessaan tai osittain myöntävä vastaus: Mikä menettely tai mitkä menettelyt otetaan huomioon määritettäessä direktiivin 89/686/ETY ja/tai direktiivin 89/106/ETY mukaisuutta?

               6)

               Onko standardia EN 795 pidettävä ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettujen kiinnityslaitteiden osalta yhteisön oikeutena, jota Euroopan yhteisöjen tuomioistuin tulkitsee?

               7)

               Jos kuudenteen kysymykseen annetaan myöntävä vastaus, onko standardia EN 795 tulkittava siten, että (Notified Bodyn) on testattava ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitettu kiinnityslaite ennakoitavissa käyttöolosuhteissa (kuten ulkolämpötilat, sääolosuhteet, itse kiinnityslaitteen ja/tai niiden materiaalien, joilla se on kiinnitetty, tai kattorakennelman vanhentuminen)?

               8)

               Jos seitsemänteen kysymykseen annetaan myöntävä vastaus, onko testaus tehtävä silloin siten, että siinä otetaan huomioon (annetuissa ohjeissa olevat) käyttörajoitukset?

      (1)  Rakennusalan tuotteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annettu neuvoston direktiivi 89/106/ETY (EYVL L 40, 1989, s. 12).

      (2)  Henkilönsuojaimia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21.12.1989 annettu neuvoston direktiivi 89/686/ETY (EYVL L 399, s. 18).

      (3)  Teknistä yhdenmukaistamista koskevien direktiivien vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjen eri vaiheissa käytettäviksi tarkoitetuista moduuleista ja CE-merkinnän kiinnittämistä koskevista säännöistä ja käytöstä 22.7.1993 tehty neuvoston päätös (EYVL L 220, s. 23).


title: Asia T-534/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 28.3.2017 – LG Electronics v. EUIPO – Cyrus Wellness Consulting (Viewty GT) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Rekisteröintihakemuksen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               6.6.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 178/18

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 28.3.2017 – LG Electronics v. EUIPO – Cyrus Wellness Consulting (Viewty GT)
   (Asia T-534/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Rekisteröintihakemuksen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2017/C 178/24)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: LG Electronics Inc. (Soul, Etelä-Korea) (edustaja: asianajaja M. Graf)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: L. Rampini)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Berliini, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Wulff ja U. Hildebrandt)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 12.6.2015 tekemästä päätöksestä (yhdistetyt asiat R 1937/2014-2 ja R 1564/2014-2), joka koskee Cyrus Wellness Consulting GmbH:n ja LG Electronics Inc:n välistä väitemenettelyä

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               LG Electronics Inc. vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) ja Cyrus Wellness Consulting GmbH:n oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 371, 9.11.2015.


title: Asia C-237/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Belgia) on esittänyt 1.7.2009 — Belgian valtio v. Nathalie de Fruytier

text:
               12.9.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Belgia) on esittänyt 1.7.2009 — Belgian valtio v. Nathalie de Fruytier
   (Asia C-237/09)
   2009/C 220/39
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour de cassation

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Belgian valtio

      Vastaaja: Nathalie de Fruytier

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko itsenäisesti harjoitettua toimintaa, joka käsittää ihmiselinten ja ihmisistä otettujen näytteiden kuljetuksen sairaaloille ja laboratorioille, pidettävä ihmiselinten, -veren ja -maidon luovutuksena, joka vapautetaan arvonlisäverosta jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annetun neuvoston kuudennen direktiivin 77/388/ETY (1) 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan d alakohdan nojalla?

      (1)  EYVL L 145, s. 1.


title: Asia C-467/00 P: Euroopan keskuspankin (EKP), kotipaikka Frankfurt am Main, Saksa, henkilöstökomitean, EKP:n työntekĳän Johannes Priesemannin, kotipaikka Frankfurt am Main, Saksa, EKP:n työntekĳän Marc van de Velden, kotipaikka Usingen-Kransberg, Saksa, ja EKP:n työntekĳän Maria Concetta Cerafoglin, kotipaikka Frankfurt am Main, Saksa, 27.12.2000 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen neljännen jaoston asiassa T-27/00, Euroopan keskuspankin henkilöstökomitea, Johannes Priesemann, Marc van de Velde ja Maria Concetta Cerafogli vastaan Euroopan keskuspankki, 24.10.2000 antamasta määräyksestä

text:
24.2.2001                 FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 61/5
Euroopan keskuspankin (EKP), kotipaikka Frankfurt am                     kyse on työntekijöiden kollektiivisia oikeuksia koskevista
Main, Saksa, henkilöstökomitean, EKP:n työntekijän Jo-                   riidoista. Toiseksi EKP:n palvelukseenottamisen edellytyksissä
hannes Priesemannin, kotipaikka Frankfurt am Main,                       ei määrätä määräaikaa, jonka kuluessa kollektiivisia oikeuksia
Saksa, EKP:n työntekijän Marc van de Velden, kotipaikka                  koskeva kanne olisi nostettava. Kolmanneksi EKP:n palveluk-
Usingen-Kransberg, Saksa, ja EKP:n työntekijän Maria                     seenottamisen edellytyksissä ei edellytetä sitä, että sisäiset
Concetta Cerafoglin, kotipaikka Frankfurt am Main, Saksa,                valituskeinot olisi käytettävä loppuun ennen kanteen nostamis-
27.12.2000 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensim-                     ta. Lopuksi tällainen oikeudellinen tilanne on valittajien mieles-
mäisen oikeusasteen tuomioistuimen neljännen jaoston                     tä tavallinen EKP:n palvelukseenottamisen edellytyksissä tar-
asiassa T-27/00 (1), Euroopan keskuspankin henkilöstöko-                 koitetun kaltaisissa yksityisoikeudellisissa sopimussuhteissa.
mitea, Johannes Priesemann, Marc van de Velde ja Maria                   Kanteen nostamiselle ei ole tarpeen asettaa määräaikojen tai
Concetta Cerafogli vastaan Euroopan keskuspankki,                        sisäisten menettelyjen kaltaisia lisärajoituksia.
              24.10.2000 antamasta määräyksestä
                                                                         (1) EYVL C 135, 13.5.2000, s. 13.
                          (Asia C-467/00 P)
                             (2001/C 61/09)
Euroopan keskuspankin henkilöstökomitea, Johannes Priese-
mann, Marc van de Velde ja Maria Concetta Cerafogli ovat
valittaneet 27.12.2000 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen               Euroopan yhteisöjen komission 29.12.2000 tekemä vali-
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-                tus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
men neljännen jaoston asiassa T-27/00, Euroopan keskuspan-               mioistuimen kolmannen jaoston asiassa T-178/98 (1), Fresh
kin henkilöstökomitea, Johannes Priesemann, Marc van de                  Marine Company A/S vastaan Euroopan yhteisöjen ko-
Velde ja Maria Concetta Cerafogli vastaan Euroopan keskus-                          missio, 24.10.2000 antamasta tuomiosta
pankki, 24.10.2000 antamasta määräyksestä. Valittajien edus-
tajat ovat asianajajat N. Pflüger, R. Steiner ja S. Mittländer,                                   (Asia C-472/00 P)
Frankfurt am Main, ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o
A. Schiltz, Association Luxembourgeoise des Employés de                                             (2001/C 61/10)
Banque et d’Assurance, 29 Avenue Monterey.
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissio on valittanut 29.12.2000 Eu-
Valittajat vaativat, että yhteisöjen tuomioistuin                        roopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen en-
                                                                         simmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kolmannen jaoston
1.    kumoaa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-               asiassa T-472/00, Fresch Marine A/S v. Euroopan yhteisöjen
      tuimen määräyksen ja toteaa, että valittajien ensimmäisen          komissio, 24.10.2000 antamasta tuomiosta. Valittajan asia-
      oikeusasteen tuomioistuimessa esittämät vaatimukset                mies on oikeudellinen neuvonantaja Viktor Kreuschitz ja
      ovat perusteltuja,                                                 komission oikeudellisessa yksikössä toimiva kansallinen asian-
                                                                         tuntija Sinéad Meany, avustajanaan barrister Nicholas Khan,
      ja toissijaisesti, että yhteisöjen tuomioistuin                    Englanti ja Wales, ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o oikeu-
                                                                         dellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre
      kumoaa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-               Wagner.
      tuimen määräyksen siltä osin kuin siinä todetaan, että
      kanne on jätettävä tutkimatta, ja palauttaa asian ensim-
                                                                         Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
      mäisen oikeusasteen tuomioistuimen ratkaistavaksi,
                                                                         1.    kumoaa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
2.    velvoittaa vastaajan korvaamaan valittajan oikeudenkäyn-                 tuimen tuomion, katsoo, että kanne on jätettävä tutkimat-
      tikulut, jotka ovat aiheutuneet valitusasian käsittelystä ja             ta ja määrää vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut
      oikeudenkäynnistä ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-                     tai
      tuimessa.
                                                                         2.    toissijaisesti kumoaa tuomion ja palauttaa asian ensim-
                                                                               mäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytyksiä ja sitä, onko               Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
kanne nostettu määräajassa, on arvioitava EY 236 artiklan
ja henkilöstösääntöjen 36 artiklan 2 kohdan perusteella.                 Komissio väittää, että valituksen kohteena olevassa tuomiossa
Henkilöstösääntöjen 36 artiklan 2 kohdassa taas viitataan                on useita oikeudellisia virheitä, mistä syystä se tuomio olisi
palvelukseenottamisen edellytyksiin. Näin ollen tuomion on               kumottava ja sitä koskeva kanne jätettävä tutkimatta. Komis-
perustuttava EKP:n palvelukseenottamisen edellytysten 42 ar-             sion mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki
tiklan soveltamiseen ja tulkitsemiseen. Valittajien mielestä             seuraavat oikeudelliset virheet:
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ottanut tältä osin
huomioon kolmea oikeudellista seikkaa: ensinnäkin EKP:n                  –     Se katsoi, että vahinko johtui siitä, että komissio oli
palvelukseenottamisen edellytysten 42 artiklassa määrätään                     tosiasiassa tehnyt sen tekemäksi väitetyt virheet tarkastel-
mahdollisuudessa valittaa yhteisöjen tuomioistuimeen, kun                      lessaan lokakuussa 1997 tehtyä selvitystä.


title: Asia F-73/10: Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 5.7.2011 — Coedo Suárez v. neuvosto (Henkilöstö — Virkamiehet — Vahingonkorvauskanne — Vahingonkorvausvaatimuksen implisiittinen hylkäyspäätös, jota seurasi kyseisen vaatimuksen eksplisiittinen hylkäyspäätös — Implisiittistä päätöstä kohtaan ensin käytetyn valituskeinon myöhästyminen — Tutkimatta jättäminen)

text:
               24.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/50

         Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 5.7.2011 — Coedo Suárez v. neuvosto
   (Asia F-73/10) (1)

   (Henkilöstö - Virkamiehet - Vahingonkorvauskanne - Vahingonkorvausvaatimuksen implisiittinen hylkäyspäätös, jota seurasi kyseisen vaatimuksen eksplisiittinen hylkäyspäätös - Implisiittistä päätöstä kohtaan ensin käytetyn valituskeinon myöhästyminen - Tutkimatta jättäminen)
   2011/C 282/94
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Angel Coedo Suárez (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Rodrigues, A. Blot ja C. Bernard-Glanz)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: K. Zieleśkiewicz ja M. Bauer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vastaajan päätöksen, jolla hylätään kantajan vahingonkorvausvaatimus ja vaatimus aineellisen vahingon ja henkisen kärsimyksen korvaamisesta, kumoamisvaatimus.

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Euroopan unionin neuvosto vastaa kaikista oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 301, 6.11.2010, s. 63.


title: Asia C-259/07: Kanne 31.5.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ruotsin kuningaskunta

text:
               4.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 183/22

         Kanne 31.5.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ruotsin kuningaskunta
   (Asia C-259/07)
   (2007/C 183/39)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: D. Kukovec ja K. Nyberg)

      Vastaaja: Ruotsin kuningaskunta
   Vaatimukset

               —

               Yhteisöjen tuomioistuimen on todettava, että Ruotsin kuningaskunta ei ole noudattanut julkisia hankintoja koskevien Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/17/EY (1) liitteen XX ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (2) liitteen VIII muuttamisesta 7.9.2005 annetun komission direktiivin 2005/51/EY (3) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

               —

               Ruotsin kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin täytäntöönpanolle varattu määräaika päättyi 31.1.2006.

      (1)  EUVL L 134, s. 1.

      (2)  EUVL L 134, s. 114.

      (3)  EUVL L 257, s. 127.


title: Asia T-151/10: Kanne 1.4.2010 — Bank Nederlandse Gemeenten v. komissio

text:
               5.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/43

         Kanne 1.4.2010 — Bank Nederlandse Gemeenten v. komissio
   (Asia T-151/10)
   2010/C 148/72
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Bank Nederlandse Gemeenten (Haag, Alankomaat) (edustaja: asianajaja B. Drijber)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               komission 15.12.2009 tekemä päätös K(2009) 9963 on kumottava siltä osin kuin on kyse komission toteamuksesta siitä, että kiinteistöyhtiöiden mahdollisuutta saada lainaa Bank Nederlandse Gemeenten NV:lta on pidettävä SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna valtiontukena

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii kanteessaan unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan valtiontuista nro E 2/2005 ja N 642/2009 — Alankomaat, Kiinteistöyhtiöille myönnetty olemassa oleva tuki ja erityinen valtiontuki 15.12.2009 tehdyn komission päätöksen K(2009) 9963 lopullinen.
   Kantaja väittää kanteensa tueksi ensinnäkin, että kanteen kohteena oleva päätös on ristiriidassa SEUT 107 artiklan 1 kohdan kanssa, koska komission päätelmä siitä, että kantajan myöntämät lainat merkitsivät valtiontukea, perustui vastuun kohdentamista koskevan periaatteen virheelliseen tulkintaan.
   Kanteen kohteena oleva päätös on toiseksi SEUT 107 artiklan 1 kohdan vastainen sen takia, että komission päätelmä siitä, että kantajan myöntämät lainat eivät olleet markkinaehtojen mukaisia ja että ne merkitsivät näin ollen edun myöntämistä, perustui tosiseikkojen virheelliseen tulkintaan.
   Kantaja toteaa kolmanneksi, että komissio laiminlöi perusteluvelvollisuuden ja huolenpitovelvollisuutensa, koska huolimatta sellaisista kyseisiä lainoja koskevista väitteistä, joita Alankomaiden viranomaiset esittivät, komissio totesi asiaa mitenkään tutkimatta, että lainat merkitsivät valtiontukea.


title: Asia C-246/13 P: Valitus, jonka Manutencoop Soc. coop., aiemmin Manutencoop Soc. coop. arl ja Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. rl ovat tehneet 2.5.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-278/00–T-280/00, T-282/00–T-286/00 ja T-288/00–T-295/00, Albergo Quattro Fontane ym. v. komissio, 20.2.2013 antamasta määräyksestä

text:
               20.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 207/25

         Valitus, jonka Manutencoop Soc. coop., aiemmin Manutencoop Soc. coop. arl ja Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. rl ovat tehneet 2.5.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-278/00–T-280/00, T-282/00–T-286/00 ja T-288/00–T-295/00, Albergo Quattro Fontane ym. v. komissio, 20.2.2013 antamasta määräyksestä
   (Asia C-246/13 P)
   2013/C 207/39
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittajat: Manutencoop Soc. coop., aiemmin Manutencoop Soc. coop. r.l ja Astrocoop Universale Pulizie, Manutenzioni e Trasporti Soc. coop. r.l (edustajat: asianajajat A. Vianello, A. Bortoluzzi ja A. Veronese)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio ja Comitato ”Venezia vuole vivere”

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-280/00 ja T-285/00 20.2.2013 antama määräys on kumottava tai annettava uudelleen

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Ensiksikin unionin yleisen tuomioistuimen määräykseen liittyy oikeudellinen virhe unionin tuomioistuimen asiassa Comitato ”Venezia vuole vivere” antamassa tuomiossa vahvistamien periaatteiden soveltamisen osalta, siltä osin kuin kyseessä on komission valtiontukipäätösten perustelua koskeva velvollisuus. Erityisesti todetaan, että unionin yleinen tuomioistuin ei ole noudattanut unionin tuomioistuimen päättelyä, jonka mukaan komission päätöksen on ”sisällettävä kaikki olennaiset seikat, jotta kansalliset viranomaiset voivat panna sen täytäntöön”. Unionin yleinen tuomioistuin ei ole kuitenkaan havainnut mitään huomautettavaa komission valituksenalaisessa päätöksessä omaksumassa menetelmässä, vaikka kyseiseen päätökseen ei sisälly olennaisia seikkoja, jotta kansalliset viranomaiset voivat panna sen täytäntöön, mikä tarkoittaa oikeudellista virhettä.
   Toiseksi määräykseen liittyy oikeudellinen virhe unionin tuomioistuimen asiassa Comitato ”Venezia vuole vivere” antamassa tuomiossa vahvistamien periaatteiden soveltamisen osalta, siltä osin kuin kyseessä on todistustaakka SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen edellytysten osalta. Unionin tuomioistuimen vahvistamien periaatteiden perusteella on jäsenvaltion — eikä näin ollen tuensaajan — asiana näyttää kussakin tapauksessa, että SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut edellytykset täyttyvät. Nyt käsiteltävässä asiassa komissio ei ole kuitenkaan täsmentänyt valituksenalaisessa päätöksessä tällaista selvittämistä koskevia ”menettelytapoja”. Näin ollen koska Italian tasavallalla ei ollut tiedossaan olennaisia seikkoja voidakseen selvittää takaisinperimisen yhteydessä, olivatko myönnetyt edut tuensaajille annettuja valtiontukia, se on soveltanut todistustaakkaa käänteisesti ja on vaatinut, että kunkin maksujen pienennyksen muodossa tukea saaneen yrityksen on osoitettava, että kyseiset edut eivät vääristä kilpailua eikä niillä vaikuteta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan; muussa tapauksessa oletetaan, että tuet vääristävät kilpailua ja että niillä on vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.


title: Asia T-300/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.1.2016 – Oase v. SMHV – Compo France (AlGo) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Väitteen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               14.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 98/45

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 11.1.2016 – Oase v. SMHV – Compo France (AlGo)
   (Asia T-300/15) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Väitteen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2016/C 098/59)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Oase GmbH (Hörstel, Saksa) (edustaja: asianajaja T. Weeg)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: H. Kunz)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Compo France SAS (Roche-Lez-Beaupré, Ranska) (edustaja: asianajaja J. Meyer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 11.2.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 1409/2013-1), joka koskee Compo France SAS:n ja Oase GmbH:n välistä väitemenettelyä.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Oase GmbH vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) oikeudenkäyntikulut. Compo France SAS vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 262, 10.8.2015.


title: Asia T-330/04: Jörg-Michael Fetzerin 9.8.2004 Euroopan parlamenttia vastaan nostama kanne

text:
               20.11.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 284/19

         Jörg-Michael Fetzerin 9.8.2004 Euroopan parlamenttia vastaan nostama kanne
   (Asia T-330/04)
   (2004/C 284/39)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Jörg-Michael Fetzer, kotipaikka Tübingen (Saksa), on nostanut 9.8.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan parlamenttia vastaan. Kantajan edustajana on Rechtsanwalt Matthias Bauer.
   Kantaja vaatii, että

               —

               vahvistetaan, että vastaaja on loukannut kantajan oikeuksia kilpailumenettelyssä PE/96/A (hallintovirkamiehet);

               —

               kantaja hyväksytään sellaisen kilpailumenettelyn toiseen vaiheeseen, joka on verrattavissa kilpailumenettelyyn PE/96/A;

               —

               vastaaja tuomitaan toissijaisesti maksamaan kohtuullinen vahingonkorvaus, joka on vähintään nettokuukausipalkan suuruinen.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja ilmoittautui heinäkuussa 2002 Euroopan parlamentin kilpailumenettelyyn PE/96/A. Kantaja ilmoitti täytettävässä lomakkeessa, että hänellä on vamma, jonka johdosta hänen näkökykynsä on kaksi prosenttia normaalia näkökykyä pienempi. Kantajan mukaan siihen viitaten, että koetta koskevissa säännöksissä vammaisille osallistujille ei anneta haitan johdosta hyvitystä, kantajan ei sallittu kirjoittaa esseetä tietokoneella, eikä hän saanut toivomaansa pidennystä kokeeseen käytettävissä olevan ajan pituuteen.
   Kantaja esittää, että hänen vammastaan aiheutuvien vaikeuksien takia hänen ei ollut kokeessa lainkaan mahdollista lukea läpi kaikkia kysymyksiä asetetussa ajassa sekä valita oikeita vastauksia. Kantaja väittää, että hän olisi kuulunut 180 parhaan hakijan joukkoon ja siten päässyt kilpailumenettelyn seuraavaan vaiheeseen, jos hänelle olisi myönnetty hänen toivomansa hyvitys haitan johdosta. Kantaja vaatii näin ollen sen vahvistamista, että hänen vaatimansa haitasta johtuva hyvitys evättiin häneltä perusteetta.


title: Asia C-593/10 P: Valitus, jonka Euroopan unionin neuvosto on tehnyt 16.12.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-85/09, Yassin Abdullah Kadi v. Euroopan komissio, 30.9.2010 antamasta tuomiosta

text:
               5.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 72/9

         Valitus, jonka Euroopan unionin neuvosto on tehnyt 16.12.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-85/09, Yassin Abdullah Kadi v. Euroopan komissio, 30.9.2010 antamasta tuomiosta
   (Asia C-593/10 P)
   2011/C 72/16
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: M. Bishop, E. Finnegan ja R. Szostak)

      Muut osapuolet: Yassin Abdullah Kadi, Euroopan komissio, Ranskan tasavalta, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-85/09 antama tuomio on kumottava

               —

               valittajan vastapuolen kanne komission asetuksen 1190/2008 (1) kumoamiseksi häntä koskevilta osin on hylättävä perusteettomana

               —

               valittajan vastapuoli on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut unionin yleisessä tuomioistuimessa ja unionin tuomioistuimessa

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Neuvosto riitauttaa valituksessaan useita unionin yleisen tuomioistuimen päätelmiä. Neuvosto väittää, että

               —

               unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että riidanalainen asetus ei ollut tuomioistuinvalvonnan ulkopuolella.

         Toissijaisesti neuvosto väittää, että

               —

               unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi ja sovelsi virheellisesti unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä katsoessaan, että suoritettavan oikeudellisen arvioinnin on oltava täysimääräinen ja täsmällinen, ja edellyttäessään asian perustana olevan näytön toimittamista sekä kyseessä olevalle henkilölle tai yhteisölle että unionin tuomioistuinlaitokselle mainitun henkilön tai yhteisön puolustautumisoikeuksien noudattamisen varmistamiseksi

               —

               unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, koska se ei ottanut asianmukaisesti huomioon Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmalla 1904(2009) perustettua sovittelijan toimistoa.

      (1)  EUVL L 322, s. 25.


title: Asia C-381/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 6.11.2008 (Conseil d'État'n (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS v. Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables (Vesiympäristön pilaantuminen — Direktiivi 2006/11/EY — 6 artikla — Vaaralliset aineet — Päästöt — Ennakkolupa — Päästöstandardien vahvistaminen — Ilmoitusjärjestelmä — Kalanviljelylaitokset)

text:
               20.12.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 327/5

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 6.11.2008 (Conseil d'État'n (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS v. Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables
   (Asia C-381/07) (1)

   (Vesiympäristön pilaantuminen - Direktiivi 2006/11/EY - 6 artikla - Vaaralliset aineet - Päästöt - Ennakkolupa - Päästöstandardien vahvistaminen - Ilmoitusjärjestelmä - Kalanviljelylaitokset)
   (2008/C 327/07)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Conseil d'État
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS

      Vastaaja: Ministère de l'ecologie, du développement et de l'aménagement durables
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Conseil d'État (Ranska) — Tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 15.2.2006 annetun direktiivin 2006/11/EY (EUVL L 64, s. 52) 6 artiklan tulkinta — Vaatimus ennakkoluvasta, jossa vahvistetaan päästöstandardit kaikille vesistöihin laskettaville päästöille, jotka voivat sisältää vaarallista ainetta — Sellaisten kansallisten sääntöjen yhteensopivuus, joilla ennakkolupa korvataan kalanviljelylaitosten osalta yksinkertaisella ilmoitusjärjestelmällä, johon sisältyy kuitenkin viittaus sovellettaviin ympäristönlaatunormeihin ja jonka mukaan toimivaltaisella hallintoviranomaisella on oikeus vastustaa laitoksen toiminnan aloittamista tai asettaa sille omat päästöraja-arvot
   Tuomiolauselma
   Tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 15.2.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/11/EY 6 artiklaa ei voida tulkita siten, että se sallii jäsenvaltioiden sen jälkeen, kun ne ovat tämän artiklan mukaisesti vahvistaneet vesien pilaamisen vähentämistä koskevat ohjelmat, joissa on ympäristönlaatunormit, ottaa käyttöön tiettyjä vähäpäästöisinä pidettyjä laitoksia varten ilmoitusjärjestelmän, johon sisältyy viittaus mainittuihin normeihin ja jonka mukaan hallintoviranomaisella on oikeus vastustaa kyseisen laitoksen toiminnan aloittamista tai asettaa sille omat päästöraja-arvot.

      (1)  EUVL C 269, 10.11.2007.


title: Asia T-272/09: Kanne 10.7.2009 — Pineapple Trademarks v. SMHV

text:
               12.9.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/37

         Kanne 10.7.2009 — Pineapple Trademarks v. SMHV
   (Asia T-272/09)
   2009/C 220/79
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Pineapple Trademarks Pty Ltd (Burleigh Heads, Australia) (edustaja: barrister N. Saunders)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Angel Custodio Dalmau Salmons (Barcelona, Espanja)

      Vaatimukset

               —

               On kumottava sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 383/2008-1 5.3.2009 tekemä päätös ja palautettava yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus SMHV:oon kyseisen hakemuksen käsittelyn jatkamiseksi

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sanamerkki ”KUSTOM” luokkiin 18, 25 ja 28 kuuluvia tavaroita varten

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: yhteisön tavaramerkiksi luokkiin 18 ja 25 kuuluvia tavaroita varten rekisteröity sanamerkki ”CUSTO”

      Väiteosaston ratkaisu: väitteen hyväksyminen kaikkien riidanalaisten tuotteiden osalta

      Valituslautakunnan ratkaisu: valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa rikkominen, koska valituslautakunta katsoi virheellisesti, että kyseessä olevien tavaramerkkien välillä on sekaannusvaara; kantajan puolustautumisoikeuksien loukkaaminen, koska valituslautakunta totesi kyseessä olevien tavaramerkkien välillä olevan ulkoasuun liittyviä ja käsitteellisiä samankaltaisuuksia, mihin kantajalla ei ollut tilaisuutta ottaa kantaa ja miltä osin ei ollut esitetty kyseistä arviointia tukevia merkityksellisiä todisteita.


title: Asia C-157/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 1.12.2011 — Euroopan komissio v. Alankomaiden kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 43 artikla — Sijoittautumisvapaus — Notaarit — Kansalaisuusedellytys — EY 45 artikla — Osallistuminen julkisen vallan käyttöön)

text:
               4.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 1.12.2011 — Euroopan komissio v. Alankomaiden kuningaskunta
   (Asia C-157/09) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - EY 43 artikla - Sijoittautumisvapaus - Notaarit - Kansalaisuusedellytys - EY 45 artikla - Osallistuminen julkisen vallan käyttöön)
   2012/C 32/04
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: H. Støvlbæk ja W. Roels)

      Vastaaja: Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: D.J.M. de Grave ja M.A.M. de Ree)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Slovenian tasavalta (asiamies: T. Mihelič)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 43 ja EY 45 artiklan rikkominen — Notaarin ammattiin pääsy ja notaarin ammatin harjoittaminen — Kansalaisuusedellytys — Osallistuminen julkisen vallan käyttöön

      Tuomiolauselma

               1)

               Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut EY 43 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on asettanut kansalaisuusedellytyksen notaarin ammattiin pääsylle.

               2)

               Alankomaiden kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Slovenian tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 180, 1.8.2009.


title: Asia T-29/01: Carlos Puente Martínin 6.2.2001 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 118/40                FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      21.4.2001
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                             Carlos Puente Martı́nin 6.2.2001 Euroopan yhteisöjen
                TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                                              komissiota vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-29/01)
                  30 päivänä tammikuuta 2001
                                                                                (2001/C 118/110)
asiassa T-215/00, SCEA La Conqueste vastaan Euroopan
                     yhteisöjen komissio(1)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
(Kumoamiskanne – Asetus (EY) N:o 1338/2000 – Suojatun
maantieteellisen merkinnän rekisteröiminen – ”Canard à                   Carlos Puente Martı́n on nostanut 6.2.2001 Euroopan yhteisö-
foie gras du Sud-Ouest” – Yleisesti sovellettava säädös –                jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Eu-
                     Tutkimatta jättäminen)                              roopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on
                                                                         asianajaja Oscar González Correas.
                         (2001/C 118/109)                                Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
                                                                         mioistuin
                                                                         –     kumoaa komission 8.11.2000 tekemän päätöksen (viiten-
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                              ro 2974)
                                                                         –     toteaa, että kantajalla on henkilöstösääntöjen 71 artiklan
Asiassa T-215/00, SCEA La Conqueste, kotipaikka Morlaas                        mukaisesti      oikeus      henkilöstösääntöjen   liitteessä
(Ranska), edustajanaan Conseil d’État’n ja Cour de cassationin                VII olevan 5 artiklan 1 kohdassa määrättyyn asettautumis-
asianajaja A. Lyon-Caen, prosessiosoite Luxemburgissa asian-                   korvaukseen ja henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan
ajotoimisto R. Weber, 3 rue de la Loge, vastaan Euroopan                       6 artiklan 1 kohdassa määrättyyn uudelleenasettautumis-
yhteisöjen komissio (asiamiehinään J. L. Iglesias Buhigues                     korvaukseen
ja X. Lewis), jossa kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuinta kumoamaan tiettyjen nimitysten kirjaamisesta              –     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten mer-
kintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetussa neuvoston
asetuksessa (EY) N:o 20181/92 säädettyyn ”Suojattujen alkupe-
ränimitysten ja suojattujen maantieteellisten merkintöjen rekis-         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
teriin” annetun asetuksen (EY) N:o 2400/96 liitteen täydentä-
misestä 26 päivänä kesäkuuta 2000 annetun komission asetuk-
sen (EY) N:o 1338/2000 (EYVL L 154, s. 5), siltä osin kuin               Kantaja, joka on entinen komission virkamies, riitauttaa nimit-
siinä tunnustetaan suojatuksi maantieteelliseksi merkinnäksi             tävän viranomaisen päätöksen, jolla kantajalta evättiin oikeus
”canard à foie gras du Sud-Ouest”, yhteisöjen ensimmäisen                asettautumiskorvaukseen, kun hän palasi uudelleen työhön
oikeusasteen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpa-             Belgiaan sen jälkeen, kun hänen pysyvää työkyvyttömyyttään
nossa: jaoston puheenjohtaja P. Lindh sekä tuomarit R. Garcı́a-          koskeva päätös oli peruutettu, ja uudelleenasettautumiskor-
Valdecasas ja J. D. Cooke, kirjaaja: H. Jung, on 30.1.2001               vaukseen, kun hän muutti Espanjaan erottuaan lopullisesti
antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:                        palveluksesta. Kantaja toteaa, että hänellä on oikeus kyseisiin
                                                                         korvauksiin henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevien 5 artiklan
                                                                         1 kohdan, 6 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan,
1)     Kanne jätetään tutkimatta.                                        7 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan ja 9 artiklan 1 ja
                                                                         2 kohdan nojalla.
2)     Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoite-
       taan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.                    Kantaja vetoaa väitteidensä tueksi seuraaviin:
                                                                         –     työkyvyttömäksi julistaminen on pakottava eikä vapaaeh-
( 1) EYVL C 316, 4.11.2000.                                                    toinen toimenpide, ja se perustuu objektiiviseen tilantee-
                                                                               seen
                                                                         –     vakinaisella virkamiehellä on vakiintuneen oikeuskäytän-
                                                                               nön mukaan oikeus kyseisiin korvauksiin, vaikka asema-
                                                                               paikka ei vaihtuisikaan
 ---pagebreak--- 21.4.2001                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 118/41
–     1.12.1995, jolloin kantajan työkyvyttömyys todettiin               –     polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 3 artiklan 2 koh-
      ensimmäisen kerran, ja 16.1.1999, jolloin hän palasi                     taa, 3 artiklan 3 kohtaa, 3 artiklan 5 kohtaa ja 3 artiklan
      työhön, välillä kului kolme ja puoli vuotta, eli riittävän               8 kohtaa, koska se on katsonut yhteisön tuotannolle
      pitkä aika, jona kantajan oli pidettävä Belgiassa asuntoa,               aiheutuneen aineellista vahinkoa,
      jota hän käyttäisi palattuaan. Lisäksi kantajalle aiheutui
      huomattavia kuluja siitä, että hän muutti uudelleen                –     polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 3 artiklan 6 koh-
      Belgiaan.                                                                taa, koska se on katsonut, että tuonti kyseessä olevista
                                                                               maista aiheutti aineellista vahinkoa yhteisön tuotannolle,
                                                                               ja
                                                                         –     polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 20 artiklan
                                                                               4 kohtaa, 20 artiklan 5 kohtaa ja 6 artiklan 9 kohtaa sekä
                                                                               EY 253 artiklaa ja loukannut kantajan oikeutta tulla
                                                                               kuulluksi.
                                                                         (1) EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1.
Shanghai Teraoka Electronic Co. Ltd.:n 16.2.2001 Euroo-
       pan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne
                            (Asia T-35/01)
                         (2001/C 118/111)
                                                                         Glaverbelin 19.2.2001 sisämarkkinoiden harmonisointivi-
                                                                                rastoa vastaan nostama kanne
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                                (Asia T-36/01)
Shanghai Teraoka Electronic Co. Ltd., Kiinan oikeuden mukaan                                      (2001/C 118/112)
perustettu yhtiö, on nostanut 16.2.2001 Euroopan yhteisöjen
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo-
pan unionin neuvostoa vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja                              (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Paul Waer, Bryssel.
                                                                         Glaverbel, Belgian oikeuden mukaan perustettu yhtiö, on
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin               nostanut 19.2.2001 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus-
                                                                         asteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmoni-
                                                                         sointivirastoa vastaan. Kantajan edustajana on Susanne Möbus,
–     kumoaa 27.11.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY)                 München (Saksa).
      N:o 2605/2000 1 artiklan siltä osin kuin siinä määrätään
      Shanghai Teraoka Electronic Co. Ltd.:lle polkumyyntitulli
      ja                                                                 Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         –     kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston ensim-
–     velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                               mäisen valituslautakunnan 30.11.2000 tekemän päätök-
                                                                               sen (asia R 0137/2000-1) tai muuttaa sitä ja
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      –     velvoittaa harmonisointiviraston korvaamaan oikeuden-
                                                                               käyntikulut.
Käsiteltävänä olevan asian kantaja on Kiinan oikeuden mukaan
perustettu yhtiö, joka valmistaa huipputeknologiatuotteita. Se           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
väittää, että vastaaja, joka on määrännyt polkumyyntitulleja
tietyille kantajan valmistamille ja maastaviemille vähittäiskau-
                                                                         Kyseessä oleva tavara-          Tavaroiden pinnalla oleva kuva
pan elektronisille vaaoille, on rikkonut useita polkumyynnillä
                                                                         merkki:                         yhteisön tavaramerkista annetun
muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta
                                                                                asetuksen 63 artiklan 1 kohtaa
tuonnilta suojautumisesta annetun neuvoston asetuksen
                                                                                noudattaen (asia R 0137/2000-1).
N:o 384/96 (1) (polkumyyntiä koskeva perusasetus) säännök-
siä. Kantaja väittää, että neuvosto on rikkonut:
                                                                         Tavara tai palvelu:             11, 19 ja 21 luokka.
–     polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 2 artiklan 7 koh-             Valituslautakunnan käsi-        Tutkijan päätös rekisteröinnin
      taa, koska se on torjunut sen, että kantajan voitaisiin            teltäväksi annettu pää-         hylkäämisestä.
      katsoa toimivan markkinatalousmaassa,                              tös:


title: Asia T-116/14: Kanne 17.2.2014 – Bunge Argentina v. neuvosto

text:
               28.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/33

         Kanne 17.2.2014 – Bunge Argentina v. neuvosto
   (Asia T-116/14)
   2014/C 129/40
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Bunge Argentina SA (Buenos Aires, Argentiina) (edustajat: asianajajat J. Bellis ja R. Luff)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Argentiinasta ja Indonesiasta peräisin olevan biodieselin tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta 19.11.2013 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1194/2013 (EUVL L 315, s. 2) siltä osin kuin se koskee kantajaa

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että toimielimet ovat tehneet ilmeisen virheen tosiseikkojen arvioinnissa todetessaan, että soijapapujen ja soijapapuöljyn hinnat olivat olleet siten vääristyneitä, että niihin oli perusteltua soveltaa polkumyyntiä koskevan perusasetuksen (1) 2 artiklan 5 kohdan toista alakohtaa.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan toista alakohtaa ei voida soveltaa toimielinten käsiteltävässä asiassa esittämällä tavalla tuontiin Maailman kauppajärjestön (WTO) jäsenmaasta, koska se on ristiriidassa Maailman kauppajärjestön (WTO) polkumyyntisopimuksen kanssa.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että vahingon arvioinnissa ei ole otettu polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 3 artiklan 7 kohdan vastaisesti huomioon tekijöitä, jotka katkaisevat syy-yhteyden väitetyn vahingon ja väitetysti polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin välillä.

      (1)  Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30.11.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1225/2009 (EUVL L 343, s. 51).


title: Asia T-695/14: Kanne 26.9.2014 – Omega. v. SMHV (Mustavalkoinen kuva)

text:
               17.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 409/57

         Kanne 26.9.2014 – Omega. v. SMHV (Mustavalkoinen kuva)
   (Asia T-695/14)
   2014/C 409/78
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Omega International GmbH (Bad Oldesloe, Saksa) (edustaja: Rechtsanwalt J. Becker)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) viidennen valituslautakunnan 18.7.2014 asiassa R 1037/2014-5 tekemän ratkaisun ja rekisteröimään hakemusnumerolla 1 2 1 74  215 haetun merkin tavaramerkiksi;

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki, joka esittää mustavalkoista kuvaa, luokkiin 3, 5, 32 ja 33 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten – yhteisön tavaramerkin rekisteröimistä koskeva hakemus nro 1 2 1 74  215

      Tutkijan päätös: Hakemuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Merkki on omiaan yksilöimään tavarat keskimääräisen kiinnostuneiden kuluttajien keskuudessa.


title: Asia C-173/04 P: Deutsche SiSi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG:n 8.4.2004 (telekopio 6.4.04) tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) yhdistetyissä asioissa T-146/02–T-153/02, Deutsche SiSi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 28.1.2004 antamasta tuomiosta

text:
               12.6.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/5

         Deutsche SiSi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG:n 8.4.2004 (telekopio 6.4.04) tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) yhdistetyissä asioissa T-146/02–T-153/02, Deutsche SiSi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 28.1.2004 antamasta tuomiosta
   (Asia C-173/04 P)
   (2004/C 156/09)
   Deutsche SiSi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG on valittanut 8.4.2004 (telekopio 6.4.04) Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toisen jaoston yhdistetyissä asioissa T-146/02–T-153/02, Deutsche SiSi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 28.1.2004 antamasta tuomiosta. Valittajan edustajana on Rechtsanwältin Anja Franke asianajotoimistosta Grünecker, Kinkeldey, Stockmair & Schwanhäusser, Maximilianstr. 58, D–80538 München, avustajanaan Patentanwalt Martin Aufenanger, Maximilianstr. 58, D–80538 München.
   Valittajat vaativat, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-146/02–T-153/02 28.1.2004 antaman tuomion (1) ja

               2)

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut kummassakin oikeusasteessa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valitusperusteena on se, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toiminut yhteisön oikeuden vastaisesti.

               —

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jättää huomiotta tavaroiden alan ja sen seurauksena pakkausmuodot, joita on asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan käytettävä vertailukohtana arvioitaessa haetun merkin erotuskykyä. Arvioinnissaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei pidä lähtökohtana markkinoilla olevia pakkausmuotoja haetuille tavaroille ”hedelmäjuomat ja -mehut” vaan yleisesti ”nestemäisille elintarvikkeille”. Ei ole tarkasteltu sitä, missä määrin haetut merkit eroavat suhteessa tavanomaisiin juomapakkauksiin. Tutkittu on ainoastaan haettujen merkkien sekä mahdollisen tulevan ”hedelmäjuomien ja -mehujen” pystypussin kuvitteelliset perusmuodot.

               —

               Tästä arviointiperustasta lähtien ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin asettaa vaadittavaan vähäiseen erotuskykyyn nähden liian korkeita vaatimuksia haettujen merkkien muotoilulle.

               —

               Asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisen yleisen edun tutkinnassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin käyttää perustana ainoastaan mahdollisten kilpailijoiden yleistä etua, kun taas tosiasiallinen tilanne eli se, että valittaja on käyttänyt pystypusseja jo vuosikymmeniä tulematta jäljitellyksi, ei ole otettu arvioinnissa huomioon. Kuluttajan yleistä etua ei ole otettu mitenkään huomioon.

      (1)  Ei vielä julkaistu EY:n virallisessa lehdessä.


title: Asia T-702/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 27.1.2015 – Hamas v. neuvosto

text:
               16.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 89/44

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 27.1.2015 – Hamas v. neuvosto
   (Asia T-702/14) (1)

   (2015/C 089/53)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Kuudennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 395, 10.11.2014.


title: Asia T-510/14: Kanne 3.7.2014 – Staywell Hospitality Group v. SMHV – Sheraton International IP (PARK REGIS)

text:
               8.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/47

         Kanne 3.7.2014 – Staywell Hospitality Group v. SMHV – Sheraton International IP (PARK REGIS)
   (Asia T-510/14)
   2014/C 303/55
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Staywell Hospitality Group Pty Ltd (Sydney, Australia) (edustaja: solicitor D. Farnsworth)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Sheraton International IP LLC (Stamford, Connecticut, Yhdysvallat)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa viidennen valituslautakunnan asioissa R 240/2013-5 ja R 303/2013-5 30.4.2014 antaman päätöksen siltä osin kuin se koskee asiaa R 240/2013-5

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sanaosat ”PARK REGIS” sisältävä kuviomerkki luokkiin 35, 36 ja 43 kuuluvia palveluja varten – Yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9 4 88  933

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sheraton International IP LLC

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: kuviomerkki ja sanamerkki ”ST. REGIS” luokkiin 36, 42 ja 43 kuuluvia palveluja varten, luokkaan 36 kuuluvia palveluja varten rekisteröidyn sanamerkin ”ST. REGIS” kansainvälinen tavaramerkkirekisteröinti, jossa nimetään Euroopan unioni, sekä laajalti tunnettu kuviomerkki ja sanamerkit ”ST. REGIS” Euroopan unionissa

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksyttiin osittain.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitukset hylättiin.

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen


title: Asia C-518/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 15.9.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Niedersächsisches Finanzgericht – Saksa) – Senatex GmbH v. Finanzamt Hannover-Nord (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Direktiivi 2006/112/EY — 167 artikla, 178 artiklan a alakohta, 179 artikla ja 226 artiklan 3 alakohta — Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen — Laskujen laatiminen ilman veronumeroa ja arvonlisäverotunnistetta — Jäsenvaltion lainsäädäntö, joka sulkee pois laskun oikaisemisen taannehtivasti)

text:
               14.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 419/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 15.9.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Niedersächsisches Finanzgericht – Saksa) – Senatex GmbH v. Finanzamt Hannover-Nord
   (Asia C-518/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - 167 artikla, 178 artiklan a alakohta, 179 artikla ja 226 artiklan 3 alakohta - Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen - Laskujen laatiminen ilman veronumeroa ja arvonlisäverotunnistetta - Jäsenvaltion lainsäädäntö, joka sulkee pois laskun oikaisemisen taannehtivasti))
   (2016/C 419/07)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Niedersächsisches Finanzgericht

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Senatex GmbH

      Vastaaja: Finanzamt Hannover-Nord

      Tuomiolauselma

   Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 167 artiklaa, 178 artiklan a alakohtaa, 179 artiklaa ja 226 artiklan 3 alakohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan laskun oikaisemisella pakollista tietoa eli arvonlisäverotunnistetta koskevilta osin ei ole taannehtivaa vaikutusta, jolloin oikaistuun laskuun perustuvaa arvonlisäveron vähennysoikeutta ei voida käyttää laskun alkuperäiseltä laadintavuodelta vaan vuodelta, jolloin lasku oikaistiin.

      (1)  EUVL C 34, 2.2.2015.


title: Asia T-250/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.3.2015 – Naazneen Investments v. SMHV – Energy Brands (SMART WATER) (Yhteisön tavaramerkki — Menettämismenettely — Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki SMART WATER — Tosiasiallinen käyttö — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla)

text:
               4.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 146/36

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.3.2015 – Naazneen Investments v. SMHV – Energy Brands (SMART WATER)
   (Asia T-250/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Menettämismenettely - Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki SMART WATER - Tosiasiallinen käyttö - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta - Perusteluvelvollisuus - Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla))
   (2015/C 146/49)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Naazneen Investments Ltd (Limassol, Kypros) (edustajat: asianajajat P. Goldenbaum, I. Rohr ja T. Melchert)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: A. Pohlmann)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Energy Brands, Inc. (New York, New York, Yhdysvallat) (edustajat: barrister S. Malynicz ja solicitor D. Stone)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 18.2.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 1101/2011-2), joka koskee Energy Brands, Inc:n ja Naazneen Investments Ltd:n välistä menettämismenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Naazneen Investments Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 207, 20.7.2013.


title: Asia C-395/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 15.7.2016 – DOCERAM GmbH v. CeramTec GmbH

text:
               14.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 419/26

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberlandesgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 15.7.2016 – DOCERAM GmbH v. CeramTec GmbH
   (Asia C-395/16)
   (2016/C 419/35)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: DOCERAM GmbH

      Vastaaja: CeramTec GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhteisömallista 12.12.2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 6/2002 (1) 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu suojan pois sulkeva, pelkästään tuotteen teknisen käyttötarkoituksen mukaan määräytyminen kyseessä myös silloin, jos luovuudella ei ole mitään merkitystä tuotteen muotoilun kannalta vaan (tekninen) toiminnallisuus on ainoa muotoilun määräävä tekijä?

               2)

               Jos unionin tuomioistuin vastaa ensimmäiseen kysymykseen myöntävästi:
               Mistä näkökulmasta on arvioitava sitä, onko tuotteen yksittäiset muotoilulliset piirteet valittu yksin toiminnallisuuteen liittyvien näkökohtien perusteella? Onko ”objektiivinen tarkkailija” ratkaiseva ja, jos on, miten se on määriteltävä?

      (1)  EYVL 2002, L 3, s. 1


title: Asia C-528/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 21.11.2014 – X v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               16.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/5

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 21.11.2014 – X v. Staatssecretaris van Financiën
   (Asia C-528/14)
   (2015/C 056/07)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: X

      Vastaaja: Staatssecretaris van Financiën

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Sisältääkö asetus N:o 1186/2009 (1) mahdollisuuden, että luonnollisella henkilöllä voi olla vakituinen asuinpaikka yhtä aikaa sekä jäsenvaltiossa että kolmannessa maassa, ja mikäli näin on, sovelletaanko 3 artiklassa säädettyä tuontitullittomuutta henkilökohtaiseen omaisuuteen, joka muutetaan Euroopan unioniin, kun vakituinen asuinpaikka lakkaa olemasta kolmannessa maassa?

               2)

               Mikäli asetuksessa N:o 1186/2009 suljetaan pois toisen vakituisen asuinpaikan mahdollisuus eikä kaikkien seikkojen arvioinnin perusteella ole mahdollista vahvistaa vakituista asuinpaikkaa, minkä säännön tai perusteiden avulla on mainitun asetuksen soveltamiseksi ratkaistava, missä maassa asianomaisen vakituinen asuinpaikka on nyt käsiteltävänä olevan kaltaisessa tapauksessa, jossa hänellä on sekä henkilökohtaisia että ammatillisia siteitä kolmannessa maassa ja henkilökohtaisia siteitä jäsenvaltiossa?

      (1)  Yhteisön tullittomuusjärjestelmän luomisesta 16.11.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1186/2009 (EUVL L 324, s. 23).


title: Asia C-111/17 PPU: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Monomeles Protodikeio Athinon (Kreikka) on esittänyt 7.3.2017 – OL v. PQ

text:
               8.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 144/32

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Monomeles Protodikeio Athinon (Kreikka) on esittänyt 7.3.2017 – OL v. PQ
   (Asia C-111/17 PPU)
   (2017/C 144/42)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Monomeles Protodikeio Athinon

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: OL

      Vastaaja: PQ

      Ennakkoratkaisukysymys

   Miten on tulkittava tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 (1) 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua asuinpaikan käsitettä tilanteessa, jossa lapsi on sattumalta tai ylivoimaisen esteen vaikutuksesta syntynyt muualla kuin siinä paikassa, jonka hänen vanhempansa, joilla on hänestä yhteinen vanhempainvastuu, ovat suunnitelleet olevan hänen asuinpaikkansa, ja jossa toinen lapsen vanhemmista on tämän jälkeen pitänyt hänet laittomasti maassa, jossa hän on syntynyt, tai vienyt hänet kolmanteen maahan? Onko fyysinen olinpaikka tarkemmin sanottuna kaikissa tapauksissa välttämätön ja ilmeinen edellytys määritettäessä henkilön ja erityisesti vastasyntyneen asuinpaikkaa?

      (1)  Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2201/2003 (EUVL 2003, L 338, s. 1).


title: Asia T-320/10: Kanne 2.8.2010 — Fürstlich Castell'sches Domänenamt v. SMHV — Castel Frères (CASTEL)

text:
               25.9.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 260/24

         Kanne 2.8.2010 — Fürstlich Castell'sches Domänenamt v. SMHV — Castel Frères (CASTEL)
   (Asia T-320/10)
   ()
   2010/C 260/33
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Fürstlich Castell'sches Domänenamt, Albrecht Fürst zu Castell-Castell (Castell, Saksa) (edustajat: solicitor R. Kunze ja asianajajat G. Würtenberger ja T. Wittmann)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Castel Frères SA (Blanquefort, Ranska)

      Vaatimukset

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 4.5.2010 asiassa R 962/2009-2 tekemä päätös on kumottava

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Sanamerkki CASTEL luokkaan 33 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkirekisteröinti nro 2678167

      Yhteisön tavaramerkin haltija: vastapuoli valituslautakunnassa

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: Kantaja

      Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjän tavaramerkkioikeus: Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä perusti vaatimuksensa neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan mukaisiin ehdottomiin hylkäysperusteisiin

      Mitättömyysosaston ratkaisu: Mitättömyysvaatimuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan rikkominen, koska valituslautakunta: (i) yhtäältä myönsi asianmukaisesti, että Castell on tunnustettu alkuperänimitys viinille, mutta toisaalta erehtyi katsoessaan, että riidanalainen tavaramerkki CASTELL on selvästi erilainen kuin Castell, ja päätteli näin ollen, että riidanalainen tavaramerkki voitiin rekisteröidä, (ii) ei päätellyt, että CASTELia ei voida rekisteröidä, vaikka se katsoi, että CASTEL on sana, jota käytetään tavanomaisesti sanasta ”castle” (linna) viinialalla; neuvoston asetuksen N:o 207/2009 63, 64, 75 ja 76 artiklan rikkominen, koska valituslautakunta ei ottanut asianmukaisesti huomioon esitettyjä tosiseikkoja ja argumentteja; neuvoston asetuksen N:o 207/2009 65 artiklan rikkominen, koska valituslautakunta toimi ultra vires, kun se perusti päätöksensä ”rauhanomaiseen rinnakkaiseloon” (markkinoilla), vaikka ei ole ilmeistä, että tätä doktriinia sovelletaan tavaramerkin rekisteröinnin tarkasteluun.


title: Asia C-445/04: Finanzgericht Düsseldorfin 13.10.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Possehl Erzkontor GmbH vastaan Hauptzollamt Duisburg (Duisburgin piiritullikamari)

text:
               18.12.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 314/6

         Finanzgericht Düsseldorfin 13.10.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Possehl Erzkontor GmbH vastaan Hauptzollamt Duisburg (Duisburgin piiritullikamari)
   (Asia C-445/04)
   (2004/C 314/09)
   Finanzgericht Düsseldorf on pyytänyt 13.10.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 21.10.2004, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Erzkontor GmbH vastaan Hauptzollamt Duisburg (Duisburgin piiritullikamari) seuraavaan kysymykseen:
   Kuuluuko päätöksessä kuvatun kaltainen magnesiumoksidi, jota poltetaan kaustisesti luonnonmagnesiitista ja saadaan sulattamalla toisessa valmistusvaiheessa valokaarisulatusuunissa, yhdistetyn nimikkeistön liitteen I alanimikkeeseen 2519 9010?


title: Asia T-251/12: Kanne 6.6.2012 — EGL ym. v. komissio

text:
               28.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 227/29

         Kanne 6.6.2012 — EGL ym. v. komissio
   (Asia T-251/12)
   2012/C 227/50
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: EGL, Inc. (Houston, Yhdysvallat), CEVA Freight (UK) Ltd (Ashby de la Zouch, Yhdistynyt kuningaskunta), CEVA Freight Shanghai Ltd (Shanghai, Kiina) (edustajat: Queen's Counsel M. Brealey, barrister S. Love, solicitor M. Pullen, solicitor D. Gellespie ja solicitor R. Fawcett-Feuillette)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä asiassa COMP/39.462 — Rahdin huolinta 28.3.2012 tehdyn komission päätöksen K(2012) 1959 lopullinen 1 artiklan sikäli kuin kantajien katsottiin osallistuneen kahteen SEUT 101 artiklan 1 kohdan rikkomiseen, jotka käsittävät niin kutsutun New Export System (NES) -järjestelyn ja Currency Adjustment Factor (CAF) -järjestelyn

               —

               kumoamaan 28.3.2012 tehdyn komission päätöksen K(2012) 1959 lopullinen 2 artiklan sikäli kuin siinä määrätään kantajille sakkoja tai toissijaisesti alentamaan sakon määrää ja

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja ei määrittänyt merkityksellisiä markkinoita, joihin NES- ja CAF-järjestelyt vaikuttavat, eikä se tämän vuoksi noudattanut oikeusvarmuuden olennaisia vaatimuksia. Tällöin vastaaja teki oikeudellisen virheen ja/tai arvioi tosiseikkoja virheellisesti.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan vastaaja ei osoittanut, että NES-järjestelyllä oli merkittävä vaikutus EU:n jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Todetessaan tällaisen vaikutuksen vastaaja teki oikeudellisen virheen ja/tai arvioi tosiseikkoja virheellisesti.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan vastaaja määräsi sakon NES-järjestelyn osalta, vaikka sillä ei ollut tähän toimivaltaa neuvoston asetuksen (ETY) N:o 141/62 (1), sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (ETY) N:o 3975/87 (2), nojalla. Tältä osin riidanalaista päätöstä rasittaa perustelujen puutteellisuus ja/tai oikeudellinen virhe.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan, kun vastaaja myönsi Deutsche Postille virheellisesti sakkoimmuniteetin CAF-järjestelyn osalta, se ei tunnustanut asianmukaisesti niiden CAF-järjestelyä koskevien todisteiden arvoa, jotka kantajat toimittivat komissiolle sakkoimmuniteettia tai sakkojen alentamista koskevassa hakemuksessaan.

      (1)  Liikenteen jättämisestä neuvoston asetuksen N:o 17 soveltamisalan ulkopuolelle annettu neuvoston asetus N:o 141 (EYVL 1962 124, s. 2751; Ep. Alue 7, Nide 1, s. 36).

      (2)  Menettelyn käyttöön ottamisesta kilpailusääntöjen soveltamiseksi lentoliikenteen alalla 14.12.1987 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3975/87 (EYVL 1987, L 374, s. 1).


title: Asia T-452/05: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.4.2010 — BST v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Euroopan teollisuuslankamarkkinat — Päätös, jolla EY 81 artiklan ja ETA -sopimuksen 53 artiklan rikkominen todetaan — Sakot — Rikkomisen vakavuus — Lieventävät olosuhteet — Yhteistyö — Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Luottamuksellisten tietojen paljastaminen — Vahinko — Syy-yhteys)

text:
               5.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.4.2010 — BST v. komissio
   (Asia T-452/05) (1)

   (Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Euroopan teollisuuslankamarkkinat - Päätös, jolla EY 81 artiklan ja ETA -sopimuksen 53 artiklan rikkominen todetaan - Sakot - Rikkomisen vakavuus - Lieventävät olosuhteet - Yhteistyö - Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Luottamuksellisten tietojen paljastaminen - Vahinko - Syy-yhteys)
   2010/C 148/43
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Belgian Sewing Thread (BST) NV (Deerlijk, Belgia) (edustajat: asianajajat H. Gilliams ja J. Bocken)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Bouquet ja K. Mojzesowicz)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa vaaditaan yhtäältä kumoamaan (EY) 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia COMP/38.337 — PO/Lanka) 14.9.2005 tehty komission päätös K(2005) 3452, sellaisena kuin se on muutettuna 13.10.2005 tehdyllä komission päätöksellä K(2005) 3765, ja toissijaisesti alentamaan mainitulla päätöksellä kantajalle määrättyä sakkoa, ja toisaalta velvoittamaan komissio korvaamaan kantajalle aiheutettu vahinko Euroopan yhteisön sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun perusteella

      Tuomiolauselma

               1)

               Belgian Sewing Thread (BST) NV:lle [EY] 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia COMP/38.337 — PO/Lanka) 14.9.2005 tehdyn komission päätöksen K(2005) 3452 2 artiklassa määrätyn sakon määräksi vahvistetaan 856 800 euroa.

               2)

               Muilta osin kumoamisvaatimus hylätään.

               3)

               Vahingonkorvausvaatimus hylätään.

               4)

               BST:n on vastattava 90 prosentista omia oikeudenkäyntikulujaan ja sen on korvattava 90 prosenttia komission kuluista, ja Euroopan komission on vastattava 10 prosentista omia oikeudenkäyntikulujaan ja korvattava 10 prosenttia BST:n kuluista.

      (1)  EUVL C 60, 11.3.2006.


title: Asia T-770/14: Kanne 21.11.2014 – Italia v. komissio

text:
               26.1.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/39

         Kanne 21.11.2014 – Italia v. komissio
   (Asia T-770/14)
   (2015/C 026/50)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italia (asiamiehet: avvcato dello Stato P. Gentili ja G. Palmieri)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa 11.9.2014 laaditun asiakirjan Ref Ares (2014) 2975571, jolla Euroopan komissio ilmoitti Italian tasavallalle siitä, että 31.12.2013 alkaen luovutaan automaattisesti Italian ja Maltan väliseen rajat ylittävään yhteistoimintaohjelmaan 2007–2013 liittyviin EAKRin maksusitoumuksiin perustuvista varoista, ja hyväksyy pääasian ratkaisevana tuomioistuimena kuluvaatimuksen ja asiassa kyseessä olevat maksuvaatimukset.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste koskee SEUT 296 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun perusteluvelvollisen laiminlyöntiä.

                           —

                           Komissio on riidanalaisessa päätöksessään, johon on otettu pelkkä toteamus siitä, että muutoksesta 31.12.2012 tehdyn päätöksen otsikossa ollut virhe ei millään tavoin vaikuttanut päätöksen varsinaiseen sisältöön ja ohjelman toimeenpanoon, jättänyt ottamatta huomioon merkityksen, joka on sillä, että Corte dei conti tarkastaa etukäteen Regionen tekemät kulupäätökset, ja sillä, että oikaisupäätöksen julistamisen ja sen täytäntöönpanon välillä kuluu neljä kuukautta ilman että olisi mahdollista saada tietää sen syistä ja sillä, että tämä saattaa synnyttää epäilyksen siitä, että suoritettava oikaisu on määrältään suurempi kuin päätöksessä julistettu, 31.12.2012 annetun päätöksen otsikkoon rajoitettu määrä, ja että Corte dei conti on vahvistanut, että Regionen päätös pidättäytyä maksusitoumuksista ennen kuin sillä on ollut virallinen tieto oikaisusta (28.3.2013), oli asianmukainen, kun taas komissio antaa ymmärtää, että ratkaisu olisi ollut epäasianmukainen.

               2)

               Toinen kanneperuste koskee rakennerahastojen hallinnossa noudatettavan kumppanuusperiaatteen ja jäsenvaltioiden ja unionin toimielinten välisen yhteistyön periaatteen loukkaamista sekä jäsenvaltioiden perustuslaillisen rakenteen ja identiteetin kunnioittamatta jättämistä.

                           —

                           Komissio on laiminlyönyt velvollisuutensa toimia yhteistyössä jäsenvaltion kanssa, jotta tämä kykenisi panemaan toimeen toimintaohjelman mahdollisimman tehokkaasti ja viivästyksittä. Se on syyllistynyt tähän sivuuttamalla muun muassa kansallisen talouden tarkastuksen asettamat menettelylliset vaatimukset – erityisesti Corte dei contin osuuden – joita kyseessä olevan jäsenvaltion oli noudatettava.

               3)

               Kolmas kanneperuste koskee Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11.7.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 96 artiklan c alakohdan rikkomista.

                           —

                           Pääasiassa kyseessä oleva tilanne on johtunut ylivoimaisesta esteestä, joka teki mahdottomaksi sen, että maksuvaatimus muutoksesta tehdyssä päätöksessä tarkoitettuihin hankkeisiin olisi kyetty esittämään. Tällä tavoin komission alun perin päätöksen tiedoksi antamisessa tekemä virhe, lupaus, joka oli annettu välittömästi vain otsikon pikaisen korjaamisen jälkeen ja neljä kuukautta kestänyt hiljaisuus ovat saaneet ajattelemaan, että kyseessä on muitakin huomattavasti suurempia virheitä, jotka olisi korjattava, ja estäneet täysin kansallisia viranomaisia jatkamasta hankkeiden hallinnointia maksuvaatimukseen saakka.

               4)

               Neljäs ja viimeinen kanneperuste koskee suhteellisuusperiaatteen loukkaamista.