title: Asia T-49/03: Gunda Schumannin 6.2.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
26.4.2003               FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                            C 101/43
Legrandista       erottautumisen       määräpäiväksi     asetettiin    teet ja antanut kansallisen tuomioistuimen ratkaisulle etusijan
5.12.2002. Kantajan mukaan nämä taloudelliset seuraamukset             verrattuna komission omaan harkintaan sekä luopunut yksin-
ja velvollisuus täytäntöönpanna ensimmäisen oikeusasteen               omaisesta toimivallasta, joka sillä on yhteisönlaajuisia yritys-
tuomioistuimen tuomio vilpittömässä mielessä edellyttävät              keskittymiä koskevissa asioissa.
komissiota noudattamaan erityistä huolellisuutta tutkittaessa
asiaa uudelleen.
                                                                       Kantaja väittää lisäksi, että komissio on tehnyt ilmeisen
                                                                       arviointivirheen katsoessaan, että ehdotetut korjaavat toimen-
                                                                       piteet ovat riittämättömiä ottaen huomioon luovutettujen
Kantaja väittää kanteensa tueksi ensinnäkin, että komissio ei          yritysten väitetysti riittämätön taloudellinen elinkelpoisuus.
ole toiminut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asias-            Komissio on lisäksi kantajan mukaan loukannut suhteellisuus-
sa T-310/01 antaman tuomion mukaisesti. Kantaja väittää, että          periaatetta, koska se on kieltäytynyt ottamasta huomioon
komissio on aloittanut uudelleen menettelyn ”vaiheesta I”,             luovutettavan omaisuuden mahdollisia ostajia ja vaihtoehtoista
vaikka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin määräsi sen               ehdotusta luovuttaa merkittävä osa omaisuudesta. Kantaja
aloittamaan tutkimukset uudelleen vaiheesta, jossa komission           väittää, että komissio on rikkonut asetusta N:o 4064/89
menettelyvirhe tapahtui, eli väitetiedoksiannon antamisesta.           kieltäytyessään selvittämästä kantajan toiminnallisia sitou-
                                                                       muksia.
Toiseksi kantaja vetoaa puolustautumisoikeuksien rikkomi-
seen. Sen mukaan komissio ei ole määräajassa ja selkeästi              Lopuksi kantaja väittää, että asian käsittelyn lopettamisesta
ilmoittanut väitteitä, joihin se aikoi kantajaa vastaan vedota,        tehty päätös on oikeudellisesti virheellinen sikäli, kuin se ei
siten, että korjaavat toimenpiteet olisi voitu tarkoituksenmu-         oikeudellisesti perustu asetukseen N:o 4064/89 tai mihinkään
kaisesti esittää. Lisäksi kantaja toteaa, että komissio on kieltäy-    muuhun oikeusperiaatteeseen. Tältä osin kantaja vetoaa lisäksi
tynyt antamasta tietoja sen tekemistä markkinaselvityksistä,           siihen, että komissio on loukannut kollegisen päätöksenteon
joiden perusteella olisi voitu arvioida kantajan ehdottamien           periaatetta.
korjaavien toimenpiteiden merkitystä.
                                                                       (1 ) Asia COMP/M.2283 – Schneider/Legrand.
                                                                       (2 ) Menettelyn aloittaminen ja yrityskeskittymätoimen peruuttami-
                                                                            nen (Asia COMP/M.2283 – Schneider/Legrand II) (ETA:n kannalta
Kolmanneksi kantaja väittää, että hyvän hallinnon periaatetta
                                                                            merkityksellinen teksti) (EUVL C 29, 7.2.2003, s. 5).
on loukattu, sillä komissio on esittänyt korjaavia toimenpiteitä       (3 ) Yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989
vääristetysti markkinaselvityksiä varten laaditussa kyselylo-               annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 4064/89 (EYVL L 395, s. 1).
makkeessa eikä ole ottanut huomioon eräitä tosiseikkoja, jotka
vaikuttivat selvitysten lopputuloksiin.
Neljänneksi kantaja vetoaa useisiin oikeudellisiin virheisiin ja
ilmeisiin arviointivirheisiin. Kantaja väittää, että komissio ei
ole ottanut huomioon päätöstensä seurauksia todetessaan, että
toimenpiteiden yhteensoveltuvuus yhteismarkkinoille herätti
edelleen vakavia epäilyksiä. Kantajan mukaan komissio ei siis
ole vastoin asetuksen N:o 4064/89 ( 3) 2 artiklan 2 kohtaa ja          Gunda Schumannin 6.2.2003 Euroopan yhteisöjen komis-
vastoin ensimmäisen oikeusasteen antamaa tuomiota ottanut                                 siota vastaan nostama kanne
lopullisesti kantaa asiaan. Toisaalta komissio on kantajan
mukaan soveltanut riidanalaisia tosiseikkoja koskevaan näyt-
töön ankarampia kriteerejä kuin mitä asetuksen N:o 4064/89                                         (Asia T-49/03)
2 artiklan 2 kohdassa edellytetään.
                                                                                (2003/C 101/77)
Lisäksi kantaja väittää, että komissio ei ole missään vaiheessa
saavuttanut edes lähestulkoon tasoa, jota edellytetään konglo-                               (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
meraattivaikutusten tapaisten vaikutusten toteen näyttämi-
sessä.
                                                                       Gunda Schumann, Berliini, on nostanut 6.2.2003 Euroopan
Lopuksi kantaja toteaa, että komissio on tehnyt oikeudellisia          yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kan-
virheitä ja arviointivirheitä arvioidessaan kantajan ehdottamia        teen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edusta-
korjaavia toimenpiteitä. Komissio on hylännyt nämä toimenpi-           jana on asianajaja Y. Bock, prosessiosoite Luxemburgissa.
 ---pagebreak--- C 101/44                 FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                       26.4.2003
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin            vastaan. Kantajan edustajat ovat asianajajat Jean-François Bellis,
                                                                      Peter L’Ecluse ja Martin Favart, kotipaikka Luxemburgissa.
–     kumoaa valintamenettelyä KOM/A/11/01 varten asetetun
      valintalautakunnan 4.6.2002 tekemän päätöksen, jolla
      kantaja suljettiin pois esivalintakoetta seuraavista kokeis-
      ta, sekä valintalautakunnan 19.7.2002 tekemän päätök-           Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
      sen, jolla kyseinen ensimmäinen päätös vahvistettiin
      tarkastuksen jälkeen, ja                                        –     alentaa huomattavasti sakkoa, joka määrättiin Gyprocille
                                                                            EY 81 artiklan soveltamisesta asiassa COMP/E-1/37.152
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                  – kipsilevyt 27.11.2002 tehdyssä komission päätöksessä;
                                                                      –     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantaja osallistui yleiseen valintamenettelyyn KOM/A/11/01.
                                                                      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Valintalautakunnan 4.6.2002 tekemällä päätöksellä kantajalle
ilmoitettiin, ettei tämä ole saavuttanut vaadittavaa vähimmäis-
pistemäärää ja ettei tämä siten voi osallistua valintamenettelyn
myöhenmpiin vaiheisiin. Päätöksen liitteessä todettiin, että          Käsiteltävänä olevan kanteen kohteena oleva päätös koskee
yksi kokeen kysymys oli mitätöity ja että näin ollen vain             BPB:n, Gebrüder Knauf Westdeutsche Gipswerke KG:n, Société
39 vastausta vaikuttivat arvosteluun.                                 Lafarge SA:n ja kantajan välistä yhteistoimintaa kipsilevyjen
                                                                      markkinoilla. Kantaja ei ole kiistänyt tiettyjen komission
                                                                      rikkomuksina pitämien toimien olemassaoloa. Se kiinnitti
Kantajan mukaan nyt kumottavaksi vaadittavat päätökset ovat           vastaajan huomion kuitenkin siihen, että sitä vastaan esitettyjen
suhteellisuusperiaatteen vastaisia, koska sääntöjenvastaisuuk-        väitteiden pitäisi koskea huomattavasti lyhyempää aikaväliä,
sien poistaminen yhdestä kieliversiosta ei edellytä koekysymyk-       huomattavasti pienempää määrää rikkomuksia ja huomatta-
sen myöhempää mitätöintiä kaikkien kieliversioiden osalta             vasti vähäisempiä rikkomuksia.
kaikkien valintamenettelyyn osallistuneiden kohtelemiseksi
yhdenvertaisesti ja arvioimiseksi objektiivisesti. Tämän ohella
päätökset ovat suhteettomia, koska niissä jätetään huomiotta
tarpeellinen yleisen ja yksityisen edun punninta. Yhden kysy-         Kantaja vetoaa väitteidensä tueksi siihen, että komissio on
myksen mitätöinti ja sitä kautta oikeastaan ”oikean” vastauksen       tehnyt arviointivirheen ja rikkonut EY 81 artiklaa, kun se on
arvostelematta jättämisellä on syy-yhteys valintalautakunnan          katsonut, että kantaja on vaihtanut tietoja myyntimääristä
päätökseen olla sallimatta kantajan osallistua valintakokeen          Saksan, Yhdistyneen kuningaskunnan, Ranskan ja Benelux-
myöhempiin vaiheisiin. Kyseessä on tämän vuoksi hätätapaus,           maiden markkinoilla kesäkuusta 1996 marraskuuhun 1998.
jota valintalautakunta ei ole kohdellut sellaisena.
                                                                      Kantaja katsoo myös, että vastaaja on tehnyt arviointivirheen
                                                                      ja rikkonut asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohtaa ja sakkojen
                                                                      määrän laskemisesta antamiaan suuntaviivoja sekä EY 253 ar-
                                                                      tiklaa ja suhteellisuusperiaatetta, yhdenvertaisen kohtelun pe-
                                                                      riaatetta, suhteellisuusperiaatetta ja luottamuksensuojan pe-
                                                                      riaatetta:
Gyproc Benelux NV:n 10.2.2003 Euroopan yhteisöjen
              komissiota vastaan nostama kanne
                                                                      –     kun se ei ottanut huomioon kantajan hyvin vaatimatonta
                                                                            kokoa maailmanmittakaavassa ja sen toiminnan keskitty-
                            (Asia T-50/03)                                  mistä ainoastaan yhteen tuotteeseen eikä sitä, ettei kanta-
                                                                            jan käyttäytymiseen Yhdistyneen kuningaskunnan tai
                                                                            Ranskan ja Benelux-maiden markkinoilla kesäkuun 1996
                          (2003/C 101/78)                                   ja huhtikuun 1998 välisenä aikana sisältynyt mitään
                                                                            rikkomusta;
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                      –     kun se ei ottanut huomioon lieventävinä asianhaaroina
                                                                            kantajan ”seuraajan” roolia ja sitä, että kantaja lopetti
                                                                            rikkomuksen heti, kun komissio puuttui siihen.
Gyproc Benelux NV, kotipaikka Wijnegem (Belgia), on nosta-
nut 10.2.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota


title: Eurocoton ym. 18.7.1997 Euroopan yhteisöjen neuvostoa vastaan nostama kanne (Asia T-213/97)

text:
18.10.97                FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    C 318/23
Agnes Hubertin 16.7.1997 Euroopan yhteisöjen komis                Eurocoton ym. 18.7.1997 Euroopan yhteisöjen neuvostoa
                  siota vastaan nostama kanne                                           vastaan nostama kanne
                         ( Asia T-212/97)                                                   (Asia T-2 13/97)
                           ( 97/C 318/45 )                                                   ( 97/C 318/46 )
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                                      (Oikeuaenkäyntikieli: englanti)
Agnes Hubert, Bryssel, on nostanut 16.7.1997 Euroopan
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa               Eurocoton, belgialainen yhdistys ( association de fait ), joka
kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan           edustaa valkaisemattomien puuvillakankaiden yhteisössä
edustajana on asianajaja Marc-Albert Lucas, Liege, ja pro         toimivia tuottajia, ja 13 tällaista tuottajaa ovat nostaneet
sessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Evelyne Korn,           18.7.1997 kanteen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
21 rue de Nassau .                                                 oikeusasteen tuomioistuimessa Euroopan yhteisöjen neu
                                                                   vostoa vastaan . Kantajien edustajina ovat Clive
                                                                   Stanbrook, QC, ja professori Alan Dashwood, Barristers
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois            of the Inner Temple, Lontoo, ja prosessiosoite Luxembur
tuin
                                                                   gissa c/o asianajaja Arsene Kronshagen, 12 Bd de la Foire.
— kumoaa kantajalle 16.4.1997 tiedoksi annetun pääo
     sasto V:n pääjohtajan päätöksen kantajan lopullisesta         Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
                                                                   tuin :
     arvioinnista ajanjakson 1993—1995 osalta,
— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.             — kumoaa neuvoston päätöksen, jolla hylättiin komission
                                                                        asetusesitys sekä lopullisen polkumyyntitullin määrää
                                                                        misestä Intiasta, Indonesiasta, Pakistanista, Turkista,
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                        Kiinasta ja Egyptistä tuotaville valkaisemattomille
                                                                        puuvillakankaille että väliaikaisten tullien kantami
Kantaja vetoaa kumoamiskanteensa tueksi ensisijaisesti                  sesta 18.11.1996 annetun asetuksen ( EY ) N:o 2208/96
kanteen kohteena olevaan arviointikertomukseen liittyviin               mukaisesti,
muoto- ja menettelyvirheisiin, jotka perustuvat kantajan
mukaan siihen, että
                                                                   — velvoittaa neuvoston korvaamaan kantajille tästä lain
                                                                        vastaisesta hylkäämispäätöksestä aiheutuneet vahingot,
— hyvän hallinnon ja oikeusturvan periaatteita on lou                  ja
     kattu, koska arviointikertomus on tosiasiassa laadittu
     asiakirjasta ilmenevän päivämäärän jälkeen;
                                                                   — velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntiku
                                                                        lut .
— hänen aikaisempaa esimiestään ei ole kuultu ajoissa ja
     säädetyn menettelyn mukaisesti;
                                                                   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
— tuomioistuimen perussäännön 43 artiklan täytäntöön
     panosta 27 päivänä heinäkuuta 1979 annettujen yleis
     ten määräysten (jäljempänä yleiset määräykset) 5 artik       Neuvostolla ei ollut tomivaltaa hylätä komission esitystä,
     lan 2 kohdassa tarkoitettuja analyyttisiä kokonaisarvi       joten hylkäämispäätöksellään se rikkoi neuvoston asetuk
     ointeja ei ole perusteltu;                                    sen ( EY ) N:o 384/96 9 artiklan 9 ja 4 kohtaa ( EYVL L 56 ,
                                                                   6.3.1996, s . 1 ). Koska polkumyyntitutkimusten päättämi
                                                                   selle oli asetettu sitovat määräajat, neuvoston olisi pitänyt
— arviointi ei koske tarkasti yleisten määräysten 5 artik         hyväksyä komission esitys ennen 15 kuukauden määräajan
     lan 1 kohdassa tarkoitettua viitekautta .
                                                                   päättymistä. Neuvosto olisi korkeintaan voinut vaatia, että
                                                                   esityksen yksityiskohtia olisi muutettu, mutta sen olisi
Kantaja katsoo toissijaisesti, että arviointikertomuksen           pitänyt hyväksyä esityksen perusteena olevat tosiseikat sel
sisältö on lainvastainen, koska                                    laisina kuin komissio oli ne esittänyt.
— analyyttisiä arviointeja ei ole laadittu yleisarvioinnista       Toissijaisesti, vaikka neuvostolla olisikin ollut valta välit
     riippumatta ja arviointiin sovellettavien määritelmien        tömästi ( mitä ei kanteessa myönnetä ) hylätä komission esi
     perusteella;                                                  tys, tässä tapauksessa se on jättänyt huomioimatta komis
                                                                   sion selvityksen tosiseikoista tai tehnyt hylkäyspäätökses
— siinä on ilmeisiä tosiseikkoja koskevia virheitä;                sään     tosiseikkoja   koskevan    ilmeisen arviointivirheen.
                                                                   Lisäksi hylkäämispäätöksellä rikotaan kantajien prosessi
                                                                   oikeudellisia oikeuksia ja kantajien perusteltua luotta
— harkintavaltaa on käytetty väärin.                               musta. Neuvosto ei myöskään perustellut millään tavoin
                                                                   päätöstään eikä julkaissut sitä niin kuin asetuksen ( EY)
                                                                   Nro 384/96 14 artiklan 2 kohdassa edellytetään .
 ---pagebreak---  C 318/24               RFI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       18.10.97
 Neuvoston päätöksestä aiheutuu välittömästi vahinkoa toi           täisiinkin sen perusteella tunnistaa, viittaus ei ole louk
 selle "neljästätoista kantajasta . Polkumyyntiselvityksen           kaava .
 päätteeksi komissio katsoi, että tullien kantamatta jättämi
  nen jatkaisi yhteisön teollisuudelle koituvia haitallisia vai
 kutuksia, mikä saattaisi johtaa yhteisön teollisuuden               Vaatimustensa tueksi kantaja korostaa erityisesti sitä, ettei
 häviämiseen .                                                       henkilöstääntöjen 24 artiklasta voi mitenkään seurata, että
                                                                     silloin, kun virkamiehen persoonaa koskevista tietyistä
                                                                     toteamuksista, vihjauksista tai väitteistä aiheutuu virka
                                                                     miehelle vahinkoa, avustusvelvollisuutta olisi noudatettava
                                                                     vain, jos osoitettaisiin toteen, että nämä toteamukset, vih
                                                                     jaukset tai väitteet eivät pidä paikkaansa . Tosiasiallisesti
                                                                     on niin, että kunnianloukkaus rikoksena ei edellytä sitä,
 Bernard Lavorelin 17.7.1997 Euroopan yhteisöjen komis              että tekoa koskevan väitteen paikkansapitämättömyys
                    siota vastaan nostama kanne                      osoitettaisiin toteen, vaan se edellyttää ainoastaan sitä,
                                                                     ettei tiettyä tekoa koskevaa väitettä osoiteta toteen .
                           (Asia T-214/97)
                            ( 97/C 318/47 )
                                                                     Kantaja vetoaa lisäksi siihen, ettei silloin, kun hänelle
                                                                     ilmoitettiin esittämäänsä avustuspyyntöön annettavasta
                   (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                     vastauksesta , noudatettu kontradiktorista periaatetta .
 Bernard Lavorel, kotipaikka Bryssel, on nostanut                    Lisäksi kantaja toteaa, että hänen osaltaan on olemassa
 17.7.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen              rinnakkainen kansio, ja moittii nimittävää viranomaista
 tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota             siitä, ettei se ole halunnut ylentää kantajaa, mihin kanta
 vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Yves Rosenoer,           jan mukaan on ollut vaikutusta niillä asiakirjoilla, jotka
 Bryssel, prosessiosoite asianajotoimisto Yves Rosenoer, 98          sisältyivät siihen kansioon, josta hän ei ollut tietoinen.
 rue J. B. Colyns, Bryssel .
                                                                     H Kok. H. 1 995 I-A, s . 233 .
 Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
 tuin
 — kumoaa päätöksen, jonka nimittävä viranomainen teki
      15.5.1997 kantajan 16.12.1996 päivätyllä kirjatulla
      kirjeellä tekemän valituksen johdosta,                        Lema SA:n 24.7.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                                vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-2 16/97)
— velvoittaa komission avustamaan kantajaa, ja
                                                                                ( 97/C 318/48 )
— velvoittaa komission korvaamaan kantajan kärsimän
     vahingon.                                                                        (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                Lema SA, kotipaikka Gennevilliers ( Ranska ), on nostanut
                                                                    24.7.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                    tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
Kantajan kanne koskee sitä, että nimittävä viranomainen             vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Fabrice
on kieltäytynyt avustamasta häntä henkilöstösääntöjen               Goguel, Pariisi, ja prosessiosoite Luxemburgissa asianajo
24 kohdassa tarkoitetulla tavalla sellaisten loukkaaviksi           toimisto Aloyse May, 31 Grand Rue .
väitettyjen toteamusten johdosta, joita RetD-ammattiyh
distyksen jakelemissa lehtisissä oli ja joiden mukaan Lavo
rel olisi välittömästi osallistunut erästä toista virkamiestä       Kantaja vaatii , että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
koskevan rinnakkaisen kansion laatimiseen .                         tuin
Vastaajan mukaan riidanalaisissa lehtisissä vain toistettiin        — kumoaa 24.4.1997 tehdyn komission päätöksen,
yhdistetyissä asioissa T-39/93 ja T-553/93 , Baltsavias vas
taan komissio, 11.10.1995 annetussa ensimmäisen oikeus
asteen tuomioistuimen tuomiossa ( ] ) olleita kohtia . Lisäksi      — vahvistaa , että kantajalla on oikeus siihen, että riidan
on niin, että sen viittauksen perusteella, joka kyseisessä               alaisia tulleja ei kanneta jälkikäteen,
RetD-ammattiyhdistyksen julkaisussa tehtiin "johonkin
entiseen ranskalaiseen juristi-lingvistiin, jonka tehtävänä
tuolloin oli automaattinen kääntäminen Brysselissä ", kan          — toissijaisesti vahvistaa, että kantajalla on oikeus siihen,
tajaa ei voida muodollisesti tunnistaa, ja vaikka hänet voi             että riidanalaiset tullit peruutetaan,


title: Asia F-2/10: Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 6.10.2010 — Marcuccio v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Sosiaaliturva — Sairausvakuutus — Sairauskulujen korvaamista koskevat hakemukset — Kielteisen päätöksen puuttuminen — Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat ja joka on selvästi oikeudellisesti perusteeton — Työjärjestyksen 94 artikla)

text:
               20.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 317/48

         Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 6.10.2010 — Marcuccio v. komissio
   (Asia F-2/10) (1)

   (Henkilöstö - Virkamiehet - Sosiaaliturva - Sairausvakuutus - Sairauskulujen korvaamista koskevat hakemukset - Kielteisen päätöksen puuttuminen - Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat ja joka on selvästi oikeudellisesti perusteeton - Työjärjestyksen 94 artikla)
   2010/C 317/86
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: asianajaja G. Cipressa)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja C. Berardis-Kayser, avustajanaan asianajaja A. Dal Ferro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Sen päätöksen kumoaminen, jolla hylättiin kantajan vaatimus saada 100 prosentin suuruinen korvaus sairauskuluista

      Määräysosa

               1)

               Luigi Marcuccion kanne hylätään, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja koska se on osittain selvästi perusteeton.

               2)

               Luigi Marcuccio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Luigi Marcuccio velvoitetaan korvaamaan virkamiestuomioistuimelle 1 500 euron suuruinen summa.

      (1)  EUVL C 63, 13.3.2010, s. 53.


title: Asia T-584/15 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 7.12.2015 – POA v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Suojatun alkuperänimityksen rekisteröintihakemuksen julkaiseminen — Halloumi tai Hellim — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Kiireellisyysedellytys ei täyty)

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/51

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 7.12.2015 – POA v. komissio
   (Asia T-584/15 R)
   ((Väliaikainen oikeussuoja - Suojatun alkuperänimityksen rekisteröintihakemuksen julkaiseminen - Halloumi tai Hellim - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Kiireellisyysedellytys ei täyty))
   (2016/C 048/58)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Pagkyprios organismos ageladotrofon Dimosia Ltd (POA) (Latsia, Kypros) (edustaja: asianajaja N. Korogiannakis)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Lewis ja J. Guillem Carrau)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Komission 28.7.2015 toteuttaman toimenpiteen, jonka otsikko on ”Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen” (EUVL C 246, s. 9), täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus.

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia C-148/16: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 6.12.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Högsta domstolen – Ruotsi) – Riksåklagaren v. Zenon Robert Akarsar

text:
               20.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/21

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 6.12.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Högsta domstolen – Ruotsi) – Riksåklagaren v. Zenon Robert Akarsar
   (Asia C-148/16) (1)

   (2017/C 086/26)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 175, 17.5.2016.


title: Asia C-503/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 19.9.2013 — Boston Scientific Medizintechnik GmbH v. AOK Sachsen-Anhalt

text:
               30.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 352/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 19.9.2013 — Boston Scientific Medizintechnik GmbH v. AOK Sachsen-Anhalt
   (Asia C-503/13)
   2013/C 352/14
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Revision-menettelyn valittaja: Boston Scientific Medizintechnik GmbH

      Revision-menettelyn vastapuoli: AOK Sachsen-Anhalt

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 25.7.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/374/ETY (1) 6 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että tuote, joka on ihmiskehoon asennettu lääkinnällinen tuote (tässä: sydämentahdistin), on turvallisuudeltaan puutteellinen jo silloin, kun saman tuoteryhmän laitteiden toimimattomuusriski on huomattavan suuri mutta asennetun laitteen turvallisuuden puutteellisuutta ei ole todettu?

               2)

               Jos kysymykseen 1 vastataan myöntävästi:
               Onko asennetun tuotteen poistamiseksi ja toisen sydämentahdistimen asentamiseksi tehtävän leikkauksen kustannuksissa kyse direktiivin 85/374/ETY 1 artiklassa ja 9 artiklan ensimmäisen kohdan a alakohdassa tarkoitetusta muusta henkilövahingosta kuin kuolemasta?

      (1)  EYVL L 210, s. 29.


title: Asia T-16/08: Kanne 11.1.2008 — Perfetti Van Melle v. SMHV — Cloetta Fazer (CENTER SHOCK)

text:
               8.3.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 64/59

         Kanne 11.1.2008 — Perfetti Van Melle v. SMHV — Cloetta Fazer (CENTER SHOCK)
   (Asia T-16/08)
   (2008/C 64/96)
   Kannekirjelmän kieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Perfetti Van Melle (Lainate, Italia) (edustaja: asianajajat P. Perani ja P. Pozzi)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Cloetta Fazer AB (Ljungsbro, Ruotsi)
   Vaatimukset

               —

               SMHV:n neljännen valituslautakunnan asiassa R 149/2006-4 7.11.2007 tekemä se päätös on kumottava kokonaisuudessaan, joka ilmoitettiin kantajalle 9.11.2007

               —

               SMHV:n mitättömyysosaston 24.11.2005 tekemä se päätös on kumottava, jossa päätettiin mitättömäksi julistamista koskevasta vaatimuksesta N:o 941 C 973 065

               —

               Perfettin yhteisön tavaramerkki CENTER SHOCK, joka on rekisteröity numerolla 973 065, on todettava päteväksi

               —

               Vastaajat on velvoitettava korvaamaan tästä menettelystä aiheutuvat oikeudenkäyntikulut ja ne kulut, jotka ovat aiheutuneet SMHV:n mitättömyysosastossa ja valituslautakunnassa käydyistä menettelyistä.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka mitättömäksi julistamista on vaadittu: Sanamerkki CENTER SHOCK luokkaan 30 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkki N:o 973 065

      Yhteisön tavaramerkin haltija: Kantaja

      Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjä: Cloetta Fazer AB

      Mitättömäksi julistamista koskevan vaatimuksen esittäjän tavaramerkkioikeus: Kansalliset sanamerkit CENTER ja CLOETTA CENTER muun muassa luokkaan 30 kuuluvia tavaroita varten

      Mitättömyysosaston ratkaisu: Yhteisön tavaramerkin mitättömäksi toteaminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 40/94 52 artiklan 1 kohdan a alakohdan rikkominen, koska riidanalaiset tavaramerkit ovat kokonaisvaltaisesti erilaiset ääntämyksellisesti, käsitteellisesti ja kokonaisvaikutelman kannalta, vaikka niillä on yksi yhteinen tekijä. Lisäksi Cloetta ja Perfetti toimivat kantajan mukaan eri markkinoilla, koska niiden tavarat vastaavat erilaisia tarpeita ja koska ne on suunnattu eri kuluttajille.


title: Asia C-210/13: Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 14.11.2013 (High Court of Justicen (Chancery Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Glaxosmithkline Biologicals SA ja Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG v. Comptroller General of Patents, Designs and Trade Marks (Ihmisille tarkoitetut lääkkeet — Lisäsuojatodistus — Asetus (EY) N:o 469/2009 — Käsitteet ”vaikuttava aine” ja ”vaikuttavien aineiden yhdistelmä”  — Tehosteaine)

text:
               7.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 102/10

         Unionin tuomioistuimen määräys (kahdeksas jaosto) 14.11.2013 (High Court of Justicen (Chancery Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Glaxosmithkline Biologicals SA ja Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG v. Comptroller General of Patents, Designs and Trade Marks
   (Asia C-210/13) (1)

   ((Ihmisille tarkoitetut lääkkeet - Lisäsuojatodistus - Asetus (EY) N:o 469/2009 - Käsitteet ”vaikuttava aine” ja ”vaikuttavien aineiden yhdistelmä” - Tehosteaine))
   2014/C 102/13
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Asianosaiset

      Valittajat: Glaxosmithkline Biologicals SA ja Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG

      Vastapuoli: Comptroller General of Patents, Designs and Trade Marks

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – High Court of Justice (Chancery Division) – Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 469/2009 (EUVL L 152, s. 1) 1 artiklan b alakohdan tulkinta – Käsitteet ”vaikuttava aine” ja ”vaikuttavien aineiden yhdistelmä” – Tehosteaine, jolla ei ole omaa terapeuttista vaikutusta mutta joka tehostaa antigeenin terapeuttista vaikutusta

      Määräysosa

   Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 469/2009 1 artiklan b alakohtaa on tulkittava siten, että samoin kuin tehosteaine ei kuulu kyseisessä säännöksessä tarkoitetun käsitteen ”vaikuttava aine” piiriin, kahden sellaisen aineen yhdistelmä, joista toinen on vaikuttava aine, jolla on omia terapeuttisia vaikutuksia, kun taas toisella, tehosteaineella, voidaan vahvistaa näitä terapeuttisia vaikutuksia ilman, että sillä on itsellään omaa terapeuttista vaikutusta, ei kuulu kyseisessä säännöksessä tarkoitetun käsitteen ”vaikuttavien aineiden yhdistelmä” piiriin.

      (1)  EUVL C 189, 29.6.2013.


title: Asia C-210/04: Corte Suprema di Cassazionen, siviiliasioita käsittelevä viides jaosto, 18.2.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Ministero dell'Economia e delle Finanze ja Agenzia delle Entrate vastaan FCE Bank plc.

text:
               24.7.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/6

         Corte Suprema di Cassazionen, siviiliasioita käsittelevä viides jaosto, 18.2.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Ministero dell'Economia e delle Finanze ja Agenzia delle Entrate vastaan FCE Bank plc.
   (Asia C-210/04)
   (2004/C 190/09)
   Corte Suprema di Cassazione, siviiliasioita käsittelevä viides jaosto, on pyytänyt 18.2.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 12.5.2004, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Ministero dell'Economia e delle Finanze ja Agenzia delle Entrate vastaan FCE Bank plc. seuraaviin kysymyksiin:

               a)

               Onko kuudennen direktiivin 2 artiklan 1 kohtaa ja 9 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että yhtiön, jolla on kotipaikka toisessa (Euroopan unioniin kuuluvassa tai kuulumattomassa) maassa, tytäryhtiötä, joka on tuotannollinen yksikkö, voidaan pitää itsenäisenä oikeussubjektina ja kyseisten kahden yksikön välillä voidaan siten katsoa olevan oikeussuhde, jolloin emoyhtiön suorittamista palveluista kannetaan ALV:tä; voidaanko sen määrittelemiseksi soveltaa kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi laaditun OECD:n mallisopimuksen 7 artiklan 2 ja 3 kappaleessa ja Italian sekä Yhdistyneen kuningaskunnan ja Pohjois-Irlannin välillä 21.10.1988 tehdyssä sopimuksessa tarkoitettua arm's length –perustetta? Voidaanko katsoa kyseessä olevan oikeussuhde siinä tapauksessa, että on olemassa sivuliikkeelle suoritettavia palveluja koskeva kustannusten jakoa koskeva sopimus (cost-sharing agreement)? Mikäli tähän vastataan myöntävästi, mitkä ovat edellytykset, joiden täyttyessä voidaan katsoa tällaisen oikeussuhteen olevan olemassa? Onko oikeussuhteen käsitteen perustuttava kansalliseen oikeuteen vai yhteisön oikeuteen?

               b)

               Voidaanko tällaisista palveluista aiheutuvien kustannusten veloittamista tytäryhtiöltä pitää kuudennen direktiivin 2 artiklassa tarkoitettuna suoritettujen palvelujen vastikkeena riippumatta veloituksen määrästä ja yritykselle koituvasta voitosta, ja miltä osin sitä voidaan pitää vastikkeena?

               c)

               Mikäli katsotaan, että emoyhtiön ja tytäryhtiön väliset palvelut ovat lähtökohtaisesti arvonlisäverottomia sen vuoksi, että vastaanottajana oleva oikeussubjekti ei ole itsenäinen ja että näiden kahden yksikön välillä ei siten voida katsoa olevan oikeussuhdetta, onko tilanteessa, jossa emoyhtiön kotipaikka on Euroopan unionin toisessa jäsenvaltiossa, kansallista hallinnollista käytäntöä, jonka mukaan palvelut ovat tässä tapauksessa verollisia, pidettävä EY 43 artiklassa vahvistetun sijoittautumisvapauden vastaisena?


title: Asia T-159/05: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 29.6.2006 — UNIPOR-Ziegel-Marketing v. SMHV — Dörken (DELTA)

text:
               2.9.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 212/46

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 29.6.2006 — UNIPOR-Ziegel-Marketing v. SMHV — Dörken (DELTA)
   (Asia T-159/05) (1)

   (2006/C 212/78)

      Oikeudenkäyntikieli: saksa

   Viidennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 171, 9.7.2005.


title: Asia C-252/11: Unionin tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 22.10.2012 (Krajský súd v Prešoven (Slovakia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Erika Šujetová v. Rapid life životná poisťovňa as (Ennakkoratkaisupyyntö — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               6.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 101/2

         Unionin tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 22.10.2012 (Krajský súd v Prešoven (Slovakia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Erika Šujetová v. Rapid life životná poisťovňa as
   (Asia C-252/11) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Lausunnon antamisen raukeaminen)
   2013/C 101/02
   Oikeudenkäyntikieli: slovakki

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Krajský súd v Prešove

      Asianosaiset

      Kantaja: Erika Šujetová

      Vastaaja: Rapid life životná poisťovňa as

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Krajský súd v Prešove (Slovakia) — Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (EYVL L 95, s. 29) 6 artiklan 1 kohdan ja 7 artiklan 1 kohdan tulkinta — Kansallinen säännös, jolla yksinomainen toimivalta käsitellä välityslausekkeen kumoamisvaatimusta annetaan sille tuomioistuimelle, jonka tuomiopiirissä välimiesmenettely on suoritettu — Kansallinen säännös, jossa säädetään tämän tuomioistuimen velvollisuudesta sen mahdollisesti kumottua välityslausekkeen jatkaa menettelyä tutkimatta uudestaan sen alueellista toimivaltaa — Kohtuuton välityssopimus tai -lauseke

      Määräysosa

   Lausunnon antaminen Krajský súd v Prešoven (Slovakia) 7.4.2011 tekemällään päätöksellä asiassa C-252/11 esittämästä ennakkoratkaisupyynnöstä raukeaa.

      (1)  EUVL C 269, 10.9.2011.


title: Asia C-92/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 25.2.2013 — Gemeente ’s-Hertogenbosch v. Staatssecretaris van Financiën

text:
               25.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 147/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 25.2.2013 — Gemeente ’s-Hertogenbosch v. Staatssecretaris van Financiën
   (Asia C-92/13)
   2013/C 147/19
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Gemeente ’s-Hertogenbosch

      Muu osapuoli: Staatssecretaris van Financiën

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko kuudennen direktiivin (1) 5 artiklan 7 kohdan a alakohtaa tulkittava siten, että tilanne, jossa kunta ottaa käyttöön rakennuksen, jonka se on rakennuttanut omalle maalleen ja jota se aikoo käyttää 94-prosenttisesti viranomaisen ominaisuudessa harjoitettavaan toimintaan ja 6-prosenttisesti verovelvollisena harjoitettavaan toimintaan, josta 1 prosentti muodostuu verosta vapautetuista, vähennykseen oikeuttamattomista suorituksista, katsotaan vastikkeelliseksi luovutukseksi?

      (1)  Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1).


title: Asia C-394/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Komisia za zashtita ot diskriminatsia (Bulgaria) on esittänyt 25.7.2011 — Valeri Hariev Belov v. ChEZ Elektro Balgaria AD, ChEZ Raspredelnenie Balgaria AD ja Darzhavna Komisia po energiyno i vodno regulirane

text:
               8.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 298/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Komisia za zashtita ot diskriminatsia (Bulgaria) on esittänyt 25.7.2011 — Valeri Hariev Belov v. ”ChEZ Elektro Balgaria” AD, ”ChEZ Raspredelnenie Balgaria” AD ja Darzhavna Komisia po energiyno i vodno regulirane
   (Asia C-394/11)
   2011/C 298/27
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Komisia za zashtita ot diskriminatsia

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Valeri Hariev Belov

      Valittajan vastapuolet:”ChEZ Elektro Balgaria” AD, ”ChEZ Raspredelnenie Balgaria” AD ja Darzhavna Komisia po energiyno i vodno regulirane

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Kuuluuko tutkittava asia rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta 29.6.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/43/EY (1) (tässä 3 artiklan 1 kohdan h alakohdan) soveltamisalaan?

               2)

               Miten on ymmärrettävä direktiivin 2000/43 2 artiklan 2 kohdan a alakohdan ilmaisu ”kohdellaan — epäsuotuisammin” ja direktiivin 2000/43 2 artiklan 2 kohdan b alakohdan ilmaisu ”saattaa — tiettyä rotua tai etnistä alkuperää olevat henkilöt erityisen epäedulliseen asemaan muihin henkilöihin nähden”?

                           2.1

                           Edellyttääkö epäsuotuisamman kohtelun luokittelu välittömäksi syrjinnäksi, että kohtelu on epäsuotuisampaa ja että se loukkaa välittömästi tai välillisesti laissa nimenomaisesti säädettyjä oikeuksia tai etuja, vai onko se ymmärrettävä ilmaisun laajemmassa merkityksessä kaikenlaiseksi sellaiseksi käyttäytymiseksi (suhteeksi), joka on vähemmän edullista kuin käyttäytyminen toisessa vastaavanlaisessa tilanteessa?

                           2.2

                           Edellyttääkö erityisen epäedulliseen asemaan saattamisen luokittelu välittömäksi syrjinnäksi, että kohtelu loukkaa välittömästi tai välillisesti laissa nimenomaisesti säädettyjä oikeuksia tai etuja, vai onko se ymmärrettävä ilmaisun laajemmassa merkityksessä kaikenlaiseksi erityisen epäedulliseen asemaan saattamiseksi?

               3)

               Kun otetaan huomioon toiseen kysymykseen annettava vastaus: jos luokittelu direktiivin 2000/43 2 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuksi välittömäksi syrjinnäksi edellyttää, että epäsuotuisampi kohtelu tai erityisen epäedulliseen asemaan saattaminen loukkaa välittömästi tai välillisesti laissa nimenomaisesti säädettyjä oikeuksia tai etuja,

                           3.1

                           vahvistetaanko Euroopan unionin peruskirjan 38 artiklan määräyksissä, direktiivissä 2006/32/EY (2) (johdanto-osan 29 perustelukappaleessa, 1 artiklassa ja 13 artiklan 1 kohdassa), direktiivissä 2003/54/EY (3) (3 artiklan 5 kohdassa) ja direktiivissä 2009/72/EY (4) (3 artiklan 7 kohdassa) sähkön loppukäyttäjän sellainen oikeus tai etu, että hän voi säännöllisesti tarkastaa sähkömittarin lukemat, johon voidaan vedota kansallisessa tuomioistuimessa pääasian kaltaisen menettelyn yhteydessä,
                           ja

                           3.2

                           voidaanko näiden määräysten kanssa sovittaa yhteen kansalliset oikeussäännökset ja/tai valtion energiansääntelyviranomaisen toteuttama hallintokäytäntö, jonka mukaan sähkönjakeluyritys voi vapaasti sijoittaa sähkömittarinsa paikkoihin, joihin on vaikeaa tai mahdotonta päästä käsiksi, minkä vuoksi kuluttajat eivät voi itse säännöllisesti tarkastaa ja seurata sähkömittarin lukemia?

               4)

               Kun otetaan huomioon toiseen kysymykseen annettava vastaus: jos luokittelu välittömäksi syrjinnäksi ei edellytä, että rikotaan välittömästi tai välillisesti laissa nimenomaisesti säädettyjä oikeuksia tai etuja,

                           —

                           ovatko direktiivin 2000/43 2 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaan sallittuja sellaiset pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset kansalliset oikeussäännökset tai sellainen kyseessä olevan kaltainen kansallinen oikeuskäytäntö, jonka mukaan syrjinnäksi luokittelu edellyttää, että epäsuotuisampi kohtelu ja epäedulliseen asemaan saattaminen loukkaavat välittömästi tai välillisesti laissa nimenomaisesti säädettyjä oikeuksia tai etuja;

                           —

                           jos ne eivät ole sallittuja, onko kansallinen tuomioistuin velvollinen olemaan soveltamatta niitä ja soveltamaan niiden sijasta direktiivissä esitettyjä määritelmiä?

               5)

               Miten on tulkittava direktiivin 2000/43 8 artiklan 1 kohtaa?

                           5.1

                           Edellytetäänkö siinä, että uhri esittää tosiseikat, joiden nojalla syntyy yksiselitteinen, kiistaton ja varma johtopäätös tai päätelmä välittömästä tai välillisestä syrjinnästä, vai riittääkö, että tosiseikat antavat aiheen olettaa tällaista syrjintää tapahtuneen?

                           5.2

                           Jos tosiseikkojen perusteella käy ilmi, että

                                       a)

                                       sähkömittarit on sijoitettu ainoastaan romanikaupunginosina tunnetuissa kortteleissa kaduille sähköpylväisiin sellaiselle korkeudelle, josta kuluttajat eivät ylety omin silmin lukemaan mittarilukemia, tunnetuin poikkeuksin näissä molemmissa kaupunginosissa,

                                       b)

                                       ja kaikissa muissa kaupunginosissa toiselle korkeudelle (enintään 1,70 m), josta mittarilukeman pystyy lukemaan omin silmin, yleensä kuluttajan asuntoon tai rakennuksen julkisivuun tai aitaan,

                                 siirtyykö todistustaakka vastaajalle?

                           5.3

                           Estääkö todistustaakan siirtymisen vastaajalle se,

                                       a)

                                       että romanikaupunginosina tunnetuissa kortteleissa ei elä ainoastaan romaneja vaan myös muihin etnisiin ryhmiin kuuluvia ihmisiä ja/tai

                                       b)

                                       vastaavasti se, kuinka suuri osa näiden kaupunginosien väestöstä tosiasiallisesti katsoo olevansa romaneja, ja/tai

                                       c)

                                       että sähkönjakeluyritys pitää syitä, joiden vuoksi sähkömittarit on siirretty näissä kaupunginosissa mainitulle seitsemän metrin korkeudelle, yleisesti tunnettuina?

               6)

               Kun otetaan huomioon viidenteen kysymykseen annettava vastaus:

                           6.1

                           Jos direktiivin 2000/43 8 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että on syytä olettaa syrjintää tapahtuneen, ja jos edellä mainitut tosiseikat aiheuttavat todistustaakan siirtymisen vastaajalle, minkälaista syrjintää näiden tosiseikkojen perusteella voidaan olettaa tapahtuneen — välitöntä syrjintää, välillistä syrjintää vai häirintää?

                           6.2

                           Sallitaanko direktiivin 2000/43 säännöksissä välittömän syrjinnän ja/tai häirinnän oikeuttaminen sillä, että tarvittavien ja soveltuvien keinojen avulla noudatetaan laissa säädettyä tavoitetta?

                           6.3

                           Kun otetaan huomioon sähkönjakeluyrityksen korostamat laissa säädetyt tavoitteet, joita se noudattaa, voivatko ne oikeuttaa mainituissa kaupunginosissa käytetyn toimenpiteen tilanteessa, jossa

                                       a)

                                       toimenpidettä sovelletaan molemmissa kaupunginosissa kerääntyneiden maksamattomien laskujen ja kuluttajien useiden rikkomusten vuoksi, jotka vaikuttavat sähkölaitteistojen turvallisuuteen, laatuun ja jatkuvaan ja turvalliseen toimintaan tai vaarantavat sen
                                       ja
                                       toimenpidettä sovelletaan kollektiivisesti, riippumatta siitä, onko kyseinen kuluttaja maksanut sähkön jakelusta ja toimituksesta saamansa laskut vai ei, ja riippumatta siitä, onko todettu, että kyseinen kuluttaja on tehnyt jonkin rikkomuksen (käsitellyt sähkömittarin lukemia, tehnyt laittoman liitännän ja/tai käyttänyt laittomasti sähköä laskematta kulutusta ja maksamatta siitä tai käyttänyt verkkoa joillakin muilla tavoilla, jotka vaikuttavat sähkölaitteistojen turvallisuuteen, laatuun ja jatkuvaan ja turvalliseen toimintaan tai vaarantavat sen),

                                       b)

                                       kaikista vastaavista rikkomuksista vahvistetaan oikeussäännöissä ja jakelusopimuksen yleisissä sopimusehdoissa (jäljempänä jakelusopimus) siviilioikeudellinen, hallinnollinen ja rikosoikeudellinen vastuu,

                                       c)

                                       jakelusopimuksen yleisten sopimusehtojen 27 kohdan 2 alakohdan lauseke — jonka mukaan jakeluyritys varmistaa mahdollisuuden sähkömittarin lukeman omin silmin tapahtuvaan tarkastukseen kuluttajan nimenomaisesta pyynnöstä — ei anna kuluttajalle tosiasiallista mahdollisuutta tarkastaa omia mittarilukemiaan henkilökohtaisesti ja säännöllisesti,

                                       d)

                                       on mahdollista asentaa kuluttajan nimenomaisesta kirjallisesta pyynnöstä kuluttajan asuntoon tarkastussähkömittari, josta hänen on maksettava maksu,

                                       e)

                                       toimenpide on erityinen ja näkyvä tunnusmerkki kuluttajan muodossa tai toisessa esiintyvästä epärehellisyydestä, joka sähkönjakeluyrityksen väitteen mukaan on tämän toimenpiteen perusteena yleisesti tunnettujen syiden vuoksi,

                                       f)

                                       on olemassa muita teknisiä välineitä ja toimenpiteitä sähkömittarien suojaamiseksi kajoamiselta,

                                       g)

                                       sähköjakeluyrityksen edustaja toteaa, että toisen kaupungin romanikaupunginosissa toteutettu vastaava toimenpide ei ole kyennyt estämään sähkömittareihin kajoamista,

                                       h)

                                       näihin kaupunginosiin asennetun sähkölaitteiston — muuntaja-aseman — turvaamiseksi ei oleteta tarvittavan vastaavia toimenpiteitä kuin sähkömittarin yhteydessä?

      (1)  Rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta 29.6.2000 annettu neuvoston direktiivi 2000/43/EY (EYVL L 180, s. 22).

      (2)  Energian loppukäytön tehokkuudesta ja energiapalveluista sekä neuvoston direktiivin 93/76/ETY kumoamisesta 5.4.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/32/EY (EYVL L 114, s. 64).

      (3)  Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 96/92/EY kumoamisesta 26.6.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/54/EY (EUVL L 176, s. 37).

      (4)  Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/72/EY (EUVL L 211, s. 55).


title: Asia T-266/14: Kanne 28.4.2014 – Argus Security Projects v. komissio

text:
               28.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 245/19

         Kanne 28.4.2014 – Argus Security Projects v. komissio
   (Asia T-266/14)
   2014/C 245/26
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Argus Security Projects Ltd (Limassol, Kypros) (edustajat: asianajajat T. Bontinck ja E. van Nuffel d’Heynsbroeck)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan EUBAM Libyan päätöksen olla hyväksymättä tarjousta, jonka Agnus-yhtiö teki turvallisuuspalvelujen suorittamista Euroopan unionin Libyassa toteutettavaa yhdennetyn rajavalvonnan avustusoperaation yhteydessä koskevassa tarjouskilpailussa (sopimus EUBAM-13-020), ja tehdä hankintasopimus Gardan kanssa

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu varainhoitoasetuksen (1) 110 artiklan, tarjouspyyntöasiakirjoissa tarjouskilpailun ratkaisemiselle vahvistettujen sääntöjen ja erityisesti tarjoajille annettujen ohjeiden 4.1 ja 4.2 kohdan rikkomiseen sekä tarjoajien yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen loukkaamiseen, koska EUBAM ei kantajien mukaan tarkistanut kohtuudella edellytettävällä vähimmäistarkkuudella toimijan, jonka kanssa se teki hankintasopimuksen, kykyä täyttää hankintasopimusta hankintasopimuksen ehtojen mukaisesti eikä käyttänyt valitulta tarjoukselta odotettuja teknisiä laatuvaatimuksia.
               Kantaja väittää, että toimijan, jonka kanssa hankintasopimus tehtiin, vakavat puutteet ja sen kyvyttömyys täyttää tekemäänsä hankintasopimusta, paljastavat epärealistisen tarjouksen, jota hankintaviranomaisen ei olisi pitänyt hyväksyä.

               2)

               Toinen kanneperuste perustuu hankintasopimuksen alkuperäisten ehtojen sellaiseen olennaiseen muuttamiseen, joka on omiaan vääristämään tarjouskilpailun tulosta.
               Kantaja väittää, että yhteydet niiden pisteiden välillä, jotka annettiin toimijalle, jonka kanssa hankintasopimus tehtiin, ja kantajalle kaikkien arviointiperusteiden perusteella, olisivat kääntyneet toisinpäin, jos hyväksyttyä tarjousta olisi arvioitu siten, että huomioon olisi otettu olosuhteet, joissa yritys, jonka kanssa hankintasopimus tehtiin, täyttää kyseisen hankintasopimuksen.

               3)

               Kolmas kanneperuste perustuu perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin, koska hankintaviranomainen ei kantajan mukaan noudattanut varainhoitoasetuksen 113 artiklaa eikä varainhoitoasetuksen soveltamisasetuksen (2) 161 artiklan 2 kohtaa, sillä tarjouksen ominaisuuksia ja suhteellisia etuja ei ilmoitettu 15 kalenteripäivän määräajassa siitä lukien, kun kantaja esitti tätä koskevan pyynnön.

      (1)  Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja asetuksen (EU, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25.10.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU, Euratom) N:o 966/2012 (EUVL L 298, s. 1).

      (2)  Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 soveltamissäännöistä 29.10.2012 annettu komission delegoitu asetus (EU) N:o 1268/2012 (EUVL L 362, s. 1).


title: Asia C-304/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 14.1.2010 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV v. Plus Warenhandelsgesellschaft mbH (Direktiivi 2005/29/EY — Sopimattomat kaupalliset menettelyt — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan kaupalliset menettelyt, joissa kuluttajien osallistuminen arvontapeliin edellyttää tavaran tai palvelun hankintaa, ovat lähtökohtaisesti kiellettyjä)

text:
               3.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 179/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 14.1.2010 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV v. Plus Warenhandelsgesellschaft mbH
   (Asia C-304/08) (1)

   (Direktiivi 2005/29/EY - Sopimattomat kaupalliset menettelyt - Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan kaupalliset menettelyt, joissa kuluttajien osallistuminen arvontapeliin edellyttää tavaran tai palvelun hankintaa, ovat lähtökohtaisesti kiellettyjä)
   2010/C 179/03
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV

      Vastaaja: Plus Warenhandelsgesellschaft mbH

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesgerichtshof — Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY (EUVL L 149, s. 22) 5 artiklan 2 kohdan tulkinta — Kaupallinen menettely, jossa tavaroiden myyntiin kytketään arvontapeli, joka mahdollistaa asiakkaan osallistumisen kansalliseen lottoarvontaan, kun hän on kerännyt tietyn määrän tavaroiden ostamisesta saatuja bonuspisteitä — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan kaupallinen menettely, jossa kuluttajien osallistuminen palkintokilpailuun tai arvontapeliin edellyttää tavaran tai palvelun hankintaa, ei ole lähtökohtaisesti sallittu siitä riippumatta, vahingoitetaanko mainontatoimenpiteellä yksittäistapauksessa kuluttajien etuja

      Tuomiolauselma

   Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2005/29/EY (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) on tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa yksittäistapauksen konkreettisia olosuhteita huomioon ottamatta kielletään lähtökohtaisesti kaupalliset menettelyt, joissa kuluttajien osallistuminen palkintokilpailuun tai arvontapeliin edellyttää tavaran tai palvelun hankintaa.

      (1)  EUVL C 247, 27.9.2008.


title: Asia C-213/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 10.7.2014 (Consiglio di Staton (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Impresa Pizzarotti & C. Spa v. Comune di Bari, Giunta comunale di Bari ja Consiglio comunale di Bari (Ennakkoratkaisupyyntö — Julkiset rakennusurakat — Direktiivi 93/37/ETY — Vielä rakentamattomien rakennusten vuokraamista koskeva sitoumus — Kansallinen tuomioistuinratkaisu, jolla on oikeusvoima — Oikeusvoiman periaatteen soveltamisala tapauksessa, jossa tilanne on unionin oikeuden vastainen)

text:
               15.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 315/14

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 10.7.2014 (Consiglio di Staton (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Impresa Pizzarotti & C. Spa v. Comune di Bari, Giunta comunale di Bari ja Consiglio comunale di Bari
   (Asia C-213/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Julkiset rakennusurakat - Direktiivi 93/37/ETY - Vielä rakentamattomien rakennusten vuokraamista koskeva sitoumus - Kansallinen tuomioistuinratkaisu, jolla on oikeusvoima - Oikeusvoiman periaatteen soveltamisala tapauksessa, jossa tilanne on unionin oikeuden vastainen))
   2014/C 315/20
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Impresa Pizzarotti & C. Spa

      Vastaajat: Comune di Bari, Giunta comunale di Bari ja Consiglio comunale di Bari

      Muut osapuolet: Complesso Residenziale Bari 2 Srl, Commissione di manutenzione della Corte d’appello di Bari, Giuseppe Albenzio täytäntöönpanosta vastaavana virkamiehenä (commissario ad acta), Ministero della Giustizia ja Regione Puglia

      Tuomiolauselma

               1)

               Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY 1 artiklan alakohtaa on tulkittava siten, että sopimus, jonka pääasiallisena kohteena on hankintaviranomaisen ilmaisemia vaatimuksia vastaavan kohteen toteuttaminen, on julkinen rakennusurakka eikä siten kuulu julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18.6.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/50/ETY 1 artiklan a alakohdan iii alakohdassa tarkoitetun poikkeuksen alaan, vaikka se sisältää kyseisen kohteen vuokraamista koskevan sitoumuksen.

               2)

               Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kaltaisen kansallisen tuomioistuimen, joka on ratkaissut asian viimeisenä oikeusasteena ilman, että unionin tuomioistuimelta olisi pyydetty SEUT 267 artiklan mukaista ennakkoratkaisua ennen sitä, pitää – siinä määrin kuin sovellettavat kansalliset menettelysäännöt sen sallivat – joko täydentää oikeusvoimaista ratkaisuaan, joka on johtanut julkisia rakennusurakoita koskevan unionin lainsäädännön vastaiseen tilanteeseen, tai kumota kyseinen ratkaisu ottaakseen huomioon unionin tuomioistuimen kyseisestä lainsäädännöstä jälkeenpäin tekemän tulkinnan.

      (1)  EUVL C 207, 20.7.2013.


title: Asia C-382/06 P: Valitus, jonka Ocean Trawlers Ltd on tehnyt 14.9.2006 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa asiassa T-218/03–T-240/03, Cathal Boyle ym. v. Euroopan yhteisöjen komissio, 13.6.2006 antamasta tuomiosta

text:
               2.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/26

         Valitus, jonka Ocean Trawlers Ltd on tehnyt 14.9.2006 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa asiassa T-218/03–T-240/03, Cathal Boyle ym. v. Euroopan yhteisöjen komissio, 13.6.2006 antamasta tuomiosta
   (Asia C-382/06 P)
   (2006/C 294/44)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Valittaja: Ocean Trawlers Ltd (edustajat: P. Callagher, SC, A. Collins, SC, ja solicitor D. Barry)

      Muut osapuolet: Irlanti, Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 13.6.2006 antama tuomio on kumottava siltä osin kuin siinä hylättiin kanne asiassa T-226/03, Ocean Trawlers Ltd. v. komissio, jossa oli kyse komission saamista pyynnöistä kasvattaa MOO IV:n tavoitteita kokonaispituudeltaan yli 12 metrin pituisten alusten turvallisuutta, navigointia, hygieniaa, tuotteiden laatua ja alusten työoloja koskevien parannusten ottamiseksi huomioon 4.4.2003 tehdyn komission päätöksen 2003/245/EY (1) kumoamisesta siltä osin kuin se koskee hakemusta, joka koski ehdotetun uuden RSW-aluksen MFV Golden Rosen kapasiteetin lisäämistä turvallisuuden parantamisen johdosta, ja velvoitettiin Ocean Trawlers Ltd. vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan;

               —

               komission saamista pyynnöistä kasvattaa MOO IV:n tavoitteita kokonaispituudeltaan yli 12 metrin pituisten alusten turvallisuutta, navigointia, hygieniaa, tuotteiden laatua ja alusten työoloja koskevien parannusten ottamiseksi huomioon 4.4.2003 tehdyn komission päätös 2003/245/EY on kumottava siltä osin kuin se koskee hakemusta, joka koski ehdotetun uuden RSW-aluksen MFV Golden Rosen kapasiteetin lisäämistä turvallisuuden parantamisen johdosta;

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut tästä oikeudenkäynnistä.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio on kumottava seuraavilla perusteilla:
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin sovelsi väärää oikeudellista arviointia, kun se määritti valittajan oikeussuojan tarpeen päätöksen 2003/245 tekemispäivän eikä sen päivän mukaan, jona kanne nostettiin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki olennaisen virheen, joka ilmenee sille esitetyistä asiakirjoista, erityisesti siltä osin kuin valittaja omisti MFV ”Golden Rosen” kaikkina kanteen kannalta olennaisina aikoina.
   Toteamus, että päätös 2003/245 ei koskenut valittajaa erikseen, ”koska kyseessä olevat alukset ovat kuvitteellisia”, on lakiin perustumaton ja on lisäksi ristiriidassa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiossaan esittämän päättelyn kanssa.
   Valittaja on ja on kaikkina olennaisina aikoina ollut MFV ”Golden Rosen” omistaja. Näin ollen ei voida todeta, että se olisi menettänyt oikeussuojan tarpeen, joka sillä kiistämättömästi oli, kun se nosti kanteen päätöksen 2003/245 kumoamiseksi siltä osin kuin se koski ehdotetun MFV ”Golden Rosen” vetoisuuden lisäämistä turvallisuuden parantamisen johdosta.
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin teki virheen, kun se katsoi, että kantaja ei voinut vaatia päätöksen 2003/245 kumoamista niiden toimien johdosta, jotka se toteutti tämän toimenpiteen johdosta kärsimiensä menetysten ja vahinkojen vähentämiseksi.

      (1)  EUVL L 90, s. 48


title: Asia T-225/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.9.2015 – iNET24 Holding v. SMHV (IDIRECT24) (Yhteisön tavaramerkki — Euroopan yhteisön nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Sanamerkki IDIRECT24 — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla)

text:
               19.10.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 346/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.9.2015 – iNET24 Holding v. SMHV (IDIRECT24)
   (Asia T-225/14) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Euroopan yhteisön nimeävä kansainvälinen rekisteröinti - Sanamerkki IDIRECT24 - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta - Perusteluvelvollisuus - Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla))
   (2015/C 346/30)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: iNET24 Holding AG (Feusisberg, Sveitsi) (edustajat: asianajajat S. Kirschstein-Freund, B. Breitinger ja V. Dalichau)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: aluksi A. Pohlmann, sitten S. Hanne)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n viidennen valituslautakunnan 4.2.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 1867/2013-5), joka koskee sanamerkin IDIRECT24 Euroopan yhteisön nimeävää kansainvälistä rekisteröintiä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               iNET24 Holding AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 184, 16.6.2014.


title: Asia T-173/04: Jürgen Cariuksen 14.5.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               10.7.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 179/16

         Jürgen Cariuksen 14.5.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-173/04)
   (2004/C 179/31)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Jürgen Carius, kotipaikka Bryssel (Belgia), on nostanut 14.5.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Nicolas Lhoëst ja prosessiosoite on Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa 21.3.2003 tehdyn henkilöstön ja hallinnon pääosaston pääjohtajan päätöksen, jolla vahvistetaan ilman muutoksia arviointikertomus kantajan urakehityksestä arviointikaudelta 1.7.2001—31.12.2002

               —

               kumoaa 23.12.2003 komission tekemän päätöksen, joka koskee kantajan tekemän oikaisuvaatimuksen hylkäämistä

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut asiassa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa uuden arviointijärjestelmän lainvastaisuuteen, koska se ei perustu objektiivisiin kriteereihin eikä salli arvioinnin kohteena olevan henkilön ajoissa tutustua arviointikertomukseen, jotta hän voisi tarvittaessa esittää havaintoja arvijoijalle.
   Kantaja vetoaa myös perusteluvelvollisuuden rikkomiseen siltä osin kuin hänen ansioidensa arvostus on merkittävästi vähentynyt, eikä sitä ole asianmukaisesti selitetty, sekä ilmeiseen arviointivirheeseen.


title: Asia C-314/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Korkein hallinto-oikeus (Suomi) on esittänyt 1.7.2014 – Sanoma Media Finland Oy/Nelonen Media, Helsinki

text:
               1.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 292/21

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Korkein hallinto-oikeus (Suomi) on esittänyt 1.7.2014 – Sanoma Media Finland Oy/Nelonen Media, Helsinki
   (Asia C-314/14)
   2014/C 292/25
   Oikeudenkäyntikieli: suomi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Korkein hallinto-oikeus

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Sanoma Media Finland Oy/Nelonen Media, Helsinki

      Muu asianosainen: Viestintävirasto

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 2010/13/EU (1) 19 artiklan 1 kohtaa tulkittava pääasiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa siten, että se on esteenä kansallisen lainsäädännön tulkinnalle, jonka mukaan kuvatilan jakamista ei pidetä audiovisuaalista ohjelmaa televisiomainoksista erottavana katkotunnuksena, mikäli osa kuvatilasta on varattu ohjelman lopputeksteihin ja osa kuvatilasta yhtiön kanavan tulevien ohjelmien esittelyyn menupohjalla eikä jaettuun kuvatilaan sisälly tai sen jälkeen esitetä nimenomaista mainosjakson alkamista merkitsevää ääni- tai kuvatunnusta?

               2)

               Kun huomioon otetaan direktiivin 2010/13/EU vähimmäissääntelyluonne, onko direktiivin 23 artiklan 2 kohtaa tulkittava pääasiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa siten, että se on esteenä sille, että muiden kuin sponsoroitujen ohjelmien yhteydessä esitettyjä sponsoritunnuksia pidetään direktiivin 23 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuina ”mainospaloina”, jotka on luettava osaksi mainosajan enimmäiskestoa?

               3)

               Kun huomioon otetaan direktiivin 2010/13/EU vähimmäissääntelyluonne, onko direktiivin 23 artiklan 1 kohdan mukaista ”mainospalojen” käsitettä suhteessa mainosajan enimmäiskestoa kuvaavaan ilmaisuun ”osuus yhtä tasatuntien välistä tuntia kohti ei saa olla yli 20 prosenttia” tulkittava pääasiassa kyseessä olevien kaltaisissa olosuhteissa siten, että se on esteenä sille, että eri mainosten välissä ja mainoskatkon lopuksi tulevat ”mustat sekunnit” luetaan osaksi mainosaikaa?

      (1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/13/EU, annettu 10 päivänä maaliskuuta 2010, audiovisuaalisten mediapalvelujen tarjoamista koskevien jäsenvaltioiden tiettyjen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta (audiovisuaalisia mediapalveluja koskeva direktiivi) EUVL L 95, s. 1


title: Asia F-111/13: Virkamiestuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 4.9.2014 – Prigent v. komissio (Henkilöstö — Avoin kilpailu — Ilmoitukset avoimista kilpailuista EPSO/AD/230/12 (AD 5) ja EPSO/AD/231/12 (AD 7) — Kilpailussa EPSO/AD/231/12 (AD 7) asetetun työkokemusta koskevan valintaperusteen täyttymättä jääminen — Hakijan siirto kilpailuun EPSO/AD/230/12 (AD 5) — Hakijan ottaminen avoimessa kilpailussa EPSO/AD/230/12 (AD 5) laadittuun varallaololuetteloon — Asiavaltuus — Oikaisuvaatimuksen esittäminen myöhästyneenä — Perättäiset vaatimukset asian uutta tutkintaa varten)

text:
               10.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 395/67

      Virkamiestuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 4.9.2014 – Prigent v. komissio
      (Asia F-111/13) (1)

      ((Henkilöstö - Avoin kilpailu - Ilmoitukset avoimista kilpailuista EPSO/AD/230/12 (AD 5) ja EPSO/AD/231/12 (AD 7) - Kilpailussa EPSO/AD/231/12 (AD 7) asetetun työkokemusta koskevan valintaperusteen täyttymättä jääminen - Hakijan siirto kilpailuun EPSO/AD/230/12 (AD 5) - Hakijan ottaminen avoimessa kilpailussa EPSO/AD/230/12 (AD 5) laadittuun varallaololuetteloon - Asiavaltuus - Oikaisuvaatimuksen esittäminen myöhästyneenä - Perättäiset vaatimukset asian uutta tutkintaa varten))
      (2014/C 395/82)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Oliver Prigent (Fentange, Luxemburg) (edustaja: asianajaja F. Moyse)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja G. Gattinara)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Vaatimus sekä sen EPSOn päätöksen kumoamiseksi, jolla kantaja jätettiin ottamatta kilpailun EPSO/AD/231/12 (AD7) valintamenettelyyn ja sijoitettiin kilpailuun EPSO/AD/230/12 (AD5), että sen päätöksen kumoamiseksi, jolla kantaja lisättiin mainitun AD5-kilpailun varallaololuetteloon ja vaatimus kantajalle hänen väittämänsä mukaan aiheutuneen aineellisen ja aineettoman vahingon korvaamiseksi

         Määräysosa

                  1)

                  Kanne hylätään osin siksi, että sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat, ja osin siksi, että se on selvästi perusteeton.

                  2)

                  Oliver Prigent vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 31, 1.2.2014, s. 22.


Avis juridique important

|

E1997P0002

Fredrikstad byrett'in asiassa Mag Instrument Inc. v. California Trading Company Norway, Ulsteen, 16 päivänä toukokuuta 1997 tekemällään päätöksellä Eftan tuomioistuimelle esittämä neuvoa-antavaa lausuntoa koskeva pyyntö (Asia E-2/97)

Virallinen lehti nro 209 , 10/07/1997 s. 0024 - 0024

Fredrikstad byrett'in asiassa Mag Instrument Inc. v. California Trading Company Norway, Ulsteen, 16 päivänä toukokuuta 1997 tekemällään päätöksellä Eftan tuomioistuimelle esittämä neuvoa-antavaa lausuntoa koskeva pyyntö (Asia E-2/97) (97/C 209/06)Eftan tuomioistuimelle esitettiin norjalaisen Fredrikstad byrett'in (Fredrikstadin raastuvanoikeuden) asiassa Mag Instrument Inc. v. California Trading Company Norway, Ulsteen, 16 päivänä toukokuuta 1997 tekemällä päätöksellä neuvoa-antavaa lausuntoa koskeva pyyntö, joka saapui tuomioistuimen kirjaamoon 21 päivänä toukokuuta 1997. Pyyntö sisälsi seuraavat kysymykset:1) Onko neuvoston direktiivin 89/104/ETY 7 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että tavaramerkin haltija saa sen nojalla oikeuden estää Euroopan talousalueen ulkopuolisesta kolmannesta maasta tapahtuvan tuonnin, kun tämä tuonti tapahtuu ilman tavaramerkin haltijan suostumusta?2) Onko tämä säännös toisin sanoen ymmärrettävä siten, että tavaramerkkiin kuuluvien oikeuksien sammumista ei voida rajoittaa kansalliseen sammumiseen eikä laajentaa koskemaan kansainvälistä


title: Asia T-401/03: Deirdre Mc Caben 12.12.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 35/16                  FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                         7.2.2004
Sophie Baxhotet’n 8.12.2003 Euroopan yhteisöjen komis-                  –      Perusteluvelvollisuus on laiminlyöty ja käsiteltävänä ole-
                  siota vastaan nostama kanne                                  vassa tapauksessa on ilmeinen arviointivirhe.
                          (Asia T-400/03)                               (1) Ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.
                           (2004/C 35/25)
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                        Deirdre Mc Caben 12.12.2003 Euroopan yhteisöjen ko-
                                                                                missiota vastaan nostama kanne
Sophie Bachotet, kotipaikka Bryssel, on nostanut 8.12.2003
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-                                          (Asia T-401/03)
messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-
jan asiamiehet ovat asianajajat Sébastien Orlandi, Albert                                           (2004/C 35/26)
Coolen, Jean-Noël Louis ja Etienne Marchal ja prosessiosoite
Luxemburgissa.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                        Deirdre Mc Cabe, kotipaikka Mondorf-Les-Bains (Luxemburg),
–     kumoaa valintalautakunnan Recherche COM/R/A/01/                   on nostanut 12.12.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
      1999 päätöksen olla merkitsemättä kantajaa kyseisen               oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
      valinnan varallaololuetteloon                                     komissiota vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Mario
                                                                        Spandre.
–     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                        Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                        –      kumoaa Mc Caben irtisanomisesta tehdyn päätöksen;
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                        –      velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission maksamaan
                                                                               korvausta laittomasta irtisanomisesta;
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 24.9.2002 asiassa
T-182/91 (1) antaman tuomion johdosta, jolla kumottiin valin-           –      velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission korvaamaan
talautakunnan päätös olla ottamatta kantajaa soveltuvien haki-                 kaikki oikeudenkäyntikulut.
joiden luetteloon kilpailussa COM/R/A/01/1999, joka järjestet-
tiin varallaololuettelon laatimiseksi väliaikaisten toimihenkilöi-
den palvelukseen ottamista varten, kantaja kutsuttiin uuteen            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
suulliseen kokeeseen. Kantaja ei hyväksy sitä, että hänen
nimeään ei tämän toisen suullisen kokeen jälkeen merkitty
lopullisesti tämän kilpailun soveltuvien hakijoiden luetteloon.         Entinen koeajalla oleva virkamies, jonka virka oli sijoitettu
                                                                        Eurostatiin, riitauttaa nimittävän viranomaisen tekemän pää-
                                                                        töksen olla vakinaistamatta häntä koeajan päätteeksi.
Kantaja esittää väitteidensä tueksi seuraavaa:
                                                                        Vaatimustensa tueksi kantaja korostaa, että hänen irtisanomi-
–     EY 233 artiklaa on rikottu, koska valintalautakunta               sensa oli selvästi lainvastainen ja näin ollen henkilöstösääntö-
      järjesti kysymyksessä olevan suullisen kokeen ottamatta           jen 34 artiklan 3 kohdan vastainen. Kantaja väittää tältä osin,
      huomioon edellä mainitun ensimmäisen oikeusasteen                 että hänen väitettyyn epäpätevyytensä on vedottu ainoastaan
      tuomioistuimen 24.9.2002 antaman tuomion perusteluja              siksi, että häntä estettäisiin reagoimasta sääntöjenvastaisuuk-
      ja tuomiolauselmaa.                                               siin, joita on myöhemmin tullut ilmi Eurostatin hallinnossa.
–     Hakijoiden yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on lou-
      kattu, koska valintalautakunta ei vahvistanut ennen suul-         Irtisanomispäätös perustuu väliarviointeihin, joita hänestä on
      lista koetta arviointiperusteita, jotka olisivat olleet välttä-   laadittu 18 kuukauden aikana, ja erityisesti lopulliseen arvioin-
      mättömiä, jotta lautakunta olisi kyennyt kaksi vuotta             tiin. Kyseisen arvioinnin perustelut ovat kuitenkin ylimalkaiset,
      ensimmäisten kokeiden järjestämisen jälkeen arvioimaan            riittämättömät ja epäselvät, ja ne nojautuivat täysin vailla
      kantajan ansiot suhteessa varallaololuetteloon merkitty-          perustaa oleviin väitteisiin.
      jen kilpailun läpäisseiden ansioihin yhdenvertaisen kohte-
      lun periaatetta noudattaen.


title: Asia C-440/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) on esittänyt 2.8.2013 — Croce Amica One Italia Srl v. Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)

text:
               23.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 344/39

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) on esittänyt 2.8.2013 — Croce Amica One Italia Srl v. Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)
   (Asia C-440/13)
   2013/C 344/68
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Croce Amica One Italia Srl

      Vastaaja: Azienda Regionale Emergenza Urgenza (AREU)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhteisön oikeuden mukaista, että hankintaviranomainen voi käyttäessään julkisia hankintoja koskevaa peruuttamisoikeuttaan lain nro 241/1990 21d §:n mukaisesti päättää, että se ei tee lopullista hankintasopimusta, pelkästään sillä perusteella, että alustavasti valitun tarjoajayhtiön laillista edustajaa vastaan on meneillään rikostutkinta?

               2)

               Onko yhteisön oikeuden mukaista poiketa rikosvastuun vahvistamista lainvoimaisella tuomiolla koskevasta periaatteesta, sellaisena kuin se on ilmaistu direktiivin 2004/18/EY (1) 45 artiklassa, hallinnolliseen tarkoituksenmukaisuuteen liittyvistä syistä, jotka perustuvat yhteen hallinnonalaan?

               3)

               Onko yhteisön oikeuden mukaista poiketa rikosvastuun vahvistamista lainvoimaisella tuomiolla koskevasta periaatteesta, sellaisena kuin se on ilmaistu direktiivin 2004/18/EY 45 artiklassa, niissä tapauksissa, joissa meneillään oleva rikostutkinta koskee itseoikaisuna toteutetun toimenpiteen kohteena olevaan hankintamenettelyyn liittyviä rikoksia?

               4)

               Onko yhteisön oikeuden mukaista, että kansallinen hallintotuomioistuin voi tutkia täyttä tuomiovaltaa käyttäen toimenpiteet, joita hankintaviranomaiset toteuttavat julkisten hankintojen alalla, kun se käyttää tuomioistuimelle julkisissa hankinnoissa annettua toimivaltaa, ja tutkia tarjouksen luotettavuuden ja johdonmukaisuuden, jolloin tutkimus ei siis kohdistu pelkästään ilmeistä epäjohdonmukaisuutta, järjenvastaisuutta, riittämättömiä perusteluja tai tosiseikkoja koskevaa virhettä koskeviin tapauksiin?

      (1)  Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/18/EY (EUVL L 134, s. 114).


title: Asia F-137/11: Virkamiestuomioistuimen määräys 4.6.2012 — Dergam v. komissio

text:
               14.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/14

         Virkamiestuomioistuimen määräys 4.6.2012 — Dergam v. komissio
   (Asia F-137/11)
   2012/C 209/25
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu virkamiestuomioistuimen rekisteristä.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys, (kuudes jaosto) 12 päivänä lokakuuta 2004, asiassa C-352/03 P, Pietro Del Vaglio vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Eläkkeet — Asuinvaltion vaihtaminen — Sovellettava korjauskerroin — Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton)

text:
               8.1.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/22

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
   (kuudes jaosto)
   12 päivänä lokakuuta 2004,
   asiassa C-352/03 P, Pietro Del Vaglio vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Muutoksenhaku - Henkilöstö - Eläkkeet - Asuinvaltion vaihtaminen - Sovellettava korjauskerroin - Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton)
   (2005/C 6/42)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa C-352/03 P, jossa on kyse yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 56 artiklan mukaisesta valituksesta, Pietro Del Vaglio, Euroopan yhteisöjen komission entinen virkamies, kotipaikka Lontoo (Yhdistynyt kuningaskunta), (edustajinaan asianajajat M. Famchon ja B. Desrez), vastapuolena: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään J. Currall, avustajanaan D. Waelbroeck), yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Borg Barthet sekä tuomarit J.-P. Puissochet ja S. von Bahr (esittelevä tuomari), julkisasiamies. J. Kokott, kirjaaja: R. Grass, on 12.10.2004 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Del Vaglio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 251, 18.10.2003.


title: Asia T-210/16: Kanne 5.5.2016 – Lukash v. neuvosto

text:
               4.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 243/39

         Kanne 5.5.2016 – Lukash v. neuvosto
   (Asia T-210/16)
   (2016/C 243/43)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Olena Lukash (Kiova, Ukraina) (edustaja: asianajaja M. Cessieux)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että Olena Lukashin nostama kanne voidaan ottaa tutkittavaksi

               —

               kumoamaan Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 5.3.2014 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 208/2014;

               —

               kumoamaan Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 5.3.2014 annetun neuvoston päätöksen 2014/119/YUTP;

               —

               kumoamaan seuraavat tämän jälkeen annetut päätökset ja asetukset, joilla jatketaan 5.3.2014 annetussa neuvoston päätöksessä 2014/119/YUTP asetettuja rajoittavia toimenpiteitä ja saatetaan perustelut ajan tasalle:

                           —

                           5.3.2015 annettu neuvoston päätös 2015/364/YUTP

                           —

                           5.3.2015 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 2015/357

                           —

                           5.6.2015 annettu neuvoston päätös 2015/876/YUTP

                           —

                           5.6.2015 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 2015/869

                           —

                           4.3.2016 annettu neuvoston päätös 2016/318/YUTP

                           —

                           4.3.2016 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 208/2014

               —

               velvoittamaan Euroopan unionin neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 ja 91 artiklan mukaisesti.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että puolustautumisoikeuksia ja oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin on loukattu.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu perusteluvelvollisuuden loukkaamiseen.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että on jätetty noudattamatta edellytyksiä, jotka on asetettu päätöksen 2014/119/YUTP 1 artiklassa ja toistettu asetuksen (EU) N:o 208/2014 johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa, asetettu päätöksen 2015/364/YUTP johdanto-osan kolmannessa perustelukappaleessa ja toistettu asetuksen (EU) N:o 2015/357 johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa, asetettu päätöksen 2015/876/YUTP johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa ja toistettu asetuksen (EU) N:o 2015/357 johdanto-osan kolmannessa perustelukappaleessa sekä asetettu päätöksen 2016/318/YUTP johdanto-osan neljännessä perustelukappaleessa ja toistettu asetuksen (EU) N:o 2015/357 johdanto-osan toisessa perustelukappaleessa.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu neuvoston tekemään tosiseikkoja koskevaan virheeseen.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu kantajan omistusoikeuden ilmeiseen loukkaamiseen.