title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS, 20 päivänä maaliskuuta 1998, asiassa T-301/97, Pierre-Alexis Feral vastaan alueiden komitea (Henkilöstö - Valitusaika - Kanteen tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
C 137/16               FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      2.5.98
     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN                           Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään Thomas van
             TUOMIOISTUIMEN M¾¾R¾YS,                               Rijn ja Xavier Lewis), ja Italian tasavalta (asiamiehinään
                20 päivänä maaliskuuta 1998,                       Umberto Leanza ja Francesca Quadri), jossa kantaja vaatii
                                                                   merentakaisten maiden ja alueiden assosioinnista Euroo-
asiassa T-301/97, Pierre-Alexis Feral vastaan alueiden             pan talousyhteisöön 25 päivänä heinäkuuta 1991 tehdyn
                           komitea (1)                             neuvoston päätöksen 91/482/ETY välitarkistuksesta 24 päi-
(Henkilöstö Ð Valitusaika Ð Kanteen tutkittavaksi otta-            vänä marraskuuta 1997 tehdyn neuvoston päätöksen 97/
            misen edellytysten selvä puuttuminen)                  803/EY (EYVL L 329, 29.11.1997, s. 50) täytäntöönpa-
                                                                   non lykkäämistä osittain tietyin edellytyksin ensimmäisen
                         (98/C 137/34)                             oikeusasteen tuomioistuimen presidentin väliaikaisella
                                                                   määräyksellä, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                     presidentti on antanut 2.3.1998 määräyksen, jonka mää-
                                                                   räysosa on seuraava:
Asiassa T-301/97, Pierre-Alexis Feral, alueiden komitean
virkamies, kotipaikka Bryssel, edustajanaan asianajaja             1) Välitoimihakemus hylätään.
Georges Vandersanden, Bryssel, prosessiosoite Luxembur-
gissa fiduciaire Myson SARL, 30 rue de Cessange, vastaan
alueiden komitea (asiamiehinään Jordi Garcia-Petit ja              2) Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
Denis Waelbroeck), jossa kantaja vaatii kumottavaksi
2.9.1997 tehdyn alueiden komitean päätöksen, jolla kanta-
jalle kieltäydyttiin myöntämästä Euroopan yhteisöjen vir-
kamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä VII
olevan 10 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan
b alakohdassa tarkoitettua päivärahaa, yhteisöjen ensim-
mäisen oikeusasteen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien              YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Lindh sekä tuo-                TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN M¾¾R¾YS,
marit K. Lenaerts ja J. D. Cooke, kirjaaja: H. Jung, on
20.3.1998 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seu-                              3 päivänä maaliskuuta 1998,
raava:                                                             asiassa T-610/97 R, Hanne Norup Carlsen ym. vastaan
                                                                                Euroopan unionin neuvosto
1) Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottami-
                                                                   (Päätös kieltäytyä antamasta oikeutta tutustua tiettyihin
     sen edellytykset selvästi puuttuvat.
                                                                   asiakirjoihin Ð Oikeudellisen yksikön lausunto Ð Yleisen
                                                                   edun suojelu Ð Välitoimihakemus Ð Pyyntö siirtää asia-
2) Kukin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntiku-                           kirjat kansalliselle tuomioistuimelle)
     luistaan.
                                                                                (98/C 137/36)
(1) EYVL C 26, 24.1.1998.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: tanska)
                                                                   Asiassa T-610/97 R, Hanne Norup Carlsen, kotipaikka
                                                                   Kokkedal (Tanska), Ingeborg Fangel, kotipaikka Kööpen-
     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN                           hamina, Nicolas Fischer, kotipaikka Kööpenhamina, Jùr-
     TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN M¾¾R¾YS,                           gen Erik Hansen, kotipaikka Frederiksberg (Tanska),
                                                                   Marianne       Henriksen,      kotipaikka    Karrebñksminde
                 2 päivänä maaliskuuta 1998,                       (Tanska), Ole Donbñk Jensen, kotipaikka Kööpenhamina,
asiassa T-310/97 R, Alankomaiden Antillien hallitus vas-           Yvonne Petersen, kotipaikka Kööpenhamina, Yver Reedtz-
               taan Euroopan unionin neuvosto                      Thott, kotipaikka Kööpenhamina, Lars Ringholm, koti-
                                                                   paikka Rinstedt (Tanska) ja Arne Würgler, kotipaikka Hel-
(Merentakaisten maiden ja alueiden assosiointijärjestely Ð         lerup (Tanska), edustajinaan asianajaja Karen Dyekjñr-
Merentakaisia maita ja alueita koskevan päätöksen välitar-         Hansen ja suullisessa käsittelyssä Katja Hùegh, Kööpenha-
kistus Ð Välitoimet Ð Välitoimihakemus Ð Kiireellisyys-            mina, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto
                       edellytys ei täyty)                         Aloyse May, 31 Grand-rue, vastaan Euroopan unionin
                         (98/C 137/35)                             neuvosto (asiamiehinään Jean-Claude Piris, Bjarne Hoff-
                                                                   Nielsen ja Martin Bauer), jossa kantajat vaativat määrää-
                                                                   mään välitoimista, joilla neuvosto velvoitetaan antamaan
                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                    Hùjesteretille ja tässä tuomioistuimessa vireillä olevan
                                                                   asian asianosaisille tietoja asiakirjoista DOK.R/2026/77
Asiassa T-310/97 R, Alankomaiden Antillien hallitus,               (ENV.118) (AGRI 563) ja DOK.R/1867/77 (JUR.95)
edustajanaan asianajajat Pierre Vincent FrancËois Bos ja           (ENV.106) ja joilla Hùjesteret ja oikeudenkäynnin asian-
Marco Marinus Slotboom, Rotterdam, prosessiosoite                  osaiset velvoitetaan olemaan paljastamatta julkisessa istun-
Luxemburgissa c/o asianajotoimisto Marc Loesch, 11 rue             nossa näiden asiakirjojen sisältöä, ensimmäisen oikeusas-
Goethe, vastaan Euroopan unionin neuvosto (asiamiehi-              teen tuomioistuimen presidentti on antanut 3.3.1998 mää-
nään Jürgen Huber ja Guus Houttuin), jota tukevat                  räyksen, jonka määräysosa on seuraava:


title: Asia T-336/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.3.2017 – XX v. EUIPO – Dammers (The Specials) (EU-tavaramerkki — Menettämismenettely — EU-sanamerkki The Specials — Tosiasiallinen käyttö — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta — Tavaramerkin haltijan suostumus — Asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 2 kohta)

text:
               8.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 144/37

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.3.2017 – XX v. EUIPO – Dammers (The Specials)
   (Asia T-336/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Menettämismenettely - EU-sanamerkki The Specials - Tosiasiallinen käyttö - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan a alakohta - Tavaramerkin haltijan suostumus - Asetuksen N:o 207/2009 15 artiklan 2 kohta))
   (2017/C 144/48)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Windrush Aka LLP (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: S. Malynicz, QC, ja S. Britton, solicitor)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Jerry Dammers (Lontoo) (edustajat: C. Fehler, solicitor, sekä H. Cuddigan ja B. Brandreth, barristers)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 18.3.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 1412/2014-1), joka liittyy Windrush Akan ja Dammersin väliseen menettämismenettelyyn

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Windrush Aka LLP velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 294, 7.9.2015.


title: Asia C-466/04: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 15.6.2006 (Tribunal Superior de Justicia de Cantabrian (Santander, Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Manuel Acereda Herrera v. Servicio Cántabro de Salud (Sosiaaliturva — Toisessa jäsenvaltiossa syntyneet sairaalakustannukset — Matka-, oleskelu- ja ateriakulut — Asetuksen N:o 1408/71 22 artikla)

text:
               12.8.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 15.6.2006 (Tribunal Superior de Justicia de Cantabrian (Santander, Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Manuel Acereda Herrera v. Servicio Cántabro de Salud
   (Asia C-466/04) (1)

   (Sosiaaliturva - Toisessa jäsenvaltiossa syntyneet sairaalakustannukset - Matka-, oleskelu- ja ateriakulut - Asetuksen N:o 1408/71 22 artikla)
   (2006/C 190/07)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tribunal Superior de Justicia de Cantabria, Santander
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Manuel Acereda Herrera

      Vastaaja: Servicio Cántabro de Salud
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal Superior de Justicia de Cantabria, Santander — Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97 (EYVL 1997, L 28, s. 1), 22 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 36 artiklan tulkinta — Se, että ulkomailla annettavaa hoitoa koskevan luvan myöntänyt laitos korvaa matka- ja oleskelukustannukset — EY 10 ja EY 249 artikla — Sellaisen kansallisen lainsäädännön yhteensopivuus yhteisön oikeuden kanssa, jossa myönnetään muutetun asetuksen N:o 1408/71 27 artiklan lisäksi muita oikeuksia — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Kansalaisuuteen perustuva syrjintä — Kansallisen lainsäädännön yhteensopivuus EY 81, EY 82 ja EY 87 artiklan kanssa
   Tuomiolauselma

               1)

               Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on 2 päivänä joulukuuta 1996 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 118/97 muutettuna ja ajan tasalle saatettuna, 22 artiklan 1 kohdan c alakohtaa ja 2 kohtaa sekä 36 artiklaa on tulkittava niin, että niissä ei anneta vakuutetulle, jolle toimivaltainen laitos on antanut luvan mennä toiseen jäsenvaltioon saamaan terveydentilansa kannalta asianmukaista sairaalahoitoa, oikeutta saada korvauksia mainitulta laitokselta matka-, oleskelu- ja ateriakuluista, jotka ovat syntyneet tässä toisessa jäsenvaltiossa vakuutetulle itselleen ja häntä saattaneelle henkilölle, lukuun ottamatta vakuutetun oleskelu- ja ateriakuluja sairaalassa.

               2)

               Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään oikeudesta asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on asetuksella N:o 118/97 muutettuna ja ajan tasalle saatettuna, 22 artiklan 1 kohdassa säädettyjä etuuksia täydentäviin etuuksiin tämän 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, mutta ei sen c alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, ei loukkaa tämän artiklan välitöntä oikeusvaikutusta eikä siinä jätetä ottamatta huomioon EY 10 artiklasta johtuvaa lojaalin yhteistyön periaatetta.

      (1)  EUVL C 19, 22.1.2005.


title: Asia T-536/13: Kanne 7.10.2013 — Microsoft. v. SMHV — Softkinetic Software (KINECT)

text:
               21.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 377/16

         Kanne 7.10.2013 — Microsoft. v. SMHV — Softkinetic Software (KINECT)
   (Asia T-536/13)
   2013/C 377/39
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Microsoft Corp. (Redmond, Washington, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja A. Meijboom)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Softkinetic Software SA (Bryssel, Belgia)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 25.7.2013 asiassa R 2373/2011-1 tekemän päätöksen

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut

               —

               velvoittamaan vastapuolena valituslautakunnassa olleen, mikäli se osallistuu asian käsittelyyn, korvaamaan kulut, jotka kantajalle on aiheutunut käsittelystä SMHV:ssa

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki KINECT luokkaan 9 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9058141

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sanamerkki SOFTKINETIC luokkiin 9, 28, 38, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten — Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti nro 1025034; sanamerkki SOFTKINETIC luokkiin 9, 28, 38, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten — Benelux-maiden tavaramerkkirekisteröinti nro 850946

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hyväksyminen ja riidanalaisen päätöksen kumoaminen

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohdan ja 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen


title: Asia C-364/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad Varna (Bulgaria) on esittänyt 13.6.2017 – ”Varna Holideis” EOOD v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

text:
               14.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Administrativen sad Varna (Bulgaria) on esittänyt 13.6.2017 – ”Varna Holideis” EOOD v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Asia C-364/17)
   (2017/C 269/18)
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen sad Varna

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja:”Varna Holideis” EOOD

      Vastaaja: Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Varna pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 2006/112 (1) 90 artiklan 1 kohtaa ja 185 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että ne edellyttävät luovutuksen osalta tehdyn vähennyksen oikaisemista myös pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tapauksessa, jossa oikeustoimi, jonka osalta vähennysoikeutta käytettiin, julistettiin mitättömäksi lainvoimaisella tuomiolla, vai onko direktiivin 2006/112 14 artiklan 1 kohdan määritelmän yhteydessä tällaisessa tapauksessa katsottava, ettei luovutusta ole tapahtunut eikä verosaatavaa ole alun alkaenkaan syntynyt?

               2)

               Onko direktiivin 2006/112 185 artiklan 1 ja 2 kohtaa tulkittava siten, että jollei kansallisessa lainsäädännössä säädetä tehdyn vähennyksen oikaisemisesta siinä tapauksessa, että oikeustoimi on julistettu mitättömäksi tuomiolla, oikaiseminen voidaan tehdä soveltamalla välittömästi direktiivin 90 artiklan 1 kohtaa?

      (1)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).


title: Asia C-253/04: Euroopan yhteisöjen komission 14.6.2004 Helleenien tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               7.8.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 201/13

         Euroopan yhteisöjen komission 14.6.2004 Helleenien tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-253/04)
   (2004/C 201/26)
   Euroopan yhteisöjen komissio on 14.6.2004 nostanut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehet ovat Georgios Zavvos ja Michael Shotter, oikeudellinen yksikkö.
   Komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä (puitedirektiivi) 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle

               —

               velvoittaa Helleenien tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Määräaika direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä päättyi 24.7.2003.

      (1)  EYVL L 108, 24.4.2002, s. 33


title: Asia T-174/06: Kanne 27.6.2006 — Inalca ja Cremonini v. komissio

text:
               12.8.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/29

         Kanne 27.6.2006 — Inalca ja Cremonini v. komissio
   (Asia T-174/06)
   (2006/C 190/54)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantajat: Inalca ja Cremonini (Modena, Italia) (edustaja: asianajaja Francesco Sciaudone)

      Vastaajat: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               sopimussuhteen ulkopuolisen komission vastuun toteaminen,

               —

               kantajille aiheutuneen vahingon toteaminen; vahingon määräksi arvioidaan 2 861 000 euroa,

               —

               komission velvoittaminen korvaamaan nämä vahingot ja maksamaan niihin liittyvät korot ja mahdolliset viivästyskorot,

               —

               vastaajan velvoittaminen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Nyt esillä olevan kanteen kohteena on niiden vahinkojen korvaaminen, joita kantajina oleville yhtiöille on aiheutunut 6.7.1998 päivätystä kirjeestä, jolla OLAF (Euroopan petostentorjuntavirasto) ilmoitti Italian viranomaisille päätelmänsä, joita kantajat pitävät täysin virheellisinä, ja jotka koskevat OLAFin suorittamaa tarkastusta, joka kohdistui Jordaniaan vientitukien avulla suoritetun naudanlihan viennin yhteydessä tapahtuneisiin oletettuihin lainvastaisuuksiin; OLAF esitti näitä kahta yhtiötä ja niiden johtajia vastaan syytöksiä, joilla on myös rikosoikeudellisia ulottuvuuksia.
   Väitteidensä tueksi kantajat esittävät seuraavaa:

               —

               asetuksen (ETY) N:o 729/70 9 artiklan 2 kohdan toista ja neljättä alakohtaa on rikottu siltä osin kuin yhtäältä OLAFin Jordaniassa suorittama tarkastus on arvostelun kohteena, koska OLAF on kantajien mukaan ylittänyt valvontavaltansa rajat, jotka ulottuvat ainoastaan jäsenvaltioiden alueille, ja toisaalta koska OLAF on kantajien mukaan laiminlyönyt velvollisuutensa valmistella tarkastuksiaan ja suorittaa ne jäsenvaltioiden ennalta antamalla suostumuksella ja kaikkien kansallisten hallintoviranomaisten, joita asia koskee, edustajien läsnä ollessa,

               —

               asetuksen (EY) N:o 2988/95 9 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan ja asetuksen (EY) N:o 2185/96 4 artiklan rikkominen siltä osin kuin OLAF on laiminlyönyt velvollisuutensa valmistella paikan päällä suoritettavat tarkastukset ja todennukset yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa sekä ilmoittaa asiasta toimivaltaisille kansallisille viranomaisille ennen tarkastusten suorittamista,

               —

               asetuksen (ETY) N:o 3665/87 8 artiklan rikkominen, koska OLAF on jättänyt ottamatta huomioon tällä asetuksella tietyille nimenomaisesti luetelluille asiakirjoille tunnustetun ja annetun todistusarvon, ja se on mielivaltaisesti asettanut etusijalle joukon muita asiakirjoja oikeusvarmuuden periaatteen ja tarkastusten avoimuuden kustannuksella.

         Kantajat väittävät myös, että hyvän hallinnon periaatetta, huolellisuusperiaatetta ja suhteellisuusperiaatetta on loukattu, sekä ammattisalaisuutta on rikottu.
   Kantajat väittävät lopuksi, että vaikka OLAFin menettely olisikin suojattu kritiikiltä, se on joka tapauksessa vastuussa kantajille aiheutuneesta vahingosta. Ne eivät voineet kohtuudella ennalta arvioida eivätkä siis välttää sitä vahinkoa, joka niille aiheutui tutkimuksesta, jonka ne väittävät olleen täysin virheellinen.


title: Asia C-161/05: Euroopan yhteisöjen komission 7.4.2005 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               28.5.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 132/19

         Euroopan yhteisöjen komission 7.4.2005 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-161/05)
   (2005/C 132/36)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 7.4.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on komission oikeudellisen yksikön jäsen C. Cattabriga.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93 (1) 15 artiklan 4 kohdan eikä sen 18 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toimittanut kyseisissä säännöksissä säädettyjä tietoja

               2)

               velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Asetuksen N:o 2847/93 15 artiklan 4 kohdassa ja sen 18 artiklan 1 kohdassa velvoitetaan jäsenvaltiot toimittamaan tietyt tiedot tietokoneella tapahtuvaa tiedonsiirtoa käyttäen komissiolle tietyssä määräajassa. Italian viranomaiset eivät ole toimittaneet säädetyissä määräajoissa kyseessä olevia tietoja vuosien 1999 ja 2000 osalta. Italian tasavalta ei näin ollen ole noudattanut näissä säännöksissä vahvistettuja tiedottamisvelvoitteita.

      (1)  EUVL L 261, 20.10.1993, s. 1.


title: Asia T-228/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.5.2014 – NIIT Insurance Technologies v. SMHV (EXACT) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin EXACT rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta — Perusteluvelvollisuus — Yhdenvertainen kohtelu — SEUT 56 artikla)

text:
               7.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 212/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.5.2014 – NIIT Insurance Technologies v. SMHV (EXACT)
   (Asia T-228/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin EXACT rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta - Perusteluvelvollisuus - Yhdenvertainen kohtelu - SEUT 56 artikla))
   2014/C 212/37
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: NIIT Insurance Technologies Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: asianajaja M. Wirtz)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: A. Schifko)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 18.2.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 1307/2012-4), joka koskee hakemusta sanamerkin EXACT rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               NIIT Insurance Technologies Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 189, 29.6.2013.


title: Asia C-265/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale ordinario di Roma (Italia) on esittänyt 4.6.2007 — Caffaro Srl v. Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C

text:
               25.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 199/18

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale ordinario di Roma (Italia) on esittänyt 4.6.2007 — Caffaro Srl v. Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C
   (Asia C-265/07)
   (2007/C 199/29)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tribunale ordinario di Roma
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Caffaro Srl

      Vastaaja: Azienda Unità Sanitaria Locale RM/C
   Ennakkoratkaisukysymykset
   Onko lain nro 669/1996 14 §:ään, sellaisena kuin se on muutettuna lain nro 388/2000 147 §:llä, sisältyvä kansallinen säännös, jossa säädetään sellaisesta 120 päivän pituisesta määräajasta täytäntöönpanoasiakirjan tiedoksiannolle, jota velkojan on pakko noudattaa, kun kyse on viranomaiseen kohdistuvasta pakkotäytäntöönpanosta, yhteensoveltumaton yhteisön direktiivin 2000/35/EY (1) ja erityisesti sen 5 artiklan kanssa?

      (1)  EYVL L 200, 8.8.2000, s. 35.


title: Asia T-524/15: Kanne 7.9.2015 – NICO v. neuvosto

text:
               9.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 371/34

         Kanne 7.9.2015 – NICO v. neuvosto
   (Asia T-524/15)
   (2015/C 371/35)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (Pully, Sveitsi) (edustajat: asianajajat J. Grayston, P. Gjørtler, G. Pandey ja D. Rovetta)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               velvoittamaan prosessinjohtotoimena, että neuvoston on annettava tiedoksi neuvoston pääsihteeristön pysyvien edustajien komitean 23.1.2015 päivätyn asiakirjan 7228/14 EXT 1, jonka aiheena on ”I/A ITEM NOTE”, liitteen 1 täydellinen versio sekä kaikki muut kantajaa koskevat asiakirjat

               —

               kumoamaan neuvoston päätöksen, joka sisältyi kantajan asianajajille osoitettuun, 26.6.2015 päivättyyn kirjeeseen, joka koskee sellaisen henkilöiden ja yhteisöjen nimiä sisältävän luettelon uudelleentarkastelua, joka on Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP (1) – sellaisena kuin se on muutettuna 15.10.2012 annetulla neuvoston päätöksellä 2012/635/YUTP – liitteessä II ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 267/2012 (2) – sellaisena kuin se on pantu täytäntöön 15.10.2012 annetulla neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 945/2012 – liitteessä IX, siltä osin kuin kanteen kohteena oleva päätös merkitsee sitä, ettei kantajan nimeä suostuta poistamaan rajoittavien toimenpiteiden kohteina olevien henkilöiden ja yhteisöjen luettelosta

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että puolustautumisoikeuksia ja oikeutta tulla kuulluksi on loukattu, perusoikeuskirjan 41 artiklaa on rikottu ja hyvän hallinnon periaatetta on loukattu

                           —

                           Kantajalle on uudelleentarkastelua koskevan menettelyn yhteydessä ainoastaan ilmoitettu, että neuvosto oli jo tehnyt sitä koskevan kieltävän päätöksen. Sille ei ole annettu mitään mahdollisuutta esittää kantaansa tai käyttää puolustautumisoikeuksiaan. Sille ilmoitettiin ainoastaan määräaika, jonka kuluessa sen oli lähetettävä huomionsa, mutta niitä ei oteta huomioon ennen päätöksentekoa, vaan neuvosto tutkii ne erillisessä myöhemmin järjestettävässä nimen poistamista luettelosta koskevan pyynnön uudelleentarkastelua koskevassa hallinnollisessa menettelyssä.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu perustelujen riittämättömyyteen

                           —

                           Uudelleentarkastelua koskevaan menettelyyn ei sisälly asianmukaisia perusteluja, joiden avulla kantaja voisi ymmärtää miksi sen nimen poistamista luettelosta koskeva hallintovalitus on hylätty.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen ja olennaisten prosessuaalisten ja aineellisten vaatimusten rikkomiseen

                           —

                           Neuvosto on selvästi tukeutunut hallinnollisen menettelyn aikaisempiin vaiheisiin perustuviin asiakirjoihin ja näyttöön voidakseen perustella riidanalaisen päätöksen.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu olennaisten prosessuaalisten ja aineellisten vaatimusten rikkomiseen, perusoikeuskirjan 41 artiklan rikkomiseen ja riidanalaisen päätöksen allekirjoittaneen henkilön puuttuvaan toimivaltaan

                           —

                           Riidanalainen 26.6.2015 päivätty neuvoston kirje, johon sisältyy päätös olla poistamatta kantajan nimeä luettelosta, on muodollisesti virheellinen. Tällaisten riidanalaista päätöstä koskevien muotovirheiden vuoksi myös kantajan oikeuksia on loukattu olennaisesti.

      (1)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja yhteisen kannan 2007/140/YUTP kumoamisesta 26.7.2010 annettu neuvoston päätös 2010/413/YUTP (EUVL 2010 L 197, s. 39).

      (2)  Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä ja asetuksen (EU) N:o 961/2010 kumoamisesta 23.3.2012 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 267/2012 (EUVL L 88, s. 1).


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 13 päivänä tammikuuta 2004 asiassa C-256/01 (Court of Appealin (England & Wales) (Civil Division) esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Debra Allonby vastaan Accrington & Rossendale College, Education Lecturing Services, trading as Protocol Professional, aiemmin Education Lecturing Services ja Secretary of State for Education and Employment (Miespuolisten ja naispuolisten työntekĳöiden samapalkkaisuuden periaate – Välitön oikeusvaikutus – Työntekĳän käsite – Itsenäisenä ammatinharjoittajana mutta kolmannen yhtiön kanssa tehdyn sopimuksen nojalla toimiva naispuolinen tuntiopettaja, joka tekee samanarvoisena pidettävää työtä kuin saman korkeakoulun palveluksessa palkattuina työntekĳöinä olevat miespuoliset tuntiopettajat, jotka ovat työntekĳöitä – Työeläkejärjestelmään liittymisoikeuden epääminen itsenäisinä ammatinharjoittajina toimivilta tuntiopettajilta )

text:
C 47/4                    FI                              Euroopan unionin virallinen lehti                                         21.2.2004
Palvelujen tarjoamisen vapautta koskeva yhteisön oikeus on ristirii-        tuomari), julkisasiamies: L. A. Geelhoed, kirjaaja: hallintovirka-
dassa sen kanssa, että taloudelliselle toimijalle asetetaan käsityöläis-    mies L. Hewlett, on antanut 15.1.2004 tuomion, jonka
luetteloon kirjaamista koskeva velvollisuus, jonka johdosta sen             tuomiolauselma on seuraava:
palvelujen tarjoaminen vastaanottavassa jäsenvaltiossa viivästyy,
hankaloituu tai tulee kalliimmaksi, silloin kun tämän toiminnan             Toimivaltaisella toimielimellä ei ole maito- ja maitotuotealan lisä-
harjoittamiseen kyseisessä jäsenvaltiossa sovellettavassa ammatillista      maksusta 28 päivänä joulukuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen
pätevyyttä koskevan direktiivin mukaiset edellytykset ovat täyttyneet.      (ETY) N:o 3950/92 1 ja 2 artiklan mukaan oikeutta ryhtyä
                                                                            suoramyyntiä koskevaa tapausta lukuun ottamatta oikeudellisiin
Pelkästään sen perusteella, että jäsenvaltioon sijoittautunut taloudelli-   toimiin suoraan tuottajaa vastaan tämän maksettavaksi kuuluvan
nen toimija tarjoaa samanlaisia tai samankaltaisia palveluja toistu-        maidon lisämaksuun perustuvan summan perimiseksi. Jäsenvaltioi-
vasti tai melko säännöllisesti toisessa jäsenvaltiossa ilman, että sillä    den EY 10 artiklaan perustuvaan velvollisuuteen toteuttaa toimenpi-
on siellä sellaiset toimintaedellytykset, joiden johdosta se voi pysyvästi  teet, joilla varmistetaan lisämaksun periminen tilanteessa, jossa
ja jatkuvasti harjoittaa kyseisessä jäsenvaltiossa ammatillista toimin-     kyseisen asetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukainen järjestely on
taa ja joista käsin se voi kääntyä muun muassa kyseisen jäsenvaltioi-       tuomittu epäonnistumaan, sisältyy kuitenkin oikeus ryhtyä oikeudelli-
den kansalaisten puoleen, ei voida katsoa, että se on sijoittautunut        siin toimenpiteisiin suoraan tuottajaa vastaan maksettavana olevan
kyseiseen jäsenvaltioon.                                                    summan perimiseksi silloin kun on osoitettu, ettei tuottaja ole
                                                                            maksanut kyseistä summaa ostajalle ja ettei ostaja pyri perimään
                                                                            sitä tuottajalta. Maito- ja maitotuotealan lisämaksun soveltamista
(1) EYVL C 212, 28.7.2001.                                                  koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 9 päivänä maaliskuuta
                                                                            1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 536/93 7 artiklassa
                                                                            mainittujen ehtojen noudattamatta jättämisellä ja varsinkaan sillä,
                                                                            ettei ostajaa ole hyväksytty, ei sitä vastoin sinällään ole asian
                                                                            kannalta merkitystä.
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                   (1) EYVL C 352, 4.12.1999.
                            (kuudes jaosto)
                    15 päivänä tammikuuta 2004
asiassa C-230/01 (Court of Appeal (England and Wales)                               YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
(Civil Division) esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Inter-
vention Board for Agricultural Produce vastaan Penycoed                                       13 päivänä tammikuuta 2004
                        Farming Partnership (1)
                                                                            asiassa C-256/01 (Court of Appealin (England & Wales)
(Asetus N:o 3950/92 – Maito- ja maitotuotealan lisämaksu                    (Civil Division) esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Debra
– Toimitukset tuottajalta ostajalle – Lisämaksun maksami-                   Allonby vastaan Accrington & Rossendale College, Educa-
                     nen – Periminen tuottajalta)                           tion Lecturing Services, trading as Protocol Professional,
                                                                            aiemmin Education Lecturing Services ja Secretary of
                            (2004/C 47/06)                                              State for Education and Employment (1)
                      (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                       (Miespuolisten ja naispuolisten työntekijöiden samapalkkai-
                                                                            suuden periaate – Välitön oikeusvaikutus – Työntekijän
                                                                            käsite – Itsenäisenä ammatinharjoittajana mutta kolmannen
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                            yhtiön kanssa tehdyn sopimuksen nojalla toimiva naispuoli-
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                            nen tuntiopettaja, joka tekee samanarvoisena pidettävää
                                                                            työtä kuin saman korkeakoulun palveluksessa palkattuina
                                                                            työntekijöinä olevat miespuoliset tuntiopettajat, jotka ovat
Asiassa C-230/01, jonka Court of Appeal (England and Wales)                 työntekijöitä – Työeläkejärjestelmään liittymisoikeuden
(Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on saattanut                    epääminen itsenäisinä ammatinharjoittajina toimivilta
EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltä-                                         tuntiopettajilta )
väksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevassa asiassa Intervention Board for Agricultural Produce ja                                       (2004/C 47/07)
Penycoed Farming Partnership ennakkoratkaisun maito- ja
maitotuotealan lisämaksusta 28 päivänä joulukuuta 1992                                          (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3950/92 (EYVL L 405,
s. 1) ja maito- ja maitotuotealan lisämaksun soveltamista
koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 9 päivänä maaliskuu-              (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
ta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 536/93 (EYVL                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
L 57, s. 12) tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes
jaosto), toimien kokoonpanossa: V. Skouris, joka hoitaa kuu-
dennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit J.-                   Asiassa C-256/01, jonka Court of Appeal (England & Wales)
P. Puissochet, R. Schintgen, F. Macken ja N. Colneric (esittelevä           (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on saattanut
 ---pagebreak--- 21.2.2004                 FI                              Euroopan unionin virallinen lehti                                                  C 47/5
EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltä-                         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
väksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
olevassa asiassa Debra Allonby ja Accrington & Rossendale
                                                                                11 päivänä joulukuuta 2003
College, Education Lecturing Services, trading as Protocol
Professional, aiemmin Education Lecturing Services ja Secreta-
ry of State for Education and Employment ennakkoratkaisun                   asiassa C-322/01 (Landgericht Frankfurt am Mainin esittä-
EY 141 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin, toimien               mä ennakkoratkaisupyyntö): Deutscher Apotheker-
kokoonpanossa: presidentti V. Skouris, jaostojen puheenjohta-               verband eV vastaan 0800 DocMorris NV ja Jacques
jat P. Jann, C. W. A. Timmermans, C. Gulmann ja J. N. Cunha                                               Waterval (1)
Rodrigues sekä tuomarit A. La Pergola, J.-P. Puissochet,
R. Schintgen, F. Macken, N. Colneric (esittelevä tuomari) ja
                                                                            (EY 28 ja EY 30 artikla – Direktiivit 92/28/ETY ja 2000/
S. von Bahr, julkisasiamies: L. A. Geelhoed, kirjaaja: johtava
                                                                            31/EY – Kansallinen lainsäädäntö, jolla rajoitetaan toiseen
hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut 13.1.2004 tuomion,
                                                                            jäsenvaltioon sijoittautuneiden apteekkien oikeutta myydä
jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                            ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä Internetin kautta – Lääke-
                                                                            määräys toimituksen edellytyksenä – Kielto mainostaa lääk-
                                                                                keiden postimyyntiä)
1)    Pääasian kaltaisissa olosuhteissa EY 141 artiklan 1 kohtaa
      on tulkittava siten, että naisella, jonka työsopimusta jonkin
      yrityksen kanssa ei ole jatkettu ja joka on heti tämän jälkeen                                    (2004/C 47/08)
      asetettu entisen työnantajansa käytettäväksi toisen yrityksen
      välityksellä samojen palvelujen tarjoamiseksi, ei ole oikeutta
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
      vedota välittäjänä toimivaa yritystä kohtaan samapalkkaisuu-
      den periaatteeseen, käyttäen vertailukohtanaan tämän naisen
      entisen työnantajan palkkaaman miehen samasta tai samanar-            (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
      voisesta työstä saamaa palkkaa.                                                     tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
2)    EY 141 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että pääasian
      olosuhteiden kaltaisessa tilanteessa olevalla naisella ei ole
      oikeutta vedota samapalkkaisuuden periaatteeseen voidakseen           Asiassa C-322/01, jonka Landgericht Frankfurt am Main
      liittyä valtion lainsäädännöllä perustettuun opettajien ammatil-      (Saksa) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuo-
      liseen eläkejärjestelmään, johon voivat liittyä ainoastaan sellai-    mioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuo-
      set opettajat, joiden kanssa on tehty työsopimus, käyttäen            mioistuimessa vireillä olevassa asiassa Deutscher Apotheker-
      vertailukohtanaan tämän naisen entisen työnantajan palkkaa-           verband eV ja 0800 DocMorris NV ja Jacques Waterval
      man miespuolisen työntekijän samasta tai samanarvoisesta              ennakkoratkaisun EY 28 ja EY 30 artiklan samoin kuin
      työstä saamaa palkkaa, johon kuuluu tällainen liittymisoikeus.        ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden mainonnasta 31 päivänä
                                                                            maaliskuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/28/ETY
                                                                            (EYVL L 113, s. 13) 1 artiklan 3 ja 4 kohdan sekä 2 ja 3 artiklan
3)    Opettajien eläkejärjestelmään liittymistä koskevaa edellytystä,       tulkinnasta, kun näitä säännöksiä tarkastellaan yhdessä tietoyh-
      josta on säädetty kansallisessa lainsäädännössä ja jonka mu-          teiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisä-
      kaan työskentelyn on tapahduttava työsopimuksen perusteella,          markkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista
      on jätettävä soveltamatta, jos voidaan näyttää, että niistä           8 päivänä kesäkuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin
      opettajista, jotka ovat EY 141 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja      ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (”direktiivi sähköisestä
      työntekijöitä ja jotka täyttävät kaikki muut eläkejärjestelmään       kaupankäynnistä”; EYVL L 178, s. 1) kanssa. Yhteisöjen
      liittymistä koskevat edellytykset, huomattavasti pienempi osuus       tuomioistuin, toimien kokoonpanossa: presidentti V. Skouris,
      naisista kuin miehistä voi täyttää kyseisen ehdon, jos tämä           jaostojen puheenjohtajat P. Jann, C. W. A. Timmermans,
      edellytys ei ole objektiivisesti perusteltu. Se, että kansallisessa   C. Gulmann, J. N. Cunha Rodrigues ja A. Rosas sekä tuomarit
      oikeudessa määritellään henkilö muodollisesti itsenäiseksi työn-      D. A. O. Edward (esittelevä tuomari), A. La Pergola, J.-
      tekijäksi, ei estä sitä, että hänen on katsottava olevan kysei-       P. Puissochet, R. Schintgen, F. Macken, N. Colneric ja S. von
      sessä artiklassa tarkoitettu työntekijä, jos hänen itsenäisyytensä    Bahr, julkisasiamies: C. Stix-Hackl, kirjaaja: johtava hallintovir-
      on vain fiktiivistä.                                                  kamies H. A. Rühl, on antanut 11.12.2003 tuomion, jonka
                                                                            tuomiolauselma on seuraava:
4)    EY 141 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kun kyseessä
      on kansallinen lainsäädäntö, kyseisen määräyksen soveltaminen         1)    a)    Arzneimittelgesetzin (lääkelaki) 43 §:n 1 momentissa –
      jotakin yritystä kohtaan ei edellytä sitä, että kyseinen työntekijä               sellaisena kuin se on muutettuna 7.9.1998 – säädetyn
      voidaan rinnastaa sellaiseen vastakkaista sukupuolta olevaan                      kaltainen kansallinen kielto, joka koskee sellaisten lääkkei-
      työntekijään, joka on tai on ollut saman työnantajan palveluk-                    den postimyyntiä, joita saa asianomaisessa jäsenvaltiossa
      sessa ja joka on saanut samasta tai samanarvoisesta työstä                        myydä ainoastaan apteekeissa, on EY 28 artiklassa
      korkeampaa palkkaa.                                                               tarkoitettu vaikutukseltaan vastaava toimenpide.
                                                                                b)    EY 30 artiklaan voidaan vedota kansallisen kiellon,
(1) EYVL C 289, 13.10.2001.                                                             joka koskee sellaisten lääkkeiden postimyyntiä, joita saa
                                                                                asianomaisessa jäsenvaltiossa myydä ainoastaan aptee-
                                                                                keissa, oikeuttamiseksi, mikäli kielto koskee lääkemää-
                                                                                räystä edellyttäviä lääkkeitä. Sitä vastoin EY 30 artiklaan


title: Asia C-123/16 P: Valitus, jonka Orange Polska SA on tehnyt 27.2.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-486/11, Orange Polska v. komissio, 17.12.2015 antamasta tuomiosta

text:
               30.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 191/10

         Valitus, jonka Orange Polska SA on tehnyt 27.2.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-486/11, Orange Polska v. komissio, 17.12.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-123/16 P)
   (2016/C 191/12)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Orange Polska SA (edustajat: barrister D. M. Beard, QC, barrister A. Howard, adwokat M. Modzelewska de Raad, ja adwokat P. Paśnik)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio, Polska Izba Informatyki i Telekomunikacji ja European Competitive Telecommunications Association

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa kyseisen tuomion

               —

               kumoaa asianomaisen päätöksen kokonaisuudessaan tai vaihtoehtoisesti

               —

               kumoaa asianomaisen päätöksen 2 artiklan kokonaisuudessaan tai vaihtoehtoisesti

               —

               alentaa kyseisessä artiklassa määrättyä sakkoa asianmukaiseksi katsomallaan määrällä tai vaihtoehtoisesti

               —

               palauttaa päätöksen komissioon sakkojen osalta ja

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja esittää valituksensa tueksi kolme valitusperustetta, joista ensimmäisessä kiistetään riidanalaisessa komission päätöksessä kilpailusääntöjen rikkomisesta tehdyn toteamuksen aineellinen pätevyys ja joista kaksi jälkimmäistä on kohdistettu tämän päätöksen 2 artiklassa määrättyjen sakkojen määrään.

               a.

               Valittaja väittää ensinnäkin, että unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen sekä perusteluja koskevan virheen, kun se ei vaatinut komissiota osoittamaan minkäänlaista oikeutettua intressiä tutkinnan suorittamiseksi ja kilpailusääntöjen rikkomisen toteavan päätöksen antamiseksi menneisyydessä tapahtuneen menettelyn perusteella.

               b.

               Unionin yleinen tuomioistuin teki toiseksi lukuisia oikeudellisia virheitä ja/tai otti todisteet huomioon vääristyneellä tavalla hyväksyessään komission arvioinnin kilpailusääntöjen rikkomisen vaikutuksista sakkojen määrän laskemiseksi.

               c.

               Unionin yleinen tuomioistuin teki kolmanneksi oikeudellisia virheitä ja arvioi todisteita ilmeisen virheellisesti jättäessään ottamatta huomioon Orangen tekemät investoinnit sakkojen määrän alentamiseksi lieventävien seikkojen perusteella.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kuudes jaosto), 18 päivänä kesäkuuta 1998, asiassa C-208/97, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Portugalin tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 84/156/ETY - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
C 278/4                FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        5.9.98
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                    YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                        (kuudes jaosto),                                                    (kuudes jaosto),
                  18 päivänä kesäkuuta 1998,                                          25 päivänä kesäkuuta 1998,
asiassa C-208/97, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan              asiassa C-192/96 (Nederlandse Raad van Staten esittämä
                     Portugalin tasavalta (1)                       ennakkoratkaisupyyntö), Beside BV, I. M. Besselsen vas-
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen Ð Direk-            taan Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening
tiivi 84/156/ETY Ð Direktiivin määräajassa tapahtuvan                                      en Milieubeheer (1)
                 täytäntöönpanon laiminlyönti)
                                                                    (Yhdyskunta- ja kotitalousjätteiden jätehuolto sekä tällais-
                         (98/C 278/06)                                ten jätteiden siirto ja varastointi Ð Lainvastainen siirto)
                                                                                (98/C 278/07)
                (Oikeudenkäyntikieli: portugali)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
   (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                       (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
Asiassa C-208/97, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamie-                yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
henä Francisco de Sousa Fialho) vastaan Portugalin tasa-
valta (asiamiehinä Luís Fernandes ja JoaÄo Lopes Fernan-
des), jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta totea-
maan ensisijaisesti, että Portugalin tasavalta ei ole               Asiassa C-192/96, jonka Nederlandse Raad van State
noudattanut EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kol-             (Alankomaat) on saattanut EY:n perustamissopimuksen
mannen kohdan ja muiden alojen kuin kloorialkalielektro-            177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltä-
lyysiteollisuuden elohopeapäästöjen raja-arvoista ja laatu-         väksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa
tavoitteista 8 päivänä maaliskuuta 1984 annetun neuvos-             vireillä olevassa asiassa Beside BV, I. M. Besselsen vastaan
ton direktiivin 84/156/ETY (EYVL L 74, 17.3.1984, s. 49)            Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en
mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä         Milieubeheer ennakkoratkaisun Euroopan yhteisössä,
määräajassa kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen              Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien
edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä,        jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta 1 päivänä
ja erityisesti, koska se ei ole laatinut tässä direktiivissä tar-   helmikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY)
koitettuja erityisohjelmia, ja toissijaisesti, koska se ei ole      N:o 259/93 (EYVL L 30, 6.2.1993, s. 1) sekä jätteistä
ilmoittanut näistä toimenpiteistä viipymättä komissiolle,           15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktii-
yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoon-            vin 75/442/ETY (EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39), sellai-
panossa: jaoston puheenjohtaja H. Ragnemalm sekä tuo-               sena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156/ETY
marit G. F. Mancini, J. L. Murray, G. Hirsch ja K. M.               (EYVL L 78, 26.3.1991, s. 32), tulkinnasta, yhteisöjen
Ioannou (esittelevä tuomari), julkisasiamies: P. LeÂger, kir-       tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa:
jaaja: R. Grass, on antanut 18.6.1998 tuomion, jonka tuo-           jaoston puheenjohtaja H. Ragnemalm (esittelevä tuomari)
miolauselma on seuraava:                                            sekä tuomarit G. F. Mancini, P. J. G. Kapteyn, J. L. Mur-
                                                                    ray ja G. Hirsch, julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: joh-
                                                                    tava hallintovirkamies H. A. Rühl, on antanut 25.6.1998
1) Portugalin tasavalta ei ole noudattanut muiden alojen            tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
     kuin kloorialkalielektrolyysiteollisuuden elohopeapääs-
     töjen raja-arvoista ja laatutavoitteista 8 päivänä maa-
     liskuuta 1984 annetun neuvoston direktiivin 84/156/
                                                                    1) Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroo-
     ETY 4 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan,
                                                                         pan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvon-
     koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kaikkia
                                                                         nasta ja tarkastamisesta 1 päivänä helmikuuta 1993
     kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja,
                                                                         annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 259/93, sel-
     asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja erityisesti
                                                                         laisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksen
     koska se ei ole laatinut tässä direktiivissä tarkoitettuja
                                                                         N:o 259/93 liitteiden II, III ja IV muuttamisesta
     erityisohjelmia.
                                                                         42 artiklan 3 kohdan mukaisesti 21.10.1994 tehdyllä
                                                                         komission päätöksellä 94/721/EY, liitteen III keltaisen
                                                                         luettelon koodin AD 160 ilmaisua yhdyskunta/kotita-
2) Portugalin tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeu-                   lousjätteet on tulkittava siten, että siihen kuuluvat yh-
     denkäyntikulut.                                                     täältä jätteet, jotka koostuvat suurelta osin mainitun
                                                                         asetuksen liitteen II vihreässä luettelossa tarkoitetuista
(1) EYVL C 228, 26.7.1997.                                               jätteistä, joiden seassa on tämän luettelon muihin
                                                                         luokkiin kuuluvia jätteitä, ja toisaalta vihreässä luette-
                                                                         lossa tarkoitetut jätteet, joiden seassa on vähäinen
                                                                         määrä materiaaleja, joita ei mainita tässä luettelossa.


title: Asia T-343/99: Hans-Werner Schmidtin 1.12.1999 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 79/32                 FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        18.3.2000
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                c) Puutteelliset perustelut
kumoaa riidanalaisen päätöksen seuraavista syistä:
                                                                               Komissio on rikkonut 253 EY artiklaa esittämällä epäasian-
                                                                               mukaisia perusteluja pääasiallisesti kahdella alueella:
a) Asetusta (ETY) N:o 4046/89 (jäljempänä asetus N:o 4064/89)
   on sovellettu virheellisesti erityisesti määräävän markkina-ase-
                                                                               –    Kantaja on esittänyt tärkeitä perusteluja ja todisteita,
   man vahvistamisen osalta
                                                                                jotka komissio on jättänyt huomioon ottamatta
                                                                                päätöksessä. Näin menetellen se on loukannut peruste-
   On kiistatonta, että asetuksella N:o 4064/89 kielletään                          luvelvollisuutta.
   luomasta tai vahvistamasta määräävää markkina-asemaa
   yhteisön maantietellisillä markkinoilla. On arvioitava, es-                 –    Tietyissä päätöksen kohdissa komission perustelut ovat
   tetäänkö määräävän markkina-aseman luomisella tai vah-                           epäjohdonmukaisia.
   vistamisella merkittävästi tehokasta kilpailua.
                                                                          d) Oikeusvarmuuden periaatteen loukkaaminen
   Arvioinnin tärkeimpänä tavoitteena on relevantteja mark-                    Komissio on loukannut oikeusvarmuuden periaatetta poik-
   kinoita tutkimalla selvittää, miten keskittymään osallistuvat               keamalla aikaisemmasta päätöskäytännöstään ja yhteisöjen
   yritykset tai yksi tai useammat muut yritykset yhdessä                      tuomioistuimen oikeuskäytännöstä erityisesti, koska se
   voivat niitä yhdistävien seikkojen avulla mahdollisesti                     on määräävän markkina-aseman syntymistä arvioidessaan
   estää tehokasta kilpailua ja miten ne ottavat markkinoilla                  käyttänyt perustana ”kannustimia” ja ”järkevää” toimintaa,
   käyttöön yhteisen toimintatavan sekä toimivat huomatta-                     mutta jättänyt ottamatta huomioon sanattoman yhteis-
   van itsenäisesti kilpailijoihinsa, asiakkaisiinsa ja lopulta                ymmäryksen merkityksen.
   kuluttajiin nähden.
   Kyseisten yritysten välillä on oltava sanaton yhteisymmär-
   rys, jotta ne voisivat ottaa käyttöön yhteisen toimintatavan.
   Sanattomalla yhteisymmärryksellä tarkoitetaan jonkinlais-
   ta yhteistyötä tällaisen yhteisen toimintatavan määrittämi-
   sessä, toteuttamisessa ja ylläpidossa. Yhteistyö edellyttää
   jonkinlaista rangaistusta, jolla estetään poikkeamiset yh-             Hans-Werner Schmidtin 1.12.1999 Euroopan yhteisöjen
   teisestä toimintatavasta.                                                             komissiota vastaan nostama kanne
   Komissio on kolmen oletettavasti oligopolisen aseman                                             (Asia T-343/99)
   saavan yrityksen tulevaa käyttäytymistä selvittäessään so-
   veltanut asetusta N:o 4064/89 virheellisesti seuraavilla
   tavoilla:                                                                                (2000/C 79/70)
   –    Se ei ole käyttänyt perusteena sanatonta yhteisymmär-                                  (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
        rystä. Se on korvannut tämän oleellisen ja ankaran
        edellytyksen yksikertaisemmalla arvionnilla, joka pe-
        rustuu ”yksipuolisiin” vaikutuksiin, joita ovat kannusti-         Hans-Werner Schmidt, kotipaikka Konz (Saksan liittotasaval-
        met ja järkevä toiminta kapasiteettien vähentämiseksi             ta), on nostanut 1.12.1999 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
        ja kilpailukyvyn kannalta liian korkeiden hintojen                oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
        laskemiseksi. Tämä arviointi ei täytä niitä edellytyksiä,         komissiota vastaan. Kantajan edustajana ovat asianajajat Geor-
        joiden mukaan komission olisi pitänyt arvioida erityi-            ges Vandersanden ja Laure Levi, Bryssel, ja prosessiosoite
        sesti yllä mainittua yhteistyötä ja yhteistä toiminta-            Luxemburgissa on Société de Gestion Fiduciaire, 2-4 rue Beck.
        tapaa.
                                                                          Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
   –    Sanaton yhteisymmärrys, kuten nimenomainen yhteis-
        ymmärryskin, edellyttää rangaistusjärjestelmää, jotta             –    kumoaa implisiittisen päätöksen, jolla hylättiin kantajan
        se olisi tehokas. Komissio väittää erheellisesti, ettei                5.10.1998 tekemä vaatimus, jolla kantaja pyysi nimittävää
        tällainen oleellinen edellytys ole tarpeen.                            viranomaista lopettamaan kantajaa vastaan aloitetun ku-
                                                                               rinpitomenettelyn tekemällä EY:n virkamiesten hen-
                                                                               kilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 7 artiklan kolmannessa
b) Ilmeiset arviointivirheet                                                   kohdassa tarkoitetun päätöksen kurinpitolautakunnan
                                                                               16.7.1997 antaman perustellun lausunnon mukaisesti,
                                                                               jolla kantaja vaati vastaajaa maksamaan kantajalle vahin-
   Komissio on arvioinut ilmeisen virheellisesti tosiasiallisia                gonkorvausta alustavasti kohtuullisena pidetyt Luxembur-
   markkinaolosuhteita ja yritysten käyttäytymistä näillä                      gin frangia (LUF) ja jolla kantaja vaati nimittävää viran-
   markkinoilla. Se ei näin ollen ole täyttänyt oikeudellisia                  omaista lopettamaan välittömästi ja lopullisesti kantajaan
   edellytyksiä ja on soveltanut säännöksiä väärin.                            kohdistetun tutkinnan;
 ---pagebreak--- 18.3.2000                FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                             C 79/33
–    velvoittaa vastaajan maksamaan kantajalle vahingonkor-               Lucı́a Recalde Langarican 1.12.1999 Euroopan yhteisöjen
     vausta alustavasti kohtuullisena pidetyt LUF;                                       komissiota vastaan nostama kanne
–    velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                                           (Asia T-344/99)
                                                                                (2000/C 79/71)
Oikeudelliset perusteet ja pääsialliset perustelut
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
Nimittävä viranomainen ilmoitti kantajalle kesäkuussa 1996
päätöksestään aloittaa hänen osaltaan kurinpitomenettely sillä
perusteella, että hänen väitettiin manipuloineen virkamiesten             Lucı́a Recalde Langarica, kotipaikka Bryssel, on nostanut
palkkaohjelmia. Kurinpitolautakunta antoi heinäkuussa 1997                1.12.1999 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
perustellun lausuntonsa, jossa ehdotettiin seuraamukseksi kir-            tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
jallista varoitusta. Henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan             vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajaja Ramón Garcı́a-Gal-
7 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitetussa virkamiehen                 lardo, Madrid, ja asianajaja Gerard Pérez Olmo, Barcelona,
kuulemistilaisuudessa nimittävä viranomainen ilmoitti aiko-               prosessiosoite Brysselissä asianajotoimisto SJ Berwin & Co,
vansa ryhtyä uusiin tutkintatoimiin. Maaliskuussa 1998 kanta-             Square de Meeûs nro 19.
jan asianajajille ilmoitettiin, että nimittävä viranomainen oli
päättänyt saattaa asian uudestaan kurinpitolautakunnan käsi-
                                                                          Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
teltäväksi. Tämän jälkeen kantajalle ilmoitettiin, että PO IX:n
yksiköt tutkivat hänen henkilökansiotaan.
                                                                          –   kumoaa komission päätöksen, joka sisältyi sen 26.2.1999
                                                                              päivättyyn kirjeeseen ja joka pantiin myöhemmin täytän-
Tässä tilanteessa kantaja riitauttaa tällä kanteella erityisesti              töön 5.5.1999 päivätyssä kirjeessä ilmoitetuilla toimenpi-
nimittävän viranomaisen päätöksen, jolla hylättiin kantajan                   teillä, niiltä osin kuin siinä kumotaan taannehtivasti kanta-
pyyntö häntä vastaan aloitetun kurinpitomenettelyn lopetta-                   jan oikeus ulkomaankorvaukseen, ja
misesta.
                                                                          –   velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Vaatimustensa tueksi kantaja vetoaa seuraaviin seikkoihin:
                                                                          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
–    Henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevan 7 artiklan kolmatta
     kohtaa on rikottu ja huolenpitovelvollisuutta sekä hyvän
     hallinnon periaatetta on loukattu. Kantaja väittää tältä osin,       Kantaja vastustaa käsiteltävänä olevassa asiassa sitä, että ni-
     että nimittävä viranomainen on syyskuusta 1997 asti                  mittävä viranomainen (AIPN) on kieltäytynyt tunnustamasta
     tiennyt, ettei kantaja halua lisätä mitään kyseessä olevan           hänen oikeuttaan ulkomaankorvaukseen siitä alkaen, kun
     tutkinnan osalta esittämäänsä. Joskaan nimittävällä viran-           hän tuli komission palvelukseen. Hän toteaa tältä osin, että
     omaisella ei ole tiukkoja, oikeuden vanhenemisen uhalla              kieltäytyminen tapahtui taannehtivasti ja sen jälkeen, kun
     asetettuja määräaikoja henkilöstösääntöjen liitteessä IX             vastaaja oli itse vuoden 1996 puolivälissä myöntänyt hänelle
     olevan 7 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitetun                   mainitun korvauksen väliaikaisesti. Kyseisen väliaikaisen kor-
     päätöksen tekemiseksi, päätös on kuitenkin tehtävä koh-              vauksen myöntämisen jälkeen kantaja ei saanut minkäänlaista
     tuullisessa ajassa.                                                  ilmoitusta siitä, että asiaa tutkittiin edelleen, ja se, että hänelle
                                                                          maksettiin edelleen kyseistä korvausta, sai hänet uskomaan,
–    Puolustautumisoikeuksia on loukattu ja henkilöstösääntö-             että komissio oli päättänyt maksaa sen lopullisesti.
     jen 87 artiklaa sekä henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevia
     1, 7 ja 11 artiklaa on rikottu. Kantaja väittää tältä
     osin muun muassa, että henkilöstösäännöissä säädetyn                 Kantaja kiistää jyrkästi työskennelleensä tai harjoittaneensa
     kurinpitomenettelyn mukaan nimittävä viranomainen ei                 ammattia Belgiassa niiden viiden vuoden aikana, jotka edelsivät
     voi samassa menettelyssä kurinpitolautakunnan lausunnon              hänen yhteisön palvelukseen tuloaan edeltävää kuuden kuu-
     jälkeen aloittaa tutkintaa uudestaan. Nimittävä viranomai-           kauden ajanjaksoa. Kantaja vetoaa väitteidensä tueksi
     nen ei myöskään voi käyttää henkilöstösääntöjen liitteessä
     IX olevan 7 artiklan kolmannessa kohdassa säädettyä                  –   sen puolustukseen liittyvän perusoikeuden rikkomiseen,
     kuulemista tutkinnan jatkamistarkoituksessa. Kurinpito-                  joka seuraa velvollisuudesta perustella yhteisön hallinto-
     lautakunnan 25.11.1999 antamasta lausunnosta käy                         toimet,
     selvästi ilmi, ettei ole uusia tosiseikkoja, joiden perusteella
     asia voitaisiin saattaa uudestaan sen käsiteltäväksi.
                                                                          –   luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen,
                                                                          –   siihen, että kanteen kohteena olevan päätöksen täytäntöön-
                                                                              pano taannehtivin vaikutuksin on lainvastainen,


title: Asia T-222/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.6.2016 – Beele Engineering v. EUIPO (WE CARE) (EU-tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin WE CARE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               1.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 279/28

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.6.2016 – Beele Engineering v. EUIPO (WE CARE)
   (Asia T-222/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus kuviomerkin WE CARE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2016/C 279/41)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Beele Engineering BV (Aalten, Alankomaat) (edustaja: asianajaja M. Ring)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: H. O’Neill)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 11.2.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 1933/2014-1), joka koskee hakemusta kuviomerkin WE CARE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Beele Engineering BV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 228, 13.7.2015.


title: Asia T-284/08: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 4.12.2008 — People's Mojahedin Organization of Iran v. neuvosto (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka — Terrorismin torjuntaan liittyvät, tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat erityiset rajoittavat toimenpiteet — Varojen jäädyttäminen — Kumoamiskanne — Puolustautumisoikeudet — Tuomioistuimen suorittama valvonta)

text:
               24.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 19/29

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 4.12.2008 — People's Mojahedin Organization of Iran v. neuvosto
   (Asia T-284/08) (1)

   (Yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - Terrorismin torjuntaan liittyvät, tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvat erityiset rajoittavat toimenpiteet - Varojen jäädyttäminen - Kumoamiskanne - Puolustautumisoikeudet - Tuomioistuimen suorittama valvonta)
   (2009/C 19/55)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: People's Mojahedin Organization of Iran (Auvers-sur-Oise, Ranska) (edustajat: aluksi asianajaja J.-P. Spitzer ja D. Vaughan, QC, sittemmin J.-P. Spitzer, D. Vaughan ja barrister M.-E. Demetriou)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi G. J. Van Hegleson, M. Bishop ja E. Finnegan, sittemmin M. Bishop ja E. Finnegan)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta sekä päätöksen 2007/868/EY kumoamisesta 15.7.2008 tehdyn neuvoston päätöksen 2008/583/EY (EUVL L 188, s. 21) kumoaminen kantajaa koskevilta osin.
   Tuomiolauselma

               1)

               Tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta sekä päätöksen 2007/868/EY kumoamisesta 15.7.2008 tehty neuvoston päätös 2008/583/EY kumotaan niiltä osin kuin se koskee People's Mojahedin Organization of Irania.

               2)

               Neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan People's Mojahedin Organization of Iranin oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Ranskan tasavalta ja komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 236, 13.9.2008.


title: Asia C-308/10 P: Valitus, jonka Union Investment Privatfonds GmbH on tehnyt 29.6.2010 asiassa T-392/06, Union Investment Privatfonds GmbH v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 27.4.2010 annetusta unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) tuomiosta; muu osapuoli: Unicre-Cartão International De Crédito SA

text:
               11.9.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 246/23

         Valitus, jonka Union Investment Privatfonds GmbH on tehnyt 29.6.2010 asiassa T-392/06, Union Investment Privatfonds GmbH v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 27.4.2010 annetusta unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) tuomiosta; muu osapuoli: Unicre-Cartão International De Crédito SA
   (Asia C-308/10 P)
   ()
   2010/C 246/40
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Union Investment Privatfonds GmbH (edustaja: Rechtsanwalt J. Zindel)

      Muut osapuolet:

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

               —

               Unicre-Cartão International De Crédito SA

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että

               1)

               unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-392/06 27.4.2010 antama tuomio kumotaan

               2)

               sisämarkkinoiden harmonisointiviraston valituslautakunnan 10.10.2006 asiassa R 442/2004-2 tekemä päätös kumotaan ja valittajan tavaramerkin nro 1871896 ”unibanco” rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi vastaan tekemä väite hyväksytään.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksessa vedotaan asetuksen (EY) N:o 40/94 74 artiklan 2 kohdan virheelliseen soveltamiseen. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi virheellisesti, että valittaja esitti myöhässä näyttöä väitteen tueksi vedottujen tavaramerkkien käytöstä. Lisäksi harkinnanvarainen tutkinta, joka SMHV:n valituslautakunnan on suoritettava asetuksen (EY) N:o 40/94 74 artiklan 2 kohdan nojalla, ei vastaa unionin tuomioistuimen asiassa C-29/05 P, SMHV v. Kaul, 13.3.2007 annetussa tuomiossa esitettyjä vaatimuksia.
   Asianmukaisen harkinnanvaraisen tutkinnan olisi pitänyt johtaa siihen, että valittajan näyttö väitteen tueksi vedotun tavaramerkin käytöstä olisi pitänyt ottaa huomioon myös siinä tapauksessa, että se oli esitetty tosiasiallisesti myöhässä. Menettely ei olisi viivästynyt näytön arvioimisen vuoksi, koska SMHV:n väiteosasto teki päätöksen vasta 15 kuukautta näytön esittämisen jälkeen. Näytöllä olisi myös ollut välitön oikeudellinen merkitys. Lisäksi SMHV:n väiteosaston virheelliset kirjelmät olivat vaikuttaneet siihen, että valittaja esitti näytön vasta määräajan päättymisen jälkeen.
   Unionin yleinen tuomioistuin ei myöskään ottanut huomioon SMHV:n väiteosaston toteamusta siitä, että osapuolet ovat esittäneet väitteensä ja näyttönsä asetettujen määräaikojen puitteissa. SMHV:n väiteosasto ei näin ollen katsonut, että oli kyse myöhästymisestä. SMHV:n valituslautakunta ei olisi näin ollen saanut vedota myöhästymiseen. Valituslautakunnan olisi pikemminkin pitänyt tutkia esitetty näyttö aineellisesti.
   Valituslautakunta tai unionin yleinen tuomioistuin eivät voi korvata SMHV:n väiteosaston puuttuvaa harkinnanvaraista päätöstä. Valituslautakunnan olisi pitänyt harkintavallan käyttämättä jättämisen vuoksi palauttaa asia asetuksen (EY) N:o 40/94 62 artiklan 2 kohdan mukaisesti väiteosastolle.
   Lisäksi on useita perusteita sille, ettei valittaja esittänyt myöhässä näyttöä väitteen tueksi vedotun tavaramerkin käytöstä. Ensiksi päivittäiset julkaisut kansallisten sanomalehtien taloussivuilla, joiden avulla väitteen tueksi vedotun tavaramerkin ja muiden tavaramerkkisarjaan kuuluvien merkkien käyttö osoitettiin valittajan sijoitusrahastoja koskevilla maininnoilla, ovat ilmeisiä tosiseikkoja. Nämä SMHV:n oli otettava huomioon viran puolesta. Toiseksi hakija ei kiistänyt väitteen tueksi esitettyjen tavaramerkkien ja tavaramerkkisarjaan kuuluvien merkkien käyttöä. Kolmanneksi SMHV:n väiteosasto esti valittajaa säännösten vastaisesti esittämästä lisänäyttöä tavaramerkin käytöstä. SMHV nimittäin ilmoitti valittajalle, että se saa ottaa kantaa vain hakijan väitteisiin. SMHV totesi, ettei se ottaisi huomioon uutta näyttöä. Näin ollen oli merkityksetöntä, esittikö valittaja uutta näyttöä käytöstä vai ei. Neljänneksi määräaikoja lyhennettiin sääntöjenvastaisesti. Tältä osin SMHV ei ottanut huomioon täytäntöönpanoasetuksen N:o 2868/95 80 sääntöä.


title: Asia C-309/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.3.2009 (Hessischer Verwaltungsgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Firma Baumann GmbH v. Land Hessen (Yhteinen maatalouspolitiikka — Eläinlääkärintarkastuksista ja -valvonnasta kannettavat maksut — Direktiivi 85/73/ETY)

text:
               16.5.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/6

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.3.2009 (Hessischer Verwaltungsgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Firma Baumann GmbH v. Land Hessen
   (Asia C-309/07) (1)

   (Yhteinen maatalouspolitiikka - Eläinlääkärintarkastuksista ja -valvonnasta kannettavat maksut - Direktiivi 85/73/ETY)
   2009/C 113/11
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hessischer Verwaltungsgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Firma Baumann GmbH

      Vastaaja: Land Hessen

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Hessischer Verwaltungsgerichtshof — Tuoreen lihan ja siipikarjanlihan terveystarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta 29.1.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/73/ETY (EYVL L 32, s. 14), sellaisena kuin se on muutettuna 26.6.1996 annetulla neuvoston direktiivillä 96/43/EY (EYVL L 162, s. 1), 5 artiklan 3 kohdan ja liitteessä A olevan I luvun 1 ja 2 a kohdan ja 4 kohdan a alakohdan ja b alakohdan tulkinta — Sääntely, jossa tehdään ero suuren kapasiteetin laitosten teurastusten ja muiden teurastusten välillä, jossa maksut porrastetaan eri eläinlajien osalta alenevasti ja jossa sovelletaan korotettuja maksuja muulloin kuin tavanomaisina teurastusaikoina tapahtuvien teurastusten osalta

      Tuomiolauselma

               1)

               Direktiiveissä 89/662/ETY, 90/425/ETY, 90/675/ETY ja 91/496/ETY tarkoitettujen eläinlääkärintarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta 29.1.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/73/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna ja kodifioituna 26.6.1996 annetulla neuvoston direktiivillä 96/43/EY, liitteessä A olevan I luvun 4 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, ettei siinä sallita sitä, että jäsenvaltio poikkeaa tässä liitteessä A olevan I luvun 1 kohdassa ja 2 kohdan a alakohdassa säädetystä maksutariffista ja että se kantaa maksun, jonka määrä vaihtelee laitoksen koon mukaan ja joka on porrastettu alenevasti eläinlajeja kohti suoritettujen teurastusten lukumäärän mukaan.
               Direktiivin 85/73 liitteessä A olevan I luvun 4 kohdan b alakohtaa, sellaisena kuin se on muutettuna ja kodifioituna direktiivillä 96/43, on tulkittava siten, ettei jäsenvaltiolla ole velvollisuutta noudattaa tämän saman luvun 1 kohdassa ja 2 kohdan a alakohdassa säädettyä maksutariffia ja että se voi kantaa maksun, jonka määrä vaihtelee laitoksen koon ja eläinlajeja kohti suoritettujen teurastusten lukumäärän mukaan, kun on osoitettu, että näillä tekijöillä on todellinen vaikutus yhteisön oikeuden asian kannalta merkityksellisissä säännöksissä säädettyjen eläinlääkärintarkastusten ja -valvontatoimenpiteiden suorittamisesta tosiasiallisesti aiheutuneisiin kustannuksiin.

               2)

               Direktiivin 85/73, sellaisena kuin se on muutettuna ja kodifioituna direktiivillä 96/43, liitteessä A olevan I luvun 4 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltio voi kantaa omistajan pyynnöstä muulloin kuin tavanomaisina teurastusaikoina teurastettujen eläinten tarkastuksista tavanomaisina teurastusaikoina suoritettavista tarkastuksista kannettavan maksun lisäksi kannettavan ”prosenttimääräisen lisämaksun” silloin, kun tämä korotus on määrältään kiinteä ja vastaa katettavia lisäkustannuksia.
               Direktiivin 85/73, sellaisena kuin se on muutettuna ja kodifioituna direktiivillä 96/43, liitteessä A olevan I luvun 4 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltio voi kantaa omistajan pyynnöstä muulloin kuin tavanomaisina teurastusaikoina teurastettujen eläinten tarkastuksista tavanomaisina teurastusaikoina suoritettavista tarkastuksista kannettavan maksun lisäksi kannettavan ”prosenttimääräisen lisämaksun” silloin, kun tämä korotus vastaa tosiasiallisesti aiheutuneita lisäkustannuksia.

      (1)  EUVL C 247, 20.10.2007.


title: Asia C-187/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 13.7.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgericht Düsseldorf) – Joachim Pöpperl v. Land Nordrhein-Westfalen (Ennakkoratkaisupyyntö — SEUT 45 artikla — Työntekijöiden vapaa liikkuvuus — Jäsenvaltion virkamies, joka on lähtenyt julkishallinnon palveluksesta työskennelläkseen toisessa jäsenvaltiossa — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään julkishallinnon palveluksessa saavutettujen vanhuuseläkeoikeuksien menettämisestä ja taannehtivasta vakuuttamisesta yleisessä vanhuuseläkejärjestelmässä)

text:
               12.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 335/18

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 13.7.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgericht Düsseldorf) – Joachim Pöpperl v. Land Nordrhein-Westfalen
   (Asia C-187/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 45 artikla - Työntekijöiden vapaa liikkuvuus - Jäsenvaltion virkamies, joka on lähtenyt julkishallinnon palveluksesta työskennelläkseen toisessa jäsenvaltiossa - Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään julkishallinnon palveluksessa saavutettujen vanhuuseläkeoikeuksien menettämisestä ja taannehtivasta vakuuttamisesta yleisessä vanhuuseläkejärjestelmässä))
   (2016/C 335/23)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgericht Düsseldorf

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Joachim Pöpperl

      Vastaaja: Land Nordrhein-Westfalen

      Tuomiolauselma

               1)

               SEUT 45 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan henkilö, jolla on virkamiehen asema jäsenvaltiossa ja joka omasta tahdostaan eroaa tehtävistään hoitaakseen virkaa toisessa jäsenvaltiossa, menettää vanhuuseläkeoikeutensa virkamiesten vanhuuseläkejärjestelmässä ja jonka mukaan hänet vakuutetaan taannehtivasti yleisessä vanhuuseläkejärjestelmässä, jolloin tästä seuraava vanhuuseläkkeen määrä on pienempi kuin mihin menetetyt vanhuuseläkeoikeudet olisivat oikeuttaneet.

               2)

               SEUT 45 artiklaa on tulkittava siten, että kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on varmistaa tämän artiklan täysi vaikutus ja myöntää pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa oleville työntekijöille vastaavat eläkeoikeudet kuin on virkamiehillä, jotka huolimatta julkisen työnantajan vaihtumisesta säilyttävät palvelusvuosiaan vastaavat vanhuuseläkeoikeudet, tulkitsemalla kansallista oikeutta kyseisen artiklan mukaisesti tai, jos tällainen tulkinta ei ole mahdollista, jättämällä soveltamatta kaikki sen kanssa ristiriidassa olevat kansallisen oikeuden säännökset soveltaakseen samaa järjestelmää, jota sovelletaan mainittuihin virkamiehiin.

      (1)  EUVL C 245, 27.7.2015.


title: Asia T-473/09: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 19.9.2011 — Matkompaniet v. SMHV — DF World of Spices (KATOZ) (Yhteisön tavaramerkki — Väite — Väitteen peruuttaminen — Lausunnon antaminen asiassa ratkeaa)

text:
               19.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 340/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 19.9.2011 — Matkompaniet v. SMHV — DF World of Spices (KATOZ)
   (Asia T-473/09) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väite - Väitteen peruuttaminen - Lausunnon antaminen asiassa ratkeaa)
   2011/C 340/43
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Matkompaniet AB (Borås, Ruotsi) (edustajat: asianajajat J. Gulliksson ja J. Olson)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: D. Botis)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: DF World of Spices GmbH (Dissen, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Ebert-Weidenfeller ja S. Schmüser)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 11.3.2009 (asia R 577/2008-2) tekemästä päätöksestä, joka koskee Matkompaniet AB:n ja DF World of Spices GmbH:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Kantaja ja väliintulija vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan ja ne molemmat velvoitetaan korvaamaan puolet vastaajan oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 24, 30.1.2010.


title: Asia C-2/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 2.1.2013 — Directeur général des douanes et droits indirects ja Chef de l’agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières v. Humeau Beaupreau SAS

text:
               9.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 71/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 2.1.2013 — Directeur général des douanes et droits indirects ja Chef de l’agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières v. Humeau Beaupreau SAS
   (Asia C-2/13)
   2013/C 71/17
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour de cassation

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Directeur général des douanes et droits indirects ja Chef de l’agence de la direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières

      Vastapuoli: Humeau Beaupreau SAS

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko jalkineen valmistusprosessiin kuuluvat varren kantakapin muovaamistoimet ja varren ja ulkopohjan hiomistoimet, jotka tehdään ennen jalkineen kokoamista, luokiteltava harmonoidun järjestelmän 2 yleisen tulkintasäännön a alakohtaa koskevan selityksen VII kohdassa tarkoitetuiksi ”yhdistämistoimiksi” vai ”valmistustoimiksi, joilla valmistaminen on saatettu päätökseen”?


title: Yhdistetyt asiat C-152/07–C-154/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 17.7.2008 (Bundesverwaltungsgerichtin (Saksa) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Arcor AG & Co. KG (C-152/07), Communication Services TELE2 GmbH (C-153/07) ja Firma 01051 Telekom GmbH (C-154/07) v. Saksan liittotasavalta (Televiestintäala — Verkot ja palvelut — Tariffien tasapainottaminen — Direktiivin 90/388/ETY 4 c artikla — Direktiivin 97/33/EY 7 artiklan 2 kohta — Direktiivin 98/61/EY 12 artiklan 7 kohta — Sääntelyviranomainen — Direktiivien välitön oikeusvaikutus — Tilanne, jossa on kolme osapuolta)

text:
               30.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/13

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 17.7.2008 (Bundesverwaltungsgerichtin (Saksa) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Arcor AG & Co. KG (C-152/07), Communication Services TELE2 GmbH (C-153/07) ja Firma 01051 Telekom GmbH (C-154/07) v. Saksan liittotasavalta
   (Yhdistetyt asiat C-152/07–C-154/07) (1)

   (Televiestintäala - Verkot ja palvelut - Tariffien tasapainottaminen - Direktiivin 90/388/ETY 4 c artikla - Direktiivin 97/33/EY 7 artiklan 2 kohta - Direktiivin 98/61/EY 12 artiklan 7 kohta - Sääntelyviranomainen - Direktiivien välitön oikeusvaikutus - Tilanne, jossa on kolme osapuolta)
   (2008/C 223/20)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Bundesverwaltungsgericht
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Arcor AG & Co. KG (C-152/07), Communication Services TELE2 GmbH (C-153/07) ja Firma 01051 Telekom GmbH (C-154/07)

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta

      Muu osapuoli: Deutsche Telekom AG
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesverwaltungsgericht — Kilpailusta telepalvelumarkkinoilla 28.6.1990 annetun komission direktiivin 90/388/ETY (EYVL L 192, s. 10) ja televiestinnän yhteenliittämisestä soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi 30.6.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/33/EY (EYVL L 199, s. 32) tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään palvelun kustannusten mukaan laskettujen yhteenliittymismaksujen lisäksi korvauksesta, joka muiden operaattorien on maksettava teleoperaattorille tilaajaliittymän tarjoamisesta syntyvän alijäämän tasapainottamiseksi — Jäsenvaltioiden velvollisuus poistaa olemassa olevien teleorganisaatioiden verkkojen yhteenliittämisen jälkeen suorittamaan hintojen tasapainottamiseen liittyvät rajoitukset — Yksityisen mahdollisuus vedota direktiivin välittömään oikeusvaikutukseen jonkin jäsenvaltion tuomioistuimessa sellaisen hallintopäätöksen kumoamiseksi, jossa määrätään taloudellisesta velvoitteesta jonkin toisen yksityisen hyväksi
   Tuomiolauselma

               1)

               Televiestinnän yhteenliittämisestä soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi 30.6.1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/33/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 24.9.1998 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/61/EY, 12 artiklan 7 kohtaa ja kilpailusta telepalvelumarkkinoilla 28.6.1990 annetun komission direktiivin 90/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 13.3.1996 annetulla komission direktiivillä 96/19/EY ja luettuna yhdessä direktiivin 96/19 johdanto-osan 5 ja 20 perustelukappaleen kanssa, 4 c artiklaa on tulkittava niin, että kansallinen sääntelyviranomainen ei voi velvoittaa yleisen verkon kanssa yhteenliitetyn verkon operaattoria maksamaan määräävässä asemassa olevalle yleisen verkon operaattorille yhteenliittämismaksun lisäksi liittymäkustannusmaksua, jonka tarkoituksena on kattaa alijäämä, joka yleisen verkon operaattorille aiheutui tilaajaliittymän tarjoamisesta vuodelta 2003.

               2)

               Direktiivin 90/388, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 96/19, 4 c artiklalla ja direktiivin 97/33 12 artiklan 7 kohdalla, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/61, on välitön oikeusvaikutus, ja yksityiset oikeussubjektit voivat vedota niihin suoraan kansallisessa tuomioistuimessa riitauttaakseen kansallisen sääntelyviranomaisen päätöksen.

      (1)  EUVL C 140, 23.6.2007.


title: Asia T-344/03: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio  5.4.2006  — Saiwa v. SMHV (Yhteisön tavaramerkki — Sanaosan  SELEZIONE ORO Barilla  sisältävää kuviomerkkiä koskeva hakemus — Väite — Aikaisemmat sanamerkit ORO ja ORO SAIWA — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Väitteen hylkääminen)

text:
               3.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/39

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 5.4.2006 — Saiwa v. SMHV
   (Asia T-344/03) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Sanaosan ”SELEZIONE ORO Barilla” sisältävää kuviomerkkiä koskeva hakemus - Väite - Aikaisemmat sanamerkit ORO ja ORO SAIWA - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Väitteen hylkääminen)
   (2006/C 131/72)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Saiwa SpA (Genova, Italia) (edustajat: asianajajat G. Sena, P. Tarchini, J.-P. Karsenty ja M. Karsenty-Ricard,)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: M. Capostagno ja M.O. Montalto)
   Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa: Barilla Alimentare SpA (Parma, Italia) (edustajat: asianajajat A. Vanzetti ja S. Bergia)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne, joka on nostettu SMHV:n neljännen valituslautakunnan Saiwa SpA ja Barilla Alimentare SpA -yhtiöiden välisestä väitemenettelystä 18.7.2003 tekemästä päätöksestä (asia R 480/2002-4)
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 304, 13.12.2003.


title: Asia T-496/13: Kanne 16.9.2013 — McCullough v. Cedefop

text:
               23.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 344/61

         Kanne 16.9.2013 — McCullough v. Cedefop
   (Asia T-496/13)
   2013/C 344/113
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Colin Boyd McCullough (Thessaloniki, Kreikka) (edustaja: asianajaja G. Matsos)

      Vastaaja: Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskus

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Cedefopin 15.7.2013 tekemän päätöksen, jolla kantajalta evättiin oikeus tutustua tiettyihin asiakirjoihin

               —

               velvoittamaan Cedefopin toimittamaan kantajalle pyydetyt asiakirjat

               —

               sallimaan Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 1 artiklan kolmannen virkkeen mukaisesti sen, että Kreikan kansalliset viranomaiset voivat loukata Cedefopin tiloja ja rakennuksia löytääkseen ja hankkiakseen kyseiset asiakirjat ja tutkiakseen mahdollisia rikoksia, joita kuka tahansa on saattanut tehdä niihin liittyen, ja

               —

               velvoittamaan Cedefopin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että Cedefop of rikkonut unionin oikeutta riidanalaisessa päätöksessä tulkitsemalla virheellisesti asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan b alakohtaa.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että Cedefop on rikkonut unionin oikeutta tulkitsemalla virheellisesti asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 3 kohtaa.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että Cedefopin virkaatekevän johtajan käyttäytyminen on vähintäänkin kyseenalaista, kun hän väittää, että on kyseenalaista, ovatko pyydettyjen asiakirjojen joukossa olevat KMS-ohjausryhmän kokouspöytäkirjat olleet koskaan olemassa, sillä hänen pitäisi olla tietoinen niiden olemassaolosta (tai siitä, että ne eivät ole olemassa), koska hän oli Cedefopin apulaisjohtaja sellaisen pitkän ajanjakson ajan (yhden vuoden ajan), jonka aikana tällaiset asiakirjat laadittiin. Se, että toimivaltaiset kansalliset viranomaiset tutkivat Cedefopin tilat, on tarpeen tällaisen käyttäytymisen takia.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että Cedefop ei ole päättänyt neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 täytäntöönpanoa koskevista käytännön järjestelyistä ja että komission antamia yksityiskohtaisia sääntöjä on sovellettava analogisesti.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu siihen, että se, että Cedefop on evännyt oikeuden tutustua pyydettyihin asiakirjoihin, loukkaa kantajan oikeuksia rikosasian vastaajana.