title: Asia C-317/09 P: Valitus, jonka ArchiMEDES on tehnyt 10.8.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) yhdistetyissä asioissa T-396/05 ja T-397/05, ArchiMEDES v. komissio, 10.6.2009 antamasta tuomiosta

text:
               7.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 267/36

         Valitus, jonka ArchiMEDES on tehnyt 10.8.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) yhdistetyissä asioissa T-396/05 ja T-397/05, ArchiMEDES v. komissio, 10.6.2009 antamasta tuomiosta
   (Asia C-317/09 P)
   2009/C 267/67
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Architecture, Microclimat, Énergies Douces Europe et Sud sarl (ArchiMEDES) (edustaja: asianajaja P.-P. Van Gehuchten)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

   ArchiMEDES vaatii Euroopan yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-396/05 ja T-397/05, ArchiMEDES v. komissio, 10.6.2009 antaman tuomion ja hyväksymään valittajan kannekirjelmässään esittämät vaatimukset, jotka koskivat sitä, että

               —

               komission 5.10.2005 päivättyyn kirjeeseen sisältynyt päätös, joka annettiin valittajalle tiedoksi 10.10.2005 ja jolla kuitattiin kantajan ja komission keskinäiset saatavat, on kumottava

               —

               komission 30.8.2005 päivättyihin kirjeisiin sisältynyt takaisinperintäpäätös sekä 23.8.2005 päivätty veloituslasku nro 3240705638, jotka annettiin valittajalle tiedoksi 2.9.2005, on kumottava

               —

               komission 30.8.2005 tekemä päätös sopimuksen purkamisesta on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava maksamaan 125 906 euron suuruinen summa laillisine viivästyskorkoineen 12.2.2002 alkaen

               —

               toissijaisesti komissio on velvoitettava maksamaan 103 551,90 euron suuruinen summa laillisine viivästyskorkoineen 12.2.2002 alkaen

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   ArchiMEDES vetoaa valituksensa tueksi neljään valitusperusteeseen.
   Ensimmäisellä valitusperusteellaan, joka liittyy vaatimukseen komission 5.10.2005 päivättyyn kirjeeseen sisältyneen saatavien kuittauspäätöksen kumoamisesta, valittaja väittää, että EY 230 artiklaa sekä Ranskan siviililain (Code civil) 1291 §:ää on rikottu ja että valituksenalainen tuomio on perusteltu virheellisesti tai puutteellisesti. Valittajan mukaan kuittauspäätös on nimittäin EY 230 artiklassa tarkoitettu kannekelpoinen toimi, ja komission pääasiassa tekemässä päätöksessä on jätetty huomioimatta Ranskan siviililain 1291 §:ssä tarkoitetut ArchiMEDESin ja komission väliseen sopimukseen sovellettavat edellytykset, joista ilmenee, että jos saatava kiistetään, se katsotaan vahvistetuksi vasta, kun velallinen velvoitetaan tuomioistuimen antaman tuomion nojalla maksamaan kyseinen velka velkojalle. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valittajan mukaan jättänyt huomioimatta edellä mainitut säännökset katsoessaan, ettei valittajalla enää ollut intressiä vaatia 5.10.2005 tehdyn päätöksen kumoamista, koska mainittu päätös on sääntöjenvastainen yksipuolinen toimi.
   Toisella valitusperusteellaan valittaja väittää, että ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen (Euroopan ihmisoikeussopimus) 6 artiklaa ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 64 artiklaa on rikottu ja että yleistä litis denuntiatio -periaatetta, puolustautumisoikeuksia ja oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin on loukattu siltä osin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi ilman perusteluja valittajan vaatimuksen siitä, että muut sopimuspuolet kutsutaan oikeudenkäyntiin ja että tuomio ulotetaan koskemaan kaikkia sopimuspuolia. Vaatimuksen hylkääminen tarkoittaa valittajan mukaan sitä, että tähän sopimukseen liittyviä komission lukuisia sopimuskumppaneita ei käytännössä kohdella yhdenvertaisesti, koska komissio voi tarvittaessa nostaa kanteen kaikkia sopimuskumppaneita vastaan, kun taas tällaista mahdollisuutta ei ole tilanteessa, jossa yksi sopimuskumppaneista nostaa kanteen.
   Kolmannella valitusperusteellaan, joka jakautuu kahteen osaan, valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rikkonut siviililain 1134 ja 1165 §:ää, loukannut asiakirjojen sisällön koskemattomuuden periaatetta ja rikkonut sopimuksen BU/209/95 1.1 ja 10 kohtaa sekä sanotun sopimuksen liitteen II 2.1, 2.2, 21.1 ja 21.4 kohtaa, ja tämän lisäksi valittaja väittää, että valituksenalaisen tuomion perustelut ovat puutteelliset tai virheelliset. Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rikkonut edellä mainittuja säännöksiä ja sopimuskohtia yhtäältä siksi, että se erotti toisistaan eri sopimuskumppaneiden oikeudet ja velvollisuudet, vaikka nämä ovat yhdessä ja yhteisvastuullisesti vastuussa sopimuksen BU/209/95 täytäntöönpanosta, ja toisaalta, koska se katsoi, että valittaja on sopimukseen nähden kolmas osapuoli siksi, että se on alihankkija, vaikka se on tosiasiallisesti sopimuspuoli.
   Neljännellä valitusperusteellaan valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rikkonut siviililain 1134 ja 1184 §:ää, loukannut asiakirjojen sisällön koskemattomuuden periaatetta ja rikkonut sopimuksen BU/209/95 liitteen II 5 kohtaa sekä perustellut puutteellisesti tuomion, joka on valittajan mukaan ristiriitainen, koska se antoi komissiolle oikeuden purkaa yksipuolisesti 30.8.2005 sanotun sopimuksen, vaikka se samalla totesi, että komissio oli hiljaisesti hyväksynyt loppuraportin yli kolme vuotta aikaisemmin.


title: Asia T-117/06: Kanne  13.4.2006  — DeTeMedien v. SMHV (suchen.de)

text:
               17.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 143/33

         Kanne 13.4.2006 — DeTeMedien v. SMHV (suchen.de)
   (Asia T-117/06)
   (2006/C 143/66)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: DeTeMedien, Deutsche Telekom Medien GmbH (Frankfurt, Saksa) (edustajat: asianajajat J. Fesenmair ja I. Gehring)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
   Kantajan vaatimukset

               —

               ensimmäisen valituslautakunnan 30.1.2006 asiassa R 287/2005-1 tekemä päätös on kumottava

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointivirasto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut, jotka voidaan määrätä korvattaviksi.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”suchen.de” luokkiin 9, 16, 35, 36, 38 ja 42 kuuluville tavaroille ja palveluille (hakemus nro 3 915 329).

      Tutkijan ratkaisu: Hakemuksen osittainen hylkääminen.
   Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen.

      Kanneperusteet: Haettu tavaramerkki on erottamiskykyinen eikä se ole pelkästään kuvaileva; näin ollen ei ole olemassa mitään asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 7 artiklan 1 kohdan b tai c alakohdan eikä 7 artiklan 2 kohdan mukaisia ehdottomia hylkäysperusteita, jotka estäisivät sen rekisteröinnin.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1)


title: Asia T-225/17: Kanne 19.4.2017 – Adapta Color v. EUIPO – Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA

text:
               26.6.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 202/23

         Kanne 19.4.2017 – Adapta Color v. EUIPO – Coatings Foreign IP (Bio proof ADAPTA
   (Asia T-225/17)
   (2017/C 202/38)
   Kannekirjelmän kieli: espanja

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Adapta Color, SL (Peñiscola, Espanja) (edustajat: asianajajat G. Macías Bonilla, G. Marín Raigal ja E. Armero Lavie)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Coatings Foreign IP Co. LLC (Wilmington, Delaware, Yhdysvallat)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Euroopan unionin tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosat ”Bio proof ADAPTA” — EU-tavaramerkki nro 4 582 599

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 6.2.2017 asiassa R 311/2016-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               ottaa tämän kanteen tutkittavaksi kokonaisuudessaan

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa vastaajan ja tarvittaessa mainitun muun osapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja mitättömyysmenettelystä ja valituksesta EUIPO:ssa aiheutuneet kulut.

      Kanneperusteet

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-223/17.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys, 21 päivänä maaliskuuta 2002, asiassa T-235/01, Georgios Caravelis vastaan Euroopan parlamentti (Kumoamiskanne – Riidanalaisen toimen peruuttaminen – Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
15.6.2002               FI                             Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        C 144/45
2)     Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja myös              tuomioistuimen presidentti on 26.10.2001 antanut määräyk-
       kantajan oikeudenkäyntikuluista.                                     sen, jonka määräysosa on seuraava:
3)     Tanskan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluis-            1)    EY 82 artiklan mukaisesta menettelystä 3 päivänä heinäkuuta
       taan.                                                                      2001 tehdyn komission päätöksen (Asia COMP D3/38.044
                                                                                — NDC Health / IMS Health: välitoimet) täytäntöönpanoa
                                                                                lykätään, kunnes ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin antaa
                                                                                ratkaisun pääasiassa.
(1) EYVL C 4, 6.1.2001.
                                                                            2)    Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
          MIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS,                               YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
                                                                                MIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
                   26 päivänä lokakuuta 2001,                                                21 päivänä maaliskuuta 2002,
asiassa T-184/01 R, IMS Health Inc. vastaan Euroopan                        asiassa T-235/01, Georgios Caravelis vastaan Euroopan
                       yhteisöjen komissio                                                            parlamentti (1)
(Välitoimimenettely – Kilpailuoikeus – Kantelu – Väitetty                   (Kumoamiskanne – Riidanalaisen toimen peruuttaminen –
tekijänoikeuksien loukkaaminen – Suojatoimenpiteitä kos-                                  Lausunnon antamisen raukeaminen)
keva komission päätös – Välitoimihakemuksen hyväksymi-
sen edellytykset – Fumus boni juris – Kiireellisyys – Etujen                                         (2002/C 144/95)
                           vertaaminen)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)
                         (2002/C 144/94)
                    (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                            Asiassa T-235/01, Georgios Caravelis, Euroopan parlamentin
                                                                            virkamies, kotipaikka Bryssel, edustajanaan asianajaja C. Taga-
                                                                            ras, vastaan Euroopan parlamentti (asiamiehinään J. F. De
                                                                            Wachter, C. Karamarcos ja N. Korogiannakis), jossa kantaja
Asiassa T-184/01 R, IMS Health Inc., kotipaikka Fairfield,                  vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan
Connecticut (Amerikan Yhdysvallat), edustajinaan solicitor                  Ateenan tiedotustoimiston johtajan paikan, palkkaluokka A 3,
N. Levy ja solicitor J. Temple Lang sekä barrister R. O’Donog-              täyttämistä koskevan ilmoituksen avoimesta virasta nro 9186,
hue, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisö-                yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (viides jaos-
jen komissio (asiamiehinään E. Gippini Fournier, F. Siredney-               to), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. D. Cooke
Garnier ja A. Whelan), jota tukevat AzyX Deutschland GmbH                   sekä tuomarit R. Garcı́a-Valdecasas ja P. Lindh, kirjaaja: H. Jung,
Geopharma Information Services, kotipaikka Neu-Isenburg                     on 21.3.2002 antanut määräyksen, jonka määräysosa on
(Saksa), edustajinaan asianajajat L. Levi, G. Vandersanden                  seuraava:
ja D. Dugois, prosessiosoite Luxemburgissa, National Data
Corporation, kotipaikka Atlanta, Georgia (Amerikan Yhdysval-
lat), edustajinaan I. Forrester, Q.C., solicitor F. Fine ja asianajajat     1)    Lausunnon antaminen esillä olevassa asiassa raukeaa.
C. Price ja A. F. Gagliardi, prosessiosoite Luxemburgissa, ja
NDC Health GmbH & Co. KG, kotipaikka Bad Camberg                            2)    Kukin osapuoli vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
(Saksa), edustajinaan I. Forrester, Q.C., solicitor F. Fine, solicitor
M. Powell ja asianajajat C. Price ja A.F. Gagliardi, prosessiosoite
Luxemburgissa, jossa kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeus-
asteen tuomioistuin määrää EY 82 artiklan mukaisesta menet-                 (1) EYVL C 331, 24.11.2001.
telystä 3 päivänä heinäkuuta 2001 tehtyä komission päätöstä
(Asia COMP D3/38.044 – NDC Health/IMS Health: välitoimet)
koskevista välitoimista, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen


title: Asia T-117/05: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 19.9.2006 — Rodenbröker ym. v. komissio (Kumoamiskanne — Direktiivi 92/43/ETY — Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu — Päätös 2004/813/EY — Luettelo Atlantin luonnonmaantieteellisellä vyöhykkeellä olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista — Henkilöt, joita päätös koskee suoraan ja erikseen — Tutkimatta jättäminen)

text:
               2.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/49

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 19.9.2006 — Rodenbröker ym. v. komissio
   (Asia T-117/05) (1)

   (Kumoamiskanne - Direktiivi 92/43/ETY - Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu - Päätös 2004/813/EY - Luettelo Atlantin luonnonmaantieteellisellä vyöhykkeellä olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista - Henkilöt, joita päätös koskee suoraan ja erikseen - Tutkimatta jättäminen)
   (2006/C 294/103)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantajat: Andreas Rodenbröker (Hövelhof, Saksa) ja 81 muuta hakijaa, joiden nimet ovat määräyksen liitteessä (edustaja: asianajaja H. Glatzel)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. van Beek ja B. Schima)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne, jossa hakijat vaativat neuvoston direktiivin 92/43/ETY mukaisesta luettelosta Atlantin luonnonmaantieteellisellä vyöhykkeellä olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista 7 päivänä joulukuuta 2004 tehdyn komission päätöksen 2004/813/EY (EUVL L 387, s. 1) täytäntöönpanon lykkäämistä
   Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Kantajat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut mukaan lukien.

      (1)  EUVL C 143, 11.6.2005.


title: Yhdistetyt asiat C-75/05 P ja C-80/05 P: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 11.9.2008 — Saksan liittotasavalta (C-75/05 P), Glunz AG ja OSB Deutschland GmbH (C-80/05 P) v. Kronofrance SA ja Euroopan yhteisöjen komissio (Muutoksenhaku — Valtiontuet — Vastustamatta jättämistä koskeva komission päätös — Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottaminen — Ne, joita asia koskee — Alueelliset tuet suurille hankkeille — Vuoden 1998 monialaiset puitteet)

text:
               8.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 285/2

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 11.9.2008 — Saksan liittotasavalta (C-75/05 P), Glunz AG ja OSB Deutschland GmbH (C-80/05 P) v. Kronofrance SA ja Euroopan yhteisöjen komissio
   (Yhdistetyt asiat C-75/05 P ja C-80/05 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Valtiontuet - Vastustamatta jättämistä koskeva komission päätös - Kumoamiskanne - Tutkittavaksi ottaminen - Ne, joita asia koskee - Alueelliset tuet suurille hankkeille - Vuoden 1998 monialaiset puitteet)
   (2008/C 285/02)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Valittajat: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: W.-D. Plessing ja C. Schulze-Bahr, avustajanaan Rechtsanwalt M. Núñez-Müller) (C-75/05), Glunz AG ja OSB Deutschland GmbH (edustaja: Rechtsanwalt H.-J. Niemeyer)

      Valittajan vastapuolet: Kronofrance SA (edustajat: Rechtsanwalt R. Nierer ja Rechtsanwalt L. Gordalla) ja Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: V. Kreuschitz)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu neljäs jaosto) asiassa T-27/02, Kronofrance vastaan komissio, jota Glunz AG ja OSB Deutschland GmbH tukevat, 1.12.2004 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi Saksan viranomaisten Glunz AG:lle myöntämän tuen vastustamatta jättämisestä 25.7.2001 tehdyn komission päätöksen SG (2001) D — EY 230 artiklan neljännen kohdan rikkominen — EY 87 artiklan 3 kohdan rikkominen — Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 64 artiklan rikkominen
   Tuomiolauselma

               1)

               Valitukset hylätään.

               2)

               Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut asiassa C-75/05 P.

               3)

               Glunz AG ja OSB Deutschland GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut asiassa C-80/05 P.

               4)

               Euroopan yhteisöjen komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 106, 30.4.2005.


title: Asia C-556/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 26.3.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Liettua) – Litaksa UAB v. BTA Insurance Company SE (Ennakkoratkaisupyyntö — Ajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettava pakollinen vakuutus — Direktiivi 90/232/ETY — 2 artikla — Vakuutusmaksun määrän eriyttäminen sen alueen perusteella, missä ajoneuvoa käytetään)

text:
               26.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 26.3.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Lietuvos Aukščiausiasis Teismas – Liettua) – Litaksa UAB v. BTA Insurance Company SE
   (Asia C-556/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Ajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettava pakollinen vakuutus - Direktiivi 90/232/ETY - 2 artikla - Vakuutusmaksun määrän eriyttäminen sen alueen perusteella, missä ajoneuvoa käytetään))
   (2015/C 171/05)
   Oikeudenkäyntikieli: liettua

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Litaksa UAB

      Muu osapuoli: BTA Insurance Company SE

      Tuomiolauselma

   Moottoriajoneuvojen käyttöön liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 14.5.1990 annetun kolmannen neuvoston direktiivin 90/232/ETY – sellaisena kuin se on muutettuna 11.5.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2005/14/EY – 2 artiklaa on tulkittava siten, ettei kyseisessä artiklassa tarkoitetun yhden vakuutusmaksun käsitettä vastaa vakuutusmaksu, jonka määrä vaihtelee sen mukaan, onko vakuutettua ajoneuvoa tarkoitus käyttää yksinomaan sen jäsenvaltion alueella, jossa ajoneuvon pysyvä kotipaikka on, vai koko unionin alueella.

      (1)  EUVL C 24, 25.1.2014.


title: Asia C-497/06 P: Valitus, jonka CAS Succhi di Frutta SpA on tehnyt 5.12.2006 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-226/01, CAS Succhi di Frutta SpA v. komissio, 13.9.2006 antamasta tuomiosta

text:
               24.2.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 42/10

         Valitus, jonka CAS Succhi di Frutta SpA on tehnyt 5.12.2006 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-226/01, CAS Succhi di Frutta SpA v. komissio, 13.9.2006 antamasta tuomiosta
   (Asia C-497/06 P)
   (2007/C 42/16)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Valittaja: CAS Succhi di Frutta SpA (edustajat: asianajajat F. Sciaudone, R. Sciaudone ja D. Fioretti)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Valituksenalaisen tuomion kumoaminen ja asian palauttaminen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta se tarkastelisi asiaa yhteisöjen tuomioistuimen antamien ohjeiden valossa,

               —

               komission velvoittaminen korvaamaan sekä nyt esillä olevassa asiassa että asiassa T-226/01 syntyneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomioon kohdistuvat valitusperusteet voidaan jakaa seuraavaan neljään ryhmään: asiassa C-496/99 P, komissio vastaan CAS, annetun tuomion merkitys, hedelmien korvaaminen, vastaavuuskertoimet sekä valittajalle oikeuksiensa puolustamisesta syntyneet kulut.
   Asiassa C-496/99 P, komissio vastaan CAS, annetun tuomion merkityksestä valittaja vetoaa seuraaviin perusteisiin: asiassa T-226/01 annetussa tuomiossa otetaan vääristyneellä tavalla huomioon valittajan esittämät väitteet asiassa komissio vastaan CAS annetun tuomion merkityksestä; oikeusvoimaperiaatteen loukkaaminen; kanteen vääristely asiassa komissio vastaan CAS aiheutuneiden vahinkojen korvaamisen osalta; aiheutuneiden vahinkojen korvaamisen edellytysten tulkintaa koskeva virhe.
   Hedelmien korvaamisen osalta valittaja esittää seuraavat väitteet: hedelmien korvaamisesta johtuvia vahinkoja koskevat puutteelliset perustelut ja valittajan tarjouskilpailun lainvastaisuudesta esittämää päätelmää koskeva ilmeinen arviointivirhe; hedelmien korvaamisen oikeudellista relevanssia hankintajärjestelmässä koskeva virhe; oikeusvoimaperiaatteen loukkaaminen viitattaessa hetkeen, jolloin on saatu varmuus hedelmien korvaamisesta; asiakirja-aineistoon sisältyvien todisteiden vääristely ja perustelujen puuttuminen hedelmien korvaamiseen ja sen tiedossa oloon maaliskuussa 1996 liittyvien etujen osalta; menettelymääräysten rikkominen, todistusseikkojen ilmeinen vääristely sekä todistustaakkaa koskevien yleisten periaatteiden loukkaaminen.
   Vastaavuuskerrointen osalta valittaja väittää, että vahinkojen laskemiseksi huomioon otettavat hedelmämäärät on määritelty virheellisesti.
   Lopuksi valittaja väittää sen omien etujen puolustamiseksi syntyneiden kustannusten osalta seuraavaa: on loukattu periaatetta, joka koskee oikeuksien puolustamiseksi käytetystä teknisestä ja oikeudellisesta avustuksesta syntyneiden kustannusten korvaamista sekä periaatetta, joka koskee oikeutta saada korvausta tarjouskilpailuun osallistumisesta aiheutuneista kustannuksista.


title: Asia F-37/16: Kanne 29.7.2016 – ZZ v. EIP

text:
               12.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 335/54

         Kanne 29.7.2016 – ZZ v. EIP
   (Asia F-37/16)
   (2016/C 335/71)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja B. Maréchal)

      Vastaaja: Euroopan investointipankki (EIP)

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Sellaisen päätöksen kumoaminen, joka on tehty sukupuolista häirintää koskeviin väitteisiin liittyvän sellaisen Dignity at work -tutkintamenettelyn päätteeksi, jolla hylätään kantajan tekemä valitus ja vaatimus kantajalle aiheutuneen henkisen kärsimyksen ja hoitokulujen korvaamisesta.

      Vaatimukset

               —

               päätös, joka on 16.10.2015 tehty sellaisen Dignity at work -tutkintamenettelyn yhteydessä, jonka kantaja aloitti 20.5.2015 lähiesimiehensä osalta ja jossa tutkintalautakunta suoritti tutkinnan, on peruutettava, ja kyseiseen tutkintaan liittyvä 14.9.2015 päivätty tutkintalautakunnan kertomus, jossa kantajan valitus hylättiin ja jossa esitettiin epäasianmukaisia suosituksia, mukaan lukien kertomuksen osien salaaminen, on kumottava

               —

               kantajalle on määrättävä maksettavaksi korvauksena hänelle aiheutuneen vahingon perusteella aiheutuneista hoitokuluista i) tähän mennessä 977 euroa (mukaan lukien ALV) ja ii) väliaikaisena korvauksena 5 850 euroa tulevista hoitokuluista

               —

               kantajalle on määrättävä maksettavaksi korvauksena henkisestä kärsimyksestä 20 000 euroa

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia F-92/13: Kanne 20.9.2013 — ZZ v. komissio

text:
               16.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 336/32

         Kanne 20.9.2013 — ZZ v. komissio
   (Asia F-92/13)
   2013/C 336/71
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja S. Orlandi)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Sen päätöksen kumoaminen, jolla laskettiin ennen palveluksessa aloittamista saavutettujen eläkeoikeuksien hyvittäminen henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 ja 12 artiklan uusien yleisten täytäntöönpanosäännösten perusteella.

      Vaatimukset

               —

               henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 ja 12 artiklan yleisten täytäntöönpanosäännösten 9 artikla on lainvastainen eikä sitä näin ollen voida soveltaa

               —

               kantajan ennen palveluksessa aloittamistaan saavuttamien eläkeoikeuksien hyvittämisestä 15.2.2013 tehty päätös, joka tehtiin näiden eläkeoikeuksien Euroopan unionin toimielinten eläkejärjestelmään siirtämisen yhteydessä 3.3.2011 annettujen, henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan yleisten täytäntöönpanosääntöjen mukaisesti, on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-303/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Okręgowy w Łodzi (Puola) on esittänyt 22.6.2015 – Rikosoikeudenkäynti G. M:ää ja M. S:ää vastaan

text:
               21.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/21

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Okręgowy w Łodzi (Puola) on esittänyt 22.6.2015 – Rikosoikeudenkäynti G. M:ää ja M. S:ää vastaan
   (Asia C-303/15)
   (2015/C 311/25)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sąd Okręgowy w Łodzi

      Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

   G. M. ja M. S.

      Ennakkoratkaisukysymys

   Voidaanko teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22.6.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY (1) (sellaisena kuin se on muutettuna) 8 artiklan 1 kohtaa tulkita siten, että silloin kun on kyse luonteeltaan teknisinä pidettyjen määräysten ilmoittamatta jättämisestä on mahdollista erottaa toisistaan seuraukset siten, että sellaisia vapauksia koskevien määräysten osalta, jotka eivät kuulu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 36 artiklan rajoitusten piiriin, ilmoittamatta jättämisen on johdettava siihen, ettei kyseisiä määräyksiä voida soveltaa tietyssä ratkaistavana olevassa asiassa, kun taas sellaisia vapauksia koskevien määräysten osalta, jotka kuuluvat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 36 artiklan rajoitusten piiriin, kansallinen tuomioistuin, joka samanaikaisesti on unionin tuomioistuin, voi arvioida, täyttävätkö kyseiset määräykset niiden ilmoittamatta jättämisestä huolimatta perussopimuksen 36 artiklan vaatimukset, jolloin niitä voitaisiin soveltaa?

      (1)  EYVL L 204, s. 37.


title: Horeca-Wallonien 3.4.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-85/97)

text:
N:o C 166/22        \ FI |                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     31.5.97
vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Nicolas                 perusteella . Valitus koski muun muassa sitä, että tarjouk
Lhoëst, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire        sen hylkääminen sillä perusteella, ettei se ollut teknisten
Myson SARL, 30 rue de Cessange .                                   vaatimusten mukainen, perustui siihen virheelliseen oletta
                                                                   maan, etteivät SNCB:n tarjoamat yhtenä kappaleena ole
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois            vat betonipalkit ja kantajan tarjoamat kahtena kappaleena
tuin                                                               olevat palkit ole täysin korvattavissa toisillaan. Kantajan
                                                                   mukaan kanteen kohteena oleva päätös on tehty virheelli
— kumoaa komission 18.6.1996 tekemän päätöksen, jol               sen teknisen arvioinnin perusteella .
     la se kantajan vaatimuksen vastaisesti päätti olla arvi
     oimatta henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdan
     mahdollista soveltuvuutta,                                    Komission päätös lopettaa asian käsittely perustuu siihen,
                                                                   ettei mahdolliseen Belgian valtiota vastaan nostettavaan
— kumoaa tarpeellisilta osin komission 27.12.1996 kan             jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaan
     tajan valituksen perusteella tekemän nimenomaisen             kanteeseen liity yhteisön etua .
     hylkäävän päätöksen ,
                                                                   Kantaja esittää vaatimustensa tueksi ensiksikin, että olen
— velvoittaa vastaajan korvaamaan asian käsittelystä               naisia menettelymääräyksiä on rikottu, koska komissio ei
     tässä tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäynti             ole missään vaiheessa kuullut kantajaa eikä se ole täsmen
     kulut .                                                       tänyt, millä perusteella se on päättänyt olla jatkamatta tut
                                                                   kimuksia . Komissio ei kantajan mukaan voi pätevästi pe
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                rustella kyseistä tarjouskilpailua koskevaa päätöstään viit
                                                                   taamalla yleisesti julkisia rakennusurakoita koskeviin
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa       yhteisön oikeuden säännöksiin, ottamatta huomioon kil
mansisältöiset kuin asiassa T-16/97 ( 1 ).                         pailusääntöjä . Tämän osalta on todettava, että kanteen
                                                                   kohteena oleva päätös ei ole yhteensopiva perustamissopi
O EYVL N:o C 74, 8.3.1997, s . 27.                                 muksen 86 artiklan eikä 90 artiklan toisen kohdan kanssa .
                                                                   Kantaja korostaa tämän osalta, että SNCB:llä on rautatei
                                                                   den käyttöä koskeva monopoli Belgiassa, sille on annettu
                                                                   oikeus hyväksyä rautatieverkostossa käytetyt raaka-aineet
                                                                   ja tämän kanteen kohteena olevilla teknisillä eritelmillä
                                                                   syrjitään ainoastaan maahantuotuja tuotteita .
Societe Anonyme de Traverses en Beton Armen ( SATEBA)
1.4.1 997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama
                             kanne                                 Lopuksi kantaja vetoaa tosiseikkojen arvioinnissa tapahtu
                       (Asia T-83/97)                              neeseen virheeseen ja harkintavallan väärinkäyttöön. Kan
                                                                   taja täsmentää tämän osalta, että kilpailua koskevissa asi
                        ( 97/C 166/45
                                                                   oissa komissio voi määrätä yrityksille taloudellisia seuraa
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                      muksia, jos sääntöjen rikkomista koskevat edellytykset
                                                                   täyttyvät. Kantaja väittää, että komission tarkoituksena on
Societe Anonyme de Traverses en Beton Arme ( SATEBA),              ollut kiertää yhteisön asiaa koskevan lainsäädännön sovel
toimipaikka Pariisi, on nostanut Euroopan yhteisöjen en           taminen, kun se on päättänyt olla jatkamatta menettelyä
simmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa 1.4.1997 kan              SNCB:n toimien osalta ja todennut, ettei asiaan liittynyt
teen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan . Kantajan             riittävää yhteisön etua Belgian valtiota vastaan kohdistet
edustajana on asianajaja Jacques Manseau, Pariisi, ja pro         tujen toimien toteuttamiseksi . Kantaja väittää , että viita
sessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisti Ernest Arendt,          tessaan Belgian valtioon eikä SNCB:hen komission tarkoi
8— 10 rue Mathias Hardt.                                           tuksena on ollut saada aikaan se, ettei sen päätöstä vas
                                                                   taan voida nostaa kannetta yhteisöjen tuomioistuinten
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen           perustamissopimuken 169 artiklaa koskevan vakiintuneen
tuomioistuin                                                       oikeuskäytännön mukaisesti .
— kumoaa        20.1.1997    tehdyn   komission     päätöksen
    N:o XV/B3/MM/(96 ) D/2312 ;
— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                   Horeca-Wallonien 3.4.1997 Euroopan yhteisöjen komis
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                 siota vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-85/97)
Kantaja , joka on Ranskan oikeuden mukaan perustettu
rautateiden infrastruktuurialalla toimiva yhtiö, riitauttaa                                 ( 97/C 166/46 )
komission päätöksen, jolla se lopetti kantajan Societe Na
tionale des Chemins de Fer belgesiä ( SNCB ) vastaan teke                          (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
män valituksen käsittelyn. Tämä valitus koski julkisia
rakennusurakoita koskevan sopimuksen hyväksymisen
edellytyksiä yhtenä kappaleena olevien betonipalkkien toi         Horeca-Wallonie, kotipaikka Namur ( Belgia ), on nostanut
mittamiseksi SNCB:n perustaman luokittelujärjestelmän              Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
 ---pagebreak--- 31.5.97                H                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                N:o C 166/23
tuimessa 3.4.1997 kanteen Euroopan yhteisöjen komissio              G. Van Dyckin 4.4.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota
ta vastaan . Kantajan edustajina ovat asianajajat Gilles                                 vastaan nostama kanne
Bounéou, Luxemburg, sekä Jean Materne ja Alain Ber                                          (Asia T-87/97)
nard, Liege ( Belgia ), ja prosessiosoite Luxemburgissa
asianajotoimisto Gilles Bounéou, 15 avenue du Bois .                                          ( 97/C 166/47)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuin                                                         G. Van Dyck, kotipaikka Wuustwezel ( Belgia ), edustaji
                                                                     naan asianajajat G. Vandersanden ja M. -A. Marx, Bryssel ,
                                                                     prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire Myson S. ä . r. 1 .,
                                                                     30 rue de Cessange, on 4.4.1997 nostanut yhteisöjen en
— kumoaa 24.9.1996 päivättyyn, Belgian valtiolle ulkoa              simmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo
     siainministerin kautta osoitettuun Euroopan yhteisöjen          pan yhteisöjen komissiota vastaan .
     komission kirjeeseen sisältyvän päätöksen;
                                                                     Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
                                                                     tuin
— velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut
     tässä oikeusasteessa .
                                                                     — ottaa kanteen tutkittavaksi ja katsoo, että se on perus
                                                                          teltu ;
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                  — kumoaa        tämän      vuoksi  nimittävän   viranomaisen
                                                                         21.6.1996 tekemän päätöksen, jolla se on hylännyt
                                                                         kantajan hakemuksen siitä, että kantajan palkkaluok
Federation d'Hôteliers, Restaurateurs et Cafetiers de Wal               kaa tarkistettaisiin henkilöstösääntöjen 31 artiklan
lonic riitauttaa komission päätöksen, jonka mukaan Vallo                2 kohdan nojalla, ja tarvittavilta osin kumoaa kanta
nian aluehallituksen asetusehdotus, joka koskee sosiaalipe              jan 9.9.1996 tekemän valituksen johdosta 27.12.1996
rusteista matkailua Vallonian alueella ja jossa säädetään,               tehdyn hylkäyspäätöksen;
että 2 pykälässä tarkoitetuille "hyväksytyille yhdistyksille "
voidaan myöntää tukia, vaikka ne varaisivat jopa 49 pro             — velvoittaa     Euroopan komission toteuttamaan kaikki
senttia kyseisen majoituskeskuksen huoneista todellisuu
                                                                         tuomiosta   aiheutuvat toimenpiteet siten, että kantajalle
dessa muiden kuin tällaisen matkailun piiriin kuuluvien
                                                                         kuuluville   palkkaerille maksetaan 8 prosentin viiväs
vierailijoiden käyttöön, soveltuu yhteismarkkinoille, sekä
                                                                         tyskorkoa   kantajan palvelukseen astumisesta lukien;
komission päätöksen olla aloittamatta EY:n perustamisso
pimuksen 93 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä .
Kantaja toteaa tämän osalta , että asetusehdotuksen sana            — velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku
muoto sallii tietynlaista sosiaaliperusteista matkailua har             lut.
joittavien matkailukeskusten kilpailevan suoraan ja vilpilli
sesti yksityisen alan yritysten kanssa .                             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                     — Henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdan rikkominen
Kantaja esittää vaatimustensa tueksi, että komission kirjee
seen sisältyvässä päätöksessä mainitut luvut perustuvat ai              Komissio ei ole kantajan palkkaluokkaa määrittäes
noastaan Vallonian aluehallituksen antamiin tietoihin, ne
                                                                         sään ottanut mitenkään huomioon tiettyjä erityisiä
eivät vastaa todellisuutta ja ovat epätäsmällisiä .                      seikkoja, kuten kantajan koulutusta ja kokemusta,
                                                                         eikä ole näin ollen tehnyt henkilöstösääntöjen 31 artik
                                                                         lan 2 kohdassa tarkoitettua päätöstä .
Kantaja väittää, että on voitava esittää paljon tarkempi
analyysi niistä vaikutuksista, joita suunnitelluilla tuilla on       — Syrjintäkiellon periaatteen loukkaaminen
sosiaaliperusteista matkailua harjoittaville voittoa tavoitte
lemattomille matkailukeskuksille niiden saamien taloudel
listen ja verotuksellisten rakenteellisten etujen lisäksi .              Komissio on loukannut syrjintäkiellon periaatetta , kos
                                                                         ka se on määräaikaisia toimenhaltijoita vakinaisiksi
                                                                         virkamiehiksi nimittäessään ottanut huomioon työko
                                                                         kemuksen, jonka nämä ovat saaneet määräaikaisina
Kantaja vaatii tästä syystä, että komission on aloitettava               toimenhaltijoina ollessaan, mutta ei ole ottanut huomi
perustamissopimuksen 93 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu                  oon koeajalla olevien virkamiesten kokemusta ja kou
valtion tukien tutkimismenettely, jotta ne, joita asia kos              lutusta .
kee, kantaja mukaan luettuna, voivat esittää huomautuk
sensa asiasta sellaisten asiakirjojen perusteella , joihin heillä
on oikeus tutustua ja jotka sisältävät asian kannalta mer          — Huolenpitoperiaatteen ja hyvän hallinnon periaatteen
                                                                         loukkaaminen
kitykselliset tiedot, varsinkin tilasto- ja taloudelliset tiedot.
                                                                         Komissio on loukannut näitä periaatteita, koska se on
                                                                         vastannut hollanninkieliseen valitukseen ranskaksi ja


title: Asia T-46/10: Kanne 28.1.2010 — Faci v. komissio

text:
               17.4.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 100/53

         Kanne 28.1.2010 — Faci v. komissio
   (Asia T-46/10)
   2010/C 100/79
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Faci SpA (Milano, Italia) (edustajat: asianajajat S. Piccardo, S. Crosby ja S. Santoro)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               riidanalainen päätös on kumottava siltä osin kuin päätöksessä katsotaan, että kantaja teki yhteistyötä hintojen vahvistamiseksi, markkinoiden jakamiseksi myyntikiintiöiden avulla sekä asiakkaiden jakamiseksi

               —

               kantajalle määrätty sakko on kumottava tai sen määrää on huomattavasti alennettava

               —

               päätös on kumottava siltä osin kuin päätöksessä alennetaan Bärlocherille alun perin laskettua sakkoa, tai myönnetyn alennuksen määrää on huomattavasti pienennettävä

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii, että komission 11.11.2009 tekemä päätös (asia nro COMP/38.589 — lämpöstabilisaattorit) kumotaan siltä osin kuin komissio katsoi, että kantaja on rikkonut EY 81 artiklaa (nykyisin SEUT 101 artikla) ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa tekemällä yhteistyötä hintojen vahvistamiseksi, markkinoiden jakamiseksi myyntikiintiöiden avulla sekä asiakkaiden jakamiseksi ESBO/esterien alalla. Toissijaisesti kantaja vaatii, että sille määrättyä sakkoa on alennettava huomattavasti.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa siihen, että komissio on loukannut yleisiä oikeusperiaatteita, tehnyt ilmeisiä arviointivirheitä, loukannut hyvän hallinnon ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteita; lisäksi komissio on toiminut ilman toimivaltaa sekä loukannut vääristymättömän kilpailun periaatetta, laiminlyönyt perusteluvelvollisuutensa ja soveltanut virheellisesti vuoden 2006 sakkoja koskevia suuntaviivoja. Kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen:

               —

               Komissio teki ilmeisen arviointivirheen, koska se antoi liian vähän painoarvoa selvitykselle ajalta, joka edelsi kantajan osallistumista kartelliin, ja koska se antoi liikaa painoarvoa muulle selvitykselle. Tästä syystä komissio ei ottanut kantajan rikkomuksen vakavuuden arvioinnissa asianmukaisesti huomioon sen seikan merkitystä, että erityisen vakavan kartellin, johon liittyi hintojen vahvistamista, markkinoiden jakamista, asiakkaiden jakamista, vahinkoa aiheuttavaa hinnoittelua ja jopa lahjontaa, täysimääräinen toiminta oli päättynyt ennen kantajan osallistumista kartelliin.

               —

               Komissio loukkasi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, koska se kohteli kantajaa samalla tavoin kuin muita yrityksiä, vaikka kantajan rikkomuksen suhteellinen vakavuus olisi oikeuttanut huomattavasti toisenlaisen kohteluun. Komissio otti sakon määrän laskennassa huomioon ainoastaan yhden prosentin myyntiarvosta merkityksellisillä markkinoilla, vaikka kantaja oli syyllistynyt vähäisempään määrään rikkomuksia, joista yksikään ei ollut luonteeltaan erityisen vakava, ja vaikka komissio oli todennut, ettei kantaja ollut pannut sopimusta täytäntöön. Komissio rikkoi myös syrjintäkieltoa, koska se ilmoitti kantajalle tätä koskevasta tutkinnasta selvästi muille yrityksille tehtyä ilmoitusta myöhemmin, minkä seurauksena se aiheutti kantajalle vahinkoa.

               —

               Komissio loukkasi hyvän hallinnon periaatetta siltä osin kuin hallinnollinen menettely oli kestoltaan kohtuuton ja siltä osin kuin tämä menettely keskeytettiin menettelyn aikana esiin tulleen seikan käsittelemiseksi. Komissio loukkasi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, koska sen toimet olivat epäoikeutetusti vahingollisia kantajalle, jolle määrättyä sakkoa olisi tullut alentaa huomattavasti yhtä prosenttia enemmän.

               —

               Kantaja riitauttaa Bärlocherille, joka on kantajan tosiasiallinen tai mahdollinen kilpailija, määrätyn sakon alentamisen (yli 95 prosenttia) toimivallan puuttumisen, yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamisen — laajasti ymmärrettynä — sekä perusteluvelvollisuuden laiminlyönnin perusteella. Kantaja katsoo, että sakon määrän alentaminen merkitsee tukea, joka todennäköisesti johtaa kilpailun vääristymiseen. Lisäksi — tai toissijaisesti — komissio ei ilmaissut syitä sakon määrän alentamiselle päätöksen versiossa, joka annettiin kantajalle tiedoksi, mikä merkitsee perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiä.

               —

               Kantajalle määrätty sakko ei ole vuoden 2006 sakkoja koskevien suuntaviivojen ja niihin liittyvien periaatteiden mukainen. Komissio ei ottanut sakon määrän laskennassa asianmukaisesti huomioon sitä seikkaa, että kantaja ei ollut muista yrityksistä poiketen osallistunut erittäin vakaviin kartellirikkomuksiin ja että se oli osoittanut jatkuvaa kilpailukäyttäytymistä merkityksellisillä markkinoilla. Kantajan rikkomuksen vakavuus arvioitiin virheellisesti siten, että sen syyksi luettiin kilpailunvastainen käyttäytyminen. Komissio ei myöskään ottanut huomioon Facin tosiasiallista asemaa, rajallista kokoa, rajallista markkinavoimaa ja kyvyttömyyttä vahingoittaa kilpailua verrattuna toisiin yrityksiin; komissio ei oikaissut tätä virhettä vuoden 2006 sakkoja koskevien suuntaviivojen 37 kohdan mukaisesti, eikä se soveltanut suuntaviivoja lainmukaisesti.


title: Asia T-381/10: Kanne 8.9.2010 — Sanitec Europe v. komissio

text:
               6.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/41

         Kanne 8.9.2010 — Sanitec Europe v. komissio
   (Asia T-381/10)
   ()
   2010/C 301/67
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Sanitec Europe (Helsinki, Suomi) (edustajat: barrister J. Killick, solicitor I. Reynolds, lawyer P. Lindfelt ja lawyer K. Struckmann)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Asiassa COMP/39092 — Kylpyhuonekalusteet — 23.6.2010 tehty komission päätös nro K(2010) 4185 lopullinen on kumottava kokonaisuudessaan tai osittain

               —

               tuomioistuimen on todettava, että kantaja ei ole vastuussa kilpailunvastaisesta toiminnasta hanojen osalta, ja tarvittaessa kumottava riidanalainen päätös siltä osin kuin siinä katsotaan kantajan (tai sen tytäryhtiöiden) olevan tällaisessa vastuussa

               —

               lisäksi tai toissijaisesti sakkojen määrää on alennettava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

               —

               tuomioistuimen on määrättävä kaikista muista asian olosuhteissa tarpeellisiksi katsomistaan toimenpiteistä.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii kanteessaan SEUT 263 artiklan nojalla kumottavaksi asiassa COMP/39092 — Kylpyhuonekalusteet — 23.6.2010 tehtyä komission päätöstä nro K(2010) 4185 lopullinen, joka liittyy Belgian, Saksan, Ranskan, Italian, Alankomaiden ja Itävallan kylpyhuonekalustemarkkinoilla toimivien yritysten välillä tehtyyn sellaiseen sopimukseen, joka koskee myyntihintojen yhteensovittamista ja arkaluontoisten kaupallisten tietojen vaihtamista, sekä toissijaisesti sille määrätyn sakon määrän alentamista.
   Kantaja esittää kanteensa tueksi seuraavat kanneperusteet:

               Ensinnäkin se katsoo, että komissio ei arvioinut eikä tutkinut taloudellista tilannetta eikä tämän johdosta näyttänyt väitetyn rikkomisen kilpailunvastaista tarkoitusta toteen oikeudellisesti riittävällä tavalla. Komissio ei voinut laillisesti olettaa (eikä myöskään todeta), että (i) sellaisten yhtiöiden välillä, jotka eivät kilpaile keskenään, käydyt keskustelut (ii) ei-taloudellisesta hinnasta, jota kukaan markkinoilla olevista toimijoista ei maksa, olivat tarkoitukseltaan kilpailunvastaisia.

               Toiseksi kantaja väittää, että komissio piti sitä virheellisesti vastuullisena rikkomisesta hanojen osalta, kun otetaan huomioon ensimmäinen kanneperuste ja se seikka, että kantaja tai sen tytäryhtiöt eivät valmista hanoja.

               Lisäksi komissio ei näyttänyt väitettyä rikkomista toteen oikeudellisesti riittävällä tavalla erityisesti, koska sen arviointi näytöstä oli virheellinen Ranskassa, Italiassa ja Keramag Keramische Werke AG:n osalta Saksassa, miltä osin kantajaa pidettiin vastuullisena.

               Neljänneksi kantaja väittää, että komissio ei ole osoittanut, että sillä oli intressi todeta Alankomaissa tapahtuneeksi rikkominen, joka oli vanhentunut.

               Komissio ei myöskään (i) esittänyt väitteitä riittävällä tavalla väitetiedoksiannossa eikä (ii) ottanut huomioon ja paljastanut merkityksellistä ja mahdollisesti vapauttavaa näyttöä. Näillä menettelyvirheillä loukattiin peruuttamattomasti kantajan puolustautumisoikeuksia.

               Kantaja väittää myös, ettei sen voida katsoa olevan välittömästi ja itsenäisesti vastuussa 9 873 060 euron sakosta. Kantajan ei itse todettu syyllistyneen mihinkään lainvastaiseen toimintaan. Sen vastuu perustui ainoastaan sen asemaan emoyhtiönä, eikä se tässä ominaisuudessa voi olla välittömästi ja itsenäisesti vastuussa sakosta. Lisäksi mahdollisuutta välittömästä ja itsenäisestä vastuusta ei mainittu väitetiedoksiannossa, mikä muodostaa menettelyvirheen, joka oikeuttaa päätöksen kumoamisen.

               Kantajan mukaan sen katsottiin lisäksi virheellisesti olevan solidaarisessa vastuussa tytäryhtiönsä Keramag Keramische Werke AG:n toimista. Kantaja ei omistanut kaikkia Keramag Keramische Werke AG:n osakkeita merkityksellisenä ajanjaksona eikä ollut sellaisessa asemassa, että se olisi voinut käyttää — eikä se myöskään käyttänyt — ratkaisevaa määräysvaltaa kyseisessä tytäryhtiössä.

               Lisäksi kantaja väittää, että esillä olevan asian tutkinta oli valikoivaa ja mielivaltaista, koska useita yhtiöitä, joiden väitettiin osallistuneen oletetusti lainvastaisiin kokouksiin tai keskusteluihin, ei koskaan pyritty saattamaan vastuuseen.

               Lopuksi kantaja katsoo, että sakko on perusteeton ja kohtuuttoman suuri erityisesti siitä syystä, että toimenpiteitä ei toteutettu eikä niillä ollut vaikutusta markkinoihin. Kantaja pyytää tuomioistuinta käyttämään sillä SEUT 261 artiklan nojalla olevaa täyttä harkintavaltaansa sakkojen määrän alentamiseksi.


title: Asia C-479/06: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 19.6.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Helleenien tasavalta

text:
               25.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 199/25

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 19.6.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-479/06) (1)

   (2007/C 199/42)

      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 326, 30.12.2006.


title: Asia C-419/02: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto)  21.2.2006  (High Court of Justicen (Chancery Division) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — BUPA Hospitals Ltd ja Goldsborough Developments Ltd v. Commissioners of Customs & Excise (Kuudes arvonlisäverodirektiivi — 10 artiklan 2 kohta — Arvonlisäverosaatavan syntyminen — Ennakkomaksujen maksaminen — Ennakkomaksut farmaseuttisten tuotteiden ja proteesien tulevista luovutuksista)

text:
               3.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 131/2

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 21.2.2006 (High Court of Justicen (Chancery Division) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — BUPA Hospitals Ltd ja Goldsborough Developments Ltd v. Commissioners of Customs & Excise
   (Asia C-419/02) (1)

   (Kuudes arvonlisäverodirektiivi - 10 artiklan 2 kohta - Arvonlisäverosaatavan syntyminen - Ennakkomaksujen maksaminen - Ennakkomaksut farmaseuttisten tuotteiden ja proteesien tulevista luovutuksista)
   (2006/C 131/02)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   High Court of Justice (Chancery Division)
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: BUPA Hospitals Ltd ja Goldsborough Developments Ltd

      Vastaaja: Commissioners of Customs & Excise
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — High Court of Justice (Chancery Division) — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) tulkinta — Tavaroiden luovutuksen ja taloudellisen toiminnan käsitteet — Yhtiöiden väliset farmaseuttisten tuotteiden ja proteesien luovuttamista koskevat sopimukset, joiden ainoana tavoitteena on verotuksellisen edun saaminen
   Tuomiolauselma
   Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.4.1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/7/EY, 10 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan soveltamisalaan eivät kuulu pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset ennakkomaksut, jotka maksetaan kertaluonteisesti tavaroista, jotka mainitaan yleisesti luettelossa, jota voidaan koska tahansa muuttaa ostajan ja myyjän yhteisellä päätöksellä ja josta ostaja voi mahdollisesti valita tavaroita, ja jotka perustuvat sellaiseen sopimukseen, jonka ostaja voi irtisanoa yksipuolisesti, jolloin se voi saada käyttämättömät ennakkomaksut kokonaisuudessaan takaisin.

      (1)  EUVL C 31, 8.2.2003.


title: Asia T-476/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.9.2016 – European Food v. EUIPO – Société des produits Nestlé (FITNESS) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki FITNESS — Ehdottomat hylkäysperusteet — Erottamiskyvyn puuttuminen — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta, 52 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 76 artikla — Asetuksen (EY) N:o 2868/95 37 säännön b alakohdan iv alakohta ja 50 säännön 1 kohta — Todisteiden esittäminen ensimmäisen kerran valituslautakunnassa)

text:
               7.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 410/17

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.9.2016 – European Food v. EUIPO – Société des produits Nestlé (FITNESS)
   (Asia T-476/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - EU-sanamerkki FITNESS - Ehdottomat hylkäysperusteet - Erottamiskyvyn puuttuminen - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta, 52 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 76 artikla - Asetuksen (EY) N:o 2868/95 37 säännön b alakohdan iv alakohta ja 50 säännön 1 kohta - Todisteiden esittäminen ensimmäisen kerran valituslautakunnassa))
   (2016/C 410/23)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: European Food SA (Drăgănești, Romania) (edusta: asianajaja I. Speciac)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: M. Rajh)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Société des produits Nestlé SA (Vevey, Sveitsi) (edustajat: asianajajat A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht ja S. Cobet-Nüse)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 19.6.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 2542/2013-4) nostetusta kanteesta, joka liittyy European Foodin ja Société des produits Nestlén väliseen mitättömyysmenettelyyn

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 19.6.2015 tekemä päätös (asia R 2542/2013-4), joka liittyy European Food SA:n ja Société des produits Nestlé SA:n väliseen mitättömyysmenettelyyn, kumotaan.

               2)

               EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan European Foodin oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Société des produits Nestlé vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 337, 12.10.2015.


title: Asia C-426/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 28.10.2009 — Ioannis Georgiou Askoksilakis v. Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

text:
               30.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 28.10.2009 — Ioannis Georgiou Askoksilakis v. Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton
   (Asia C-426/09)
   2010/C 24/39
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Symvoulio tis Epikrateias

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Ioannis Georgiou Askoksilakis

      Vastaaja: Ypourgos Ethnikis Paideias kai Thriskevmaton

      Ennakkoratkaisukysymys

   Vastaako vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä annetun direktiivin 89/48/ETY (EYVL L 19) 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa, sellaisena kuin se oli muutettuna direktiivin 2001/19/EY (EYVL L 206) 1 artiklan 3 kohdalla ja ennen kuin kyseinen direktiivi kumottiin direktiivin 2005/36/EY (EUVL L 255) 62 artiklalla, käytetty termi ’ammattikokemus’ termiä ’ammattikokemus’, jonka määritelmä annetaan tämän saman direktiivin 1 artiklan e alakohdassa, ja voidaanko sellaisena pitää kokemusta, jolla on samanaikaisesti seuraavat ominaispiirteet: a) asianomainen henkilö on hankkinut kyseisen kokemuksen sen jälkeen, kun hän on saanut tutkintotodistuksen, joka varmistaa hänelle pääsyn tiettyyn säänneltyyn ammattiin lähtöjäsenvaltiossa, b) kokemus on saatu harjoitettaessa tätä ammattia, jota varten tehdään direktiivin 89/48/ETY nojalla hakemus (ks. termit ”the profession concerned”, ”la profession concernée” ja ”der betreffende Beruf”, joita käytetään direktiivin englannin-, ranskan- ja saksankielisissä toisinnoissa), ja c) kyseistä ammattitoimintaa on harjoitettu luvallisesti eli sen jäsenvaltion, jossa toimintaa on harjoitettu, asiaa koskevassa lainsäädännössä asetettuja rajoituksia ja edellytyksiä noudattaen, joten ei voida ottaa huomioon sellaista kokemusta, joka on hankittu tietyssä ammatissa vastaanottavassa jäsenvaltiossa ennen hakemuksen hyväksymistä, jos vastaanottavassa jäsenvaltiossa ei voida harjoittaa tiettyä ammattia luvallisesti ennen hakemuksen hyväksymistä (jollei muuta johdu tietenkään siitä, että sovelletaan direktiivin 5 artiklaa, jossa tiettyjen edellytysten täyttyessä sallitaan — ammatissa vaadittavan koulutuksen ja harjoittelun, jota ei ole suoritettu lähtöjäsenvaltiossa, suorittamiseksi — ammatin harjoittaminen vastaanottavassa jäsenvaltiossa pätevän ammatinharjoittajan avustuksella)?


title: Asia C-89/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 11.3.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Julkishallinnon palvelussuhteet — Kapteenin ja (ensimmäisen) perämiehen ammattien harjoittaminen kaikilla sellaisilla laivoilla, jotka purjehtivat jonkin jäsenvaltion lipun alla — Kansalaisuutta koskeva edellytys)

text:
               26.4.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 107/8

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 11.3.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-89/07) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Julkishallinnon palvelussuhteet - Kapteenin ja (ensimmäisen) perämiehen ammattien harjoittaminen kaikilla sellaisilla laivoilla, jotka purjehtivat jonkin jäsenvaltion lipun alla - Kansalaisuutta koskeva edellytys)
   (2008/C 107/11)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: G. Rozet)

      Vastaaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: G. de Bergues ja O. Christmann)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 39 artiklan 4 kohta — Työntekijöiden vapaa liikkuvuus — Julkisen vallan käyttäminen — Ranskan kansalaisuutta koskeva vaatimus kapteenin ja (ensimmäisen) perämiehen ammattien harjoittamiseksi kaikilla sellaisilla laivoilla, jotka purjehtivat Ranskan lipun alla — Yhteensopimattomuus yhteisön oikeuden kanssa
   Tuomiolauselma

               1)

               Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY 39 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on lainsäädännössään pitänyt voimassa Ranskan kansalaisuutta koskevan vaatimuksen kapteenin ja (ensimmäisen) perämiehen ammattien harjoittamiseksi kaikilla sellaisilla laivoilla, jotka purjehtivat Ranskan lipun alla.

               2)

               Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 95, 28.4.2007.


title: Asia C-105/06: Euroopan yhteisöjen komission  22.2.2006  Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne

text:
               8.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/21

         Euroopan yhteisöjen komission 22.2.2006 Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-105/06)
   (2006/C 86/41)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.2.2006 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat B. Schima ja J. Hottiaux, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut liikenteen biopolttoaineiden ja muiden uusiutuvien polttoaineiden käytön edistämisestä 8 päivänä toukokuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/30/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja koska se ei ainakaan ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

               2)

               velvoittaa Luxemburgin suurherttuakunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin 2003/30/EY täytäntöönpanolle säädetty määräaika päättyi 31.12.2004.

      (1)  EUVL L 123, s. 42.


title: Asia C-11/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 17.2.2011 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Staatssecretaris van Financiën v. Marishipping and Transport BV (Ennakkoratkaisupyyntö — Asetus (ETY) N:o 2658/87 — Yhteinen tullitariffi — Tullit — Tullittomuus — Farmaseuttiset tuotteet — Koostumus — Rajoitukset)

text:
               2.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 103/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 17.2.2011 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Staatssecretaris van Financiën v. Marishipping and Transport BV
   (Asia C-11/10) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (ETY) N:o 2658/87 - Yhteinen tullitariffi - Tullit - Tullittomuus - Farmaseuttiset tuotteet - Koostumus - Rajoitukset)
   2011/C 103/10
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Staatssecretaris van Financiën

      Vastaaja: Marishipping and Transport BV

      Oikeudenkäynnin kohde

   Hoge Raad der Nederlandenin esittämä ennakkoratkaisupyyntö — Alankomaat — Belgia — Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (EYVL L 256, s. 1) liitteen I tulkinta — Farmaseuttiset tuotteet, joihin sovelletaan tullittomuutta — Aine, joka ei ole puhdasta — Rajoitukset

      Tuomiolauselma

   Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87, sellaisena kuin se on muutettuna 6.8.2001 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2031/2001 ja 1.8.2002 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1832/2002, liitteessä I olevan ensimmäisen osan II osaston C osan 1 kohdan i alakohtaa on tulkittava siten, että samassa liitteessä I olevan kolmannen osan liitteessä 3 tarkoitettujen aineiden luettelossa olevaan farmaseuttiseen aineeseen, johon on lisätty muita — etenkin farmaseuttisia — aineita, ei voida soveltaa enää tullittomuutta, jota olisi sovellettu, jos tällainen aine olisi ollut puhdasta.

      (1)  EUVL C 80, 27.3.2010.


title: Asia T-407/15: Kanne 27.7.2015 – Monster Energy v. SMHV – Hot-Can Intellectual Property (HotoGo self-heating can technology)

text:
               21.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/59

         Kanne 27.7.2015 – Monster Energy v. SMHV – Hot-Can Intellectual Property (HotoGo self-heating can technology)
   (Asia T-407/15)
   (2015/C 311/64)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Monster Energy Company (Corona, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustaja: solicitor P. Brownlow)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Hot-Can Intellectual Property Sdn Bhd (Cheras, Malesia)

      Menettely SMHV:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: kuviomerkki, joka sisältää sanaosat ”HotoGo self-heating can technology” – rekisteröintihakemus nro 11 418 101

      SMHV:ssa käyty menettely: väitemenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n viidennen valituslautakunnan 4.5.2015 asiassa R 1028/2014-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               kumoaa väiteosaston 21.2.2014 tekemän päätöksen väitteestä nro B2178567

               —

               hylkää väitteen kohteena oleva merkin kokonaisuudessaan

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

               —

               asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohdan rikkominen.


title: Asia F-18/06: Kanne  13.2.2006  — Duyster v. Euroopan yhteisöjen komissio

text:
               1.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 154/23

         Kanne 13.2.2006 — Duyster v. Euroopan yhteisöjen komissio
   (Asia F-18/06)
   (2006/C 154/56)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantaja(t): Duyster (Oetrange, Luxemburg) (edustaja(t): asianajaja W.H.A.M. van den Muijsenbergh)

      Vastaaja(t): Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset
   Kantaja vaatii, että Euroopan unionin virkamiestuomioistuin

               —

               kumoaa nimittävän viranomaisen 17.11.2005 tekemän päätöksen, jolla kantajalle myönnettiin vanhempainloma 8.11.2004 alkaen päivään, jota ei ollut päätöksessä yksilöity

               —

               kumoaa nimittävän viranomaisen 6.4.2005 tekemä päätöksen

               —

               kumoaa päätöksen, jolla vanhempainloma myönnettiin 1.11.2004 —30.4.2005, ja/tai marraskuun 2004 palkkatodistuksen ja 30.11.2004 tehdyn komission päätöksen olla ottamatta huomioon vanhempainloman siirtoa tai peruuttamista koskevaa pyyntöä

               —

               toteaa, että 1.11.2004 (tai 8.11.2004) — 30.4.2005 välisellä jaksolla kantajalla on oikeus kaikkiin virkamiehen palveluksensa suorittamisesta saamaan materiaalisiin etuuksiin ja näin ollen virka-astettaan ja ikälisiään vastaavaan palkkaan, joka on suoritettava hänelle takautuvasti

               —

               toteaa, että tämä palkka on suoritettava sille laskettavine viivästyskorkoineen

               —

               toteaa, että kantaja voi edelleen hakea vanhempainlomaa (vaikka hänen poikansa täyttäisikin 12 vuotta tai olisi lähes 12 -vuotias tulevan tuomion antamisen jälkeen), koska esitetyn hakemuksen hyväksymättä jättäminen johtui komissiosta; tai toissijaisesti, että koska komissio on vastuussa siitä, ettei kantaja ole voinut ottaa vanhempainlomaa, on hänelle suoritettava korvaus, joka vastaa hänen menettämiään vanhempainloman ajalta maksettavia etuuksia, vakuutusta, ikälisiä, eläkeoikeuksia, arviointikertomuksia ja etenemismahdollisuuksia; tai edelleen toissijaisesti, että pitämättä jääneen vanhempainloman ajalta hänelle suoritetaan korvaus, joka vastaa kyseisiä etuuksia, vakuutusta ja eläkeoikeuksia

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan 17.11.2005 tehdystä päätöksestä aiheutuneen aineellisen ja aineettoman vahingon perusteella kummankin osalta 4 000 ja 5 000 euroa

               —

               velvoittaa vastaajan maksamaan 2500 euroa korvauksena epävarmuudesta, johon kantaja on joutunut virkamiesasemansa osalta ja tästä aiheutuvasta henkisestä haitasta

               —

               toteaa, että kantajalle on korvattava 7 päivää vanhempainlomaa, ja

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Asiassa F-51/05 (1) kantaja on jo riitauttanut sen, että komissio oli asettanut hänet vanhempainlomalle 1.11.2004—30.4.2005. Nyt hän riitauttaa kanteellaan nimittävän viranomaisen 17.11.2005 tekemän päätöksen, jolla vanhempainloman alkamispäiväksi vahvistettiin 8.11.2004.
   Kanteensa tueksi kantaja väittää, että 17.11.2005 tehty päätös on perustamissopimuksen sekä henkilöstösääntöjen sekä tiettyjen oikeusperiaatteiden vastainen. Kantajan mukaan päätös: i) on virheellinen, siinä on virheellinen viittaus erääseen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätökseen, ii) se on epätäsmällinen useista syistä, kuten siksi, ettei siinä mainita mille valitukselle päätös perustuu, siitä puuttuu vanhempainloman päättymispäivä ja päätöksen seurausten kuvaus, iii) päätös on laadittu muulla kuin kantajan käyttämällä kielellä EY 21 artiklan vastaisesti, iv) päätöksessä ei mainita lainkaan sen oikeusperustaa, v) se on ristiriitainen, vi) sitä ei ole riittävästi perusteltu, vii) se on vaikutuksiltaan takautuva, vaikka vaatimusta vanhempainlomasta ei enää ollut vireillä, viii) siinä ei oteta huomioon sitä, että nimittävän viranomaisen alun perin tämän jakson osalta tekemät päätökset ovat lainvastaisia, ix) siinä ei oteta huomioon vanhempainloman siirtämistä.
   Tämä lisäksi kantaja väittää, että riitautettu päätös luo kuvan epämääräisestä tilanteesta, joka johtuisi kantajasta ainakin osittain, vaikka hän on toiminut erittäin huolellisesti ja esittänyt lukuisia asiakirjoja.

      (1)  EYVL C 217, 3.9.2005 (alun perin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa numerolle T-249/05 kirjattu asia, joka siirrettiin 15.12.2005 annetulla määräyksellä Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen käsiteltäväksi)


title: Asia C-497/07 P: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (viides jaosto) 27.6.2008 — Philip Morris Products SA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (Muutoksenhaku — Yhteisön tavaramerkki — Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta — Savukerasiaa esittävä kolmiulotteinen tavaramerkki — Rekisteröinnin hylkääminen)

text:
               8.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 285/12

         Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (viides jaosto) 27.6.2008 — Philip Morris Products SA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
   (Asia C-497/07 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Yhteisön tavaramerkki - Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta - Savukerasiaa esittävä kolmiulotteinen tavaramerkki - Rekisteröinnin hylkääminen)
   (2008/C 285/20)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Philip Morris Products SA (edustaja: asianajaja T. van Innis)

      Valittajan vastapuoli: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: A. Rassat)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-140/06, Philip Morris Products v. SMHV, 12.9.2007 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi valittajan kanteen, joka koski SMHV:n neljännen valituslautakunnan 24.2.2006 tekemää päätöstä, joka koskee sen hakemusta savukeaskin muodon rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (EUVL 1994, L 11, s. 1) 4 artiklan ja 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen — Kolmiulotteisen muodon erottamiskyky — Tavat, joilla tämä muoto voidaan ilmaista ja ajankohta, johon liittyen sitä on arvioitava
   Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Philip Morris Products SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 22, 26.1.2008.


title: Asia C-466/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Trento (Italia) on esittänyt 3.8.2017 – Chiara Motter v. Provincia autonoma di Trento

text:
               16.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 347/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Trento (Italia) on esittänyt 3.8.2017 – Chiara Motter v. Provincia autonoma di Trento
   (Asia C-466/17)
   (2017/C 347/18)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Trento

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Chiara Motter

      Vastaaja: Provincia autonoma di Trento

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko puitesopimuksen (1) 4 lausekkeen mukaista syrjintäkiellon periaatetta sovellettaessa ammattitaidon etukäteen tapahtuva objektiivinen selvittäminen menestyksekkäästi suoritetulla avoimella kilpailulla sellainen koulutusta koskeviin edellytyksiin liittyvä tekijä, joka kansallisen tuomioistuimen on otettava huomioon ratkaistakseen, vastaavatko vakituisessa työsuhteessa olevan työntekijän ja määräaikaisessa työsuhteessa olevan työntekijän tilanteet toisiaan, ja todetakseen, oikeuttaako jokin asiallinen syy vakituisen työntekijän ja määräaikaisen työntekijän erilaisen kohtelun?

               2)

               Onko puitesopimuksen 4 lausekkeen mukainen syrjintäkiellon periaate esteenä 16.4.1994 annetun asetuksen (decreto legislativo) nro 297 485 §:n 1 momentin kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jonka mukaan toistaiseksi voimassa olevan työsuhteen alkamisen yhteydessä palvelusaikaa määritettäessä määräaikaiset työsuhteet huomioidaan neljään vuoteen saakka täysimääräisesti ja siitä eteenpäin niistä vähennetään oikeudellisissa tarkoituksissa kolmasosa ja taloudellisissa tarkoituksissa kaksi kolmasosaa sillä perusteella, ettei ammattitaitoa ole määräaikaista työtä varten etukäteen objektiivisesti selvitetty menestyksekkäästi suoritetulla avoimella kilpailulla?

               3)

               Onko puitesopimuksen 4 lausekkeen mukainen syrjintäkiellon periaate esteenä 16.4.1994 annetun asetuksen (decreto legislativo) nro 297 485 §:n 1 momentin kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jonka mukaan toistaiseksi voimassa olevan työsuhteen alkamisen yhteydessä palvelusaikaa määritettäessä määräaikaiset työsuhteet huomioidaan neljään vuoteen saakka täysimääräisesti ja siitä eteenpäin niistä vähennetään oikeudellisissa tarkoituksissa kolmasosa ja taloudellisissa tarkoituksissa kaksi kolmasosaa sen tavoitteen perusteella, jonka mukaan on ehkäistävä käänteinen syrjintä niiden vakinaisten virkamiesten vahingoksi, jotka on otettu palvelukseen avoimen kilpailun läpäisemisen perusteella?

      (1)  Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annettu neuvoston direktiivi 1999/70/EY (EYVL 1999, L 175, s. 43).


title: Asia T-113/07: Kanne 18.4.2007 — Toshiba v. komissio

text:
               23.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 140/26

         Kanne 18.4.2007 — Toshiba v. komissio
   (Asia T-113/07)
   (2007/C 140/47)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Toshiba Corp. (Tokio, Japani) (edustajat: solicitor J. MacLennan sekä asianajajat A. Schulz ja J. Borum)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa komission 24.1.2007 tekemän päätöksen — asia COMP/F/38.899 — Kaasueristeiset kytkinlaitteet tai

               —

               kumoaa komission päätöksen sikäli kuin se koskee Toshibaa tai

               —

               muuttaa päätöksen 1 ja 2 artiklaa ja kumoaa Toshiballe määrätyn sakon tai alentaa sitä huomattavasti ja

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut mukaan lukien pankkitakauksesta aiheutuneet kustannukset.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja nosti EY 230 artiklan nojalla kumoamiskanteen komission 24.1.2007 tekemästä päätöksestä (asia COMP/F/38.899 — Kaasueristeiset kytkinlaitteet — C(2006) 6762 lopullinen), jossa komissio katsoi, että kantaja oli muiden yritysten ohella rikkonut EY 81 artiklan 1 kohtaa ja 1.1.1994 lähtien myös ETA 53 artiklaa kaasueristeisten kytkinlaitteiden (gas insulated switchgear sector eli GIS) alalla tietyin sopimuksin ja yhdenmukaistetuin menettelytavoin, joihin kuuluivat: a) markkinoiden jakaminen, b) kiintiöiden myöntäminen ja markkinaosuuksien pysyttäminen, c) yksittäisten kaasueristeisiä kytkinlaitteita koskevien hankkeiden myöntäminen (tarjouskeinottelu) tietyille valmistajille ja näiden hankkeiden tarjouskilpailumenettelyjen manipulointi, d) hintojen vahvistaminen, e) sopimukset lopettaa lisenssisopimukset muiden kuin kartellin jäsenten kanssa ja f) arkaluonteisten markkinatietojen vaihtaminen. Toissijaisesti kantaja vaatii määrättyjen sakkojen kumoamista tai alentamista.
   Kantajan mukaan komissio näyttää perustaneensa näkemyksensä kolmeen sopimukseen, joiden perusteella se päätteli maailmanlaajuisen kartellin olemassaolon. Vaikka näin olisi, kantaja väittää, että komissiolla ei ole toimivaltaa käyttäytymiseen, joka saattaa rajoittaa kilpailua ETA:n ulkopuolella.
   Kantaja väittää, että komissio ei ole osoittanut oikeudellisesti edellytetyllä tavalla, että kantaja otti osaa sopimukseen tai yhdenmukaistettuun menettelytapaan olla myymättä Euroopassa, tai että Euroopan kaasueristeisten kytkinlaitteiden toimittajat hyvittivät japanilaisyrityksiä siitä, että nämä eivät tulleet Eurooppaan, ”laskemalla” eurooppalaishankkeita Euroopan ”GQ”-kiintiöön. (1) Kantaja väittää edelleen, että komissio tukeutui vahvistukseksi yhtä välilliseen, epämääräiseen ja vahvistamattomaan näyttöön, joka koostui lähinnä suullisista lausumista, jotka sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä hakenut oli esittänyt, ja että se lisäksi jätti huomiotta raskauttavien lausuntojen kiistämiseksi esitetyn näytön.
   Lisäksi vaikka kantaja ei kiistä, että se oli ”GQ-sopimuksen” sopimuspuoli, se väittää, että kyseinen sopimus oli maailmanlaajuinen sopimus, joka ei kattanut Eurooppaa ja johon komissiolla ei ollut toimivaltaa. Kantaja väittää, että yrittäessään tuoda kantajaa toimivaltansa piiriin komissio muutti kokonaan oikeudellisen arviointinsa kohdetta siitä, oliko ”yhteisymmärrys” vallinnut (siitä, että japanilaiset pidättyisivät tulemasta Euroopan markkinoille ja että eurooppalaisyritykset pidättyisivät niin ikään kilpailemasta Japanissa), ja siitä ilmoitettiinko tietyt eurooppalaishankkeet järjestelmällisesti japanilaisyrityksille tai ”laskettiinko” ne Euroopan ”GQ:hun” osana tätä ”yhteisymmärrystä”. Kantaja väittää näin ollen, että komissio ei ole osoittanut, että kantajan pitäisi katsoa olevan vastuussa tietyistä kilpailusääntöjen rikkomisista Euroopan tasolla, minkä vuoksi se on tehnyt ilmeisen arviointivirheen.
   Kantaja väittää edelleen, että riidanalaista päätöstä rasittavat menettelylliset virheet. Kantaja väittää tämän osalta, että sen puolustautumisoikeudet on vaarannettu, koska komissio ei esittänyt riittäviä perusteluja eikä antanut tutustua todisteisiin ja koska se otti todisteet huomioon vääristyneellä tavalla.
   Kantaja väittää toissijaisesti, että komission laiminlyönti jakaa asianmukaisesti vastuu eurooppalais- ja japanilaisyritysten välillä teki tyhjäksi menetelmän, jota käytettiin päätöksen adressaattien sakkojen määrän arvioimiseen. Tämän osalta kantaja väittää, että komissio ei arvioinut asianmukaisesti kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuutta eikä kestoa, minkä vuoksi se syrji perusteettomasti kantajaa.

      (1)  G=gear ja Q=quota


title: Asia C-346/08: Kanne 25.7.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta

text:
               11.10.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 260/9

         Kanne 25.7.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
   (Asia C-346/08)
   (2008/C 260/16)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: P. Oliver ja A. Alcover San Pedro)

      Vastaaja: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               toteaa, että Yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut tiettyjen suurista polttolaitoksista ilmaan joutuvien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta 23.10.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/80/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se on kieltäytynyt soveltamasta kyseistä direktiiviä Lynemouthin voimalaitokseen

               —

               velvoittaa Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komissio väittää, että Lynemouthissa Northumberlandissa sijaitseva hiilivoimalaitos on direktiivissä tarkoitettu polttolaitos. Yhdistynyt kuningaskunta yhtyi alun perin tähän näkemykseen, mutta perustavaa laatua olevan kannanmuutoksen jälkeen se kiistää sen nyt.
   Jos Lynemouthin voimalaitos kuuluu direktiivin soveltamisalaan, kuten komissio väittää, se on selvästi direktiivin 2 artiklan 10 kohdassa tarkoitettu ’olemassa oleva laitos’. Asianosaiset ovat yksimielisiä siitä, että alkuperäinen käyttölupa myönnettiin ennen 1.7.1987. Tästä seuraa komission mukaan, että kyseisen laitoksen päästöjä olisi pitänyt vähentää huomattavasti 1.1.2008 mennessä 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
   Komissio väittää, että Yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut direktiiviä, koska se ei ole soveltanut sitä Lynemouthin voimalaitokseen. Se, että laitoksen päästöjä ei vähennetty huomattavasti 1.1.2008 mennessä, merkitsee yhteisön oikeuden jatkettua noudattamatta jättämistä.

      (1)  EYVL L 309, s. 1.


title: Asia T-465/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.9.2016 – Makhlouf v. neuvosto

text:
               7.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 410/33

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.9.2016 – Makhlouf v. neuvosto
   (Asia T-465/15) (1)

   (2016/C 410/51)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 337, 12.10.2015.


title: Asian C-374/00 poistaminen rekisteristä

text:
C 7/18                  FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   11.1.2003
Koska yhdistynyt kuningaskunta ei ole ilmoittanut komissiolle                  Asian C-367/01 ( 1) poistaminen rekisteristä
direktiivin noudattamisen edellyttämiä säännöksiä ja koska
komissiolla ei ole muitakaan sellaisia tietoja, joiden nojalla se                              (2003/C 7/35)
voisi katsoa yhdistyneen kuningaskunnan antaneet tarpeelliset
säännökset, sen on katsottava, ettei yhdistynyt kuningaskunta
ole vielä antanut näitä säännöksiä ja ettei se näin ollen ole         Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 16.10.2002
noudattanut direktiivin mukaisia velvoitteitaan.                      antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                      tu asia C-367/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
( 1) EYVL 1997, L 73, s. 5.                                           Helleenien tasavalta.
                                                                      (1 ) EYVL C 331, 24.11.2001.
         Asian C-374/00 ( 1) poistaminen rekisteristä
                            (2003/C 7/33)                                      Asian C-371/01 ( 1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2003/C 7/36)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kuudennen jaoston pu-
heenjohtajan 23.10.2002 antamalla määräyksellä tuomioistui-
men rekisteristä on poistettu asia C-374/00, Euroopan yhteisö-        Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kolmannen jaoston pu-
jen komissio vastaan Helleenien tasavalta.                            heenjohtajan 23.10.2002 antamalla määräyksellä tuomioistui-
                                                                      men rekisteristä on poistettu asia C-371/01, Euroopan yhteisö-
                                                                      jen komissio vastaan Helleenien tasavalta.
( 1) EYVL C 335, 25.11.2000.
                                                                      (1 ) EYVL C 348, 8.12.2001.
        Asian C-448/00 P (1) poistaminen rekisteristä
                                                                               Asian C-158/02 ( 1) poistaminen rekisteristä
                            (2003/C 7/34)
                                                                                (2003/C 7/37)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 4.11.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-        Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 25.10.2002
tu asia C-448/00 P, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan BP           antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
Chemicals Ltd.                                                        tu asia C-158/02 (Tribunale ordinario di Roman esittämä
                                                                      ennakkoratkaisupyyntö), Lidia Marcaletti vastaan Istituto na-
                                                                      zionale della previdenza sociale (INPS).
( 1) EYVL C 28, 27.1.2001.
                                                                      (1 ) EYVL C 144, 15.6.2002.


title: J. P. W. Vrenckenin 29.4.1997 Euroopan yhteisöä vastaan nostama kanne (Asia T-145/97)

text:
N:o C 199/38            FI                             Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      28.6.97
soo, että yhteisö on vastuussa siitä tulonmenetyksestä , jon              Hordijk, Amsterdam, ja prosessiosoite Luxemburgissa
ka hän on tämän vuoksi kärsinyt tai jonka hän tulee kärsi                 asianajotoimisto L. Frieden, 62, avenue Guillaume .
mään; jos hänellä näet olisi ollut kiintiö tilansa luovutus
hetkellä, hän olisi voinut siirtää kiintiön uudelle tilallensa .           Kantaja vaatii , että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
                                                                           tuin
(') Asetuksen ( ETY ) N:o 804/68 5 c artiklassa tarkoitetun lisä
    maksun yksityiskohtaisista soveltamissäännöksistä 3 päivänä
    kesäkuuta 1988 annettu komission asetus ( ETY ) N:o 1546/88            — velvoittaa yhteisön maksamaan kantajalle 120 559
    ( EYVL N:o L 139 , 4.6.1988 , s . 12 ), sellaisena kuin se on muu          Alankomaiden guldenia ( eli asetuksen ( ETY ) N:o
    tettuna 20 päivänä huhtikuuta 1989 annetulla komission ase                 2187/93 soveltamiseen perustuvan summan ) korotettu
    tuksella ( ETY ) N:o 1033/89 ( EYVL Nro L 110 , 21.4.1989,                  na kantajalle verohaitoista, rahan arvon alenemisesta
    s . 27 ).                                                                   ja menetetyistä koroista aiheutuneen vahingon määräl
                                                                                lä, pääomalle 19.5.1992 alkaen aina siihen asti, kun
                                                                                koko summa on maksettu, laskettavine 8 prosentin
                                                                                vuosittaisine korkoineen;
                                                                           — velvoittaa yhteisön korvaamaan oikeudenkäyntikulut .
    C. de Keijzerin 29.4.1997 Euroopan yhteisöä vastaan
                          nostama kanne
                                                                           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                         ( Asia T-144/97 )
                           ( 97/C 199/87 )                                 Pääasialliset oikeudelliset perusteet ja perustelut ovat sa
                                                                           mat kuin asiassa T-532/93
                 (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
C. de Keijzer, kotipaikka Noordgouvve ( Alankomaat), on
nostanut 29.4.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oi
keusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöä
vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja E. H. Pijnacker
Hordijk, Amsterdam, ja prosessiosoite Luxemburgissa                        J. M. M. Bakkersin 30.4.1997 Euroopan unionin neuvos
asianajotoimisto L. Frieden, 62, avenue Guillaume .                        toa ja Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama
                                                                                kanne
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois                                            ( Asia T-146/97)
tuin
                                                                                ( 97/C 199/89 )
— velvoittaa yhteisön maksamaan kantajalle 118 995                                         (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
      Alankomaiden guldenia ( eli asetuksen ( ETY ) N:o
      2187/93 soveltamiseen perustuvan summan ) korotettu
      na kantajalle verohaitoista, rahan arvon alenemisesta                J. M. M. Bakkers, kotipaikka Diessen ( Alankomaat ), on
      ja menetetyistä koroista aiheutuneen vahingon määräl                nostanut 30.4.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oi
      lä, pääomalle 19.5.1992 alkaen aina siihen asti, kun                 keusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin
      koko summa on maksettu, laskettavine 8 prosentin                     neuvostoa ja Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan .
      vuosittaisine korkoineen;                                            Kantajan edustajana on asianajaja A. A. M. van Beek, Til
                                                                           burg.
— velvoittaa yhteisön korvaamaan oikeudenkäyntikulut .
                                                                           Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                        tuin
Pääasialliset oikeudelliset perusteet ja perustelut ovat sa               — toteaa, että Euroopan talousyhteisö on vahingonkor
mat kuin asiassa T-532/93 .                                                     vausvastuussa kantajaan nähden;
                                                                           — toteaa , että Euroopan talousyhteisö on kantajalle vas
                                                                                tuussa siitä tulojen menetyksestä , jonka kantaja on
                                                                                kärsinyt 31 päivänä maaliskuuta 1984 annetun neu
                                                                                voston asetuksen ( ETY) N:o 857/84 ja 20 päivänä
J. P. W. Vrenckenin 29.4.1997 Euroopan yhteisöä vastaan                         maaliskuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen ( ETY )
                          nostama kanne                                         N:o 764/89 soveltamisen vuoksi siltä osin kuin näissä
                         ( Asia T-145 /97)                                      asetuksissa ei säädetä/ei säädetty, että edustava viite
                           ( 97/C 199/88 )                                      määrä voitaisiin myöntää sellaisille SLOM-luovuttajil
                                                                                le, jotka kyseisen jäsenvaltion valitsemana viitevuotena
                 (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                                eivät ole toimittaneet maitoa 17 päivänä toukokuuta
                                                                                1977 annetussa neuvoston asetuksessa ( ETY ) N:o
J. P. W. Vrencker, kotipaikka Beek ( Alankomaat ), on nos                       1078/77 tarkoitetun sitoumuksen takia ;
tanut 29.4.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus
asteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöä vas                     — toteaa, että kantaja on menettänyt tuloja, jotka suu
taan. Kantajan edustajana on asianajaja E. H. Pijnacker                         ruudeltaan vastaavat niiden tulojen — joihin luetaan


Avis juridique important

|

E2001P0004

Héraðsdómur Reykjavíkurin (Reykjavikin käräjäoikeuden) 6 päivänä huhtikuuta 2001 tekemän päätöksen mukainen pyyntö saada EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto asiassa Karl K. Karlsson hf. vastaan Islannin tasavalta (Asia E-4/01)

Virallinen lehti nro C 242 , 30/08/2001 s. 0005 - 0005

Héraðsdómur Reykjavíkurin (Reykjavikin käräjäoikeuden) 6 päivänä huhtikuuta 2001 tekemän päätöksen mukainen pyyntö saada EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto asiassa Karl K. Karlsson hf. vastaan Islannin tasavalta(Asia E-4/01)(2001/C 242/09)Héraðsdómur Reykjavíkur Reykjavikin käräjäoikeus) on esittänyt EFTAn tuomioistuimelle neuvoa-antavaa lausuntoa koskevan pyynnön, joka saapui tuomioistuimen kansliaan 12 päivänä huhtikuuta 2001, asiassa Karl K. Karlsson hf. vastaan Islannin tasavalta, seuraavasta kysymyksestä:1. Onko ETA-sopimuksen määräyksiä, erityisesti sen 11 ja 16 artiklaa, tulkittava siten, että Islannin oli poistettava alkoholijuomien maahantuontia ja tukkumyyntiä koskeva valtion monopoli sopimuksen tultua voimaan 1 päivänä tammikuuta 1994?2. Mikäli vastaus edellä esitettyyn kysymykseen on myöntävä, onko Islannin suoritettava korvauksia sellaiselle oikeushenkilölle, joka sopimuksen voimaan tullessa oli tietyn alkoholijuoman yksinomainen agentti, tämän kärsimistä taloudellisista menetyksistä sen vuoksi, että alkoholijuoman tuontia ja tukkumyyntiä ei sallittu lähes kahteen vuoteen ETA-sopimuksen tultua voimaan, edellyttäen, että EFTAn tuomioistuimen ja Euroopan yhteisön tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaiset korvausvelvollisuutta koskevat edellytykset täyttyvät?3. Mikäli vastaus kysymyksiin 1 ja 2 on myöntävä, täyttyvätkö asiassa edellä mainittujen tuomioistuinten oikeuskäytännön mukaiset korvausvelvollisuutta koskevat edellytykset?