title: Asia C-145/03: Administración de Justicia Juzgado de lo Social n° 20 de Madridin 6.11.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Annette Keller vastaan Instituto Nacional de la Salud (INSALUD) ja Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS)

text:
C 146/26                   FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                            21.6.2003
Euroopan yhteisöjen komission 31.3.2003 Portugalin ta-                  pan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa An-
                  savaltaa vastaan nostama kanne                        nette Keller vastaan Instituto Nacional de la Salud (INSALUD)
                                                                        ja Instituto Nacional de la Seguridad Social (INSS) seuraaviin
                            (Asia C-144/03)                             kysymyksiin:
                            (2003/C 146/43)
                                                                        1)      Sitovatko E 111- ja erityisesti E 112 -todistus, joiden
                                                                                antamisesta säädetään asetuksen N:o 1408/71 ( 1) 22 artik-
                                                                                lan 1 kohdan c alakohdassa ja asetuksen N:o 574/72 (2)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 31.3.2003 Euroo-                       3 artiklassa, ne antanutta toimivaltaista laitosta (esillä
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Portugalin tasavaltaa                   olevassa asiassa Espanjan sosiaaliturvajärjestelmä) asuin-
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat M. França ja J. Flett, ja                    paikan laitoksen (esillä olevassa asiassa Saksan julkinen
prosessiosoite on Luxemburgissa.                                                terveydenhuoltopalvelu) tekemän diagnoosin ja erityisesti
                                                                                siinä tehtyjen sellaisten toteamusten osalta, joiden mu-
                                                                                kaan työntekijä tarvitsi kiireellistä leikkausta, joka oli
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-                  ainoa mahdollinen hoitokeino hänen henkensä pelasta-
tuin                                                                            miseksi, ja joiden mukaan kyseinen leikkaus voitiin
                                                                                toteuttaa ainoastaan Euroopan unioniin kuulumatto-
–      toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut jäsen-              massa maassa sijaitsevassa sairaalassa (Zürichin yliopistol-
       valtioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten                linen sairaala Sveitsissä), siten, että asuinpaikan toimival-
       suhteiden avoimuudesta sekä tiettyjen yritysten avoimuu-                 tainen laitos voi lähettää työntekijän kyseiseen sairaalaan,
       desta annetun direktiivin 80/723/ETY muuttamisesta                       ilman että toimivaltaisella laitoksella on oikeutta vaatia
       26 päivänä heinäkuuta 2000 annetun komission direktii-                   työntekijää palaamaan maahan, jotta kyseinen laitos voi
       vin 2000/52/EY (1) 2 artiklan mukaisia velvoitteitaan,                   suorittaa asianmukaisiksi katsomansa lääkärintarkastuk-
       koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen               set ja tarjota työntekijälle tällä olevan sairauden edellyttä-
       edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä;             miä hoitomuotoja?
–      toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut direk-
       tiivin 2000/52/EY 2 artiklan mukaisia velvoitteitaan             2)      Onko yhdenvertaisen kohtelun periaatetta, josta sääde-
       ainakaan, koska se ei ole ilmoittanut välittömästi komis-                tään asetuksen N:o 1408/71 3 artiklassa, jonka mukaan
       siolle tällaisista toimista;                                             työntekijät ”ovat jäsenvaltion lainsäädännön mukaan
                                                                                samojen velvoitteiden alaisia ja nauttivat samoja etuja
–      velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeuden-                    kuin tämän valtion kansalaiset”, tulkittuna yhdessä saman
       käyntikulut.                                                             asetuksen 19 artiklan 1 kohdan a alakohdan ja 22 artiklan
                                                                                1 kohdan i alakohdan kanssa, joiden mukaan muussa
                                                                                jäsenvaltiossa asuva työntekijä saa ”toimivaltaisen laitok-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                             sen puolesta luontoisetuudet asuinpaikan laitoksesta
                                                                                tämän laitoksen soveltaman lainsäädännön mukaisesti
                                                                                ikään kuin hänet olisi vakuutettu siinä”, tulkittava siten,
Direktiivin täytäntöönpanolle varattu määräaika päättyi                         että toimivaltaisen laitoksen on vastattava Euroopan
31.7.2001.                                                                      unionin ulkopuolisessa maassa tarjotusta hoidosta aiheu-
                                                                                tuneista kuluista, mikäli voidaan osoittaa, että työntekijäl-
                                                                                lä, mikäli hän olisi ollut vakuutettu asuinvaltion laitok-
( 1) EYVL L 193, 29.7.2000, s. 75.
                                                                                sessa, olisi ollut oikeus kyseiseen terveydenhuoltoetuu-
                                                                                teen, ja kun tämän lisäksi kyseistä hoitoa koskevasta
                                                                                etuudesta – eli potilaan hengen pelastaminen kiireellisissä
                                                                                tapauksissa yksityisklinikoilla, jotka voivat sijaita myös
                                                                                Euroopan unionin ulkopuolisissa maissa – on säädetty
                                                                                toimivaltaisen valtion lainsäädännössä?
Administración de Justicia Juzgado de lo Social no 20
de Madridin 6.11.2002 tekemällään päätöksellä esittämä
ennakkoratkaisupyyntö asiassa Annette Keller vastaan
Instituto Nacional de la Salud (INSALUD) ja Instituto                   (1 ) Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikku-
             Nacional de la Seguridad Social (INSS)                          viin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä
                                                                             14 päivänä kesäkuuta 1971 annettu neuvoston asetus (ETY)
                                                                             N:o 1408/71 (EYVL L 149, 5.7.1971, s. 2).
                            (Asia C-145/03)                             (2 ) Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikku-
                                                                             viin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä anne-
                                                                             tun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä
                            (2003/C 146/44)
                                                                             21 päivänä maaliskuuta 1972 annettu neuvoston asetus (ETY)
                                                                             N:o 574/72 (EYVL L 74, 27.3.1972, s. 1).
Administración de Justicia Juzgado de lo Social no 20 de
Madrid on pyytänyt 6.11.2001 tekemällään päätöksellä, joka
on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 31.3.2003, Euroo-


title: Asian C-256/95 poistaminen rekisteristä

text:
22.6.96            Rî                         Euroopan yhteisôjen virallinen lehti                             N: o C 180/27
         Asian C-294/94 ( 1 ) poistaminen rekisteristä                    Asian C-230/95 ( ) poistaminen rekisteristä
                        ( 96/C 180/64 )                                                   ( 96/C 180/68 )
Euroopan       yhteisöjen      tuomioistuimen      presidentin    Euroopan       yhteisöjen     tuomioistuimen    presidentin
12.3.1996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste          19.3.1996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste
ristä on poistettu asia C-294/94 (Juzgado Central de lo           ristä on poistettu asia C-230/95 , Euroopan unionin neu
Pénal de la Audiencia Nacionalin esittämä ennakkoratkai          vosto vastaan Euroopan parlamentti .
supyyntö ), rikosoikeudenkäynti Luis Carlos Quintanilhaa
vastaan .                                                         (!) EYVL N:o C 208 , 12.8.1995
f 1 ) EYVL N:o C 351 , 10.12.1994
                                                                          Asian C-256/95 ( ) poistaminen rekisteristä
                                                                                ( 96/C 180/69 )
         Asian C-3 10/94 (') poistaminen rekisteristä             Euroopan       yhteisöjen     tuomioistuimen    presidentin
                        ( 96/C 180/65 )                           19.3.1996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste
                                                                  ristä on poistettu asia C-256/95 , Euroopan yhteisöjen
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen toisen jaoston                 komissio vastaan Ranskan tasavalta .
puheenjohtajan 16.1.1996 antamalla määräyksellä tuomio
istuimen rekisteristä on poistettu asia C-310/94 (Tribunal        (M EYVL N:o C 248 , 23.9.1 995
de commerce de Saintesin esittämä ennakkoratkaisu
pyyntö ), Garage Ardon SA, Bernard Martin — Garage
Colin-Martin, Relais de Saintonge Sari ja Bernard Menet
Sari vastaan Garage Trabisco SA .                                         Asian C-318/95 ( ) poistaminen rekisteristä
                                                                                ( 96/C 180/70)
(M EYVL N:o C 380, 31.12.1994
                                                                  Euroopan       yhteisöjen     tuomioistuimen    presidentin
                                                                  14.3.1996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste
                                                                  ristä on poistettu asia C-318/95 , Euroopan yhteisöjen
                                                                  komissio vastaan Irlanti .
          Asian C-20/95 ( ) poistaminen rekisteristä
                                                                  (') EYVL N:o C 333 , 9.12.1995
                        ( 96/C 180/66 )
Euroopan       yhteisöjen      tuomioistuimen      presidentin
12.3.1996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste
ristä on poistettu asia C-20/95 (Juzgado Central de lo Penal              Asian C-3 74/95 (') poistaminen rekisteristä
de la Audiencia Nacionalin esittämä ennakkoratkaisu                                      ( 96/C 180/71 )
pyyntö ), rikosoikeudenkäynti Oscar Wegiä vastaan .
                                                                  Euroopan       yhteisöjen     tuomioistuimen    presidentin
(') EYVL N:o C 74 , 25.3.1995                                     12.3.1996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste
                                                                  ristä on poistettu asia C-374/95 (Industrial Tribunalin,
                                                                  Southampton, esittämä ennakkoratkaisupyyntö ), James
                                                                  Paul Barker vastaan Service Children's Schools .
                                                                  (M EYVL N:o C 31 , 3.2.1996
          Asian C-33/95 ( x ) poistaminen rekisteristä
                        ( 96/C 180/67)
Euroopan       yhteisöjen      tuomioistuimen      presidentin
20.3.1996 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste                  Asian C-381/95 (*) poistaminen rekisteristä
ristä on poistettu asia C-33/95 (Tribunal de grande instance                              ( 96/C 180/72 )
de Saint-Nazairen esittämä ennakkoratkaisupyyntö ), Sari
Polypièces vastaan Directeur des services fiscaux de Loire       Euroopan       yhteisöjen     tuomioistuimen    presidentin
Atlantique .                                                      27.3.19 96 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste
                                                                  ristä on poistettu asia C-381/95 , Euroopan yhteisöjen
(') EYVL N:o C 74, 25.3.1995                                      komissio vastaan Espanjan kuningaskunta .
                                                                  (') EYVL N: o C 31 , 3.2.1996


title: Asia T-165/14: Kanne 7.3.2014 – ANKO v. komissio ja REA

text:
               10.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 175/47

         Kanne 7.3.2014 – ANKO v. komissio ja REA
   (Asia T-165/14)
   2014/C 175/65
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: ANKO Anonymos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Ateena, Kreikka) (edustaja: asianajaja V. Christianos)

      Vastaaja: Euroopan komissio ja tutkimuksen toimeenpanovirasto (REA)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että komissio rikkoo sopimusvelvoitteitaan maksujen keskeyttämisellä, jonka REA määräsi ja jonka se pitää voimassa komission valtuuttamana sekä joka koskee määrää, jonka komissio on edelleen velkaa kantajalle osuutenaan ESS-hankkeeseen

               —

               toteamaan, että 125 253,82 euron määrä, jota komissio ei edelleenkään ole maksanut osuutenaan ESS-hankkeeseen, vastaa tukikelpoisia kustannuksia ja komissio on siten velvollinen maksamaan sen ANKOlle

               —

               toteamaan, että 216 172,68 euron kokonaismäärä, jonka komissio on jo maksanut kantajalle osuutenaan ESS-hankkeeseen, vastaa tukikelpoisia kustannuksia ja

               —

               velvoittamaan REA:n ja komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kyseinen kanne koskee REA:n ja komission vastuuta sopimuksesta nro 217 951 ESS-hankkeen toteuttamisesta SEUT 272 artiklan nojalla.
   Tarkemmin ottaen kantaja väittää, että REA on komission valtuuttamana keskeyttänyt maksut ANKOlle oikeudettomasti ja rikkoen sopimusta ESS-hankkeesta. Kantaja väittää myös, että komissio pyrki extrapolation-menetelmää käyttäen kyseenalaistamaan käytännössä kaikkien ANKOn ilmoittamien ESS-hanketta koskevien kustannusten tukikelpoisuuden ilman oikeudellista perustaa ja sekä sopimuksen että sovellettavan oikeuden vastaisesti.


title: Asia T-145/15: Kanne 29.3.2015 – Romania v. Euroopan komissio

text:
               1.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 178/20

         Kanne 29.3.2015 – Romania v. Euroopan komissio
   (Asia T-145/15)
   (2015/C 178/20)
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Asianosaiset

      Kantaja: Romania (asiamiehet: R. Radu, V. Angelescu, R. Mangu ja D. Bulancea)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan osittain Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 16.1.2015 tehdyn komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2015/103

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu Euroopan komission toimivallan epäasianmukaiseen käyttöön summien sulkemiseksi Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle

                           —

                           Kun komissio on soveltanut täytäntöönpanopäätöksessä (EU) 2015/103 vahvistettuja kiinteämääräisiä oikaisuja, se on käyttänyt toimivaltaansa epäasianmukaisesti ja rikkonut yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) N:o 485/2008 kumoamisesta 17.12.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 52 artiklaa sekä kiinteämääräisiä korjauksia koskevia komission suuntaviivoja, jotka on määritelty 23.10.1997 päivätyssä komission asiakirjassa VI/5330/97, jonka nimi on ”Rahoituksellisten seuraamusten määrittäminen EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevaa päätöstä valmisteltaessa”.

                           —

                           Komissiolla oli velvollisuus vahvistaa oikaisut, jotka perustuvat Romanian perusteettomasti kuluttamien summien yksilöintiin, eikä soveltaa kiinteitä kantoja, koska yhtäältä tilanteen luonne ei velvoittanut tähän ja toisaalta Romanian valtio oli antanut komissiolle tarvittavat tiedot laskettujen oikaisujen vahvistamiseksi. Nyt käsiteltävässä asiassa ei voida katsoa, että komission suhteettomat ponnistelut olivat välttämättömiä varojen tosiasialliseen menetykseen perustuvien, laskettujen oikaisujen vahvistamiseksi.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu riidanalaisen päätöksen riittämättömiin ja epäasianmukaisiin perusteluihin

                           —

                           Täytäntöönpanopäätöstä (EU) 2015/103 ei ole perusteltu riittävästi ja asianmukaisesti, koska komissio ei ole sen antaessaan esittänyt riittävästi niitä syitä, minkä vuoksi se on valinnut kiinteämääräisen kannan soveltamisen tarkastuksissa todettujen sääntöjenvastaisuuksien osalta, eikä se ole perustellut asianmukaisesti, miksi Romanian esittämiä väitteitä lasketun oikaisun soveltamismahdollisuudesta ei voida hyväksyä eikä ottaa huomioon lopullisen oikaisun vahvistamisessa.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen

                           —

                           Riidanalainen päätös on ristiriidassa suhteellisuusperiaatteen kanssa, koska kiinteämääräisen 10 prosentin oikaisukannan soveltamisesta hakuvuoden 2009 menoihin ja 5 prosentin oikaisukannan soveltamisesta hakuvuoden 2010 menoihin on vaikutuksena tarkastuksissa todetuista sääntöjenvastaisuuksista johtuvan unionin varojen menetyksen yliarviointi, koska mainituissa kannoissa ei oteta huomioon rikkomisen luonnetta ja vakavuutta, eikä niiden taloudellisia vaikutuksia unionin talousarvioon.


title: Asia T-173/11: Kanne 22.3.2011 — Hesse v. SMHV — Porsche (Carrera)

text:
               14.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 145/35

         Kanne 22.3.2011 — Hesse v. SMHV — Porsche (Carrera)
   (Asia T-173/11)
   2011/C 145/59
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Kurt Hesse (Nürnberg, Saksa) (edustaja: Rechtsanwalt M. Krogmann)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Dr. Ing. h.c.F. Porsche AG (Stuttgart, Saksa)

      Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 11.1.2011 asiassa R 306/2010-4 tekemä päätös on kumottava ja 16.2.2007 jätettyä yhteisön tavaramerkkihakemusta nro 5 723 432 vastaan tehty väite on hylättävä

               —

               Toissijaisesti

                           a)

                           riidanalainen päätös on kumottava siltä osin, kuin siinä todetaan, että tavarat ovat samankaltaisia tai että haetun tavaramerkin kattamilla tavaroilla tai niihin liittyvillä palveluilla käytetään epäoikeudenmukaisesti hyväksi väitteen perustava olevien tavaramerkkien kattamien tavaroiden erottamiskykyä tai mainetta; kyseiset tavarat on tarkoitettu käytettäviksi sekä mekaanisten moottoriajoneuvojen sisä- että ulkopuolella moottoriajoneuvojen lisävarusteina ja ne ovat peräisin eri markkinoilta,

                           b)

                           riidanalainen päätös on kumottava siltä osin, kuin siinä todetaan, että tavarat ovat samankaltaisia tai että haetun tavaramerkin kattamilla tavaroilla tai niihin liittyvillä palveluilla käytetään epäoikeudenmukaisesti hyväksi väitteen perustava olevien tavaramerkkien kattamien tavaroiden erottamiskykyä tai mainetta; kyseisillä tavaroilla ei luonteensa (elektroniset laitteet verrattuna mekaanisiin moottoriajoneuvoihin), käyttötarkoituksensa (viihde, musiikin kuuntelu, liikenneuutiset) tai käyttönsä kannalta ole oleellisia liittymäkohtia aikaisempien tavaramerkkien kattamiin tavaroihin eikä niitä voida katsoa täydentäviksi (tavaroiden välillä ei ole yhteyttä siinä mielessä, että haetun tavaramerkin kattamat tavarat olisivat välttämättömiä tai tärkeitä väitteen perustana olevien tavaramerkkien käytölle) ja niitä käytetään täysin riippumatta toisistaan,

                           c)

                           riidanalainen päätös on kumottava siltä osin, kuin siinä todetaan, että tavarat ovat samankaltaisia tai että luokkaan 9 kuuluvien sähköisten tai elektronisten laitteiden ja kojeiden ja niistä koottujen laitteistojen (esimerkiksi navigointilaitteet) ja niihin liittyvien palvelujen, joita voidaan erityisesti käyttää samalla tavalla malliltaan ja alkuperältään erilaisten moottoriajoneuvojen lisävarusteluun ja jotka ovat peräisin eri markkinoilta, osalta käytetään epäoikeudenmukaisesti hyväksi erottamiskykyä tai mainetta,

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja.

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”Carrera” luokkaan 9 kuuluville tavaroille.

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Dr. Ing. h.c.F. Porsche AG.

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansallinen ja yhteisön sanamerkki ”CARRERA” luokkaan 12 kuuluville tavaroille.

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hyväksyminen ja hakemuksen hylkääminen.

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 8 artiklan 5 kohdan rikkominen, koska kyseisten tavaramerkkien välillä ei ole sekaannusvaaraa eikä väitteen perustana olevien tavaramerkkien erottamiskykyä ole käytetty epäoikeudenmukaisesti hyväksi.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).


title: Asia T-25/10: Kanne 27.1.2010 — BASF Specialty Chemicals ja BASF Lampertheim v. komissio

text:
               17.4.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 100/44

         Kanne 27.1.2010 — BASF Specialty Chemicals ja BASF Lampertheim v. komissio
   (Asia T-25/10)
   2010/C 100/68
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantajat: BASF Specialty Chemicals Holding GmbH (Basel, Sveitsi) ja BASF Lampertheim GmbH (Lampertheim, Saksa) (edustajat: asianajajat F. Montag ja T. Wilson)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Komission 11.11.2009 tekemän päätöksen 2009 K(2009) 8682 lopullinen (asia COMP/38589 — Lämpöstabilisaattorit) 1 artiklan 1 kohdan q alakohta ja 2 kohdan q alakohta on kumottava BASF Specialty Chemicals Holding GmbH:ta koskevilta osiltaan ja sen 1 artiklan 1 kohdan r alakohta sekä 2 kohdan r alakohta on kumottava BASF Lampertheim GmbH:ta koskevilta osiltaan, ja sen 2 artiklan 15 ja 36 kohta on kumottava kantajia koskevilta osiltaan

               —

               Toissijaisesti kantajille päätöksen 2 artiklan 15 ja 36 kohdassa määrätyt sakot on alennettava kohtuulliseen määrään

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat riitauttavat komission 11.11.2009 tekemän päätöksen 2009 K(2009) 8682 lopullinen asiassa COMP/38589 — Lämpöstabilisaattorit. Riidanalaisessa päätöksessä niille, kuten eräille muille yrityksillekin, määrättiin sakot EY 81 artiklan ja 1.1.1994 lähtien ETA 53 artiklan rikkomisesta. Komission mukaan kantajat olivat osallistuneet useisiin kartelleihin ja/tai yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin tinastabilisaattoreiden ja ESBO/estereiden alalla Euroopan talousalueella. Ne olivat näissä kartelleissa vahvistaneet hintoja, jakaneet markkinoita myöntämällä myyntikiintiöitä, jakaneet keskenään asiakkaita ja vaihtaneet arkaluotoisia tietoja etenkin asiakkaista, tuotannosta ja myynnistä.
   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi kolmeen perusteeseen.
   Ensinnäkin ne väittävät asetuksen (EY) N:o 1/2003 (1) 25 artiklaa rikotun, sillä vastaajan oikeus määrätä sakkoja kantajille oli vanhentunut. Toisin kuin komissio väittää, kantajat katsovat, että asetuksen (EY) N:o 1/2003 25 artiklan 6 kohdan säännöksiä ei voida soveltaa niihin.
   Toiseksi kantajat väittävät, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan SEUT 101 artiklan 1 kohtaa yhdessä asetuksen (EY) N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan kanssa, sillä BASF Specialty Chemicals Holding GmbH:n rikkomuksia ei voida lukea viimeksi mainitun syyksi, joten sille ei näin ollen olisi pitänyt määrätä sakkoa. Kantajat väittävät tältä osin myös, että komissio on näin rikkonut asetuksen (EY) N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohtaa BASF Lampertheimille määrätyn sakon määrää vahvistaessaan, sillä laskettaessa sakon enimmäismäärää, joka ei saa ylittää 10 prosenttia kokonaisliikevaihdosta, niiltä ajanjaksoilta, joilta BASF Specialty Chemicals ei ollut vastuussa, huomioon olisi pitänyt ottaa yksinomaan BASF Lampertheimin kokonaisliikevaihto.
   Lopuksi kolmanneksi kantajat väittävät, että asetuksen (EY) N:o 1/2003 23 artiklan 2 ja 3 kohtaa yhdessä sakkojen laskennassa sovellettavien suuntaviivojen (2) kanssa on rikottu, sillä komissio ei ollut riittävästi alentanut sakkoja. Ne väittävät, että komission olisi pitänyt ottaa paremmin huomioon menettelyn liian pitkä kesto ja niiden aktiivinen yhteistoiminta yhteistoimintatiedonannon (3) ulkopuolella.

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EUVL L 1, s. 1).

      (2)  Suuntaviivat asetuksen n:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta (EUVL 2006, C 210, s. 2)-

      (3)  Komission tiedonanto sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa (EYVL 2002, C 45, s. 3).


title: Asia C-301/03: Italian tasavallan 2.7.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
20.9.2003               FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                         C 226/7
Italian      tasavallan 2.7.2003 Euroopan yhteisöjen                  B. Asetuksen (EY) N:o 1260/99 30 artiklan rikkominen
               komissiota vastaan nostama kanne
                          (Asia C-301/03)                             Kantajan mukaan yleisasetuksessa vahvistetaan ilman
                                                                      mitään       poikkeamismahdollisuutta          päättymisajankohta
                          (2003/C 226/10)                             täydennysohjelman muutoksista aiheutuvien menojen tukikel-
                                                                      poisuudelle. Tässä tyhjentävässä säännöksessä säädetään
Italian tasavalta on 2.7.2003 nostanut kanteen Euroopan               rakennerahaston rahoituksen myöntämisajankohdasta voimaan-
yhteisöjen komissiota vastaan Euroopan yhteisöjen tuomiois-           tulevasta normaalista taannehtivasta vaikutuksesta (päivä, jona
tuimessa. Kantajan asiamiehenä on asianajaja Ivo M. Braguglia,        komissio vastaanottaa tukihakemuksen), jos kyse ei ole tuen
avustajanaan valtionasiamies Giacomo Aiello.                          myöntämispäätökseen sisältyvien osien muuttamisesta.
                                                                      Komissio on sitä vastoin katsonut, että jos täydennysohjelmia
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                          muutetaan, menojen tukikelpoisuuden alkamispäivän vahvistaa
                                                                      valvontakomitea, eikä tukikelpoisuuden päättymispäiväksi
                                                                      voida vahvistaa päivää, joka edeltää ehdotettua muutosta.
                                                                      Muutetussa täydennysohjelmassa on erityisesti mainittava asia-
—     kumoaa komission toimenpiteen nro CDRR–03–0013–00–it            kirjan muuttamisesta aiheutuvien uusien menojen tukikelpoi-
      (asiak. 4), johon viitataan komission em. toimenpiteessa        suuden alkamispäivä.
      toimenpiteenä, josta ”on virallisesti ilmoitettu jäsenvalti-
      oille 23.4.2003 pidetyssä kehitys- ja tuotannon uudelleen-
      suuntauskomitean kokouksessa” (2.7.2003 päivätty                Komission kannan soveltaminen aiheuttaisi sen, että yleisase-
      kirje nro 107135) ja 14.5.2003 päivätyn, 15.5.2003              tuksen 30 artiklan 2 kohdan säännös kävisi vaikutuksetto-
      saapuneen kirjeen nro 106387 (asiak. 6), jolla Euroopan         maksi, sillä kaikki täydennysohjelmat, joilla otetaan käyttöön
      komission aluepolitiikan pääosasto – Alueelliset interven-      komission päätöksillä hyväksyttyjä interventioita, siirtäisivät
      tiot Ranskassa, Kreikassa, Italiassa – ilmoitti päätöksestä,    menojen tukikelpoisuuden päättymispäivää eikä tukikelpoisuus
      jolla vahvistettiin POR Sardegna 2000–2006:een liittyvän        koskaan päättyisi em. säännöksessä määrättynä ajankohtana.
      täydennysohjelman muutoksista aiheutuvien menojen
      tukikelpoisuuden päättymispäivä; kumoaa 28.5.2003               C. Kantaja väittää, että riidanalaiset toimenpiteet ovat myös
      päivätyn, 2.6.2003 saapuneen kirjeen nro 107051                 lainvastaisia, koska niillä ei ole oikeudellista perustaa, koska
      (asiak. 7), jolla Euroopan komission aluepolitiikan             toimivalta on ylitetty käyttämällä väärin menettelyä, koska
      pääosasto – Alueelliset interventiot Ranskassa, Kreikassa,      toimivalta puuttuu ja koska komission sisäistä työjärjestystä
      Italiassa – ilmoitti päätöksestä, jolla vahvistettiin POR       on rikottu.
      Sardegna 2000–2006:een liittyvän täydennysohjelman
      muutoksista aiheutuvien menojen tukikelpoisuuden
      päättymispäivä; kumoaa 2.6.2003 päivätyn, vuonna
      2003 saapuneen (1) kirjeen nro 107135 (asiak. 8),
      jolla Euroopan komission aluepolitiikan pääosasto –             (1) Saapunut luultavasti 30.6.2003.
      Alueelliset interventiot Ranskassa, Kreikassa, Italiassa –      (2) EYVL L 161, 26.6.1999, s. 1.
      ilmoitti päätöksestä, jolla vahvistettiin DOCUP Lazio
      2000–2006:een liittyvän täydennysohjelman muutoksista
      aiheutuvien menojen tukikelpoisuuden päättymispäivä;
                                                                      Euroopan yhteisöjen komission 16.7.2003 Ison-Britannian
—     kumoaa kaikki näihin liittyvät ja niiden perustana olevat       ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan
      toimenpiteet. Velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki                                      nostama kanne
      kulut asiassa.
                                                                                (Asia C-305/03)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                                (2003/C 226/11)
                                                                      Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 16.7.2003 kanteen
A. Asetuksen (EY) N:o 1260/99 (2) 15 ja 34 artiklan rikkominen        Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa Ison-Britannian ja
                                                                      Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan. Kantajan
                                                                      asiamiehenä on Richard Lyal, prosessiosoite Luxemburgissa.
Komissio on riidanalaisilla toimenpiteillä aktiivisesti puuttunut
täydennysohjelmien muuttamismenettelyyn eli ohjelmien                 Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
käytännön hallinnointiin, ja on näin ylittänyt valtuutensa, sel-
laisina kuin niistä säädetään edellä mainitussa asetuksessa, vaik-
kei sillä ole tällaista oikeutta ja käyttänyt sille kuulumatonta      1.   toteaa, että Yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudat-
toimivaltaa.                                                               tanut      jäsenvaltioiden     liikevaihtoverolainsäädännön


title: Asia F-112/13: Virkamiestuomioistuimen määräys 29.4.2015 – Dimitriou v. ENISA

text:
               15.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 198/51

         Virkamiestuomioistuimen määräys 29.4.2015 – Dimitriou v. ENISA
   (Asia F-112/13) (1)

   (2015/C 198/70)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu virkamiestuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 85, 22.3.2014, s. 26.


title: Asia C-160/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Varas Cíveis de Lisboa (5 a Vara Cível) (Portugali) on esittänyt 4.4.2014 – João Filipe Ferreira da Silva e Brito ym.v. Portugalin valtio

text:
               10.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 175/30

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Varas Cíveis de Lisboa (5a Vara Cível) (Portugali) on esittänyt 4.4.2014 – João Filipe Ferreira da Silva e Brito ym.v. Portugalin valtio
   (Asia C-160/14)
   2014/C 175/37
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Varas Cíveis de Lisboa

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: João Filipe Ferreira da Silva e Brito ym.

      Vastaaja: Portugalin valtio

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 12.3.2001 annettua neuvoston direktiiviä 2001/23/EY (1) ja erityisesti sen 1 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että liikkeen luovutuksen käsite kattaa tilanteen, jossa tilauslentojen markkinoilla toimiva yritys puretaan enemmistöosakkaan päätöksellä, kun kyseinen enemmistöosakas on lentoliikenteen alalla toimiva yritys, ja jossa emoyhtiö selvitysmenettelyn yhteydessä

                           i)

                           tulee puretun yhtiön asemaan lentokoneiden leasing-sopimuksissa ja matkanjärjestäjien kanssa tehdyissä voimassa olevissa tilauslentosopimuksissa;

                           ii)

                           ryhtyy hoitamaan puretun yhtiön aiemmin harjoittamaa toimintaa;

                           iii)

                           ottaa palvelukseensa muutamia puretusta yhtiössä toimineita työntekijöitä ja osoittaa heidät samoihin tehtäviin;

                           iv)

                           saa käyttöönsä puretun yhtiön pieniä laitteistoja?

               2)

               Onko SEUT 267 artiklaa (aiempaa EY 234 artiklaa) tulkittava siten, että Supremo Tribunal de Justiçalla on edellisessä kysymyksessä kuvattujen tosiseikkojen perusteella sekä siksi, että asiaa käsitelleet alemman oikeusasteen kansalliset tuomioistuimet ovat tehneet asiasta ristiriitaisia päätöksiä, velvollisuus pyytää Euroopan unionin tuomioistuimelta ennakkoratkaisua direktiivin 2001/23/EY 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta liikkeen luovutuksen käsitteestä?

               3)

               Ovatko unionin oikeus ja erityisesti asiassa Köbler (2) annetussa tuomiossa vahvistetut Euroopan unionin tuomioistuimen periaatteet, jotka koskevat valtion vastuuta vahingosta, joka aiheutuu yksityishenkilölle asian ylimpänä oikeusasteena ratkaisevan kansallisen tuomioistuimen tekemästä unionin oikeuden rikkomisesta, esteenä sellaisen kansallisen oikeussäännön soveltamiselle, jossa valtiota vastaan esitettävän vahingonkorvausvaatimuksen perusteeksi edellytetään vahinkoa aiheuttaneen päätöksen aiempaa kumoamista?

      (1)  EYVL L 82, s. 16.

      (2)  C-224/01, EU:C:2003:513.


title: Asia C-551/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 18.12.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Commissione tributaria provinciale di Cagliari – Italia) – Società Edilizia Turistica Alberghiera Residenziale (SETAR) SpA v. Comune di Quartu S. Elena (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 2008/98/EY — 15 artikla — Jätehuolto — Jätteiden tuottajan mahdollisuus huolehtia jätteiden käsittelystä itse — Direktiivin täytäntöön panemiseksi annettu kansallinen laki, joka ei vielä ole tullut voimaan — Direktiivin täytäntöönpanoa koskevan määräajan päättyminen — Välitön oikeusvaikutus)

text:
               23.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 65/12

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 18.12.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Commissione tributaria provinciale di Cagliari – Italia) – Società Edilizia Turistica Alberghiera Residenziale (SETAR) SpA v. Comune di Quartu S. Elena
   (Asia C-551/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 2008/98/EY - 15 artikla - Jätehuolto - Jätteiden tuottajan mahdollisuus huolehtia jätteiden käsittelystä itse - Direktiivin täytäntöön panemiseksi annettu kansallinen laki, joka ei vielä ole tullut voimaan - Direktiivin täytäntöönpanoa koskevan määräajan päättyminen - Välitön oikeusvaikutus))
   (2015/C 065/17)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Commissione tributaria provinciale di Cagliari

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Società Edilizia Turistica Alberghiera Residenziale (SETAR) SpA

      Vastapuoli: Comune di Quartu S. Elena

      Tuomiolauselma

   Unionin oikeutta sekä jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta 19.11.2008 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2008/98/EY on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jolla saatetaan tämän direktiivin tietty säännös osaksi kansallista oikeusjärjestystä mutta jonka voimaantulo edellyttää myöhemmän kansallisen toimen antamista, mikäli tämä voimaantulo tapahtuu sen jälkeen, kun kyseisessä direktiivissä täytäntöönpanolle asetettu määräaika on päättynyt.
   Direktiivin 2008/98 15 artiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä direktiivin 4 ja 13 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa ei anneta jätteiden tuottajalle tai haltijalle mahdollisuutta huolehtia itse niiden loppukäsittelystä voidakseen saada vapautuksen jätteiden loppukäsittelyyn liittyvästä kunnallisesta maksusta, mikäli tämä maksu on suhteellisuusperiaatteen vaatimusten mukainen.

      (1)  EUVL C 377, 21.12.2013.


title: Asia T-109/17: Kanne 21.2.2017 – FCA US v. EUIPO – Busbridge (VIPER)

text:
               18.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 121/42

         Kanne 21.2.2017 – FCA US v. EUIPO – Busbridge (VIPER)
   (Asia T-109/17)
   (2017/C 121/62)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: FCA US LLC (City of Auburn Hills, Michigan, Yhdysvallat) (edustaja: C. Morcom, QC)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Robert Dennis Busbridge (Hookwood, Yhdistynyt kuningaskunta)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki VIPER – EU-tavaramerkki nro 3 871 101

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 1.12.2016 asiassa R 554/2016-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa mitättömyysosaston ja ensimmäisen valituslautakunnan päätökset ja palauttaa Busbridgen hakemuksen mitättömyysosastolle asianmukaisesti käsiteltäväksi

               —

               kantaja vaatii myös ratkaisua oikeudenkäyntikuluista.

      Kanneperusteet

               —

               Valituslautakunta on menetellyt virheellisesti katsoessaan Busbridgen osoittaneen tavaramerkin käytön Yhdistyneessä kuningaskunnassa rekisteröidyn tavaramerkin piiriin kuuluvien tavaroiden (urheiluautot) osalta

               —

               Busbridgen esittämä näyttö on täysin riittämätön osoittamaan, että käyttö olisi ollut ”todellista” siten kuin asetuksen N:o 207/2009 57 artiklan 2 ja 3 kohdassa edellytetään.


title: Asiat C-376/05 ja C-377/05: Bundesgerichtshofin  26.7.2005  tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asioissa A. Brünsteiner GmbH (C-376/05) ja Autohaus Hilgert GmbH (C-377/05) vastaan Bayerische Motorenwerke AG

text:
               14.1.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 10/8

         Bundesgerichtshofin 26.7.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asioissa A. Brünsteiner GmbH (C-376/05) ja Autohaus Hilgert GmbH (C-377/05) vastaan Bayerische Motorenwerke AG
   (Asiat C-376/05 ja C-377/05)
   (2006/C 10/18)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Bundesgerichtshof (Saksa) on pyytänyt 26.7.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 12.10.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asioissa A. Brünsteiner GmbH (C-376/05) ja Autohaus Hilgert GmbH (C-377/05) vastaan Bayerische Motorenwerke AG seuraaviin kysymyksiin:

               1)

               Onko perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiä ja huoltopalvelua koskevien sopimusten ryhmiin 28 päivänä kesäkuuta 1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1475/95 5 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan ensimmäistä luetelmakohtaa (1) tulkittava siten, että tarve järjestää jakeluverkko kokonaan tai osittain uudelleen ja tavarantoimittajan tästä riippuva oikeus irtisanoa jakeluverkkonsa jälleenmyyjien sopimukset yhden vuoden irtisanomisajalla voivat olla seurausta myös siitä, että perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin moottoriajoneuvoalalla 31 päivänä heinäkuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1400/2002 (2) voimaantulon vuoksi tavarantoimittajan ja sen jälleenmyyjien tähän mennessä harjoittamaan, asetukseen (EY) N:o 1475/95 mukaisesti tehtyyn jakelujärjestelmään, johon viimeksi mainitun asetuksen mukaan sovellettiin poikkeusta, on pitänyt tehdä huomattavia muutoksia?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:

                           Onko asetuksen (EY) N:o 1400/2002 4 artiklaa tulkittava siten, että moottoriajoneuvojen jälleenmyyntiä koskevaan sopimukseen sisältyvät kilpailua rajoittavat lausekkeet, jotka tämän asetuksen mukaan ovat vakavimpia kilpailunrajoituksia (niin sanottuja mustia lausekkeita), poikkeuksellisesti eivät johda siihen, että asetuksen 10 artiklan mukaisen yhden vuoden siirtymäajan päätyttyä 30.9.2003 sopimuksen kaikkiin kilpailua rajoittaviin lausekkeisiin lakataan soveltamasta poikkeusta EY 81 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta kiellosta, jos tämä sopimus on tehty asetuksen (EY) N:o 1475/95 voimassa ollessa, se on tehty tämän asetuksen säännösten mukaisesti ja siihen sovelletaan poikkeusta tämän asetuksen mukaan?

                           Onko näin ainakin siinä tapauksessa, että siitä, että yhteisön oikeuden mukaan kaikki kilpailua rajoittavat sopimusmääräykset ovat mitättömiä, on kansallisen oikeuden mukaan seurauksena koko jälleenmyyntisopimuksen mitättömyys?

      (1)  EYVL L 145, s. 25.

      (2)  EYVL L 203, s. 30.


title: Asia T-115/15: Kanne 5.3.2015 – Deza v. ECHA

text:
               1.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 178/14

         Kanne 5.3.2015 – Deza v. ECHA
   (Asia T-115/15)
   (2015/C 178/16)
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki

      Asianosaiset

      Kantaja: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Tšekin tasavalta) (edustaja: asianajaja P. Dejl)

      Vastaaja: Euroopan kemikaalivirasto

      Vaatimukset

               —

               Euroopan kemikaaliviraston pääjohtajan 12.12.2014 tekemä päätös ED/108/2014, jolla päivitetään ja täydennetään aineen DEHP olemassa olevaa merkintää asetuksen (EY) N:o 1907/2006 (1) liitteeseen XIV mahdollisesti sisällytettävien aineiden luettelossa, on kumottava

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös on ultra vires.
               Kantaja väittää, että riidanalainen päätös on ultra vires, koska (i) vastaajalla ei ollut asetuksen N:o 1907/2006 perusteella oikeutta päivittää kyseisellä päätöksellä luetteloa liitteeseen XIV mahdollisesti sisällyttämiseksi kyseisen asetuksen 59 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, (ii) riidanalainen päätös tehtiin vastaajan sellaisen menettelyn jälkeen, joka oli vastoin asetuksen N:o 1907/2006 59 artiklaa, ja (iii) riidanalaisella päätöksellä ja sen tekemiseen johtaneella vastaajan menettelyllä kierretään Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan parlamentin tässä tarkoituksessa vahvistamaa menettelyä.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös on oikeusvarmuuden periaatteen vastainen.
               Kantaja väittää, että riidanalainen päätös on oikeusvarmuuden periaatteen vastainen, koska (i) päätöksessä yksilöidään bis(2-etyyliheksyyli)ftalaatti (DEHP) aineeksi, joka häiritsee umpieritystoimintaa, vaikka unionin oikeudessa ei säädetä tällaisen aineen määritelmästä eikä sen tunnistamiskriteereistä ja vaikka Euroopan komissio vahvistaa kyseisen määritelmän ja kyseiset kriteerit neuvoston ja parlamentin asetusten ja päätösten perusteella ja (ii) päätös tehtiin ajankohtana, jona menettely lisääntymismyrkylliseksi aineeksi asetuksen N:o 1907/2006 57 artiklan c alakohdan nojalla yksilöidyn aineen DEHP hyväksymiseksi oli edelleen vireillä, vaikkakin myöhäisessä vaiheessa.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen päätös ei perustu vakuuttaviin ja objektiivisiin tieteellisiin tutkimustuloksiin.
               Kantaja väittää, että riidanalainen päätös on lainvastainen, koska se ei perustu vakuuttaviin ja objektiivisiin tieteellisiin tutkimustuloksiin, jotka osoittavat, että DEHP täyttää kaikki asetuksen N:o 1907/2006 57 artiklan f alakohdassa vahvistetut kriteerit.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan Euroopan ihmisoikeussopimuksessa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistettuja kantajan oikeuksia ja periaatteita on loukattu.
               Kantaja väittää, että riidanalaisella päätöksellä ja sen tekemiseen johtaneella vastaajan menettelyllä loukataan sen Euroopan ihmisoikeussopimuksessa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistettuja oikeuksia ja periaatteita ja erityisesti oikeusvarmuuden periaatetta, oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja omaisuudensuojaa.

      (1)  Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1907/2006 (EUVL L 396, s. 1).


title: Asia C-18/00: Tribunale di Asti – Ufficio del Giudice per le Indagini Preliminarin 17.12.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö Maurizio Perinoa vastaan olevassa rikosasiassa

text:
C 79/18                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       18.3.2000
Komission mukaan ei voida väittää, että pelkkä kasvisrasvojen                  –    vai onko vähennys hyväksyttävä yleisten kulujen perus-
käyttö muuttaa tuotteen ominaisuuksia siten, että nimitys                           teella?
”suklaa” saattaisi aiheuttaa epätietoisuutta tälle tuotteelle tyypil-
lisistä ominaisuuksista.
                                                                          (1) Kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY, annettu 17 päivänä
                                                                              toukokuuta 1977, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön
Toimenpiteiden, joilla edellytetään, että tuotteen nimikettä                  yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yh-
muutetaan (alentavasti), täytyy olla kiellettyjä, koska tällaisella           denmukainen määräytymisperuste (EYVL L 145, s. 1).
menettelyllä vaarannetaan tuotteen tunnettuutta siinä
ryhmässä, johon sillä on oikeus kuulua. Tällainen toimenpide
on suhteeton siihen tavoitteeseen nähden, johon kuluttajien
tiedottamisella pyritään.
(1) Neuvoston direktiivi, 24.7.1973, EYVL L 228, 16.8.1973, s. 23.        Tribunale di Asti – Ufficio del Giudice per le Indagini
                                                                          Preliminarin 17.12.1999 tekemällään päätöksellä esittämä
                                                                          ennakkoratkaisupyyntö Maurizio Perinoa vastaan ole-
                                                                                vassa rikosasiassa
                                                                                (Asia C-18/00)
Tribunal Administratif de Lillen (neljäs jaosto) 6.1.2000
tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                                             (2000/C 79/34)
asiassa Société Cibo Participations vastaan Directeur ré-
            gional des impôts du Nord-Pas-de-Calais                       Tribunale di Asti – Ufficio del Giudice per le Indagini
                                                                          Preliminari on pyytänyt 17.12.1999 tekemällään päätöksellä,
                            (Asia C-16/00)                                joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen
                                                                          20.1.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta Maurizio
                            (2000/C 79/33)                                Perinoa vastaan olevassa rikosasiassa ennakkoratkaisua seuraa-
                                                                          vaan kysymykseen:
Tribunal Administratif de Lille (neljäs jaosto) on pyytänyt
6.1.2000 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan               Sallitaanko 18 päivänä maaliskuuta 1991 annetussa neuvos-
yhteisöjen tuomioistuimeen 19.1.2000, Euroopan yhteisöjen                 ton direktiivissä 91/156/ETY (1) jätteiden varastoinnin toteutta-
tuomioistuimelta asiassa Société Cibo Participations vastaan              minen muun kuin liitteessä II B olevissa R 1 – R 12 kohdassa
Directeur régional des impôts du Nord-Pas-de-Calais ennakko-              tarkoitetun, itsenäisen jätteiden varastointivaiheen avulla, vai
ratkaisua seuraaviin kysymyksiin:                                         edellytetäänkö siinä, että henkilön, joka vastaa jätteiden varas-
                                                                          toinnista, on annettava toimintojen suorittaminen yksinomaan
1. Mitä perustetta olisi käytettävä puuttumista määriteltäessä?           sen henkilön huolehdittavaksi, joka varastoi nämä jätteet.
     Voiko kyseinen puuttuminen perustua muun muassa mak-
     sullisten palvelujen suorittamiseen, siihen, että holding-yh-
                                                                          (1) Jätteistä annetun direktiivin 75/442/ETY muuttamisesta
     tiö muotoilee konsernin toimintamalleja, tosiasialliseen
                                                                              18 päivänä maaliskuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi
     hallintoon, joka sulkee pois tytäryhtiön riippumattomuu-                 91/156/ETY (EYVL L 78, 26.3.1991, s. 32).
     den, vai johonkin muuhun seikkaan?
2. Jos kyseessä on puuttuminen, jääkö osinkojen vastaanotta-
     minen arvonlisäveron soveltamisalan ulkopuolelle muun
     syyn kuin taloudellisen toiminnan perusteella silloin kun
     se ei tapahdu vastikkeena tavaroiden toimittamisesta tai
     palvelujen suorittamisesta,                                          Court of Sessionin, Skotlanti, 11.1.2000 tekemällään
                                                                          päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Boo-
     –    vai, ottaen huomioon se, että kulut liittyvät sellaiseen        ker Aquaculture Limited, joka toimii toiminimellä Marine
          osakkeiden hankintaan, jonka suorana tarkoituksena                      Harvest McConnell, vastaan Scottish Ministers
          on osallistuminen taloudelliseen toimintaan, kuuluuko
          osinkojen vastaanottaminen arvonlisäveron sovelta-
          misalaan, ja jos näin on asia, onko se vapautettu                                        (Asia C-20/00)
          verosta kuudennen direktiivin (1) 13 artiklan B kohdan
          1 alakohdan d alakohdan nojalla vai onko sitä verotet-                                   (2000/C 79/35)
          tava?
                                                                          Court of Session, Skotlanti, on pyytänyt 11.1.2000 te-
3. Jos osinkojen vastaanottaminen jää arvonlisäveron sovelta-             kemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen
     misalan ulkopuolelle, mitä tästä seuraa vähennysoikeuden             tuomioistuimeen 24.1.2000, Euroopan yhteisöjen tuomiois-
     osalta:                                                              tuimelta asiassa Booker Aquaculture Limited, joka toimii
                                                                          toiminimellä Marine Harvest McConnell, vastaan Scottish
     –    onko olemassa minkäänlaista vähennysoikeutta sen                Ministers ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:
          veron osalta, joka liittyy osakkeiden hankintaan koske-
          viin kuluihin silloin kun nämä kulut eivät liity verotet-       1. Kun jäsenvaltio, joka täyttää direktiivissä 93/53/EY (1)
          tavaan liiketoimeen,                                                 säädetyn velvollisuuden ryhtyä torjuntatoimenpiteisiin II


title: Asia T-360/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.9.2016 – Dr Vita v. EUIPO (69) (EU-tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin 69 rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

text:
               17.10.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 383/14

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.9.2016 – Dr Vita v. EUIPO (69)
   (Asia T-360/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Hakemus kuviomerkin 69 rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta))
   (2016/C 383/19)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Dr Vita sp. z o.o. (Olsztyn, Puola) (edustaja: asianajaja D. Rzążewska)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: D. Walicka)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 1.4.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 2513/2014-5), joka koskee hakemusta kuviomerkin 69 rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Dr Vita sp. z o.o. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 279, 24.8.2015.


title: Asia T-627/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 2.10.2015 – The Tea Board v. SMHV – Delta Lingerie (Darjeeling) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Kuviomerkki Darjeeling — Aikaisemmat yhteisön yhteismerkeiksi rekisteröidyt sana- ja kuviomerkit, jotka sisältävät sanaosan DARJEELING — Suhteelliset hylkäysperusteet — Asetuksen (EU) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 5 kohta)

text:
               23.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 389/40

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 2.10.2015 – The Tea Board v. SMHV – Delta Lingerie (Darjeeling)
   (Asia T-627/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Kuviomerkki Darjeeling - Aikaisemmat yhteisön yhteismerkeiksi rekisteröidyt sana- ja kuviomerkit, jotka sisältävät sanaosan DARJEELING - Suhteelliset hylkäysperusteet - Asetuksen (EU) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 5 kohta))
   (2015/C 389/42)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: The Tea Board (Kalkutta, Intia) (edustajat: asianajajat A. Nordemann ja M. Maier)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: S. Palmero Cabezas)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Delta Lingerie (Cachan, Ranska) (edustajat: asianajajat G. Marchais ja P. Martini-Berthon)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, joka on nostettu SMHV:n toisen valituslautakunnan 11.9.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 1387/2012-2), joka liittyy The Tea Boardin ja Delta Lingerien väliseen väitemenettelyyn.

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) toisen valituslautakunnan 11.9.2013 tekemä päätös (asia R 1387/2012-2) kumotaan siltä osin kuin kyse on hakemuksen kohteena olevan tavaramerkin kattamista ja tavaroiden ja palvelujen kansainvälistä luokitusta tavaramerkkien rekisteröimistä varten koskevaan 15.6.1957 tehtyyn Nizzan sopimukseen, sellaisena kuin se on tarkistettuna ja muutettuna, pohjautuvan luokituksen luokkaan 25 kuuluvista tavaroista sekä hakemuksen kohteena olevan tavaramerkin kattamista ja kyseisen luokituksen luokkaan 35 kuuluvista ”naisten alusvaatteiden, hajuvesien, toilettivesien ja kosmeettisten tuotteiden, kodin- ja kylpyhuonetekstiilien vähittäismyyntipalveluista”.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Kukin osapuoli vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 45, 15.2.2014.


title: Asia C-419/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 8.9.2014 – WebMindLicences Kft. v. Nemzeti Adó és Vámhivatal Kiemelt Adó és Vám Főigazgatóság

text:
               8.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 439/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 8.9.2014 – WebMindLicences Kft. v. Nemzeti Adó és Vámhivatal Kiemelt Adó és Vám Főigazgatóság
   (Asia C-419/14)
   (2014/C 439/25)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: WebMindLicences Kft.

      Vastapuoli: Nemzeti Adó és Vámhivatal Kiemelt Adó és Vám Főigazgatóság

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhteisestä arvonlisäverosta 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/ETY (1) (jäljempänä arvonlisäverodirektiivi) 2 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, 24 artiklan 1 kohtaa ja 43 artiklaa tulkittaessa arvonlisäveron kannalta merkitystä sillä seikalla, että yksilöitäessä henkilöä, joka katsotaan arvonlisäveron kannalta palvelun suorittajaksi, ja tutkittaessa, onko liiketoimi keinotekoinen, puuttuuko siltä todellinen taloudellinen ja kaupallinen sisältö ja tavoitellaanko sillä yksinomaan veroetua, ratkaisevana tekijänä pääasiassa kyseessä olevissa olosuhteissa on pidettävä sitä, että kyseisen liikeyrityksen kokonaan omistava toimihenkilö on luonnollinen henkilö, joka on luonut lisenssisopimuksella luovutetun know-how’n?

               2)

               Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko arvonlisäverodirektiivin 2 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, 24 artiklan 1 kohtaa ja 43 artiklaa tulkittaessa ja arvioitaessa, onko väärinkäytös tapahtunut, merkitystä sillä seikalla, että kyseinen luonnollinen henkilö käyttää tai voi epävirallisesti käyttää vaikutusvaltaa siihen, miten lisenssin saanut liikeyritys toimii, ja sen päätöksentekoon? Onko tämän tulkinnan kannalta merkitystä sillä, että know-how’n luoja osallistuu tai voi ammatillisesti avustamalla tai tarjoamalla know-how’n kehittämistä ja hyväksikäyttöä koskevia neuvoja osallistua suoraan tai välillisesti kyseiseen know-how’hun perustuvia palveluja koskevaan yrityksen päätöksentekoon?

               3)

               Onko pääasiassa kyseessä olevassa tilanteessa – ja ottaen huomioon toisessa kysymyksessä esitetty – yksilöitäessä henkilöä, joka katsotaan arvonlisäveron kannalta palvelun suorittajaksi, kyseisten palvelujen perustana olevan sopimusliiketoimen ohella merkitystä sillä, onko know how’n luojalla luonnollisena henkilönä vaikutusvalta eli määräävä vaikutusvalta tai antaako hän ohjeet siitä, miten know-how’hun perustuvaa palvelua on tarjottava?

               4)

               Jos kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi, millaisia seikkoja voidaan kyseisten vaikutusvallan ja ohjauksen ulottuvuutta määritettäessä ottaa huomioon eli minkä perusteiden nojalla voidaan todeta, että [kyseinen henkilö] käyttää määräävää vaikutusvaltaa kyseistä palvelua tarjottaessa ja että taustalla olevasta liiketoimesta saatava taloudellinen hyöty koituu lisenssin myöntäjäyrityksen hyväksi?

               5)

               Kun nyt kyseessä olevissa olosuhteissa tutkitaan, onko veroetua saatu, onko taloudellisten toimijoiden ja liiketoimeen osallistuneiden henkilöiden suhteita tutkittaessa merkitystä sillä, että verovelvolliset, jotka ovat osallistuneet riidanalaiseen sopimusliiketoimeen, jolla pyritään veronkiertoon, ovat oikeushenkilöitä, vaikka jäsenvaltion veroviranomaiset katsovat, että liiketoimintaa harjoitettaessa tehdyt strategiset ja toiminnalliset päätökset ovat luonnollisen henkilön tekemiä, ja jos on, onko tällöin otettava huomioon se, missä jäsenvaltiossa kyseinen luonnollinen henkilö on nämä päätökset tehnyt? Jos pääasiassa vallitsevissa olosuhteissa voidaan todeta, ettei osapuolten sopimukseen perustuva asema ole määräävä, onko tulkinnan kannalta merkitystä sillä, että alihankkijat tarjoavat nyt kyseessä olevan internet-palvelun tarjoamiseksi tarvittavat tekniset välineet, henkilöstövoimavarat ja rahoitusliiketoimet?

               6)

               Jos voidaan todeta, etteivät lisenssisopimuksen ehdot heijasta sen todellista taloudellista sisältöä, seuraako sopimusehtojen uudelleenmäärittelystä ja sen tilanteen hahmottelusta, joka olisi ollut olemassa jos huomioon ei olisi otettu väärinkäytöksen kaltaisella käytännöllä toteutettua liiketointa, että jäsenvaltion veroviranomaiset voivat määrittää palvelun tarjoamispaikan jäsenvaltion ja siis sen paikan, missä vero on maksettava, eri tavoin silloinkin kun lisenssin saajayritys on täyttänyt veronmaksuvelvollisuutensa sijoittautumisjäsenvaltiossaan siellä voimassa olevien lakien mukaisesti?

               7)

               Onko SEUT 49 ja SEUT 56 artiklaa tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevalla sopimusjärjestelyllä, jolla tietyssä jäsenvaltiossa sijaitseva verovelvollinen yritys siirtää lisenssisopimuksella toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevalle verovelvolliselle yritykselle know-how’n, joka liittyy aikuisille tarkoitettuihin ohjelmasisältöihin liittyvien palvelujen tarjoamiseen internetissä interaktiivisen teknologian avulla, ja sen käyttöoikeuden, käytetään väärin sijoittautumisoikeutta ja palvelujen tarjoamisen vapautta tilanteessa, jossa luovutettuun palveluun liittyvä arvonlisäverokanta on edullisempi lisenssin saajayrityksen kotijäsenvaltiossa?

               8)

               Mikä merkitys nyt esillä olevan asian kaltaisissa olosuhteissa on oletettavasti saatavan veroedun vuoksi annettava lisenssin myöntäjäyrityksen tavoittelemille taloudellisille näkökohdille, ja onko tässä yhteydessä tulkinnan kannalta erityistä merkitystä sillä, että lisenssin myöntäjäyrityksen kokonaan omistava ja sitä johtava toimihenkilö on se luonnollinen henkilö, joka alun perin loi lisenssisopimuksella luovutetun know-how’n?

               9)

               Voidaanko väärinkäytöstä tarkasteltaessa ottaa huomioon pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset tekniset ja infrastruktuuriin liittyvät olosuhteet, jotka liittyvät riidanalaisen liiketoimella tarjottavan palvelun käyttöönottoon ja tarjoamiseen ja siihen valmisteluun ja henkilöstövoimavaroihin, jotka lisenssin myöntäjäyrityksellä on käytössään kyseistä palvelua tarjotessaan, ja jos voidaan, mikä merkitys niille on annettava?

               10)

               Onko nyt esillä olevassa asiassa arvonlisäverodirektiivin 2 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, 24 artiklan 1 kohtaa, 43 artiklaa ja 273 artiklaa yhdessä SEUT 325 artiklan kanssa tulkittava siten, että – sen takaamiseksi, että unionin jäsenvaltiot noudattavat tosiasiallisesti velvollisuuttaan kantaa tosiasiallisesti ja säännöllisesti koko arvonlisäveron määrä ja välttää jäsenvaltioiden rajat ylittävistä veropetoksista ja veronkierrosta talousarviolle aiheutuvat menetykset – jäsenvaltion veroviranomaisilla on verotukseen liittyvässä (hallinnollisessa) menettelyssä toimitettavassa todistelumenettelyssä oikeus palvelun tarjoamiseen liittyvän liiketoimen yhteydessä palvelun suorittajan yksilöimiseksi ottaa tosiseikkojen selvittämistä varten todisteina vastaan veroviranomaisen tutkintaelimen rikosoikeudellisessa menettelyssä salaa keräämiä tietoja, todistelukeinoja [tai] salakuuntelupöytäkirjoja, ja käyttää niitä ja perustaa niihin veroseuraamuksia koskevat arviointinsa, ja onko jäsenvaltion veroviranomaisten päätöksestä tehtyä valitusta käsittelevällä hallintotuomioistuimella oikeus todistusharkinnassaan arvioida kyseisiä seikkoja päätöksen laillisuutta arvioidessaan?

               11)

               Onko nyt esillä olevassa asiassa arvonlisäverodirektiivin 2 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, 24 artiklan 1 kohtaa, 43 artiklaa ja 273 artiklaa yhdessä SEUT 325 artiklan kanssa tulkittava siten, että – sen takaamiseksi, että unionin jäsenvaltiot noudattavat tosiasiallisesti velvollisuuttaan kantaa tosiasiallisesti ja säännöllisesti koko arvonlisäveron määrä ja että ne panevat täytäntöön velvollisuutensa taata sen, että verovelvollinen maksaa veronsa – niihin keinoihin, joita jäsenvaltion veroviranomaiset saavat käyttää, kuuluu oikeus käyttää alun perin sellaisessa rikosoikeudellisessa menettelyssä saatuja tietoja, joka liittyi veronkierron rankaisemiseen, myös silloin, kun kansallisessa oikeudessa ei sinänsä sallita tietojen keräämistä salaa, kun kyse on hallintomenettelystä, jossa määrätään seuraamuksia veronkierroksi katsottavista käytännöistä, tai kun siinä rikosprosessin osalta säädetään tällaisen tietojen keräämisen edellytyksinä takeista, joista ei säädetä verotukseen liittyvän hallinnollisen menettelyn osalta, kun siinä kuitenkin tunnustetaan hallintoviranomaiselle oikeus toimia vapaan todistelun periaatteiden mukaisesti?

               12)

               Estääkö ihmisoikeussopimuksen 8 artiklan 2 kohta yhdessä perusoikeuskirjan 52 artiklan 2 kohdan kanssa sen, että veroviranomaisilla katsottaisiin olevan [10. ja 11.] kysymyksessä tarkoitettu toimivalta, vai voidaanko nyt esillä olevan asian olosuhteissa veronkierron estämiseksi pitää perusteltuna sellaisten salaa kerätyistä tiedoista saatujen tutkimustulosten hyödyntämistä verotukseen liittyvässä hallinnollisessa menettelyssä tehokkaan veronkannon intressissä ”maan taloudellisen hyvinvoinnin takaamiseksi”?

               13)

               Jos 10.–12. kysymykseen vastataan siten, että jäsenvaltion veroviranomaiset voivat käyttää tällaisia todistelukeinoja hallinnollisessa menettelyssä, onko jäsenvaltion veroviranomaisilla, kun ne perusoikeuskirjan 7, 8, 41 ja 48 artiklan ja sen 51 artiklan 1 kohdan mukaisesti takaavat oikeuden hyvään hallintoon ja puolustautumisoikeudet, ehdoton velvollisuus kuulla verovelvollista hallinnollisessa menettelyssä, taata tälle mahdollisuus tutustua salaa kerättyihin tietoihin perustuviin tutkimustuloksiin ja noudattaa niitä päämääriä, joita varten kyseisissä todistelukeinoissa olevat tiedot hankittiin, vai estääkö tällöin se seikka, että salaa kerätyt tiedot oli tarkoitettu yksinomaan rikosoikeudellista menettelyä varten, tällaisten todistelukeinojen käytön?

               14)

               Jos todistuskeinot on hankittu tai niitä on käytetty – perusoikeuskirjan 47 artiklan huomioon ottaen – perusoikeuskirjan 7, 8, 41 ja 48 artiklaa rikkoen, tarjoaako sellainen kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan verotukseen liittyvässä hallinnollisessa menettelyssä tehtyjen päätösten menettelyllinen asianmukaisuus voidaan riitauttaa tuomioistuimessa menestyksellisesti ja riitauttaminen voi johtaa kyseisen päätöksen kumoamiseen ainoastaan, jos tuolloin kyseessä olevassa yksittäistapauksessa on olemassa konkreettinen mahdollisuus, että riitautettu päätös olisi ollut erilainen, jos menettelyvirhettä ei olisi tapahtunut ja jos lisäksi kyseinen virhe on vaikuttanut valittajan aineelliseen oikeudelliseen intressiin, tehokkaan valituskeinon, vai onko tällä tavoin tehtyjä menettelyvirheitä tarkasteltava laajempana asiayhteytenä, siitä riippumatta, miten menettelyvirhe, jolla perusoikeuskirjan määräystä on rikottu, vaikuttaa menettelyn lopputulokseen?

               15)

               Edellyttääkö perusoikeuskirjan 47 artiklan tehokas vaikutus, että nyt kyseessä olevan kaltaisessa prosessuaalisessa tilanteessa hallintotuomioistuin, joka käsittelee jäsenvaltion veronviranomaisen hallintopäätöksestä tehdyn valituksen, voi tutkia sellaisten todistelukeinojen hankkimisen laillisuuden, jotka on kerätty salaa ja rikosasian käsittelyä varten rikosoikeudellisen menettelyn yhteydessä silloin, kun verovelvollinen, jota vastaan on samanaikaisesti vireillä rikosprosessi, ei voinut tuntea näitä asiakirjoja eikä riitauttaa niiden laillisuutta tuomioistuimessa?

               16)

               Kun myös kuudes kysymys otetaan huomioon, onko hallinnollisesta yhteistyöstä ja petosten torjunnasta arvonlisäverotuksen alalla annettua neuvoston asetusta N:o 904/2010 (2) erityisesti sen seitsemännen perustelukappaleen – jossa todetaan, että maksettavan veron kantamiseksi jäsenvaltioiden on oltava yhteistyössä sen varmistamiseksi, että arvonlisäverotus toimitetaan oikein, ja että sen vuoksi niiden on paitsi valvottava, että niiden alueella toimitettava veronkanto suoritetaan oikein, myös tarjottava apua muille jäsenvaltioille sen varmistamiseksi, että niiden omalla alueella harjoitettavaan toimintaan liittyvä mutta toisessa jäsenvaltiossa kannettavaa veroa sovelletaan moitteettomasti – valossa tulkittava siten, että nyt esillä olevan kaltaisessa tilanteessa jäsenvaltion veroviranomaisilla on velvollisuus kääntyä sen jäsenvaltion veroviranomaisten puoleen, jossa verotarkastuksen alaisena ollut verovelvollinen noudatti veronmaksuvelvollisuuttaan?

               17)

               Jos 16. kysymykseen vastataan myöntävästi, miten jäsenvaltion veroviromaisen hallintopäätöstä tutkivan tuomioistuimen on tällä perusteella toimittava – 14. kysymyksessä todettu huomioon ottaen – mainitun hallintopäätöksen menettelyllisen virheen vuoksi, toisin sanoen, kun jäsenvaltion viranomaisen pyyntö ja tietojen keruussa tapahtunut laiminlyönti on riitautettu ja todettu?

      (1)  EUVL L 347, s. 1.

      (2)  EUVL L 268, s. 1.


title: Asia C-51/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 24.5.2011 — Euroopan komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 43 artikla — Sijoittautumisvapaus — Notaarit — Kansalaisuusedellytys — EY 45 artikla — Osallistuminen julkisen vallan käyttöön — Direktiivi 89/48/ETY)

text:
               9.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 204/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 24.5.2011 — Euroopan komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-51/08) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - EY 43 artikla - Sijoittautumisvapaus - Notaarit - Kansalaisuusedellytys - EY 45 artikla - Osallistuminen julkisen vallan käyttöön - Direktiivi 89/48/ETY)
   2011/C 204/04
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J.-P. Keppenne ja H. Støvlbæk)

      Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Iso-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehet: E. Jenkinson ja S. Ossowski)

      Vastaaja: Luxemburgin suurherttuakunta (asiamies: C. Schiltz sekä asianajaja J.-J. Lorang)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Tšekin tasavalta (asiamies: M. Smolek), Ranskan tasavalta (asiamiehet: G. de Bergues ja M. Messmer), Latvian tasavalta (asiamiehet: L. Ostrovska, K. Drēviņa ja J. Barbale), Liettuan tasavalta (asiamiehet: D. Kriaučiūnas ja E. Matulionytė), Unkarin tasavalta (asiamiehet: J. Fazekas, R. Somssich, K. Veres ja M. Fehér), Puolan tasavalta (asiamiehet: M. Dowgielewicz, C. Herma ja D. Lutostańska) ja Slovakian tasavalta (asiamies: J. Čorba)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 43 ja EY 45 artiklan rikkominen — Kansallinen lainsäädäntö, jolla asetetaan kansalaisuusedellytys notaarin ammattiin pääsylle ja notaarin ammatin harjoittamiselle — Sijoittautumisvapauden rajoittaminen — Julkisen vallan käyttöön liittyviä toimintoja koskevan poikkeuksen soveltamisala — Edellytys, jonka mukaan julkisen vallan käyttöön osallistuminen on välitöntä ja nimenomaista — Vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä 21.12.1988 annetun neuvoston direktiivin 89/48/ETY (EYVL 1989 L 19, s. 16) täytäntöönpanon laiminlyönti notaarin ammatin osalta

      Tuomiolauselma

               1)

               Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut EY 43 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on asettanut kansalaisuusedellytyksen notaarin ammattiin pääsylle.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Euroopan komissio, Luxemburgin suurherttuakunta, Tšekin tasavalta, Ranskan tasavalta, Latvian tasavalta, Liettuan tasavalta, Unkarin tasavalta, Puolan tasavalta, Slovakian tasavalta sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 128, 24.5.2008.


title: Asia C-473/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 20.10.2014 – Dimos Kropias Attikis v. Ypourgos Perivallontos, Energeias kai Klimatikis Allagis

text:
               12.1.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 7/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 20.10.2014 – Dimos Kropias Attikis v. Ypourgos Perivallontos, Energeias kai Klimatikis Allagis
   (Asia C-473/14)
   (2015/C 007/19)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Symvoulio tis Epikrateias

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Dimos Kropias Attikis (Kropian kunta Attikassa)

      Vastaaja: Ypourgos Perivallontos, Energeias kai Klimatikis Allagis (Ympäristö-, energia- ja ilmastonmuutosministeri)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko suurkaupunkitaajaman yleiskaava, jossa asetetaan yleiset tavoitteet, suuntaviivat ja ohjelmat kyseisen taajaman ja sen lähialueiden kaavoituksen ja kaupunkisuunnittelun järjestämiseksi sekä erityisesti määritetään kaavan yleisiksi yksittäisiksi tavoitteiksi taajamaa ympäröivien vuoristoalueiden suojeleminen ja kaupungin asutun alueen laajenemisen pysäyttäminen, suunnitelma, jonka perusteella toimivaltaisen hallintoviranomaisen sallitaan olla toteuttamatta direktiivin 2001/42/EY (1) mukaista strategista ympäristöarviointia kyseisen direktiivin 3 artiklan nojalla, sellaisena kuin sitä on tulkittu unionin tuomioistuimen 22.3.2012 annetun tuomion asiassa C-567/10, Inter Environnement Bruxelles ym., 42 kohdassa, sellaisen suunnitelman osalta, joka annetaan myöhemmin asetuksen muodossa sen lain perusteella, johon edellä mainittu alkuperäinen yleiskaava sisältyy ja jossa vahvistetaan yksi mainituista vuoristoalueista suojelualueeksi sekä siihen liittyvät sallitut käyttötarkoitukset ja toiminta, minkä tarkoituksena on täsmentää ja toteuttaa vuoristoalueiden suojelun ja asutun alueen laajenemisen pysäyttämisen tavoitteet, vai ei?

               2)

               Jos vastaus edelliseen kysymykseen on myöntävä, kysytään, edellytetäänkö siinä tapauksessa, että sellaisen suunnittelun vahvistamisen aikaan, jota tarkennettiin kaavoituksenluonteisten toimien hierarkialla, sen osalta ei ollut toteutettu edellisessä kysymyksessä mainitun direktiivin 2001/42/EY mukaista strategista ympäristöarviointia, kyseisen arvioinnin toteuttamista direktiivin voimassaoloaikana annetun sellaisen toimen yhteydessä, jolla edellä mainittua suunnitelmaa tarkennetaan, vai ei?

               3)

               Jos vastaus edelliseen, järjestyksessä toiseen kysymykseen on kieltävä, kysytään, onko asetus – joka sisältää sääntelyä, joka liittyy suojelutoimiin sekä sallittuihin toimintaan ja käyttötarkoituksiin alueella, joka kuuluu Natura-verkoston kansalliseen osaan yhteisön tärkeänä pitämänä alueena, erityisten suojelutoimien alueena ja erityisenä suojelualueena, ja jolla tosin luodaan luonnon ehdottoman suojelun järjestelmä, jossa sallittuja ovat vain palontorjunta- ja metsänhoitolaitokset ja kävelypolut sekä ilman, että sääntelyn antamisen valmistelutoimista ilmenisi, että on otettu huomioon kyseisten alueiden suojelutavoitteet eli ne erityiset ympäristön piirteet, joiden perusteella ne valittiin liitettäviksi Natura-verkostoon, kun toisaalta kyseisen sääntelyn nojalla lisäksi vastedes kiellettyjä käyttötarkoituksia pidetään edelleen voimassa vain, koska ne olivat aiemmin voimassa olleen suojelujärjestelmän mukaisia – direktiivin 92/43/ETY (2) (EYVL L 206) 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu käyttösuunnitelma, jonka vahvistamista ennen ei ole velvollisuutta toteuttaa strategista ympäristöarviointia edellä mainitun artiklan mukaan, tulkittuna yhdessä kahdessa edellisessä kysymyksessä mainitun direktiivin 2001/42/EY 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan, vai ei?

               4)

               Jos vastaus edelliseen, kolmanteen kysymykseen on myöntävä, kysytään lopuksi, onko – siinä tapauksessa, että on annettu kaavoitussuunnittelutoimi, joka koskee laajempaa maantieteellisesti yhtenäistä aluetta, jonka osalta edellytetään lähtökohtaisesti direktiivin 2001/42/EY 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla, luettuna yhdessä direktiivin [92/43/ETY] 6 artiklan 3 kohdan kanssa, strategisen ympäristöarvioinnin toteuttamista, mitä ei ole tehty, ja todetaan, että vain joidenkin kyseisen alueen osien yhteydessä vaaditaan edeltävän ympäristöarvioinnin toteuttamista lopulta vahvistetun kyseisissä osissa sallittuihin käyttötarkoituksiin ja toimintaan liittyvän sääntelyn vuoksi, joka ei muodosta pelkkiä käyttösuunnitelmia, kun taas kyseisen alueen osien enemmistön yhteydessä ei vaadita, koska kyseisiin osiin liittyvä vahvistettu sääntely merkitsee käyttösuunnitelmaa, jonka yhteydessä ei direktiivin 2001/42/EY 3 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan, luettuna yhdessä direktiivin [92/43/ETY] 6 artiklan 3 kohdan kanssa, edellytetä mainittua arviointia – direktiivin 2001/42/EY perusteella ajateltavissa vai ei, että koko sääntely todetaan osittain mitättömäksi ja sen seurauksena kumotaan vain siltä osin kuin se koskee niitä alueen osia, joista vaaditaan lopulta vahvistetun sääntelyn vuoksi toteutettavan edeltävä ympäristöarviointi, mistä seuraa lisäksi se, että mainitun toimen osittaisen kumoamisen jälkeen toteutetaan vain kyseistä osaa eikä koko aluetta koskeva strateginen ympäristöarviointi?

      (1)  Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/42/EY (EYVL L 197, s. 30).

      (2)  Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/43/ETY.


title: Asia C-225/14: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 23.1.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal d'instance de Dieppe – Ranska) – Facet SA v. Jean Henri

text:
               4.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 146/32

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 23.1.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal d'instance de Dieppe – Ranska) – Facet SA v. Jean Henri
   (Asia C-225/14) (1)

   (2015/C 146/41)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 223, 14.7.2014.


title: Asia T-380/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2013 — Alankomaat v. komissio (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Kartellia koskevan komission lopullisen päätöksen tiettyihin osiin tutustumista koskeva hakemus — Asiakirjaan tutustumista koskevan oikeuden epääminen — Perusteluvelvollisuus — Velvollisuus suorittaa konkreettinen ja asiakirjakohtainen tutkinta — Yksityiselämän ja yksilön koskemattomuuden suojaan liittyvä poikkeus — Kolmannen taloudellisten etujen suojaamiseen liittyvä poikkeus — Tutkintatoimien tarkoitusten suojaan liittyvä poikkeus — Ylivoimainen yleinen etu — Vilpitön yhteistyö)

text:
               26.10.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 313/16

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2013 — Alankomaat v. komissio
   (Asia T-380/08) (1)

   (Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Kartellia koskevan komission lopullisen päätöksen tiettyihin osiin tutustumista koskeva hakemus - Asiakirjaan tutustumista koskevan oikeuden epääminen - Perusteluvelvollisuus - Velvollisuus suorittaa konkreettinen ja asiakirjakohtainen tutkinta - Yksityiselämän ja yksilön koskemattomuuden suojaan liittyvä poikkeus - Kolmannen taloudellisten etujen suojaamiseen liittyvä poikkeus - Tutkintatoimien tarkoitusten suojaan liittyvä poikkeus - Ylivoimainen yleinen etu - Vilpitön yhteistyö)
   2013/C 313/28
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: C. Wissels, M. de Mol ja M. de Ree)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Bouquet ja P. Costa de Oliveira)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jolla vaaditaan sen 30.6.2008 annetun komission päätöksen kumoamista, jolla on evätty oikeus tutustua tiettyihin päätöksen K(2006) 4090 lopullinen (asia COMP/F/38.456 — Bitumi (Alankomaat)) luottamuksellisiin osiin.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Alankomaiden kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 285, 8.11.2008.


title: Asia T-117/10: Kanne 5.3.2010 — Italia v. komissio

text:
               5.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/32

         Kanne 5.3.2010 — Italia v. komissio
   (Asia T-117/10)
   2010/C 148/57
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamiehet: avvocato dello Stato P. Gentili ja avvocato dello Stato G. Palmieri)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Euroopan komission 22.12.2009 tekemä päätös nro C(2009) 10350, joka liittyy Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) Italialle toimintasuunnitelma POR Pugliaa, tavoite 1 2000-06, varten myöntämän rahoitustuen vähentämiseen, on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Italian tasavalta riitauttaa unionin yleisessä tuomioistuimessa 22.12.2009 tehdyn komission päätöksen nro C(2009) 10350, joka annettiin tiedoksi 23.12.2009 ja joka liittyy Euroopan aluekehitysrahaston Italialle toimintasuunnitelma POR Pugliaa, tavoite 1 2000-06, varten myöntämän rahoitustuen vähentämiseen.
   Italian tasavalta esittää tämän riitauttamisen tueksi seuraavat perusteet.
   Ensimmäinen kanneperuste. Asetuksen N:o 1260/99 (1) 39 artiklan 2 kohdan c alakohdan ja 3 kohdan ja asetuksen 438/2001 (2) rikkominen. Kantaja väittää näiltä osin, että unionin tilintarkastajat ovat ensimmäisen tason tarkastuksissa päätelleet järjestelmään liittyvien laiminlyöntien olemassaolon joistakin sellaisista sääntöjenvastaisuuksista, joiden ei näissä tarkastuksissa ollut osoitettu tapahtuneen julkisia rakennustöitä koskevan tarjouskilpailun ja niissä tehtyjen sopimusten täytäntöönpanon osalta. Mutta riidanalaisessa päätöksessä ei ole tosiasiallisesti kumottu alueen esittämiä analyyttisiä vastapäätelmiä, joilla suljettiin pois järjestelmään liittyvät laiminlyönnit; siinä ei ole myöskään sovellettu asetuksen N:o 1260/99 39 artiklassa tarkoitettua kiinteämääräistä 10 prosentin oikaisua, aivan kuin ensimmäisen tason alueelliset valvontajärjestelmät eivät olisi asetuksen N:o 438/2001 4 artiklassa säädetyn mukaisia. Komissio on näin loukannut myös kumppanuusperiaatetta.
   Toinen kanneperuste. Asetuksen N:o 1260/99 39 artiklan 2 kohdan c alakohdan ja 3 kohdan ja asetuksen N:o 438/2001 10 artiklan rikkominen. Kantaja täsmentää tältä osin, että toinen peruste on samanlainen kuin ensimmäinen mutta että se koskee asetuksen N:o 438/2001 10 artiklassa säädettyjä toisen tason tarkastuksia, joita unionin tilintarkastuksissa on kuitenkin pidetty järjestelmänsä osalta puutteellisina sellaisten sääntöjenvastaisuuksien vuoksi, joita ei ollut havaittu ja jotka liittyivät muutamiin markkinointivuosiin, mutta jotka alue oli kaikista näistä sääntöjenvastaisuuksista huolimatta analyyttisesti kiistänyt sellaisin tosiseikkoihin ja oikeudellisiin seikkoihin liittyvillä lausumilla, joita riidanalaisessa päätöksessä ei ole kumottu.
   Kolmas kanneperuste. Perusteluvelvollisuuden laiminlyönti ja asetuksen N:o 1260/99 39 artiklan 2 ja 3 kohdan rikkominen. Päätöstä rasittaa perusteluvelvollisuuden laiminlyönti, koska päätelmä, jonka mukaan olemassa oli sellaisia järjestelmään liittyviä laiminlyöntejä, jotka oikeuttivat kiinteämääräiseen 10 prosentin oikaisuun, perustuu vuosien 2007 ja 2008 tarkastuksissa ilmenneeseen tilanteeseen, ja koska siinä ei ollenkaan oteta huomioon alueen asiakirjoin osoittamaa, vuoden 2009 loppuun mennessä tapahtunutta määrällistä ja laadullista kehitystä eikä edellisistä perusteista ilmeneviä, tarkastajien erityisistä arvioinneista esitettyjä vastapäätelmiä. Komission päätös, jonka mukaan rahastolle aiheutui vakavaa vahinkoa, on siis perusteeton.
   Neljäs kanneperuste. Asetuksen N:o 1260/99 12 artiklan ja asetuksen N:o 438/2001 4 artiklan 1 kohdan sekä SEUT 258 artiklan rikkominen ja vastaajan toimivallan puuttuminen. Kantajan mukaan komissio oli antanut ratkaisevan merkityksen sille, ettei julkisia hankintasopimuksia koskevien säännösten oletettua rikkomista ollut tutkittu. Kuitenkin asetuksen N:o 1260/99 12 artiklaa ja asetuksen N:o 438/2001 4 artiklaa oikein luettaessa ilmenee, että näiden säännösten järjestelmällinen rikkominen ei voi suoraan johtaa kiinteämääräiseen oikaisuun, vaan niiden perusteella on aloitettava jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely, ja maksut on tässä yhteydessä asetuksen N:o 1260/99 32 artiklan 3 kohdan f alakohdan nojalla keskeytettävä niiden toimenpiteiden nojalla, joihin rikkominen liittyy.

      (1)  Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21.6.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1260/1999 (EYVL L 161, s. 1).

      (2)  Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä rakennerahastoista myönnettävän tuen hallinto- ja valvontajärjestelmien osalta 2.3.2001 annettu komission asetus (EY) N:o 439/2001 (EYVL L 63, s. 21).


title: Asia T-614/15: Kanne 29.10.2015 – Azur Space Solar Power v. SMHV (mustan viivan esitys)

text:
               1.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/64

         Kanne 29.10.2015 – Azur Space Solar Power v. SMHV (mustan viivan esitys)
   (Asia T-614/15)
   (2016/C 038/86)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Azur Space Solar Power GmbH (Heilbronn, Saksa) (edustaja: asianajaja J. Nicodemus)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Menettely SMHV:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti kuviomerkin osalta (mustan viivan esitys) – Rekisteröintihakemus nro 1 201 652

      Riidanalainen päätös: SMHV:n neljännen valituslautakunnan 2.9.2015 asiassa R 3233/2015-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperuste

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-376/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 2.3.2017 – Oberösterreichische Landesbank v. SRB

text:
               26.6.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 202/28

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 2.3.2017 – Oberösterreichische Landesbank v. SRB
   (Asia T-376/16) (1)

   (2017/C 202/44)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Kahdeksannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 343, 19.9.2016.


title: Asia T-41/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 2.12.2015 – Novartis v. SMHV – Mabxience (HERTIXAN) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Tavaramerkkihakemuksen peruminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               1.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/58

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 2.12.2015 – Novartis v. SMHV – Mabxience (HERTIXAN)
   (Asia T-41/15) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Tavaramerkkihakemuksen peruminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2016/C 038/77)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Novartis AG (Basel, Sveitsi) (edustaja: asianajaja M. Douglas)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: S. Palmero Cabezas)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: Mabxience SA (Montevideo, Uruguay)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 31.10.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 2550/2013-1), joka koskee Novartis AG:n ja Mabxience SA:n välistä väitemenettelyä.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Novartis AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 107, 30.3.2015.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys, 9 päivänä kesäkuuta 2005, asiassa T-188/02, Freiberger Lebensmittel GmbH & Co. Produktions- und Vertriebs KG vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (Yhteisön tavaramerkki — Väite — Väitteen peruuttaminen — Lausunnon antaminen asiasta raukeaa)

text:
               17.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 229/16

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
   9 päivänä kesäkuuta 2005,
   asiassa T-188/02, Freiberger Lebensmittel GmbH & Co. Produktions- und Vertriebs KG vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väite - Väitteen peruuttaminen - Lausunnon antaminen asiasta raukeaa)
   (2005/C 229/34)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa T-188/02, Freiberger Lebensmittel GmbH & Co. Produktions- und Vertriebs KG, kotipaikka Berliini, edustajanaan asianajaja K.-D. Rathke, vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehinään A. von Mühlendahl ja G. Schneider), vastapuolena SMHV:n valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä ja väliintulijana ensimmäisen oikeusasten tuomioistuimessa Roberto Traiteur SASU (aiemmin Roberto S.A.), kotipaikka Chevilly (Ranska), edustajanaan asianajaja R. Milchior, jossa on kysymys kanteesta, jolla vaaditaan kumoamaan SMHV:n neljännen valituslautakunnan 28.2.2002 tekemä päätös (asia R 1155/2000-4), joka koskee Freiberger Lebensmittel GmbH & Co. Produktions- und Vertriebs KG:n ja Roberto S.A:n välisestä väitemenettelystä, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Pirrung sekä tuomarit A.W.H. Meij ja N. Forwood; kirjaaja: H. Jung, on 9.6.2005 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 202, 24.8.2002.


title: Asia C-303/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Korkein hallinto-oikeus (Suomi) on esittänyt 29.6.2007 — Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy

text:
               8.9.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/21

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Korkein hallinto-oikeus (Suomi) on esittänyt 29.6.2007 — Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy
   (Asia C-303/07)
   (2007/C 211/39)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Korkein hallinto-oikeus
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Aberdeen Property Fininvest Alpha Oy

      Muut asianosaiset: Uudenmaan verovirasto ja Helsingin kaupunki
   Ennakkoratkaisukysymykset
   Onko Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 43 ja 48 artikloja sekä 56 ja 58 artikloja tulkittava siten, että niiden turvaamien perusvapauksien toteutumiseksi Suomen lainsäädännön mukainen osakeyhtiö tai sijoitusrahasto ja Luxemburgin lainsäädännön mukainen SICAV-yhtiö on katsottava vertailukelpoisiksi siitä huolimatta, että aivan SICAV-yhtiötä vastaavaa yhtiömuotoa ei tunneta Suomen lainsäädännössä, kun samalla otetaan huomioon, että SICAV-yhtiötä, joka on Luxemburgin lainsäädännön mukainen yhtiö, ei mainita direktiivin 90/435/ETY (1) 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettujen yhtiöiden luettelossa, jonka viimeksi mainitun direktiivin mukainen Suomen asiassa sovellettava lähdeverosäännöstö on, sekä samalla vielä se, että SICAV-yhtiö on Luxemburgin sisäisen verolainsäädännön mukaan verovapaa tuloverotuksessa? Onko näin ollen mainittujen perustamissopimuksen artiklojen vastaista, että Luxemburgissa asuvaa SICAV-yhtiötä osingonsaajana ei ole vapautettu Suomessa osingosta perittävästä lähdeverosta?

      (1)  Neuvoston direktiivi, annettu 23. päivänä heinäkuuta 1990, eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä EYVL, Erityispainos 1994, 9/Nide 2 s. 25.


title: Asia F-19/10: Kanne 29.3.2010 — Marsili v. komissio

text:
               19.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/57

      Kanne 29.3.2010 — Marsili v. komissio
      (Asia F-19/10)
      (2010/C 161/91)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Letizia Marsili (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat K. Van Maldegem, C. Mereu ja M. Velardo)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Oikeusriidan kohde ja kuvaus

      Komission sellaisen päätöksen kumoaminen, jossa kantaja jätetään ottamatta kilpailun EPSO/AST/51/08 varallaololuetteloon, sekä kantajalle aiheutuneen vahingon korvaaminen

         Vaatimukset

                  —

                  on kumottava 17.12.2009 tehty valintalautakunnan päätös, jossa kantaja jätetään ottamatta kilpailun EPSO/AST/51/08 varallaololuetteloon, ja vastaaja on velvoitettava maksamaan korvaus, jonka määräksi arvioidaan väliaikaisesti yksi euro ja joka määritetään tarkemmin oikeudenkäynnin kuluessa, sekä 6,75 prosentin suuruinen hyvitysluonteinen korko ja viivästyskorko henkisestä kärsimyksestä ja aineellisesta vahingosta

                  —

                  Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.