title: Asia T-168/00: Appel & Frenzel GmbH:n 16.6.2000 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama kanne

text:
C 259/26                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           9.9.2000
–     Väliaikainen asetus on EY 253 artiklan vastainen.                   4.    velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
–     Väliaikaisessa asetuksessa todetaan 7,6 prosentin polku-
      myyntimarginaali ja asetetaan kantajalle polkumyyntitul-            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      li, jonka määrä on 5,19 euroa tonnilta. Ellei edellä
      mainittuja yhteisön oikeuden rikkomisia olisi tapahtunut,           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
      siinä olisi todettu ainoastaan vähäinen polkumyynti eikä            kuin asiassa T-110/00 (2).
      tullia olisi asetettu.
                                                                          (1) EYVL L 56, 1.3.2000, s. 39.
(1) EYVL L 75, 24.3.2000, s. 3.                                           (2) EYVL C 176, 24.6.2000, s. 30.
(2) Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista
    tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta
    1996 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 384/96 (EYVL L 56,
    6.3.1996, s. 1).
                                                                          Appel & Frenzel GmbH:n 16.6.2000 sisämarkkinoiden
                                                                          harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan
                                                                                nostama kanne
Suproco NV:n 14.6.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota
                      vastaan nostama kanne                                                         (Asia T-168/00)
                           (Asia T-159/00)                                                          (2000/C 259/48)
                          (2000/C 259/47)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                     (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                      Appel & Frenzel GmbH, kotipaikka Düsseldorf (Saksa), on
                                                                          nostanut 16.6.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus-
Suproco NV, Willemstad (Curaco) on nostanut 14.6.2000                     asteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmoni-
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-                 sointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan. Kantajan edusta-
messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-              jana on asianajaja Johann-Christoph Gaedertz, asianajotoimis-
jan asiamiehinä ovat asianajajat R. J. van Agteren, Rotterdam             to Gaedertz Rechtsanwälte, Bockenheimer Landstraße 98–100,
ja M. M. Slotboom, Rotterdam ja Bryssel, prosessiosoite                   Frankfurt (Saksa).
Luxemburgissa on asianajotoimisto Loesch, Rue Goethe 11.
                                                                          Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                          –     muuttaa kolmannen valituslautakunnan 13.4.2000
1.    ottaa Suprocon kanteen tutkittavaksi,                                     tekemää päätöstä R 263/1999-3 määräten, että yhteisön
                                                                                tavaramerkki ”Tönnchen” rekisteröidään oheisen kuvauk-
2.    kumoaa merentakaisista maista ja merentakaisilta alueilta                 sen mukaisesti yhteisön tavaramerkkinä.
      tulevien sokerialan EY-MMA-alkuperäkumulaatiotuottei-
      den tuontia koskevista suojatoimenpiteistä 29 päivänä
      helmikuuta 2000 annetun komission asetuksen (EY)                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      N:o 564/2000 (1),
                                                                          Kyseessä oleva merkki:          ”Tönnchen” – hakemusnumero
3.    toteaa, että komissio on vastuussa Suprocolle suojatoi-                                             624189
      menpiteistä aiheutuneesta vahingosta sekä määrää, että
      asianosaisten on määriteltävä yhteisymmärryksessä Su-               Tavara tai palvelu:             luokkaan 30 kuuluvat tavarat (si-
      procolle aiheutuneen vahingon suuruus ja siinä tapauk-                                              nappi)
      sessa, että siitä ei päästä sopimukseen, oikeudenkäyntiä
      tulee jatkaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen                Valituslautakunnan käsi-        tutkija on hylännyt rekisteröinnin
      määräämän määräajan kuluessa vahingon suuruuden                     teltäväksi saatettu pää-
      määräämiseksi, ja joka tapauksessa velvoittaa yhteisön              tös:
      korvaamaan väliaikaisesti arvioidun vahingon, joka on
      vielä määriteltävä erikseen, tai toissijaisesti, että ensim-        Kanneperusteet:                 – valituslautakunta on virheelli-
      mäisen oikeusasteen tuomioistuin velvoittaa yhteisön                                                   sesti katsonut, ettei tavaramer-
      maksamaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen                                                      killä ole erottamiskykyä
      kohtuulliseksi katsoman vahingonkorvausmäärän kanne-
      kirjelmän jättämispäivästä koko määrän maksamiseen
      asti laskettuine sovellettaviksi tulevine korkoineen,


title: Asia T-640/14: Kanne 20.8.2014 – Beul v. parlamentti ja neuvosto

text:
               17.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 409/50

         Kanne 20.8.2014 – Beul v. parlamentti ja neuvosto
   (Asia T-640/14)
   2014/C 409/71
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Carsten René Beul (Neuwied, Saksa) (edustajat: asianajajat H. Pott ja T. Eckhold)

      Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteistä tilintarkastusta koskevista erityisvaatimuksista ja komission päätöksen 2005/909/EY kumoamisesta 16.4.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 537/2014.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seuraaviin kanneperusteisiin.
   Kantaja väittää ensiksi, että asetuksella (EU) N:o 537/2014 (1) ei ole oikeudellista perustaa.
   Lisäksi kantaja katsoo, että asetuksen N:o 537/2014 säännöksillä puututaan lainvastaisesti EU 6 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 15 artiklan kanssa, nojalla taattuun ammatilliseen vapauteen. Kantaja väittää, että ammatilliseen vapauteen puuttuminen ei ole perusteltua etenkään oikeasuhteisuuden puuttumisen takia. Kantaja vetoaa lisäksi toissijaisuusperiaatteen loukkaamiseen.

      (1)  Yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteistä tilintarkastusta koskevista erityisvaatimuksista ja komission päätöksen 2005/909/EY kumoamisesta 16.4.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 537/2014 (EUVL L 158, s. 77).


title: Asia C-544/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 4.4.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgericht Berlin – Saksa) – Sahar Fahimian v. Saksan valtio (Ennakkoratkaisupyyntö — Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue — Direktiivi 2004/114/EY — 6 artiklan 1 kohdan d alakohta — Kolmansien maiden kansalaisten maahanpääsyn edellytykset — Maahanpääsyn epääminen — Käsite ”uhka yleiselle turvallisuudelle” — Harkintavalta)

text:
               29.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 168/12

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 4.4.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Verwaltungsgericht Berlin – Saksa) – Sahar Fahimian v. Saksan valtio
   (Asia C-544/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue - Direktiivi 2004/114/EY - 6 artiklan 1 kohdan d alakohta - Kolmansien maiden kansalaisten maahanpääsyn edellytykset - Maahanpääsyn epääminen - Käsite ”uhka yleiselle turvallisuudelle” - Harkintavalta))
   (2017/C 168/14)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgericht Berlin

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Sahar Fahimian

      Vastaaja: Saksan valtio

      Muu osapuoli: Stadt Darmstadt

      Tuomiolauselma

   Kolmansien maiden kansalaisten opiskelua, opiskelijavaihtoa, palkatonta harjoittelua tai vapaaehtoistyötä varten tapahtuvan maahanpääsyn edellytyksistä 13.12.2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/114/EY 6 artiklan 1 kohdan d alakohtaa on tulkittava siten, että toimivaltaisilla kansallisilla viranomaisilla on silloin, kun kolmannen maan kansalainen on saattanut niiden käsiteltäväksi opiskelua varten myönnettävää viisumia koskevan hakemuksen, laaja harkintavalta tarkastaa kaikkien kyseisen kansalaisen tilanteelle ominaisten merkityksellisten seikkojen perusteella, muodostaako hän vaikkapa vain mahdollisen uhan yleiselle turvallisuudelle. Kyseistä säännöstä on tulkittava myös siten, ettei se ole esteenä sille, että toimivaltaiset kansalliset viranomaiset kieltäytyvät päästämästä asianomaisen jäsenvaltion alueelle opiskelua varten kolmannen maan kansalaista, joka on saanut tutkintotodistuksen yliopistosta, johon on kohdistettu unionin rajoittavia toimenpiteitä sen johdosta, että se tekee huomattavaa yhteistyötä Iranin hallituksen kanssa sotilaallisilla tai niihin liittyvillä aloilla, ja joka aikoo tehdä kyseisessä jäsenvaltiossa tutkimusta yleisen turvallisuuden kannalta arkaluonteisella alalla, jos kyseisten viranomaisten käytössä olevien seikkojen nojalla voidaan pelätä, että tuon henkilön tutkimuksensa aikana hankkimia tietoja voidaan myöhemmin käyttää yleisen turvallisuuden vastaisiin tarkoituksiin. Kansallisen tuomioistuimen, jonka käsiteltäväksi on saatettu kanne toimivaltaisten kansallisten viranomaisten päätöksestä kieltäytyä myöntämästä haettua viisumia, on tarkastettava, että kyseinen päätös perustuu riittäviin perusteluihin ja riittävän vankkaan tosiseikastoon.

      (1)  EUVL C 429, 21.12.2015.


title: Tuomioistuimen tuomio, annettu 1 päivänä helmikuuta 2016, asiassa E-17/15 – Ferskar kjötvörur ehf. vastaan Islannin valtio (Tuomiovalta – ETA-sopimuksen 8 artikla – raa’an lihan tuonti – direktiivi 89/662/ETY – eläinlääkärintarkastusten sääntelyjärjestelmän yhdenmukaistaminen)

text:
               19.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 18/25

         TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   annettu 1 päivänä helmikuuta 2016,
   asiassa E-17/15
   Ferskar kjötvörur ehf. vastaan Islannin valtio
   (Tuomiovalta – ETA-sopimuksen 8 artikla – raa’an lihan tuonti – direktiivi 89/662/ETY – eläinlääkärintarkastusten sääntelyjärjestelmän yhdenmukaistaminen)
   (2017/C 18/09)
   Asiassa E-17/15, Ferskar kjötvörur ehf. vastaan Islannin valtio, Reykjavikin käräjäoikeus (Héraðsdómur Reykjavíkur) on esittänyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle PYYNNÖN, joka koskee Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen määräysten soveltamista raakalihavalmisteiden tuontiin Islantiin. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Páll Hreinsson, on antanut 1 päivänä helmikuuta 2016 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1.

               ETA-sopimuksen soveltamisala, sellaisena kuin se on määritelty ETA-sopimuksen 8 artiklassa, ei merkitse sitä, että ETA-valtiolla olisi oikeus asettaa sääntöjä raakalihavalmisteiden tuonnille, koska tätä oikeutta saattavat rajoittaa johonkin ETA-sopimuksen liitteeseen sisältyvät määräykset.

               2.

               Sellaisten sääntöjen vahvistaminen, joiden perusteella raakalihavalmisteiden maahantuojan olisi haettava erityistä lupaa ennen tuotteiden tuontia ja joiden perusteella olisi toimitettava todistus siitä, että lihaa on säilytetty jäädytettynä tietyn aikaa ennen tulliselvitystä, on ristiriidassa direktiivin 89/662/ETY säännösten kanssa.


title: Asia T-692/14: Kanne 22.9.2014 – Puma v. SMHV – Sinda Poland (Kuvitteellinen eläinhahmo)

text:
               17.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 409/55

         Kanne 22.9.2014 – Puma v. SMHV – Sinda Poland (Kuvitteellinen eläinhahmo)
   (Asia T-692/14)
   2014/C 409/76
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Puma SE (Herzogenaurach, Saksa) (edustaja: asianajaja P. González-Bueno Catalán de Ocón)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Sinda Poland Corporation Sp. z.o.o (Varsova, Puola)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 14.9.2012 tehdyn päätöksen (asia R 2214/2013-5) sillä perusteella, että yhteisön tavaramerkkiasetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa sovellettiin virheellisesti, minkä johti virheelliseen päätelmään siitä, etteivät kyseiset tavaramerkit olleet visuaalisesti ja käsitteellisesti samankaltaisia

               —

               velvoittamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ja Sinda Poland Corporation Sp. Z.o.o:n korvaamaan kulut, joita asian käsittelystä yleisessä tuomioistuimessa ja virastossa on aiheutunut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuvitteellisen eläinhahmon sisältävä kuviomerkki luokkaan 25 kuuluvia tavaroita varten – yhteisön tavaramerkkihakemus nro 1 1 1 42  395

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansainväliset tavaramerkkirekisteröinnit nro 3 69  075 ja nro 4 80  105 luokkiin 18, 25 ja 28 kuuluvia tavaroita varten ja kansainvälinen tavaramerkkirekisteröinti nro 5 93  987 kaikkiin luokkiin kuuluvia tavaroita ja palveluja varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 virheellinen soveltaminen.


title: Asia C-238/13 P: Valitus, jonka Rialto Inn Srl on tehnyt 29.4.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-278/00–T-280/00, T-282/00–T-286/00 ja T-288/00–T-295/00, Albergo Quattro Fontane ym. v. komissio, 20.2.2013 antamasta määräyksestä

text:
               20.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 207/23

         Valitus, jonka Rialto Inn Srl on tehnyt 29.4.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-278/00–T-280/00, T-282/00–T-286/00 ja T-288/00–T-295/00, Albergo Quattro Fontane ym. v. komissio, 20.2.2013 antamasta määräyksestä
   (Asia C-238/13 P)
   2013/C 207/36
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Rialto Inn Srl (edustajat: asianajajat A. Bianchini ja F. Busetto)

      Muut osapuolet: Comitato ”Venezia vuole vivere” ja Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Valituksen kohteena oleva unionin yleisen tuomioistuimen määräys on kumottava

               —

               Ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyt vaatimukset on hyväksyttävä ja tämän seurauksena

                           —

                           on kumottava valittajien etuja koskevilta osin Venetsian ja Chioggian alueella toimivien yritysten hyväksi toteutetuista toimista, joista säädetään sosiaaliturvamaksujen pienentämisestä annetuissa laeissa nro 30/1997 ja nro 206/1995, 25.11.1999 tehty Euroopan komission päätös 2000/394/EY

                           —

                           toissijaisesti edellä mainittu päätös on kumottava siltä osin kuin siinä velvoitetaan perimään takaisin myönnetyt sosiaaliturvamaksujen pienentämiset kyseiseltä ajanjaksolta suoritettavine korkoineen

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksen tueksi on esitetty yhdeksän valitusperustetta:

                  Ensimmäinen valitusperuste: määräys on virheellinen, koska siinä ei ole otettu huomioon, että tuensaajat eivät hyötyneet millään tavalla kyseisistä toimista, kun otetaan huomioon niiden korvausluonne.

                  Toinen valitusperuste: määräys on virheellinen, koska siinä ei ole suljettu pois tai joka tapauksessa arvioitu kyseisten toimien vaikutuksia kilpailuun tai jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.

                  Kolmas valitusperuste: määräys on virheellinen, koska siinä on katsottu, että asiassa ei voitu soveltaa EY 87 artiklan 2 kohdan b alakohdassa (josta on tullut SEUT 107 artiklan 2 kohdan b alakohta) ja EY 87 artiklan 3 kohdan b alakohdassa (josta on tullut SEUT 107 artiklan 3 kohdan b alakohta) tarkoitettuja poikkeuksia.

                  Neljäs valitusperuste: määräys on virheellinen, koska siinä on katsottu, että asiassa ei voitu soveltaa EY 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa (josta on tullut SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohta) tarkoitettuja poikkeuksia.

                  Viides valitusperuste: määräys on virheellinen, koska siinä on katsottu, että asiassa ei voitu soveltaa EY 87 artiklan 3 kohdan d ja e alakohdassa (josta on tullut SEUT 107 artiklan 3 kohdan d ja e alakohta) tarkoitettuja poikkeuksia.

                  Kuudes valitusperuste: määräys on virheellinen, koska siinä on katsottu, että asiassa ei voitu soveltaa EY 86 artiklan 2 kohdassa (josta on tullut SEUT 106 artiklan 2 kohta) tarkoitettuja poikkeuksia.

                  Seitsemäs valitusperuste: määräys on virheellinen, koska siinä ei ole katsottu, että kyseessä on olemassa oleva tuki, ja se on näin ollen EY 88 artiklan 3 kohdan (josta on tullut SEUT 108 artiklan 3 kohta) ja asetuksen N:o 659/1999 (1) 15 artiklan vastainen.

                  Kahdeksas valitusperuste: määräys on virheellinen, koska siinä on katsottu, että asiassa ei voitu soveltaa asetuksen N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohtaa takaisinperimistä koskevan määräyksen osalta.

                  Yhdeksäs valitusperuste: määräys on virheellinen, koska siinä on katsottu, että asiassa ei voitu soveltaa asetuksen N:o 659/1999 14 artiklan 1 kohtaa korkojen soveltamisen osalta.

      (1)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999; EYVL L 83, s. 1.


title: Asia T-278/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.11.2012 — Verband Deutscher Prädikatsweingüter v. SMHV (GG) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin GG rekisteröimiseksi yhteisön yhteismerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla)

text:
               22.12.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 399/17

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 15.11.2012 — Verband Deutscher Prädikatsweingüter v. SMHV (GG)
   (Asia T-278/09) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin GG rekisteröimiseksi yhteisön yhteismerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta - Perusteluvelvollisuus - Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla)
   2012/C 399/29
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Verband Deutscher Prädikatsweingüter eV, aiemmin Verband Deutscher Prädikats- und Qualitätsweingüter eV (Mainz, Saksa) (edustaja: asianajaja N. Schindler)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: aluksi B. Schmidt, sitten G. Schneider ja lopuksi D. Walicka)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 30.4.2009 tekemästä päätöksestä (asia R 1568/2008-1), joka koskee hakemusta sanamerkin GG rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Verband Deutscher Prädikatsweingüter eV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 220, 12.9.2009.


title: Asia T-199/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 2.10.2014 – Euro-Link Consultants ja European Profiles v. komissio (Julkiset palveluhankinnat — Tarjouspyyntömenettely — Krimin matkailun tukemista ja monipuolistamista koskeva hanke — Tarjouksen tekijän tarjouksen hylkääminen — Kumoamiskanne — Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena — Vahvistava toimenpide — Osittainen tutkimatta jättäminen — Perusteluvelvollisuus — Tarjouskilpailun ratkaisuperusteet — Ilmeinen arviointivirhe — Harkintavallan väärinkäyttö — Yhdenvertainen kohtelu)

text:
               10.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 395/38

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 2.10.2014 – Euro-Link Consultants ja European Profiles v. komissio
      (Asia T-199/12) (1)

      ((Julkiset palveluhankinnat - Tarjouspyyntömenettely - Krimin matkailun tukemista ja monipuolistamista koskeva hanke - Tarjouksen tekijän tarjouksen hylkääminen - Kumoamiskanne - Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena - Vahvistava toimenpide - Osittainen tutkimatta jättäminen - Perusteluvelvollisuus - Tarjouskilpailun ratkaisuperusteet - Ilmeinen arviointivirhe - Harkintavallan väärinkäyttö - Yhdenvertainen kohtelu))
      (2014/C 395/45)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: Euro-Link Consultants Srl (Bukarest, Romania) ja European Profiles AE Meleton kai Symvoulon Epicheiriseon (Ateena, Kreikka) (edustaja: asianajaja S. Pappas)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi S. Bartelt ja A. Bordes, sitten S. Bartelt ja M. Konstantinidis)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Vaatimus, joka koskee Euroopan unionin Ukrainassa sijaitsevan edustuston 28.2.2012 tekemän päätöksen, joka on annettu rajoitetussa tarjouspyyntömenettelyssä EuropeAid/131567/C/SER/UA, ”Krimin matkailun tukemista ja monipuolistamista koskeva hanke” ja jolla sopimusta ei tehty kantajien konsortion kanssa, kumoamista sekä saman edustuston 14.3.2012 ja komission kehitys- ja yhteistyöpääosaston – EuropeAid – naapuruusosaston johtajan 2.5.2012 kantajien valitusten hylkäämisestä myöhemmin tekemien päätösten kumoamista

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Euro-Link Consultants Srl ja European Profiles AE Meleton kai Symvoulon Epicheiriseon velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 209, 14.7.2012.


title: Asia T-761/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.2.2016 – Consolidated Artists v. SMHV – Body Cosmetics International (MANGO) (Yhteisön tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Yhteisön kuviomerkki MANGO — Ehdoton hylkäysperuste — Käytön perusteella syntyneen erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 52 artiklan 2 kohta)

text:
               4.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.2.2016 – Consolidated Artists v. SMHV – Body Cosmetics International (MANGO)
   (Asia T-761/14) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - Yhteisön kuviomerkki MANGO - Ehdoton hylkäysperuste - Käytön perusteella syntyneen erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 52 artiklan 2 kohta))
   (2016/C 118/33)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Consolidated Artists BV (Amstelveen, Alankomaat) (edustaja: asianajaja B. Corne)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: S. Pétrequin ja A. Folliard-Monguiral)

      Muu osapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Body Cosmetics International GmbH (Willich, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Müller-Mergenthaler)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 8.9.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 2337/2013-4), joka koskee Body Cosmetics International GmbH:n ja Consolidated Artists BV:n välistä mitättömyysmenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Consolidated Artists BV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 7, 12.1.2015.


title: Asia C-466/02: Tanskan kuningaskunnan 30.12.2002 (fax 23.12.2002) Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
8.3.2003                 FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                            C 55/11
Saksan liittotasavallan 30.12.2002 (telekopio 27.12.2002)                     komitean lausunnot. Lopuksi tuotanto- ja valmistusalueet
 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne                         eivät ole samoja, mikä ilmenee sekä Kreikan oikeussään-
                                                                              nöistä että siitä tosiseikasta, että yhteisö myöntää tukea
                                                                              fetan valmistamiseen Aegeanmeren saarilla.
                          (Asia C-465/02)
                                                                       –      Neuvoston asetuksen N:o 2081/92 3 artiklan 1 kohdan
                                                                              ja EY 253 artiklan rikkominen
                           (2003/C 55/19)
                                                                       (1 ) EYVL L 277, 15.10.2002, s. 10.
Saksan liittotasavalta on nostanut 30.12.2002 (telekopio
27.12.2002) Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen
Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan asiamiehet
ovat Ministerialrat Wolf-Dieter Plessing, Bundesministerium
                                                                       Tanskan kuningaskunnan 30.12.2002 (fax 23.12.2002)
der Finanzen, ja Ministerialrat Alfred Dittrich, Bundesministe-
rium der Justiz, ja Rechtsanwalt Dr. Michael Loschelder, c/o            Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
Loschelder Rechtsanwälte, Hohenstaufenring 30-32, D-50674
Köln.                                                                                (Asia C-466/02)
                                                                                (2003/C 55/20)
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
1.   kumoaa komission asetuksen (EY) N:o 1107/96 liitteen              Tanskan kuningaskunta on nostanut 30.12.2002 (fax
     muuttamisesta nimityksen ”Feta” osalta 14 päivänä loka-           23.12.2002) Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen
     kuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1829/             Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan asiamiehet
     2002 ( 1);                                                        ovat J. Molde ja J. B. Liisberg, prosessiosoite Luxemburgissa.
2.   velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.              Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                       –      kumoaa komission asetuksen (EY) N:o 1107/96 (1) liitteen
                                                                              muuttamisesta nimityksen ”Feta” osalta 14 päivänä loka-
                                                                              kuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1829/
                                                                              2002 ( 2).
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
–    Sääntelykomitean työjärjestyksen ja asetuksen (ETY)
     N:o 1 rikkominen: maataloustuotteiden ja elintarvikkei-           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     den maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten
     suojasta 14 päivänä heinäkuuta 1992 annetun neuvoston
     asetuksen (ETY) N:o 2081/92 15 artiklan nojalla peruste-          (Ensisijaisesti)
     tun sääntelykomitean 20.11.2001 pidetyn kokouksen
     asiakirjat eivät saapuneet Saksan liitotasavallan hallituk-
     selle 14 kalenteripäivää ennen kokousta eivätkä olleet            Komissio on antanut asetuksen N:o 1829/2002 vastoin neu-
     saksankielisiä.                                                   voston asetuksen (ETY) N:o 2081/92 ( 3) (perusasetus) 17 artik-
                                                                       laa saman asetuksen 3 artiklan 1 kohtaan verrattuna:
–    Neuvoston asetuksen N:o 2081/92 2 artiklan 3 kohdan
     rikkominen: komissio tarkastelee riidanalaisen asetuksen          Tanska vetoaa tässä yhteydessä seuraaviin tulkintaperiaattei-
     johdanto-osan perustelukappaleissa virheellisesti, onko           siin:
     ”fetasta” tullut yleisnimitys. Koska ”feta” ei ole maantie-
     teellinen käsite, komission olisi ensi pitänyt osoittaa, että     –      Yleisnimien rekisteröintikielto on yhteisön oikeuden usei-
     se on saanut maantieteellisen merkityksen, joka ei viittaa               den keskeisten periaatteiden erityinen ilmentymä.
     jäsenvaltion koko alueeseen. Kreikan hallituksen hake-
     muksessaan mainitsema alue on ilmiselvästi keinotekoi-            –      Kieltoa ei voida tulkita supistavasti ja kiellon rikkomisen
     nen alue; sitä eivät tue perinteet eivätkä liiketoimintamal-             on kuuluttava tuomioistuimen täyteen tutkintavaltaan.
     lit. Fetan laatu ja ominaisuudet eivät myöskään johdu
     etupäässä tai yksinomaan maantieteellisistä olosuhteista;         –      Jos tietty nimitys on tullut yleisnimeksi tai jos se on
     komission 36 perustelukappaleessa esittämiä väitteitä                    alusta lähtien ollut sellainen, se on lopullisesti – ja
     eivät tue Kreikan hallituksen hakemus eivätkä tieteellisen               peruuttamattomasti – yleisnimi.
 ---pagebreak--- C 55/12                FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                             8.3.2003
–   Sillä, että hakijavaltio itse on pitkään hyväksynyt nimityk-      –       Fetaa tuotetaan ja markkinoidaan laillisesti alkuperä-
    sen käytön yleisnimenä ja saanut tästä hyötyä, on oikeutta                alueen ulkopuolella useissa jäsenvaltioissa ja kolmansissa
    kumoava vaikutus.                                                         maissa.
                                                                      –       Fetan tuotanto ja markkinointi Tanskassa ei millään
                                                                              tavoin loukkaa hyviä tapoja eikä myöskään aiheuta
–   Rekisteröinti alkuperäisnimityksenä yhteisönlaajuisesti ei                todellista sekaannusvaaraa jo senkään vuoksi, että Tans-
    ole mahdollista, jos nimitys on yleisnimi yhdessäkin                      kan lainsäädännössä on peräti vuodesta 1963 saakka
    jäsenvaltiossa.                                                           edellytetty, että fetan merkintänä käytetään ilmaisua
                                                                              ”dansk feta” (tanskalainen feta).
                                                                      –       Yhteisön lainsäädäntövaltaa käyttävät elimet, muun
–   Pitkäaikainen laillinen valmistus ja markkinointi muissa                  muassa komissio, ovat useissa säädöksissä ja toimissa
    jäsenvaltioissa on keskeinen seikka arvioitaessa, onko                    pitäneet lähtökohtana sitä, että feta on yleisnimi.
    kyse yleisnimestä. Tällaista laillista markkinointia ei voida
    kieltää, paitsi jos se loukkaa hyviä tapoja tai aiheuttaa
    todellista sekaannusvaaraa.                                       (Toissijaisesti)
                                                                      Komissio on antanut asetuksen N:o 1829/2002 perusasetuk-
–   Myös laillinen valmistus kolmansissa maissa ja kauppa             sen vastaisesti, koska feta ei täytä perusasetuksen 2 artiklan
    EU:n kanssa puhuvat sen puolesta, että nimityksen katso-          3 kohdan mukaisia perinteisen muun kuin maantieteellisen
    taan kuuluvan yleisnimien rekisteröintikiellon piiriin,           nimityksen rekisteröimisen edellytyksiä.
    ottaen huomioon yhteisön WTO:n mukaiset velvoitteet.
                                                                      (1 ) Komission asetus (EY) N:o 1107/96, annettu 12 päivänä kesäkuuta
                                                                           1996, neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92 17 artiklassa
                                                                           säädetyn menettelyn mukaisesta maantieteellisten merkintöjen ja
–   Laillisen olettaman mukaan muita kuin maantieteellisiä                 alkuperäisnimitysten rekisteröinnistä, EYVL L 148, 21.6.1996,
    nimityksiä pidetään yleisniminä, varsinkin jos nimitys on              s. 1.
    peräisin muuhun kuin hakijavaltion kielestä.                      (2 ) EYVL L 277, 15.10.2002, s. 10.
                                                                      (3 ) Neuvoston asetus (ETY) N:o 2081/92, annettu 14 päivänä heinä-
                                                                           kuuta 1992, maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteel-
                                                                           listen merkintöjen ja alkuperäisnimitysten suojasta, EYVL L 208,
                                                                           24.7.1992, s. 1.
–   Hakijavaltiolla ja toissijaisesti komissiolla on todistustaak-
    ka siitä, että muu kuin maantieteellinen nimitys ei ole
    yleisnimi ja että pitkäaikainen laillinen markkinointi
    muissa valtioissa loukkaa hyviä tapoja ja aiheuttaa todel-
    lista sekaannusvaaraa.
                                                                      Espanjan kuningaskunnan 31.12.2002 Euroopan yhteisö-
                                                                                jen komissiota vastaan nostama kanne
Tanska korostaa erityisesti seuraavia konkreettisia tosiseikkoja:
                                                                                (Asia C-468/02)
                                                                                (2003/C 55/21)
–   Feta ei nimityksenä eikä tuotteena ole peräisin erityisesti
    Kreikasta. Vakiintuneeseen kulutus- ja tuotantoalueeseen
    kuuluu useita Balkanin maita, joista useat ovat lähiaikoina
    EU:hun liittyviä kolmansia maita.                                 Espanjan kuningaskunta on nostanut 31.12.2002 Euroopan
                                                                      yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
                                                                      komissiota vastaan. Kantajan asiamiehenä on valtionasiamies
                                                                      Lourdes Fraguas Gadea, prosessiosoite Luxemburgissa.
–   Kreikka on 15 vuoden takaiseen ajankohtaan asti itse
    tuonut, tuottanut, kuluttanut ja vienyt fetaa, myös leh-
    mänmaidosta valmistettua fetaa. Kuluttajien on Kreikassa          Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
    täytynyt vuosien ajan pitää nimitystä yleisnimenä.
                                                                      1.      kumoaa päätöksen 2002/881/EY (1) Espanjan kuningas-
                                                                              kunnalle määrättyjen rajoitusta koskevien korjausten
                                                                              osalta
–   Myös muissa sellaisissa maissa sekä EU:ssa että sen
    ulkopuolella, missä fetaa kulutetaan ja tuotetaan suuria          2.      velvoittaa vastaajana olevan toimielimen korvaamaan
    määriä, kuluttajat pitävät fetaa yleisnimenä.                             oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-279/01: Euroopan yhteisöjen komission 16.7.2001 Ruotsin kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
1.9.2001                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 245/17
Euroopan yhteisöjen komission 16.7.2001 Ruotsin kunin-                   Direktiivin 6 artiklan 2 kohdan nojalla jäsenvaltioiden on
               gaskuntaa vastaan nostama kanne                           toteutettava erityisten suojelutoimien alueilla tarpeellisia toi-
                                                                         menpiteitä luontotyyppien ja lajien elinympäristöjen heikenty-
                                                                         misen sekä niitä lajeja koskevien häiriöiden estämiseksi, joita
                          (Asia C-279/01)                                varten alueet on osoitettu, siinä määrin kuin nämä häiriöt
                                                                         saattaisivat vaikuttaa merkittävästi tämän direktiivin tavoittei-
                                                                         siin. Säännös edellyttää, että jäsenvaltioilla on käytettävissään
                          (2001/C 245/30)                                toimenpiteitä, joiden avulla niiden viranomaiset voivat pysäyt-
                                                                         tää toiminnan, joka saattaa heikentää luontotyyppejä ja lajien
                                                                         elinympäristöjä tai häiritä lajeja, joita varten alueet on osoitettu.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 16.7.2001 Euroo-                Esillä olevissa Ruotsin lain säännöksissä ei ole säännöksiä,
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ruotsin kuningas-                joiden avulla viranomaiset voivat pysäyttää toiminnan, joka
kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on Lena Ström, proses-              saattaa heikentää luontotyyppejä ja lajien elinympäristöjä tai
siosoite Luxemburgissa.                                                  häiritä lajeja, joita varten alueet on osoitettu.
Komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                         Direktiivin 6 artiklan 3 kohdassa vahvistetaan menettely
–     toteaa, että Ruotsin kuningaskunta ei ole noudattanut              sellaisten suunnitelmien tai hankkeiden hallinnointia varten,
      direktiivillä 97/62/EY (1) muutetun, luontotyyppien sekä           jotka saattavat vaikuttaa erityissuojelualueeseen merkittävästi.
      luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta anne-           Säännökset edellyttävät täysipainoista ja huolellista täytän-
      tun direktiivin 92/43/ETY (2) mukaisia velvoitteitaan,             töönpanoa kansallisissa säännöksissä. Ruotsin oikeuden sään-
      koska se ei ole pannut direktiivin 4 artiklan 5 kohtaa,            nöstö, jolla 6 artiklan 3 kohta on tarkoitettu panna täytäntöön,
      5 artiklan 4 kohtaa, 6 artiklan 2–4 kohtaa sekä 12, 15             ei kata kaikkia suunnitelmia tai hankkeita, joiden voidaan
      ja 16 artiklaa asianmukaisesti täytäntöön kansallisessa            alueen ulkopuolella ajatella vaikuttavan merkittävästi suojelu-
      lainsäädännössä, ja                                                alueeseen. Ruotsin lainsäädännössä ei myöskään säädetä, että
                                                                         kaikki hankkeet on arvioitava 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
–     velvoittaa Ruotsin kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
      denkäyntikulut asiassa.
                                                                         Direktiivin 6 artiklan 4 kohdassa säädetään eräistä poikkeuksis-
                                                                         ta erityissuojelualueita koskeviin suojelusäännöksiin. Jos suun-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      nitelma tai hanke on alueelle aiheutuvien vaikutusten arvioin-
                                                                         nin kielteisestä tuloksesta huolimatta ja vaihtoehtoisten ratkai-
                                                                         sujen puuttuessa kuitenkin toteutettava pakottavista syistä,
Direktiivin 4 artiklan 5 kohdassa säädetään, että kun alue               jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarvittavat korvaavat toi-
on merkitty 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa alakohdassa                  menpiteet sen varmistamiseksi, että Natura 2000:n yleinen
tarkoitettuun luetteloon, sitä koskevat 6 artiklan 2–4 kohdan            kokonaisuus säilyy yhtenäisenä. Oikeusvarmuuden periaatteen
säännökset. Esillä olevien Ruotsin lain säännösten mukaan                valossa on 6 artiklan 4 kohta poikkeussäännöksen luontees-
hallituksen tai sen määräämän viranomaisen on jatkuvasti                 taan johtuen otettava sanatarkasti oikeudellisesti sitoviin kan-
pidettävä luetteloa luontoalueista, jotka on suojeltava kansain-         sallisiin säännöksiin. Ruotsin lainsäädäntö, jolla 6 artiklan
välisten velvoitteiden tai tällaisia alueita koskevien kansallisten      4 kohta on tarkoitettu panna täytäntöön, ei täytä näitä
tavoitteiden mukaisesti. Luetteloon otettu alue on asetettava            oikeusvarmuusvaatimuksia, sillä direktiivin poikkeussäännök-
etusijalle myöhemmissä suojelutoimissa. Luettelon pitäminen              siä ei ole selkeästi otettu Ruotsin lainsäädäntöön.
on luonnonsuojeluviraston tehtävänä. Se, että virastolla on
luettelo suojeltavista luontoalueista, ei sinänsä johda 6 artiklan
2-4 kohdassa tarkoitettuihin oikeudellisiin seurauksiin.
                                                                         Direktiivin 12 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on
Direktiivin 5 artiklan 4 kohdan mukaan jäsenvaltion ja komis-            toteutettava tarpeelliset toimenpiteet liitteessä IV olevassa a
sion 5 artiklan 1 kohdan mukaisten kahdenvälisten neuvottelu-            kohdassa olevia eläinlajeja koskevan tiukan suojelujärjestelmän
jen aikana ja 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti neuvoston                   käyttöönottamiseksi ottamalla käyttöön 12 artiklan 1 kohdan
päätöstä odotettaessa aluetta koskevat 6 artiklan 2 kohdan               a–d alakohdassa mainitut kiellot. Ruotsin lainsäädäntö siihen
suojelusäännökset. Esillä olevien Ruotsin lain säännösten mu-            tehtyine muutoksineen ei kata kaikkia liitteessä IV olevassa a
kaan 6 artiklan 2 kohdan mukainen oikeudellinen suoja                    kohdassa mainittuja eläinlajeja. Direktiivin 12 artiklan
tulee kyseeseen vasta kun tehdään päätös alueen ottamisesta              1 kohdan b–d alakohdassa luetellaan joitakin toimia, jotka
erityiseen luetteloon. Tuona ajankohtana syntyvä suoja ei                jäsenvaltioiden on kiellettävä. Ruotsin lainsäädännöstä puuttu-
myöskään riitä täyttämään 6 artiklan 2 kohdan mukaisia                   vat säännökset, joilla pannaan riittävässä laajuudessa täytän-
velvollisuuksia.                                                         töön 12 artiklan 1 kohdan b–d alakohta.
 ---pagebreak--- C 245/18                  FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         1.9.2001
Direktiivin 12 artiklan 4 kohdassa edellytetään jäsenvaltioiden         Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
ottavan käyttöön liitteessä IV olevassa a alakohdassa lueteltujen
eläinlajien tahatonta pyydystämistä ja tappamista koskevan              –     toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut EY
tarkkailujärjestelmän. Ruotsin lainsäädäntö ei kata tiettyjä                  249 artiklan kolmannen kohdan ja matkustaja-alusten
liitteessä IV olevassa a alakohdassa mainittuja eläinlajeja.                  turvallisuussäännöistä ja -määräyksistä 17 päivänä maa-
                                                                              liskuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/18/EY (1)
                                                                              mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen
                                                                              direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja
Direktiivin 15 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot kieltävät
                                                                              hallinnollisia määräyksiä
liitteessä VI tarkoitetut pyydystysmenetelmät ja -muodot jne.
liitteessä V olevassa a kohdassa lueteltujen lajien osalta sekä
16 artiklan mukaisia poikkeuksia sovellettaessa liitteessä IV           –     toteaa toissijaisesti, että koska Portugalin tasavalta ei ole
olevassa a kohdassa lueteltujen lajien osalta. Oikeus tehdä                   ilmoittanut välittömästi kyseisiä toimenpiteitä komissiol-
poikkeuksia 15 artiklan kiellosta rajoittuu 16 artiklassa mainit-             le, se on jättänyt noudattamatta edellä mainittujen sään-
tuihin tilanteisiin. Ruotsin oikeuden mukaan hallituksella ja                 nösten ja määräysten mukaisia velvoitteitaan
viranomaisilla on kuitenkin eräissä tapauksissa vapaa harkinta-
valta, kun on kyse poikkeusten myöntämisestä 15 artiklan                –     velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeuden-
kieltosäännöksiin.                                                            käyntikulut.
Direktiivin 16 artiklan 1 kohdassa luetellaan tilanteet, joissa         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
on mahdollista poiketa 12–14 artiklassa ja 15 artiklan a–b koh-
dassa olevista säännöksistä. Yleinen edellytys poikkeukselle on
se, ettei muuta tyydyttävää ratkaisua ole ja ettei poikkeus             EY 249 artiklan kolmannen kohdan pakottava luonne velvoit-
haittaa kyseisten lajien kantojen suotuisan suojelun tason              taa jäsenvaltiot toteuttamaan niille osoitettujen direktiivien
säilyttämistä niiden luontaisella levinneisyysalueella. Tämän           noudattamisen edellyttämät toimenpiteet. Huolimatta siitä,
lisäksi jonkin a–e kohdassa mainituista perusteista on oltava           että direktiivin 14 artiklan 1 kohdassa säädetty määräaika on
olemassa. Oikeusvarmuussyyt edellyttävät 16 artiklan kaltai-            kulunut, ja huolimatta direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa
sessa poikkeussäännöksessä asetettujen tilanteiden ja edellytys-        säädetystä ilmoitusvelvollisuudesta, Portugalin tasavalta ei vielä
ten ottamista sanatarkasti kansalliseen oikeuteen taikka sitten         ole toteuttanut tarvittavia täytäntöönpanotoimenpiteitä sisäi-
viittaamista suoraan direktiiviin. Ruotsin lainsäädännön mu-            sessä oikeusjärjestyksessään tai ainakaan ilmoittanut niistä
kaan hallitus voi myöntää poikkeuksia eri tarkoituksiin. Ruot-          komissiolle.
sin lainsäädännön poikkeussäännökset eivät ole yhdenpitäviä
16 artiklan 1 kohdan kanssa, eikä niissä myöskään viitata
tähän direktiivin säännökseen.                                          (1) EYVL L 144, 15.5.1998, s. 1.
(1) EYVL L 305, 8.11.1997, s. 42.
(2) 21.5.1992 (EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7; Suomen erityispainos,
     alue 15, nide 11, s. 114).
                                                                        Euroopan yhteisöjen komission 19.7.2001 Ranskan tasa-
                                                                                valtaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-286/01)
                                                                                (2001/C 245/32)
Euroopan yhteisöjen komission 17.7.2001 Portugalin ta-                  Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 19.7.2001 Euroo-
                 savaltaa vastaan nostama kanne                         pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa
                                                                        vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat P. Nemitz ja B. Mongin,
                                                                        prosessiosoite Luxemburgissa.
                           (Asia C-282/01)
                                                                        Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
                           (2001/C 245/31)                              tuin
                                                                        –     toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut direktii-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 17.7.2001 Euroo-                     vin 98/10/EY (1) 32 artiklan sekä EY 249 artiklan mukaisia
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Portugalin tasavaltaa                 jäsenyysvelvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Bernard Mongin ja Francis-                 määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttä-
co de Sousa Fialho, prosessiosoite Luxemburgissa.                             miä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä,


title: Asia C-184/17 P: Valitus, jonka International Management Group (IMG) on tehnyt 11.4.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-381/15, IMG v. komissio, 2.2.2017 antamasta tuomiosta

text:
               29.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 168/29

         Valitus, jonka International Management Group (IMG) on tehnyt 11.4.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-381/15, IMG v. komissio, 2.2.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-184/17 P)
   (2017/C 168/38)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: International Management Group (edustaja: L. Levi, avocat)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               Unionin yleisen tuomioistuimen 2.2.2017 asiassa T-318/15 antama tuomio on kumottava

               —

               tämän johdosta kantajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset on hyväksyttävä ja täten

                           —

                           komission 8.5.2015 antama päätös, jolla evättiin IMG:ltä varainhoitoasetuksessa tarkoitetun kansainvälisen järjestön asema, on kumottava

                           —

                           komissio on velvoitettava korvaamaan aineellinen ja aineeton vahinko, joista ensin mainitun määräksi arvioidaan 28 miljoonaa euroa ja jälkimmäisen määräksi 1 euro

                           —

                           komissio on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan molemmissa oikeusasteissa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi viiteen valitusperusteeseen:

               —

               Ensimmäinen valitusperuste perustuu unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen rikkomiseen, unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen täytäntöönpanosta annettujen käytännön määräysten rikkomiseen ja puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen sekä komission perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin ja asiakirja-aineiston huomioon ottamiseen vääristyneellä tavalla.

               —

               Toinen valitusperuste perustuu vuoden 2012 varainhoitoasetuksen ja delegoidun varainhoitoasetuksen rikkomiseen, ilmeiseen arviointivirheeseen, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin ja asiakirja-aineiston huomioon ottamiseen vääristyneellä tavalla.

               —

               Kolmas valitusperuste perustuu puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin ja asiakirja-aineiston huomioon ottamiseen vääristyneellä tavalla.

               —

               Neljäs valitusperuste perustuu suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin ja asiakirja-aineiston huomioon ottamiseen vääristyneellä tavalla.

               —

               Viides valitusperuste perustuu oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamiseen, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin ja vuoden 2012 varainhoitoasetuksen 61 artiklan rikkomiseen.

         Valittaja riitauttaa myös unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun hylätä sen vahingonkorvausvaatimus virheellisen toiminnan puuttumisen johdosta.
   Valittaja moittii unionin yleistä tuomioistuinta myös sen ratkaisusta katsoa, että komission oikeudellisen osaston lausuntoa ei voida ottaa tutkittavaksi eikä sitä voida liittää asiakirja-aineistoon.


title: Asia C-179/10: Kanne 9.4.2010 — Euroopan komissio v. Ranskan tasavalta

text:
               19.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/35

      Kanne 9.4.2010 — Euroopan komissio v. Ranskan tasavalta
      (Asia C-179/10)
      (2010/C 161/52)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: E. Gippini Fournier ja K. Walkerová)

         Vastaaja: Ranskan tasavalta

         Vaatimukset

                  —

                  On todettava, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut SEUT 288 artiklan neljännen kohdan ja kalastus- ja vesiviljelyalalle Korsikassa vuosina 1986–1999 myönnetyistä tuista 14.7.2004 tehdyn komission päätöksen (1) 4 ja 5 artiklan ja mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole pannut täytäntöön mainittua päätöstä perimällä takaisin tuensaajilta päätöksen 1 artiklassa sääntöjenvastaisiksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomiksi todettuja tukia ja koska se ei ole ilmoittanut komissiolle päätöksen noudattamiseksi toteuttamistaan toimenpiteistä

                  —

                  Ranskan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Komission päätöksen 2005/238/EY 4 artiklan mukaan Ranskan tasavallan on ilmoitettava komissiolle kahden kuukauden määräajassa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta päätöksen noudattamiseksi toteuttamistaan toimenpiteistä. Siitä, kun Ranskan viranomaiset vastaanottivat päätöksen, on kuitenkin kulunut yli viisi vuotta eikä myönnettyä tukea ole edelleenkään peritty edunsaajayrityksiltä takaisin eikä konkreettisiin toimenpiteisiin tässä tarkoituksessa ole ryhdytty seitsemästä muistutuksesta huolimatta. Vastaaja ei myöskään voinut vedota tämän päätöksen täytäntöönpanon täydelliseen mahdottomuuteen.

         (1)  Kalastus- ja vesiviljelyalalle Korsikassa vuosina 1986–1999 myönnetyistä tuista 14.7.2004 tehty komission päätös 2005/238/EY (EUVL 2005, L 74, s. 41).


title: Asia T-442/13: Kanne 20.8.2013 — Makhlouf v. neuvosto

text:
               9.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 325/39

         Kanne 20.8.2013 — Makhlouf v. neuvosto
   (Asia T-442/13)
   2013/C 325/65
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Hafez Makhlouf (Damaskos, Syyria) (edustaja: asianajajat C. Rygaert ja G. Karouni)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               Kumoamaan Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 31.5.2013 tehdyn päätöksen 2013/255/YUTP

               —

               Velvoittamaan Euroopan unionin neuvoston vastaamaan oikeudenkäyntikuluista unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 ja 91 artiklan mukaisesti

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seitsemään kanneperusteeseen, jotka ovat keskeisiltä osin samat tai samankaltaiset kuin kanneperusteet, joihin on vedottu asiassa T-359/11, Makhlouf vastaan neuvosto (1).

      (1)  EUVL 2011, C 282, s. 30.


title: Asia T-58/05: Isabel Clara Centeno Mediavillan ynnä muiden 3.2.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               16.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 93/38

         Isabel Clara Centeno Mediavillan ynnä muiden 3.2.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-58/05)
   (2005/C 93/70)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Isabel Clara Centeno Mediavilla, kotipaikka Sevilla (Espanja) ja 16 muuta kantajaa ovat nostaneet 3.2.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Georges Vandersanden, Laure Levi ja Aurore Finchelstein.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               —

               kumoaa kantajista heidän palvelukseen ottamistaan koskevissa päätöksissä tehdyn palkkaluokan määrittämisen siltä osin kuin se perustuu uusien henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 12 artiklan 3 kohdalle

               —

               näin ollen muodostaa kantajien urat uudelleen (heidän työkokemuksensa huomioiminen täten korjatussa palkkaluokassa, heidän urakehitystään koskevat oikeutensa ja heidän eläkeoikeutensa mukaan lukien) heidän nimittämispäätöksistään alkaen siinä palkkaluokassa, johon heidät olisi pitänyt nimittää sitä avointa kilpailua koskevan ilmoituksen perusteella, jonka johdosta heidät kirjattiin varallaololistalle, siinä palkkaluokassa, joka tässä avointa kilpailua koskevassa ilmoituksessa mainitaan, tai siinä palkkaluokassa, joka vastaa uusien henkilöstösääntöjen mukaista palkkaluokan määrittämistä (ja asianmukaista palkkatasoa ennen 1.5.2004 sovellettujen sääntöjen mukaisesti)

               —

               myöntää kantajille, siihen päivään asti, kun heidän palkkaluokkaan määrittämistään koskeva sääntöjenmukainen päätös tehdään, viivästyskorkoja Euroopan keskuspankin vahvistaman korkokannan perustella kaikista niistä summista, jotka vastaavat erotusta heidän palvelukseen ottamistaan koskevissa päätöksissä tehtyä palkkaluokan määrittämistä vastaavien palkkojen ja niiden palkkojen välillä, joihin heillä olisi pitänyt olla oikeus

               —

               velvoittaa komission korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantajat osallistuivat kilpailuihin, joissa komissioon otettiin palvelukseen virkamiehiä, ja heidät kirjattiin varallaololuetteloon ennen 1.5.2004, jolloin Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen muuttamisesta 22 päivänä maaliskuuta 2004 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 723/2004 (1) tuli voimaan. Kantajat nimitettiin 1.5.2004 jälkeen ja heidän palkkaluokkiensa ja palkkatasojensa määrittäminen tapahtui uuden asetuksen siirtymäsäännösten, kuten liitteessä XIII olevan 12 artiklan säännösten, mukaisesti. Kantajat toteavat yhtäältä, että tästä oli seurauksena määrittäminen alempiin palkkaluokkiin kuin kilpailuilmoituksissa mainitut palkkaluokat, ja toisaalta, että heille myönnetyt uudet palkkaluokat eivät myöskään vastaa niitä entisten ura-alueiden A ja B palkkaluokkia, joissa heidän palvelukseen ottamisensa tapahtui.
   Kanteensa tueksi kantajat esittävät ensimmäiseksi väitteen liitteessä XIII olevan 12 artiklan lainvastaisuudesta. Kantajat katsovat, että uusien henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevalla 12 artiklalla loukataan yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteita siltä osin kuin saman kilpailun läpäisseitä henkilöitä, kun on kyse heidän palkkaluokkansa määrittelemisestä, on kohdeltu eri tavoin sen mukaan, onko heidät otettu palvelukseen ennen 1.5.2004 vai sen jälkeen.
   Kantajat väittävät lisäksi, että liitteessä XIII olevalla 12 artiklalla rikotaan uusien henkilöstösääntöjen 31 artiklaa. Kantajien mukaan palkkaluokka, joka palvelukseen otetulle virkamiehelle on 31 artiklan mukaan myönnettävä, on kantajan läpäisemän kilpailun kilpailuilmoituksessa mainittu palkkaluokka.
   Kantajat vetoavat myös siihen, että liitteessä XIII olevalla 12 artiklalla rikotaan uusien henkilöstösääntöjen 5 artiklaa ja loukataan yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteita sekä viran ja palkkaluokan vastaavuuden periaatetta. Kantajat väittävät, että heidän virkojaan ei ole määritelty uudelleen tehtävien luonteeseen ja tasoon nähden jokaisen vakiotoimen kannalta ja että uusien henkilöstösääntöjen 5 artiklan 5 kohdan vastaisesti kantajiin ei sovellettu samoja palvelukseen ottamisen ja urakehityksen edellytyksiä kuin saman kilpailun läpäisseisiin henkilöihin, jotka nimitettiin ennen 1.5.2004.
   Kantajat vetoavat myös siihen, että liitteessä XIII olevalla 12 artiklalla loukataan oikeusvarmuuden ja taannehtivuuskiellon periaatteita, kantajien saavutettuja oikeuksia ja heidän perusteltua luottamustaan. Kantajien mukaan heillä oleva oikeus tulla määritellyiksi johonkin tiettyyn palkkaluokkaan, syntyi siitä hetkestä alkaen, kun heidät kirjattiin varallaololuetteloon, ja heillä on tästä tiedosta alkaen ollut varmuus siitä, että jos heidät nimitetään, se tapahtuu kilpailuilmoituksessa mainittuun palkkaluokkaan.
   Kantajat vetoavat lopuksi siihen, että uusien henkilöstösääntöjen 10 artiklaa on rikottu, koska henkilöstökomiteaa ei kuultu toisen kerran silloin, kun komissio muutti henkilöstösääntöjen muuttamista koskevaa alkuperäistä ehdotustaan ja toi esille tekstin, jonka laillisuus nyt kiistetään.
   Kanteidensa tueksi kantajat vetoava myös siihen, että hyvän hallinnon periaatetta, huolellisuusvelvollisuuden periaatetta, avoimuuden periaatetta, perustellun luottamuksen periaatetta, vilpittömän mielen periaatetta, yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatetta ja viran ja palkkaluokan vastaavuuden periaatetta on loukattu.

      (1)  EUVL L 124, s. 1.


title: Asia T-337/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.4.2015 – Rezon v. SMHV – mobile.international (mobile.de proMotor) (Yhteisön tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Yhteisön sanamerkki mobile.de proMotor — Aikaisempi kansallinen kuviomerkki mobile — Mitättömyysvaatimuksen hylkääminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 165 artiklan 4 kohdan b alakohta)

text:
               8.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/15

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22.4.2015 – Rezon v. SMHV – mobile.international (mobile.de proMotor)
   (Asia T-337/14) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - Yhteisön sanamerkki mobile.de proMotor - Aikaisempi kansallinen kuviomerkki mobile - Mitättömyysvaatimuksen hylkääminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 165 artiklan 4 kohdan b alakohta))
   (2015/C 190/18)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Rezon OOD (Sofia, Bulgaria) (edustajat: asianajajat P. Kanchev ja T. Ignatova)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: M. Fischer)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: mobile.international GmbH (Kleinmachnow, Saksa)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 19.2.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 950/2013-1), joka liittyy Rezon OOD:n ja mobile.international GmbH:n väliseen väitemenettelyyn.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Rezon OOD velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 245, 28.7.2014.


title: Asia C-144/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 1.2.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal – Portugali) – Município de Palmela v. Autoridade de Segurança Alimentar e Económica (ASAE) – Divisão de Gestão de Contraordenações (Ennakkoratkaisupyyntö — Teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavat menettelyt — Direktiivit 83/189/ETY ja 98/34/EY — Teknistä määräystä koskeva ehdotus — Ilmoittaminen Euroopan komissiolle — Jäsenvaltioiden velvollisuudet — Laiminlyönti — Seuraukset)

text:
               3.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/21

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 1.2.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal – Portugali) – Município de Palmela v. Autoridade de Segurança Alimentar e Económica (ASAE) – Divisão de Gestão de Contraordenações
   (Asia C-144/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavat menettelyt - Direktiivit 83/189/ETY ja 98/34/EY - Teknistä määräystä koskeva ehdotus - Ilmoittaminen Euroopan komissiolle - Jäsenvaltioiden velvollisuudet - Laiminlyönti - Seuraukset))
   (2017/C 104/31)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Judicial da Comarca de Setúbal

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Município de Palmela

      Vastapuoli: Autoridade de Segurança Alimentar e Económica (ASAE) – Divisão de Gestão de Contraordenações

      Tuomiolauselma

   Teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 28.3.1983 annetun neuvoston direktiivin 83/189/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna asiakirjalla Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, 8 artiklan 1 kohtaa, ja teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22.6.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.7.1998 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/48/EY, 8 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että seuraamus, jonka mukaan turvallisuusmääräyksistä, joita on noudatettava leikki- ja oleskelupaikkojen sekä niiden telineiden ja turva-alueiden sijainnissa, asentamisessa, suunnittelussa ja toiminnallisessa järjestämisessä, annetun asetuksen (Regulamento que estabelece as condições de segurança a observar na localização, implantação, conceção e organização funcional dos espaços de jogo e recreio, respetivamente, equipamento e superfícies de impacto), joka on liitetty 27.12.1997 annettuun asetukseen (Decreto-Lei) nro 379/97, sellaisena kuin se on muutettuna 19.5.2009 annetulla asetuksella (Decreto-Lei) nro 119/2009, 16 §:n 1 ja 2 momentin kaltaiseen ilmoittamatta jätettyyn tekniseen määräykseen ei voida vedota, koskee ainoastaan mainittua teknistä määräystä eikä koko sitä säädöstä, johon se sisältyy.

      (1)  EUVL C 211, 13.6.2016.


title: Asia T-461/05: Kanne  30.12.2005  — L'Oréal v. SMHV

text:
               25.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 74/26

         Kanne 30.12.2005 — L'Oréal v. SMHV
   (Asia T-461/05)
   (2006/C 74/50)
   Kannekirjelmän kieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: L'Oréal S.A. (Pariisi, Ranska) (edustaja: asianajaja X. Buffet Delmas d'Autane)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli (vastapuolet) valituslautakunnassa: Revlon (Suisse) S.A. (Schlieren, Sveitsi)
   Vaatimukset

               —

               SMHV:n neljännen valituslautakunnan 17.10.2005 tekemä päätös, joka koski valitusta R 0806/2002-4, joka liittyi väitemenettelyyn N:o B 214 694 (yhteisön tavaramerkkihakemus N:o 1 011 014), on kumottava

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut tässä asiassa (ja erityisesti kanteeseen ja valitukseen liittyvät kulut).

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki FLEXI TOUCH luokkaan 3 kuuluvia tavaroita varten

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Revlon (Suisse) S.A.

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansallinen sanamerkki FLEX luokkiin 3 ja 34 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen kokonaisuudessaan

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 40/94 15 artiklan ja 43 artiklan 2 kohdan rikkominen, koska Revlon (Suisse) S.A:n esittämiä todisteita ei voida pitää pätevänä näyttönä sanamerkin FLEX tosiasiallisesta käytöstä asianomaisena ajanjaksona Yhdistyneessä kuningaskunnassa eikä Ranskassa
   Asetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska kyseessä olevat tavaramerkit eivät ole samankaltaiset, minkä vuoksi sekaannusvaaraa ei ole.


title: Asia C-383/06: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 18.9.2006 — Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening v. Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid

text:
               16.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 310/1

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 18.9.2006 — Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening v. Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
   (Asia C-383/06)
   (2006/C 310/03)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Raad van State
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Vereniging Nationaal Overlegorgaan Sociale Werkvoorziening

      Vastaaja: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

                           a)

                           Voiko jäsenvaltio tai sen viranomainen johtaa toimivallan välittömästi — ja täten ilman kansallisessa oikeudessa olevaa perustaa — asetuksesta?

                           b)

                           Jos voi, annetaanko rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa 24 päivänä kesäkuuta 1988 annetun asetuksen N:o 2052/88, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2082/93 (yhteensovittamisasetus) (EYVL L 193, s. 6) 23 artiklan 1 kohdassa (1) tuen vahvistamisen osalta toimivalta aiheettomasti maksetun tuen takaisinperimiseen, koska yhteensovittamisasetuksen 23 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan tähän silloin, jos kysymyksessä on tässä artiklassa tarkoitettu väärinkäytös tai laiminlyönti?

               2)

               Jos ei, seuraako EY:n perustamissopimuksen 10 artiklasta, kun sitä luetaan yhdessä EY 249 artiklan kanssa, että sellaista Algemene wet bestuursrechtin (yleinen hallinto-oikeuslaki) 4:49 §:n kaltaista kansallista säännöstä — jonka perusteella aiheettomasti maksetut tuet ja ennakot voidaan periä takaisin — on tulkittava asetuksen mukaisella tavalla?

               3)

               Jos näin on, aiheutuuko yhteisön oikeuteen sisältyvistä yleisistä periaatteista, erityisesti oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteesta rajoituksia tämän tulkinnan suhteen?

               4)

                           a)

                           Siinä tapauksessa, että kysymykseen 3 annetaan myöntävä vastaus, tästä rajoituksesta on kysyttävä, voiko kansallisten oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden sisältö mennä yhteisön oikeuden yleisten periaatteiden, erityisesti yhteensovittamisasetuksen soveltamisen yhteydessä huomioon otettavien oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden sisältöä pidemmälle?

                           b.

                           Onko yhteisön oikeuden oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden soveltamisen osalta merkitystä sillä, että se, että tuensaaja ei ole noudattanut tätä alaa koskevasta yhteisön oikeudesta johtuvia tukivelvoitteita, johtuu tuet myöntäneestä jäsenvaltiosta itsestään?

      (1)  EYVL L 374, s. 1.


title: Asia C-290/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d'État (Belgia)on esittänyt 15.6.2015 – Patrice D'Oultremont, Henri Tumelaire, François Boitte ja Éoliennes à tout prix? ASBL v. Région wallonne

text:
               24.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 279/23

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d'État (Belgia)on esittänyt 15.6.2015 – Patrice D'Oultremont, Henri Tumelaire, François Boitte ja Éoliennes à tout prix? ASBL v. Région wallonne
   (Asia C-290/15)
   (2015/C 279/28)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d'État

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Patrice D'Oultremont, Henri Tumelaire, François Boitte ja Éoliennes à tout prix? ASBL

      Vastaaja: Région wallonne

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko direktiivin 2001/42/EY (1) 2 artiklan a alakohtaa ja 3 artiklan 2 kohdan a alakohtaa, jotka koskevat tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arviointia, tulkittava siten, että näissä säännöksissä tarkoitetuksi ”suunnitelmaksi tai ohjelmaksi” on luokiteltava asetus, joka sisältää tuulivoimaloiden sijoittamiseen liittyviä eri säännöksiä, joihin kuuluu suoja-, valvonta-, kunnostus- ja turvaamistoimenpiteitä sekä kaavoitetuille alueille vahvistettuja melustandardeja ja joissa luodaan puitteet hallinnollisille lupa- tai hyväksymispäätöksille, jotka oikeuttavat hankkeen toteuttajan sijoittamaan ja käyttämään laitoksia, joista on suoraan sisäisen lainsäädännön nojalla tehtävä ympäristövaikutusten arviointi?

      (1)  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/42/EY, annettu 27 päivänä kesäkuuta 2001, tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista (EYVL L 197, 21.7.2001, s. 30).


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 20 päivänä marraskuuta 2002 asiassa T-251/00, Lagardère SCA ja Canal+ SA vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Kilpailu – Asetus (ETY) N:o 4064/89 – Sellaisen päätöksen muuttaminen, jolla todetaan yrityskeskittymä yhteismarkkinoille soveltuvaksi – Yrityskeskittymän toteuttamiseen välittömästi liittyvät ja sen toteuttamiseksi välttämättömät rajoitukset (liitännäisrajoitukset) – Kumoamiskanne – Tutkittavaksi ottaminen – Kannekelpoiset toimet – Oikeussuojaintressi – Oikeusvarmuus – Perusteltu luottamus – Perustelut)

text:
C 19/30                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                             25.1.2003
T-178/00 J. Fernández Martín, V. Saintot ja B. Wägenbaur, ja           töksen, jolla muutettiin 22.6.2000 tehtyä komission päätöstä,
asiassa T-341/00 V. Saintot, T. Gulliams ja Wägenbaur), joissa         jossa todettiin yrityskeskittymäjärjestelyt yhteismarkkinoille
kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin             soveltuviksi ja Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen
asiassa T-178/00 kumoaa kantajasta tehdyn arviointikerto-              mukaisiksi (asiat COMP/JV40 – Canal+/Lagardère ja COMP/
muksen vuodelta 1999, ja asiassa T-341/00 kumoaa Euroopan              JV47 – Canal+/Lagardère/Liberty Media), yhteisöjen ensimmäi-
keskuspankin tietojärjestelmistä vastaavan pääosaston (PO IS)          sen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu kolmas jaosto),
johtajan 28.6.2000 päivätyn kirjelmän, joka koskee kantajalle          toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Jaeger sekä
osoitettuja työtehtäviä, ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-            tuomarit R. García-Valdecasas, K. Lenaerts, P. Lindh ja J. Azizi,
tuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheen-           kirjaaja: hallintovirkamies J. Palacio González, on 20.11.2002
johtaja J. D. Cooke sekä tuomarit R. García-Valdecasas ja              antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
P. Lindh, kirjaaja: hallintovirkamies D. Christensen, on antanut
22.10.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                       1)     Komission 10.7.2000 tekemä päätös, jolla muutetaan komis-
                                                                              sion 22.6.2000 tehtyä päätöstä, jossa todettiin yrityskeskitty-
1)     Asiat T-178/00 ja T-341/00 yhdistetään tuomion antamista               mäjärjestelyt yhteismarkkinoille soveltuviksi ja Euroopan talous-
       varten.                                                                alueesta tehdyn sopimuksen mukaisiksi (asiat COMP/JV 40
                                                                              Canal+/Lagardère ja COMP/JV47 – Canal+/Lagardère/Liber-
2)     Asioissa T-178/00 ja T-341/00 nostetut kanteet hylätään.               ty Media), kumotaan.
3)     Kukin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.      2)     Vastaaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                       (1 ) EYVL C 335, 25.11.2000.
( 1) EYVL C 259, 9.9.2000 ja C 4, 6.1.2001.
                                                                              YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                               TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                 TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                23 päivänä lokakuuta 2002
                  20 päivänä marraskuuta 2002
                                                                       asiassa T-388/00, Institut für Lernsysteme GmbH vastaan
asiassa T-251/00, Lagardère SCA ja Canal+ SA vastaan                   sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja
                Euroopan yhteisöjen komissio ( 1)                                                mallit) (SMHV) (1)
(Kilpailu – Asetus (ETY) N:o 4064/89 – Sellaisen päätöksen             (Yhteisön tavaramerkki – Väitemenettely – Aikaisempi ku-
muuttaminen, jolla todetaan yrityskeskittymä yhteismarkki-             viomerkki, johon sisältyy lyhenne ILS – Sanamerkin ELS
noille soveltuvaksi – Yrityskeskittymän toteuttamiseen välit-          rekisteröintiä yhteisön tavaramerkkinä koskeva hakemus –
tömästi liittyvät ja sen toteuttamiseksi välttämättömät rajoi-         Aikaisemman tavaramerkin käytöstä esitettävä näyttö –
tukset (liitännäisrajoitukset) – Kumoamiskanne – Tutkitta-             Asetuksen N:o 40/94 43 artiklan 2 ja 3 kohta ja asetuksen
vaksi ottaminen – Kannekelpoiset toimet – Oikeussuojain-               N:o 2868/95 22 sääntö – Suhteellinen hylkäysperuste –
tressi – Oikeusvarmuus – Perusteltu luottamus – Perustelut)            Sekaannusvaara – Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan
                                                                                b alakohta – Perustelut)
                          (2003/C 19/55)
                                                                                (2003/C 19/56)
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Asiassa T-251/00, Lagardère SCA, kotipaikka Pariisi, edustaja-
naan asianajaja A. Winckler, prosessiosoite Luxemburgissa,             Asiassa T-388/00, Institut für Lernsysteme GmbH, kotipaikka
Canal+ SA, kotipaikka Pariisi, edustajinaan asianajajat J.-P. de       Hampuri (Saksa), edustajanaan asianajajat J. Schneider ja
La Laurencie ja P.-M. Louis, prosessiosoite Luxemburgissa,             A. Buddee, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan sisämarkki-
vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään W. Wils            noiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)
ja F. Lelièvre), jossa kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen         (asiamiehinään A. von Mühlendahl, A. di Carlo ja O. Wael-
tuomioistuinta kumoamaan 10.7.2000 tehdyn komission pää-               broeck), sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramer-


title: Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toiminnan jatkaminen 1.9. – 17.9.2007

text:
               7.7.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 155/19

         Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toiminnan jatkaminen 1.9.–17.9.2007
   (2007/C 155/35)
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on 6.6.2007 pidetyssä täysistunnossaan todennut, että lomakauden johdosta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen neljä uutta jäsentä vannovat valansa yhteisöjen tuomioistuimessa vasta mainitun lomakauden jälkeen ja näin ollen yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 5 artiklan kolmannen alakohdan nojalla siihen asti kunnes ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen uudet jäsenet ryhtyvät tehtäväänsä

               —

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidenttinä toimii presidentti Vesterdorf;

               —

               viiden tuomarin jaostojen puheenjohtajina toimivat jaoston puheenjohtaja Jaeger, jaoston puheenjohtaja Pirrung, jaoston puheenjohtaja Vilaras ja jaoston puheenjohtaja Legal;

               —

               ensimmäisen jaoston puheenjohtajana toimii jaoston puheenjohtaja Cooke;

               —

               muutoksenhakujaoston kokoonpanosta ja asioiden jakamisesta muutoksenhaku-jaostoon 14.1.2006 tehtyä päätöstä (EUVL C 10, s. 19), suuren jaoston kokoonpanosta ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin tehtäviä välitoimiasioissa hoitavan tuomarin nimeämisestä 5.7.2006 tehtyä päätöstä (EUVL C 190, s. 14) ja tuomarien jakautumisesta jaostoihin sekä perusteista, joiden mukaan asiat annetaan ratkaistavaksi 15.1.2007 tehtyä päätöstä (EUVL C 42, s. 22) sovelletaan edelleen.


title: Asia C-6/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 6.1.2016 – Holcim France SAS, jolle Euro Stockage -nimisen yhtiön oikeudet ovat siirtyneet, ja Enka SA v. Ministre des Finances et des Comptes publics

text:
               21.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/24

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 6.1.2016 – Holcim France SAS, jolle Euro Stockage -nimisen yhtiön oikeudet ovat siirtyneet, ja Enka SA v. Ministre des Finances et des Comptes publics
   (Asia C-6/16)
   (2016/C 106/26)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Holcim France SAS, jolle Euro Stockage -nimisen yhtiön oikeudet ovat siirtyneet, ja Enka SA

      Vastapuoli: Ministre des Finances et des Comptes publics

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Kun jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä käytetään 23.7.1990 annetun direktiivin 90/435/EY (1) 1 artiklan 2 kohdassa annettua mahdollisuutta, voidaanko tätä mahdollisuutta sovellettaessa toteutettuja toimenpiteitä ja tehtyjä sopimuksia valvoa Euroopan unionin primaarioikeuden nojalla?

               2)

               Onko saman direktiivin 1 artiklan 2 kohdan säännöksiä, joiden mukaan jäsenvaltioilla on laaja harkintavalta päättää, mitkä säännökset ”ovat välttämättömiä veropetosten ja väärinkäytösten estämiseksi”, tulkittava siten, että niissä estetään se, että jäsenvaltio ottaa käyttöön järjestelmän, jolla jätetään vapautuksen soveltamisalan ulkopuolelle sellaiselle oikeushenkilölle jaetut osingot, joka on suoraan tai epäsuorasti yhden tai useamman sellaisessa valtiossa, joka ei ole Euroopan unionin jäsen, asuvan henkilön määräysvallassa, ellei tämä oikeushenkilö osoita, ettei osakkuusketjun pääasiallisena tarkoituksena tai yhtenä pääasiallisista tarkoituksista ole hyötyä lähdeveroa koskevasta vapautuksesta?

               3)

                           a)

                           Siinä tapauksessa, että edellä mainitun väärinkäytösten estämiseen liittyvän järjestelmän unionin oikeuden mukaisuutta on vastaavasti arvioitava perustamissopimuksen määräysten mukaisesti, onko sitä tarpeen tarkastella kyseessä olevan lainsäädännön tarkoitus huomioon ottaen EY 43 artiklan perusteella, josta on tullut SEUT 49 artikla, vaikka osinkoa saava yhtiö on suoraan tai epäsuorasti osakkuusketjun, jonka yhtenä pääasiallisena tavoitteena on verovapautus, lopussa olevan yhden tai useamman kolmannessa valtiossa asuvan henkilön, joka ei voi käyttää sijoittautumisvapautta, määräysvallassa?

                           b)

                           Jos edelliseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko tätä yhdenmukaisuutta tarkasteltava EY 56 artiklan, josta on tullut SEUT 63 artikla, määräysten mukaisesti?

               4)

               Onko edellä mainittuja määräyksiä tulkittava siten, että ne estävät sen, että kansallisessa lainsäädännössä suljetaan lähdeveroa koskeva vapautus pois sellaisten osinkojen osalta, jotka jäsenvaltiossa sijaitseva yhtiö on maksanut toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevalle yhtiölle, kun nämä osingot hyödyttävät sellaista oikeushenkilöä, joka on suoraan tai epäsuorasti yhden tai useamman sellaisessa valtiossa, joka ei ole Euroopan unionin jäsen, asuvan henkilön määräysvallassa, ellei tämä oikeushenkilö osoita, ettei kyseisen osakkuusketjun pääasiallisena tarkoituksena tai yhtenä pääasiallisista tarkoituksista ole vapautuksesta hyötyminen?

      (1)  Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annettu neuvoston direktiivi 90/435/ETY (EYVL L 225, s. 6).


title: Asia C-355/08 P: Valitus, jonka WWF-UK Ltd on tehnyt 30.7.2008 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-91/07, WWF-UK Ltd v. Euroopan unionin neuvosto, 2.6.2008 antamasta määräyksestä

text:
               11.10.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 260/10

         Valitus, jonka WWF-UK Ltd on tehnyt 30.7.2008 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-91/07, WWF-UK Ltd v. Euroopan unionin neuvosto, 2.6.2008 antamasta määräyksestä
   (Asia C-355/08 P)
   (2008/C 260/18)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Valittaja: WWF-UK Ltd (edustajat: solicitor R. Stein, barrister P. Sands ja barrister J. Simor)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin neuvosto, Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               kumoaa 2.6.2008 annetun määräyksen ja toteaa, että WWF:n nostama kanne ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa voidaan ottaa tutkittavaksi

               —

               velvoittaa neuvoston ja komission korvaamaan WWF:n oikeudenkäyntikulut yhteisöjen tuomioistuimessa ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1)

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi virheellisesti, että WWF:n oikeus RAC:n (alueellinen neuvottelulautakunta) jäsenenä olla osallisena päätöksentekomenettelyssä ja neuvoston velvollisuus ottaa huomioon sen näkemykset ennen asianomaisten toimenpiteiden toteuttamista eivät riittäneet yksilöimään sitä EY 230 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Kyseinen tuomioistuin katsoi virheellisesti, että WWF:llä ei ole prosessuaalisia oikeuksia ja että nämä kuuluvat yksinomaan RAC:lle eivätkä sen jäsenille.

               2)

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi virheellisesti, että jopa olettaen, että asiavaltuus on olemassa, oikeussuojalla ei pyritä suojaamaan WWF:n prosessuaalisia oikeuksia, minkä vuoksi oikeussuojan tarvetta ei ole. Tämä on virheellinen lähestymistapa asiavaltuutta koskevaan kysymykseen. Edellyttäen, että kantaja kykenee osittamaan, että toimi koskee sitä ”suoraan ja erikseen”, se voi riitauttaa asianomaisen toimen laillisuuden, minkä WWF pyrkii tekemään tässä tapauksessa. WWF ei tyydy riitauttamaan menettelyvirhettä, toisin kuin kyseinen tuomioistuin väittää.

               3)

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen päätöstä rasittaa menettelyyn liittyvä epäoikeudenmukaisuus. Kyseinen tuomioistuin päätti menettelyn vastaanotettuaan komission 21.11.2007 päivätyn väliintulokirjelmän, vaikka se oli suostunut 27.9.2007 siihen, että WWF:llä tulisi olla mahdollisuus vastata komission huomautuksiin. WWF:ltä evättiin oikeus esittää huomautuksia vastauksena komission huomautuksiin. WWF kuitenkin esitti huomautuksensa, mutta kyseinen tuomioistuin ei ottanut niitä huomioon ennen ratkaisunsa tekemistä, eikä tässä ratkaisussa viitata mitenkään WWF:n komissiolle vastauksena esittämiin huomautuksiin. Näin ollen kyseinen tuomioistuin on loukannut vakavalla tavalla kohtuusperiaatetta ja oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin periaatetta.


title: Asia F-62/15: Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 5.2.2016 – Clausen ja Kristoffersen v. parlamentti (Henkilöstö — Eläköityneet virkamiehet — Vanhuuseläkkeet — Henkilöstösääntöjen 64 artikla — Korjauskertoimet — Korjauskertoimien vuosittainen päivittäminen — Henkilöstösääntöjen 65 artiklan 2 kohta — Väliaikainen päivittäminen — Henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevat 3, 4 ja 8 artikla — Kynnysarvo — Elinkustannusten muuttuminen — Henkilöstösääntöjen 65 artiklan 4 kohta — Se, että lainsäätäjä on päättänyt olla suorittamatta päivittämistä vuosien 2013 ja 2014 osalta — Vaikutus — Asetus N:o 1416/2013 — Tanskaa koskevan korjauskertoimen yliarviointi — Korjauskertoimen pienentäminen väliaikaista päivittämistä koskevan mekanismin avulla — Harkintavallan väärinkäyttö)

text:
               21.3.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/49

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 5.2.2016 – Clausen ja Kristoffersen v. parlamentti
   (Asia F-62/15) (1)

   ((Henkilöstö - Eläköityneet virkamiehet - Vanhuuseläkkeet - Henkilöstösääntöjen 64 artikla - Korjauskertoimet - Korjauskertoimien vuosittainen päivittäminen - Henkilöstösääntöjen 65 artiklan 2 kohta - Väliaikainen päivittäminen - Henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevat 3, 4 ja 8 artikla - Kynnysarvo - Elinkustannusten muuttuminen - Henkilöstösääntöjen 65 artiklan 4 kohta - Se, että lainsäätäjä on päättänyt olla suorittamatta päivittämistä vuosien 2013 ja 2014 osalta - Vaikutus - Asetus N:o 1416/2013 - Tanskaa koskevan korjauskertoimen yliarviointi - Korjauskertoimen pienentäminen väliaikaista päivittämistä koskevan mekanismin avulla - Harkintavallan väärinkäyttö))
   (2016/C 106/59)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: Svend Leon Clausen (Jyllinge, Tanska) ja Niels Kristoffersen (Køge, Tanska) (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: E. Taneva ja L. Deneys)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus niiden päätösten kumoamiseksi, joissa pienennetään kantajien, jotka asuvat Tanskassa, eläkkeeseen sovellettavaa korjauskerrointa, sellaisena kuin tämä ilmenee heidän vuoden 2014 kesäkuun eläkekuiteistaan, ja sen henkisen kärsimyksen korvaamiseksi, joka on väitetysti aiheutunut siitä, että riidanalaisten päätösten perustelemiseksi on käytetty erilaisia ja ristiriitaisia tietoja

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Svend Leon Clausen ja Niels Kristoffersen vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan Euroopan parlamentin oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 213, 29.6.2015, s. 49.


title: Asia T-501/12: Kanne 19.11.2012 — Farmaceutisk Laboratorium Ferring v. SMHV — Tillotts Pharma (OCTASA)

text:
               26.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/61

         Kanne 19.11.2012 — Farmaceutisk Laboratorium Ferring v. SMHV — Tillotts Pharma (OCTASA)
   (Asia T-501/12)
   2013/C 26/121
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Farmaceutisk Laboratorium Ferring A/S (Kööpenhamina, Tanska) (edustajat: solicitor I. Fowler sekä asianajajat A. Renck ja J. Fuhrmann)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Tillotts Pharma AG (Ziefen, Sveitsi)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 6.9.2012 tekemän päätöksen asiassa R 1214/2011-4 ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut tai — jos vastapuoli valituslautakunnassa on unionin yleisessä tuomioistuimessa väliintulijana tukemassa vastaajan vaatimuksia — velvoittamaan vastaajan ja väliintulijan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki OCTASA luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 8169881

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sanamerkin PENTASA itävaltalainen tavaramerkkirekisteröinti nro 102370 muun muassa luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten; sanamerkin PENTASA unkarilainen tavaramerkkirekisteröinti nro 136836 luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten; sanamerkin PENTASA italialainen tavaramerkkirekisteröinti nro 40977 C/81 muun muassa luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten; sanamerkin PENTASA puolalainen tavaramerkkirekisteröinti nro 71634 luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten; sanamerkin PENTASA slovakialainen tavaramerkkirekisteröinti nro 175482 luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten; sanamerkin PENTASA ruotsalainen tavaramerkkirekisteröinti nro 173377 muun muassa luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten; sanamerkin PENTASA ranskalainen tavaramerkkirekisteröinti nro 1699236 muun muassa luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten; sanamerkin PENTASA irlantilainen tavaramerkkirekisteröinti nro 107207 luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten; sanamerkin PENTASA tšekkiläinen tavaramerkkirekisteröinti nro 182567 luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen kokonaisuudessaan

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 8 artiklan 5 kohdan rikkominen