title: Asia C-423/07: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 22.4.2010 — Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 93/37/ETY — Direktiivin 3 ja 11 artikla — Julkiset urakkakonsessiot — Julkistamisvelvoitteet — Velvoitteiden laajuus — Hankintailmoitus — Konsession kohteen ja urakoiden sijainnin kuvaus — Täydentävät rakennusurakat, joita ei nimenomaisesti mainita hankintailmoituksessa ja tarjouspyyntöasiakirjassa — Yhdenvertaisen kohtelun periaate)

text:
               19.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/3

      Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 22.4.2010 — Euroopan komissio v. Espanjan kuningaskunta
      (Asia C-423/07) (1)

      (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 93/37/ETY - Direktiivin 3 ja 11 artikla - Julkiset urakkakonsessiot - Julkistamisvelvoitteet - Velvoitteiden laajuus - Hankintailmoitus - Konsession kohteen ja urakoiden sijainnin kuvaus - Täydentävät rakennusurakat, joita ei nimenomaisesti mainita hankintailmoituksessa ja tarjouspyyntöasiakirjassa - Yhdenvertaisen kohtelun periaate)
      (2010/C 161/04)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset

         Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: asianajajat D. Kukovec, M. Konstantinidis, S. Pardo Quintillán ja M. Canal Fontcuberta)

         Vastaaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: F. Díez Moreno)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY (EYVL L 199, s. 54) 3 artiklan ja 11 artiklan 3, 6, 7 ja 12 kohdan rikkominen — Yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteen loukkaaminen — Rakennusurakat, jotka eivät ole olleet konsession kohteena — Konsessiosopimuksen tekemisen jälkeen suoritettu hankinta

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14.6.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37/ETY 3 artiklan 1 kohdan sekä 11 artiklan 3 ja 6 kohdan, luettuina yhdessä sen liitteen V kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska Ibérica de Autopistas SA:lle myönnettiin 5.11.1999

                              —

                              kolmannen ajokaistan rakentaminen molempiin suuntiin Villalban ja Valle de los Caídosin liittymän välisellä moottoritien A-6 maksullisella osuudella

                              —

                              kolmannen, molempiin suuntiin käytettävissä olevan kaistan rakentaminen Valle de los Caídosin liittymän ja San Rafaelin kaupungin välisellä moottoritien A-6 maksullisella osuudella, uuden tunnelin rakentaminen mukaan lukien, ja

                              —

                              neljännen kaistan rakentaminen molempiin suuntiin Madridin ja Villalban välisellä moottoritien A-6 maksuttomalla osuudella

                        ilman, että näitä urakoita mainittiin julkista urakkakonsessiota koskevan sopimuksen kohteessa, sellaisena kuin se on kuvailtu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä julkaistussa ilmoituksessa ja tarjouspyyntöasiakirjassa.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 297, 8.12.2007.


title: Asia F-109/11: Kanne 24.10.2011 — ZZ v. komissio

text:
               7.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/26

         Kanne 24.10.2011 — ZZ v. komissio
   (Asia F-109/11)
   2012/C 6/48
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja F. Frabetti)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Kantajasta ajanjaksolle 1.1–31.12.2009 laaditun arviointikertomuksen osittainen kumoaminen

      Vaatimukset

               —

               Kantajasta ajanjaksolle 1.1–31.12.2009 laadittu arviointikertomus ja erityisesti sen osa, jonka EUROSTAT on laatinut tältä samalta ajanjaksolta, on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia F-22/15: Kanne 6.2.2015 – ZZ v. parlamentti

text:
               20.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 127/42

         Kanne 6.2.2015 – ZZ v. parlamentti
   (Asia F-22/15)
   (2015/C 127/59)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Päätöksen, jolla vahvistettiin kantajan oikeudet vuosittaisten matkakulujen korvaamiseen henkilöstösääntöjen, sellaisena kuin ne ovat muutettuina Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen muuttamisesta 22.10.2013 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella N:o 1023/2013, liitteessä VII olevan 8 artiklan mukaisesti, kumoaminen.

      Vaatimukset

               —

               on todettava, että henkilöstösääntöjen liitteessä VII oleva 8 artikla on lainvastainen ja ettei sitä sovelleta

               —

               on kumottava päätös, jolla poistetaan kantajan vuosittaisten matkakulujen korvaaminen vuodesta 2014 lähtien

               —

               parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-503/11 P: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 8.5.2012 — ThyssenKrupp Elevator (CENE) GmbH, aiemmin ThyssenKrupp Aufzüge GmbH ja ThyssenKrupp Fahrtreppen GmbH v. Euroopan komissio

text:
               6.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/21

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 8.5.2012 — ThyssenKrupp Elevator (CENE) GmbH, aiemmin ThyssenKrupp Aufzüge GmbH ja ThyssenKrupp Fahrtreppen GmbH v. Euroopan komissio
   (Asia C-503/11 P) (1)

   2012/C 303/38
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 347, 26.11.2011.


title: Asia T-3/11: Kanne 4.1.2011 — Portugali v. komissio

text:
               7.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 139/18

         Kanne 4.1.2011 — Portugali v. komissio
   (Asia T-3/11)
   2011/C 139/36
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Asianosaiset

      Kantaja: Portugalin tasavalta (asiamiehet: L. Inez Fernandes, M. figueiredo ja J. Saraiva de Almeida)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta, Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 4.11.2010 tehdyn komission päätöksen siltä osin kuin siinä määrätään perusteluilla ”puutteita LPIS-GIS-järjestelmässä, paikalla tehdyissä tarkastuksissa ja seuraamusten laskennassa” useampia toimenpiteitä koskevista taloudellisista oikaisuista, joilla suljetaan Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 40 690 655,11 euron suuruinen määrä, jotka kantaja oli ilmoittanut varainhoitovuosia 2005, 2006 ja 2007 koskeviksi menoiksi

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kymmeneen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste: komission ilmeinen virhe siltä osin kuin se on jättänyt ottamatta huomioon Portugalin viranomaisten esittämät tiedot tarkastuksista, jotka on suoritettu LPIS-GIS-järjestelmän puitteissa komission asetuksen (EY) N:o 796/2004 27 artiklassa tarkoitetun riskianalyysin perusteella.

               2)

               Toinen kanneperuste: komission ilmeinen virhe siltä osin kuin se on jättänyt ottamatta huomioon Portugalin viranomaisten esittämät tiedot tehostetuista tarkastuksista, jotka on suoritettu asetuksen N:o 796/2004 26 artiklassa tarkoitetun LPIS-GIS-järjestelmän puitteissa.

               3)

               Kolmas kanneperuste: komission ilmeinen virhe siltä osin kuin se on jättänyt ottamatta huomioon Portugalin viranomaisten esittämät tiedot tarkastuksista, jotka on suoritettu asetuksen N:o 796/2004 24 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisen 75 %/90 % -säännön mukaisen LPIS-GIS-järjestelmän puitteissa.

               4)

               Neljäs kanneperuste: komission ilmeinen virhe siltä osin kuin se ilmoittaa, että sillä on vakavia ja perusteltuja epäilyjä siitä, että on suoritettu tehottomia ja/tai riittämättömiä tarkastuksia, minkä suhteen se tukeutuu vain yhteen erityistapaukseen, jossa moottoritie on sisällytetty tukikelpoiseen alueeseen.

               5)

               Viides kanneperuste: komission ilmeinen virhe ”Rahoituksellisten seuraamusten määrittämisestä EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevaa päätöstä valmisteltaessa annettujen toimintaohjeiden” (komission asiakirja nro VI/5330/97) soveltamisessa jäsenvaltioiden yhdenvertaisuuden periaatetta loukaten.

               6)

               Kuudes kanneperuste: komission ilmeinen virhe rahoituksellisten oikaisujen soveltamisessa tilatukijärjestelmämaksuihin varainhoitovuonna 2006 niin, että mukaan on otettu kaikki ensimmäisen ja toisen pilarin toimenpiteet.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste: komission ilmeinen virhe siltä osin kuin se ei ole suorittanut ”seuraamusten laskemista” ottamalla huomioon Portugalin viranomaisten esittämiä tietoja, joista ilmenee, että asetuksen N:o 796/2004 49 artiklan 1 kohtaa on noudatettu eikä rahastolle aiheudu riskiä, joten riidanalainen päätös on tältä osin lisäksi suhteellisuusperiaatteen vastainen.

               8)

               Kahdeksas kanneperuste: komission ilmeinen virhe, joka liittyy sen esittämään väitteeseen tahallisesta rikkomisesta huolimatta Portugalin viranomaisten esittämistä tiedoista, jotka ovat todiste siitä, että asetuksen N:o 796/2004 53 artiklaa on täysin noudatettu.

               9)

               Yhdeksäs kanneperuste: komission ilmeinen virhe siltä osin kuin se ei ole ottanut huomioon Portugalin viranomaisten esittämiä tietoja, jotka ovat todiste siitä, että vuoden 2004 osalta asetuksen N:o 2237/2003 21 artiklaa ja vuoden 2005 osalta asetuksen N:o 796/2004 13 artiklaa on noudatettu hedelmäpuiden vähimmäistiheystarkastusten yhteydessä.

               10)

               Kymmenes kanneperuste: komission ilmeinen virhe oikaisuissa, jotka on suoritettu toimenpiteen ”tuen lisämäärät” yhteydessä eläintuille ja tilatuille maksettujen erityisten tukioikeuksien osalta.


title: Asia C-415/14 P: Valitus, jonka Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA ja José de Mello – Sociedade Gestora de Participacoes Sociais, SA on tehnyt 2.9.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-564/10, Quimitécnica.com ja de Mello v. komissio, 26.6.2014 antamasta tuomiosta

text:
               3.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 388/5

         Valitus, jonka Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA ja José de Mello – Sociedade Gestora de Participacoes Sociais, SA on tehnyt 2.9.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-564/10, Quimitécnica.com ja de Mello v. komissio, 26.6.2014 antamasta tuomiosta
   (Asia C-415/14 P)
   2014/C 388/07
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Asianosaiset

      Valittajat: Quimitécnica.com – Comércio e Indústria Química, SA ja José de Mello – Sociedade Gestora de Participacoes Sociais, SA (edustaja: advogado J. Calheiros)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittajat vaativat, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa SEUT 256 artiklan 1 kohdan 2 alakohdan mukaisesti unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-564/10 26.6.2014 antaman tuomion, jolla hylättiin kanne, jonka valittajat nostivat Euroopan komissiota vastaan ja jolla vaadittiin sellaisen komission päätöksen kumoamista, jonka sen tilinpitäjä teki 8.10.2010 päivätyllä kirjeellä, siltä osin kuin siinä vaaditaan, että asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 (1) 85 artiklan mukaisen vakuuden antajan on oltava pankki, jolla on pitkäaikainen luottoluokitus ”AA”, ja velvoitettiin valittajat vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut

               —

               valituksenalaisen tuomion kumoamisen jälkeen hyväksyy valittajien ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset ja näin ollen kumoaa osittain komission päätöksen, jonka sen tilinpitäjä teki 8.10.2010 päivätyllä kirjeellä, siltä osin kuin siinä vaaditaan, että asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 85 artiklan mukaisen vakuuden antajan on oltava pankki, jolla on pitkäaikainen luottoluokitus ”AA”

               —

               velvoittaa komission korvaamaan ensimmäisessä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittajat esittävät valituksensa tueksi kaksi valitusperustetta:

               1.

                  Ensimmäinen valitusperuste – oikeudellinen virhe valituksenalaisen tuomion perusteluissa, jossa hylättiin valittajien unionin yleisessä tuomioistuimessa nostamassa kanteessa esittämä väite, jonka mukaan 8.10.2010 tehdyn komission päätöksen perustelut olivat puutteelliset siltä osin kuin tässä päätöksessä vaadittiin, että vakuuden antajan on oltava pankki, jolla on pitkäaikainen luottoluokitus ”AA”.

                           —

                           Valituksenalaisessa tuomiossa myönnetään, että 8.10.2010 tehty päätös ei sisällä nimenomaisia perusteluja sen vaatimuksen osalta, joka koskee vakuuden antajana olevan pankin luottoluokitusta. Siinä katsotaan kuitenkin, että komission päättelyn perusta ilmenee itse vaatimuksesta.

                           —

                           SEUT 296 artiklan määräysten mukaan kaikki toimet, mukaan lukien päätökset, on välttämättä perusteltava.

                           —

                           ”Komission päättelyn perustan” on ilmettävä päätöksen perusteluista eikä itse riidanalaisesta vaatimuksesta.

                           —

                           Tämä pätee varsinkin, kun ”unionin taloudellisten intressien turvaaminen”, joka on muodostanut ”komission päättelyn perustan”, voidaan turvata asianmukaisesti nimenomaan pankkitakauksella, jota valittajat ehdottivat komissiolle 3.9.2010 lähettämässään kirjeessä.

                           —

                           Toisaalta jo vuonna 2010, jolloin komissio esitti tämän vaatimuksen, oli täysin epäasianmukaista valita pankkitakauksen antamisen arviointiperusteeksi pelkkä luottoluokitustulos, minkä vuoksi tämä arviointiperuste – koska se on objektiivisesti arvioiden kyseenalainen – edellyttää vahvempia, selvempiä ja nimenomaisempia perusteluja.

                           —

                           Myös sen vuoksi, että ylimääräisen maksuajan myöntäminen tapahtuu harkintavaltaa käyttäen, perusteluille asetetut vaatimukset ovat suuremmat kuin silloin, kun käytetään sidottua toimivaltaa.

                           —

                           Päätöksessä ei myöskään vedota mihinkään yhteisön säännökseen, jolla tällaista vaatimusta voitaisiin perustella.

                           —

                           Koska 8.10.2010 tehty komission päätös ei – kuten valituksenalaisessa tuomiossa myönnetään – sisällä nimenomaisia perusteluja vakuuden myöntävän pankin luottoluokitusvaatimukselle, valituksenalaista tuomiota rasittaa virhe siltä osin kuin siinä todettiin, ettei riidanalaista päätöstä rasita perustelujen puutteellisuus, johon valittajat vetosivat unionin yleisessä tuomioistuimessa nostamassaan kanteessa.

               2.

                  Toinen valitusperuste – oikeudellinen virhe valituksenalaisen tuomion perusteluissa siltä osin kuin siinä hylättiin valittajien unionin yleisessä tuomioistuimessa nostamassa kanteessa esittämä väite, joka koskee perussopimuksen rikkomista – suhteellisuusperiaatteen loukkaamista

                           —

                           Asetuksen N:o 2342/2002 85 artiklasta ilmenee, että kun kyseisessä artiklassa säädetyt vaatimukset ja edellytykset täyttyvät, yhteisön päättäjän (tässä tapauksessa tilinpitäjän) on arvioitava hakemusta, jonka yritys, joka haluaisi suorittaa maksun tietyn lisäajan kuluessa, on sille tehnyt, ja hyväksyttävä tämä hakemus, jos tällaiset vaatimukset ja tällaisen myöntämispäätöksen lakisääteiset edellytykset täyttyvät.

                           —

                           Komission tilinpitäjälle asetuksen 85 artiklassa myönnetty ”laaja harkintavalta” koskee yrityksen, joka haluaisi suorittaa maksun tietyn lisäajan kuluessa, sille tekemän hakemuksen arvioimista ja sen hyväksymistä eikä sen pankkitakauksen tyyppiä, jonka komission tilinpitäjä katsoo hyväksyttäväksi, minkä vuoksi riidanalaisen toimen laillisuuden valvomiseksi ei ole riittävää arvioida, onko tämä toimi tavoitellun päämäärän saavuttamiseksi ilmeisen epäasianmukainen, kuten valituksenalaisessa tuomiossa virheellisesti katsottiin.

                           —

                           Komission vakiintuneesti vaatiman kaltainen luottolaitoksen antama ensisijainen vakuus on oikeamittainen ja asianmukainen tapa turvata velkojen maksaminen. Tämän vuoksi myös Portugalin koko tuomioistuinjärjestelmässä (ja yleensä myös Euroopan unionin muiden maiden tuomioistuinjärjestelmissä) hyväksytään pankkitakauksen toimittaminen eri tarkoituksiin, myös tuomioistuinpäätösten täytäntöönpanon keskeyttämiseksi, esim. sellaisen täytäntöönpanon osalta, jota komissio vaatii kansallisissa tuomioistuimissa maksamattoman rahamäärän perimiseksi.

                           —

                           Nyt käsiteltävässä asiassa valittajien ehdottaman vakuuden (jota komissio ei hyväksynyt) antaisi Banco Comercial Português, S. A., joka on luottolaitos, jonka kotipaikka on Euroopan unionissa ja joka on yhteisön toimielinten itse määrittämien valvonta- ja konsolidointisääntöjen alainen. Mikään ei siis vaikuta oikeuttavan sitä, että yhteisön oikeuksien suojaamiseksi kielletään mahdollisuus siihen, että kyseinen pankki antaa vakuuden, ja edellytetään sitä, että vakuuden antaa pankki, jolla on pitkäaikainen luottoluokitus ”AA”.

                           —

                           Tämän lisäksi on mainittava yleisesti tiedossa olevat suhdanneolosuhteet eli se, että Portugalin tasavallan luottoluokituksen vaihtelut ovat vaikuttaneet portugalilaisten pankkien luottoluokituksiin siten, ettei ole olemassa yhtäkään Portugaliin sijoittautunutta pankkia, joka täyttäisi komission päätöksessä edellytetyt luottoluokitusedellytykset. Tällaiset olosuhteet yksilöitiin valituksenalaisessa tuomiossa otsikolla ”asian taustalla olevat tosiseikat”, mutta niitä ei kuitenkaan otettu huomioon kyseisen tuomion perusteluissa.

                           —

                           Tämän vuoksi komission päätös ei täytä välttämättömyyden edellytystä (joka on suhteellisuusperiaatteen tärkeä ulottuvuus), koska mahdollisten keinojen joukosta komissio valitsi sen, joka tuolloisessa suhdanteessa vahingoitti eniten valittajien etuja.

                           —

                           Näin ollen komission vaatimus (vakuus, jonka on antanut eurooppalainen pankki, jolla on pitkäaikainen luottoluokitus ”AA”) ei selvästi ole oikeasuhteinen siihen päämäärän nähden, jota sillä väitetysti tavoitellaan (komission maksusuoritusten saamista koskevan oikeuden suojaaminen), minkä vuoksi valituksenalaista tuomiota rasittaa virhe siltä osin kuin siinä katsottiin, ettei riidanalaisella toimella loukata suhteellisuusperiaatetta.

      (1)  Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä 23.12.2002 annettu komission asetus (EY, Euratom) N:o 2342/2002 (EUVL L 357, s. 1).


title: Asia T-70/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 9.9.2010 — Axis v. SMHV — Etra Investigación y Desarrollo (ETRAX) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin ETRAX rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat kansalliset kuviomerkit, joissa on sanaosat ETRA I+D — Suhteellinen hylkäysperuste — Valituksen tutkittavaksi ottaminen valituslautakunnassa — Asetuksen (EY) N:o 2868/95 49 säännön 1 kohta ja asetuksen (EY) N:o 40/94 59 artikla (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 60 artikla))

text:
               23.10.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 288/33

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 9.9.2010 — Axis v. SMHV — Etra Investigación y Desarrollo (ETRAX)
      (Asia T-70/08) (1)

      (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin ETRAX rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat kansalliset kuviomerkit, joissa on sanaosat ETRA I+D - Suhteellinen hylkäysperuste - Valituksen tutkittavaksi ottaminen valituslautakunnassa - Asetuksen (EY) N:o 2868/95 49 säännön 1 kohta ja asetuksen (EY) N:o 40/94 59 artikla (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 60 artikla))
      (2010/C 288/62)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Axis AB (Lund, Ruotsi) (edustaja: asianajaja J. Norderyd)

         Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

         Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: Etra Investigación y Desarrollo, SA (Valencia, Espanja)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 27.11.2007 tekemästä päätöksestä (asia R 334/2007-2), joka koskee Etra Investigación y Desarrollo, SA:n ja Axis AB:n välistä väitemenettelyä

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) toisen valituslautakunnan 27.11.2007 tekemä päätös (asia R 334/2007-2), joka koskee Etra Investigación y Desarrollo, SA:n ja Axis AB:n välistä väitemenettelyä, kumotaan.

                  2)

                  SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Axis AB:n oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 107, 26.4.2008.


title: Asia T-562/11: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 10.9.2013 — Symbio Gruppe v. SMHV — Ada Cosmetic (SYMBIOTIC CARE) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Kansainvälisen rekisteröinnin poistaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               16.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 336/23

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 10.9.2013 — Symbio Gruppe v. SMHV — Ada Cosmetic (SYMBIOTIC CARE)
   (Asia T-562/11) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Kansainvälisen rekisteröinnin poistaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen)
   2013/C 336/48
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Symbio Gruppe GmbH & Co. KG (Herborn, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Schulz ja C. Onken)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamiehet: R. Pethke ja D. Botis)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Ada Cosmetic GmbH (Kehl, Saksa) (edustajat: aluksi asianajaja H. Börjes-Pestalozza, sitten asianajajat R. Douglas Morton ja E. Kessler)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 18.8.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 2121/2010-4), joka koskee Symbio Gruppe GmbH & Co. KG:n ja Ada Cosmetic GmbH:n välistä väitemenettelyä

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Osapuolet vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 13, 14.1.2012.


title: Asia T-339/03: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 7.2.2007 — Clotuche v. komissio (Henkilöstö — Johtajan siirto pääasiallisen neuvonantajan tehtäviin — Yksikön etu — Tehtävien vastaavuus — Eurostatin uudelleenorganisointi — Kumoamiskanne — Vahingonkorvauskanne)

text:
               14.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/30

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 7.2.2007 — Clotuche v. komissio
   (Asia T-339/03) (1)

   (Henkilöstö - Johtajan siirto pääasiallisen neuvonantajan tehtäviin - Yksikön etu - Tehtävien vastaavuus - Eurostatin uudelleenorganisointi - Kumoamiskanne - Vahingonkorvauskanne)
   (2007/C 82/66)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Gabrielle Clotuche (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat P.-P. Van Gehuchten, J. Sambon, G. Demez ja P. Reyniers)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: J. Currall ja H. Krämer)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhtäältä komission 9.7.2003 tekemän sen päätöksen kumoamista koskeva vaatimus, jolla kantaja siirrettiin johtajan virasta pääasiallisen neuvonantajan virkaan, ja Eurostatin uudelleenorganisoinnista 1.10.2003 tehdyn komission päätöksen kumoamista koskeva vaatimus siltä osin kuin siinä ei siirretä kantajaa minkäänlaisiin uusiin johtajan tehtäviin, ja toisaalta vahingonkorvausvaatimus henkisestä kärsimyksestä.
   Tuomiolauselma

               1)

               Komissio velvoitetaan maksamaan kantajalle yhden euron suuruisen summan vahingonkorvauksena virkavirheestä.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydystä välitoimimenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien, ja yhdestä viidesosasta kantajalle aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydystä välitoimimenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.

               4)

               Kantaja vastaa neljästä viidesosasta omia oikeudenkäyntikulujaan, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydystä välitoimimenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.

      (1)  EUVL C 289, 29.11.2003.


title: Asia T-64/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.9.2010 — Micro Shaping v. SMHV (packaging) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus kuviomerkin packaging rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

text:
               23.10.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 288/38

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.9.2010 — Micro Shaping v. SMHV (packaging)
      (Asia T-64/09) (1)

      (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus kuviomerkin packaging rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)
      (2010/C 288/72)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Micro Shaping Ltd (Goring-by-Sea, Worthing, West Sussex, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: asianajaja A. Franke)

         Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: S. Schäffner)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 11.12.2008 tekemästä päätöksestä (asia R 1063/2008-1), joka koskee hakemusta kuviomerkin packaging rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Micro Shaping Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 102, 1.5.2009.


title: Asia T-86/08: Kanne 19.2.2008 — Helleenien tasavalta v. komissio

text:
               7.6.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/26

         Kanne 19.2.2008 — Helleenien tasavalta v. komissio
   (Asia T-86/08)
   (2008/C 142/47)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asianosaiset

      Kantaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: V. Kontolaimos ja X. Charitaki, avustajanaan M. Tassopoulou)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               On kumottava komission 20.12.2007 tekemä päätös, joka on annettu tiedoksi numerolla K(2007) 6514 lopullinen ja joka on julkaistu numerolla 2008/68/EY (EUVL L 18, s. 12), siltä osin kuin siinä tehdään kanteessa tarkemmin mainittuja oikaisua Helleenien tasavallan osalta tai ainakin muutettava sitä

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja vaatii kumottavaksi Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä yhteisörahoituksen ulkopuolelle tehdyn komission päätöksen siltä osin kuin se koskee oikaisuja, jota kantajan osalta tehtiin seuraavilla aloilla: a) hedelmät ja vihannekset, b) maaseudun kehittämisen liitännäistoimet ja c) viivästyneet maksut.
   Kantaja esittää, että riidanalainen päätös on kumottava lainvastaisuuden vuoksi, koska yhteisön säännöksiä on tulkittu ja sovellettu virheellisesti tai koska se perustuu tosiasioita koskevaan virheeseen ja tosiseikkojen huonoon arviointiin, tai ainakin sen vuoksi että siinä on virheelliset, riittämättömät ja epämääräiset perustelut, jotka horjuttavat päätöksen oikeudellista perustaa; se on kumottava vielä sen vuoksi, että tehdessään kyseiset oikaisut komissio on loukannut suhteellisuusperiaatetta ja ylittänyt harkintavaltansa äärimmäiset rajat.
   Kantaja vetoaa erityisesti seuraaviin kumoamisperusteisiin:
   Sitrushedelmiä koskevan oikaisun osalta kantaja viittaa ensinnäkin siihen, että kun otetaan huomioon tosiseikat ja se, että tehty 2 prosentin suuruinen korjaus koskee menettelyn aloittamista uudelleen bilateraalisten neuvottelujen vaiheesta sen jälkeen, kun komission samankaltainen päätös oli kumottu Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-5/03 annetulla tuomiolla, (1) komissio ei ollut noudattanut EY 233 artiklan mukaista velvollisuuttaan toteuttaa toimia Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomion täytäntöönpanemiseksi eikä oikeusvoimaa ja että se on myös rikkonut tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevien yhteisön oikeussääntöjä ja suuntaviivoja. Kantaja vetoaa myös siihen, että komissiolla ei ollut kyseisenä ajankohtana toimivaltaa, oikaisun tekemiseen toissijaisessa tarkastuksessa tapahtuneen virheen johdosta ja lopuksi 24 kuukauden säännön rikkomiseen, koska vuoden 1999 kirje luokiteltiin virheellisesti päätelmiä koskevaksi kirjelmäksi.
   Toiseksi kantaja vetoaa tosiasioita koskevaan virheeseen, perustelujen puutteellisuuteen, oikeasuhteisuuden rikkomiseen ja harkintavallan äärimmäisien rajojen ylittämiseen, kun otetaan huomioon se, että kyseinen rikkominen (maksaminen sekillä tilisiirron asemesta) koskee toissijaisessa tarkastuksessa tapahtunutta virhettä eikä toissijaisen tarkastusten puuttumista, ilman, että olisi todettu, että maksu oli lainvastainen, yhdessä suorituspäivän kanssa.
   Kolmanneksi, siltä osin kuin kyse on maaseudun kehittämisen liitännäistoimista, kantaja vetoaa olennaisen menettelymääräyksen rikkomiseen tai ainakin viittaa siihen, että komissiolla ei ollut kyseisenä ajankohtana toimivaltaa tehdä taannehtivasti tilintarkastukseen liittyviä oikaisuja siltä ajanjaksolta, joka edeltää sovittelua koskevan kirjeen lähettämistä edeltäviä 24 kuukautta. Neljänneksi kantaja väittää, että siltä osin kuin riidanalainen päätös koskee vain sovittelua koskevassa kirjeessä ollutta virhettä ja siltä osin kuin yhteenvetokertomuksessa vallitsee epävarmuus oikaisun varsinaisesta syystä, kyseistä päätöstä ei ole perusteltu riittävästi.
   Viidenneksi kantaja väittää, että komissio on tehnyt virheen tosiasioiden suhteen ja tehnyt 5 prosentin oikaisun maaseutua ja ympäristönsuojelua koskevien toimien sekä pelastustoimien osalta tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevien yhteisön oikeussääntöjen ja suuntaviivojen vastaisesti ja esittämättä perusteluja ja näin loukannut suhteellisuusperiaatetta ja ylittänyt harkintavaltansa äärimmäiset rajat.
   Kuudenneksi, kun otetaan huomioon asetuksen (EY) N:o 296/96 (2) ennakoita koskevan vähennystaulukon automaattinen soveltaminen ja kun ei ole erimielisyyttä niiden syiden totuudenmukaisuudesta, joiden johdosta maksut viivästyivät, mistä seurasi viivästyneitä maksuja koskevien menojen täydellinen jättäminen yhteisörahoituksen ulkopuolelle, vedotaan tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevien yhteisön oikeussääntöjen ja suuntaviivojen rikkomiseen.

      (1)  Asia C-5/03, Helleenien tasavalta v. komissio, tuomio 7.7.2005, Kok. 2005, s. I-5925.

      (2)  Jäsenvaltioiden toimittamista tiedoista ja Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta rahoitettujen menojen kuukausittaisesta kirjanpidosta ja asetuksen (ETY) N:o 2776/88 kumoamisesta 16.2.1996 annettu komission asetus (EY) N:o 296/96 (EYVL L 39, s. 5).


title: Asia F-69/11: Kanne 20.7.2011 — ZZ v. tilintarkastustuomioistuin

text:
               24.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/52

         Kanne 20.7.2011 — ZZ v. tilintarkastustuomioistuin
   (Asia F-69/11)
   2011/C 282/99
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja L. Levi)

      Vastaaja: Euroopan tilintarkastustuomioistuin

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Sen tilintarkastustuomioistuimen päätöksen kumoaminen, jolla kantaja jätettiin nimittämättä henkilöstöasioiden johtajan virkaan ja kyseiseen virkaan nimitettiin toinen hakija.

      Vaatimukset

               —

               Tilintarkastustuomioistuimen päätös nimittää toinen henkilö henkilöstöasioiden johtajan virkaan ja päätös olla nimittämättä kantajaa kyseiseen virkaan on kumottava;

               —

               valituksen hylkäämisestä tehty päätös on kumottava tarvittavilta osin;

               —

               tilintarkastustuomioistuin on velvoitettava korvaamaan aiheutunut aineellinen vahinko, joka muodostuu riidanalaisiin päätöksiin liittyvien taloudellisten etuuksien (myös siltä osin kuin on kyse urasta ja eläkeoikeuksista) menettämisestä ja näin ollen maksamaan kyseiset etuudet 1.1.2001 alkaen;

               —

               tilintarkastustuomioistuin on velvoitettava maksamaan symbolisesti yhden euron suuruinen summa korvauksena henkisestä kärsimyksestä;

               —

               tilintarkastustuomioistuin on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-126/06: Kanne  24.4.2006  — Italia v. komissio

text:
               17.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 143/34

         Kanne 24.4.2006 — Italia v. komissio
   (Asia T-126/06)
   (2006/C 143/68)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamiehet: avvocato dello stato Paolo Gentili)

      Vastaaja: komissio
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               —

               kumoaa Euroopan komission aluepolitiikan pääosaston 13.2.2006 päivätyn kirjeen nro 0147 (dokumentti nro 1) — Kyproksella, Kreikassa, Unkarissa, Italiassa, Maltalla ja Alankomaissa toteutettavat hankkeet ja suunitelmat — Italia ja Malta, jonka kohteena on POR Campania Ob. 1 — (nro CCI 1999 IT 16 1 PO 007) — Maksetun komission määrä eroaa haetusta

               —

               kumoaa Euroopan komission aluepolitiikan pääosaston 21.2.2006 päivätyn kirjeen nro 01778 (dokumentti nro 2) — Kyproksella, Kreikassa, Unkarissa, Italiassa, Maltalla ja Alankomaissa toteutettavat hankkeet ja suunitelmat, joiden kohteena on DOCUP Toscana Ob. 2 — (nro CCI 2000 IT 16 2 DO 009) — Maksetun komission määrä eroaa haetusta

               —

               kumoaa Euroopan komission aluepolitiikan pääosaston 21.2.2006 päivätyn kirjeen nro 01780 (dokumentti nro 3) — Kyproksella, Kreikassa, Unkarissa, Italiassa, Maltalla ja Alankomaissa toteutettavat hankkeet ja suunitelmat, joiden kohteena on DOCUP Lazio Ob. 2 2000-2006 — (nro CCI 2000 IT 16 2 DO 009)– Maksetun komission määrä eroaa haetusta

               —

               kumoaa Euroopan komission aluepolitiikan pääosaston 3.3.2006 päivätyn kirjeen nro 02114 (dokumentti nro 4)– Kyproksella, Kreikassa, Unkarissa, Italiassa, Maltalla ja Alankomaissa toteutettavat hankkeet ja suunitelmat, joiden kohteena on DOCUP Lombardia (nro CCI 1999 IT 16 2 DO 014) — Maksetun komission määrä eroaa haetusta

               —

               kumoaa Euroopan komission aluepolitiikan pääosaston 23.6.2005 päivätyn kirjeen nro 02983 (dokumentti nro 5) — Kyproksella, Kreikassa, Unkarissa, Italiassa, Maltalla ja Alankomaissa toteutettavat hankkeet ja suunitelmat, joiden kohteena on POR Sardegna 2000-2006 (nro CCI 1999 IT 16 1PO 010) — Maksetun komission määrä eroaa haetusta

               —

               kumoaa kaikki näihin liittyvät ja niiden perustana olevat toimenpiteet ja velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut.
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-345/04, Italian tasavalta vastaan komissio.


title: Asia T-843/14: Kanne 24.12.2014 – Gascogne Sack Deutschland ja Gascogne v. komissio

text:
               16.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/27

         Kanne 24.12.2014 – Gascogne Sack Deutschland ja Gascogne v. komissio
   (Asia T-843/14)
   (2015/C 056/38)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: Gascogne Sack Deutschland GmbH (Wieda, Saksa) ja Gascogne (Saint-Paul-les-Dax, Ranska) (edustajat: asianajajat F. Puel ja E. Durand)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan Euroopan unionin sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun sen johdosta, että unionin yleisessä tuomioistuimessa käyty oikeudenkäynti ei ole täyttänyt vaatimuksia asian ratkaisemisesta kohtuullisessa ajassa

         ja tällä perusteella

               —

               velvoittamaan Euroopan unionin maksamaan asianmukaisen ja täysimääräisen korvauksen unionin lainvastaisesta menettelystä kantajille aiheutuneista aineellisista ja aineettomista vahingoista jäljempänä mainitut määrät hyvityskokoineen ja viivästyskorkoineen, jonka määrä vastaa Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa soveltamaa korkokantaa lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä, laskettuina kanteen nostamispäivästä:

                           —

                           1 1 93  467 euroa tappioista, jotka ovat aiheutuneet siitä, että seuraamuksen rahamäärälle on jouduttu maksamaan laillista lisäkorkoa pitemmältä ajalta kuin olisi ollut kohtuullista

                           —

                           1 87  571 euroa tappioista, jotka ovat aiheutuneet siitä, että pankkitakauksesta on ollut maksettava lisämaksuja pitemmältä ajalta kuin olisi ollut kohtuullista

                           —

                           2 0 00  000 euroa saamatta jääneistä voitoista ja/tai epävarmuuden pitkittymisen aiheuttamista tappioista

                           —

                           5 00  000 euroa aineettomasta vahingosta

               —

               toissijaisesti määräämään hankittavaksi asiantuntijalausunnon unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 65 artiklan d alakohdan, 66 artiklan 1 kohdan ja 70 artiklan mukaisesti, jos katsotaan, että aiheutuneen vahingon määrä on arvioitava uudelleen

               —

               joka tapauksessa velvoittamaan Euroopan unionin korvaamaan oikeudenkäyntikulut tässä asiassa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat yhteen kanneperusteeseen, joka koskee Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan toisen kohdan rikkomista sen johdosta, että asian käsittely unionin yleisessä tuomioistuimessa on kestänyt kohtuuttoman kauan ja että kantajien perusoikeutta saada asiansa ratkaistuksi tuomioistuimessa kohtuullisessa ajassa on siten loukattu.


title: Asia T-613/11: Kanne 5.12.2011 — VMS Deutschland v. komissio

text:
               4.2.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/35

         Kanne 5.12.2011 — VMS Deutschland v. komissio
   (Asia T-613/11)
   2012/C 32/71
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: VMS Deutschland Holdings GmbH (Darmstadt, Saksa) (edustajat: asianajajat D. Pohl, G. Burwitz, M. Maier ja P. Werner)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Saksan myöntämästä valtiontuesta C 7/10, KStG-lain saneerauslauseke, 26.1.2011 tehdyn komission päätöksen K(2011) 275 lopullinen

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste: toimenpiteen puuttuva valikoivuus ensi näkemältä

                           —

                           Kantaja väittää ensimmäisellä kanneperusteella muun muassa, että Saksan yhteisöverolain (KStG) 8 c §:n 1 a momentin saneerauslauseke, joka koskee sellaisten yritysten tappiontasausta, jotka muut yritykset ottavat haltuunsa saneeraustarkoituksessa, ei ole valikoiva. Kyseessä ei kantajan mukaan ole SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtion tukiohjelma, koska ratkaisevasta viitejärjestelmästä ei säädetä mitään poikkeusta.

               2)

               Toinen kanneperuste: yleinen toimenpide

                           —

                           Kantaja väittää tältä osin muun muassa, että yrityksen taloudelliseen tilaan ja suorituskykyyn perustuva tekninen erittely on tekninen sääntely, joka yleisenä toimenpiteenä ei voi kuulua SEUT 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Kantajan mielestä tällainen taloudelliseen kokonaistarkasteluun perustuva sääntely voi hyödyttää jokaista yritystä, vaikka tiettynä ajankohtana vain jotkut yritykset voivat hyödyntää tätä sääntöä tosiasiallisesti.

               3)

               Kolmas kanneperuste: verotusjärjestelmän luonteeseen ja sisäiseen rakenteeseen perustuva sääntelyn oikeutus

                           —

                           Kantaja väittää, että KStG:n 8 c §:n 1 a momentin saneerauslauseke on verotusjärjestelmän luonteen ja sisäisen rakenteen vuoksi oikeutettu, ja ettei tästä syystä kyseessä ole SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tukijärjestelmä.


title: Asia F-82/10: Kanne 22.9.2010 — Nolin v. komissio

text:
               15.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 13/38

         Kanne 22.9.2010 — Nolin v. komissio
   (Asia F-82/10)
   ()
   2011/C 13/74
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Michel Nolin (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja M. Velardo)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 1296/2009, joka on annettu 23.12.2009, perusteella suoritetun virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden vuosittaisen mukautuksen yhteydessä kantajan palkan tarkistuksesta ajanjaksolla heinäkuusta joulukuuhun 2009 laaditun laskelman ja palkkalaskelman 01/2010 kumoaminen.

      Vaatimukset

               —

               Kantajan palkkalaskelmat RG/2009 sekä hänen palkkalaskelmansa 01/2010 on kumottava

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-399/17: Kanne 3.7.2017 – Euroopan komissio v. Tšekin tasavalta

text:
               4.9.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 293/20

         Kanne 3.7.2017 – Euroopan komissio v. Tšekin tasavalta
   (Asia C-399/17)
   (2017/C 293/25)
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Němečková ja E. Sanfrutos Cano)

      Vastaaja: Tšekin tasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Tšekin tasavalta ei ole noudattanut jätteiden siirrosta 14.6.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1013/2006 (1) 24 artiklan 2 kohdan ja 28 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole varmistanut, että Tšekin tasavallasta Katowiceen (Puola) kuljetettu TPS-NOLO (Geobal) -aines kuljetetaan takaisin Tšekin tasavaltaan

               —

               Tšekin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Tšekin tasavallasta Puolaan kuljetettu TPS-NOLO (Geobal) -aines, joka on peräisin kaatopaikan (Ostramon altaat) vaarallisesta jätteestä ja varastoitu toiseen paikkaan Tšekin tasavallassa sekä luokiteltu orgaanisen aineksen jalostus-, tislaus- tai kuivatislausjätteeksi, on Puolan viranomaisten mukaan jätteiden siirrosta 14.6.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1013/2006 (jäljempänä jätteiden siirrosta annettu asetus) liitteessä IV tarkoitettua jätettä.

               2.

               Koska Tšekin tasavalta kiistää kyseessä olevan aineen luokittelun jätteeksi kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1907/2006 (2) (jäljempänä REACH-asetus) mukaisen aineiden rekisteröinnin perusteella, on syntynyt riitatilanne, joka on ratkaistava jätteiden siirrosta annetun asetuksen 28 artiklan 1 kohdan mukaisesti siten, että kyseessä olevaa ainetta käsitellään kuin jätettä.

               3.

               REACH-asetuksen mukaisella aineiden rekisteröinnillä ei voida kantajan mukaan varmistaa sitä, ettei aineella voisi olla haitallisia kokonaisvaikutuksia ympäristölle tai ihmisten terveydelle tai että aine automaattisesti lakkaisi olemasta jätettä. Jos kansallisella päätöksellä ei ole katsottu, että kyseessä oleva aine on saavuttanut tilan, jossa jäte lakkaa olemasta jätettä, kyseisen aineen rekisteröintiä REACH-asetuksen mukaisesti ei voida pitää pätevänä REACH-asetuksen 2 artiklan 2 kohdan kannalta.

               4.

               Koska kyseessä oleva aine kuljetettiin rajan yli ilmoittamatta siitä, kuljetusta on pidettävä jätteiden siirrosta annetun asetuksen 2 artiklan 35 kohdan a alakohdassa tarkoitettuna ”laittomana siirtona”. Tässä tapauksessa lähtömaan toimivaltaisella viranomaisella on oikeus saada asianmukaisen menettelyn avulla tietoa sen varmistamiseksi, että kyseessä oleva jäte on otettu takaisin asetuksen 24 artiklan 2 kohdan mukaisesti, mistä Tšekin tasavalta on kantajan mukaan perusteettomasti kieltäytynyt. Kyseistä velvollisuutta ei kantajan mukaan ole lakkautettu REACH-asetuksen 128 artiklalla, jossa taataan REACH-asetuksen 3 artiklassa tarkoitettujen aineiden, seosten ja esineiden vapaa liikkuvuus, sillä jäte on nimenomaisesti jätetty kyseisen asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle (ks. REACH-asetuksen 2 artiklan 2 kohta).

      (1)  EUVL 2006, L 190, s. 1.

      (2)  EUVL 2006, L 396, s. 1.


title: Asia F-108/07: Kanne 15.10.2007 — Nijs v. tilintarkastustuomioistuin

text:
               26.1.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 22/56

         Kanne 15.10.2007 — Nijs v. tilintarkastustuomioistuin
   (Asia F-108/07)
   (2008/C 22/108)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Bart Nijs (Bereldange, Belgia) (edustaja: asianajaja F. Rollinger)

      Vastaaja: Euroopan tilintarkastustuomioistuin
   Vaatimukset

               —

               Euroopan tilintarkastustuomioistuimen se päätös on kumottava, jolla tilintarkastustuomioistuimen pääsihteeri valittiin uudestaan kuuden vuoden pituiselle toimikaudelle 1.7.2007 alkaen

               —

               Toissijaisesti ne kaksi toimenpidettä on kumottava, joiden väitetään olevan ”nimittävän viranomaisen päätöksiä” ja jotka tehtiin 8.12.2006 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-171/05 3.10.2006 antaman tuomion täytäntöönpanoa varten ja 12.7.2007 kantajan 12.3.2007 tekemän valituksen hylkäämisestä

               —

               Vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa muun muassa seuraaviin tosiseikkoihin: i) tilintarkastustuomioistuimen pääsihteeri toimi lainvastaisella tavalla, koska saadessaan tiedon työkyvyttömyyseläkejärjestelmään kohdistetusta petoksesta, jonka tueksi on olemassa asiakirjoja, pääsihteeri nimenomaisesti kieltäytyi toteuttamasta toimenpiteitä tai tarkastelemasta asiaa sen sijaan, että hän olisi saattanut asian Euroopan petostentorjuntaviraston käsiteltäväksi, ii) eräs virkamies toimi tehtävissään lainvastaisesti, iii) ylennyspäätöksiä ja niiden päiväyksiä on toistuvasti jätetty julkaisemasta, iv) henkilöstökomitean vaalit, jotka pidettiin vuosina 2004 ja 2006, ovat kantajan mukaan lainvastaiset useista syistä, v) useissa ylennysmenettelyissä on tapahtunut virheitä, yhdelle yksikön päällikölle nimitysasioissa myönnettyä toimivaltaa on käytetty väärin ja on olemassa huomattava määrä henkilökohtaisia intressejä, jotka voivat asettaa kyseenalaiseksi nimittävän viranomaisen riippumattomuuden melkein kaikissa sen päätöksissä, vi) ”nimittävän viranomaisen päätökset” on kantajan mukaan tehty kaikkien kantajan esimiesten henkilökohtaisten intressien perusteella ja ne ovat kantajan mukaan seurausta sen seikan piilottelusta, että työtoveria on pyydetty hoitamaan väliaikaisesti ylempiä tehtäviä, ja siitä, ettei asiaa ole saatettu Euroopan petostentorjuntaviraston käsiteltäväksi, vii) nimittävän viranomaisen tekemät riidanalaiset päätökset tehtiin sen saman ilmeisten virheiden ketjun perusteella, jolle ne alkuperäiset päätökset perustuvat, jotka riidanalaisissa päätöksissä vahvistetaan siten, että perusteena käytettiin tuomiota, joka ei ollut oikeusvoimainen ja ilman, että yksikään kantajan peruste osoitettiin virheelliseksi, viii) arviointi- ja ylennysmenettelyihin osallistuville komiteoille ei annettu tietoa siitä, että kantajan esimiesten riippumattomuus oli joutunut kyseenalaiseksi.


title: Asia T-388/09: Kanne 2.10.2009 — Rosenruist v. SMHV (Kahta taskuun painettua, yhdessä kohdassa ristiin menevää kaarta esittävä merkki)

text:
               21.11.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/62

         Kanne 2.10.2009 — Rosenruist v. SMHV (Kahta taskuun painettua, yhdessä kohdassa ristiin menevää kaarta esittävä merkki)
   (Asia T-388/09)
   2009/C 282/115
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Rosenruist — Gestão e serviços, Lda (Funchal, Portugali) (edustajat: asianajajat S. Gonzáles Malabia ja S. Rizzo)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vaatimukset

               —

               sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 18.6.2009 asiassa R 237/2009-2 tekemä päätös on kumottava

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kahta taskuun painettua, yhdessä kohdassa ristiin menevää kaarta esittävä merkki luokkiin 18 ja 25 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten

      Tutkijan päätös: Yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan (josta on tullut neuvoston asetuksen 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta) rikkominen, koska valituslautakunta katsoi virheellisesti, että kyseessä olevalta yhteisön tavaramerkiltä puuttui erottamiskyky.


title: Asia T-138/12: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.11.2012 — Geipel v. SMHV — Reeh (BEST BODY NUTRITION) (Yhteisön tavaramerkki — Väite — Väitteen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               26.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/49

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.11.2012 — Geipel v. SMHV — Reeh (BEST BODY NUTRITION)
   (Asia T-138/12) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väite - Väitteen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen)
   2013/C 26/98
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Yves Geipel (Auerbach, Saksa) (edustaja: asianajaja J. Sachs)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamiehet: G. Marten ja R. Pethke)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Jörg Reeh (Buxtehude, Saksa)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 12.1.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 2433/2010-1), joka koskee Jörg Reehin ja Yves Geipelin välistä väitemenettelyä.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan vastaajan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 157, 2.6.2012.


title: Asian C-414/00 poistaminen rekisteristä

text:
10.11.2001               FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 317/23
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                       Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                          1.    toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut
Komission mukaan direktiivin 5 artiklan c ja e kohtaa ja                        kulutusluottoja koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetus-
6 artiklan 1 kohtaa sovelletaan yhtä lailla eläviin ja kuolleisiin              ten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun
lintuihin, lintujen osiin, helposti tunnistettaviin linnuista val-              direktiivin 87/102/ETY muuttamisesta 16 päivänä helmi-
mistettuihin tuotteisiin sekä niiden muniin, jotka jollakin                     kuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston
henkilöllä on hallussaan sen jäsenvaltion alueella, jonka on                    direktiivin 98/7/EY (1) 2 artiklan 1 kohdan mukaisia
täytäntöönpantava kyseinen direktiivi, ja jotka on tapettu,                     velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin
pyydystetty tai muuten otettu haltuun tai jotka kyseinen                        noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnol-
henkilö on millä tahansa muulla keinolla saanut haltuunsa                       lisia määräyksiä ja koska se ei ole ilmoittanut näistä
muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jonka on täytäntöönpantava                    toimenpiteistä komissiolle;
kyseinen direktiivi, sillä varauksella, että direktiivin 7 ja
9 artiklaa sovelletaan siltä osin kuin on kyse 5 artiklan c ja            2.    velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
e kohdassa säädetystä hallussapitokiellosta ja että direktiivin                 denkäyntikulut.
6 artiklan 2 kohtaa sovelletaan siltä osin kuin on kyse
direktiivin 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista toimista. Tämän
seurauksena direktiivin 5 artiklan c ja e kohtaa ja 6 artiklan            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
1 kohtaa sovelletaan jäsenvaltioiden perustamissopimuksen
soveltamisalaan kuuluvaa Eurooppaan kuuluvaa aluetta luon-                Direktiivin 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti Espanjan kuningas-
taisena elinympäristönään pitäviin luonnonvaraisiin lintulajei-           kunnan tuli saattaa direktiivin noudattamisen edellyttämät lait,
hin ja alalajeihin, vaikkeivät ne pitäisi Belgian aluetta luontaise-      asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään
na elinympäristönään, sekä alalajeihin, jotka luonnonvaraisina            21.4.2000 mennessä ja ilmoittaa tästä välittömästi komissiolle.
eivät pidä jäsenvaltioiden Eurooppaan kuuluvaa aluetta luon-
taisena elinympäristönään, silloin kun laji, johon ne kuuluvat            (1) EVYL, L 101, 1.4.1998, s. 17.
tai muut tämän lajin alalajit, pitävät luonnonvaraisina kyseistä
aluetta luontaisena elinympäristönään.
Täytäntöönpanolle         säädetty     määräaika    on     päättynyt
16.4.1981.                                                                          Asian C-412/00 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2001/C 317/44)
(1) Luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979
    annettu neuvoston direktiivi 79/409/ETY (EYVL L 103,                  Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 10.9.2001
    25.4.1979, s. 1).
                                                                          antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                          tu asia C-412/00, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                          Portugalin tasavalta.
                                                                          (1) EYVL C 28, 27.1.2001.
Euroopan yhteisöjen komission 8.10.2001 Espanjan ku-
             ningaskuntaa vastaan nostama kanne
                                                                                Asian C-414/00 (1) poistaminen rekisteristä
                           (Asia C-386/01)
                                                                                (2001/C 317/45)
                          (2001/C 317/43)
                                                                          Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen neljännen jaoston pu-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 8.10.2001 Euroo-                 heenjohtajan 10.9.2001 antamalla määräyksellä tuomioistui-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningas-                men rekisteristä on poistettu asia C-414/00, Euroopan yhteisö-
kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on I. Martı́nez del Peral,           jen komissio vastaan Portugalin tasavalta.
prosessiosoite Luxemburgissa c/o L. Escobar, Centre Wagner
C 254.                                                                    (1) EYVL C 28, 27.1.2001.


               24.2.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 58/11

         EFTAn valvontaviranomaisen 22 päivänä joulukuuta 2010 Norjaa vastaan nostama kanne
   (Asia E-18/10)
   2011/C 58/05
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, 1040 Bryssel, Belgium, asiamiehinään Xavier Lewis ja Ólafur Jóhannes Einarsson, on nostanut 22 päivänä joulukuuta 2010 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Norjaa vastaan.
   EFTAn valvontaviranomainen on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta

               1.

               toteamaan, että Norjan kuningaskunta ei ole noudattanut Eftan jäsenvaltioiden välisen, valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamista koskevan sopimuksen 33 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä EFTAn tuomioistuimen asiassa E-2/07 EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta antaman tuomion noudattamiseksi; ja

               2.

               määräämään Norjan kuningaskunnan maksamaan oikeuskäsittelystä aiheutuvat kustannukset.

      Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Kanteessa käsitellään sitä, että Norja ei ole noudattanut EFTAn tuomioistuimen asiassa E-2/07 30 päivänä lokakuuta 2007 antamaa tuomiota siltä osin, ettei se ole kyseisen tuomion antamisen jälkeen toteuttanut soveltuvia toimenpiteitä varmistaakseen asianmukaisesti laskettujen eläkkeiden maksamisen kaikille, jotka ovat kärsineet tuomiossa ilmoitetusta Norjan rikkomuksesta.

               —

               EFTAn valvontaviranomainen toteaa, että Norjan viranomaiset eivät ole koskaan kiistäneet tai kyseenalaistaneet velvollisuuttaan korjaustoimenpiteiden toteuttamiseen henkilöille, joiden oikeudet EFTAn tuomioistuin totesi menetetyiksi sääntöjenvastaisesti 1 päivästä tammikuuta 1994 alkaen.

               —

               Eftan valvontaviranomainen esittää, että Norja on käyttänyt kohtuuttoman paljon aikaa 30 päivänä lokakuuta 2007 annetun tuomion noudattamiseen. Vaikka joidenkin tai jopa monien yksittäisten tapausten ratkaiseminen saattaakin olla vaikeaa ja edellyttää huolellista tarkastelua, on selvää, että Norjan viranomaiset eivät ole ryhtyneet tarvittaviin toimiin eivätkä käyttäneet asianmukaisesti voimavaroja sen varmistamiseen, että tuomiota noudatetaan ripeästi.


title: Asia C-449/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sofiyski gradski sad (Bulgaria) on esittänyt 18.11.2009 — Canon Kabushiki Kaisha v. IPN Bulgaria OOD

text:
               17.4.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 100/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sofiyski gradski sad (Bulgaria) on esittänyt 18.11.2009 — Canon Kabushiki Kaisha v. IPN Bulgaria OOD
   (Asia C-449/09)
   2010/C 100/21
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sofiyski gradski sad

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Canon Kabushiki Kaisha

      Vastaaja: IPN Bulgaria OOD

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY (1) 5 artiklaa, siltä osin kuin siinä myönnetään tavaramerkin haltijalle yksinoikeus kieltää muita ilman hänen suostumustaan käyttämästä tavaramerkkiä elinkeinotoiminnassa, esimerkiksi tuomasta maahan tai viemästä maasta tavaroita tällä merkillä, tulkittava siten, että tavaramerkin haltijan oikeudet sisältävät oikeuden kieltää tavaramerkin käyttäminen ilman hänen suostumustaan alkuperäistavaroiden maahantuonnissa siltä osin kuin tavaramerkin haltijan oikeudet eivät ole sammuneet direktiivin 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla?

      (1)  Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annettu ensimmäinen neuvoston direktiivi 89/104/ETY (EYVL L 40, s. 1).


title: Asia T-116/12: Kanne 12.3.2012 — Tioxide Europe ym. v. neuvosto

text:
               28.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 126/25

         Kanne 12.3.2012 — Tioxide Europe ym. v. neuvosto
   (Asia T-116/12)
   2012/C 126/47
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Tioxide Europe Ltd (Billingham, Yhdistynyt kuningaskunta); Tioxide Europe Srl (Scarlino, Italia); Tioxide Europe SL (Huelva, Espanja) ja Huntsman (Holdings) Netherlands BV (Rotterdam, Alankomaat) (edustaja: asianajaja D. Arts)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan tiettyihin maatalous-, kalastus- ja teollisuustuotteisiin sovellettavien yhteisen tullitariffin autonomisten tullien suspendoimisesta ja asetuksen (EY) N:o 1255/96 kumoamisesta 19.12.2011 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1344/2011 (EUVL L 349, s. 1) siltä osin kuin siinä suspendoidaan tuontitulli, jota kannetaan rutiilititaanioksidista, jossa on vähintään 90 painoprosenttia titaanidioksidia, enintään 4 painoprosenttia alumiinihydroksidia ja enintään 6 painoprosenttia piidioksidia (YN-nimike 3206 11 00)

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin

                           —

                           Ensimmäisen kanneperusteen mukaan neuvosto on laiminlyönyt velvollisuutensa perustella sen, että se suspendoi tuontitullin relevanttien tuotteiden osalta.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen

                           —

                           Toisen kanneperusteen osalta kantajat katsovat, että asetus (EU) N:o 1344/2011 on ristiriidassa SEUT 31 ja SEUT 32 artiklan kanssa, koska neuvosto on toiminut komission lainvastaisen ehdotuksen perusteella tutkimatta tarkemmin relevantteja tosiseikkoja ja tehnyt siten ilmeisen arviointivirheen.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen

                           —

                           Kantajat esittävät kolmannen kanneperusteen osalta, että neuvosto on loukannut suhteellisuusperiaatetta, kun se on riidanalaisessa asetuksessa säätänyt tariffin suspendoimisesta, eikä edullisemmasta käytettävissä olevasta toimenpiteestä, esimerkiksi tariffikiintiötä, koska unionissa valmistettiin ”samanlaisia, vastaavia tai korvaavia tuotteita”.


title: Asia C-32/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Varhoven Kasatsionen sad (Bulgaria) on esittänyt 20.1.2010 — Toni Georgiev Semerdzhiev v. Del-Pi-Krasimira Mancheva

text:
               17.4.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 100/18

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Varhoven Kasatsionen sad (Bulgaria) on esittänyt 20.1.2010 — Toni Georgiev Semerdzhiev v. Del-Pi-Krasimira Mancheva
   (Asia C-32/10)
   2010/C 100/28
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Varhoven Kasatsionen sad

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Toni Georgiev Semerdzhiev

      Vastaajat: ET Del-Pi-Krasimira Mancheva, ZAD Bulstrad

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voidaanko matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista 13.6.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/314/ETY (1) säännöksiä soveltaa nyt esillä olevassa asiassa?

               2)

               Miten direktiivin 90/314 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa olevaa käsitettä ”muu matkailupalvelu” on tulkittava, ja kuuluuko matkanjärjestäjän velvollisuus vakuuttaa kuluttaja tämän käsitteen alaan?

                           —

                           Mitä vakuutustapahtumia matkanjärjestäjän ja vakuutusyhtiön kuluttajan hyväksi tekemän vakuutussopimuksen on katettava?

                           —

                           Minkälainen matkanjärjestäjän ja vakuutusyhtiön kuluttajan hyväksi tekemän vakuutussopimuksen mukaisen vakuutuksen on oltava, onko sen oltava kaikille pakettiloman osanottajille otettu ryhmävakuutus vai kullekin pakettiloman osanottajalle otettu yksittäinen vakuutus?

               3)

               Onko direktiivin 90/314 4 artiklan 1 kohdan b alakohdan iv alakohdassa säädettyä matkanjärjestäjän velvollisuutta antaa kuluttajalle ennen matkan alkamista tiedot mahdollisuudesta ottaa vapaaehtoinen vakuutus tapaturmasta aiheutuvien kotiuttamiskustannusten korvaamiseksi tulkittava siten, että matkanjärjestäjällä on velvollisuus tehdä kuluttajan kanssa tätä koskeva vakuutussopimus, joka koskee tapaturmasta aiheutuvien kotiuttamiskustannusten korvaamista?

               4)

               Onko matkanjärjestäjällä direktiivin 90/314 säännösten nojalla velvollisuus ennen matkan alkamista antaa alkuperäinen vakuutuskirja kuluttajalle?

               5)

               Miten direktiivin 90/314 5 artiklan 2 kohdassa olevaa käsitettä ”sopimuksen puutteellisesta tai virheellisestä täyttämisestä aiheutuva vahinko” on tulkittava?

               6)

               Kattaako direktiivin 90/314 5 artiklan 2 kohdassa oleva käsite ”sopimuksen puutteellisesta tai virheellisestä täyttämisestä aiheutuva vahinko” myös vastuun kuluttajalle aiheutetun aineettoman vahingon korvaamisesta?

               7)

               Miten direktiivin 90/314 5 artiklan 2 kohdan kolmatta ja neljättä kohtaa on tulkittava silloin, kun matkapakettiin sisältyvien palvelujen saamatta jäämisestä tai niiden virheellisestä suorittamisesta aiheutuneesta henkilövahingosta seuranneen aineettoman vahingon korvaamista vaaditaan tilanteessa, jossa kuluttajalle ei ole annettu alkuperäistä vakuutuskirjaa, ja kun tuolla sopimuksella ei rajoiteta korvausvelvollisuutta?

      (1)  Matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista 13.6.1990 annettu neuvoston direktiivi 90/314/ETY (EYVL L 158, s. 59).


title: Asia T-506/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.7.2016 – Grandi Navi Veloci v. Komissio

text:
               19.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 343/49

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.7.2016 – Grandi Navi Veloci v. Komissio
   (Asia T-506/14) (1)

   (2016/C 343/67)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Kahdeksannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 282, 25.8.2014.


title: Asia C-327/05: Euroopan yhteisöjen komission 30.8.2005 Tanskan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
               15.10.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 257/7

         Euroopan yhteisöjen komission 30.8.2005 Tanskan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-327/05)
   (2005/C 257/12)
   Oikeudenkäyntikieli: tanska
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 30.8.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Tanskan kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat N. B. Rasmussen ja A. Caeiros, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, että Tanskan kuningaskunta ei ole noudattanut velvollisuuttaan panna kokonaisuudessaan ja virheettömästi täytäntöön tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annettu neuvoston direktiivi 85/374/ETY, koska se on antanut ja pitänyt voimassa säännöksiä, joissa säädetään, että jakelijat ovat vahingonkorvausvastuussa samoin edellytyksin kuin tuotteen valmistaja, mikä on kyseisen direktiivin 3 artiklan 3 kohdan vastaista

               2)

               velvoittaa Tanskan kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Tanskan tuotevastuulain 10 §:ssä säädetään, että kaikilla jakelijoilla on ”vahinkoa kärsineeseen henkilöön ja myöhempiin jakelijoihin nähden välitön korvausvastuu viallisen tuotteen aiheuttamasta vahingosta”.
   Jakelijan vahingonkorvausvastuuta koskevista Tanskan säännöksistä seuraa, että henkilöt, jotka ovat kärsineet viallisen tuotteen aiheuttaman vahingon, voivat vaatia korvausta suoraan jakelijalta (käsite, joka kattaa direktiivin 3 artiklan 3 kohdassa käytetyn käsitteen ”jokainen, joka on laskenut tuotteen liikkeelle”), kunhan valmistajan korvausvastuun syntymisen edellytykset täyttyvät, toisin sanoen kunhan vahinkoa kärsinyt henkilö kykenee osoittamaan, että viallinen tuote on aiheuttanut hänelle vahinkoa. Jakelijan korvausvastuu voi näin ollen syntyä ilman, että hän olisi toiminut huolimattomasti. Ratkaiseva tekijä on se, että valmistaja voidaan saattaa vastuuseen tuotteen viallisuudesta.
   Tanskan lain 11 §:n 3 momentin nojalla henkilöllä, jonka jakelijan ominaisuudessa todetaan olevan korvausvastuussa, on takautumisoikeus aiempia jakelijoita ja valmistajaa kohtaan.
   Jakelijan korvausvastuu on ristiriidassa direktiivin kanssa. Direktiivissä nimittäin säädetään, että valmistaja — ja ainoastaan hän — voi olla objektiivisessa korvausvastuussa. Jakelija voi olla tuottamuksesta riippumattomassa tuotevastuussa ainoastaan direktiivissä, eli tässä tapauksessa 3 artiklan 3 kohdassa, säädetyissä tapauksissa.
   Tanskan lainsäädännössä poiketaan kyseisestä järjestelmästä, koska siinä säädetään objektiivisesta korvausvastuusta, joka perustuu jakelijan tuottamuksesta riippumattomaan vastuuseen kaikissa tapauksissa, joissa tuotteen viallisuuden perusteella voidaan vedota valmistajan tuottamuksesta riippumattomaan vastuuseen.


title: Asia C-153/16: Kanne 15.3.2016 – Euroopan komissio v. Slovenian tasavalta

text:
               20.6.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 222/3

         Kanne 15.3.2016 – Euroopan komissio v. Slovenian tasavalta
   (Asia C-153/16)
   (2016/C 222/04)
   Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Kukovec ja E. Sanfrutos Cano)

      Vastaaja: Slovenian tasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Slovenian tasavalta on rikkonut [jätteistä ja tiettyjen direktiivien kumoamisesta 19.11.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY (EUVL 2008, L 312, s. 3)] loppukäsittelyä koskevan 12 artiklan, ihmisten terveyttä vaarantamatonta ja ympäristöä vahingoittamatonta jätehuoltoa koskevan 13 artiklan ja täytäntöönpanoa ja seuraamuksia koskevan 36 artiklan 1 kohdan sekä [kaatopaikoista 26.4.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/31/EY (EYVL 1999, L 182, s. 1) 5 artiklan 3 kohdan d alakohdan säännöksiä, koska se on antanut sellaisen ympäristöä ja ihmisten terveyttä vaarantavan tilanteen jatkua, jossa huomattavia määriä käytettyjä renkaita varastoidaan epäasianmukaisesti muiden – myös vaarallisten – jätteiden kanssa ja loppukäsitellään kyseisten säännösten vastaisesti

               —

               Slovenian tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Slovenian tasavalta on komission mukaan antanut sellaisen ympäristöä ja ihmisten terveyttä vaarantavan tilanteen jatkua, jossa huomattavia määriä käytettyjä renkaita varastoidaan epäasianmukaisesti muiden – myös vaarallisten – jätteiden kanssa ja loppukäsitellään yhtäältä kaatopaikkadirektiivin ja toisaalta jätedirektiivin säännösten vastaisesti.


title: Asia T-397/10: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.9.2011 — ara v. SMHV — Allrounder (A) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Valituksen perustelujen toimittamiselle valituslautakunnan menettelyssä asetetun määräajan ylittäminen — Valituslautakunnan päätös, jolla hylättiin menetetyn määräajan palauttamista koskeva pyyntö — Selvästi täysin perusteeton kanne)

text:
               12.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.9.2011 — ara v. SMHV — Allrounder (A)
   (Asia T-397/10) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Valituksen perustelujen toimittamiselle valituslautakunnan menettelyssä asetetun määräajan ylittäminen - Valituslautakunnan päätös, jolla hylättiin menetetyn määräajan palauttamista koskeva pyyntö - Selvästi täysin perusteeton kanne)
   2011/C 331/42
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: ara AG (Langenfeld, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Gail)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: G. Schneider)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Allrounder SARL (Sarrebourg, Ranska)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse vaatimuksesta kumota SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 23.6.2010 tekemä päätös (asia R 1543/2009-1), joka koskee kantajan pyyntöä menetetyn määräajan palauttamisesta.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään selvästi täysin perusteettomana.

               2)

               ara AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 301, 6.11.2010.


title: Asia T-107/00: Consorzio Industrie Fiammiferin (CIF) 26.4.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 192/18                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      8.7.2000
Consorzio Industrie Fiammiferin (CIF) 26.4.2000 Euroo-                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     pan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                                                                          Kantaja on notariaattiasessori Baden-Württembergissä (Saksa)
                           (Asia T-107/00)                                ja harjoittaa siellä oikeudellista neuvontatoimintaa. Hän haki
                                                                          vuonna 1994 oikeutta suorittaa asianajajakunnan jäseneksi
                                                                          pääsemisestä annetun Saksan lain (Eignungsprüfungsgesetz)
                          (2000/C 192/32)                                 mukainen pätevyystutkinto. Saksan viranomaiset ja eri oikeus-
                                                                          asteiden tuomioistuimet hylkäsivät tämän hakemuksen. Kanta-
                                                                          ja vetoaa nyt siihen, että Eignungsprüfungsgesetz on annettu
                     (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                          direktiivin 89/48/ETY (1) täytäntöönpanemiseksi. Saksan viran-
                                                                          omaisten ja tuomioistuinten hylkäävien ratkaisujen jälkeen
Consorzio Industrie Fiammiferi (CIF) on nostanut 26.4.2000                tämä direktiivi koskee häntä suoraan ja erikseen. Direktiivin
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-                 1 artikla on EY 12 artiklan ja useiden perusoikeuksien vastai-
messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-              nen. Tämä säännös antaa muiden jäsenvaltioiden kansalaisille,
jan edustajina ovat asianajat Antonio Tizzano ja Gian Michele             joilla on direktiivin muodolliset vaatimukset täyttävä tutkinto-
Roberti, Napoli, ja prosessiosoite on Place du Grand Sablon,              todistus, mahdollisuuden päästä pätevyystutkinnon suoritettu-
36, Bryssel.                                                              aan Saksan asianajajakunnan jäseneksi, vaikka tämä mahdolli-
                                                                          suus evätään Saksan kansalaisilta, joilla on samantasoiset
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                tutkintotodistukset. Tämä on syrjivää kohtelua, jonka perus-
                                                                          teella direktiivi on kumottava.
–   kumoaa sen päätöksen, jolla hylättiin implisiittisesti kanta-
    jan 20.1.2000 komission pääsihteeristölle esittämä asian              (1) EYVL L 19, 24.1.1989, s. 16.
    uudelleen käsittelemistä koskeva pyyntö, ja Mary E. Pres-
    tornin 17.2.2000 päivätyn kirjeen
–   velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                          British American Tobacco International (Investments)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                          limitedin 2.5.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vas-
                                                                                taan nostama kanne
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat saman-
sisältöiset kuin asiassa T-40/00, Consorzio industrie fiammiferi                                    (Asia T-111/00)
vastaan komissio.
                                                                                (2000/C 192/34)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                          British American Tobacco International (Investments) limited,
                                                                          kotipaikka Lontoo (Englanti), on nostanut 2.5.2000 Euroopan
Bernd Schmidtin 26.4.2000 Euroopan unionin neuvostoa                      yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kan-
                     vastaan nostama kanne                                teen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edusta-
                                                                          ja on Scott Crosby, asianajotoimisto Kemmler, Rapp, Böhlke
                           (Asia T-109/00)                                & Crosby, Bryssel.
                          (2000/C 192/33)                                 Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                          –    kumoaa komission 8.3.2000 tekemän päätöksen, jolla se
                                                                               kielsi mahdollisuuden tutustua valmisteverokomitean
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                              29-30.4.1998 ja 28-29.10.1999 pidettyjen kokousten
                                                                               pöytäkirjoihin, jotka liittyvät komitean ilmeiseen päätök-
Bernd Schmidt, Schwäbisch Hall (Saksa), on nostanut                            seen luokitella raakatupakka valmisteveron alaiseksi tuot-
26.4.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                         teeksi ja vahvistaa tämä ilmeinen päätös,
tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin neuvostoa vas-
taan. Kantajan edustaja on asianajaja Joachim Schorpp,                    –    velvoittaa komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyn-
Schmidt Lamatsch-Grund Rapp, Delitzsch (Saksa).                                tikulut yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
                                                                               men työjärjestyksen 87 artiklan mukaisesti.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
–   kumoaa vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korke-
    ammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten                  Kantaja toteaa, että tupakkayhtiönä sillä on intressi saada
    tunnustamista         koskevasta       yleisestä  järjestelmästä      tietää, miksi tiettyä tuotetta – raakatupakkaa – pidetään
    21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktii-                direktiivin 95/59/EY (1) 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuna
    vin 89/48/ETY siltä osin kuin se koskee asianajajan ja                poltettavana tupakkana ja siten valmisteveron alaisena tuottee-
    patenttiasiamiehen ammatteja.                                         na. Kantaja pitää tuotetta välituotteena, jota ei voida polttaa


title: Asia T-293/03: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio  31.1.2006  — Giulietti v. komissio (Henkilöstö — Avoin kilpailu — Sulkeminen kilpailun ulkopuolelle — Kilpailuilmoituksen lainvastaisuus — Tutkimatta jättäminen — Työkokemus — Kokoaikainen työskentely)

text:
               8.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/25

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 31.1.2006 — Giulietti v. komissio
   (Asia T-293/03) (1)

   (Henkilöstö - Avoin kilpailu - Sulkeminen kilpailun ulkopuolelle - Kilpailuilmoituksen lainvastaisuus - Tutkimatta jättäminen - Työkokemus - Kokoaikainen työskentely)
   (2006/C 86/49)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Carla Giulietti (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat P.-P. Van Gehuchten, J. Sambon ja P. Reyniers)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: G. Berscheid ja C. Berardis-Kayser)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ensiksi kilpailun KOM/A/6/01 valintalautakunnan päätöksen, jolla kantaja suljettiin mainitun kilpailun ulkopuolelle sen vuoksi, että hänellä ei ole työkokemusta ja joka annettiin tiedoksi kirjeitse 16.10.2002; toiseksi mainitun valituslautakunnan kantajan tekemän uudelleenkäsittelypyynnön johdosta tekemän vahvistavan päätöksen, joka annettiin tiedoksi kirjeitse 21.11.2002; ja kolmanneksi valituksen hylkäämisestä 11.6.2003 tehdyn nimenomaisen päätöksen kumoaminen.
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 251, 18.10.2003.


title: Asia T-556/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.11.2014 – Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller v. SMHV (Original Eau de Cologne) (Yhteisön tavaramerkki – Hakemus sanamerkin Original Eau de Cologne rekisteröimiseksi yhteisön yhteismerkiksi – Ehdottomat hylkäysperusteet – Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohta)

text:
               19.1.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 16/36

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.11.2014 – Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller v. SMHV (Original Eau de Cologne)
      (Asia T-556/13) (1)

      (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin Original Eau de Cologne rekisteröimiseksi yhteisön yhteismerkiksi - Ehdottomat hylkäysperusteet - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohta)
      (2015/C 016/57)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller eV (Köln, Saksa) (edustaja: asianajaja T. Schulte-Beckhausen)

         Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: D. Walicka)

         Oikeudenkäynnin kohde

      kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 21.8.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 2064/2012-14), joka koskee hakemusta sanamerkin Original Eau de Cologne rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller eV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 367, 14.12.2013.


title: Asia T-234/10: Kanne 18.5.2010 — Ebro Puleva v. komissio

text:
               17.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 195/30

         Kanne 18.5.2010 — Ebro Puleva v. komissio
   (Asia T-234/10)
   2010/C 195/48
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Ebro Puleva, SA (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, M. Muñoz de Juan ja R. Calvo Salinero)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               on kumottava riidanalaisen päätöksen 1 artiklan 1 kohta siltä osin kuin siinä todetaan, että Texto Refundido de la Ley sobre el Impuesto de Sociedadesin (Espanjan yhtiöverolaki; jäljempänä TRLIS) 12 §:n 5 momentti sisältää valtiontuen aineksia

               —

               toissijaisesti on kumottava 1 artiklan 1 kohta siltä osin kuin siinä todetaan, että TRLIS:in 12 §:n 5 momentti sisältää valtiontuen aineksia, kun sitä sovelletaan sellaisten osuuksien hankintaan, joihin liittyy määräysvallan hankkiminen

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Päätös, jota tämä oikeudenkäynti koskee, on sama kuin riidanalainen päätös asiassa T-219/10, Autogrill España v. komissio, asiassa T-221/10, IBERDROLA v. komissio, ja asiassa T-225/10, BANCO BILBAO VIZCAYA ARGENTARIA v. komissio.
   Perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samankaltaisia kuin ne, joihin on vedottu näissä asioissa.


title: Asia C-384/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on esittänyt 13.8.2007 — Wienstrom GmbH v. Bundesminister für Wirtschaft und Arbeit

text:
               24.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on esittänyt 13.8.2007 — Wienstrom GmbH v. Bundesminister für Wirtschaft und Arbeit
   (Asia C-384/07)
   (2007/C 283/13)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Verwaltungsgerichtshof
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Wienstrom GmbH

      Vastaaja: Bundesminister für Wirtschaft und Arbeit
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Edellyttääkö EY 88 artiklan 3 kohdan viimeinen virke, että kansallinen tuomioistuin katsoo siinä määrätyn toteuttamiskiellon nojalla, ettei kansallisen oikeuden perusteella lähtökohtaisesti tukeen oikeutetulle voida enää myöntää tukea, vaikka komissio ei ole tehnyt 22.3.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua kielteistä päätöstä eikä se ole toteuttanut edellä mainitun asetuksen 14 artiklassa tarkoitettua toimenpidettä mutta pahoittelee sitä, ettei tuen käyttöönotosta ole ilmoitettu, ja vaikka kolmansien oikeuksien loukkaamista ei ole näytetty toteen?

               2)

               Estääkö EY 88 artiklan 3 kohdassa määrätty toteuttamiskielto kansallisen oikeuden säännöksen soveltamisen, kun soveltaminen perustuu kyseessä olevan kansallisen lain uuteen versioon, jonka komissio on todennut yhteismarkkinoille soveltuvaksi, vaikka kyseessä oleva toimenpide koskee lakimuutosta edeltäviä ajanjaksoja eikä soveltuvuuden toteamisen kannalta ratkaisevia muutoksia voitu vielä soveltaa kyseisillä ajanjaksoilla ja vaikka kolmansien oikeuksien loukkaamista ei ole näytetty toteen?


title: Asia C-194/10: Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 24.3.2011 (Landgericht München I:n (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Robert Nicolaus Abt ym. v. Hypo Real Estate Holding AG (Ennakkoratkaisupyyntö — Kysymyksen merkityksellisyys — Toimivallan puuttuminen)

text:
               27.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 252/8

         Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 24.3.2011 (Landgericht München I:n (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Robert Nicolaus Abt ym. v. Hypo Real Estate Holding AG
   (Asia C-194/10) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Kysymyksen merkityksellisyys - Toimivallan puuttuminen)
   2011/C 252/13
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landgericht München I

      Asianosaiset

      Kantajat: Robert Nicolaus Abt, Daniela Kalwarowskyj, Mangusta Beteiligungs GmbH, Karsten Trippel, VC-Services GmbH ja Henning Hahmann

      Vastaaja: Hypo Real Estate Holding AG

      Muut osapuolet: Klaus E. H. Zapf ja Inge Jung-Arend

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Landesarbeitsgericht München — EY 297 artiklan ja osakkeenomistajien eräiden oikeuksien käyttämisestä julkisesti noteeratuissa yhtiöissä 11.7.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/36/EY (EUVL L 184, s. 17) 5 artiklan 1 kohdan tulkinta — Julkisesti noteeratun yhtiön yhtiökokouksen koollekutsumisaika — Kansallinen säännöstö, jonka voimassaoloaika päättyy direktiivin täytäntöönpanolle varatun määräajan päättyessä ja jolla säädetään direktiivissä säädettyä vähimmäisaikaa lyhyemmästä koollekutsumisajasta — Säädös, jolla voidaan vakavasti vaarantaa direktiivin mukainen tavoite, kun otetaan huomioon kansallinen säännöstö, jonka mukaan tietyt yhtiökokouksen päätökset jäävät voimaan sen jälkeen, kun ne on kirjattu kaupparekisteriin, vaikka nämä päätökset julistettaisiin oikeudenkäynnissä mitättömiksi.

      Määräysosa

   Euroopan unionin tuomioistuimella ei ole toimivaltaa vastata Landgericht München I:n esittämään ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen.

      (1)  EUVL C 195, 17.7.2010.


title: Asia T-5/15: Kanne 8.1.2015 – Ice Mountain Ibiza v. SMHV – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza)

text:
               2.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 73/47

      Kanne 8.1.2015 – Ice Mountain Ibiza v. SMHV – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza)
      (Asia T-5/15)
      (2015/C 073/58)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Asianosaiset ja muut osapuolet

         Kantaja: Ice Mountain Ibiza (San Antonio, Espanja) (edustaja: asianajajat J. L. Gracia Albero ja F. Miazzetto)

         Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

         Muu osapuoli valituslautakunnassa: Marbella Atlantic Ocean Club

         Menettely SMHV:ssa

         Hakija: Kantaja

         Riidanalainen malli: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosat ”ocean beach club ibiza” – Rekisteröintihakemus nro 10 610 491

         SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

         Riidanalainen päätös: SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 8.10.2014 asiassa R 2292/2013-1 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 8.10.2014 asiassa R 2292/2013-1 tekemän päätöksen ja näin ollen hylkää Marbella Atlantic Ocean Club, SL:n esittämän väitteen ja hyväksyy sanamerkin ”ocean beach club ibiza” rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi koskevan hakemuksen nro 10 610 491 luokkaan 41 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten, ja

                  —

                  velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien kaikki tähän kanteeseen johtaneen asian käsittelystä alemmissa asteissa eli väiteosastossa ja ensimmäisessä valituslautakunnassa aiheutuneet kulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-283/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundeskommunikationssenat (Itävalta) on esittänyt 8.6.2011 — Sky Österreich GmbH v. Österreichischer Rundfunk

text:
               10.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/25

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundeskommunikationssenat (Itävalta) on esittänyt 8.6.2011 — Sky Österreich GmbH v. Österreichischer Rundfunk
   (Asia C-283/11)
   2011/C 269/47
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundeskommunikationssenat

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Sky Österreich GmbH

      Vastaaja: Österreichischer Rundfunk

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko audiovisuaalisten mediapalvelujen tarjoamista koskevien jäsenvaltioiden tiettyjen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta (audiovisuaalisia mediapalveluja koskeva direktiivi) 10.3.2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/13/EU (1) 15 artiklan 6 kohta yhteensoveltuva Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 ja 16 artiklan sekä ihmisoikeuksista ja perusvapauksista tehdyn yleissopimuksen ensimmäisen lisäpöytäkirjan 1 artiklan kanssa?

      (1)  EUVL L 95, s. 1.