title: Asia T-6/09: Kanne 12.1.2009 — Hansen v. komissio

text:
               21.3.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/45

         Kanne 12.1.2009 — Hansen v. komissio
   (Asia T-6/09)
   (2009/C 69/100)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Bent Hansen (Aarslev, Tanska) (edustaja: asianajaja I. Anderson)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Komissio on velvoitettava maksamaan kantajalle 800 000 euron määrä tai muu vastaava määrä, jonka yhteisöjen tuomioistuin katsoo kohtuulliseksi ja oikeudenmukaiseksi korvaukseksi vakavasta terveyden heikentymisestä johtuvista menneistä, nykyisistä ja tulevista kärsimyksistä ja elämänilon vähentymisestä, jotka ovat seurausta komission yllättävästä ja laittomasta kieltäytymisestä panemasta direktiivin 96/26 mukaista lääketieteellistä tarkkailua täytäntöön säteilyyn liittyvien sairauksien ja olosuhteiden osalta entisten Thulen työntekijöiden tapauksessa

               —

               komissio on velvoitettava maksamaan kantajalle tai lääkinnällistä hoitoa tarjoavalle taholle kantajan heikentyneen terveyden hoitamisesta ja lääkkeistä aiheutuvat tulevat kulut, joihin edellisessä vaatimuksessa on viitattu ja joista tämä ei saa korvausta jäsenvaltionsa julkisen terveydenhoitojärjestelmän kautta

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan kohtuulliset oikeudenkäyntikulut ja kantajalle käsiteltävänä olevasta kanteesta aiheutuneet muut kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja vaatii käsiteltävänä olevassa asiassa vahingonkorvausta sopimuksen ulkopuolisen vastuun perusteella vahingoista, jotka hän väittää kärsineensä sen vuoksi, että komissio on väitetysti kieltäytynyt noudattamasta Euroopan parlamentin päätöslauselmaa (1) ja velvoittamasta Tanskaa soveltamaan perusnormien vahvistamisesta työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta 13.5.1996 annetun neuvoston direktiivin 96/29/Euratom (2) säännöksiä Thulessa Grönlannissa tapahtuneessa ydinonnettomuudessa mukana olleisiin työntekijöihin, mukaan lukien kantajaan.

      (1)  Euroopan parlamentin mietintö vuonna 1968 Thulessa tapahtuneen maahansyöksyn kansanterveydellisistä seurauksista (vetoomus N:o 720/2002) (2006/2012(INI)).

      (2)  EYVL L 159, s. 1.


title: Asia C-261/05: Komárom-Esztergom Megyei Bíróságin (Komárom-Esztergomin lääninoikeus) 29.4.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Lakél Kft., Pár Bau Kft. ja Rottelma Kft vastaan Komárom-Esztergom Megyei Közigazgatási Hivatal (Komárom-Esztergomin lääninhallitus)

text:
               20.8.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/13

         Komárom-Esztergom Megyei Bíróságin (Komárom-Esztergomin lääninoikeus) 29.4.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Lakél Kft., Pár Bau Kft. ja Rottelma Kft vastaan Komárom-Esztergom Megyei Közigazgatási Hivatal (Komárom-Esztergomin lääninhallitus)
   (Asia C-261/05)
   (2005/C 205/24)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari
   Komárom-Esztergom Megyei Bíróság (Komárom-Esztergomin lääninoikeus) on pyytänyt 29.4.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 22.6.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Lakél Kft., Pár Bau Kft. ja Rottelma Kft vastaan Komárom-Esztergom Megyei Közigazgatási Hivatal, seuraaviin kysymyksiin:

               1.

               Mitkä ovat ne kriteerit, joiden perusteella tietty verolaji katsotaan liikevaihdon perusteella kannettavaksi veroksi 17.5.1977 annetun neuvoston kuudennen direktiivin 77/388/ETY (1) mukaan?

               2.

               Onko liikevaihtoveron kaltaiseksi veroksi mahdollista katsoa verolaji, jossa veron perusta määräytyy myydystä tuotteesta tai suoritetusta palvelusta saadun hinnan mukaan sen jälkeen kun tästä hinnasta on vähennetty tuotteiden ja palvelujen hankintahinta sekä materiaalikustannukset tai osa niistä?

               3.

               Onko direktiivin 33 artiklan pätevänä tulkintana pidettävä sitä, että jäsenvaltioissa voidaan pitää voimassa ainoastaan yhdenlainen liikevaihtoveron kaltainen vero?

               4.

               Onko siinä tapauksessa, että jäsenvaltiossa on voimassa kaksi tai useampi tällainen liikevaihtoveron kaltainen vero, takautuvasti — Euroopan unioniin liittymisestä alkaen tiettyyn sitä edeltävään ajankohtaan asti — suoritettu veronkanto direktiivin 33 artiklan vastainen?

      (1)  EYVL L 145, s. 1.


title: Asia C-488/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 5.4.2017 – Euroopan komissio v. Bulgarian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Ympäristö — Direktiivi 2008/50/EY — Ilmanlaatu — 13 artiklan 1 kohta — Liite XI — PM10-hiukkaspitoisuuksiin sovellettavat päivittäiset ja vuotuiset raja-arvot — Raja-arvojen järjestelmällinen ja jatkuva ylittäminen — 22 artikla — Tiettyjen raja-arvojen saavuttamiseksi vahvistettujen määräaikojen pidentäminen — Soveltamisedellytykset — 23 artiklan 1 kohta — Ilmanlaatusuunnitelmat — Raja-arvojen ylityksen ”mahdollisimman lyhyt” kesto — Asianmukaiset toimenpiteet — Harkinnassa huomioon otettavat seikat)

text:
               29.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 168/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 5.4.2017 – Euroopan komissio v. Bulgarian tasavalta
   (Asia C-488/15) (1)

   ((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Ympäristö - Direktiivi 2008/50/EY - Ilmanlaatu - 13 artiklan 1 kohta - Liite XI - PM10-hiukkaspitoisuuksiin sovellettavat päivittäiset ja vuotuiset raja-arvot - Raja-arvojen järjestelmällinen ja jatkuva ylittäminen - 22 artikla - Tiettyjen raja-arvojen saavuttamiseksi vahvistettujen määräaikojen pidentäminen - Soveltamisedellytykset - 23 artiklan 1 kohta - Ilmanlaatusuunnitelmat - Raja-arvojen ylityksen ”mahdollisimman lyhyt” kesto - Asianmukaiset toimenpiteet - Harkinnassa huomioon otettavat seikat))
   (2017/C 168/12)
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: E. Kružíková, S. Petrova, P. Mihaylova ja E. Manhaeve)

      Vastaaja: Bulgarian tasavalta (asiamiehet: E. Petranova ja M. Georgieva)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Puolan tasavalta (asiamiehet: A. Gawłowska, B. Majczyna ja D. Krawczyk)

      Tuomiolauselma

               1)

               Bulgarian tasavalta ei ole noudattanut ilmanlaadusta ja sen parantamisesta 21.5.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/50/EY 13 artiklan 1 kohdan, tarkasteltuna yhdessä sen liitteen XI kanssa, mukaisia velvoitteitaan,

                           —

                           koska se on ylittänyt järjestelmällisesti ja jatkuvasti PM10-hiukkaspitoisuuksiin sovellettavat päivittäiset ja vuotuiset raja-arvot vuodesta 2007 vuoden 2014 loppuun saakka seuraavilla alueilla ja seuraavissa taajamissa: BG0001 Sofian taajama, BG0002 Plovdivin taajama, BG0004 Pohjoinen, BG0005 Lounas ja BG0006 Kaakko ja

                           —

                           koska se on ylittänyt järjestelmällisesti ja jatkuvasti PM10-hiukkaspitoisuuksiin sovellettavan päivittäisen raja-arvon vuodesta 2007 vuoden 2014 loppuun saakka alueella BG0003 Varnan taajama ja niihin sovellettavan vuotuisen raja-arvon vuosina 2007, 2008, 2010, 2011, 2012, 2013 ja vuoden 2014 loppuun saakka samalla alueella BG0003 Varnan taajama
                           ja koska PM10-hiukkaspitoisuuksiin sovellettavat päivittäiset ja vuotuiset raja-arvot ylittyvät edelleen kaikilla edellä mainituilla alueilla ja kaikissa edellä mainituissa taajamissa,

                           —

                           on todettava, että se ei ole noudattanut kyseisen direktiivin 23 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisia velvoitteitaan eikä erityisesti velvoitettaan varmistua siitä, että raja-arvojen ylityksen kesto jää mahdollisimman lyhyeksi ajanjaksolla, joka ulottuu päivämäärästä 11.6.2010 vuoden 2014 loppuun.

               2)

               Bulgarian tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Puolan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 389, 23.11.2015.


title: Asia F-112/11: Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 21.3.2013 — Dalmasso v. komissio (Henkilöstö — Palkkaus — Virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden vuosittainen mukauttaminen — Henkilöstösääntöjen 64, 65 ja 65 a artikla — Henkilöstösääntöjen liite XI — Asetus (EU) N:o 1239/2010 — Korjauskertoimet — Isprassa työskentelevät virkamiehet)

text:
               25.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 147/33

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 21.3.2013 — Dalmasso v. komissio
   (Asia F-112/11) (1)

   (Henkilöstö - Palkkaus - Virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden vuosittainen mukauttaminen - Henkilöstösääntöjen 64, 65 ja 65 a artikla - Henkilöstösääntöjen liite XI - Asetus (EU) N:o 1239/2010 - Korjauskertoimet - Isprassa työskentelevät virkamiehet)
   2013/C 147/60
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Raffaele Dalmasso (Monvalle, Italia) (edustaja: asianajaja C. Mourato)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja D. Martin)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus niiden kantajan vuoden 2011 helmikuun ja sitä seuraavien kuukausien palkkakuittien kumoamiseksi, joissa sovelletaan uutta korjauskerrointa Varesen kaupungin osalta 20.12.2010 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1239/2010 mukaisesti.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Raffaele Dalmasso vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Väliintulija Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 6, 7.1.2012, s. 27.


title: Bundesfinanzhofin 19.3.1996 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Stefan Demand vastaan Hauptzollamt Trier (Asia C-186/96)

text:
20.7.96              I FI 1                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    N:o C 210/9
vastaan . Kantajan asiamiehet ovat Hendrik Van Lier ja                 kohtelua ja luottamuksensuojaa koskevan periaatteen
Jean-Francis Pasquier ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o              kanssa ?
komission oikeudellisen yksikön virkamies Gomez de la
Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.                                        (') EYVL N:o L 405 , 31.12.1992 , s . 1
                                                                       ( 2 ) EYVL N:o L 148 , 28.6.1968 , s . 13
                                                                       ( ? ) EYVL N:o L 86 , 1.4.1992 , s . 83
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
— toteaa, että Ranskan tasavalta on jättänyt täyttämättä
     sille perustamissopimuksen 30 artiklan mukaan kuulu
     vat velvoitteet, kun se on antanut 9.8.1993 asetuksen
     N:o 93/999 hanhenmaksavalmisteista ottamatta huo
     mioon vastavuoroista tunnustamista koskevia komis                Euroopan yhteisöjen komission 3.6.1996 Helleenien tasa
                                                                                valtaa vastaan nostama kanne
     sion yksityiskohtaista lausuntoa ja perusteltua lausun
     toa ,                                                                                (Asia C-187/96 )
                                                                                ( 96/C 210/21 )
— velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeuden
     käyntikulut.
                                                                       Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 3.6.1996 Euroo
                                                                       pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien tasa
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                    valtaa vastaan . Kantajan asiamies on sen oikeudellisen
                                                                       osaston virkamies Maria Patakia , ja prosessiosoite Luxem
EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan rikkominen :                     burgissa c/o oikeudellisen osaston virkamies Carlos Gomez
Komissio arvioi, että vaikka petosten estäminen on hyväk              de la Cruz, Centre Wagner , Kirchberg.
syttävä tavoite, kansallinen lainsäädäntö , jolla estetään siinä
säädetyillä nimityksillä tapahtuva sellaisten tuotteiden               Kantaja vaatii , että yhteisöjen tuomioistuin
markkinointi, jotka eivät ole siinä asetettujen edellytysten
mukaisia , ei ole suhteellisuusperiaatteen mukainen . Komis           — vahvistaa , että Helleenien tasavalta on jättänyt täyttä
sio myöntää , että jos muissa jäsenvaltioissa ei ole vastaavaa               mättä sille yhteisön oikeuden ja erityisesti EY:n perusta
lainsäädäntöä , komission edellyttämällä vastavuoroisella                    missopimuksen 5 ja 48 artiklan määräysten sekä asetuk
tunnustamisella ei ole välitöntä vaikutusta ; komission pitää                sen N:o 1 612/68 ( 1 ) 7 artiklan 1 kohdan mukaan
tunnustamista kuitenkin välttämättömänä, jotta tulevaisuu                   kuuluvat velvollisuudet, koska sen antamien säädösten
dessa toisessa jäsenvaltiossa laillisesti valmistettujen ja                  ja sen noudattaman hallinnollisen käytännön mukaan
myytyjen hanhenmaksavalmisteiden myyntiä Ranskassa ei                        Kreikan julkishallinnon palveluksessa olevien henkilöi
kiellettäisi .                                                               den ikälisiä ja palkkaluokkia määritettäessä suljettiin
                                                                             pois mahdollisuus ottaa huomioon aiemmin yhteisön
                                                                             toisen jäsenvaltion julkishallinnossa kertynyt palvelus
                                                                              aika pelkästään sillä perusteella, ettei tämä palvelusaika
                                                                             ollut kertynyt Kreikan julkishallinnossa
                                                                       — velvoittaa Helleenien tasavallan korvaamaan oikeuden
Bundesfinanzhofin 19.3.1996 tekemällään päätöksellä esit                     käyntikulut.
tämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Stefan Demand
                  vastaan Hauptzollamt Trier
                                                                        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                          ( Asia C-186/96 )
                             96/C 210/20 )                              Komissio katsoo, että vaikka mainituilla säännöksillä ei
                                                                        syrjitä nimenomaisesti kansalaisuuden perusteella , niillä
                                                                        kuitenkin syrjitään peitellysti yhteisön muiden jäsenvaltioi
 Bundesfinanzhof (V Senat ) on pyytänyt 19.3.1996 tekemäl
                                                                        den kansalaisia näiden vahingoksi . Se , että palvelusaika
 lään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen
 tuomioistuimen kirjaamoon 3.6.1 996 , Euroopan yhteisöjen
                                                                        vieraan valtion julkishallinnossa otetaan tietyissä tapauk
 tuomioistuimelta        asiassa    Stefan   Demand       vastaan       sissa huomioon , vahvistaa sen, että tällaista palvelusaikaa ei
                                                                        oteta huomioon missään muussa tapauksessa . Toisaalta
 Hauptzollamt Trier ennakkoratkaisua seuraavaan kysy
                                                                        Areos Pagosin ( Kreikan korkein oikeus ) asiaa koskevasta
 mykseen :
                                                                        oikeuskäytännöstä, joka on yhteisön oikeuden mukainen ja
                                                                        johon kreikkalaiset viranomaiset ovat tässä suhteessa
 Onko se asetuksen ( ETY ) N:o 3950/92 (') 4 artiklan                   viitanneet, ilmenee, että riidanalaiset säännökset ovat epä
 1 kohdan sääntely, luettuna yhdessä 3 artiklan 1 kohdan                täsmällisiä ja aiheuttavat ristiriitaisuuksia .
 kanssa, jossa asetuksen (ETY ) N:o 804/68 ( 2 ) 5 c artiklan
 3 kohdan g alakohdassa, luettuna yhdessä asetuksen ( ETY )             Komissio väittää, että mainitut säännökset voivat myös
 N:o 816/92 ( 3 ) kanssa , toteutettu , tuottajille vahvistettujen      aiheuttaa sen, että Kreikan kansalaiset luopuvat harjoitta
 viitemäärien osan pidättäminen muutettiin korvauksetta                 masta oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen yhteisössä, ja
 pysyviksi viitemäärien vähentämiseksi ilman, että ainakin               lisää, että vaikka onkin totta , että koska alaa ei ole
 tuottajan sen lisäksi hankkima viitemäärä olisi jätetty                yhdenmukaistettu , jäsenvaltioilla on valta määritellä ne
 vähennysten ulkopuolelle , yhteensopiva yhteisön oikeusjär             edellytykset, joilla julkishallinnossa aiemmin kertynyt pal
 jestelmän , erityisesti omaisuudensuojan sekä yhdenvertaista           velusaika otetaan huomioon, jäsenvaltiot eivät kuitenkaan


title: Yhdistetyt asiat C-74/10 P ja C-75/10 P: Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 29.9.2010 — European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) v. Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artikla — Sellaisen asianajajan toimiminen edustajana, joka ei ole kolmas osapuoli — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               12.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 80/9

         Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 29.9.2010 — European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) v. Euroopan komissio
   (Yhdistetyt asiat C-74/10 P ja C-75/10 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Unionin tuomioistuimen perussäännön 19 artikla - Sellaisen asianajajan toimiminen edustajana, joka ei ole kolmas osapuoli - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)
   2011/C 80/15
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: European Renewable Energies Federation ASBL (EREF) (edustaja: Rechtsanwalt J. Kuhbier)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Martenczuk ja N. Khan)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-94/07, EREF v. komissio, 19.11.2009 antamasta määräyksestä, jossa unionin yleinen tuomioistuin jätti tutkimatta tutkittavaksi ottamisen edellytysten ilmeisen puuttumisen vuoksi kanteen, jossa vaadittiin 24.10.2006 tehdyn komission sen päätöksen K(2007) 4963 (lopullinen) kumoamista, jossa todetaan, että tietyt TVO-yhtiön Suomeen rakennettavan ydinreaktorin rakentamisen yhteydessä (Olkiluoto 3 -hanke) käyttämät rahoituslähteet eivät ole valtiontukea — Sellaisen asianajajan toimiminen edustajana, joka ei ole kolmas osapuoli.

      Määräysosa

               1.

               Valitukset hylätään.

               2.

               European Renewable Energies Federation ASBL velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 113, 1.5.2010.


title: Asia T-484/11: Kanne 8.9.2011 — Skyhawke Technologies v. SMHV — British Sky Broadcasting ja Sky IP (SKYCADDIE)

text:
               29.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/27

         Kanne 8.9.2011 — Skyhawke Technologies v. SMHV — British Sky Broadcasting ja Sky IP (SKYCADDIE)
   (Asia T-484/11)
   2011/C 319/55
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Skyhawke Technologies, LLC (Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat K. Gilbert ja M. Blair)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuolet valituslautakunnassa: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Sky IP International Ltd (Isleworth, Yhdistynyt kuningaskunta)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan asiassa R 501/2010-4 28.6.2011 tekemän päätöksen ja

               —

               velvoittamaan vastaajan ja vastapuolina valituslautakunnassa olleet yhtiöt vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja.

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”SKYCADDIE” luokkiin 9, 25, 28 ja 41 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 4264685.

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuolet valituslautakunnassa.

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sanamerkki ”SKY”, joka on rekisteröity yhteisön tavaramerkki nro 3203411 luokkiin 9, 16, 18, 25, 28, 35, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten, sanamerkki ”SKY”, joka on Yhdistyneessä kuningaskunnassa rekisteröity tavaramerkki nro 2302176B luokkiin 9, 28, 36, 41, 42, 43 ja 45 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten, mustavalkoinen kuviomerkki ”SKY”, joka on rekisteröity yhteisön tavaramerkki nro 3166337 luokkiin 9, 16, 18, 25, 28, 35, 38, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten, sanamerkki ”SKY”, joka on Yhdistyneessä kuningaskunnassa rekisteröity tavaramerkki nro 2044507A luokkiin 18, 25 ja 28 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten, mustavalkoinen kuviomerkki ”SKY”, joka on Yhdistyneessä kuningaskunnassa rekisteröity tavaramerkki nro 2197682 luokkiin 9, 16, 18, 25, 28, 35, 38, 41 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten, laajalti tunnettu brittiläinen tavaramerkki ”SKY” luokkiin 9, 16, 28, 38 ja 41 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten, rekisteröimätön brittiläinen tavaramerkki ”SKY” luokkiin 9, 16, 28, 38 ja 41 kuuluvia tavaroita varten.

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksytään ja yhteisön tavaramerkkihakemus hylätään kokonaisuudessaan.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylätään.

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu, koska valituslautakunta ei (i) katsonut, että tavaramerkkien välillä oli riittäviä visuaalisia, auditiivisia ja merkityssisällöllisiä eroavaisuuksia erityisesti sikäli kuin kyse on valituslautakunnan tavaramerkkien merkityssisällöstä tekemästä arvioinnista, eikä (ii) ottanut asianmukaisesti huomioon kyseessä olevien tavaroiden keskivertokuluttajan huomiokyvyn tasoa.


title: Asia T-370/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.3.2013 — Puola v. komissio (Ympäristö — Direktiivi 2003/87/EY — Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä — Päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevat siirtymäsäännöt vuodesta 2013 lähtien — Vertailuarvot, joita sovelletaan jaettavia päästöoikeuksia laskettaessa — Yhdenvertainen kohtelu — Suhteellisuus)

text:
               20.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 114/34

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.3.2013 — Puola v. komissio
   (Asia T-370/11) (1)

   (Ympäristö - Direktiivi 2003/87/EY - Kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmä - Päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevat siirtymäsäännöt vuodesta 2013 lähtien - Vertailuarvot, joita sovelletaan jaettavia päästöoikeuksia laskettaessa - Yhdenvertainen kohtelu - Suhteellisuus)
   2013/C 114/54
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Puolan tasavalta (asiamiehet: M. Szpunar, B. Majczyna, C. Herma ja M. Nowacki)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: E. White, K. Herrmann ja K. Mifsud-Bonnici)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa vaaditaan päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevien unionin laajuisten siirtymäsäännösten vahvistamisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan mukaisesti 27.4.2011 annetun komission päätöksen 2011/278/EU (EUVL L 130, s. 1) kumoamista.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Puolan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 290, 1.10.2011.


title: Asia C-113/03: Euroopan yhteisöjen komission 13.3.2003 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 112/16                 FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                       10.5.2003
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      13.3.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
                                                                         ratkaisua asiassa Société Financière & Industrielle du Peloux,
                                                                         aiemmin Sodequip Isolation, oikeudenomistaja SFIP-yhtiön
Ruotsin pakollista ennakkoilmoitusta koskeva säännös (Livs-              sulauduttua siihen vastaan Société Axa Belgium, aiemmin Axa
medelsverkets kungörelse (Elintarvikeviraston tiedonanto)                Royale Belge, ym. seuraavaan kysymykseen:
25.12.1998 – SLV FS 1998:39) on direktiivin 89/662/ETY
tavoitteen vastainen siltä osin kuin siinä ei tunnusteta muissa
jäsenvaltioissa suoritettuja eläinlääketieteellisiä ja muita tarkas-     Kun kyse on sellaisesta vakuutussopimuksesta, jonka tehneillä
tuksia. On totta, että pistotarkastukset ovat direktiivin 89/662/
                                                                         vakuutuksenottajalla ja vakuutuksenantajalla on kummallakin
ETY mukaan sallittuja, mutta jäsenvaltio ei voi vedota tähän             kotipaikka samassa jäsenvaltiossa, voidaanko edunsaajana ole-
pistotarkastusten suorittamismahdollisuuteen perustellakseen             vaa vakuutettua vastaan vedota lausekkeeseen, jossa toimivalta
sitä, että se valvoo toisen sääntelyjärjestelmän noudattamisen
                                                                         myönnetään tämän valtion tuomioistuimille, vaikka vakuutet-
tehokkuutta muissa jäsenvaltioissa. Direktiivin 89/662/ETY               tu ei ole henkilökohtaisesti hyväksynyt tätä lauseketta, vaikka
3 artiklassa säädetään alkuperälaitoksissa suoritettavien viral-
                                                                         vahinko on tapahtunut toisessa jäsenvaltiossa ja vaikka vakuu-
listen eläinlääkärintarkastusten lisäksi toimivaltaiselle viran-         tettu on nostanut kanteen tämän toisen valtion tuomioistui-
omaiselle annetusta mahdollisuudesta suorittaa säännöllisiä              messa myös sellaisia vakuutuksenantajia vastaan, joilla on
laitostarkastuksia varmistaakseen, että tuotteet täyttävät yhtei-
                                                                         kotipaikka tässä samassa valtiossa?
sön vaatimukset tai määränpäänä olevan jäsenvaltion vaati-
mukset. Lisäksi direktiivin 89/662/ETY 5 artiklan 1 kohdan
b alakohdasta käy ilmi, että tavarat eivät voi liikkua vapaasti,
jollei niitä ole merkitty tietyllä tavalla ja jollei niiden mukana
ole tarvittavia asiakirjoja.
Ruotsin hallitus on esittänyt, että säädetty ennakkoilmoitusvel-
vollisuus on välttämätön, jotta varmistetaan niiden erityisten
salmonellatakeiden noudattaminen, jotka koskevat tiettyjen
eläintuotteiden tuontia Ruotsiin. Komissio on tässä yhteydessä           Euroopan yhteisöjen komission 13.3.2003 Ranskan tasa-
todennut, että direktiivissä 89/662/ETY annetaan jäsenvaltiolle                           valtaa vastaan nostama kanne
täysin riittävät mahdollisuudet ryhtyä toimenpiteisiin siinä
tapauksessa, että näytteenoton yhteydessä havaitaan rikotun
yhteisön säännöksiä. Direktiivin 8 artiklan 1 kohdassa sääde-
tään menettelystä, jota on noudatettava silloin, kun määräval-                                    (Asia C-113/03)
tiona oleva jäsenvaltio on todennut säännösten rikkomisen.
                                                                                (2003/C 112/27)
( 1) EYVL L 395, s. 13.
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 13.3.2003 Euroo-
                                                                         pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa
                                                                         vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Ch. Giolitto ja M. Shotter,
                                                                         prosessiosoite Luxemburgissa.
Cour d’Appel de Grenoblen 20.2.2003 tekemällään pää-
töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Société                  Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
Financière & Industrielle du Peloux, aiemmin Sodequip                    tuin
Isolation, oikeudenomistaja SFIP-yhtiön sulauduttua sii-
hen vastaan Société Axa Belgium, aiemmin Axa Royale
                             Belge, ym                                   –     toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut direktii-
                                                                               vin 97/33/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
                                                                               huolehtinut siitä, että ei-maantieteellisten numeroiden
                          (Asia C-112/03)                                      siirrettävyys on käytettävissä viimeistään 1.1.2000, kuten
                                                                               kyseisen direktiivin 12 artiklan 5 kohdassa, sellaisena
                                                                               kuin se on numeron siirrettävyyden ja operaattorin
                          (2003/C 112/26)                                      ennaltavalinnan osalta muutettuna 24.9.1998 annetun
                                                                               Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/61/
                                                                               EY (2) 1 artiklan 2 kohdalla, edellytetään,
Cour d’Appel de Grenoble on pyytänyt 20.2.2003 tekemällään               –     velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-
päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen                       tikulut.
 ---pagebreak--- 10.5.2003                FI                             Euroopan unionin virallinen lehti                                        C 112/17
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                       Euroopan yhteisöjen komission 17.3.2003 Saksan liittota-
                                                                                sakuntaa vastaan nostama kanne
Ranskalla oli velvollisuus panna täytäntöön vaatimuksissa                                           (Asia C-118/03)
tarkoitettu säädös ja soveltaa sitä 1.1.2000 lähtien. Ranskan
viranomaisten antamista vastauksista käy ilmi, että toteutetut                                      (2003/C 112/29)
toimenpiteet eivät kata ilmaisnumeroiden (”vapaat numerot”)
ja jaettujen kustannusten numeroiden lisäksi muita ei-maantie-
teellisiä numeroita.
                                                                          Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 17.3.2003 Euroo-
                                                                          pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasakun-
( 1) Televiestinnän yhteenliittämisestä soveltaen avoimen verkon tarjo-   taa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat komission oikeudelli-
     amisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimivuuden         nen neuvonantaja Ulrich Wölker ja komission oikeudellisen
     varmistamiseksi 30 päivänä kesäkuuta 1997 annettu Euroopan           yksikön virkamies Hans Støvlbæk. Prosessiosoite Luxembur-
     parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/33/EY – EYVL L 199,           gissa.
     26.7.1997, s. 32.
( 2) EYVL L 268, 3.10.1998, s. 37.
                                                                          Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                          1.     toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut
                                                                                eläinlääkkeitä koskevan jäsenvaltion lainsäädännön lä-
                                                                                hentämisestä annetun neuvoston direktiivin 81/851/ETY
                                                                                VI a luvun ”Lääkevalvonta” muuttamisesta 5 päivänä
                                                                                kesäkuuta 2000 annetun komission direktiivin 2000/
                                                                                37/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska ei ole antanut
                                                                                kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja,
                                                                                asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja tai ilmoittanut
Tribunale di Genovan, ensimmäinen siviilijaosto,                                 näistä toimenpiteistä komissiolle,
10.3.2003 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat-
kaisupyyntö asiassa Eco Eridania S.r.l. vastaan Ympäristö-                2.     velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeuden-
              ministeriö ja valtioneuvoston kanslia                              käyntikulut.
                          (Asia C-115/03)
                                                                          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                          (2003/C 112/28)                                 Direktiivin täytäntöönpanoa koskeva määräaika on päättynyt
                                                                          5.12.2001.
                                                                          (1 ) EYVL L 139, 10.6.2000, s. 25.
Tribunale di Genova, ensimmäinen siviilijaosto, on pyytänyt
10.3.2003 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisö-
jen tuomioistuimeen 17.3.2003, Euroopan yhteisöjen tuo-
mioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Eco Eridania S.r.l.
vastaan Ympäristöministeriö ja valtioneuvoston kanslia seuraa-
vaan kysymykseen:
                                                                          Euroopan yhteisöjen komission 18.3.2003 Ranskan tasa-
                                                                                valtaa vastaan nostama kanne
Koskevatko direktiivin 91/689/ETY ( 1) 4 artiklassa säädetyt
velvollisuudet kaikkia vaarallisten jätteiden tuottajia (muiden
                                                                                (Asia C-119/03)
muassa hammaslääkäreitä ja -kirurgeja), vai ainoastaan yrityk-
seksi tai yhteenliittymäksi järjestäytyneitä vaarallisten jätteiden
tuottajia?                                                                                (2003/C 112/30)
( 1) EYVL L 377, 31.12.1991, s. 20.
                                                                          Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 18.3.2003 Euroo-
                                                                          pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa
                                                                          vastaan. Kantajan asiamies on G. Rozet, prosessiosoite Luxem-
                                                                          burgissa.


title: Asia T-183/04: Tokai Europe GmbH:n 25.5.2004 Euroopan komissiota vastaan nostama kanne

text:
               28.8.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/21

         Tokai Europe GmbH:n 25.5.2004 Euroopan komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-183/04)
   (2004/C 217/39)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Tokai Europe GmbH, Mönchengladbach (Saksa), on nostanut 25.5.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja G. Kroemer
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 1 päivänä maaliskuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 384/04 (1),

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja valmistaa savukkeensytyttimiä ja tuo maahan savukkeensytyttimiä ja savukkeensytyttimien osia. Se riitauttaa komission asetuksen (EY) N:o 384/2004.
   Kantaja katsoo, että komissio on sillä, että se on osoittanut riidanalaisessa asetuksessa Meksikossa ja Hongkongissa tapahtuvaa savukkeensytyttimien tuotantoa varten niihin maahantuotavat metallirenkaat CN:n alanimikkeeseen 9613 90 (savukkeensytyttimien) osina, laajentanut tämän alanimikkeen soveltamisalaa sen sanamuodon yli. Täten sellaiset alempaa jalostusastetta olevat, myös muissa tavaroissa olevat tuotteet, joita ei voida luokitella nimikkeeseen 9613, on luokiteltu savukkeensytyttimien osiksi. Komissio on ylittänyt tältä osin harkintavaltansa.
   Kantaja toteaa edelleen, että komissio on loukannut periaatetta, jonka mukaan tavarat on luokiteltava niiden objektiivisten ominaisuuksien perusteella, kun se on ottanut huomioon metallirenkaiden käyttötarkoituksen savukkeensytyttimien tuotantoa varten. Kyseisen asetuksen perusteluissa viitataan nimittäin nimenomaisesti käyttötarkoitukseen.
   Kantaja lausuu vielä, että komissio ei ole noudattanut metallirenkaiden luokittelussa tulliyhteistyöneuvoston harmonoidun järjestelmän (HS) osalta antamia selityksiä, koska se on ottanut käyttämänsä perustelun mukaan tulliluokittelun perusteeksi sen tarkoituksen, jota varten metallirattaat on määrätty, eikä ole käyttänyt havaittavuutta koskevaa perustetta.

      (1)  EYVL L 64, s. 21.


title: Asia C-424/03: Euroopan yhteisöjen komission 3.10.2003 Espanjan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
C 275/42                 FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                     15.11.2003
Euroopan yhteisöjen komission 3.10.2003 Suomen tasa-                   Euroopan yhteisöjen komission 3.10.2003 Espanjan ku-
                 valtaa vastaan nostama kanne                                       ningaskuntaa vastaan nostama kanne
                          (Asia C-423/03)                                                        (Asia C-424/03)
                          (2003/C 275/67)                                                        (2003/C 275/68)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 3.10.2003 Euroo-              Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 3.10.2003 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Suomen tasavaltaa              pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningas-
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat U. Wölker ja M. Huttunen,           kuntaa vastaan. Kantajan asiamies on komission oikeudellisen
prosessiosoite Luxemburgissa.                                          yksikön jäsen Gregorio Valero Jordana, prosessiosoite Luxem-
                                                                       burgissa.
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
tuin                                                                   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
1)    toteaa Suomen tasavallan jättäneen noudattamatta sille           –     toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut
      geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellises-              geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellises-
      ta levittämisestä ympäristöön ja neuvoston direktiivin 90/             ta levittämisestä ympäristöön ja neuvoston direktiivin 90/
      220/ETY kumoamisesta 12 päivänä maaliskuuta 2001                       220/ETY kumoamisesta 12 päivänä maaliskuuta 2001
      annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin                  annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin
      2001/18/EY (1) mukaiset velvollisuutensa, koska Suomi                  2001/18/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
      ei ole saattanut voimaan tämän direktiivin noudattamisen               antanut kaikkia tämän direktiivin noudattamisen edellyt-
      edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä            tämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, tai
      tai ei ainakaan ole ilmoittanut niitä komissiolle,                     koska se ei ainakaan ole ilmoittanut niistä komissiolle
2)    velvoittaa Suomen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                –     velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
                                                                             denkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                       Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Direktiivin täytäntöönpanolle varattu määräaika päättyi
17.10.2002.
                                                                       Direktiivin täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi
                                                                       17.10.2002.
(1) EYVL L 106, 17.4.2001, s. 1.
                                                                       (1) EYVL L 106, 17.4.2001, s. 1.


title: Asia T-75/08: Kanne 13.2.2008 — JOOP! v. SMHV

text:
               26.4.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 107/33

         Kanne 13.2.2008 — JOOP! v. SMHV
   (Asia T-75/08)
   (2008/C 107/55)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: JOOP! (Hampuri, Saksa) (edustajat: asianajajat H. Schmidt-Hollburg ja W. Möllering)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)
   Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston ensimmäisen valituslautakunnan 26.11.2007 tekemä päätös asiassa R 1134/2007-1 on kumottava

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien valitusmenettelystä aiheutuneet kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki ”!” luokkiin 14, 18 ja 25 kuuluvia tavaroita varten (hakemus N:o 5 332 184).

      Tutkijan päätös: Hakemus hylätään.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylätään.

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 7 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on rikottu, koska haettu tavaramerkki on erottamiskykyinen ja sitä ei ole tarvetta pitää vapaana.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, s 1).


title: Asia T-160/05: Dag Johanssonin ynnä muiden 14.4.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               9.7.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/27

         Dag Johanssonin ynnä muiden 14.4.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-160/05)
   (2005/C 171/44)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Dag Johansson, kotipaikka Bryssel, ja kolme muuta virkamiestä ovat nostaneet 14.4.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajien edustajina ovat asianajajat Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen, Jean-Noël Louis ja Etienne Marchal, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               —

               kumoaa päätökset, joilla kantajat nimitettiin Euroopan yhteisöjen virkamiehiksi siltä osin kuin niissä vahvistetaan henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 12 artiklan mukaisella tavalla palkkaluokat, joissa heidät otetaan palvelukseen,

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-130/05 ja samankaltaiset kuin asiassa T-58/05.


title: Asia C-274/11: Kanne 3.6.2011 — Espanjan kuningaskunta v. Euroopan unionin neuvosto

text:
               23.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 219/12

         Kanne 3.6.2011 — Espanjan kuningaskunta v. Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-274/11)
   2011/C 219/16
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: N. Díaz Abad)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               Neuvoston päätös 2011/167/EU (1) on kumottava

               —

               Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1)

                     Harkintavallan väärinkäyttö turvautumalla tiiviimpään yhteistyöhön,
                   vaikka ensinnäkään tavoitteena ei ole kaikkien jäsenvaltioiden yhdentyminen — tämä mekanismi on valittu vain siksi, että vältettäisiin neuvottelut yhden jäsenvaltion kanssa ja pakotettaisiin se tekemään ratkaisu ulkopuolelle jäämisestä — ja toiseksi tässä tapauksessa tavoiteltu päämäärä olisi voitu saavuttaa Euroopan patenttisopimuksen (2) 142 artiklan mukaisen erityisen sopimuksen avulla.

               2)

                     EU:n oikeusjärjestyksen rikkominen
                  , koska riitojenratkaisujärjestelmästä ei ole säädetty unionin oikeuden säännösten soveltamisalaan kuuluvien oikeudellisten kysymysten osalta.

               3)

                     toissijaisesti
                   sen varalta, että unionin tuomioistuin katsoisi, että tässä tapauksessa turvautuminen tiiviimpään yhteistyöhön on mahdollista ja että voitaisiin todeta unionin oikeuden soveltamisalaan kuuluvien oikeudellisten kysymysten sisällöllinen sääntely ilman, että käytettävissä olisi tässä yhteydessä riitojenratkaisumenettely, Espanjan kuningaskunta on sitä mieltä, että
                     tiiviimpään yhteistyöhön vaadittavat edellytykset eivät ole täyttyneet
                   seuraavien syiden vuoksi:

                           3.1

                                 SEU 20 artiklan 1 kohdan rikkominen
                              , koska tiiviimpi yhteistyö tässä tapauksessa ei ole viimeinen keino eikä se palvele Euroopan unionista tehdyn sopimuksen tavoitteita ja kyseessä ovat tiiviimmän yhteistyön ulkopuoliset alueet, jotka kuuluvat unionin yksinomaiseen toimivaltaan.

                           3.2

                                 SEUT 326 artiklan rikkominen
                              , sillä tiiviimpi yhteistyö on tässä tapauksessa ristiriidassa syrjintäkiellon periaatteen kanssa, se haittaa sisämarkkinoita ja taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta, koska sillä aiheutetaan syrjintää jäsenvaltioiden välisessä kaupankäynnissä ja vääristetään niiden kilpailua.

                           3.3

                                 SEUT 327 artiklan rikkominen
                              , sillä tiiviimmässä yhteistyössä ei kunnioiteta siihen osallistumattoman Espanjan kuningaskunnan oikeuksia.

      (1)  Luvan antamisesta tiiviimpään yhteistyöhön yhtenäisen patenttisuojan luomiseksi 10.3.2011 tehty neuvoston päätös 2011/167/EU (EUVL L 76, s. 53).

      (2)  Eurooppapatenttien myöntämisestä 5.10.1973 tehty yleissopimus.


title: Asia C-350/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 12.6.2017 – Mobit società consortile a responsabilità limitata v. Regione Toscana

text:
               2.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 330/4

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 12.6.2017 – Mobit società consortile a responsabilità limitata v. Regione Toscana
   (Asia C-350/17)
   (2017/C 330/05)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Mobit società consortile a responsabilità limitata

      Vastapuoli: Regione Toscana

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko asetuksen N:o 1370/2007 (1) 5 artiklan 2 kohtaa (erityisesti sisäistä liikenteenharjoittajaa koskevaa b ja d alakohdassa säädettyä kieltoa osallistua extra moenia -tarjouskilpailuihin) sovellettava myös sopimuspuoliksi valintoihin, jotka on tehty ennen kyseisen asetuksen voimaantuloa?

               2)

               Voiko ”sisäisen liikenteenharjoittajan” luonnehdinnan täyttää käsitteellisesti – kyseisessä asetuksessa tarkoitetulla tavalla ja mahdollisesti vastaavasti in house hankintojen osalta kehittyneen oikeudenkäytännön mukaisesti – julkisoikeudellinen oikeushenkilö, jolta valtion viranomainen on hankkinut suorahankintana paikallisia liikennepalveluja, jos ensin mainittu liittyy suoraan jälkimmäiseen organisaation ja määräysvallan osalta ja sen osakekanta on kyseisen valtion hallussa (kokonaan tai määräsuhteessa, viimeksi mainitussa tapauksessa yhdessä muiden julkisten laitosten kanssa)?

               3)

               Jos kyseessä on asetuksen N:o 1370/2007 säännösten soveltamisalaan kuuluvia palveluja koskeva suorahankinta, onko se, että edellä mainittu valtion viranomainen perustaa sopimuspuolen valinnan jälkeen julkisen hallintoelimen, jolla on valtuudet järjestää kyseiset palvelut (jolloin valtiolle kuitenkin jää yksinomainen toimivalta määrätä konsessioiden antamisesta) ja joka ei kohdista mitään ”vastaavaa määräysvaltaa” sopimuskumppaniin, jolta palvelu hankitaan suorahankintana, sellainen seikka, jonka perusteella kyseinen sopimuspuoleksi valinta voi jäädä asetuksen 5 artiklan 2 kohdan mukaisen sääntelyn soveltamisalan ulkopuolelle?

               4)

               Merkitseekö suorahankinnan alkuperäinen määräaika, joka on pidempi kuin 30 vuoden määräaika, joka päättyy 3.12.2039 (eli määräaika, joka alkaa asetuksen N:o 1370/2007 voimaantulopäivästä), kuitenkin sitä, että hankinta ei ole kyseisen asetuksen 5 artiklassa ja 8 artiklan 3 kohdassa, yhdessä luettuina, vahvistettujen periaatteiden mukainen, vai onko tämän sääntöjenvastaisuuden katsottava kaikissa oikeudellisissa suhteissa korjaantuneen automaattisesti sen vuoksi, että se lyhenee ”lain nojalla” (8 artiklan 3 kohdan 2 alakohta) implisiittisesti kyseisen 30 vuoden määräajan mittaiseksi?

      (1)  Rautateiden ja maanteiden julkisista henkilöliikennepalveluista sekä neuvoston asetusten (ETY) N:o 1191/69 ja (ETY) N:o 1107/70 kumoamisesta 23.10.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1370/2007 (EUVL 2007, L 315, s. 1).


title: Asia C-41/07: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 18.6.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Portugalin tasavalta

text:
               25.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 199/25

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 18.6.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Portugalin tasavalta
   (Asia C-41/07) (1)

   (2007/C 199/43)

      Oikeudenkäyntikieli: portugali

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 69, 24.3.2007.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 17 päivänä lokakuuta 1995, asiassa C-70/94 (Verwaltungsgericht Frankfurt am Mainin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Fritz Werner Industrie-Ausrüstungen GmbH vastaan Saksan liittotasavalta (Yhteinen kauppapolitiikka - Kaksikäyttötuotteiden vienti)

text:
25.11.95              FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     N:o C 315/5
      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                             mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saa
                  17 päivänä lokakuuta 1995 ,                       dakseen ensin mainitussa tuomioistuimessa vireillä olevassa
                                                                    rikosasiassa , jossa vastaajana ovat Peter Leifer, Reinhold
asiassa C-70/94 ( Verwaltungsgericht Frankfurt am Mainin            Otto Krauskopf ja Otto Holzer, ennakkoratkaisun EY:n
esittämä ennakkoratkaisupyyntö ), Fritz Werner Industrie           perustamissopimuksen 113 artiklan, 223 artiklan 1 kohdan
    Ausriistungen GmbH vastaan Saksan liittotasavalta^ )
                                                                    b alakohdan ja 224 artiklan sekä yhteisen vientimenettelyn
 ( Yhteinen kauppapolitiikka — Kaksikäyttötuotteiden                käyttöönotosta 20 päivänä joulukuuta 1969 annetun neu
                               vienti)                              voston asetuksen ( ETY ) N:o 2603/69 ( EYVL N:o L 324 ,
                         ( 95 /C 315 /08 )                          s . 25 ), sellaisena kuin se on muutettuna 19.12.1991
                                                                    annetulla neuvoston asetuksella ( ETY ) N:o 3918/91 ( EYVL
                 (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                       N:o L 372 , s . 31 ), 1 ja 11 artiklan tulkinnasta , yhteisöjen
                                                                    tuomioistuin , toimien kokoonpanossa : presidentti G. C.
 (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan              Rodríguez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat C. N. Kakou
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)              ris, D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet ja G. Hirsch sekä
                                                                    tuomarit G. F. Mancini, F. A. Schockweiler, J. C. Moitinho
Asiassa C-70/94 , jonka Verwaltungsgericht Frankfurt am             de Almeida , P. J. G. Kapteyn ( esittelevä tuomari ), C.
Main on saattanut ETY:n perustamissopimuksen 177                    Gulmann , J. L. Murray, P. Jann ja H. Ragnemalm;
artiklan mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltä            julkisasiamies : F. G. Jacobs ; kirjaaja : johtava hallintovirka
väksi saadakseen ensin mainitussa tuomioistuimessa vireillä
                                                                    mies D. Louterman-Hubeau , on antanut 17.10.1995
olevassa riita-asiassa Fritz Werner Industrie-Ausrüstungen          tuomion , jonka tuomiolauselma on seuraava :
GmbH vastaan Saksan liittotasavalta ennakkoratkaisun
EY:n perustamissopimuksen 133 artiklan tulkinnasta ,
yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoonpanossa : presi             1 ) EY:n perustamissopimuksen 1 13 artiklaa on tulkittava
dentti G. C. Rodríguez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat                siten , että kansalliset säännöt, joilla rajoitetaan kaksi
C. N. Kakourii , D. A. O. Edward, J.-P . Puissochet ja G.                käyttötuotteiden vientiä kolmansiin maihin, kuuluvat
Hirsch sekä tuomarit G. F. Mancini , F. A. Schockvveiler,                 113 artiklan soveltamisalaan ja että yhteisöllä on asiassa
J. C. Moitinho de Almeida , P. J , G. Kapteyn ( esittelevä               yksinomainen toimivalta , jolla siis suljetaan pois jäsen
tuomari ), C. Gulmann, J. L. Murray, P. Jann ja H.                       valtioiden toimivalta, ellei yhteisö ole antanut niille
Ragnemalm ; julkisasiamies : F. G. Jacobs ; kirjaaja : johtava           erityistä toimivaltaa.
hallintovirkamies D.        Louterman-Hubeau , on antanut
17.10.1995 tuomion , jonka tuomiolauselma on seuraava :             2 ) Jäsenvaltio voi poikkeuksellisesti ryhtyä yhteisen vien
                                                                         timenettelyn käyttöönotosta 20 päivänä joulukuuta
Kolmansien maiden kanssa käytävään kauppaan sovelletta                   1969 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2603/
vat kansalliset säännöt, joiden mukaan sotilaallisiin tarkoi            69 ,   sellaisena  kuin    se  on    viimeksi   muutettuna
tuksiin mahdollisesti käytettävän tuotteen vienti on luvan               19.1 2.1991 annetulla neuvoston asetuksella (ETY)
varaista sillä perusteella, että se on tarpeellista ulkosuhtei          N:o 39 ] S/91 , 11 artiklan nojalla kansallisiin toimiin ,
den vakavan häiriintymisen uhan välttämiseksi tällaisen                  joilla rajoitetaan kaksikäyttötuotteiden vientiä kolman
uhan voidessa vaikuttaa jäsenvaltion yleiseen turvallisuu               siin maihin , jotta voidaan välttää ulkosuhteiden tai
teen yhteisen vientimenettelyn käyttöönotosta 20 päivänä                 kansojen rauhanomaisen rinnakkaiselon vakavan häiri
joulukuuta 7 969 annetun neuvoston asetuksen (ETY)                       intymisen uhka, joka saattaa vaikuttaa jäsenvaltion
N:o 2603/69 1 1 artiklassa tarkoitetulla tavalla , eivät ole             tässä säännöksessä tarkoitettuun yleiseen turvallisuu
ristiriidassa perustamissopimuksen 113 artiklan ja erityises            teen .
ti asetuksen 1 1 artiklan kanssa .
                                                                    3)   Kun     kansallisen    tuomioistuimen      arvion   mukaan
(') EYVL N:o C 90 , 26.3.1994
                                                                         kyseessä on uhka yleiselle turvallisuudelle, suhteelli
                                                                         suusperiaatteen mukaisia vaatimuksia voivat olla haki
                                                                         jalle asetettu velvollisuus esittää näyttöä siitä, että
                                                                         tuotteita käytetään yksinomaan siviilitarkoituksiin, tai
      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                                  luvan epääminen, jos tuotteet soveltuvat käytettäviksi
                                                                         sotilaallisiin tarkoituksiin .
                 17 päivänä lokakuuta 1995 ,
asiassa C-83 /94 ( Landgericht Darmstadtin esittämä ennak
                                                                   4 ) Yhteisön oikeuden vastaista ei ole se, että kansalliset
koratkaisupyyntö ), rikosasia, jossa vastaajana ovat Peter
                           Leifer ym .(')                                viranomaiset säätävät lupamenettelyn noudattamatta
                                                                         jättämisestä rangaistuksia, jos nämä seuraamukset eivät
( Yhteinen kauppapolitiikka — Kaksikäyttötuotteiden                      ole suhteettomia verrattuna tavoitteeseen , joka on
                               vienti)                                   yleinen turvallisuus.
                         ( 95/C 315/09 )
                                                                    5 ; Asetuksen (ETY) N:o 2603/69 1 artiklalla annetaan
                 ( Oikeudenkäyntikieli: saksa)                           yksityisille oikeussubjekteille oikeuksia, joihin ne voivat
                                                                         vedota tuomioistuimessa .
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                    (') EYVL N : o C 120 , 30.4.1994
Asiassa C-83/94 , jonka Landgericht Darmstadt ( Saksa ) on
saattanut ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan


title: Asian C-328/93 poistaminen rekisteristä

text:
N:o C 159/20         1 FI |                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       24.6.95
Pretura Circondariale di Biellan 30.3.1995 tekemällään                        Asian C-328/93 ( 1 ) poistaminen rekisteristä
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa USSL                                      ( 95/C 159/41 )
47 di Biella vastaan Istituto Nazionale per 1'Assicurazione
            contro gli Infortuni sul Lavoro ( INAIL )
                                                                    Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 7.4.1995
                         ( Asia C-134/95 )
                                                                    antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on
                           ( 95/C 159/39 )                          poistettu asia C-328/93 ( Arbeitsgericht Munchenin esit
                                                                    tämä ennakkoratkaisupyyntö ): Carla Baeskow vastaan
Pretura Circondariale di Biella on esittänyt Euroopan               Lebenshilfe für geistig Behinderte eV, Stadt- und Landkreis
yhteisöjen tuomioistuimelle 30.3.1995 tekemällään päätök           Munchen .
sellä , joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaa
moon 24.4.1 995 , asiassa USSL 47 di Biella vastaan Istituto        (M EYVL N:o C 205 , 29.7.1993
Nazionale per 1'Assicurazione contro gli Infortuni sul
Lavoro ( INAIL ), ennakkoratkaisukysymykset 23.10 . 1960
annetun lain nro 1369 1 §:n 1 momentin, samoin kuin
29.10.1949 annetun lain nro 264 11 §:n 1 momentin EY:n
perustamissopimuksen 48 , 49 , 54 ja 90 artiklassa ilmaistu
jen yhteisön periaatteiden mukaisuudesta ja tällaisten peri
aatteiden suorasta soveltuvuudesta , jolloin Italian lain
säädäntöä ei vastaavasti sovelleta .                                          Asian C-402/93 ( ) poistaminen rekisteristä
                                                                                ( 95/C 159/42 )
                                                                    Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 3.4.1995
                                                                    antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on
                                                                    poistettu asia C-402/93 ( Arbeitsgericht Hamburgin esit
                                                                    tämä ennakkoratkaisupyyntö ): Jutta Neumann vastaan
Pretura Circondariale di Roman ( Sezione distaccata di              Freie und Hansestadt Hamburg.
Tivoli) 26.10.1994 ( C-135/95 ) ja 27.2.1995 ( C-140/95 ja
C- 1 4 1/95 ) tekemillään päätöksillä esittämä ennakkoratkai
                                                                    (M EYVL N:o C 286 , 22.10.1993
supyyntö rikosoikeudenkäynneissä Francesco Segnaa ym.,
         Cesare Cervettiä ia Mario Gasbarria vastaan
           ( Asiat C-135/95 , C-140/95 ja C-141 /95 )
                            ( 95/C 159/40 )
Pretura Circondariale di Roma ( Sezioni distaccata di Tivoli )
on esittänyt Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle 26.10 .
 1994 ( C-135/95 ) ja 27.2.1995 ( C-140/95 ja C-141/95 )                      Asian C-229/94 ( 1 ) poistaminen rekisteristä
tekemillään päätöksillä , jotka ovat saapuneet yhteisöjen                                     ( 95/C-159/43
tuomioistuimen kirjaamoon 24.4.1995 ja 4.5.1 995 , Fran
cesco Segnaa ym., Cesare Cervettiä ja Mario Gasbarria
                                                                    Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 5.5.1995
vastaan käytävissä rikosoikeudenkäynneissä ennakkorat              antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on
kaisukysymykset, jotka vastaavat asioissa C-l 12/95 , C            poistettu asia C-229/94 (High Courtin [ Queen's Bench
 119/95 ja C-l 23/95 ( 1 ) esitettyjä kysymyksiä .                  Division] esittämä ennakkoratkaisupyyntö ): The Queen
                                                                    vastaan Secretary of State for the Home Department, ex
 (M Ks . EYVL N:o C 137, 3.6.1995                                   parte : Gerard Adams .
                                                                     t 1 ) EYVL N:o C 275 , 1.10.1994


title: Asia T-282/05: Paulo Sequiera Wandschneiderin 12.7.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               17.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 229/32

         Paulo Sequiera Wandschneiderin 12.7.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-282/05)
   (2005/C 229/69)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Paulo Sequiera Wandschneider, kotipaikka Bryssel, on nostanut 12.7.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Georges Vandersanden ja Chiara Ronzi.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               1)

               kumoaa kantajan urakehitystä ajalla 1.1.2003 — 31.12.2003 koskevan kertomuksen,

               2)

               kumoaa tarvittavin osin kantajan 2.12.2004 tekemän valituksen hylkäämisestä tehdyn päätöksen,

               3)

               velvoittaa vastaajan maksamaan kantajalle henkisestä ja aineellisesta vahingosta korvauksen, jonka kohtuulliseksi määräksi katsotaan 2 500 euroa, sillä varauksella, että määrä saattaa vielä kasvaa,

               4)

               velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut, joihin kantaja vetoaa, ovat samat kuin joihin on vedottu asiassa T-110/04, Sequeira Wandschneider v. komissio (1).

      (1)  EYVL C 106, 30.4.2004, s. 86.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys, 11 päivänä heinäkuuta 2005, asiassa T-13/04, Jens-Peter Bonde ym. vastaan Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto (Euroopan tason poliittisia puolueita ja niiden rahoitusta koskevista säännöistä annettu asetus — Kumoamiskanne — Oikeudenkäyntiväite — Kannekelpoinen toimi — Asiavaltuus — Tutkimatta jättäminen)

text:
               17.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 229/20

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
   11 päivänä heinäkuuta 2005,
   asiassa T-13/04, Jens-Peter Bonde ym. vastaan Euroopan parlamentti ja Euroopan unionin neuvosto (1)

   (Euroopan tason poliittisia puolueita ja niiden rahoitusta koskevista säännöistä annettu asetus - Kumoamiskanne - Oikeudenkäyntiväite - Kannekelpoinen toimi - Asiavaltuus - Tutkimatta jättäminen)
   (2005/C 229/44)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa T-13/04, Jens-Peter Bonde, kotipaikka Bagsværd (Tanska), Inger Schörling, kotipaikka Gärle (Ruotsi), Paul-Marie Coûteaux, kotipaikka Mirbeau (Ranska), Nigel Paul Farage, kotipaikka Westerham (Yhdistynyt kuningaskunta), William Abitbol, kotipaikka Pariisi (Ranska), Bent Hindrup Andersen, kotipaikka Horsens (Tanska), Graham H. Booth, kotipaikka Paignton (Yhdistynyt kuningaskunta), Florence Kuntz, kotipaikka Lyon (Ranska), Ulla Margrethe Sandbæk, kotipaikka Birkerød (Tanska), Jeffrey William Titford, kotipaikka Frinton-on-Sea (Yhdistynyt kuningaskunta), Per Gahrton, kotipaikka Täby (Ruotsi), Herman Schmid, kotipaikka Kööpenhamina (Tanska), Jonas Sjöstedt, kotipaikka Uumaja (Ruotsi), Pernille Frahm, kotipaikka Sdr Bjert (Tanska), Roger Helmer, kotipaikka Lutterworth (Yhdistynyt kuningaskunta), Daniel J. Hannan, kotipaikka Great Bookham (Yhdistynyt kuningaskunta), Georges Berthu, kotipaikka Longré (Ranska), Dominique F.C. Souchet, kotipaikka Saint-Gemme la Plaine (Ranska), Thierry de La Perrière, kotipaikka Luc-sur-Mer (Ranska), Hans Kronberger, kotipaikka Wien (Itävalta), Jean-Louis Bernie, kotipaikka Nantes (Ranska), Yves Butel, kotipaikka Amiens (Ranska) ja Ole Krarup, kotipaikka Helsingor (Tanska), edustajanaan asianajaja J. Dhont, vastaan Euroopan parlamentti (asiamiehinään H. Krück, N. Lorenz ja D. Moore, prosessiosoite Luxemburgissa) ja Euroopan unionin neuvosto (asiamiehinään M. Sims ja I. Díez Parra), jossa kantajat vaativat Euroopan tason poliittisia puolueita ja niiden rahoitusta koskevista säännöistä 4 päivänä marraskuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2004/2003 (EUVL L 297, s. 1) kumoamista, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Pirrung sekä tuomarit N. J. Forwood ja S. Papasavvas; kirjaaja: H. Jung, on antanut 11.7.2005 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Kantajat velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 71, 20.3.2004.


title: Asia T-283/13 P: Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 22.5.2013 virkamiestuomioistuimen asiassa F-131/12, Marcuccio v. komissio, 11.3.2013 antamasta määräyksestä

text:
               20.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 207/52

         Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 22.5.2013 virkamiestuomioistuimen asiassa F-131/12, Marcuccio v. komissio, 11.3.2013 antamasta määräyksestä
   (Asia T-283/13 P)
   2013/C 207/85
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: asianajaja G. Cipressa)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan valituksenalaisen määräyksen kokonaisuudessaan ja poikkeuksitta

               —

               palauttamaan asian virkamiestuomioistuimeen.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat, joihin on vedottu asiassa T-203/13 P, Marcuccio vastaan komissio.


title: Asia T-274/12: Kanne 15.6.2012 — Alfastar Benelux v. neuvosto

text:
               11.8.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 243/31

         Kanne 15.6.2012 — Alfastar Benelux v. neuvosto
   (Asia T-274/12)
   2012/C 243/55
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Alfastar Benelux (Ixelles, Belgia) (edustajat: asianajajat N. Keramidas ja N. Korogiannakis)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että vastaaja on jättänyt noudattamatta SEUT 266 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei virallisesta kehotuksesta huolimatta ole ryhtynyt Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-57/09, Alfastar Benelux vastaan neuvosto, 20.10.2011 antaman tuomion noudattamisen edellyttämiin toimiin ja ratkaissut kantaansa siihen annetussa määräajassa

               —

               vastaaja on velvoitettava ryhtymään kaikkiin Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-57/09, Alfastar Benelux vastaan neuvosto, 20.10.2011 antaman tuomion noudattamisen edellyttämiin toimiin ja ratkaisemaan kantaansa siihen annetussa määräajassa

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan kantajalle SEUT 340 artiklan perusteella 20 000 euron vahingonkorvaus ja

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan kantajan oikeudenkäyntikulut ja muut tähän kanteeseen liittyvät kustannukset siinäkin tapauksessa, että käsiteltävä kanne hylättäisiin.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi yhteen kanneperusteeseen ja väittää, että vastaaja on jättänyt noudattamatta SEUT 266 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei virallisesta kehotuksesta huolimatta ole ryhtynyt Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-57/09, Alfastar Benelux vastaan neuvosto, 20.10.2011 antaman tuomion noudattamisen edellyttämiin toimiin ja ratkaissut kantaansa siihen annetussa määräajassa.


title: Asia C-62/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hessischen Landessozialgericht, Darmstadt (Saksa) on esittänyt 10.2.2011 — Land Hessen, edustajanaan Regierungspräsidium Gießen v. Florence Feyerbacher

text:
               14.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 145/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hessischen Landessozialgericht, Darmstadt (Saksa) on esittänyt 10.2.2011 — Land Hessen, edustajanaan Regierungspräsidium Gießen v. Florence Feyerbacher
   (Asia C-62/11)
   2011/C 145/09
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hessisches Landessozialgericht, Darmstadt

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Land Hessen, edustajanaan Regierungspräsidium Gießen

      Vastaaja: Florence Feyerbacher

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Euroopan keskuspankin (EKP) kotipaikasta Saksan liittotasavallan hallituksen ja EKP:n välillä 18.9.1998 tehty sopimus (jäljempänä kotipaikkasopimus) osa unionin oikeutta, jota on sovellettava ensisijaisesti kansalliseen oikeuteen nähden, vai onko kyseessä kansainvälinen sopimus?

               2)

               Onko kotipaikkasopimuksen 15 artiklaa, luettuna yhdessä Euroopan keskuspankkijärjestelmän (EKPJ) ja EKP:n perussäännöstä tehdyn pöytäkirjan 36 artiklan kanssa, tulkittava suppeasti siten, että etuuden perustana olevan Saksan sosiaalilainsäädännön soveltaminen EKP:n toimihenkilöihin on suljettu pois vain silloin, jos EKP suorittaa toimihenkilöille ”palvelussuhteen ehtojen” nojalla vastaavan sosiaalietuuden?

               3)

               Mikäli toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:

                           a)

                           Onko edellä mainittuja säännöksiä tulkittava siten, että kansallisen säännöksen soveltaminen on ristiriidassa niiden kanssa, jos sen mukaan perhe-etuuksien myöntämisessä noudatetaan yksinomaan alueperiaatetta?

                           b)

                           Voidaanko asiassa C-352/06, Bosmann, 20.5.2008 annetussa tuomiossa (Kok., s. I-3827, 31–33 kohta) tehtyihin päätelmiin tukeutua edellä mainittuja säännöksiä sovellettaessa? Onko katsottava, että kotipaikkasopimuksen 15 artiklassa, luettuna yhdessä EKPJ:n ja EKP:n perussäännön 36 artiklan kanssa, perusteella Saksan liittotasavallalla ei ole toimivaltaa myöntää perhe-etuuksia alueellaan asuville EKP:n toimihenkilöille?


title: Asia C-366/01: Euroopan yhteisöjen komission 24.9.2001 Irlantia vastaan nostama kanne

text:
C 331/12                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       24.11.2001
Gerechtshof te ’s-Hertogenboschin 5.9.2001 tekemällään                  Euroopan yhteisöjen komission 24.9.2001 Irlantia vastaan
   päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa                                              nostama kanne
                                                                                (Asia C-366/01)
                         (Asia C-364/01)                                                          (2001/C 331/19)
                         (2001/C 331/18)                                Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 24.9.2001 Euroo-
                                                                        pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Irlantia vastaan.
                                                                        Kantajan asiamiehenä on Marie Wolfcarius, prosessiosoite
                                                                        Luxemburgissa.
                                                                        Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                        1)    toteaa, että Irlanti ei ole noudattanut vaarallisten aineiden
Gerechtshof te ’s-Hertogenbosch on pyytänyt 5.9.2001 teke-                    rautatiekuljetuksia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädän-
mällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistui-                 nön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin
meen 24.9.2001, ennakkoratkaisua asiassa H. Barbierin perilli-                96/49/EY mukauttamisesta tekniikan kehitykseen toisen
set vastaan Hoofd van de eenheid Particulieren/Ondernemin-                    kerran 21 päivänä toukokuuta 1999 annetun komission
gen buitenland te Heerlen seuraaviin kysymyksiin:                             direktiivin 1999/48/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska
                                                                              se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyt-
                                                                              tämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai
                                                                              koska se ei ainakaan ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä
1.   Edellyttääkö yhteisön oikeuden soveltaminen yhä rajat                    komissiolle
     ylittävän taloudellisen toiminnan olemassaoloa?
                                                                        2)    velvoittaa Irlannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
2.   Onko yhteisön oikeuden vastaista, että jäsenvaltio (omai-
     suuden sijaintivaltio) kantaa tuossa jäsenvaltiossa sijaitse-      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     vasta kiinteistöstä perintöveroa, ja myöntää oikeuden
     vähentää kyseisestä omaisuudesta luovutusvelvollisuuden
     arvon, mikäli perittävä asui kuolinhetkellään omaisuuden           EY 249 artiklassa määrätään, että direktiivi velvoittaa saavutet-
     sijaintivaltiossa, mutta kyseistä vähennysoikeutta ei ole,         tavaan tulokseen nähden jokaista jäsenvaltiota, jolle se on
     mikäli perittävä asui kuolinhetkellään toisessa jäsenval-          osoitettu. Tästä seuraa implisiittisesti, että jäsenvaltioiden
     tiossa (asuinvaltio)?                                              on noudatettava direktiivissä säädettyä määräaikaa. Tämä
                                                                        määräaika päättyi 1.7.1999, eikä Irlanti ole antanut komission
                                                                        vaatimuksissa mainitun direktiivin noudattamisen edellyttämiä
                                                                        säännöksiä.
3.   Muuttuuko toiseen kysymykseen annettava vastaus, jos
     perittävä ei enää kyseistä kiinteistöä ostaessaan asunut
                                                                        (1) EYVL L 169, 5.7.1999, s. 58.
     siinä valtiossa, jossa omaisuus sijaitsee?
4.   Onko toiseen kysymykseen annettavan ratkaisun kannal-
     ta merkitystä sillä, onko perittävällä pääomasijoituksia
     kiinteistön sijaintivaltiossa, asuinvaltiossaan tai mahdolli-
                                                                        Euroopan yhteisöjen komission 24.9.2001 Helleenien ta-
     sesti jossakin muussa valtiossa?
                                                                                savaltaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-367/01)
5.   Mikäli näihin kysymyksiin on vastattava myöntävästi,
     mihin valtioon pääoman on katsottava tulleen sijoitetuksi                                    (2001/C 331/20)
     tapauksessa, jossa edellä 2.4. kohdassa tarkoitetulta yh-
     tiöltä (beslooten vennootschap) oleva saatava on talletettu
     käyttötilille?
                                                                        Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 24.9.2001 Euroo-
                                                                        pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien tasavaltaa
                                                                        vastaan. Kantajan asiamiehet ovat komission oikeudellisen
                                                                        osaston oikeudellinen neuvonantaja Antonio Caeiros ja oikeu-
                                                                        dellisessa yksikössä toimiva kansallinen virkamies Panos Pana-
                                                                        giotopoulos.


title: Asia C-386/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 26.7.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Liettua) – ”Toridas” UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Direktiivi 2006/112/EY — 138 artiklan 1 kohta — Liiketoimen luokittelu yhteisöluovutukseksi — Tavaroiden yhteisöluovutusten vapauttaminen verosta — Hankkijan aikomus jälleenmyydä ostamansa tavarat verovelvolliselle jossakin toisessa jäsenvaltiossa ennen niiden poistumista ensimmäisen jäsenvaltion alueelta — Osan tavaroista ennen niiden lähettämistä tapahtuneen jalostuksen mahdollinen vaikutus)

text:
               18.9.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 309/13

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 26.7.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas – Liettua) – ”Toridas” UAB v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Asia C-386/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - 138 artiklan 1 kohta - Liiketoimen luokittelu yhteisöluovutukseksi - Tavaroiden yhteisöluovutusten vapauttaminen verosta - Hankkijan aikomus jälleenmyydä ostamansa tavarat verovelvolliselle jossakin toisessa jäsenvaltiossa ennen niiden poistumista ensimmäisen jäsenvaltion alueelta - Osan tavaroista ennen niiden lähettämistä tapahtuneen jalostuksen mahdollinen vaikutus))
   (2017/C 309/17)
   Oikeudenkäyntikieli: liettua

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja:”Toridas” UAB

      Vastaaja: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   Kauno apskrities valstybinė mokesčių inspekcijan

      osallistuessa asian käsittelyyn

      Tuomiolauselma

               1)

               Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 138 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että pääasian kaltaisissa olosuhteissa ensimmäiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen verovelvollisen suorittamaa tavaroiden luovutusta ei ole vapautettu arvonlisäverosta mainitun säännöksen nojalla silloin, kun ennen mainitun luovutusliiketoimen päättämistä hankkija, joka on saanut arvonlisäverotunnisteen toisessa jäsenvaltiossa, ilmoittaa luovuttajalle, että tavarat myydään välittömästi edelleen kolmanteen jäsenvaltioon sijoittautuneelle verovelvolliselle, ennen kuin ne ovat poistuneet ensimmäisestä jäsenvaltiosta ja ne kuljetetaan kyseiselle kolmannelle verovelvolliselle, jos mainittu toinen luovutus on todella suoritettu ja jos tavarat on sen jälkeen kuljetettu ensimmäisestä jäsenvaltiosta kolmannen verovelvollisen jäsenvaltioon. Arvonlisäverotunniste, joka ensimmäiselle hankkijalle on myönnetty eri jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa ensimmäinen luovutus on tapahtunut tai jossa lopullinen hankinta on tapahtunut, ei ole yhteisöliiketoimen luokitteluperuste eikä yksinään riittävä seikka osoittamaan, että kyseessä on yhteisöliiketoimi.

               2)

               Direktiivin 2006/112 138 artiklan 1 kohdan tulkinnan kannalta sillä seikalla, että tavaroita on jalostettu väliportaan hankkijan lukuun pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen kahden perättäisen luovutuksen ketjun kuluessa ennen kyseisten tavaroiden kuljetusta lopullisen hankkijan jäsenvaltioon, ei ole vaikutusta ensimmäisen luovutuksen verosta vapauttamisen edellytyksiin silloin, kun mainittu jalostus on tapahtunut ensimmäisen luovutuksen jälkeen.

      (1)  EUVL C 343, 19.9.2016.


title: Asia F-29/09 REV: Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 13.4.2011 — Lebedef ja Jones v. komissio (Henkilöstö — Tuomion purkaminen — Uuden seikan puuttuminen — Tutkimatta jättäminen)

text:
               27.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 252/49

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 13.4.2011 — Lebedef ja Jones v. komissio
   (Asia F-29/09 REV)
   (Henkilöstö - Tuomion purkaminen - Uuden seikan puuttuminen - Tutkimatta jättäminen)
   2011/C 252/104
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxemburg) ja Trevor Jones (Ernzen, Luxemburg) (edustaja: asianajaja F. Frabetti)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja D. Martin)

      Väliintulija: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: K. Zieleśkiewicz ja M. Bauer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kantajien tekemä purkamishakemus, joka koskee virkamiestuomioistuimen kolmannen jaoston asiassa F-29/09 30.9.2010 antamaa tuomiota.

      Tuomiolauselma

               1)

               Purkamishakemus tuomion ottamiseksi uudelleen käsiteltäväksi jätetään tutkimatta.

               2)

               Lebedef ja Jones vastaavat kaikista oikeudenkäyntikuluista.

               3)

               Euroopan unionin neuvosto, joka on asiassa väliintulijana, vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.


title: Asia T-122/12: Kanne 19.3.2012 — ActionSportGames v. SMHV

text:
               9.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 165/23

         Kanne 19.3.2012 — ActionSportGames v. SMHV
   (Asia T-122/12)
   2012/C 165/39
   Kannekirjelmän kieli: tanska

      Asianosaiset

      Kantaja: ActionSportGames A/S (Humlebæk, Tanska) (edustaja: asianajaja W. Rebernik)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: FN Herstal SA (Herstal, Belgia)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan vastaajan 12.1.2012 asiassa R 2096/2010-1 antaman päätöksen

               —

               vahvistamaan väiteosaston 24.9.2010 antaman ratkaisun (asia B 1 344 904)

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: ActionSportGames

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”SCAR” luokkaan 28 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 5 750 054

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: FN Herstal SA

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: belgialainen rekisteröimätön sanamerkki ”SCAR” luokkiin 13 ja 28 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston ratkaisun kumoaminen ja asian palauttaminen sen käsiteltäväksi

      Kanneperusteet: Kantaja väittää, ettei kyseessä olevien tavaramerkkien välillä ole sekaannusvaaraa, koska kyseiset tavarat eroavat toisistaan perustavanlaatuisesti sen takia, että FN Herstalin tavarat ovat sotilaskäyttöön tarkoitettuja oikeita aseita, kun taas kantajan valmistamat tavarat ovat replika-aseita ja leluja, jotka on tarkoitettu urheilua ja leikkimistä varten.


title: Asia C-28/13 P: Unionin tuomioistuimen määräys (viides jaosto) 6.2.2014 – Gabi Thesing ja Bloomberg Finance LP v. Euroopan keskuspankki (EKP) (Muutoksenhaku — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 169 artiklan 2 kohta — Valituskirjelmän välttämätön sisältö)

text:
               10.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 175/15

         Unionin tuomioistuimen määräys (viides jaosto) 6.2.2014 – Gabi Thesing ja Bloomberg Finance LP v. Euroopan keskuspankki (EKP)
   (Asia C-28/13 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 169 artiklan 2 kohta - Valituskirjelmän välttämätön sisältö))
   2014/C 175/17
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittajat: Gabi Thesing ja Bloomberg Finance LP (edustajat: solicitor M. Stephens, solicitor R. Lands ja T. Pitt-Payne, QC)

      Muu osapuoli: Euroopan keskuspankki (EKP) (asiamiehet: M. López Torres ja S. Lambrinoc)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-590/10, Gabi Thesing ja Bloomberg Finance LP v. Euroopan keskuspankki, 29.11.2012 antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi kanteen, jolla vaadittiin kumottavaksi Euroopan keskuspankin 21.10.2010 tekemää päätöstä, jolla evättiin kantajilta oikeus tutustua kahteen julkista velkaa ja budjettialijäämää koskevaan asiakirjaan

      Määräysosa

               1)

               Valitus jätetään tutkimatta.

               2)

               Gabi Thesing ja Bloomberg Finance LP velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 101, 6.4.2013.


title: Asia T-262/10: Kanne 7.6.2010 — Microban International ja Microban (Europe) v. komissio

text:
               14.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/51

         Kanne 7.6.2010 — Microban International ja Microban (Europe) v. komissio
   (Asia T-262/10)
   ()
   2010/C 221/82
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Microban International Ltd. (Huntersville, Yhdysvallat) ja Microban (Europe) Ltd. (Heath Hayes, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: asianajaja M. S. Rydelski)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               2,4,4’-trikloori-2’-hydroksidifenyylieetterin jättämisestä sisällyttämättä direktiivissä 2002/72/EY vahvistettuun unionin luetteloon lisäaineista, joita voidaan käyttää elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvien muovisten materiaalien ja tarvikkeiden valmistukseen, 19.3.2010 tehty komission päätös nro 2010/169 (EUVL L 75, s. 25) on kumottava ja

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vaativat kanteellaan SEUT 263 artiklan nojalla 2,4,4’-trikloori-2’-hydroksidifenyylieetterin jättämisestä sisällyttämättä direktiivissä 2002/72/EY (1) vahvistettuun unionin luetteloon lisäaineista, joita voidaan käyttää elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvien muovisten materiaalien ja tarvikkeiden valmistukseen, 19.3.2010 tehdyn komission päätöksen nro 2010/169 (EUVL L 75, s. 25), joka on tiedoksiannettu numerolla K(2010) 1613, kumoamista.
   Kantajat vetoavat vaatimustensa tueksi seuraaviin kanneperusteisiin:

               Ensinnäkään riidanalainen päätös ei ole puiteasetuksessa (2) säädetyn hyväksymismenettelyn mukainen, koska päätöksen tekemiselle ei ole asianmukaista oikeusperustaa.

               Toiseksi vastaajan tekemä, ainoastaan alkuperäisen hyväksymistä koskevan hakemuksen peruuttamiseen perustuva päätös jättää kyseinen tuote sisällyttämättä unionin luetteloon lisäaineista tekemättä riskinhallintaa koskevaa päätöstä ei ole kyseisen tuotteen hyväksymismenettelyn mukainen.

               Kolmanneksi vastaaja on loukannut kantajien perusteltua luottamusta, koska se ei ole antanut mahdollisuutta tulla alkuperäisen hakijan sijaan kyseisen tuotteen osalta.

               Lopuksi riidanalaiseen päätökseen johtaneessa menettelyssä ei ole noudatettu unionin oikeuden yleisiä periaatteita, kuten hyvän hallinnon periaatetta, avoimuusperiaatetta ja oikeusvarmuuden periaatetta.

      (1)  Elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvista muovisista tarvikkeista 6.8.2002 annettu komission direktiivi 2002/72/EY (EYVL L 220, s. 18).

      (2)  Elintarvikkeen kanssa kosketukseen joutuvista materiaaleista ja tarvikkeista ja direktiivien 80/509/ETY ja 89/109/ETY kumoamisesta 27.10.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1935/2004 (EUVL L 338, s. 4).


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, 7 päivänä lokakuuta 2004, asiassa C-189/03 Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Alankomaiden kuningaskunta Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen (Palvelujen tarjoamisen vapaus — Rajoitukset — Yksityiset turvallisuuspalveluyritykset)

text:
               4.12.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 300/19

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   7 päivänä lokakuuta 2004,
   asiassa C-189/03 Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Alankomaiden kuningaskunta (1)

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen
   (Palvelujen tarjoamisen vapaus - Rajoitukset - Yksityiset turvallisuuspalveluyritykset)
   (2004/C 300/39)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asiassa C-189/03, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 5.5.2003, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään M. Patakia ja W. Wils vastaan Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehinään H. G. Sevenster, C. Wissels ja N. A. J. Bel) yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann (esittelevä tuomari) sekä tuomarit A. Rosas, S. von Bahr, R. Silva de Lapuerta ja M. K. Lenaerts, julkisasiamies: J. Kokott, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M.-F. Contet on antanut 7.10.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut EY 49 artiklan mukaisia velvollisuuksiaan, kun se on antanut 24.10.1997 laissa yksityisistä turvallisuuspalvelu- ja etsiväliikkeistä säännöksiä,

                           —

                           joissa edellytetään — ottamatta huomioon velvollisuuksia, jotka jo koskevat ulkomaista palveluntarjoajaa tämän sijoittautumisvaltiossa — että yrityksellä, joka haluaa tarjota palveluja Alankomaissa, ja sen johdolla on lupa, ja joissa määrätään tuon luvan saannista maksu, ja

                           —

                           joissa edellytetään näiden yritysten sellaiselta henkilökunnalta, joka on lähetetty tuosta sijoittautumisjäsenvaltiosta Alankomaihin, Alankomaiden viranomaisten antamaa lupakorttia, kun tällaista edellytettäessä ei oteta huomioon valvontaa, joka jo koskee rajat ylittävien palvelujen tarjoajaa siinä jäsenvaltiossa, josta tämä on lähtöisin.

               2)

               Alankomaiden kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan kolme neljäsosaa Euroopan yhteisöjen komission oikeudenkäyntikuluista. Muilta osin kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 158, 5.7.2003.


title: Asia T-95/12 P: Valitus, jonka Willem Stols on tehnyt 28.2.2012 virkamiestuomioistuimen asiassa F-51/08 RENV, Stols v. neuvosto, 13.12.2011 antamasta tuomiosta

text:
               28.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 126/22

         Valitus, jonka Willem Stols on tehnyt 28.2.2012 virkamiestuomioistuimen asiassa F-51/08 RENV, Stols v. neuvosto, 13.12.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia T-95/12 P)
   2012/C 126/43
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Willem Stols (Halsteren, Alankomaat) (edustajat: asianajajat S. Rodrigues, A. Blot ja C. Bernard-Glanz)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan valituksen tutkittavaksi

               —

               kumoamaan virkamiestuomioistuimen ensimmäisen jaoston asiassa F-51/08 RENV 13.12.2011 antaman tuomion

               —

               hyväksymään hänen ensimmäisessä oikeusasteessa esittämänsä vaatimukset ja

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa seuraaviin valitusperusteisiin.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu siihen, että virkamiestuomioistuin rikkoi unionin oikeutta tarkastelleessaan ensimmäisessä oikeusasteessa esitettyä ensimmäistä kanneperustetta, joka liittyi Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohdan rikkomiseen ja ilmeiseen arviointivirheeseen:

                           —

                           kun se sovelsi arviointiperustetta, josta ei säädetä henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohdassa (valituksenalaisen tuomion 46 ja 47 kohta)

                           —

                           kun se perusteli tuomionsa puutteellisesti ja kyseenalaisti henkilöstösääntöjen 5 artiklassa säädetyn kahteen tehtäväryhmään luokittelun (valituksenalaisen tuomion 52–54 kohta) ja

                           —

                           kun sen perustelujen tosiseikasto ei pitänyt paikkaansa ja se tulkitsi virheellisesti henkilöstösääntöjen 45 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua kieliä koskevaa arviointiperustetta (valituksenalaisen tuomion 50 ja 51 kohta).

               2)

               Toinen valitusperuste, joka perustuu siihen, että virkamiestuomioistuin teki oikeudellisesti virheellisen päätelmän, kun se tarkasteli henkilöstösääntöjen 59 artiklan 1 kohdan rikkomiseen ja syrjintäkiellon periaatteen loukkaamiseen liittyvää toista kanneperustetta sikäli kuin se hylkäsi toisen kanneperusteen tehottomana, vaikka ensimmäistä kanneperustetta ei ollut näytetty toteen, joten se oli tehnyt useita oikeudellisia virheitä katsoessaan, ettei ensimmäistä kanneperustetta ollut näytetty toteen (valituksenalaisen tuomion 59 ja 60 kohta).