title: Euroopan yhteisöjen komission 12.6.1997 Saksan liittotasavaltaa vastaan nostama kanne (Asia C-220/97)

text:
16.8.97                 FI [                  Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                               N:o C 252/ 15
    tettu kanne, kun kyseessä on muutoksenhaku päätök            2 . velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeu
    sestä, jolla viranomainen on hylännyt kyseisen henki             denkäyntikulut.
    lön esittämän, täytäntöönpanon lykkäämistä koskevan
    pyynnön ?
                                                                  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
3 . Onko yhteisön tullikoodeksin 244 artiklan kolmannen
    kohdan ensimmäisen virkkeen perusteella katsottava,           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ilmenevät
    että täytäntöönpanoa voidaan lykätä pelkästään sillä          vaatimuksista . Edellä 1 kohdan kolmannessa luetelmakoh
    perusteella, että on annettu tai annetaan vakuus, vai         dassa esitetystä moitteesta komissio toteaa, että " esitutkin
    onko myös edeltävässä kappaleessa säädettyjen edelly         nan " ja " hallinnollisen viranomaismenettelyn " käsitteelli
    tysten täytyttävä ?                                           nen rinnastaminen sulkisi pois hyvin olennaisen osan
                                                                  ympäristöä koskevista tiedoista, kuten esimerkiksi vesistö
O EYVL L 302 , 19.10 . 1992, s . 1 .                              jen ja maaperän kuntoa koskevat lausunnot tai viranomai
                                                                  sen kaavoitusmenettelyssä esittämät kannanmäärittelyt.
                                                                  O EYVL L 158 , 23.6.1990 , s. 56 .
      Euroopan yhteisöjen komission 9.6.1997 Saksan
            liittotasavaltaa vastaan nostama kanne
                         ( Asia C-217/97 )
                           ( 97/C 252/29 )                             Euroopan yhteisöjen komission 12.6.1997 Saksan
                                                                             liittotasavaltaa vastaan nostama kanne
                                                                                Asia C-220/97 )
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 9.6.1997
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liit                                  ( 97/C 252/30 )
totasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on komission
oikeudellinen neuvonantaja Dr. Götz zu Hausen, ja proses
siosoite Luxemburgissa on c/o komission oikeudellisen             Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 12.6.1997
yksikön virkamies Carlos Gomez de la Cruz, Centre Wag            Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liit
ner, C 254, Kirchberg.                                            totasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on komission
                                                                  lakimies Dr. Götz zur Hausen, ja prosessiosoite Luxembur
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuo         gissa on c/o Euroopan komission oikeudellisen yksikön vir
mioistuin                                                         kamies Carlos Gomez de la Cruz, Centre "Wagner, C 254,
                                                                  Kirchberg.
1 . toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut
    ympäristöä koskevan tiedon saannin vapaudesta 7 päi          Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuo
    vänä kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin             mioistuin
     90/313/ETY (') ja erityisesti sen 2 artiklan b alakoh
    dan, 3 artiklan 2 kohdan kolmannen luetelmakohdan,
    3 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan ja 5 artiklan            1 ) toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut
    mukaisia velvoitteitaan, koska se on                              Euratomin perustamissopimuksen mukaisia velvoittei
                                                                      taan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa
    — vastoin direktiivin 2 artiklan b alakohtaa jättänyt             kaikkia Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden välillä sekä
         Saksan lainsäädännön soveltamisalan ulkopuolelle             yhteisöön ja yhteisöstä pois tapahtuvien radioaktiivisen
         tuomioistuimet, syyttäjäviranomaiset ja kurinpito           jätteen siirtojen valvonnasta ja tarkkailusta 3 päivänä
         asioita hoitavat virkamiehet silloinkin kun nämä             helmikuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/3/
         eivät käytä tuomiovaltaa;                                    Euratom ( 1 ) noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuk
                                                                      sia ja hallinnollisia määräyksiä,
    — vastoin 3 artiklan 2 kohdan toista alakohtaa lai
         minlyönyt säätää sellaisten tietojen osittaisesta toi
         mittamisesta, jotka on mahdollista erottaa 3 artik      2 ) velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeu
         lan 2 kohdassa mainittuihin oikeushyviin liittyvistä         denkäyntikulut.
         tiedoista;
                                                                  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
    — vastoin 3 artiklan 2 kohdan kolmatta luetelmakoh
         taan laiminlyönyt taata oikeuden saada hallinnolli
         sen viranomaismenettelyn kuluessa tietoa seikoista,      Euratomin perustamissopimuksen 161 artiklan kolmannen
         joita viranomaisille menettelyn perusteella on ker      kohdan mukaisesta direktiivien sitovuudesta ja 192 artik
         tynyt;                                                   lan 1 kohdasta johtuu, että jäsenvaltiot, joille direktiivi on
                                                                  osoitettu, ovat velvollisia toteuttamaan direktiivin tavoit
     — vastoin 5 artiklaa jättänyt säätämättä pelkästä tie       teet säädetyssä määräajassa eli saattamaan direktiivin
         tojen toimittamisesta perittävistä maksuista eikä        säännökset osaksi kansallista oikeutta siten, että niillä
         maksujen kohtuullisuutta koskevista rajoituksista;       määräajan päättyessä on täysimääräinen tehokas vaikutus .
 ---pagebreak--- N:o C 252/ 16          FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       16.8.97
Tämä määräaika päättyi 1.1.1994 ilman että Saksan liitto            korvausvastuuta koskevaa oikeuskäytäntöä, jonka mukaan
tasavalta olisi saattanut voimaan tarpeellisia oikeussään           vastuuta koskevat edellytykset ovat tiukemmat kuin
töjä .                                                               muissa tapauksissa, myös kysymyksessä olevaan komission
                                                                     päätökseen, joka ei valittajien mukaan ole lainsäädäntö
(M EYVL L 35 , 12.2.1992, s . 24 .                                   toimi . Soveltaessaan vastuuta koskevia periaatteita hallin
                                                                     totoimintaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
                                                                     olisi pitänyt todeta, että komission toimenpiteet olivat
                                                                     lainvastaisia, minkä perusteella valittajien vahingonkor
                                                                     vausvaatimus olisi ollut perusteltu .
Aloys Schröderin, Jan ja Karl-Julius Thamannin, jotka                Yhteisön oikeutta on rikottu myös siten, että ensimmäisen
ovat osakkaina Zuchtschweine Epe GbH:ssa, 13.6.1997                  oikeusasteen tuomioistuin ei ole tutkiessaan omaisuuden
tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas             suojan ja ammatin harjoittamisen vapautta koskevien
teen tuomioistuimen viidennen jaoston 15.4.1997 anta                perusoikeuksien loukkaamista ottanut huomioon yhteisön
masta tuomiosta asiassa T-390/94, Aloys Schröder ym.                 oikeusjärjestyksessä turvattuja yksilöiden perusoikeusint
             vastaan Euroopan yhteisöjen komissio                    ressejä . Komissio ei ole nimittäin riidanalaisella päätök
                       ( Asia C-221/97 P )                           sellä antanut yleisesti sovellettavaa säännöstä, jonka yhtey
                                                                     dessä sillä olisi tietty liikkumavara, vaan kysymyksessä on
                          ( 97/C 252/31 )                            konkreettinen toimenpide, jonka vaikutukset eivät ainoas
                                                                     taan ole etukäteen arvioitavissa, vaan toimenpiteellä on
                                                                     myös nimenomaisesti tähdätty näiden vaikutusten aikaan
Aloys Schröder, Jan ja Karl-Julius Thamann, ovat                     saamiseen .
Zuchtschvveine Epe GbH:n osakkaina valittaneet
13.6.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                     (') EYVL C 181 , 14.6.1997, s . 11 .
tuomioistuimen viidennen jaoston 15.4.1997 antamasta
                                                                     ( 2 ) EYVL C 392, 31.12.1994 , s. 12 .
tuomiosta asiassa T-390/94 ('), Aloys Schröder ym. vas
taan Euroopan yhteisöjen komissio. Valittajien edustajana
on asianajaja Rudolf Brenken, asianajotoimisto Rentz
mann & Brenken, Quakenbrück, ja prosessiosoite Luxem
burgissa asianajotoimisto Michel Molitor, Pierre Feltgen
& Andre Harpas, 14a rue des Bains .
                                                                            Euroopan yhteisöjen komission 17.6.1997 Ranskan
Valittajat toistavat yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                              tasavaltaa vastaan nostama kanne
tuomioistuimessa pidetyssä oikeudenkäynnissä esittämät                                         (Asia C-225/97)
vaatimukset (2 ) ja vaativat, että
                                                                                ( 97/C 252/32 )
— vastapuoli velvoitetaan maksamaan vahingonkorvauk
     sena 173 174,45 Saksan markkaa ( DEM ) riidanalai
     sesta päätöksestä heille aiheutuneiden vahinkojen kor          Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 17.6.1997
     vaamiseksi,                                                     Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan
                                                                     tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellinen
                                                                     neuvonantaja Hendrik van Lier ja prosessiosoite Luxem
— vastapuoli velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti                 burgissa c/o Carlos Gomez de la Cruz, Centre Wagner,
     kulut .                                                         Kirchberg, Luxemburg.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                  Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuo
                                                                     mioistuin
Asiassa on loukattu valittajien oikeutta tulla kuulluksi .
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole ottanut huo
mioon keskeistä osaa valittajien lausumista tai se ei aina          — toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut vesi
kaan ole maininnut näitä seikkoja valituksenalaisessa tuo                  ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alalla
miossa joko ollenkaan tai ainakaan riittävästi . Tämä pätee                 toimivien yksiköiden hankintamenettelyjä koskevien
erityisesti siltä osin kuin valittajat ovat esittäneet, että hal           yhteisön sääntöjen soveltamiseen liittyvien lakien, ase
linnolliset rajat eivät ole tarkoituksenmukainen keino kiel                tusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittami
tojen soveltamisalueiden rajaamiseksi, vaan episoottisten                   sesta 25 päivänä helmikuuta 1992 annetun neuvoston
eläintautien torjumiseksi tällainen rajaaminen voidaan tar                 direktiivin 92/13/ETY (') 1 artiklan 2 kohdan, 2 artik
koituksenmukaisesti tehdä ainoastaan tautipesäkkeen etäi                   lan 1 kohdan c alakohdan ja 5 kohdan sekä 2 ja 4
syyttä koskevan perusteen perusteella.                                      luvun mukaisia velvoitteitaan, koska se on antanut
                                                                            29.12.1993 lain nro 92/ 1416 mainitun direktiivin kan
                                                                            sallisena täytäntöönpanotoimena ;
Asiassa on rikottu yhteisön oikeutta . Yhteisön oikeutta on
rikottu erityisesti siten, että ensimmäisen oikeusasteen tuo
mioistuin on soveltanut yhteisöjen tuomioistuimen kehittä           — velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeuden
mää, lainsäädäntötoimista aiheutuvaa yhteisön vahingon                     käyntikulut.


title: Asia T-519/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.7.2017 – myToys.de v. EUIPO – Laboratorios Indas (myBaby) [EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin myBaby rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi EU-sanamerkki, EU-kuviomerkki ja kansallinen sanamerkki MAYBABY, May BaBy ja MAY BABY — Liitännäinen valitus — Asetuksen (EY) N:o 216/96 8 artiklan 3 kohta — Pelkästään vahvistava päätös — Tutkimatta jättäminen]

text:
               11.9.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 300/29

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.7.2017 – myToys.de v. EUIPO – Laboratorios Indas (myBaby)
   (Asia T-519/15) (1)

   ([EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin myBaby rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisempi EU-sanamerkki, EU-kuviomerkki ja kansallinen sanamerkki MAYBABY, May BaBy ja MAY BABY - Liitännäinen valitus - Asetuksen (EY) N:o 216/96 8 artiklan 3 kohta - Pelkästään vahvistava päätös - Tutkimatta jättäminen])
   (2017/C 300/36)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: myToys.de GmbH (Berliini, Saksa) (edustajat: C. asianajajat Hauss-Löhde ja M. Mette)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (edustaja: asiamies H. Kunz)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa, väliintulijana unionin yleisessä tuomioistuimessa: Laboratorios Indas, SA (Pozuelo de Alarcon, Espanja) (edustaja: asianajaja M. de Justo Bailey)

      Oikeudenkäynnin kohde

   EUIPO:n toisen valituslautakunnan 17.6.2015 (asia R 1002/2014-2) tekemästä päätöksestä nostettu kanne, joka koskee Laboratorios Indasin ja myToys.de:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               myToys.de GmbH vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, sekä velvoitetaan korvaamaan Laboratorios Indas, SA:n oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 363, 3.11.2015.


title: Asia T-306/07: Kanne 9.8.2007 — Offshore Legends v. SMHV — Acteon (OFFSHORE LEGENDS (sini-musta-vihreä))

text:
               10.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/49

         Kanne 9.8.2007 — Offshore Legends v. SMHV — Acteon (OFFSHORE LEGENDS (sini-musta-vihreä))
   (Asia T-306/07)
   (2007/C 269/88)
   Kannekirjelmän kieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Offshore Legends NV (Nevele, Belgia) (edustajat: asianajajat P. Maeyaert ja N. Clarembeaux)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Acteon SARL (Saint-Tropez, Ranska)
   Vaatimukset

               —

               toisen valituslautakunnan 29.5.2007 tekemä päätös (asia R 1038/2006-2) on kumottava osittain;

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja.

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sini-musta-vihreä kuviomerkki ”Offshore Legends” luokkiin 3, 9, 14, 18, 20, 24, 25, 28 ja 35 kuuluvia tavaroita varten — hakemus N:o 2 997 021.

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Acteon SARL

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansallinen ja kansainvälinen kuviomerkki ”Offshore One” luokkiin 16, 18 ja 25 kuuluvia tavaroita varten.

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen kaikkien riidanalaisten tavaroiden osalta.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston päätöksen osittainen kumoaminen siltä osin kuin sillä hylättiin väite luokkiin 18 ja 25 kuuluvien tarkoitettujen tavaroiden osalta.

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 40/94 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen siltä osin kuin valituslautakunta on tehnyt arviointivirheen sekaannusvaaran osalta ja erityisesti arvioinut väärin kilpailevien tavaramerkkien samankaltaisuuden.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).


title: Asia C-18/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Kammarrätten i Jönköping (Ruotsi) on esittänyt 22.1.2007 — Mattias Jalkhed v. Jordbruksverket

text:
               10.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/23

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Kammarrätten i Jönköping (Ruotsi) on esittänyt 22.1.2007 — Mattias Jalkhed v. Jordbruksverket
   (Asia C-18/07)
   (2007/C 56/42)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Kammarrätten i Jönköping
   Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Mattias Jalkhed

      Vastapuoli: Jordbruksverket
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Merkitseekö sellainen kansallinen säännös, joka sisältää kiellon pitää petolintuja seura- tai harrastuseläiminä, EY:n perustamissopimuksen 28 artiklassa tarkoitettua tuonnin määrällistä rajoitusta tai vaikutukseltaan vastaavaa toimenpidettä, jos kyseinen säännös johtaa siihen, että kyseiseen jäsenvaltioon on kiellettyä tuoda tällaista lintua toisesta jäsenvaltiosta?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Voidaanko kyseistä kansallista säännöstä tästä huolimatta pitää yhteisön oikeuden mukaisena, kun otetaan huomioon, että toimivaltaisen kansallisen viranomaisen mukaan kyseinen säännös on perusteltu sellaisilla vaikeuksilla, jotka liittyvät petolintujen luonnonmukaista käyttäytymistä (ts. lintujen sosiaalinen käyttäytyminen, ravinnonhankintaan liittyvä käyttäytyminen ja liikkumistarve) koskevasta tarpeesta huolehtimiseen vankeudessa olevien lintujen osalta sekä kesyyntymättömyyteen, joka johtaa arkuuteen ja epätoivottuun stressiin eläinten käsittelyn yhteydessä?

                           a)

                           Mitä mahdollista merkitystä on tässä yhteydessä sillä, että kyseinen kansallinen säännös on ilmoitettu komissiolle direktiivin 98/34/EY (1) (jota on muutettu direktiivillä 98/48/EY) mukaisena teknisenä määräyksenä eikä komissio ole esittänyt tältä osin huomautuksia (kun otetaan huomioon erityisesti mainitun direktiivin 8 artiklan 5 kohdan toinen alakohta)?

                           b)

                           Mitä mahdollista merkitystä on tässä yhteydessä sillä, ettei yhteisön tasolla ole toteutettu yhdenmukaistamista muun muassa sellaisten petolintujen tuonnin ja pitämisen osalta, joista asiassa on kyse (erotuksena siihen tilanteeseen, josta oli kyse sellaisen lainsäädännön osalta, jota käsiteltiin EY-tuomioistuimen asiassa C-162/97, Nilsson [ym.], 19.11.1998 antamassa tuomiossa)?

      (1)  EUVL L 204, 21.7.1998, s. 37.


title: Asia T-522/15: Kanne 10.9.2015 – CCPL ym. v. komissio

text:
               26.10.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 354/52

         Kanne 10.9.2015 – CCPL ym. v. komissio
   (Asia T-522/15)
   (2015/C 354/63)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantajat: CCPL – Consorzio Cooperative di Produzione e Lavoro SC (Reggio Emilia, Italia), Coopbox group SpA (Reggio Emilia, Italia), Poliemme Srl (Reggio Emilia, Italia), Coopbox Hispania, SL (Lorca, Espanja), Coopbox Eastern s.r.o. (Nové Mesto nad Váhom, Slovakia) (edustajat: asianajajat S. Bariatti ja E. Cucchiara)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan kantajille määrätyn sakon tai

               —

               toissijaisesti vähentämään sen määrää ja joka tapauksessa

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kyseessä oleva kanne kohdistuu 24.6.2015 tehtyyn Euroopan komission päätökseen C(2015) 4336 final asiassa AT.39563 – Vähittäismyyntiin tarkoitetut elintarvikepakkaukset; kanteen kohteena on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan rikkominen.
   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee toimivallan ylittämistä asian tutkinnan ja perustelujen puutteellisuuden perusteella siltä osin kuin kyse on kilpailusääntöjen rikkomisen vaikutusten olemassaolosta.

                           —

                           Tässä yhteydessä väitetään, että riidanalaisilla menettelytavoilla ei käytännössä ollut vaikutuksia, kuten tutkinta-asiakirjoista ilmenee ja kuten komissiokin riidanalaisessa päätöksessä myöntää. Tällainen seikka olisi pitänyt ottaa asianmukaisesti huomioon rikkomisten vakavuuden yleisessä arvioinnissa ja siis sovellettavien sakkojen määrän laskemisessa. Riidanalaisessa päätöksessä kuitenkin jätetään tällainen seikka huomiotta eikä sille esitetä minkäänlaisia perusteluja.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan seuraamuksen perusmäärän vahvistamisessa on loukattu suhteellisuusperiaatetta ja asianmukaisuutta koskevaa periaatetta.

                           —

                           Tässä yhteydessä väitetään, että riidanalaisessa päätöksessä on otettu sakon perusmäärän laskemiseksi huomioon sen myynnin arvo, joka toteutui rikkomiseen osallistumisen viimeisenä vuotena, vaikkei tällainen arvo olisi ollenkaan ilmentänyt kantajien ja muiden menettelyn osapuolten todellista markkina-asemaa.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu asetuksen (EY) N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan rikkomiseen.

                           —

                           Tässä yhteydessä väitetään, että arvo, jonka komissio on ottanut huomioon asetuksen (EY) N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdassa säädetyn 10 prosentin rajan laskemiseksi, on ilmeisen virheellinen siltä osin kuin

                                       —

                                       se sisältää CCPL-konsernin koko liikevaihdon, vaikkei komissio ole ollenkaan osoittanut konsernin emoyhtiön vastuuta (ns. parental liability)

                                       —

                                       se sisältää sellaisten yksiköiden liikevaihdon, jotka eivät enää kuuluneet CCPL-konserniin päätöksen tekemisen ajankohtana

                                       —

                                       siinä ei oteta mitenkään huomioon mitään liikevaihdon, joka CCPL-konsernilla katsottiin olevan, koostumukseen liittyviä erityisiä olosuhteita

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan seuraamuksen laajuuden vahvistamisessa on loukattu suhteellisuusperiaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta.

                           —

                           Tässä yhteydessä väitetään, ettei riidanalaisessa päätöksessä ole otettu mitenkään huomioon sitä vakavan kriisin tilannetta, jossa pakkausala on, ja että kantajille määrätty sakko on ilmeisesti ja perusteettomasti kohtuuton verrattuna muille osapuolille määrättyyn sakkoon.

               5)

               Viides kanneperuste, jonka mukaan Euroopan komissio on jättänyt noudattamatta SEUT 296 artiklan mukaista perusteluvelvollisuutta, koska se on ottanut vain osittain huomioon seikkoja, jotka CCPL-konserni on esittänyt maksukyvyn puutteesta.

                           —

                           Vaikka riidanalaisessa päätöksessä myönnetään erittäin vakavan kriisin tilanne, jossa kantajat ovat, sitä ei ole otettu siinä riittävästi huomioon seuraamuksen porrastamiseksi.


title: Asia T-208/11: Kanne 11.4.2011 — LTTE v. neuvosto

text:
               18.6.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 179/17

         Kanne 11.4.2011 — LTTE v. neuvosto
   (Asia T-208/11)
   2011/C 179/30
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Liberation Tigers of Tamil Eelam (LTTE) (Herning, Tanska) (edustaja: asianajaja V. Koppe)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 83/2011 (1) on kumottava sikäli kuin se koskee kantajaa

               —

               on todettava, että neuvoston asetusta (EY) N:o 2580/2011 (2) ei sovelleta kantajaan

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Esillä olevassa asiassa kantaja vaatii neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 83/2011 osittaista kumoamista sikäli kuin kantajan nimi löytyy edelleen niiden luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden, ryhmien ja yhteisöjen luettelosta, joiden varat ja taloudelliset resurssit jäädytetään tämän säädöksen mukaisesti.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 83/2011 on mitätön sikäli kuin se koskee kantajaa, ja/tai neuvoston asetusta (EY) N:o 2580/2001 ei sovelleta, koska humanitaarista oikeutta ei otettu huomioon.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 83/2011 on mitätön sikäli kuin se koskee kantajaa, koska kantajaa ei voida luokitella neuvoston yhteisen kannan 2001/931/YUTP (3) 1 artiklan 3 kohdassa määritellyksi terroristijärjestöksi. Kantaja väittää tähän liittyen, että sen toiminta ei ole rikollista kansainvälisen humanitaarisen oikeuden eikä kansallisen rikosoikeuden, jota ei sovelleta aseellista konfliktia koskeviin tilanteisiin, perusteella.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 83/2011 on mitätön sikäli kuin se koskee kantajaa, koska toimivaltainen viranomainen ei ole tehnyt päätöstä, mitä neuvoston yhteisen kannan 2001/931/YUTP 1 artiklan 4 kohdassa edellytetään

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 83/2011 on mitätön sikäli kuin se koskee kantajaa, koska neuvosto ei suorittanut neuvoston yhteisen kannan 2001/931/YUTP 1 artiklan 6 kohdassa edellytettyä tarkistusta. Kantaja väittää, että koska se ei enää käytä sotilaallisia keinoja tavoitteidensa saavuttamiseksi eikä se enää toimi suoraan Sri Lankassa, tällainen tarkistus olisi johtanut päätelmään siitä, että se on poistettava luettelosta.

               5)

               Viides kanneperuste, jonka mukaan neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 83/2011 on mitätön sikäli kuin se koskee kantajaa, koska se ei ole perusteluvelvollisuuden mukainen, mikä on ristiriidassa SEUT 296 artiklan kanssa.

               6)

               Kuudes kanneperuste, jonka mukaan neuvoston täytäntöönpanoasetus (EYU) N:o 83/2011 on mitätön sikäli kuin se koskee kantajaa, koska sillä loukataan kantajan puolustautumisoikeuksia ja kantaja oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan.

      (1)  Tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi annetun asetuksen (EY) N:o 2580/2001 2 artiklan 3 kohdan täytäntöönpanosta sekä täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 610/2010 kumoamisesta 31.1.2011 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 83/2011 (EUVL L 28, s. 14)

      (2)  Tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvista erityisistä rajoittavista toimenpiteistä terrorismin torjumiseksi 27.12.2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2580/2001 (EYVL L 344, s. 70)

      (3)  Erityistoimenpiteiden toteuttamisesta terrorismin torjumiseksi hyväksytty neuvoston yhteinen kanta 27.12.2001 (EYVL L 344, s. 93)


               5.3.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 57/24

         Asian C-307/04 P poistaminen rekisteristä (1)

   (2005/C 57/41)

      (Oikeudenkäyntikieli: englanti)

   Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 25.11.2004 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia C-307/04 P, SEC Corporation vastaan Euroopan yhteisöjen komissio.

      (1)  EUVL C 239, 25.9.2004.


title: Asia T-438/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 9.3.2016 – Port autonome du Centre et de l’Ouest ym. v. komissio (Valtiontuet — Yhteisövero — Belgian valtion belgialaisille satamille myöntämät tuet — Komission jäsenvaltiolle osoittama kirje, jossa se ilmoittaa alustavan tarkastelun jälkeen jäsenvaltion myöntämät tuet sisämarkkinoille soveltumattomiksi, sekä todennäköisistä käytännön toimenpiteistä — Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena — Tutkimatta jättäminen)

text:
               2.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/46

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 9.3.2016 – Port autonome du Centre et de l’Ouest ym. v. komissio
   (Asia T-438/15) (1)

   ((Valtiontuet - Yhteisövero - Belgian valtion belgialaisille satamille myöntämät tuet - Komission jäsenvaltiolle osoittama kirje, jossa se ilmoittaa alustavan tarkastelun jälkeen jäsenvaltion myöntämät tuet sisämarkkinoille soveltumattomiksi, sekä todennäköisistä käytännön toimenpiteistä - Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena - Tutkimatta jättäminen))
   (2016/C 156/62)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: Port autonome du Centre et de l’Ouest SCRL (La Louvière, Belgia), Port autonome de Namur (Namur, Belgia), Port autonome de Charleroi (Charleroi, Belgia) ja Région wallonne (Belgia) (edustaja: asianajaja J. Vanden Eynde)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: S. Noë ja B. Stromsky)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Sen päätöksen kumoamisvaatimus, jonka on väitetty sisältyvän komission 1.6.2015 päivättyyn kirjeeseen, ja jossa katsotaan, että belgialaisille satamille myönnetyt vapautukset yhteisöverosta muodostavat sisämarkkinoille soveltumattoman valtiontuen [valtiontuki N:o SA.38393 (2014/CP)].

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Port autonome du Centre et de l’Ouest SCRL, Port autonome de Namur, Port autonome de Charleroi ja Région wallonne vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Port autonome de Liège ja Société régionale du port de Bruxelles vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 337, 12.10.2015.


title: Asia T-36/13: Kanne 21.1.2013 — Erreà Sport v. SMHV — Facchinelli (ANTONIO BACIONE)

text:
               16.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 79/29

         Kanne 21.1.2013 — Erreà Sport v. SMHV — Facchinelli (ANTONIO BACIONE)
   (Asia T-36/13)
   2013/C 79/50
   Kannekirjelmän kieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Erreà Sport SpA (Torrile, Italia) (edustajat: avvocato D. Caneva ja avvocato G. Fucci)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Antonio Facchinelli (Dalang, Kiina)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 24.10.2012 tekemän päätöksen asiassa R 1561/2011-1 ja näin ollen hylkäämään Yhteisön tavaramerkkilehdessä nro 117/2010 julkaistun rekisteröintihakemuksen, jonka Antonio Facchinelli on tehnyt, kaikkien tavaroiden osalta

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Antonio Facchinelli

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanaosat ANTONIO BACIONE sisältävä kuviomerkki luokkiin 3, 14, 18 ja 25 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9 056 037

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sanaosan erreà sisältävä kuviomerkki ja kaksi yhteenkietoutunutta vinoneliötä sisältävä kuviomerkki luokkiin 3, 9, 14, 16, 18, 25, 28, 35 ja 41 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet:

               —

               asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

               —

               asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohdan rikkominen.


title: Asioiden T-615/97–T-618/97 poistaminen rekisteristä

text:
C 163/36              FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     10.6.2000
 Asioiden T-518/97–T-564/97 (1) poistaminen rekisteristä                        Asian T-186/99 (1) poistaminen rekisteristä
                       (2000/C 163/73)                                                         (2000/C 163/76)
                 (Oikeudenkäyntikieli: portugali)                                        (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
                                                                       Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
men kolmannen jaoston puheenjohtajan 14.12.1999 antamal-
                                                                       men toisen jaoston puheenjohtajan 21.3.2000 antamalla
la määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asiat
                                                                       määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia
T-518/97–T-564/97, Fernando Eugénio de Abreu ym. vastaan
                                                                       T-186/99, Saehan Media Ireland Limited vastaan Euroopan
Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio.
                                                                       yhteisöjen komissio.
(1) EYVL C 166, 30.5.1998.
                                                                       (1) EYVL C 281, 2.10.1999.
 Asioiden T-565/97–T-595/97 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                Asian T-356/99 (1) poistaminen rekisteristä
                       (2000/C 163/74)
                                                                                (2000/C 163/77)
                 (Oikeudenkäyntikieli: portugali)
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
men kolmannen jaoston puheenjohtajan 14.12.1999 antamal-
la määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asiat         Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
T-565/97–T-595/97, João Luı́s de Sousa de Abreu ym. vastaan           men ensimmäisen jaoston puheenjohtajan 28.3.2000 antamal-
Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio.             la määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia
                                                                       T-356/99, Sonia Marion Elder ja Robert Dale Elder vastaan
                                                                       Euroopan yhteisöjen komissio.
(1) EYVL C 166, 30.5.1998.
                                                                       (1) EYVL C 63, 4.3.2000.
 Asioiden T-615/97–T-618/97 (1) poistaminen rekisteristä
                       (2000/C 163/75)
                                                                                Asian T-1/00 (1) poistaminen rekisteristä
                  (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                                                (2000/C 163/78)
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
men kolmannen jaoston puheenjohtajan 16.12.1999 antamal-                                   (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
la määräyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
rekisteristä on poistettu asiat T-615/97–T-618/97, Alberny             Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
Frères ym. vastaan Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan               men ensimmäisen jaoston puheenjohtajan 31.3.2000 antamal-
yhteisöjen komissio.                                                   la määräyksellä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
                                                                       rekisteristä on poistettu asia T-1/00, Gustav Hölzl ym. vastaan
(1) EYVL C 94, 28.3.1998.                                              Euroopan yhteisöjen komissio.
                                                                       (1) EYVL C 63, 4.3.2000.


title: Asia F-29/15: Kanne 17.2.2015 – ZZ v. ECSEL-yhteisyritys

text:
               4.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 146/50

         Kanne 17.2.2015 – ZZ v. ECSEL-yhteisyritys
   (Asia F-29/15)
   (2015/C 146/69)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja Vasileios A. Christianos)

      Vastaaja: ECSEL-yhteisyritys

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Vahingonkorvausvaatimus henkisestä kärsimyksestä, jonka kantaja väittää aiheutuneen lainvastaisuuksista, jotka vastaaja on tehnyt vuoden 2012 arviointikertomusta laatiessaan.

      Vaatimukset

               —

               ECSEL-yhteisyritys on velvoitettava korvaamaan kanteessa mainituista lainvastaisuuksista aiheutunut henkinen kärsimys maksamalla kantajalle neljäkymmentä tuhatta euroa (EUR 40  000) tuomion julistamispäivästä alkaen koko summan maksamiseen asti laskettavine korkoineen.

               —

               ECSEL-yhteisyritys on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-164/07 P: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 18.6.2008 — Sundholm v. komissio (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Urakehitystä koskeva arviointikertomus — Vuotta 2003 koskeva arviointi — Puolustautumisoikeudet — Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat — Valitus, joka on perusteeton)

text:
               2.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 197/23

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 18.6.2008 — Sundholm v. komissio
   (Asia T-164/07 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Henkilöstö - Virkamiehet - Urakehitystä koskeva arviointikertomus - Vuotta 2003 koskeva arviointi - Puolustautumisoikeudet - Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat - Valitus, joka on perusteeton)
   (2008/C 197/40)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Asa Sundholm (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ja E. Marchal)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: C. Berardis-Kayser ja D. Martin, avustajanaan asianajaja B. Wägenbaur)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Valitus Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa F-30/05, Sundholm v. komissio, 1.3.2007 antamasta tuomiosta (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa), jonka kumoamista vaaditaan
   Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Asa Sundholm vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan komissiolle tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 155, 7.7.2007.


title: Asia C-256/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 15.11.2011 (Verwaltungsgerichtshofin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Murat Dereci, Vishaka Heiml, Alban Kokollari, Izunna Emmanuel Maduike ja Dragica Stevic v. Bundesministerium für Inneres (Unionin kansalaisuus — Sellaisten kolmansien valtioiden kansalaisten oleskeluoikeus, jotka ovat unionin kansalaisten perheenjäseniä — Epääminen sillä perusteella, ettei kansalaisen oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen ole käytetty — Mahdollinen erilainen kohtelu sellaisiin unionin kansalaisiin nähden, jotka ovat käyttäneet oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen — ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus — Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 13 artikla — Lisäpöytäkirjan 41 artikla — Standstill-lausekkeet)

text:
               28.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/20

      Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 15.11.2011 (Verwaltungsgerichtshofin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Murat Dereci, Vishaka Heiml, Alban Kokollari, Izunna Emmanuel Maduike ja Dragica Stevic v. Bundesministerium für Inneres
      (Asia C-256/11) (1)

      (Unionin kansalaisuus - Sellaisten kolmansien valtioiden kansalaisten oleskeluoikeus, jotka ovat unionin kansalaisten perheenjäseniä - Epääminen sillä perusteella, ettei kansalaisen oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen ole käytetty - Mahdollinen erilainen kohtelu sellaisiin unionin kansalaisiin nähden, jotka ovat käyttäneet oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen - ETY:n ja Turkin välinen assosiaatiosopimus - Assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80 13 artikla - Lisäpöytäkirjan 41 artikla - Standstill-lausekkeet)
      (2012/C 25/33)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Verwaltungsgerichtshof

         Pääasian asianosaiset

         Kantajat: Murat Dereci, Vishaka Heiml, Alban Kokollari, Izunna Emmanuel Maduike ja Dragica Stevic

         Vastaaja: Bundesministerium für Inneres

         Oikeudenkäynnin kohde

      Ennakkoratkaisupyyntö — Verwaltungsgerichtshof — SEUT 20 artiklan ja Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisestä assosiaatiosta tehtyyn sopimukseen liitetyn lisäpöytäkirjan, joka on allekirjoitettu 23.11.1970 (EYVL L 293, s. 4) ja joka koskee toimenpiteitä sen voimaan saattamiseksi, 41 artiklan 1 kohdan sekä tässä sopimuksessa perustetun assosiaationeuvoston assosiaation kehittämisestä 19.9.1980 tekemän päätöksen N:o 1/80 13 artiklan tulkinta — Unionin kansalaisuus — Unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeus oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella — Tilanne, jossa unionin kansalainen oleskelee sellaisen jäsenvaltion alueella, jonka kansalaisuus hänellä on — Edellytykset oleskeluluvan myöntämiseksi perheenjäsenille, jotka ovat kolmannen maan kansalaisia

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Unionin oikeutta ja etenkin sen unionin kansalaisuutta koskevia säännöksiä ja määräyksiä on tulkittava siten, että ne eivät estä jäsenvaltiota epäämästä kolmannen valtion kansalaiselta oleskelua sen alueella silloin, kun kolmannen valtion kansalainen pyrkii asumaan yhdessä sellaisen perheenjäsenensä kanssa, joka on kyseisessä jäsenvaltiossa, jonka kansalaisuus hänellä on, asuva unionin kansalainen ja joka ei ole koskaan käyttänyt oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen, kunhan tällainen epääminen ei merkitse sitä, ettei asianomainen unionin kansalainen voi tosiasiassa käyttää pääosaa oikeuksista, jotka hänellä on unionin kansalaisen asemansa perusteella, mikä seikka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkastettava.

                  2)

                  Brysselissä 23.11.1970 allekirjoitetun lisäpöytäkirjan, joka tehtiin, hyväksyttiin ja vahvistettiin yhteisön puolesta 19.12.1972 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2760/72, 41 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että uuden, aikaisempaa tiukemman säännöstön säätämistä on pidettävä kyseisessä määräyksessä tarkoitettuna ”uutena rajoituksena”, kun tällä aikaisemmalla säännöstöllä lievennettiin itsessään vielä aikaisempaa säännöstöä, joka koski niitä edellytyksiä, joilla Turkin kansalaiset saattoivat käyttää sijoittautumisvapautta kyseisen pöytäkirjan tullessa voimaan asianomaisen jäsenvaltion alueella.

         (1)  EUVL C 219, 23.7.2011.


title: Asia C-584/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 2.3.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt tribunal administratif de Melun – Ranska) – Glencore Céréales France v. Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer) (Ennakkoratkaisupyyntö — Asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95 — Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaaminen — 3 artikla — Asetus (ETY) N:o 3665/87 — 11 artikla — Perusteettomasti myönnetyn vientituen takaisin periminen — Asetus (ETY) N:o 3002/92 — 5 a artikla — Perusteettomasti vapautettu vakuus — Erääntyneet korot — Vanhentumisaika — Määräajan alkamisajankohta — Määräajan katkeaminen — Enimmäisraja — Pidempi määräaika — Soveltuvuus)

text:
               18.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 121/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 2.3.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt tribunal administratif de Melun – Ranska) – Glencore Céréales France v. Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
   (Asia C-584/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95 - Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaaminen - 3 artikla - Asetus (ETY) N:o 3665/87 - 11 artikla - Perusteettomasti myönnetyn vientituen takaisin periminen - Asetus (ETY) N:o 3002/92 - 5 a artikla - Perusteettomasti vapautettu vakuus - Erääntyneet korot - Vanhentumisaika - Määräajan alkamisajankohta - Määräajan katkeaminen - Enimmäisraja - Pidempi määräaika - Soveltuvuus))
   (2017/C 121/07)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal administratif de Melun

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Glencore Céréales France

      Vastaaja: Établissement national des produits de l’agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 3 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä säädettyä määräaikaa sovelletaan pääasiassa kyseessä olevien kaltaisten sellaisten korkosaatavien perimiseen, jotka perustuvat maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 27.11.1987 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3665/87, sellaisena kuin se on muutettuna 18.3.1997 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 495/97, 11 artiklan 3 kohtaan ja interventiosta peräisin olevien tuotteiden käytön ja/tai määräpaikan tarkastamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 16.10.1992 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3002/92, sellaisena kuin se on muutettuna 26.4.1996 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 770/96, 5 a artiklaan.

               2)

               Asetuksen N:o 2988/95 3 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että se, että toimija on velkaa pääasiassa kyseessä olevien kaltaisia korkosaatavia, ei ole tässä säännöksessä tarkoitettu ”jatkuva tai toistuva väärinkäytös”. Tällaisten saatavien on katsottava johtuvan siitä samasta asetuksen N:o 2988/95 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta väärinkäytöksestä, joka johtaa saatavan pääoman muodostavien, perusteettomasti saatujen tukien ja määrien perimiseen.

               3)

               Asetuksen N:o 2988/95 3 artiklan 1 kohdan ensimmäistä alakohtaa on tulkittava siten, että sellaisten seuraamusmenettelyjen osalta, jotka johtavat pääasiassa kyseessä olevien kaltaisten korkosaatavien takaisin perimiseen tähtäävien hallinnollisten toimenpiteiden toteuttamiseen, tässä 3 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetty vanhentumisaika alkaa kulua siitä päivästä, jona on tapahtunut väärinkäytös, joka johtaa niiden perusteettomien tukien ja määrien takaisin perimiseen, joiden perusteella kyseiset korot lasketaan, eli päivästä, joka on tämän väärinkäytöksen muodostavan tekijän eli joko yhtäältä toimen tai laiminlyönnin tai toisaalta vahingon tapahtumapäivä, riippuen siitä, mikä niistä tapahtuu viimeksi.

               4)

               Asetuksen N:o 2988/95 3 artiklan 1 kohdan neljättä alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevien kaltaisten korkojen perimiseen tähtääviin hallinnollisiin toimenpiteisiin johtavien seuraamusmenettelyjen osalta tapahtuu vanhentuminen, kun tässä 3 artiklan 1 kohdan neljännessä alakohdassa säädetty määräaika on päättynyt, jos toimivaltainen viranomainen ei tässä määräajassa ole tehnyt mitään päätöstä näistä koroista, vaikka se on vaatinut kyseessä olevan toimijan perusteettomasti saamien tukien tai määrien takaisin maksamista.

               5)

               Asetuksen N:o 2988/95 3 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että kansallisessa oikeudessa säädettyä vanhentumisaikaa, joka on pidempi kuin kyseisen asetuksen 3 artiklan 1 kohdassa säädetty, voidaan soveltaa pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa sellaisten saatavien perimiseen, jotka ovat syntyneet ennen tämän määräajan voimaantulopäivää ja jotka eivät vielä ole vanhentuneet viimeksi mainitun säännöksen perusteella.

      (1)  EUVL C 38, 1.2.2016.


title: Asia C-210/07: Kanne 20.4.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta

text:
               9.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/14

         Kanne 20.4.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-210/07)
   (2007/C 129/25)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: R. Vidal Puig ja P. Dejmek)

      Vastaaja: Espanjan kuningaskunta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut yhteisön rautateiden turvallisuudesta sekä rautatieyritysten toimiluvista annetun neuvoston direktiivin 95/18/EY ja rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta annetun direktiivin 2001/14/EY muuttamisesta (rautatieturvallisuusdirektiivi) 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/49/EY (1) 33 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

               —

               Espanjan kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin 2004/49/EY täytäntöönpanolle sisäisessä oikeudessa asetettu määräaika päättyi 30.4.2006.

      (1)  EUVL L 164, s. 44.


title: Asia T-696/15: Kanne 1.12.2015 – Bodegas Vega Sicilia v. SMHV (TEMPOS VEGA SICILIA)

text:
               1.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/71

         Kanne 1.12.2015 – Bodegas Vega Sicilia v. SMHV (TEMPOS VEGA SICILIA)
   (Asia T-696/15)
   (2016/C 038/95)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Bodegas Vega Sicilia, SA (Valbuena de Duero, Espanja) (edustaja: asianajaja S. Alonso Maruri)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Menettely SMHV:ssa

      Riidanalainen malli: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki TEMPOS VEGA SICILIA – Rekisteröintihakemus nro 13 066 121

      Riidanalainen päätös: SMHV:n neljännen valituslautakunnan 30.9.2015 asiassa R 285/2015-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa ja toteaa tehottomaksi SMHV:n neljännen valituslautakunnan 30.9.2015 asiassa R 285/2015-4 tekemän päätöksen

               —

               kumoaa ja toteaa tehottomaksi SMHV:n 8.12.2014 tekemän hylkäämispäätöksen

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan j alakohtaa ja viinialan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen N:o 491/2009 118 l artiklaa on rikottu.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 13 päivänä heinäkuuta 2005, asiassa T-260/97, Camar Srl vastaan Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio (Yhteinen markkinajärjestely — Banaanit — Tuontijärjestelmä — Yhteisön sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Vahingon arviointi)

text:
               17.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 229/12

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   13 päivänä heinäkuuta 2005,
   asiassa T-260/97, Camar Srl vastaan Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Yhteinen markkinajärjestely - Banaanit - Tuontijärjestelmä - Yhteisön sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Vahingon arviointi)
   (2005/C 229/23)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asiassa T-260/97, Camar Srl, kotipaikka Firenze (Italia), edustajinaan asianjajat W. Viscardini Donà, M. Paolin ja S. Donà, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan unionin neuvosto (asiamiehinään ensin J.P. Hix ja A. Tanca, sitten Hix ja F. Ruggeri Laderchi, prosessiosite Luxemburgissa) ja Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään ensin H. van Vliet sitten C. Van der Hauwaert ja L. Visaggio, avustajanaan asianajaja A. Dal Ferro, prosessiosoite Luxemburgissa), joita tukee Ranskan tasavalta (asiamiehinään K. Rispal- Bellanger ja C. Vasak, prosessiosoite Luxemburgissa), jossa vaaditaan sen vahingon määrän vahvistamista, joka komissio on velvoitettu maksamaan kantajalle ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-79/96, T-260/97 ja T-117/98, Camar ja Tico vastaan komissio ja neuvosto, 8.6.2000 antamalla välituomiolla (Kok. 2000, s. II-2193), jolla kumottiin 17.7.1997 tehty komission päätös, jolla se hylkäsi kantajan banaanialan yhteisestä markkinajärjestelystä 13 päivänä helmikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 404/93 (EYVL L 47, s. 1) 30 artiklan nojalla tekemä hakemus siirtymävaiheen toimenpiteiden määräämisestä, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja H. Legal sekä tuomarit P. Mengozzi ja I. Wiszniewska-Białecka, kirjaaja: johtava hallintovirkamies J. Palacio González, on 13.7.2005 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Komissio velvoitetaan maksamaan kantajalle 5 024 192 euron suuruinen korvaus.

               2)

               Tämä korvaus on uudelleenarvioitava tämän tuomion 139-141 ja 145 kohdassa määrättyjen perusteiden mukaisesti.

               3)

               Tähän uudelleenarvioituun korvaukseen lisätään viivästyskorot, jotka on laskettava tämän tuomion julistamispäivästä siihen päivään, jona maksu kokonaisuudessaan suoritetaan. Sovellettava korkokanta on laskettava sen korkokannan mukaan, jonka Euroopan keskuspankki on vahvistanut pääasiallisia uudelleenrahoitustoimia varten ja jota sovellettiin asianomaisena ajanjaksona, korotettuna kahdella pisteellä.

               4)

               Komissio velvoitetaan korvaamaan 90 prosenttia tämän yhdistetyissä asioissa T-79/96, T-260/97 ja T-117/98, Camar ja Tico v. komissio ja neuvosto, 8.6.2000 annettua tuomiota (Kok. 2000, s. II-2193) seuranneen oikeudenkäyntivaiheen oikeudenkäyntikuluista.

               5)

               Neuvosto velvoitetaan korvaamaan 10 prosenttia tämän yhdistetyissä asioissa T-79/96, T-260/97 ja T-117/98, Camar ja Tico v. komissio ja neuvosto, 8.6.2000 annettua tuomiota (Kok. 2000, s. II-2193) seuranneen oikeudenkäyntivaiheen oikeudenkäyntikuluista.

               6)

               Ranskan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EYVL C 357, 22.11.1997.


title: Asia C-438/01: Cour de cassationin 8.11.2001 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Design Concept S.A. vastaan Flanders Expo S.A.

text:
C 84/36                 FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            6.4.2002
a)    onko se, että kyseinen viranomainen määrää tällaisen                 otettua vakuutusta, joka täyttää Ruotsissa työeläkevakuutuksel-
      kiintiöiden siirron tai uudelleenjakamisen vastikkeelliseksi         ta vaaditut edellytykset lukuun ottamatta sitä vaatimusta,
      ja näin ollen asettaa yritykselle tai yrityksille, jolle tai joille  jonka mukaan vakuutuksen on oltava Ruotsissa toimivan
      kiintiöt siirretään, velvollisuuden suorittaa taloudellisen          vakuutusliikkeen myöntämä, kohdellaan pääomavakuutukse-
      vastikkeen, ristiriidassa 30.6.1981 annetun neuvoston                na sellaisin tuloveroseuraamuksin, jotka voivat – yksittäisen
      asetuksen (ETY) N:o 1785/81 (1) ja/tai 26.1.1982 annetun             tapauksen asianhaaroista riippuen – olla vähemmän edullisia
      neuvoston asetuksen (ETY) N:o 193/82 (2) säännösten                  kuin työeläkevakuutukseen liittyvät veroseuraamukset.
      kanssa?
b)    Siinä tapauksessa, että vastaus edelliseen kysymykseen
      olisi kieltävä, kysytään, onko se, että siirrettävän kiintiön
      hinnasta ja kyseisen kiintiön jakamisesta päätetään julki-
      sessa huutokauppamenettelyssä, kuitenkin ristiriidassa
      edellä mainittujen säännösten kanssa? Onko tällainen
      julkinen huutokauppamenettely ristiriidassa näiden sään-             Cour de cassationin 8.11.2001 tekemällään päätöksellä
      nösten kanssa, kun on määrätty, että tällaisessa huuto-              esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Design Concept
      kauppamenettelyssä suoritettavassa kiintiöiden uudel-                               S.A. vastaan Flanders Expo S.A.
      leenjakamisessa on ryhdyttävä asianmukaisiin toimenpi-
      teisiin sokerijuurikkaan kotimaisina tuottajina toimiville
                                                                                (Asia C-438/01)
      maanviljelijöille mahdollisesti koituvien negatiivisten seu-
      rausten ehkäisemiseksi?
                                                                                (2002/C 84/61)
c)    Onko yhteisön lainsäädännön tulkinta sama ja onko
      vastausten oltava samoja myös silloin, kun kyse on
      sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 19 päivänä
      kesäkuuta 2001 annetusta neuvoston asetuksesta (EY)                  Cour de cassation on pyytänyt 8.11.2001 tekemällään päätök-
      N:o 1260/2001 (3), jolla kumottiin edellä mainitut ase-              sellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
      tukset?                                                              13.11.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
                                                                           ratkaisua asiassa Design Concept S.A. vastaan Flanders Expo
                                                                           S.A. seuraavaan kysymykseen:
(1) Sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 30 päivänä kesäkuuta
    1981 .annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1785/81 (EYVL L 177,
    1.7.1981, s. 4).                                                       Sovelletaanko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön
(2) Sokerialan kiintiöiden siirtoja koskevista yleisistä säännöistä        yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä:
    26 päivänä tammikuuta 1982 annettu neuvoston asetus (ETY)              yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta
    N:o 193/82 (EYVL L 21, 29.1.1982, s. 3).                               1977      annetun      kuudennen         neuvoston         direktiivin
(3) EYVL L 178, 30.6.2001, s. 1.                                           77/388/ETY (1) (EYVL L 145, s. 1) 9 artiklan 2 kohdan
                                                                           e alakohdan toista luetelmakohtaa ”mainospalvelut” palvelui-
                                                                           hin, jotka on suoritettu välillisesti ilmoittajalle, ja jotka laskute-
                                                                           taan kolmannelta henkilöltä, joka puolestaan laskuttaa niistä
                                                                           ilmoittajaa, jos ilmoittaja ei tuota tavaraa, jonka hintaan
                                                                           palvelusuorituksen kustannukset sisällytetään?
Regeringsrättenin 23.10.2001 tekemällään päätöksellä
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Vakuutusosake-                      (1) EYVL L 145, s. 1.
 yhtiö Skandia ja Ola Ramstedt vastaan Riksskatteverket
                          (Asia C-422/01)
                           (2002/C 84/60)
                                                                           Bundesverwaltungsgerichtin 18.9.2001 tekemällään pää-
                                                                           töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Stadt
Regeringsrätten on pyytänyt 23.10.2001 tekemällään päätök-                 Villingen-Schwenningen vastaan Ophelia Akosua Owusu
sellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen
25.10.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
ratkaisua asiassa Vakuutusosakeyhtiö Skandia ja Ola Ramstedt                                       (Asia C-444/01)
vastaan Riksskatteverket seuraaviin kysymyksiin:
                                                                                (2002/C 84/62)
Onko yhteisön oikeuden säännöksiä henkilöiden, palvelujen ja
pääoman vapaasta liikkuvuudesta, ja erityisesti EY 49 artiklaa
verrattuna EY 12 artiklaan, tulkittava niin, että ne estävät
soveltamasta kansallista verolainsäädäntöä, jonka mukaan Eng-              Bundesverwaltungsgericht on pyytänyt 18.9.2001 tekemällään
lannissa, Saksassa tai Tanskassa toimivasta vakuutusliikkeestä             päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen


title: Asia T-328/05: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 1.7.2008 — Apple Computer v. SMHV — TKS-Teknosoft (QUARTZ) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin QUARTZ rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön kuviomerkki QUARTZ — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Tavaroiden samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               15.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/46

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 1.7.2008 — Apple Computer v. SMHV — TKS-Teknosoft (QUARTZ)
   (Asia T-328/05) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin QUARTZ rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön kuviomerkki QUARTZ - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Tavaroiden samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   (2008/C 209/79)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Apple Computer, Inc. (Cupertino, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustajat: solicitor P. Rawlinson, solicitor S. Jones, solicitor J. Rutter ja solicitor T. M. D'Souza Culora)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: J. García Murillo)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa: TKS-Teknosoft SA (Treplex, Sveitsi) (edustajat: asianajajat C. Moreau, T. van Innis ja K. Manhaeve)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 27.4.2005 tekemästä päätöksestä (asia R 416/2004-4), joka liittyy TKS-Teknosoft SA:n ja Apple Computer, Inc:n väliseen väitemenettelyyn
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Apple Computer, Inc. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 281, 18.11.2005.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12 päivänä joulukuuta 2002 yhdistetyissä asioissa T-338/00 ja T-376/00, Carmelo Morello vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö – Avointen virkojen täyttämismenettely – Perustelut – Hakemusten vertailu ja virkamiesten yhdenvertainen kohtelu – Kumoamiskanne – Vahingonkorvauskanne)

text:
22.2.2003               FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                           C 44/25
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                             sel, edustajinaan asianajajat J. Sambon ja P.-P. Van Gehuchten,
                 TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                 prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen
                                                                       komissio (asiamiehinään C. Berardis-Kayser ja D. Waelbroeck),
                   5 päivänä joulukuuta 2002                           jossa kantaja vaatii yhtäältä, että ensimmäisen oikeusasteen
                                                                       tuomioistuin kumoaa komission päätöksen olla nimittämättä
asiassa T-249/00, Paul Edwin Hoyer vastaan Euroopan                    kantajaa kilpailun pääosaston linjalla F ”kulutus- ja pääoma-
                      yhteisöjen komissio ( 1)                         hyödyketeollisuus” olevan yksikön 2 ”ajoneuvot, muut kulje-
                                                                       tusvälineet ja tähän liittyvä mekaaninen rakentaminen” päälli-
(Väliaikaiset toimihenkilöt – Sopimuksen irtisanominen –               kön virkaan (KOM/113/99) sekä päätöksen, jolla se nimitti
      Irtisanomisajan laskeminen – Pitämättömät lomat)                 toisen hakijan tähän virkaan, ja toisaalta, että ensimmäisen
                                                                       oikeusasteen tuomioistuin velvoittaa komission maksamaan
                          (2003/C 44/45)                               kantajalle vahingonkorvausta, yhteisöjen ensimmäisen oikeus-
                                                                       asteen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa:
                                                                       jaoston puheenjohtaja M. Jaeger sekä tuomarit K. Lenaerts ja
                    (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                                                                       J. Azizi, kirjaaja: johtava hallintovirkamies J. Palacio González,
                                                                       on antanut 12.12.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on
                                                                       seuraava:
Asiassa T-249/00, Paul Edwin Hoyer, Euroopan yhteisöjen
komission entinen väliaikainen virkamies, kotipaikka Hoeilaart
(Belgia), edustajanaan asianajaja G. van der Wal, prosessiosoite       1)     Asiat T-338/00 ja T-376/00 yhdistetään.
Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asia-
miehinään aluksi G. Valsesia ja C. Van der Hauwaert, sittemmin         2)     Asiassa T-376/00 nostettu kanne jätetään tutkimatta.
F. Clotuche-Duvieusart ja H.M.H. Speyart), jossa kantaja vaatii
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoa-              3)     Asiassa T-338/00 komissio velvoitetaan maksamaan kantajal-
maan 14.6.2000 tehdyn komission päätöksen, joka koskee                        le 2 500 euroa.
kantajan väliaikaisen toimihenkilön sopimuksen irtisanomisen
osalta laskettavan irtisanomisajan päättymispäivän laskemista          4)     Asiassa T-338/00 nostettu kanne hylätään muilta osin.
(päätös R/78/2000) ja samana päivänä tehdyn komission
päätöksen palvelussuhteen päättymishetkellä kantajan pitä-             5)     Asiassa T-376/00 asianosaiset vastaavat omista oikeuden-
mättömien lomapäivien määrän laskemisesta (päätös R/26/                       käyntikuluistaan.
2000), ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (neljäs jaosto),
toimien kokoonpanossa: puheenjohtaja M. Vilaras, sekä tuo-             6)     Asiassa T-338/00 komissio velvoitetaan korvaamaan oikeu-
marit V. Tiili ja P. Mengozzi, kirjaaja: johtava hallintovirkamies            denkäyntikulut.
J. Palacio González, on 5.12.2002 antanut tuomion, jonka
tuomiolauselma on seuraava:
                                                                       (1 ) EYVL C 372, 23.12.2000 ja C 61, 24.2.2001.
1)     Kanne hylätään.
2)     Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluis-
       taan.
( 1) EYVL C 355, 9.12.2000.
                                                                              YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                                                                                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                 TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                                    12 päivänä joulukuuta 2002
                   12 päivänä joulukuuta 2002                          asiassa T-378/00, Carmelo Morello vastaan Euroopan
                                                                                yhteisöjen komissio (1)
yhdistetyissä asioissa T-338/00 ja T-376/00, Carmelo Mo-
        rello vastaan Euroopan yhteisöjen komissio ( 1)
                                                                       (Henkilöstö – Avointen virkojen täyttämismenettely – Perus-
                                                                       telut – Hakemusten vertailu ja virkamiesten yhdenvertainen
(Henkilöstö – Avointen virkojen täyttämismenettely – Perus-
telut – Hakemusten vertailu ja virkamiesten yhdenvertainen                  kohtelu – Kumoamiskanne – Vahingonkorvauskanne)
     kohtelu – Kumoamiskanne – Vahingonkorvauskanne)
                                                                                (2003/C 44/47)
                          (2003/C 44/46)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Yhdistetyissä asioissa T-338/00 ja T-376/00, Carmeno Morel-            Asiassa T-378/00, Carmeno Morello, Euroopan yhteisöjen
lo, Euroopan yhteisöjen komission virkamies, kotipaikka Brys-          komission virkamies, kotipaikka Bryssel, edustajinaan asianaja-


title: Asia T-618/11 P: Valitus, jonka Carlo De Nicola on tehnyt 6.12.2011 virkamiestuomioistuimen asiassa F-13/10, De Nicola v. Euroopan investointipankki, 28.9.2011 antamasta tuomiosta

text:
               28.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/65

      Valitus, jonka Carlo De Nicola on tehnyt 6.12.2011 virkamiestuomioistuimen asiassa F-13/10, De Nicola v. Euroopan investointipankki, 28.9.2011 antamasta tuomiosta
      (Asia T-618/11 P)
      (2012/C 25/125)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Valittaja: De Nicola (Strassen, Luxemburg) (edustaja: avvocato L. Isola)

         Vastapuoli: Euroopan investointipankki

         Vaatimukset

      Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta
      kumoamaan

                  —

                  valituslautakunnan 23.9.2009 tekemän päätöksen, jolla hänen valituksensa vuotta 2008 koskevasta arviointikertomuksesta hylättiin, ja siihen liittyvät asiakirjat

                  —

                  vuotta 2008 koskevan arviointikertomuksen

                  —

                  18.3.2009 vahvistetut ylennykset

                  —

                  kaikki näihin liittyvät, näiden jälkeen tai ennen laaditut asiakirjat ja toimet, muun muassa henkilöstöosaston ohjeet (virkamiestuomioistuimessa valittaja oli vaatinut ainoastaan niiden soveltamatta jättämistä)

            velvoittamaan Euroopan investointipankin

                  —

                  korvaamaan valittajalle aiheutuneet aineelliset ja aineettomat vahingot, asian käsittelystä aiheutuneet kustannukset korkoineen sekä vahvistetun saatavan pienenemisestä rahan arvon muutosten vuoksi aiheutuneen vahingon

                  —

                  korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Valituksella on riitautettu 28.11.2011 annettu virkamiestuomioistuimen tuomio, jolla hylättiin valittajan kanne, joka koski Euroopan investointipankin sisäisen valituslautakunnan 23.9.2009 antamaa päätöstä, vuoden 2008 arviointikertomusta, 18.3.2009 tehtyjen ylennyspäätösten kumoamista, päätöstä jättää hänet ylentämättä, ja jossa kantaja vaati, että investointipankki velvoitetaan korvaamaan hänelle aiheutuneet aineettomat ja aineelliset vahingot.
      Valituksensa perusteeksi valittaja esittää seuraavaa:

                  A.

                  Kumoamisvaatimukset

                              1)

                              valittaja moittii virkamiestuomioistuinta siitä, että se on jättänyt lausumatta valituslautakunnan päätöksen kumoamisvaatimuksesta. Päätös on liitetty hänen henkilökohtaiseen kansioonsa ja siitä voi aiheutua haittaa hänen urakehitykselleen.

                              2)

                              Valittajan mukaan virkamiestuomioistuin ei voi jättää lausumatta kahteen erilliseen toimeen eri perusteilla kohdistetuista vaatimuksista, erityisesti kun otetaan huomioon, että kyseinen tuomioistuin on aina torjunut johdetun mitättömyyden (joka kohdistuu liitännäisiin, toimen jälkeen ja sitä ennen annettuihin toimiin, minkä vuoksi ne eivät ole itsenäisiä vaan välittömästi mitättömiksi ja/tai tehottomiksi todettuihin toimiin liittyviä toimia) ja että De Nicolalla on ilmeinen intressi saada uusi ratkaisu valituslautakunnalta, jolla on asian ratkaisuvalta ja joka voi yleisestä tuomioistuimesta poiketen korvata omalla arvioinnillaan De Nicolan esimiesten arvioinnit

                              3)

                              Arviointikertomuksen osalta valittaja moittii virkamiestuomioistuinta siitä, että se on viran puolesta ja asiakirjanäytöstä huolimatta perusteettomasti kieltäytynyt ottamasta huomioon niitä lukuisia loukkauksia, joiden kohteeksi valittaja on joutunut vuoden aikana, ja kääntämällä todistustaakan jättänyt lausumatta lähes kaikista hänen esittämistään väitteistä, kuten siitä, ettei huomioon ole otettu sitä, että tiettyjä työsuorituksia on arvioitu suhteessa täysin soveltumattomiin tavoitteisiin nähden, siitä, ettei huomioon ole otettu sitä, että hän on kyennyt poikkeukselliseen aloitteellisuuteen kohdatessaan arvioinnin tekijän vilpillisen mielen jne.

                              4)

                              Valittaja vetoaa lisäksi perustelujen virheellisyyteen, joka johtuu siitä, että kanne on ymmärretty väärin, ja siihen, ettei arviointikertomuksen laatimisohjeiden lainvastaisuudesta ole lausuttu, vaikka ne on laadittu ”ystävien” eikä ”ansiokkaiden” ylentämiseksi ja tuomioistuimen valvonnan kiertämiseksi, kun niissä on muutettu vuosittainen arviointi objektiivisesta subjektiiviseksi ja jätetty missään kohdin mainitsematta, mitä pidetään erinomaisena, hyvänä, vaatimusten mukaisena tai riittämättömänä työsuorituksena.

                              5)

                              Lopuksi valittaja väittää, ettei niitä kriteereitä ole mainittu, joiden perusteella hänen valituslautakunnalle esittämäänsä vaatimusta on tulkittu ja joiden avulla suljettiin pois siksi, että hän oli riitauttanut sen, ettei häntä ollut ylennetty, se hänen tarkoituksenaan oli ollut riitauttaa vain ne Euroopan investointipankin ylennyspäätökset, joista on asiakirjanäyttö.

                  B.

                  Korvausvaatimukset

                              6)

                              Euroopan investointipankin lainvastaisesta menettelystä aiheutuneiden aineettomien ja aineellisten vahinkojen osalta De Nicola moittii virkamiestuomioistuinta siitä, että se on viran puolesta torjunut ne rajaamalla vaatimuksen sellaisten väitteiden perusteella, joita Euroopan investointipankki ei ole esittänyt, ja hylännyt vaatimuksen tukeutumalla sellaisen asian vireilläolovaikutukseen, josta asianosainen oli luopunut ja jota ei ole olemassa, koska sitä ei ole näytetty ja koska siitä ei ole määräyksiä työjärjestyksessä ja vaikka samanlainen vaatimus olisikin esitetty, se oli vireillä eri oikeusasteessa.

                              7)

                              De Nicola väittää lisäksi, että kansallisessa oikeudessa säädettyjen määräaikojen soveltamisvaatimuksesta ei ole lausuttu, vaikka hänen työsopimuksensa oli yksityisoikeudellinen ja vaikka hänellä on sopimuksen heikompana osapuolena oikeus hänen kannaltaan suotuisempien säännösten soveltamiseen asiassaan.

                              8)

                              Lopuksi De Nicola moittii virkamiestuomioistuinta siitä, että se on erehtynyt ratkaisunsa perusteena olevassa olettamassa, koska hänen tarkoituksenaan on ollut riitauttaa työnantajansa lainvastainen menettely, kun taas kyseinen tuomioistuin on pitäytynyt lainvastaisen toimen tunnistamisessa ja halunnut soveltaa hänen yksityisoikeudelliseen työsopimukseensa säännöksiä, jotka on nimenomaisesti laadittu julkisessa palvelusuhteessa olevia varten.


title: Asia T-122/00: K & N Efthymiadis S.A:n 8.5.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
8.7.2000                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        C 192/23
K & N Efthymiadis S.A:n 8.5.2000 Euroopan yhteisöjen                     –   vaihtoehtoisesti toteaa neuvoston muutetun direktiivin
              komissiota vastaan nostama kanne                               65/65/ETY 4 artiklan 3 kohdan 2 alakohdan sekä neuvos-
                                                                             ton muutetun direktiivin 92/27/ETY 1 artiklan 2 kohdan
                          (Asia T-122/00)                                    ensimmäisen luetelmakohdan, 2 artiklan 1 a kohdan ja
                                                                             7 artiklan 1 a kohdan sekä pakkausmerkintöjä koskevan
                                                                             ohjeen lainvastaiseksi siltä osin kuin jonkin näistä
                          (2000/C 192/43)                                    säännöksistä voidaan katsoa sisältävän – kuten väitetään –
                                                                             vaatimuksen, jonka mukaan lääkevalmisteissa on käy-
                                                                             tettävä vain yhtä, keskitetyssä markkinointilupamenette-
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                            lyssä hyväksyttyä tavaramerkkiä ja pakkauksen ulkoasua,
                                                                             ja
K & N Efthymiadis S.A., kotipaikka Thessaloniki (Kreikka)
on nostanut 8.5.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen                –   velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut
                                                                             asiassa.
komissiota vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat asianajajat
Miquel Roca Junyent ja Joan Roca Sagarra, Barcelona.
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
–   kumoaa neuvoston direktiivin 91/414/ETY 8 artiklan
    2 kohdassa tarkoitetun työohjelman toisen ja kolmannen
                                                                         Kanteessa vaaditaan kumottavaksi Euroopan lääkearviointivi-
    vaiheen täytäntöönpanoa koskevien soveltamissääntöjen
                                                                         raston päätöstä (EMEA/H/C/135/I/04), jolla tämä hylkäsi kan-
    vahvistamisesta 28.2.2000 annetun komission asetuksen
                                                                         tajan hakemuksen Daquiran-nimisen lääkevalmisteen markki-
    (EY) 451/2000,
                                                                         nointiluvan muuttamiseksi valmisteen nimen osalta.
–   velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                         Hylkäämistä perusteltiin seuraavasti:
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                         –   Yhden yhteisöä koskevan markkinointiluvan myöntämi-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat               nen keskitetyssä menettelyssä edellyttää, että lupa annetaan
kuin asiassa T-112/00.                                                       vain yhdelle lääkevalmisteen nimelle.
                                                                         –   Lääkevalmisteen esitystavan on oltava samanlainen koko
                                                                             yhteisössä.
                                                                         Kanteensa tueksi kantaja esittää seuraavaa:
Dr. Karl Thomae GmbH:n 9.5.2000 Euroopan yhteisöjen
              komissiota vastaan nostama kanne
                                                                         –   Markkinointilupa tai sitä koskeva muutos voidaan evätä
                                                                             vain siinä tapauksessa, että lääkevalmisteen turvallisuutta,
                          (Asia T-123/00)                                    laatua tai tehokkuutta ei ole riittävästi osoitettu. Yhden
                                                                             ainoan tavaramerkin ja yhden ainoan pakkauksen ulkoa-
                          (2000/C 192/44)                                    sun käyttämistä kaikissa Euroopan yhteisön jäsenvaltioissa
                                                                             ei näin ollen pitäisi pitää edellytyksenä markkinointiluvan
                                                                             saamiselle yhteisön markkinointilupajärjestelmässä, eikä
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                           sitä voida käyttää perusteena markkinointiluvan tai sen
                                                                             muutoksen epäämiselle.
Dr. Karl Thomae GmbH, Saksan oikeuden mukaan perustettu
yhtiö, on nostanut 9.5.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäi-                –   Riidanalainen päätös loukkaa kantajan osalta lainvastaisella
sen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisö-                  tavalla EY:n perustamissopimuksen 222 artiklassa (nyttem-
jen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat                 min EY 295 artikla) ja 36 artiklassa (nyttemmin EY 30 ar-
Denis Waelbroeck ja Dirk Brinckman asianajotoimistosta                       tikla) taattua omistusoikeutta sekä elinkeinon harjoittamis-
Liedekirke, Siméon, Wessing & Houthoff, Bryssel.                             ta koskevaa perusoikeutta.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         –   Vastaaja ei esitä riittäviä perusteluja päätökselleen.
–   kumoaa Euroopan lääkearviointiviraston päätöksen, jolla
    hylättiin kantajan hakemus Daquiran-nimisen lääkevalmis-
    teen markkinointiluvan muuttamiseksi valmisteen nimen
    osalta,


title: Asia C-441/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 3.10.2012 — Almer Beheer BV ym. v. Van den Dungen Vastgoed BV ym.

text:
               12.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 9/29

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 3.10.2012 — Almer Beheer BV ym. v. Van den Dungen Vastgoed BV ym.
   (Asia C-441/12)
   2013/C 9/48
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Almer Beheer BV ja Daedalus Holding BV

      Vastapuolet: Van den Dungen Vastgoed BV ja Oosterhout II BVBA

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko esitedirektiivin (1) 3 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että siinä säädetty esitteen julkistamisvelvollisuus koskee periaatteessa (eli lukuun ottamatta direktiivissä tiettyjä tapauksia varten säädettyjä vapautuksia ja poikkeuksia) myös arvopaperien pakkomyyntiä?

               2)

                           a)

                           Jos 1 kysymyksen vastaus on myöntävä, onko esitedirektiivin 1 artiklan 2 kohdan h alakohdassa tarkoitettua käsitettä ”tarjouksen yhteenlaskettu vasta-arvo” tulkittava siten, että arvopaperien pakkomyynnin ollessa kyseessä lähtökohtana on pakkomyynnin erityinen luonne huomioon ottaen käytettävä kohtuudella odotettavissa olevaa tuottoa, vaikka kohtuudella odotettavissa oleva tuotto olisikin huomattavasti alhaisempi kuin käypä arvo?

                           b)

                           Jos 1 kysymykseen vastataan myöntävästi, mutta 2 kysymyksen a kohtaan vastataan kieltävästi, miten esitedirektiivin 1 artiklan 2 kohdan h alakohdassa tarkoitettua ”tarjouksen yhteenlasketun vasta-arvon” käsitettä on tulkittava erityisesti arvopaperien pakkomyynnin yhteydessä?

      (1)  Arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä julkistettavasta esitteestä ja direktiivin 2001/34/EY muuttamisesta 4.11.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/71/EY (EUVL L 345, s. 64).


title: Asia C-61/02: Euroopan yhteisöjen komission 26.2.2002 Itävallan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 97/8                   FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        20.4.2002
Euroopan yhteisöjen komission 26.2.2002 Itävallan tasa-                  vastaan. Kantajan asiamies on António Caeiros, prosessiosoite
                 valtaa vastaan nostama kanne                            Luxemburgissa.
                            (Asia C-61/02)
                                                                         Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                           (2002/C 97/15)
                                                                         –     toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut luonto-
                                                                               tyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 26.2.2002 Euroo-                      suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvos-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Itävallan tasavaltaa                   ton direktiivin 92/43/ETY (1) 23 artiklan ja luonnonva-
vastaan. Kantajan asiamiehenä on Euroopan yhteisöjen komis-                    raisten lintujen suojelusta 2 päivänä huhtikuuta 1979
sion oikeudellisen yksikön virkamies Gerald Braun ja proses-                   annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY (2) 18 artiklan
siosoite Luxemburgissa on c/o Euroopan yhteisöjen komission                    mukaisia velvoitteitaan, koska se
oikeudellisen yksikön virkamies Luis Escobar Guerrero, Centre
Wagner C 254, Kirchberg, Luxemburg.                                            1)    ei ole saattanut seuraavia säännöksiä osaksi kansal-
                                                                                lista oikeusjärjestystä:
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                                –     direktiivin 92/43/ETY 3 artiklan 3 kohta, 10 ja
1.    toteaa, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut EY:n                             11 artikla ja 12 artiklan 4 kohta
      perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se
      ei ole antanut säädetyssä määräajassa tuotantoeläinten
      suojelusta 20 päivänä heinäkuuta 1998 annetun neuvos-                          –     direktiivin 79/409/ETY 7, 8 ja 12 artikla
      ton direktiivin 98/58/EY (1) noudattamisen edellyttämiä
      lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä,                          2)    ei ole saattanut seuraavia säännöksiä asianmukaisesti
                                                                                osaksi kansallista oikeusjärjestystä:
2.    velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                                –     direktiivin 92/43/ETY 1 artikla, 6 artiklan 3
                                                                                ja 4 kohta, 12 artiklan 1 kohdan d kohta ja
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                        6 artiklan 1 ja 2 kohta
EY 249 artiklan kolmannen kohdan ja 10 artiklan ensimmäi-                            –     direktiivin 79/409/ETY 2 artikla, 4 artiklan 1
sen kohdan sitovan luonteen vuoksi jäsenvaltioilla on velvolli-                            ja 4 kohta ja 6 artikla
suus saattaa niille osoitettu direktiivi osaksi kansallista oikeus-
järjestelmää niin, että sillä sen täytäntöönpanolle asetetun
määräajan päätyttyä on täysi oikeusvaikutus. Direktiivin 10 ar-          –     velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeuden-
tiklassa vahvistettu määräaika on päättynyt 31.12.1999 ilman,                  käyntikulut.
että kaikki jäsenvaltiot olisivat tähän mennessä antaneet välttä-
mättömät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset.
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
(1) EYVL L 221, s. 23.
                                                                         Portugalin tasavalta ei ole kiistänyt yhtäkään niistä väitteistä,
                                                                         joita komissio on perustellussa lausunnossaan esittänyt. Portu-
                                                                         galin hallituksen vastauksesta ja erityisesti siitä tiedosta, jonka
                                                                         mukaan direktiivien 79/409/ETY ja 92/43/ETY täytäntöönpa-
                                                                         noa koskeva säädös on valmisteilla, ilmenee päinvastoin, että
                                                                         nämä väitteet ovat sen mukaan perusteltuja.
Euroopan yhteisöjen komission 4.3.2002 Portugalin tasa-
                 valtaa vastaan nostama kanne
                                                                         (1) EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7.
                            (Asia C-72/02)                               (2) EYVL L 103, 25.4.1979, s. 1.
                            (2002/C 97/16)
Euroopan yhteisöjen komissio on 4.3.2002 nostanut Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Portugalin tasavaltaa


title: Asia C-362/08 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 26.1.2010 — Internationaler Hilfsfonds eV v. Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Oikeus tutustua toimielinten asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Kumoamiskanne — Kannekelpoisen toimen käsite EY 230 artiklassa)

text:
               13.3.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 26.1.2010 — Internationaler Hilfsfonds eV v. Euroopan komissio
   (Asia C-362/08 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Oikeus tutustua toimielinten asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Kumoamiskanne - Kannekelpoisen toimen käsite EY 230 artiklassa)
   2010/C 63/14
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Internationaler Hilfsfonds eV (edustajat: Rechtsanwalt H. Kaltenecker ja Rechtsanwalt R. Karpenstein)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Costa de Oliveira, S. Fries ja T. Scharf)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-141/05, Internationaler Hilfsfonds vastaan komissio, 5.6.2008 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jätti tutkimatta kanteen, jolla vaadittiin sen päätöksen kumoamista, jonka väitettiin sisältyvän komission 14.2.2005 päivättyyn kirjeeseen, jolla kantajalta evättiin oikeus tutustua tiettyihin asiakirjoihin, jotka koskivat sopimusta LIEN 97-2011 eräiden Kazakstanissa järjestettyjen lääketieteellisten avustusohjelmien yhteisrahoituksesta — Sellaisen kumoamiskanteen tutkimatta jättäminen, joka koskee tointa, jolla vain vahvistetaan aiempi päätös, jota ei ole riitautettu määräajassa — Riidanalaisen toimen virheellinen luokittelu — Sellaisen kumoamiskanteen tutkimatta jättäminen, joka koskee tointa, joka on asetuksen N:o 1049/2001 7 artikla 1 kohdassa tarkoitettu alkuperäinen vastaus — Asetuksen N:o 1049/2001 7 artiklan 2 kohdan virheellinen tulkinta

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen asiassa T-141/05, Internationaler Hilfsfonds vastaan komissio, 5.6.2008 antama tuomio kumotaan.

               2)

               Euroopan yhteisöjen komission Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esittämä oikeudenkäyntiväite hylätään.

               3)

               Asia palautetaan unionin yleiseen tuomioistuimeen Internationaler Hilfsfonds eV:n vaatimuksen, jonka mukaan Euroopan yhteisöjen komission 14.2.2005 tekemä päätös kieltäytyä antamasta sen tutustuttavaksi eräitä komission hallussa olevia asiakirjoja on kumottava, ratkaisemiseksi.

               4)

               Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut tässä oikeusasteessa sekä oikeudenkäyntiväitteestä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut ensimmäisessä oikeusasteessa.

               5)

               Muista oikeudenkäyntikuluista määrätään myöhemmin.

      (1)  EUVL C 272, 25.10.2008.


title: Asia C-628/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 24.11.2015 – The Trustees of the BT Pension Scheme v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

text:
               1.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/38

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 24.11.2015 – The Trustees of the BT Pension Scheme v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs
   (Asia C-628/15)
   (2016/C 038/52)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: The Trustees of the BT Pension Scheme

      Vastapuoli: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Koska yhteisöjen tuomioistuin on 12.12.2006 antamassaan tuomiossa Test Claimants in the FII Group Litigation v. Commissioners of Inland Revenue (C-446/06, Kok., s. I-11753) todennut vastauksena kysymykseen 4, että EY 43 ja EY 56 artiklan – nykyisin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 49 ja 63 artikla – kanssa on ristiriidassa kansallinen lainsäädäntö, jossa maassa asuville yhtiöille, jotka jakavat osakkeenomistajilleen osinkoja saamiensa ulkomaisten osinkojen perusteella, myönnetään oikeus valita järjestelmä, jonka mukaan niiden on mahdollista saada takaisin yhteisöveroennakko, mutta jossa yhtäältä nämä maassa asuvat yhtiöt velvoitetaan maksamaan tämä yhteisöveroennakko ja vaatimaan siitä myöhemmin palautusta ja jossa ei toisaalta säädetä veronhyvityksestä niiden osakkeenomistajille, vaikka kyseiset osakkeenomistajat olisivat saaneet veronhyvityksen tapauksessa, jossa maassa asuva yhtiö jakaa osinkoja kotimaisten osinkojen perusteella: onko näillä osakkeenomistajilla itsellään oikeuksia unionin oikeuden perusteella, joko SEUT 63 artiklan nojalla tai muutoin, tapauksissa, joissa ne saavat osinkoa, joka on päätetty jakaa tämän järjestelmän mukaisesti, erityisesti silloin kun osakkeenomistaja asuu samassa jäsenvaltiossa kuin osinkoa jakava yhtiö?

               2)

               Jos ensimmäisessä kysymyksessä tarkoitetulla osakkeenomistajalla ei itsellään ole SEUT 63 artiklan mukaisia oikeuksia, onko tällä osakkeenomistajalla oikeus vedota siihen, että osinkoa jakavan yhtiön SEUT 49 tai SEUT 63 artiklaan perustuvia oikeuksia on loukattu?

               3)

               Jos vastaus ensimmäiseen tai toiseen kysymykseen on se, että osakkeenomistajalla on unionin oikeuteen perustuvia oikeuksia tai että osakkeenomistaja voi vedota unionin oikeuteen, asetetaanko unionin oikeudessa vaatimuksia kansalliseen lainsäädäntöön perustuville osakkeenomistajan oikeussuojakeinoille?

               4)

               Onko edellä esitettyihin kysymyksiin annettavaan unionin tuomioistuimen vastaukseen vaikutusta sillä, että

                           a)

                           osakkeenomistaja ei ole jäsenvaltiossa tuloverovelvollinen mistään saamistaan osingoista, minkä seurauksena maassa asuvan yhtiön jakaessa voittoa edellä mainitun järjestelmän ulkopuolella veronhyvitys, johon osakkeenomistajalla on oikeus kansallisen lainsäädännön mukaan, voi johtaa siihen, että jäsenvaltio maksaa veronhyvityksen osakkeenomistajalle

                           b)

                           kansallinen tuomioistuin on katsonut, että unionin oikeuden rikkominen kyseisellä kansallisella lainsäädännöllä ei ollut riittävän ilmeistä, jotta jäsenvaltio olisi vahingonkorvausvastuussa osinkoa jakavalle yhtiölle tuomiossa Brasserie du Pêcheur SA v. Saksan liittotasavalta ja The Queen v. Secretary of State for Transport, ex parte Factortame Limited ym. (C-46/93 ja C-48/93, Kok., s. I-1029) vahvistettujen periaatteiden mukaisesti, tai

                           c)

                           joissakin mutta ei kaikissa tapauksissa edellä mainitun järjestelmän mukaisesti osinkoa jakava yhtiö on saattanut korottaa kaikille osakkeenomistajille maksamiensa osinkojen määrää tarjotakseen vastaavan rahamäärän, jonka verosta vapautettu osakkeenomistaja olisi saanut osingonjaosta järjestelmän ulkopuolella?