title: Yhdistetyt asiat C-362/07 ja C-363/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 11.12.2008 (Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Parisin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Kip Europe SA, Kip (UK) Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH (C-362/07) ja Hewlett Packard International SARL (C-363/07) v. Administration des douanes — Direction Générale des douanes et droits indirects (Yhteinen tullitariffi — Yhdistetty nimikkeistö — Tariffiluokittelu — Monitoimilaitteet — Laitteet, joissa on lasertulostinmoduuli ja skannausmoduuli, jossa on kopiointitoiminto — Nimike 8471 — Nimike 9009)

text:
               7.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/6

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 11.12.2008 (Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Parisin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Kip Europe SA, Kip (UK) Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH (C-362/07) ja Hewlett Packard International SARL (C-363/07) v. Administration des douanes — Direction Générale des douanes et droits indirects
   (Yhdistetyt asiat C-362/07 ja C-363/07) (1)

   (Yhteinen tullitariffi - Yhdistetty nimikkeistö - Tariffiluokittelu - Monitoimilaitteet - Laitteet, joissa on lasertulostinmoduuli ja skannausmoduuli, jossa on kopiointitoiminto - Nimike 8471 - Nimike 9009)
   (2009/C 32/10)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Kip Europe SA, Kip (UK) Ltd, Caretrex Logistiek BV, Utax GmbH (C-362/07) ja Hewlett Packard International SARL (C 363/07)

      Vastaaja: Administration des douanes — Direction Générale des douanes et droits indirects
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal d'instance du VIIème arrondissement de Paris (Ranska) — Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (EYVL L 256, s. 1), sellaisena kuin sitä sovelletaan pääasian tosiseikkoihin, tulkinta ja tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 8.3.2006 annetun asetuksen (EY) N:o 400/2006 (EUVL L 70, s. 9) pätevyys — Monitoimilaite, joka on pantu kokoon lasertulostusmoduulista, skannausmoduulista ja tietokonemoduulista — Luokittelu tullinimikkeeseen 8471 60 40 (Automaattiset tietojenkäsittelykoneet) yhdistetyn nimikkeistön 3 yleisen tulkintasäännön b alakohdan mukaisesti (tulostustoiminto antaa tavaralle sen ”olennaisen luonteen”) vai nimikkeeseen 9009 12 00 (valokopiolaitteet) yhdistetyn nimikkeistön 84 ryhmän 5 huomautuksen E kohdan johdosta (automaattinen laite, jolla on erityistoimintoja — jäljentäminen — muu kuin tietojenkäsittely)
   Tuomiolauselma

               1)

               Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87, sellaisena kuin se on muutettuna 27.10.2005 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1719/2005, liitteenä I olevan yhdistetyn nimikkeistön 84 ryhmän 5 huomautuksen E kohtaa on tulkittava siten, että ”muuta erityistoimintoa kuin tietojenkäsittelyä” suoritetaan vain laitteilla, jotka sisältävät automaattisen tietojenkäsittelykoneen tai jotka toimivat tällaisen koneen yhteydessä ja joiden toiminto ei kuulu tietojenkäsittelyyn.

               2)

               Jos pääasiassa kyseessä olevien laitteiden kopiointitoiminto on toissijainen suhteessa tulostustoimintoon ja skannaustoimintoon, niitä on pidettävä asetuksen N:o 2658/87, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1719/2005, liitteenä I olevan yhdistetyn nimikkeistön 84 ryhmän 5 huomautuksen B kohdassa tarkoitettujen automaattisten tietojenkäsittelykoneiden yksikköinä, jotka tämän ryhmän 5 huomautuksen C kohdan nojalla kuuluvat erikseen tarkasteltuina tämän nimikkeistön nimikkeeseen 8471. Tällaisessa tapauksessa nimikkeen 8471 merkityksellinen alanimike on määritettävä mainitun nimikkeistön XVI jakson 3 huomautuksen nojalla. Sitä vastoin jos laitteiden kopiointitoiminnolla on yhtä suuri merkitys kuin niiden kahdella muulla toiminnolla, nämä laitteet on luokiteltava tämän saman nimikkeistön 3 yleisen tulkintasäännön b alakohdan nojalla nimikkeeseen, joka vastaa moduulia, joka antaa niille niiden olennaisen luonteen. Jos tämä määrittäminen osoittautuu mahdottomaksi, ne on luokiteltava nimikkeeseen 9009 mainitun 3 yleisen tulkintasäännön c alakohdan nojalla.

               3)

               Viidensien kysymysten tarkastelussa ei ole ilmennyt mitään seikkaa, joka voisi vaikuttaa tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 8.3.2006 annetun asetuksen (EY) N:o 400/2006 liitteessä olevan 4 kohdan pätevyyteen.

      (1)  EUVL C 269, 10.11.2007.


title: Asia T-29/14: Kanne 7.1.2014 — Taetel v. komissio

text:
               1.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 61/20

         Kanne 7.1.2014 — Taetel v. komissio
   (Asia T-29/14)
   2014/C 61/37
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Taetel, SL (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat E. Navarro Varona, P. Vidal Martínez, J. López-Quiroga Teijero ja G. Canalejo Lasarte)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen SEUT 263 artiklan nojalla, koska siinä todetaan valtiontuki ja määrätään, että se on perittävä takaisin sijoittajilta,

               —

               toissijaisesti kumoamaan päätöksen 1, 2 ja 4.1 artiklan siltä osin kuin niissä mainitaan sijoittajat tuensaajina, joiden on maksettava väitetty tuki takaisin,

               —

               toissijaisesti jättämään soveltamatta 4.1 artiklassa in fine sijoittajille annettu tuen takaisin perimistä koskeva määräys siltä osin kuin siinä rikotaan oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita, koska takaisin perimistä ei voida määrätä menettelyn aloittamista koskevan päätöksen julkaisemispäivää aikaisemmasta päivästä alkaen,

               —

               toissijaisesti kumoaa päätöksen 2 artiklan ja toteaa, että menetelmä, jonka avulla sijoittajien takaisin maksettava väitetty etu määriteltiin, on lainvastainen,

               —

               toteaa mitättömäksi tai toissijaisesti kumoaa osittain päätöksen 4.1 artiklan, joka koskee kieltoa ”vyöryttää takaisinmaksamista toisille henkilöille”, koska kyseessä on sellaisia sopimuslausekkeita koskeva kielto tai niiden oletettu mitättömyys, jotka koskevat takaisin maksamista ja joihin vedotaan kolmansia vastaan sellaisten summien osalta, jotka sijoittajien on maksettava takaisin Espanjan valtiolle, ja

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tässä asiassa riitautettu päätös on sama kuin asioissa T-700/13, Bankia vastaan komissio, T-719/13, Lico Leasing ja Pequeños y Medianos Astilleros de Reconversión vastaan komissio, ja T-3/14, Anudal Industrial vastaan komissio.
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samankaltaiset kuin ne, joihin kyseisissä asioissa on jo vedottu.
   Kantaja väittää muun muassa, että riidanalaisessa päätöksessä rikotaan SEUT 107 artiklaa, koska siinä katsotaan, että kyseessä oleva verotusjärjestelmä, jota sovelletaan tiettyihin ns. tax lease –sopimuksiin uusien laivojen ostamista varten, on kokonaisuudessaan valtiontuki.
   Kantajan mukaan veropäätöksellä rikotaan SEUT 107 artiklaa myös, koska siinä katsotaan, että toimenpiteet, joista kyseinen verotusjärjestelmä muodostuu, ovat ”uusia” valtiontukia.
   Toissijaisesti kantaja väittää, että oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita on loukattu ja että SEUT 107, SEUT 108 ja SEUT 206 artiklaa on rikottu, koska edunsaajat on yksilöity virheellisesti ja takaisin perittävät summat on määritelty virheellisesti, ja että SEUT 108 artiklan 3 kohtaa, asetuksen N:o 659/1999 19 artiklaa, Euroopan unionin perustamissopimuksen 3 artiklan 6 kohtaa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 ja 17 artiklaa on rikottu, koska päätöksen 4.1 artiklassa säädetään, että sopimuslausekkeet, joiden nojalla sijoittajat voivat vaatia kolmansilta summia, jotka ne ovat joutuneet maksamaan takaisin Espanjan valtiolle, ovat mitättömiä.


title: Asia C-453/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 12.5.2011 — Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — Alennetun verokannan soveltaminen — Elävät eläimet, joita tavallisesti käytetään ihmisten tai eläinten elintarvikkeiden valmistukseen — Tiettyjen elävien eläinten, erityisesti hevosten luovutukset, tuonti ja hankinta)

text:
               9.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 204/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 12.5.2011 — Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-453/09) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - Alennetun verokannan soveltaminen - Elävät eläimet, joita tavallisesti käytetään ihmisten tai eläinten elintarvikkeiden valmistukseen - Tiettyjen elävien eläinten, erityisesti hevosten luovutukset, tuonti ja hankinta)
   2011/C 204/16
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Triantafyllou ja B.-R. Killmann)

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: J. Möller ja C. Blaschke)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Ranskan tasavalta (asiamiehet: G. de Bergues ja B. Beaupère-Manokha), Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: C. M. Wissels ja M. Noort)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s.1) 96 ja 98 artiklan, luettuina yhdessä liitteen III kanssa, rikkominen — Alennettu verokanta — Eräiden elävien eläinten (erityisesti hevosten), joita ei ole tarkoitettu ihmisten tai eläinten elintarvikkeiden valmistukseen tai tuotantoon, luovutus, tuonti ja hankinta

      Tuomiolauselma

               1)

               Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 96 ja 98 artiklan, luettuina yhdessä direktiivin liitteen III kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska se soveltaa alennettua arvonlisäverokantaa kaikkeen hevosten luovutukseen, tuontiin ja yhteisöhankintaan.

               2)

               Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Ranskan tasavalta ja Alankomaiden kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 24, 30.1.2010.


title: Asia T-116/17: Kanne 20.02.2017 – Spiegel-Verlag Rudolf Augstein ja Sauga v. EKP

text:
               18.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 121/44

         Kanne 20.02.2017 – Spiegel-Verlag Rudolf Augstein ja Sauga v. EKP
   (Asia T-116/17)
   (2017/C 121/64)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Spiegel-Verlag Rudolf Augstein GmbH & Co. KG (Hampuri, Saksa) ja Michael Sauga (Berlin, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Koreng ja T. Feldmann)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki (EKP)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan keskuspankin johtokunnan 15.12.2016 päivätyllä kirjeellä tiedoksiantaman päätöksen, jolla hylättiin kantajien pyyntö saada tutustua EKP:n asiakirjoihin ”The impact on government deficit and debt from off-market swaps. The Greek case” (SEC/GovC/X/10/88a) ja ”The Titlos transaction and possible existence of similar transactions impacting on the euro area government debt or deficit levels” (SEC/GovC/X/10/88b)

               —

               velvoittamaan EKP:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu päätöksen EKP/2004/3 (1) 4 artiklan 1 kohdan a alakohdan toisen luetelmakohdan virheelliseen tulkintaan.
               Kantajat väittävät, että EKP ei ole osoittanut riittävän yksityiskohtaisesti, että kyseessä olevien asiakirjojen paljastaminen olisi vaarantanut sellaisen yleisen edun suojaa, joka koskee Euroopan unionin tai jäsenvaltion finanssi-, raha- tai talouspolitiikkaa.
               Kantajat väittävät, että yleiseen etuun kohdistuva vaara, johon EKP vetoaa, ei kuusi vuotta asiakirjojen laatimisen ja niihin liittyvissä olosuhteissa tapahtuneen perustavanlaatuisen muutoksen jälkeen ole enää varteenotettava vaara.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu päätöksen EKP/2004/3 4 artiklan 3 kohdan 1 alakohdan virheelliseen tulkintaan.

                           —

                           Kantajat väittävät, että kyseessä olevia asiakirjoja ei käytetty varsinaisten päätösten valmistelussa vaan ainoastaan EKP:n sisäisessä yleisessä mielipiteenmuodostuksessa ja tiedotuksessa.

                           —

                           Ei myöskään voida olettaa, että EKP:n henkilöstöä voitaisiin pelotella mahdollisuudella siitä, että asiakirjat mahdollisesti julkistetaan.

                           —

                           Tämänhetkisessä tilanteessa käsiteltävässä asiassa kyseessä olevat asiakirjat eivät lisäksi anna aihetta mihinkään pelkoon siitä, että kolmas osapuoli vaikuttaisi asiattomasti EKP:n päätöksentekoon.

                           —

                           EKP ei myöskään ole asianmukaisesti arvioinut ja ottanut huomioon yleisön etua saada tutustua puheena oleviin tietoihin.

                           —

                           Lopuksi kantajat väittävät, että EKP:n tehtävänä ei ole arvioida, kuinka julkista keskustelua voidaan ruokkia, vaan tämä tehtävä kuuluu lehdistölle osana sen ”vahtikoira-tehtävää”, jonka Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on todennut sillä olevan.

      (1)  2004/258/EY: Euroopan keskuspankin asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 4.3.2004 tehty Euroopan keskuspankin päätös (EKP/2004/3) (EYVL 2004, L 80, s. 42).


title: Asia C-181/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sofiyski gradski sad (Bulgaria) on esittänyt 19.5.2009 — Canon Kabushiki Kaisha v. IPN Bulgaria OOD

text:
               5.12.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 297/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sofiyski gradski sad (Bulgaria) on esittänyt 19.5.2009 — Canon Kabushiki Kaisha v. IPN Bulgaria OOD
   (Asia C-181/09)
   2009/C 297/20
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sofiyski gradski sad

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Canon Kabushiki Kaisha

      Vastaaja: IPN Bulgaria OOD
   Yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto) katsoi 17.9.2009 tekemässään päätöksessä, että ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.


title: Asia T-195/05: N. V. Deloitte Business Advisoryn 19.5.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               6.8.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 193/30

         N. V. Deloitte Business Advisoryn 19.5.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-195/05)
   (2005/C 193/50)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   N. V. Deloitte Business Advisory, kotipaikka Bryssel, on nostanut 19.5.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Dirk van Heuven, Steve Ronse ja Sofie Logie, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               1)

               kumoaa riidanalaiset päätökset

               2)

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja, joka on muiden yritysten kanssa perustanut EUPHET-nimisen yhteisyrityksen, jätti tarjouksen komission aloittamassa hankintamenettelyssä ”Sanco Evaluation Framework Contract, Lot 1 (Public Health) tender No SANCO/2004/01/041”. Kantaja vaatii kanteessaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan komission päätöksen olla hyväksymättä EUPHET:ia hankkeen toteuttajaksi ja komission päätöksen myöntää hanke kolmannelle osapuolelle, jota päätöstä ei ole annettu kantajalle tiedoksi ja jonka sisältöä kantaja ei tunne.
   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi siihen, että komissio on rikkonut Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun asetuksen N:o 1605/2002 (1) 94 artiklaa ja Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä annetun asetuksen N:o 2342/2002 (2) 138 artiklaa ja 147 artiklan 3 kohtaa ja tarjouskilpailuasiakirjojen ehtoja, jättänyt noudattamatta yleistä perusteluvelvollisuutta sekä loukannut luottamuksensuojan periaatetta.
   Kantajan mukaan peruste, johon on vedottu kantajan pois sulkemiseksi — eli se, että kantajan esitys sellaisista toimenpiteistä, joilla voidaan välttää kaikenlaiset intressiristiriidat, olisi riittämätön eikä tarjoaisi riittäviä takeita — on täysin lainvastainen ja tarjouskilpailuilmoituksen ehtojen vastainen. Kantaja väittää, että tältä osin riittää, kun sopimuspuoli sitoutuu sopimusluonnoksen allekirjoittaessaan ilmoittamaan komissiolle viipymättä mahdollisista intressiristiriidoista ja toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet päättääkseen kyseisen ristiriidan niin pian kuin mahdollista. Kantaja väittää myös, että se on esittänyt toimenpiteitä, jotka menevät pidemmälle kuin siltä vaaditaan.
   Kantaja toteaa lisäksi, ettei sitä ole missään vaiheessa pyydetty toimittamaan täydentäviä tietoja, mikä sen mukaan merkitsee asetuksen N:o 2342/2002 146 artiklan 3 kohdan rikkomista, luottamuksensuojan, yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteiden loukkaamista sekä asetuksen N:o 1605/2002 89 artiklan 1 kohdan ja 99 artiklan rikkomista.

      (1)  Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002, tehty 25 päivänä kesäkuuta 2002, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta (EYVL L 248, s. 1).

      (2)  Komission asetus (EY, Euratom) N:o 2342/2002, annettu 23 päivänä joulukuuta 2002, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä (EYVL L 357, s. 1).


title: Asia T-194/01: Unilever N.V.:n 14.8.2001 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa vastaan nostama kanne

text:
27.10.2001               FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 303/23
Kumoamiskanteensa tueksi kantaja vetoaa lisäksi siihen, ettei            Kanneperusteet:                 neuvoston asetuksen N:o 40/94 7
komission 18.9.1999 antamaa ohjesääntöä ole noudatettu,                                                  artiklan 1 kohdan b alakohdan
sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen ja                                                virheellinen soveltaminen – Merk-
henkiseen kiusaamiseen työpaikalla. Kantaja vaatii myös vahin-                                           ki on riittävän erottamiskykyinen.
gonkorvausta.                                                                                Hakijan mukaan valituslautakun-
                                                                                nan velvollisuutena on näyttää,
                                                                                jos asia on toisin. Ei ole hakijan
                                                                                asia osoittaa, että neuvoston ase-
                                                                                tuksen N:o 40/94 7 artiklan
                                                                                1 kohdan b alakohtaa ei voida
                                                                                soveltaa.
Unilever N.V.:n 14.8.2001 sisämarkkinoiden harmoni-
            sointivirastoa vastaan nostama kanne
                          (Asia T-194/01)
                          (2001/C 303/37)
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                       Gibraltarin hallituksen 20.8.2001 Euroopan yhteisöjen
                                                                                komissiota vastaan nostama kanne
Unilever N.V., Rotterdam, (Alankomaat), on nostanut                                                (Asia T-195/01)
14.8.2001 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivi-
rastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan. Kantajan edustajina ovat                                  (2001/C 303/38)
V. von Bomhard ja A. Renck asianajotoimistosta Lovells
Boesebeck Droste, Alicante, (Espanja).
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         Gibraltarin hallitus on nostanut 20.8.2001 Euroopan yhteisö-
–    muuttaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-             jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Eu-
     merkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan                    roopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina
     22.5.2001 tekemää päätöstä R 1086/2000-1 siten, että                ovat Alastair Sutton, Michael Llamas ja Walter Schuster
     riidanalainen tavaramerkki voidaan rekisteröidä yhteisön            asianajotoimistosta White & Case, Bryssel (Belgia).
     tavaramerkiksi
–    toissijaisesti kumoaa riidanalaisen päätöksen
                                                                         Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–    velvoittaa viraston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                         –     kumoaa komission Yhdistyneelle kuningaskunnalle osoit-
                                                                               tamassa kirjeessään 11.7.2001 tekemän päätöksen ryhtyä
                                                                               88 artiklan 2 kohdan mukaiseen menettelyyn,
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                         –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Yhteisön     tavaramerkin       Unilever N.V.
hakija:
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kyseessä oleva yhteisön         kolmiulotteinen merkki (soikion
tovaramerkki                    muotoinen) – hakemusnumero
                                1418250, tietyt luokan 3 tavarat         Gibraltarin hallitus otti käyttöön verojärjestelmän, jossa eräät
                                                                         yhtiöt tietyin ehdoin eivät joutuneet maksamaan tuloveroa
Tutkijan päätös:                hakemuksen hylkääminen                   vaan ainoastaan kiinteämääräisen veron (vapautusta koskeva
                                                                         yhtiölainsäädäntö). Tähän lainsäädäntöön tehtiin useita muu-
Valituslautakunnan pää-         valituksen osittainen hyväksymi-         toksia ennen ja jälkeen Yhdistyneen kuningaskunnan ja Gibral-
tös:                            nen                                      tarin liittymistä Euroopan yhteisöihin vuonna 1973.


title: Asia T-466/15: Kanne 11.8.2015 – Makhlouf v. neuvosto

text:
               12.10.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 337/34

         Kanne 11.8.2015 – Makhlouf v. neuvosto
   (Asia T-466/15)
   (2015/C 337/36)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Rami Makhlouf (Damaskos, Syyria) (edustaja: asianajaja E. Ruchat)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi

               —

               tämän seurauksena kumoamaan 28.5.2015 tehdyn päätöksen (YUTP) 2015/837 ja sen täytäntöönpanosäädökset siltä osin kuin ne koskevat kantajaa

               —

               velvoittamaan Euroopan unionin neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen, jotka ovat olennaisilta osiltaan samat tai samankaltaiset kuin ne kanneperusteet, joihin on vedottu asiassa T-432/11, Makhlouf vastaan neuvosto (1).

      (1)  EUVL C 290, s. 13.


title: Asia T-335/07: Kanne 4.9.2007 — Mergel ym. v. SMHV (Patentconsult)

text:
               10.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/55

         Kanne 4.9.2007 — Mergel ym. v. SMHV (Patentconsult)
   (Asia T-335/07)
   (2007/C 269/99)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantajat: Volker Mergel (Wiesbaden, Saksa), Klaus Kampfenkel (Hofheim, Saksa), Burkart Bill (Darmstadt, Saksa) ja Andreas Herden (Wiesbaden, Saksa) (edustaja: asianajaja G. Friderichs)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
   Vaatimukset

               —

               SMHV:n neljännen valituslautakunnan 25.6.2007 tekemä päätös (asia R 299/2007-4) on kumottava

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki Patentconsult luokkiin 35, 41 ja 42 kuuluvia palveluja varten (hakemus N:o 4 439 774).

      Tutkijan ratkaisu: Hakemuksen hylkääminen.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen.

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 40/94 (1) 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan rikkominen, koska kyseessä oleva tavaramerkki ei ole kuvaileva eikä siltä puutu vaadittava erottamiskyky.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).


title: Asia C-387/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Liettua) on esittänyt 12.7.2016 – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos v. Nidera B.V.

text:
               19.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 343/35

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Liettua) on esittänyt 12.7.2016 – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos v. Nidera B.V.
   (Asia C-387/16)
   (2016/C 343/48)
   Oikeudenkäyntikieli: liettua

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja ja vastaaja ensimmäisessä oikeusasteessa: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Vastapuoli ja kantaja ensimmäisessä oikeusasteessa: Nidera B.V.

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 183 artiklaa, luettuna yhdessä verotuksen neutraalisuuden periaatteen kanssa, tulkittava siten, että se estää koron, joka kansallisen lainsäädännön mukaan on normaalisti maksettava, jos liikaa maksettua arvonlisäveroa (ylijäämää) ei palautettu (hyvitetty) määräajassa, alentamisen, jossa otetaan huomioon muita kuin verovelvollisen omasta toiminnasta aiheutuvia olosuhteita, kuten koron ja määräajassa palauttamatta jääneen liikaa maksetun arvonlisäveron välinen suhde, ajanjakso, jona liikaa maksettua määrää ei palautettu, ja palauttamatta jättämisen syyt sekä verovelvolliselle tosiasiallisesti aiheutunut menetys?

      (1)  EUVL 2006, L 347, s. 1


title: Asia C-430/13: Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 16.1.2014 (Fővárosi Ítélőtáblan (Unkari) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Ilona Baradics ym. v. QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe ja Unkarin valtio (Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla — Matkapaketit, pakettilomat ja pakettikiertomatkat — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään vähimmäisprosenttimääristä vakuudelle, joka matkanjärjestäjällä on oltava kuluttajien suorittamien maksujen palauttamiseksi maksukyvyttömyystilanteessa)

text:
               14.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/21

         Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 16.1.2014 (Fővárosi Ítélőtáblan (Unkari) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Ilona Baradics ym. v. QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe ja Unkarin valtio
   (Asia C-430/13) (1)

   ((Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla - Matkapaketit, pakettilomat ja pakettikiertomatkat - Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään vähimmäisprosenttimääristä vakuudelle, joka matkanjärjestäjällä on oltava kuluttajien suorittamien maksujen palauttamiseksi maksukyvyttömyystilanteessa))
   2014/C 112/25
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Fővárosi Ítélőtábla

      Asianosaiset

      Kantajat: Ilona Baradics, Adrienn Bóta, Éva Emberné Stál, Lászlóné György, Sándor Halász, Zita Harászi, Zsanett Hideg, Katalin Holtsuk, Gábor Jancsó, Mária Katona, Gergely Kézdi, László Korpás, Ferencné Kovács, Viola Kőrösi, Tamás Kuzsel, Attila Lajtai, Zsolt Lőrincz, Ákos Nagy, Attiláné Papp, Zsuzsanna Peller, Ágnes Petkovics, László Pongó, Zsolt Porpáczy, Zsuzsanna Rávai, László Román, Zsolt Schneck, Mihály Szabó, Péter Szabó, Zoltán Szalai, Erika Szemeréné Radó, Zsuzsanna Szigeti, Nikolett Szőke, Péter Tóth, Zsófia Várkonyi ja Mónika Veress

      Vastaajat: QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe ja Unkarin valtio

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Fővárosi Ítélőtábla – Matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista 13.6.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/314/ETY (EYVL L 158, s. 59) 7 ja 9 artiklan tulkinta – Kuluttajat, jotka ovat tehneet matkanjärjestäjän kanssa matkasopimuksia, joiden perusteella he ovat maksaneet ennakkomaksuja ja tietyissä tapauksissa matkan koko hinnan – Matkanjärjestäjä, joka on tullut maksukyvyttömäksi ennen kyseisten kuluttajien matkan alkamista – Sellaisen kansallisen lainsäädännön yhteensoveltuvuus mainitun direktiivin kanssa, jossa vahvistetaan sen vakuuden vähimmäisprosenttimäärät, joka matkanjärjestäjän on maksukyvyttömyyden varalta asetettava korvatakseen kuluttajien maksamat määrät

      Määräysosa

               1)

               Matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista 13.6.1990 annetun neuvoston direktiivin 90/314 7 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, johon sisältyvillä yksityiskohtaisilla säännöillä ei tosiasiallisesti taata kuluttajalle kaikkien hänen suorittamiensa maksujen palauttamista ja hänen paluukuljetustaan matkanjärjestäjän maksukyvyttömyystilanteessa. Kansallisen tuomioistuimen on ratkaistava, onko sen käsiteltävänä olevassa asiassa kyseessä olevan kansallisen lainsäädännön tilanne tällainen.

               2)

               Direktiivin 90/314 7 artiklaa on tulkittava siten, että jäsenvaltiolla ei ole lainkaan harkintavaltaa siinä, missä laajuudessa matkanjärjestäjältä tai -välittäjältä edellytettävän vakuuden on katettava kuluttajille aiheutuvat riskit. Kansallisen tuomioistuimen on tutkittava, onko mainitun vakuuden määrän asettamista koskevilla kyseessä olevan jäsenvaltion säätämillä perusteilla tarkoitus rajoittaa niiden riskien laajuutta, jotka kyseisestä vakuudesta on katettava, tai onko niillä tällainen seuraus, jolloin ne olisivat selkeästi mainittuun direktiiviin perustuvien velvoitteiden vastaisia ja merkitsisivät riittävän ilmeistä unionin oikeuden rikkomista, josta voi seurata vahingonkorvausvastuun syntyminen kyseiselle jäsenvaltiolle, jos suora syy-yhteys voidaan todeta.

      (1)  EUVL C 344, 23.11.2013.


title: Asia T-670/13 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 18.12.2013 virkamiestuomioistuimen asiassa F-93/12, D'Agostino v. komissio, 23.10.2013 antamasta tuomiosta

text:
               15.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 78/12

         Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 18.12.2013 virkamiestuomioistuimen asiassa F-93/12, D'Agostino v. komissio, 23.10.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia T-670/13 P)
   2014/C 78/25
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja G. Gattinara)

      Muu osapuoli: Luigi D'Agostino

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               Kumoamaan virkamiestuomioistuimen asiassa F-93/12, D'Agostino v. komissio, 23.10.2013 antaman tuomion

               —

               Hylkäämään D'Agostinon asiassa F-93/12 nostaman kanteen perusteettomana

               —

               Päättämään, että molemmat asianosaiset vastaavat itse tästä asiasta aiheutuvista oikeudenkäyntikuluistaan

               —

               Velvoittamaan D'Agostinon korvaamaan virkamiestuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut

               —

               Lykkäämään asian käsittelyä siihen asti kunnes asiassa T-368/12 P, komissio vastaan Macchia, annetaan tuomio.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa kolmeen valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu aineelliseen virheeseen ja tosiseikkojen vääristelyyn, koska virkamiestuomioistuin oli soveltanut asiassa F-63/11, Macchia vastaan komissio, 13.6.2012 antamaansa tuomiota (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) sellaisen sopimussuhteisen toimihenkilön tilanteeseen, joka ei ole pyytänyt sopimuksensa uudistamista.

               2)

               Toinen valitusperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen ja joka jakautuu kolmeen osaan, jotka perustuvat

                           —

                           Euroopan unionin muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 3 a artiklan virheelliseen tulkintaan (koskee valituksenalaisen tuomion 56–58 kohtaa)

                           —

                           Yksikön edun ja laillisuusperiaatteen välisten suhteiden määrittelyssä tapahtuneeseen oikeudelliseen virheeseen (koskee valituksenalaisen tuomion 63 kohtaa)

                           —

                           Henkilöstötuomioistuimen harjoittaman tuomioistuinvalvonnan rajojen ylittämiseen ja siihen, että kyseinen tuomioistuin oli ratkaissut asian ultra vires (koskee valituksenalaisen tuomion 59, 60 ja 63 kohtaa).

               3)

               Kolmas valitusperuste, joka perustuu perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättämiseen (koskee valituksenalaisen tuomion 57 ja 59 kohtaa).


title: Asia C-574/08: Kanne 22.12.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta

text:
               21.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/38

         Kanne 22.12.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-574/08)
   (2009/C 44/65)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: V. Peere ja P. Dejmek)

      Vastaaja: Belgian kuningaskunta
   Vaatimukset

               —

               on todettava, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY täytäntöönpanotoimenpiteistä poliittisesti vaikutusvaltaisen henkilön määritelmän sekä yksinkertaistettuja asiakkaan tuntemismenettelyjä sekä satunnaisesti tai hyvin rajoitetusti harjoitetun rahoitustoiminnan perusteella myönnettyjä poikkeuksia koskevien teknisten perusteiden osalta 1.8.2006 annetun komission direktiivin 2006/70/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä eikä se ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle

               —

               Belgian kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Määräaika direktiivin 2006/70/EY saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä päättyi 15.12.2007. Kanteen nostamisen ajankohtana vastaaja ei ollut hyväksynyt kaikkia tarpeellisia toimenpiteitä direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista oikeusjärjestystä eikä ilmoittanut niistä komissiolle.

      (1)  EUVL L 214, s. 29.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys, 8 päivänä kesäkuuta 2005, asiassa T-151/03, Nuova Agricast Srl vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Kumoamiskanne — Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Vailla kohdetta oleva kanne)

text:
               17.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 229/17

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
   8 päivänä kesäkuuta 2005,
   asiassa T-151/03, Nuova Agricast Srl vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Kumoamiskanne - Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Vailla kohdetta oleva kanne)
   (2005/C 229/36)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asiassa T-151/03, Nuova Agricast Srl, kotipaikka Cerignola (Italia), edustajanaan asianajaja M. Calabrese, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään V. Di Bucci ja P. Aalto, avustajanaan asianajaja A. Abate, prosessiosoite Luxemburgissa, jota tukee Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehenään aluksi K. Manji, sitten C. Jackson), prosessiosoite Luxemburgissa, jossa kantaja vaatii kumoamaan komission päätöksen, jolla kantajalle kieltäydyttiin antamasta oikeutta tutustua jäsenvaltiosta peräisin olevaan asiakirjaan, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Vilaras sekä tuomarit F. Dehousse ja D. Šváby, kirjaaja: H. Jung, on 8.6.2005 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 146, 21.6.2003.


title: Asia C-73/12: Unionin tuomioistuimen määräys (viides jaosto) 4.7.2012 (Giudice di Pace di Reveren (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Ahmed Ettaghia vastaan (Ennakkoratkaisupyyntö — Pääasian riidan selostamatta jättäminen — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               6.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/8

         Unionin tuomioistuimen määräys (viides jaosto) 4.7.2012 (Giudice di Pace di Reveren (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Ahmed Ettaghia vastaan
   (Asia C-73/12) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Pääasian riidan selostamatta jättäminen - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)
   2012/C 303/15
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Giudice di Pace di Revere

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Ahmed Ettaghi

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Giudice di Pace di Revere — Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY (EUVL L 348, s. 98) 2, 4, 6, 7, 8, 15 ja 16 artiklan sekä SEU 4 artiklan 3 kohdan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään sakosta ulkomaalaiselle, joka on tullut maahan laittomasti tai oleskelee siellä laittomasti — Laittomasta oleskelusta määrätyn rikosoikeudellisen seuraamuksen sallittavuus — Välittömän maasta karkottamisen, joka on voimassa vähintään viisi vuotta, tai vapausrangaistuksen (permanenza domiciliare) sallittavuus vaihtoehtona sakkorangaistukselle — Jäsenvaltioiden velvollisuudet direktiivin täytäntöönpanolle varattuna aikana

      Määräysosa

   Giudice di pace di Reveren (Italia) 26.1.2012 tekemällään päätöksellä esittämän ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat selvästi.

      (1)  EUVL C 118, 21.4.2012.


title: Asia C-76/06 P: Britannia Alloys & Chemicals Ltd:n  9.2.2006  tekemä valitus asiassa T-33/02, Britannia Alloys & Chemicals Ltd. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio,  29.11.2005  annetusta tuomiosta

text:
               6.5.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 108/2

         Britannia Alloys & Chemicals Ltd:n 9.2.2006 tekemä valitus asiassa T-33/02, Britannia Alloys & Chemicals Ltd. vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 29.11.2005 annetusta tuomiosta
   (Asia C-76/06 P)
   (2006/C 108/03)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Valittaja: Britannia Alloys & Chemicals Ltd. (edustajinaan solicitor S. Mobley, solicitor H. Bardell ja solicitor M. Commons)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               kumoaa tuomion sikäli kuin siinä hylätään Britannian päätöksestä nostama kanne

               —

               kumoaa päätöksen 3 artiklan sikäli kuin se koskee Britanniaa

               —

               toisen luetelmakohdan osalta toissijaisesti muuttaa päätöksen 3 artiklaa sikäli kuin se koskee Britanniaa siten, että siinä Britannialle määrätty sakko kumotaan tai sen määrää alennetaan huomattavasti

               —

               toisen ja kolmannen luetelmakohdan osalta toissijaisesti palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen tämän ratkaistavaksi yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskysymyksestä antaman tuomion mukaisesti

               —

               joka tapauksessa velvoittaa komission korvaamaan omat oikeudenkäyntikulunsa ja Britannian oikeudenkäyntikulut, jotka liittyvät asian käsittelyyn ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ja yhteisöjen tuomioistuimessa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
   Valittaja väittää, että

               1)

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin rikkoi asetuksen N:o 17/62/ETY (jäljempänä asetus N:o 17) (1) 15 artiklan 2 kohtaa, kun se katsoi, että komissio oli soveltanut asianmukaisesti 15 artiklan 2 kohdan mukaista 10 prosentin liikevaihtokattoa Britannian liikevaihtoon 30.6.1996 päättyneenä tilikautena pikemminkin kuin päätöksen tekemistä edeltäneenä tilikautena

               2)

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin loukkasi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta

                           a)

                           kun se pysytti komission harjoittaman syrjinnän periaatteessa samassa tilanteessa olleiden yritysten välillä soveltamalla 10 prosentin liikevaihtokattoa Britannian tapauksessa viimeiseen vuoteen, jota komissio pitää ”tavanomaisena taloudellisena toimintana”, ja kaikkien muiden päätöksen adressaatteina olleiden yritysten tapauksessa päätöksen tekemistä edeltäneeseen tilikauteen

                           b)

                           kun se pysytti komission päätöksen, jolla syrjitään Britanniaa sen vuoden osalta, johon 10 prosentin liikevaihtokattoa sovelletaan, verrattuna sen käytäntöön muissa suoraan verrattavissa tapauksissa

               3)

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin loukkasi oikeusvarmuuden periaatetta

                           a)

                           kun se pysytti komission päätöksen käyttää muuta kuin edeltävää tilikautta asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdassa mainittua liikevaihtokattoa soveltaessaan. Valittajan mukaan mahdollisen sakon ehdottomasta enimmäismäärästä on oltava varmuus

                           b)

                           kun se tulkitsi asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohtaa tavalla, jossa määrätään seuraamus, joka ei vastaa seuraamusta, josta oli määrätty rikkomisen tekohetkellä, loukaten tällä tavoin yritysten perusoikeuksia.

      (1)  Neuvoston asetus N:o 17: Perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus (EYVL 13, 21.2.1962, s. 204–211).


title: Asia T-128/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.10.2013 — Vicente Gandia Pla v. SMHV — Tesco Stores (MARQUES DE CHIVÉ) (Yhteisön tavaramerkki — Väite — Kansallisesta tavaramerkistä luopuminen — Oikeudenkäynnin jääminen ilman kohdetta — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               7.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 359/13

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.10.2013 — Vicente Gandia Pla v. SMHV — Tesco Stores (MARQUES DE CHIVÉ)
   (Asia T-128/13) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väite - Kansallisesta tavaramerkistä luopuminen - Oikeudenkäynnin jääminen ilman kohdetta - Lausunnon antamisen raukeaminen)
   2013/C 359/24
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Vicente Gandia Pla, SA (Chiva, Espanja) (edustaja: asianajaja I. Temiño Ceniceros)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: L. Rampini)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Tesco Stores Ltd (Cheshunt, Yhdistynyt kuningaskunta)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 13.12.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 854/2012-1), joka koskee Tesco Stores Ltd:n ja Vicente Gandia Pla, SA:n välistä väitemenettelyä

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Osapuolet vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 123, 27.4.2013.


title: Asia C-407/05: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (neljäs jaosto)  6.4.2006  (Hof van Cassatie van Belgiën (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Reyniers & Sogama BVBA v Belgisch Interventie- en Restitutiebureau ja Belgian valtio (Ennakkoratkaisupyyntö — Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta — Tuontitullien kantaminen — Todiste passituksen säännönmukaisuudesta taikka rikkomuksen tapahtumapaikasta — Seuraus siitä, että passituksesta vastaavalle jätetään mainitsematta määräaika mainitun todisteen esittämiselle)

text:
               29.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 178/15

         Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (neljäs jaosto) 6.4.2006 (Hof van Cassatie van Belgiën (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Reyniers & Sogama BVBA v Belgisch Interventie- en Restitutiebureau ja Belgian valtio
   (Asia C-407/05) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta - Tuontitullien kantaminen - Todiste passituksen säännönmukaisuudesta taikka rikkomuksen tapahtumapaikasta - Seuraus siitä, että passituksesta vastaavalle jätetään mainitsematta määräaika mainitun todisteen esittämiselle)
   (2006/C 178/24)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Hof van Cassatie van België
   Asianosaiset

      Kantaja: Reyniers & Sogama BVBA

      Vastaajat: Belgisch Interventie- en Restitutiebureau ja Belgian valtio
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Hof van Cassatie van België — Yhteisön passitusmenettelyn soveltamista koskevista säännöksistä ja yksinkertaistamistoimenpiteistä 27 päivänä maaliskuuta 1987 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1062/87 (EYVL L 107, s. 1) 11 a artiklan, sellaisena kuin se on lisättynä kyseisen asetuksen muuttamisesta 29 päivänä toukokuuta 1990 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1429/90 (EYVL L 137, s. 1) 1 artiklalla, yhteisön passitusmenettelystä 17 päivänä syyskuuta 1990 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2726/90 (EYVL L 262, s. 1) 34 artiklan ja yhteisön passitusmenettelyn soveltamista koskevista säännöksistä ja yksinkertaistamistoimenpiteistä 21 päivänä huhtikuuta 1992 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1214/92 (EYVL L 132, s. 1) 49 artiklan tulkinta — Tuontitullien kantaminen — Lähtötoimipaikan passituksesta vastaavalle antama tiedonanto, jossa passituksesta vastaavaa kehotetaan esittämään todiste passituksen säännönmukaisuudesta taikka rikkomuksen tapahtumapaikasta — Määräajan mainitsematta jättäminen — Seuraukset tiedonannon pätevyyden ja tullivelan kantamisen kannalta
   Määräysosa
   Yhteisön passituksesta 13 päivänä joulukuuta 1976 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 222/77, sellaisena kuin se on muutettuna rajanylitysilmoituksen poistamisesta yhteisön sisärajojen ylitysten osalta 22 päivänä helmikuuta 1990 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 474/90, 36 artiklan 3 kohtaa, luettuna yhdessä yhteisön passitusmenettelyn soveltamista koskevista säännöksistä ja yksinkertaistamistoimenpiteistä 27 päivänä maaliskuuta 1987 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1062/87, sellaisena kuin se on muutettuna 29 päivänä toukokuuta 1990 annetulla komission asetuksella (ETY) N:o 1429/90, 11 a artiklan kanssa sekä yhteisön passituksesta 17 päivänä syyskuuta 1990 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2726/90 34 artiklan kanssa, luettuna yhdessä yhteisön passitusmenettelyn soveltamista koskevista säännöksistä ja yksinkertaistamistoimenpiteistä 21 päivänä huhtikuuta 1992 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 1214/92 49 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että lähtötoimipaikan on ehdottomasti mainittava passituksesta vastaavalle siitä kolmen kuukauden määräajasta, jossa lähtötoimipaikalle voidaan toimivaltaisen viranomaisten hyväksymällä tavalla esittää todiste passituksen säännönmukaisuudesta taikka rikkomuksen tosiasiallisesta tapahtumapaikasta, jolloin toimivaltainen viranomainen voi kantaa verot vasta sen jälkeen, kun se on nimenomaisesti ilmoittanut passituksesta vastaavalle, että tällä on kolme kuukautta aikaa esittää vaadittu näyttö ja kun tätä näyttöä ei esitetä tässä määräajassa.

      (1)  EUVL C 22, 28.1.2006.


title: Asia F-130/07: Kanne 31.10.2007 — Fiorella Vinci v. Euroopan keskuspankki

text:
               12.1.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 8/32

         Kanne 31.10.2007 — Fiorella Vinci v. Euroopan keskuspankki
   (Asia F-130/07)
   (2008/C 8/58)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Fiorella Vinci (Schöneck, Saksa) (edustaja: Rechtsanwalt B. Karthaus)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki
   Kantajan vaatimukset

               —

               On todettava, että vastaajan 5.3.2007 päivätyn kirjeen (07) 139a H KK7bk HEAL ja vastaajan 5.3.2007 päivätyn kirjeen (07) 139b H KK/bk HEAL sisällyttäminen kantajan henkilökansioon, lääkäri Schönin 24.4.2007 antaman lääkärintodistuksen sisällyttäminen kantajan henkilökansioon sekä Deutsche Klinik für Diagnostikin 2.4.2007 toimittamien kantajan terveydellistä tilaa koskevien tutkimustulosten sisällyttäminen kantajan potilastietoihin on lainvastaista;

               —

               on todettava, että vastaajan 3.9.2007 tekemä päätös (07) 772 PSR JMC/cc APPE, jolla se kieltäytyi poistamasta edellisessä kohdassa mainittuihin asiakirjoihin sisältyvät henkilötiedot, on lainvastainen;

               —

               on todettava, että vastaajan 5.3.2007 antama määräys kantajan velvoittamisesta osallistumaan lääkärintarkastukseen on pätemätön;

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan kantajalle 10 000 euroa;

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja vaatii ensimmäisessä vaatimuksessaan, että virkamiestuomioistuin toteaa, että mainittujen asiakirjojen sisällyttäminen hänen henkilökansioonsa tai erikseen pidettyihin potilastietoihin on lainvastaista. Toisessa vaatimuksessaan hän vaatii toteamaan, että vastaaja on lainvastaisesti kieltäytynyt poistamasta lainvastaisesti kerätyt henkilötiedot. Kantaja esittää tämän vaatimuksensa tueksi, että Euroopan keskuspankin henkilöstösääntöjen 5.13.4 artikla on vastoin sekä lääketieteellisten tietojen keräämistä että tallentamista; yhtäältä siinä ei anneta valtuutusta käsitellä yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18.12.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 45/2001 (jäljempänä asetus N:o 45/2001) 10 artiklassa tarkoitettuja henkilötietojen ryhmiä, toisaalta siinä ei asetuksen N:o 45/2001 10 artiklan 2 kohdan b alakohdassa edellytetyllä tavalla säädetä sellaisesta tarkoituksesta, jonka vuoksi käsittely olisi tarpeellista.
   Kantaja vaatii kolmannessa vaatimuksessaan, että vastaajan 5.3.2007 antama määräys, jolla kantaja velvoitettiin osallistumaan lääkärintarkastukseen, on kumottava. Kantaja katsoo, että pätemättömyys seuraa harkintavallan väärinkäytöstä sekä henkilöstösääntöjen 5.13.4 artiklasta ilmenevien olennaisten muotomääräysten rikkomisesta. Siinä säädetään, että ainoastaan Euroopan keskuspankin nimeämällä asiantuntijalääkärillä on valtuutus määrätä lääketieteellisistä lisätoimenpiteistä, kuten esim. tarkastuksista, eikä kantajan välittömällä esimiehellä.
   Kantaja vaatii lisäksi sen aineettoman vahingon korvaamista, joka hänelle on aiheutunut siitä, että hänen täytyi osallistua laajaan lääkärintarkastukseen, vaikka sille ei ollut riittäviä oikeudellisia perusteita.


title: Asia T-359/11: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 3.7.2014 – Makhlouf v. neuvosto

text:
               1.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 292/58

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 3.7.2014 – Makhlouf v. neuvosto
   (Asia T-359/11) (1)

   2014/C 292/72
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 282, 24.9.2011.


title: Asia C-359/06: Kanne 31.8.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Itävallan tasavalta

text:
               14.10.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 249/7

         Kanne 31.8.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Itävallan tasavalta
   (Asia C-359/06)
   (2006/C 249/16)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: V. Kreuschitz, I. Kaufmann-Bühler)

      Vastaaja: Itävallan tasavalta
   Kantajan vaatimukset

               —

               on todettava, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut työntekijöiden työssään käyttämille työvälineille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista annetun neuvoston direktiivin 89/655/ETY (toinen direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) muuttamisesta 27 päivänä kesäkuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/45/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle

               —

               Itävallan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi 19.7.2004.

      (1)  EYVL L 195, s. 46


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 19 päivänä syyskuuta 2000 asiassa C-287/98 (Tribunal d'arrondissement de Luxembourgin esittämä ennakkoratkaisupyyntö) Luxemburgin valtio vastaan Berthe Linster, Aloyse Linster ja Yvonne Linster (Ympäristö – Direktiivi 85/337/ETY – Tiettyjen julkisten tai yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi – Erityinen kansallisen lainsäädännön alaan kuuluva säädös – Direktiivin oikeusvaikutus)

text:
C 335/6                   FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           25.11.2000
ennakkoratkaisun lääkäreiden vapaan liikkuvuuden sekä hei-                   177 artiklan (josta on tullut EY 234 artikla) nojalla yhteisöjen
dän tutkintotodistustensa, todistustensa ja muiden muodollista               tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa
kelpoisuutta osoittavien asiakirjojensa vastavuoroisen tunnus-               tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Luxemburgin valtio
tamisen helpottamisesta 5 päivänä huhtikuuta 1993 annetun                    vastaan Berthe Linster, Aloyse Linster ja Yvonne Linster
neuvoston direktiivin 93/16/ETY (EYVL L 165, s. 1) tulkinnas-                ennakkoratkaisun tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden
ta, yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpa-               ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985
nossa: jaoston puheenjohtaja D. A. O. Edward (esittelevä tuo-                annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (EYVL L 175,
mari) sekä tuomarit L. Sevón, P. Jann, H. Ragnemalm ja                      s. 40) ja erityisesti sen 1 artiklan 5 kohdan tulkinnasta sekä
M. Wathelet, julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: johtava hallinto-           EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan ja 189 artiklan (josta
virkamies H. A. Rühl, on antanut 14.9.2000 tuomion, jonka                    on tullut EY 249 artikla) tulkinnasta kyseisen direktiivin
tuomiolauselma on seuraava:                                                  oikeusvaikutuksen osalta, yhteisöjen tuomioistuin, toimien
                                                                             kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodrı́guez Iglesias, jaostojen
1)    Lääkäri, jolla on toisessa jäsenvaltiossa saatu erikoislääkärin        puheenjohtajat J. C. Moitinho de Almeida, L. Sevón (esittelevä
      tutkintotodistus, jota ei kuitenkaan mainita lääkäreiden vapaan        tuomari) ja R. Schintgen sekä tuomarit P. J. G. Kapteyn, C. Gul-
      liikkuvuuden sekä heidän tutkintotodistustensa, todistustensa          mann, P. Jann, H. Ragnemalm, M. Wathelet, V. Skouris ja
      ja muiden muodollista kelpoisuutta osoittavien asiakirjojensa          F. Macken, julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: hallintovirkamies
      vastavuoroisen tunnustamisen helpottamisesta 5 päivänä huh-            L. Hewlett, on antanut 19.9.2000 tuomion, jonka tuomiolau-
      tikuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/16/ETY                   selma on seuraava:
      7 artiklassa olevassa erikoistumiskoulutusta koskevassa luette-
      lossa, ei voi vedota tämän direktiivin 19 artiklaan käyttääkseen
      vastaavaa erikoislääkärin ammattinimikettä vastaanottavassa
      valtiossa.                                                             1)    Kansallinen tuomioistuin, jonka tutkittavaksi on saatettu sellai-
                                                                                sen menettelyn laillisuus, joka koskee yleiseen tarpeeseen tapah-
2)    Direktiivin 93/16/ETY 10 artiklan 1 kohdan ensimmäistä                       tuvaa yksityiselle kuuluvan kiinteän omaisuuden pakkolunas-
      virkettä on tulkittava siten, että se koskee vain niiden henkilöi-           tusta moottoritien rakentamiseksi, voi tutkia, onko kansallinen
      den, joiden eduksi sovelletaan tällä direktiivillä käyttöönotettua           lainsäätäjä pysynyt tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden
      tutkintotodistusten vastavuoroista tunnustamista koskevaa jär-               ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985
      jestelmää, oikeutta käyttää koulutusnimikettään ja tarvittaessa              annetulla neuvoston direktiivillä 85/337/ETY säädetyissä har-
      sen lyhennettä alkuperä- tai lähtöjäsenvaltion kielellä, ilman,              kintavallan rajoissa, erityisesti silloin, kun hankkeen ympäristö-
      että tämä tulkinta kuitenkaan vaikuttaisi vastaanottavan jäsen-              vaikutuksia ei ole ennakkoon arvioitu, kun 5 artiklan mukaan
      valtion vapauteen antaa oikeus käyttää alueellaan muulla kuin                hankittuja tietoja ei ole asetettu yleisön saataville ja kun
      alkuperä- tai lähtöjäsenvaltion kielellä ilmaistua koulutusnimi-             yleisöllä, jota hanke koskee, ei ole direktiivin 85/337/ETY
      kettä tai vastaavaa nimikettä.                                               6 artiklan 2 kohdan säännösten vastaisesti ollut mahdollisuutta
                                                                                ilmaista kantaansa ennen hankkeen aloittamista.
(1) EYVL C 71, 13.3.1999.
                                                                             2)    Direktiivin 85/337/ETY 1 artiklan 5 kohdassa käytettyjä
                                                                                käsitteitä erityinen kansallisen lainsäädännön alaan kuuluva
                                                                                säädös ja hanke on tulkittava itsenäisen tulkinnan periaatteen
                                                                                mukaisesti.
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                    19 päivänä syyskuuta 2000                                3)    Direktiivin 85/337/ETY 1 artiklan 5 kohtaa on tulkittava
                                                                                siten, että parlamentin julkisen käsittelyn jälkeen säätämää
asiassa C-287/98 (Tribunal d’arrondissement de Luxem-                              oikeusnormia on pidettävä kyseisessä säännöksessä tarkoitettu-
bourgin esittämä ennakkoratkaisupyyntö) Luxemburgin                                na erityisenä säädöksenä silloin, kun lainsäädäntömenettelyn
valtio vastaan Berthe Linster, Aloyse Linster ja Yvonne                            avulla direktiivin 85/337/ETY tavoitteet, mukaan lukien
                               Linster (1)                                         tietojen antaminen, on kyetty saavuttamaan, ja kun ne tiedot,
                                                                                jotka parlamentilla oli käytettävissään ajankohtana, jolloin se
(Ympäristö – Direktiivi 85/337/ETY – Tiettyjen julkisten tai                       sääti hankkeesta yksityiskohtaisesti, vastasivat niitä tietoja,
yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi –                            jotka olisi pitänyt toimittaa toimivaltaiselle viranomaiselle
Erityinen kansallisen lainsäädännön alaan kuuluva säädös                           tavallisessa hanketta koskevassa lupamenettelyssä.
                    – Direktiivin oikeusvaikutus)
                           (2000/C 335/11)
                      (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                          (1) EYVL C 299, 26.9.1998.
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
         yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Asiassa C-287/98, jonka Tribunal d’arrondissement de Luxem-
bourg (Luxemburg) on saattanut EY:n perustamissopimuksen


title: Asia C-338/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Commissione Tributaria Regionale (Italia) on esittänyt 22.7.2008 — P. Ferrero e C. SPA v. Agenzia delle Entrate — Ufficio di Alba

text:
               11.10.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 260/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Commissione Tributaria Regionale (Italia) on esittänyt 22.7.2008 — P. Ferrero e C. SPA v. Agenzia delle Entrate — Ufficio di Alba
   (Asia C-338/08)
   (2008/C 260/11)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Commissione Tributaria Regionale
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: P. Ferrero e C. SPA

      Vastaaja: Agenzia delle Entrate — Ufficio di Alba
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko maggiorazione di conguaglio maksusta suoritettava pidätys direktiivin 90/435/ETY (1) 5 artiklan 1 kohdassa kielletty voitoista suoritettava lähdevero (kun tytäryhtiö on nyt käsiteltävänä olevassa asiassa valinnut verosopimukseen perustuvan verotusjärjestelyn)?

               2)

               Toissijaisesti, mikäli vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myöntävä, voidaanko mainitun direktiivin 7 artiklan 2 kohdassa olevaa poikkeussäännöstä soveltaa?

      (1)  EYVL L 225, s. 6.


title: Asia C-40/16: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 20.6.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Hamburg – Saksa) – Irene Uhden v. KLM Royal Dutch Airlines NV

text:
               5.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/20

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 20.6.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Hamburg – Saksa) – Irene Uhden v. KLM Royal Dutch Airlines NV
   (Asia C-40/16) (1)

   (2016/C 326/36)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 175, 17.5.2016.


title: Asia C-393/13 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 1.10.2014 – Valittajana Euroopan unionin neuvosto sekä muina osapuolina Alumina d.o.o. ja Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Polkumyynti — Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 464/2011 — Bosnia ja Hertsegovinasta peräisin olevan zeoliitti A -jauheen tuonti — Asetus (EY) N:o 1225/2009 — 2 artikla — Normaaliarvon määrittäminen — Tavanomaisen kaupankäynnin käsite)

text:
               24.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 421/14

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 1.10.2014 – Valittajana Euroopan unionin neuvosto sekä muina osapuolina Alumina d.o.o. ja Euroopan komissio
   (Asia C-393/13 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Polkumyynti - Täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 464/2011 - Bosnia ja Hertsegovinasta peräisin olevan zeoliitti A -jauheen tuonti - Asetus (EY) N:o 1225/2009 - 2 artikla - Normaaliarvon määrittäminen - Tavanomaisen kaupankäynnin käsite))
   2014/C 421/18
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamies: J.-P. Hix, avustajinaan aluksi avocat G. M. Berrisch, sitten avocat D. Geradin)

      Muut osapuolet: Alumina d.o.o. (edustajat: avocat J.-F. Bellis ja avocat B. Servais) ja Euroopan komissio

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Euroopan unionin neuvosto velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 274, 21.9.2013.


title: Asia C-173/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 18.10.2012 (Court of Appealin (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League ja PA Sport UK Ltd v. Sportradar GmbH ja Sportradar AG (Direktiivi 96/9/EY — Tietokantojen oikeudellinen suoja — 7 artikla — Sui generis -oikeus — Parhaillaan pelattavia jalkapallon mestaruuskilpailujen otteluita koskeva tietokanta — Uudelleenkäytön käsite — Uudelleenkäytön paikantaminen)

text:
               8.12.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 379/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 18.10.2012 (Court of Appealin (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League ja PA Sport UK Ltd v. Sportradar GmbH ja Sportradar AG
   (Asia C-173/11) (1)

   (Direktiivi 96/9/EY - Tietokantojen oikeudellinen suoja - 7 artikla - Sui generis -oikeus - Parhaillaan pelattavia jalkapallon mestaruuskilpailujen otteluita koskeva tietokanta - Uudelleenkäytön käsite - Uudelleenkäytön paikantaminen)
   2012/C 379/12
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Football Dataco Ltd, Scottish Premier League Ltd, Scottish Football League ja PA Sport UK Ltd

      Vastaajat: Sportradar GmbH ja Sportradar AG

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Tietokantojen oikeudellisesta suojasta 11.3.1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/9/EY (EYVL L 77, s. 20) ja erityisesti sen 7 artiklan tulkinta — Tietokannan luojan oikeus kieltää tietokannan sisällön osan kopiointi ja/tai uudelleenkäyttö — Käsitteet kopiointi ja uudelleenkäyttö (direktiivin 7 artiklan 2 kohta) — Tietokanta, jossa on tietoja parhaillaan pelattavista jalkapallo-otteluista (”Football Live”)

      Tuomiolauselma

   Tietokantojen oikeudellisesta suojasta 11.3.1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/9/EY 7 artiklaa on tulkittava niin, että se, että henkilö lähettää kyseiseen direktiiviin perustuvalla sui generis -oikeudella suojatusta tietokannasta ensin lataamiaan tietoja jäsenvaltiossa A sijaitsevan www-palvelimen välityksellä jäsenvaltiossa B olevan toisen henkilön tietokoneeseen viimeksi mainitun henkilön pyynnöstä kyseisen tietokoneen muistissa säilyttämistä ja näyttöpäätteellä näyttämistä varten, merkitsee, että kyseiset tiedot lähettänyt henkilö on ”uudelleenkäyttänyt” mainittuja tietoja. On katsottava, että tietoja on uudelleenkäytetty jäsenvaltiossa B ainakin, jos on olemassa seikkoja, joiden perusteella voidaan katsoa, että uudelleenkäyttäjän aikomuksena on kohdistaa uudelleenkäyttö viimeksi mainittuun jäsenvaltioon sijoittautuneille yleisöön kuuluville henkilöille, minkä arviointi on kansallisen tuomioistuimen tehtävä.

      (1)  EUVL C 194, 2.7.2011.


title: Asia C-21/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugali) on esittänyt 15.1.2016 – Euro Tyre BV v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               4.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD) (Portugali) on esittänyt 15.1.2016 – Euro Tyre BV v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Asia C-21/16)
   (2016/C 118/13)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa – CAAD)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Euro Tyre BV

      Vastaaja: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 2006/112/EY (1) 131 artiklaa ja 138 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että niiden vastaista on se, että jäsenvaltion verohallinto kieltäytyy yhteisöluovutuksen yhteydessä myöntämästä vapautusta arvonlisäverosta tähän jäsenvaltioon sijoittautuneelle luovuttajalle, koska toiseen jäsenvaltioon sijoittautunutta hankkijaa ei ole rekisteröity yhteisön sisäisten toimijoiden rekisteriin (VIES) (2) eikä se ole siellä tavaroiden yhteisön sisäisten hankintojen verotusjärjestelmän alainen, vaikka sillä oli liiketoimen toteuttamishetkellä tässä toisessa jäsenvaltiossa pätevä arvonlisäverotunniste, jota käytettiin liiketoimia koskevissa laskuissa, kun kaikki yhteisöluovutuksen aineelliset edellytykset täyttyivät eli kun omistajan oikeus määrätä tavarasta on siirretty hankkijalle ja luovuttaja todistaa, että tämä tavara on lähetetty tai kuljetettu toiseen jäsenvaltioon ja että tämän lähetyksen tai kuljetuksen seurauksena tavara poistui fyysisesti luovutusjäsenvaltion alueelta ja siirrettiin näin sellaiselle hankkijana olevalle verovelvolliselle tai sellaiselle oikeushenkilölle, joka toimii tässä ominaisuudessa muussa jäsenvaltiossa kuin tavaroiden lähtöjäsenvaltiossa?

               2)

               Onko suhteellisuusperiaate esteenä sellaiselle direktiivin 2006/112/EY 138 artiklan 1 kohdan tulkinnalle, jonka mukaan verovapautusta ei myönnetä tilanteessa, jossa jäsenvaltioon sijoittautunut luovuttaja tiesi, että toiseen jäsenvaltioon sijoittautunutta hankkijaa, vaikka tällä oli pätevä arvonlisäverotunniste tässä toisessa jäsenvaltiossa, ei ollut rekisteröity yhteisön sisäisten toimijoiden rekisteriin (VIES) eikä se ollut siellä tavaroiden yhteisön sisäisten hankintojen verotusjärjestelmän alainen, mutta oli odotettavissa, että se rekisteröitäisiin yhteisön sisäisten toimijoiden rekisteriin taannehtivin vaikutuksin?

      (1)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1).

      (2)  VAT Information Exchange System.


title: Asia C-29/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Stralsund (Saksa) on esittänyt 18.1.2016 – HanseYachts AG v. Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur ja Companie GENERALI IARD SA

text:
               18.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 136/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Stralsund (Saksa) on esittänyt 18.1.2016 – HanseYachts AG v. Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur ja Companie GENERALI IARD SA
   (Asia C-29/16)
   (2016/C 136/15)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landgericht Stralsund

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: HanseYachts AG

      Vastaaja: Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur ja Companie GENERALI IARD SA

      Ennakkoratkaisukysymys

   Jos jäsenvaltion prosessioikeudessa säädetään itsenäisestä todistelumenettelystä, jossa tuomioistuimen määräyksestä pyydetään asiantuntijalausunto (tässä: Ranskan oikeuden mukainen expertise judiciaire) ja jos kyseisessä jäsenvaltiossa suoritetaan tällainen itsenäinen todistelumenettely ja sen jälkeen samassa jäsenvaltiossa pannaan vireille itsenäisen todistelumenettelyn tuloksiin perustuva kanne samojen asianosaisten välillä:
   Onko tässä tapauksessa jo kirjelmä, jolla itsenäinen todistelumenettely on pantu vireille asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) 30 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ”haastehakemus tai vastaava asiakirja”? Vai onko vasta kirjelmää, jolla kanne on nostettu, pidettävä ”haastehakemuksena tai vastaavana asiakirjana”?

      (1)  Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 44/2001 (EYVL L 12, s. 1).


title: Asia T-36/08: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 4.3.2009 – Furukawa Electric North America v. SMHV (SLIM LINE)

text:
               18.4.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 90/39

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 4.3.2009 – Furukawa Electric North America v. SMHV (SLIM LINE)
   (Asia T-36/08) (1)

   2009/C 90/62

      Oikeudenkäyntikieli: saksa

   Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 79, 29.3.2008.


title: Asia C-132/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 17.7.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 10 artikla — Kuudes arvonlisäverodirektiivi — Sisäisen järjestelmän velvoitteet — Verollisten liiketoimien valvonta — Armahdus)

text:
               30.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 17.7.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-132/06) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - EY 10 artikla - Kuudes arvonlisäverodirektiivi - Sisäisen järjestelmän velvoitteet - Verollisten liiketoimien valvonta - Armahdus)
   (2008/C 223/05)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: E. Traversa ja M. Afonso)

      Vastaaja: Italian tasavalta (asiamies: I. Braguglia, avustajanaan avvocato dello Stato G. De Bellis)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 2 ja 22 artiklan rikkominen — Sisäisen järjestelmän mukaiset velvollisuudet — Kansallinen laki, jolla tiettyjen verokausien aikana suoritetut verotettavat liiketoimet vapautetaan valvonnasta
   Tuomiolauselma

               1)

               Italian tasavalta ei ole noudattanut jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 2 ja 22 artiklan ja EY 10 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on valtion vuotuisen ja monivuotisen talousarvion laatimisesta 27.12.2002 annetun lain N:o 289/2002 (vuoden 2003 talousarviolaki) (legge n. 289, disposizioni per la formazione del bilancio annuale e pluriennale dello Stato (legge finanziaria 2003)) 8 ja 9 §:ssä säätänyt yleisestä ja erotuksettomasta luopumisesta tiettyjen verokausien aikana suoritettujen verollisten liiketoimien tarkastuksista.

               2)

               Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 108, 6.5.2006.


title: Asia C-190/08: Kanne 7.5.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Alankomaiden kuningaskunta

text:
               5.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/26

         Kanne 7.5.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Alankomaiden kuningaskunta
   (Asia C-190/08)
   (2008/C 171/40)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Condou-Durande ja R. Troosters)

      Vastaaja: Alankomaiden kuningaskunta
   Vaatimukset

               —

               yhteisöjen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että Alankomaiden kuningaskunta ei ole noudattanut kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29.4.2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/83 EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ainakaan ole ilmoittanut niitä komissiolle

               —

               Alankomaiden kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin täytäntöönpanolle säädetty määräaika päättyi 10.10.2006.

      (1)  EYUL L 304, s. 12.


title: Asia C-174/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 13.4.2011 — Finanzamt Steglitz v. Ines Zimmermann

text:
               30.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 226/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 13.4.2011 — Finanzamt Steglitz v. Ines Zimmermann
   (Asia C-174/11)
   2011/C 226/17
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Finanzamt Steglitz

      Vastapuoli: Ines Zimmermann

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Annetaanko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (1) 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan g alakohdassa ja/tai 2 alakohdan a alakohdassa kansalliselle lainsäätäjälle mahdollisuus säätää sairaiden ja hoitoa tarvitsevien henkilöiden kotihoitopalvelujen verovapautuksen edellytykseksi, että tällaisten laitosten osalta ”lakisääteiset sosiaaliturva- tai sosiaalihuoltolaitokset ovat vähintään kahdessa kolmasosassa tapauksista vastanneet edeltäneenä kalenterivuotena hoitokuluista kokonaan tai suurimmaksi osaksi” (vuoden 1993 liikevaihtoverolain (Umsatzsteuergesetz) 4 §:n 16 kohdan e alakohta)?

               2)

               Onko arvonlisäveron neutraalisuuden periaatteen perusteella tähän kysymykseen annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, että kansallinen lainsäätäjä kohtelee samoja palveluja muiden edellytysten täyttyessä verovapaina, kun niitä suorittavat virallisesti tunnustetut hyväntekeväisyysjärjestöt tai hyväntekeväisyystarkoituksia palvelevat yhteisöt, henkilöyhteenliittymät ja omaisuusmassat, jotka ovat liittyneet hyväntekeväisyysjärjestöön jäseniksi (vuoden 1993 liikevaihtoverolain 4 §:n 18 kohta)?

      (1)  EYVL L 145, s. 1.


title: Asia C-199/14: Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 25.9.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Unkari) — János Kárász v. Nyugdíjfolyósító Igazgatóság (Ennakkoratkaisupyyntö — Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artikla — Unionin oikeuden täytäntöönpano — Tekemättä jättäminen — Unionin tuomioistuimen toimivallan selvä puuttuminen)

text:
               1.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 431/6

         Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 25.9.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Unkari) — János Kárász v. Nyugdíjfolyósító Igazgatóság
   (Asia C-199/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artikla - Unionin oikeuden täytäntöönpano - Tekemättä jättäminen - Unionin tuomioistuimen toimivallan selvä puuttuminen))
   (2014/C 431/11)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Asianosaiset

      Kantaja: János Kárász

      Vastaaja: Nyugdíjfolyósító Igazgatóság

      Määräysosa

   Euroopan unionin tuomioistuin ei selvästi ole toimivaltainen vastaamaan Fővárosi közigazgatási és munkaügyi bíróságin (Unkari) 25.3.2015 päivätyllä päätöksellä esittämään kysymykseen.

      (1)  EUVL C 245, 28.7.2014.


title: Asia C-606/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Commissione tributaria provinciale di Genova (Italia) on esittänyt 24.12.2012 — Dresser Rand SA v. Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli

text:
               6.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 101/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Commissione tributaria provinciale di Genova (Italia) on esittänyt 24.12.2012 — Dresser Rand SA v. Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli
   (Asia C-606/12)
   2013/C 101/14
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Commissione tributaria provinciale di Genova

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Dresser Rand SA

      Vastapuoli: Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale Ufficio Controlli

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Kuuluuko liiketoimi, jolla tavarat siirretään jäsenvaltiosta Italian alueelle sen tarkistamiseksi, sopivatko kyseiset tavarat yhteen Italian alueella hankittujen muiden tavaroiden kanssa, eikä Italiaan tuotuihin tavaroihin kohdistu minkäänlaisia toimenpiteitä, direktiivin 2006/112/EY (1) 17 artiklan 2 kohdan f alakohdassa tarkoitetun käsitteen ”kyseiseen tavaraan kohdistuva työ” alaan, ja onko tässä suhteessa aiheellista arvioida, millaisia F.B. ITMI:n ja DR-IT:n väliset liiketoimet ovat?

               2)

               Onko direktiivin 2006/112/EY 17 artiklan 2 kohdan f alakohtaa tulkittava siten, että sillä suljetaan pois jäsenvaltioiden mahdollisuus antaa lainsäädäntöä tai soveltaa käytäntöjä, joiden mukaan tavaroiden lähettämistä tai kuljettamista ei pidetä lähettämisenä tai kuljettamisena toiseen jäsenvaltioon, paitsi jos edellytys, jonka mukaan tavara on työn jälkeen lähetettävä takaisin siihen jäsenvaltioon, josta se alun perin lähetettiin tai kuljetettiin, täyttyy?

      (1)  EUVL L 347, s. 1.


title: Asia T-502/14: Kanne 2.7.2014 – Torrevisa v. komissio

text:
               25.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/54

         Kanne 2.7.2014 – Torrevisa v. komissio
   (Asia T-502/14)
   2014/C 282/71
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Torrevisa SA (Torrevieja, Espanja) (edustaja: asianajaja J. De Juan Casadevall)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen

               —

               toissijaisesti ja siinä tapauksessa, että Espanjan tax lease -järjestelmää pidetään lainvastaisena valtiontukena, määräämään takaisin perinnästä ainoastaan siihen saakka, kunnes päätös muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä, eli 21.9.2011 saakka, ja

               —

               velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-500/14, Derivados del Flúor vastaan komissio.


               20.5.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 121/21

         (2006/C 121/38)
   Tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan unionin virallinen lehti

         EUVL C 108, 6.5.2006

   Luettelo aiemmista julkaisuista

      EUVL C 96, 22.4.2006

      EUVL C 86, 8.4.2006

      EUVL C 74, 25.3.2006

      EUVL C 60, 11.3.2006

      EUVL C 48, 25.2.2006

      EUVL C 36, 11.2.2006

   Nämä tekstit ovat saatavilla:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Asia C-250/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 20.5.2010 — Haltergemeinschaft LBL GbR v. Hauptzollamt Düsseldorf

text:
               28.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 234/21

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Düsseldorf (Saksa) on esittänyt 20.5.2010 — Haltergemeinschaft LBL GbR v. Hauptzollamt Düsseldorf
   (Asia C-250/10)
   ()
   2010/C 234/34
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Finanzgericht Düsseldorf

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Haltergemeinschaft LBL GbR

      Vastaaja: Hauptzollamt Düsseldorf

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko — edellyttäen, että Bundesfinanzhofin 1.12.2009 esittämään, unionin tuomioistuimessa jo vireillä olevassa asiassa C-79/10 kyseessä olevaan ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi — energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY (1) 14 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu verovapautus myönnettävä myös sellaiselle vuokralleantajalle, joka vuokraa ilma-aluksensa lentopetroleineen?

      (1)  EUVL L 283, s. 51.


title: Asia C-312/03: Euroopan yhteisöjen komission 23.7.2003 Belgian kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
6.9.2003                 FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                           C 213/23
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
tuin
–      toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut kulutus-       Direktiivin täytäntöönpanemiselle asetettu määräaika päättyi
       tavaroiden kaupasta ja niihin liittyviä takuita koskevista       1.1.2002.
       tietyistä seikoista 25 päivänä toukokuuta 1999 annetun
       Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/
       EY ( 1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut         (1 ) EYVL L 171, s. 12.
       tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, ase-
       tuksia ja hallinnollisia määräyksiä
–      velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-
       tikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                     Euroopan yhteisöjen komission 23.7.2003 Luxemburgin
                                                                                suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne
Direktiivin täytäntöönpanemiselle asetettu määräaika päättyi
1.1.2002.                                                                                (Asia C-314/03)
( 1) EYVL L 171, s. 12.
                                                                                (2003/C 213/43)
                                                                        Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 23.7.2003 Euroo-
                                                                        pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxemburgin suur-
                                                                        herttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamies on G. Rozet, proses-
                                                                        siosoite Luxemburgissa.
Euroopan yhteisöjen komission 23.7.2003 Belgian kunin-
                gaskuntaa vastaan nostama kanne
                                                                        Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
                                                                        tuin
                           (Asia C-312/03)
                                                                        –      toteaa, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudat-
                          (2003/C 213/42)                                      tanut jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten talou-
                                                                               dellisten suhteiden avoimuudesta komission direktiivin
                                                                               80/723/ETY muuttamisesta 26 päivänä heinäkuuta 2000
                                                                               annetun direktiivin 2000/52/EY (1) mukaisia velvoittei-
                                                                               taan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudatta-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 23.7.2003 Euroo-                      misen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia mää-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian kuningas-                      räyksiä;
kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on D. Martin, prosessi-
osoite Luxemburgissa.                                                   –      velvoittaa Luxemburgin suurherttuakunnan korvaamaan
                                                                               oikeudenkäyntikulut.
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
tuin
–      toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
       kulutustavaroiden kaupasta ja niihin liittyviä takuita
       koskevista tietyistä seikoista 25 päivänä toukokuuta 1999
       annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin            Direktiivin täytäntöönpanon määräaika päättyi 31.7.2001.
       1999/44/EY ( 1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
       antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä
       lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä                   (1 ) EYVL L 193, 26.7.2000, s. 75.
–      velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
       denkäyntikulut.


title: Asia T-670/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 23.11.2015 – Milchindustrie-Verband ja Deutscher Raiffeisenverband v. komissio (Kumoamiskanne — Suuntaviivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle ja energia-alalle vuosina 2014–2020 — Yhteenliittymä — Toimi ei koske jäseniä suoraan — Tutkimatta jättäminen)

text:
               25.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 27/57

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 23.11.2015 – Milchindustrie-Verband ja Deutscher Raiffeisenverband v. komissio
   (Asia T-670/14) (1)

   ((Kumoamiskanne - Suuntaviivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle ja energia-alalle vuosina 2014–2020 - Yhteenliittymä - Toimi ei koske jäseniä suoraan - Tutkimatta jättäminen))
   (2016/C 027/73)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantajat: Milchindustrie-Verband eV (Berliini, Saksa) ja Deutscher Raiffeisenverband eV (Berliini) (edustajat: asianajajat I. Zenke ja T. Heymann)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Herrmann, T. Maxian Rusche ja R. Sauer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa vaaditaan kumoamaan 28.6.2014 päivätty komission tiedonanto, jonka otsikko on ”Suuntaviivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle ja energia-alalle vuosina 2014–2020” (EUVL C 200, s. 1), siltä osin kuin tämän tiedonannon liitteessä 3 ei mainita maitotaloustuotteiden ja juuston valmistuksen (NACE 10.51) alaa.

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Milchindustrie-Verband eV ja Deutscher Raiffeisenverband eV vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 431, 1.12.2014.


title: Asia C-100/10: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 12.7.2010 — Euroopan komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta

text:
               23.10.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 288/27

      Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 12.7.2010 — Euroopan komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
      (Asia C-100/10) (1)

      ()
      (2010/C 288/51)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

         (1)  EUVL C 113, 1.5.2010.