title: Asia C-345/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 14.10.2010 (Centrale Raad van Beroepin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — J. A. van Delft, J. C. Ramaer, J. M. van Willigen, J. F. van der Nat, C. M. Janssen ja O. Fokkens v. College van zorgverzekeringen (Sosiaaliturva — Asetus (ETY) N:o 1408/71 — III osaston 1 luku — 28, 28 a ja 33 artikla — Asetus (ETY) N:o 574/72 — 29 artikla — Henkilöiden vapaa liikkuvuus — SEUT 21 ja SEUT 45 artikla — Sairausvakuutusetuudet — Vanhuuseläkkeen tai työkyvyttömyyseläkkeen saajat — Asuinpaikka muussa jäsenvaltiossa kuin eläkkeen maksamisesta vastaavassa jäsenvaltiossa — Asuinvaltiossa suoritettavat luontoisetuudet, joiden kustannuksista vastaa eläkkeen maksamisesta vastaava valtio — Rekisteröitymisen puuttuminen asuinvaltiossa — Velvollisuus maksujen suorittamiseen eläkkeen maksamisesta vastaavassa valtiossa — Eläkkeen maksamisesta vastaavan valtion kansallisen lainsäädännön muuttaminen — Sairausvakuutuksen jatkuvuus — Maassa asuvien ja ulkomailla asuvien erilainen kohtelu)

text:
               18.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 346/17

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 14.10.2010 (Centrale Raad van Beroepin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — J. A. van Delft, J. C. Ramaer, J. M. van Willigen, J. F. van der Nat, C. M. Janssen ja O. Fokkens v. College van zorgverzekeringen
   (Asia C-345/09) (1)

   (Sosiaaliturva - Asetus (ETY) N:o 1408/71 - III osaston 1 luku - 28, 28 a ja 33 artikla - Asetus (ETY) N:o 574/72 - 29 artikla - Henkilöiden vapaa liikkuvuus - SEUT 21 ja SEUT 45 artikla - Sairausvakuutusetuudet - Vanhuuseläkkeen tai työkyvyttömyyseläkkeen saajat - Asuinpaikka muussa jäsenvaltiossa kuin eläkkeen maksamisesta vastaavassa jäsenvaltiossa - Asuinvaltiossa suoritettavat luontoisetuudet, joiden kustannuksista vastaa eläkkeen maksamisesta vastaava valtio - Rekisteröitymisen puuttuminen asuinvaltiossa - Velvollisuus maksujen suorittamiseen eläkkeen maksamisesta vastaavassa valtiossa - Eläkkeen maksamisesta vastaavan valtion kansallisen lainsäädännön muuttaminen - Sairausvakuutuksen jatkuvuus - Maassa asuvien ja ulkomailla asuvien erilainen kohtelu)
   2010/C 346/28
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Centrale Raad van Beroep

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: J. A. van Delft, J. C. Ramaer, J.M. van Willigen, J. F.van der Nat, C. M. Janssen ja O. Fokkens

      Vastaaja: College van zorgverzekeringen

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Centrale Raad van Beroep — EY:n perustamissopimuksen, sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2) 28, 28a ja 33 artiklan sekä liitteessä VI olevan R kohdan 1 alakohdan a ja b alakohdan sekä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21.3.1972 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72 (EYVL L 74, s. 1) 29 artiklan tulkinta — Eläkkeensaajat — Velvollisuus rekisteröityä hoitovakuutusvirastoon Alankomaissa — Velvollisuus maksaa vakuutusmaksu

      Tuomiolauselma

               1)

               Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna 18.12.2006 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1992/2006, 28, 28 a ja 33 artiklaa luettuina yhdessä sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21.3.1972 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72, sellaisena kuin se on muutettuna 19.3.2007 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 311/2007, 29 artiklan kanssa, on tulkittava niin, että niiden kanssa ei ole ristiriidassa pääasiassa kyseessä olevan kaltainen kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään, että tämän jäsenvaltion lainsäädännön mukaisen eläkkeen saajien, jotka asuvat toisessa jäsenvaltiossa, jossa heillä on asetuksen N:o 1408/71 28 ja 28 a artiklan mukaisesti oikeus tämän viimeksi mainitun jäsenvaltion toimivaltaisen laitoksen tarjoamiin sairausvakuutuksen luontoisetuuksiin, on suoritettava mainitusta eläkkeestä tehdyn pidätyksen muodossa näitä etuuksia koskeva maksu, vaikka he eivät olekaan rekisteröityneet asuinjäsenvaltionsa toimivaltaiseen laitokseen.

               2)

               SEUT 21 artiklaa on tulkittava niin, että sen kanssa ei ole ristiriidassa pääasiassa kyseessä olevan kaltainen jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa säädetään, että tämän jäsenvaltion lainsäädännön mukaisen eläkkeen saajat, jotka asuvat toisessa jäsenvaltiossa, jossa heillä on asetuksen N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1992/2006, 28 ja 28 a artiklan nojalla oikeus tämän viimeksi mainitun jäsenvaltion toimivaltaisen laitoksen tarjoamiin sairausvakuutuksen luontoisetuuksiin, on suoritettava mainitusta eläkkeestä tehtävän pidätyksen muodossa näitä etuuksia koskeva maksu myös silloin, kun he eivät ole rekisteröityneet asuinjäsenvaltionsa toimivaltaiseen laitokseen.
               SEUT 21 artiklaa on tulkittava niin, että sen kanssa on sitä vastoin ristiriidassa tällainen lainsäädäntö, jos siinä otetaan käyttöön tai jos se sisältää, minkä tarkistaminen kuuluu kansalliselle tuomioistuimelle, maassa asuvien ja ulkomailla asuvien perusteetonta erilaista kohtelua sairausriskin varalta myönnetyn sen vakuutusturvan kokonaistason säilymisen osalta, jonka nämä saivat ennen tämän lainsäädännön voimaantuloa tehtyjen vakuutussopimusten nojalla.

      (1)  EUVL C 11, 16.1.2010.


title: Asia C-136/15 P: Valitus, jonka Mohammad Makhlouf on tehnyt 20.3.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-509/11, Makhlouf v. neuvosto, 21.1.2015 antamasta tuomiosta

text:
               21.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/14

         Valitus, jonka Mohammad Makhlouf on tehnyt 20.3.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-509/11, Makhlouf v. neuvosto, 21.1.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-136/15 P)
   (2015/C 311/19)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Mohammad Makhlouf (edustaja: asianajaja G. Karouni)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               Valituksenalainen tuomio on kumottava

               —

               Tässä valituksessa tarkoitetut Euroopan unionin neuvoston päätökset ja asetukset on todettava mitättömiksi valittajaa koskevilta osin

               —

               Neuvosto on velvoitettava korvaamaan valittajalle valituksesta ja oikeudenkäyntimenettelyssä unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja esittää yhden valitusperusteen, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen soveltaessaan sääntöjä, jotka liittyvät neuvoston velvollisuuteen.
   Erityisesti valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin tukeutui neuvoston perusteluihin, jotka eivät ole täydellisiä eivätkä yksityiskohtaisia, minkä vuoksi se ei voinut yksilöidä erityisiä ja konkreettisia syitä hänen kirjaamiselleen luetteloon. Tämän seurauksena valittaja ei kyennyt toteuttamaan asianmukaista puolustusta, koska hän ei tiennyt siitä, mistä häntä syytettiin, koskien mielenosoittajien taltuttamista tai hallinnon tukemista tai hallinnosta hyötymistä.
   Lisäksi unionin yleinen tuomioistuin ei valittajan mukaan täyttänyt perusteluvelvollisuuttaan, kun se yritti paikata neuvoston laiminlyöntiä vetoamalla virheellisesti ja ensimmäistä kertaa tuomiossaan siihen, että valittaja ”hyötyy hallinnon harjoittamasta politiikasta”.
   Se, ettei neuvosto maininnut perusteluissaan selvästi ja täsmällisesti sitä seikkaa, josta valittajaa syytettiin ja joka oli rajoittavan toimenpiteen taustalla, vaaransi näin ollen vakavasti valittajan puolustautumisoikeuksien käytön.


title: Asia T-100/14: Kanne 12.2.2014 – Tecalan v. SMHV – Ensinger (TECALAN)

text:
               14.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/51

         Kanne 12.2.2014 – Tecalan v. SMHV – Ensinger (TECALAN)
   (Asia T-100/14)
   2014/C 112/66
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Tecalan GmbH (Grünberg, Saksa) (edustaja: asianajaja S. Holthaus)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Ensinger GmbH (Nufringen, Saksa)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 11.12.2013 tekemän päätöksen asiassa R 2308/2012-1

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki TECALAN luokkaan 17 kuuluvia tavaroita varten (rekisteröintihakemus nro 6 203 285)

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Ensinger GmbH

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Sanamerkki TECADUR luokkaan 17 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen


title: Asia T-180/10: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 6.9.2012 — Nickel Institute v. komissio (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Tiettyjen nikkelikarbonaattiyhdisteiden luokitteleminen, pakkaaminen ja merkitseminen vaarallisena aineena — Direktiivit 2008/58/EY ja 2009/2/EY — Direktiivin 67/548/ETY 30. ja 31. mukauttaminen tekniikan kehitykseen — Oikeuden osittainen epääminen — Kumoamiskanne — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               27.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/24

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 6.9.2012 — Nickel Institute v. komissio
      (Asia T-180/10) (1)

      (Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Tiettyjen nikkelikarbonaattiyhdisteiden luokitteleminen, pakkaaminen ja merkitseminen vaarallisena aineena - Direktiivit 2008/58/EY ja 2009/2/EY - Direktiivin 67/548/ETY 30. ja 31. mukauttaminen tekniikan kehitykseen - Oikeuden osittainen epääminen - Kumoamiskanne - Lausunnon antamisen raukeaminen)
      (2012/C 331/45)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Nickel Institute (Toronto, Kanada) (edustajat: aluksi asianajaja K. Nordlander ja solicitor H. Pearson, sitten asianajaja K. Nordlander)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Oliver ja P. Costa de Oliveira)

         Väliintulijat, jotka tukevat kantajan vaatimuksia: Suomen tasavalta (asiamiehet: J. Heliskoski ja M. Pere) ja Ruotsin kuningaskunta (asiamiehet: A. Falk, K. Petkovska, C. Meyer-Seitz ja S. Johannesson)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Euroopan komission 8.2.2010 tekemän päätöksen (SG.E3/HP/psi — Ares(2010)65824), jolla Nickel Institutelta evättiin oikeus tutustua kokonaisuudessaan tiettyihin sisäisiin asiakirjoihin, etenkin komission oikeudellisen yksikön lausuntoihin, jotka oli laadittu kahdessa peräkkäisessä menettelyssä, jotka olivat johtaneet siihen, että muun muassa tietyt nikkelikarbonaattiyhdisteet oli luokiteltu vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27.6.1967 annetun neuvoston direktiivin 67/548/ETY (EYVL L 196, s. 1) liitteeseen I, kumoamista koskeva vaatimus

         Määräysosa

                  1)

                  Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

                  2)

                  Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan puolet Nickel Instituten oikeudenkäyntikuluista.

                  3)

                  Nickel Institute vastaa puolesta omia oikeudenkäyntikulujaan.

                  4)

                  Suomen tasavalta ja Ruotsin kuningaskunta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 161, 19.6.2010.


title: Asian C-308/02 poistaminen rekisteristä

text:
C 21/30               FI                        Euroopan unionin virallinen lehti                                    24.1.2004
        Asian C-308/02 (1) poistaminen rekisteristä                        Asian C-461/02 (1) poistaminen rekisteristä
                        (2004/C 21/58)                                                   (2004/C 21/61)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 30.9.2003          Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 17.9.2003
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-    antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-308/02: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan            tu asia C-461/02: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
Luxemburgin suurherttuakunta.                                     Luxemburgin suurherttuakunta.
(1) EYVL C 247, 12.10.2002.                                       (1) EUVL C 44, 22.2.2003.
        Asian C-342/02 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                            Asian C-48/03 (1) poistaminen rekisteristä
                        (2004/C 21/59)
                                                                                (2004/C 21/62)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 17.9.2003
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-    Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 26.9.2003
tu asia C-342/02: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan            antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
Ranskan tasavalta.                                                tu asia C-48/03: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Portu-
                                                                  galin tasavalta.
(1) EYVL C 261, 26.10.2002.
                                                                  (1) EUVL C 70, 22.3.2003.
        Asian C-370/02 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                           Asian C-190/03 (1) poistaminen rekisteristä
                        (2004/C 21/60)
                                                                                (2004/C 21/63)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 16.9.2003
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-370/02: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan            Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 29.9.2003
Belgian kuningaskunta.                                            antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                  tu asia C-190/03: Portugalin tasavalta vastaan Euroopan
                                                                  yhteisöjen komissio.
(1) EYVL C 305, 7.12.2002.
                                                                  (1) EUVL C 184, 2.8.2003.


title: Asia T-408/10: Kanne 8.9.2010 — Roca Sanitario, SA v. komissio

text:
               6.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/55

         Kanne 8.9.2010 — Roca Sanitario, SA v. komissio
   (Asia T-408/10)
   ()
   2010/C 301/88
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Roca Sanitario, SA (Barcelona, Espanja) (edustajat: asianajajat J. Folguera Crespo ja M. Merola)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että

               —

               23.6.2010 tehdyn Euroopan komission päätöksen 1, 2 ja 4 artikla on kumottava osittain Roca Sanitariota koskevin osin

               —

               toissijaisesti, Roca Sanitariolle määrättyä sakkoa on alennettava kannekirjelmässä esitetyllä tavalla siltä osin kuin yleinen tuomioistuin katsoo tämän esitetyistä syistä tai muista yleisen tuomioistuimen huomioonottamista syistä asianmukaiseksi

               —

               toissijaisesti, siinä tapauksessa, että yleinen tuomioistuin tekee ratkaisun muista Roca Francen tai Laufen Austrian nostamista kanteista ja alentaa 23.6.2010 tehdyssä Euroopan komission päätöksessä näiden yritysten suorittamista kilpailusääntöjen rikkomisista määrättyjä sakkoja, joiden osalta Roca Sanitario on asetettu yhteisvastuulliseen vastuuseen, on todettava, että Roca Sanitariolla on oikeus vastaavaan sakkojen alentamiseen niiden sakkojen osalta, joista se on vastuussa yhteisvastuullisesti

               —

               Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan Roca Sanitarion oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tässä oikeudenkäynnissä kysymyksessä oleva riidanalainen päätös on sama kuin asioissa T-364/10, Duravit ym. v. komissio ja T-368/10, Rubinetteria Cisal v. komissio.
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaisia näissä asioissa esitettyjen perusteiden ja perustelujen kanssa.
   Kantaja esittää erityisesti, että kysymyksessä on ilmeinen arviointivirhe siltä osin kuin sen katsottiin olevan yhteisvastuullisessa vastuussa niistä kilpailusääntöjen rikkomisista, joihin Roca Francen ja Laufen Austria on katsottu syyllistyneen, ja perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (1) 23 artiklan 2 kohdassa säädetty sakkojen enimmäismäärä on ylitetty huomattavissa määrin.
   Lisäksi riidanalaisessa päätöksessä jätettiin vastuuastetta todettaessa ja sakkojen määrää määrättäessä ottamatta huomioon — ilman, että asiaa olisi perusteltu — esitetyt lukuiset todisteet, joilla osoitettiin vääräksi oletus, jonka mukaan kantajalla olisi ollut ratkaiseva vaikutus Roca Francen ja Laufen Austrian käyttäytymiseen.
   Päätöksellä loukataan puolustautumisoikeuksia, koska kantajan vastuuseen asettaminen perustuu sellaisiin tosiseikkoihin ja subjektiivisiin arviointeihin, joita ei ollut otettu väitetiedoksiantoon ja joihin kantajalla ei ollut tilaisuutta ottaa kantaa.

      (1)  EUVL L 1, s. 1.


title: Asia T-151/05: Nederlandse Vakbond Varkenshouders ym:n 14.4.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               9.7.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/24

         Nederlandse Vakbond Varkenshouders ym:n 14.4.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-151/05)
   (2005/C 171/40)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Nederlandse Vakbond Varkenshouders, kotipaikka Lunteren (Alankomaat), Marius Schep, kotipaikka Lopik (Alankomaat) ja Nederlandse Bond van Handelaren in Vee, kotipaikka Haag (Alankomaat), ovat nostaneet 14.4.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Johannes Kneppelhout ja Monique Charlotte van der Kaden.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               —

               ottaa kyseisen kumoamiskanteen tutkittavaksi ja hyväksyy sen

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa komission 21.12.2004 tekemän päätöksen, jossa tietty yrityskeskittymä todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi (asia nro IV/M.3605 — SOVION/HMG).
   Kantajat väittävät, ettei komissio ole soveltanut asianmukaisesti yrityskeskittymien valvonnasta 20 päivänä tammikuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 139/2004 (1) 2, 6 ja 8 artiklaa. Komissio on kantajien mukaan katsonut virheellisesti, ettei ehdotettu keskittymä johda kilpailunrajoituksiin elävien sikojen ja teurastettavien emakoiden ostomarkkinoilla ja ettei sen perusteella synny määräävää markina-asemaa relevanteilla markkinoilla. Kantajat esittävät tältä osin, että komissio on rajannut relevantit tuotemarkkinat virheellisesti, koska se on sisällyttänyt emakoiden markinat sikojen markkinoihin. Komissio on kantajien mukaan määrittänyt myös maantieteelliset markkinat virheellisesti.
   Kantajat toteavat lisäksi, että komissio on laiminlyönyt perusteluvelvollisuuden ja huolenpitovelvollisuuden. Kantajien mukaan komissio ei ole antanut niille mahdollisuutta riittävässä laajuudessa esittää näkökohtiaan, eikä se ole ottanut huomioon niitä tietoja, joita kantajat ovat sille toimittaneet.

      (1)  EUVL L 24, s. 1.


title: Asia F-13/14: Kanne 17.2.2014 – ZZ v. komissio

text:
               7.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 102/46

         Kanne 17.2.2014 – ZZ v. komissio
   (Asia F-13/14)
   2014/C 102/68
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja S. Orlandi)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Sellaisen päätöksen kumoaminen, jolla hylätään hakemus aiemmin myönnetyn sellaisen ennakkoluvan jatkamisesta, joka koskee kantajan pojan logopediakulujen korvaamista hänen vakavan sairautensa hoidon yhteydessä vuoden 2012/2013 osalta

      Vaatimukset

               —

               26.4.2013 tehty päätös, jolla hylätään hakemus kantajan pojan logopediakulujen korvaamisen jatkamisesta hänen vakavan sairautensa hoidon yhteydessä vuoden 2012/2013 osalta, on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asian C-413/00 poistaminen rekisteristä

text:
C 274/24                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   9.11.2002
       Huomautettakoon, että AB Svenska Spel on väittänyt,                         Asian C-413/00 ( 1) poistaminen rekisteristä
       ettei se ole ollut tietoinen kyseessä olevista tietokannoista
       ja että veikkauskupongeissa olevat tiedot on hankittu                                      (2002/C 274/42)
       muista lähteistä sekä että kupongeissa ei esitetä ottelujär-
       jestyksiä kokonaisuudessaan tai niiden olennaista osaa.
       Fixtures Marketing Limited on puolestaan väittänyt, että           Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ensimmäisen jaoston
       asian arvioimisen kannalta ei ole merkitystä sillä, onko           puheenjohtajan 2.7.2002 antamalla määräyksellä tuomioistui-
       tiedot hankittu muista lähteistä kuin ottelujärjestyksistä,        men rekisteristä on poistettu asia C-413/00, Euroopan yhteisö-
       koska tiedot ovat alkujaan niistä peräisin.                        jen komissio vastaan Alankomaiden kuningaskunta.
5.     Miten on tulkittava tietokantadirektiivin 7 artiklan 5 koh-
       dassa olevia käsitteitä tavanmukainen käyttö ja kohtuuton          (1 ) EYVL C 28, 27.1.2001.
       vahinko?
       Huomautettakoon, että Fixtures Marketing Limited on
       väittänyt, että AB Svenska Spel on kaupallisessa tarkoituk-
       sessa jatkuvasti ja järjestelmällisesti kopioinut ja uudel-
       leenkäyttänyt tietokannan sisältöä tietokannan tavanmu-
       kaisen käytön vastaisella tavalla ja on tällä tavoin aiheutta-              Asian C-303/01 ( 1) poistaminen rekisteristä
       nut jalkapalloliigoille kohtuutonta vahinkoa. AB Svenska
       Spel on puolestaan väittänyt, että asiaa arvioitaessa on                                   (2002/C 274/43)
       virheellistä käsitellä useita eri veikkauskuponkeja yhtenä
       kokonaisuutena ja on kiistänyt käytön olevan tietokanta-
       direktiivin 7 artiklan 5 kohdan vastaista.                         Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 31.7.2002
                                                                          antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
( 1) EYVL L 77, 27.3.1996, s. 20.                                         tu asia C-303/01 (Areios Pagosin esittämä ennakkoratkaisu-
                                                                          pyyntö), Alexandros Kefalas ym. vastaan Elliniko Dimosio ym.
                                                                          (1 ) EYVL C 56, 31.7.2002.
Asioiden C-427/99 P ( 1) ja C-371/00 P ( 2) poistaminen
                              rekisteristä
                            (2002/C 274/41)                                         Asian C-44/02 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2002/C 274/44)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 1.8.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asiat C-427/99 P ja C-371/00 P, UK Coal plc vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio.                                             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 2.7.2002
                                                                          antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                          tu asia C-44/02, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Portu-
( 1) EYVL C 20, 22.1.2000.                                                galin tasavalta.
( 2) EYVL C 355, 25.11.2000.
                                                                          (1 ) EYVL C 97, 20.4.2002.


title: Asia C-198/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 14.12.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 1999/94/EY — Uudet henkilöautot — Polttoainetaloutta ja hiilidioksidipäästöjä koskevat tiedot)

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/21

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 14.12.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-198/06) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 1999/94/EY - Uudet henkilöautot - Polttoainetaloutta ja hiilidioksidipäästöjä koskevat tiedot)
   (2006/C 331/37)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: A. Alcover San Pedro ja F. Simonetti)

      Vastaaja: Luxemburgin suurherttuakunta (asiamies: C. Schiltz)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Laiminlyönti laatia tai toimittaa komissiolle kuluttajien mahdollisuudesta saada uusien henkilöautojen markkinoinnin yhteydessä polttoainetaloutta ja hiilidioksidipäästöjä koskevia tietoja 13.12.1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/94/EY (EYVL L 12, s. 16) 9 artiklassa tarkoitettu kertomus.
   Tuomiolauselma

               1)

               Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut kuluttajien mahdollisuudesta saada uusien henkilöautojen markkinoinnin yhteydessä polttoainetaloutta ja hiilidioksidipäästöjä koskevia tietoja 13.12.1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toimittanut mainitun direktiivin 9 artiklassa tarkoitettua kertomusta.

               2)

               Luxemburgin suurherttuakunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 165, 15.7.2006.


title: Asia T-235/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.12.2014 – CEDC International v. SMHV – Underberg (pullossa olevan ruohonkorren muoto) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kolmiulotteisen merkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Pullossa olevan ruohonkorren muoto — Aikaisempi kolmiulotteinen kansallinen tavaramerkki — Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttö — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artikla ja 76 artiklan 1 ja 2 kohta — Todisteiden esittäminen ensimmäistä kertaa valituslautakunnassa — Asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohdassa myönnetty harkintavalta — Perusteluvelvollisuus)

text:
               9.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/44

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 11.12.2014 – CEDC International v. SMHV – Underberg (pullossa olevan ruohonkorren muoto)
   (Asia T-235/12) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kolmiulotteisen merkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Pullossa olevan ruohonkorren muoto - Aikaisempi kolmiulotteinen kansallinen tavaramerkki - Aikaisemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttö - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artikla ja 76 artiklan 1 ja 2 kohta - Todisteiden esittäminen ensimmäistä kertaa valituslautakunnassa - Asetuksen N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohdassa myönnetty harkintavalta - Perusteluvelvollisuus))
   (2015/C 046/54)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: CEDC International sp. z o.o. (Oborniki Wielkopolskie, Puola) (edustajat: asianajajat M. Siciarek, G. Rząsa ja J. Mrozowski)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: D. Walicka)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Underberg AG (Dietlikon, Sveitsi) (edustajat: asianajajat V. von Bomhard, A. Renck ja J. Fuhrmann)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, joka on nostettu SMHV:n neljännen valituslautakunnan 26.3.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 2506/2010-4), joka koskee Przedsiębiorstwo Polmos Białystokin (Spółka Akcyjna) ja Underberg AG:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) neljännen valituslautakunnan 26.3.2012 tekemä päätös (asia R 2506/2010-4) kumotaan.

               2)

               SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan CEDC International sp. z o.o:n oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Underberg AG vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 243, 11.8.2012.


title: Asia C-82/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 25.2.2009 – Dimos Agiou Nikolaou Kritis v. Ypourgos Anaptyxis kai Trofimon

text:
               1.5.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 102/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka) on esittänyt 25.2.2009 – Dimos Agiou Nikolaou Kritis v. Ypourgos Anaptyxis kai Trofimon
   (Asia C-82/09)
   2009/C 102/24
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Symvoulio tis Epikrateias (Kreikka)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Dimos Agiou Nikolaou Kritis.

      Vastaaja: Ypourgos Anaptyxis kai Trofimon

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Sovelletaanko asetuksen (EY) N:o 2152/2003 3 artiklan a ja b alakohdassa annettuja ”metsän” ja ”puustoisen maan” määritelmiä myös kysymyksissä, jotka koskevat edellä mainittujen määritelmien mukaisten ”metsien” ja ”puustoisten maiden” suojelua ja yleensä hoitoa ja joista ei nimenomaisesti säädetä kyseisessä asetuksessa mutta joista säädetään kansallisessa oikeusjärjestyksessä?

               2)

               Jos kysymykseen 1 vastataan myöntävästi, kysytään, onko sallittua, että kansallisessa oikeusjärjestyksessä määritetään ”metsäksi” tai ”puustoiseksi maaksi” myös maa-alueita, jotka eivät muodosta asetuksen (EY) N:o 2152/2003 3 artiklan a ja b alakohdan määritelmien mukaista ”metsää” tai ”puustoista maata”?

               3)

               Jos kysymykseen 2 vastataan myöntävästi, kysytään, voiko määritelmä, joka kansallisessa oikeusjärjestyksessä sallitaan tehdä ja jonka mukaan ”metsää” ja ”puustoisia maita” ovat myös maa-alueet, jotka eivät muodosta asetuksen (EY) N:o 2152/2003 3 artiklan a ja b alakohdan määritelmien mukaista ”metsää” tai ”puustoista maata”, poiketa edellä mainitussa asetuksessa annetusta määritelmästä sekä ”metsän” tai ”puustoisen maan” käsitteiden, jotka asetus sisältää, osatekijöiden osalta että niiden osatekijöiden, jotka mahdollisesti ovat yhteiset asetuksen kanssa, suuruuksien aritmeettisen määritelmän osalta, vai voiko tämä kansallisissa oikeusjärjestyksissä tehty määritelmä käsittää ”metsän” tai ”puustoisen maan” käsitteen muodostavia osatekijöitä, jotka ovat erilaisia kuin ne osatekijät, jotka asetuksen määritelmä sisältää, mutta kun kyse on asetuksen kanssa yhteisistä osatekijöistä, sallittua on ainoastaan se, että ne joko määritetään muuten kuin aritmeettisesti tai jos ne määritetään aritmeettisesti, ne eivät saa poiketa asetuksen vastaavasta aritmeettisesta määrittelystä?


title: Asia C-261/16 P: Valitus, jonka Kühne + Nagel International AG ym. on tehnyt 10.5.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-254/12, Kühne + Nagel International ym. v. komissio, 29.2.2016 antamasta tuomiosta

text:
               11.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 251/18

         Valitus, jonka Kühne + Nagel International AG ym. on tehnyt 10.5.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-254/12, Kühne + Nagel International ym. v. komissio, 29.2.2016 antamasta tuomiosta
   (Asia C-261/16 P)
   (2016/C 251/19)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittajat: Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd, Kühne + Nagel Ltd (edustajat: U. Denzel, C. von Köckritz ja C. Klöppner, Rechtsanwälte)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittajat vaativat, että unionin tuomioistuin

               1.

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) 29.2.2016 asiassa T-254/12 antaman tuomion,

               2.

               kumoaa komission 28.5.2012 asiassa COMP/39462 – Rahdin huolinta, C(2012) 1959 final tekemän päätöksen 1 artiklan 1 ja 2 kohdan ja 2 ja 3 artiklan SEUT 263 artiklan neljännen kohdan nojalla valittajia koskevin osin

               3.

               kumoaa valittajille edellä mainitulla päätöksellä määrätyt sakot tai alentaa niitä huomattavasti

               4.

               velvoittaa komission korvaamaan valittajille unionin yleisen tuomioistuimen ja unionin tuomioistuimen menettelyissä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittajat vetoavat viiteen valitusperusteeseen.
   Ensimmäiseksi unionin yleinen tuomioistuin oletti virheellisesti, että NES:iin ja AMS:iin liittyvillä yhteistoimintajärjestelyillä rikotaan SEUT 101 artiklaa. SEUT 101 artiklaa ei sovelleta näihin yhteistoimintajärjestelyihin, koska niillä ei voida rajoittaa valtioiden välistä kauppaa.
   Toiseksi valittajille määrätty sakko on laskettu oikeudellisesti virheellisesti. Todettiin kartellioikeuden vastaisia yhteistoimintajärjestelyitä yksittäisten maksujen osalta (”fees” tai ”surcharges”). Tältä osin unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt laskea määrättävä sakko pelkästään kustakin maksusta peräisin olevan tuoton perusteella. Unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon, että komissio rikkoi sakkojen määrän laskemisesta annettujen suuntaviivojen 13 kohtaa, koska se otti sakon laskemisessa huomioon muita tuottoja (erityisesti rahtimaksun). Ottamalla implisiittisesti tämän saman menetelmän myös täyden harkintavaltansa nojalla tekemän tarkastuksen perustaksi unionin yleinen tuomioistuin käytti myös itse virheellisesti tätä harkintavaltaa.
   Kolmanneksi unionin yleinen tuomioistuin loukkasi yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. Toisin kuin muut rahdinkuljettajat, K + N ei toimi konsolidointimallin mukaan vaan se toimii taloudelliselta kannalta katsoen yli 90 prosentissa liiketoimia klassisena välittäjänä. Liiketoimintamallien suurten erojen vuoksi unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt toimia eriytetysti eikä sen olisi pitänyt kohdella erilaisia tilanteita samalla tavalla. Unionin yleisen tuomioistuimen olisi erityisesti pitänyt kumota komission tapa laskea sakko ja määritellä valittajille määrättävä sakko pelkästään kustakin ”fees” tai ”surcharges” saatujen tuottojen perusteella.
   Neljänneksi unionin yleisen tuomioistuimen määräämä sakko on selvästi suhteeton. Unionin yleisen tuomioistuimen hyväksymä sakko on ilmeisen liiallinen eikä sitä voida perustella myöskään varoittavalla vaikutuksella.
   Viidenneksi unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon Air Transport Exemptionia ja oletti sen vuoksi NES:in ja AMS:in osalta virheellisesti, että SEUT 101 artiklaa voidaan soveltaa.


title: Asia C-107/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Liettua) on esittänyt 3.3.2017 – UAB Aviabaltika v. BAB Ūkio bankas

text:
               22.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos Aukščiausiasis Teismas (Liettua) on esittänyt 3.3.2017 – UAB Aviabaltika v. BAB Ūkio bankas
   (Asia C-107/17)
   (2017/C 161/14)
   Oikeudenkäyntikieli: liettua

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Lietuvos Aukščiausiasis Teismas

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: UAB Aviabaltika

      Muu osapuoli: BAB Ūkio bankas

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 2002/47 (1) 4 artiklan 5 kohtaa tulkittava siten, että siinä asetetaan jäsenvaltioille velvoite antaa oikeussääntöjä, joissa säädetään, ettei rahoitusvakuus sisälly varoihin, jotka vakuuden saajalle (likvidaatiomenettelyssä oleva pankki) jäävät maksukyvyttömyyden jälkeen? Toisin sanoen, onko jäsenvaltioilla velvollisuus antaa oikeussääntöjä, joissa edellytetään, että vakuuden saajalla (pankki) olisi tosiasiallisesti oltava mahdollisuus vaateensa, jonka vakuutena on rahoitusvakuus (pankkitilillä olevat rahat ja niitä koskeva saamisoikeus), täyttymiseen siitä huolimatta, että täytäntöönpanoon oikeuttava tapahtuma tapahtui vakuuden saajan (pankki) likvidaatiomenettelyn alkamisen jälkeen?

               2)

               Olisiko direktiivin 2002/47 4 artiklan 1 ja 5 kohtaa tulkittava systemaattisesti siten, että niissä annetaan vakuuden antajalle oikeus vaatia, että vakuuden saajan (pankki) olisi ensisijaisesti saatava vaateensa, jonka vakuutena on rahoitusvakuus (pankkitilillä olevat rahat ja niitä koskeva saamisoikeus), täytettyä käyttämällä rahoitusvakuutta, ja näin ollen siten, että niissä asetetaan rahoitusvakuuden saajalle velvoite täyttää tällainen vaade sen likvidaatiomenettelyn alkamisesta huolimatta?

               3)

               Jos toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi ja vakuuden antaja täyttää vakuuden saajan vaateen, jonka vakuutena on rahoitusvakuus, käyttämällä muita vakuuden antajan varoja, olisiko direktiivin 2002/47 säännöksiä ja erityisesti sen 4 ja 8 artiklaa tulkittava siten, että vakuuden antajan olisi myös pitänyt soveltaa siihen poikkeusta vakuuden saajan (pankki) velkojien yhdenvertaiseen kohteluun likvidaatiomenettelyssä ja että vakuuden antajalle olisi rahoitusvakuuden takaisin saamiseksi annettava etusija muihin velkojiin nähden likvidaatiomenettelyssä?

      (1)  Rahoitusvakuusjärjestelyistä 6.6.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/47/EY (EYVL 2002, L 168, s. 43).


title: Asia T-346/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 18.2.2009 – IMS v. komissio (Kumoamista ja vahingonkorvausta koskeva kanne — Direktiivi 98/37/EY — Koneet, joissa on CE-merkintä — Ihmisille aiheutuva vaara — Kansallinen kieltotoimi — Komission lausunto, jossa todetaan toimenpide perustelluksi — Kumoamiskanne — Riidanalaisen toimen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen — Vahingonkorvauskanne — Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohta — Tutkimatta jättäminen)

text:
               18.4.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 90/26

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 18.2.2009 – IMS v. komissio
   (Asia T-346/06) (1)

   (Kumoamista ja vahingonkorvausta koskeva kanne - Direktiivi 98/37/EY - Koneet, joissa on CE-merkintä - Ihmisille aiheutuva vaara - Kansallinen kieltotoimi - Komission lausunto, jossa todetaan toimenpide perustelluksi - Kumoamiskanne - Riidanalaisen toimen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen - Vahingonkorvauskanne - Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 44 artiklan 1 kohdan c alakohta - Tutkimatta jättäminen)
   2009/C 90/42
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Industria Masetto Schio Srl (IMS) (Schio, Italia) (edustajat: asianajajat F. Colonna ja T. Romolotti)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: C. Zadra ja D. Lawunmi)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Ranskan tasavalta (asiamies: G. de Bergues)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Yhtäältä sen 6.9.2006 annetun komission lausunnon C(2006)3914 kumoaminen, joka koskee Ranskan viranomaisten antamaa, tiettyjä IMS-merkkisiä mekaanisia puristimia koskevaa kieltopäätöstä, ja toisaalta vahingonkorvauskanne, jossa vaaditaan korvausta kyseisestä lausunnosta valittajalle väitetysti aiheutuneesta vahingosta

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen raukeaa kumoamiskanteen osalta.

               2)

               Kanne jätetään tutkimatta muilta osin.

               3)

               Komissio vastaa välitoimimenettelystä aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista. Muilta osin komissio ja Industria Masetto Schio Srl (IMS) vastaavat kumpikin puolesta oikeudenkäyntikuluja.

               4)

               Ranskan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 20, 27.1.2007.


title: Asia T-875/16: Kanne 12.12.2016 – Falcon Technologies International v. komissio

text:
               13.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/23

         Kanne 12.12.2016 – Falcon Technologies International v. komissio
   (Asia T-875/16)
   (2017/C 046/26)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Falcon Technologies International LLC (Ras Al Khaimah, Arabiemiirikunnat) (edustajat: asianajajat R. Sciaudone ja G. Arpea)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               määräämään komission ilmaisemaan loppuraportin

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Asiassa nostettu kanne kohdistuu komission 14.10.2016 antamaan päätökseen, jolla komissio on hylännyt kantajan uudistetun hakemuksen saada tutustua asiakirjaan ”Final report of an assessment of ICIM (NB 0425), carried out in the framework of the joint assessment process for notified bodies (DG (SANTE) 2015-7552)”.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 1049/2001 (1) 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan rikkomiseen.

                           —

                           Kantaja arvostelee ensinnäkin sitä, että asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettua taloudellisten etujen käsitettä on sovellettu virheellisesti. Loppuraportista, jonka ICIM on tarkoin jäsennellyn hallinnollisen menettelyn päätteeksi hyväksynyt ilmoitettuihin laitoksiin sovellettavaa täytäntöönpanoasetusta (EU) N:o 920/2013 (2) noudattaen, ilmenevään arviointiin ei sisälly mitään sellaisia tietoja, joita on perinteisesti pidetty taloudellisina. Joka tapauksessa sitä maineeseen kohdistuvaa vahinkoa, jota loppuraportin ilmaisemisesta väitetään aiheutuvan, ei voida pitää itsessään riittävänä asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetun poikkeuksen soveltamiseksi. Toiseksi riidanalaisesta päätöksestä ei ilmene selvästi, eritellysti ja yksiselitteisesti niitä seikkoja, joiden vuoksi komissio on päätynyt katsomaan, että FTI:n oikeudesta tutustua loppuraporttiin aiheutuisi vahinkoa ICIM:lle, eikä siinä myöskään selvitetä, mihin tulokseen on päädytty punnittaessa vastakkain yhtäältä ICIM:n väitettyjä taloudellisia etuja ja toisaalta sen liikekumppanien – kantaja mukaan lukien – intressiä tietää, kuinka luotettavana ja uskottavana ilmoitettua laitosta on pidettävä.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu ylivoimaisen yleisen edun huomiotta jättämiseen ja asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan loppuosan virheelliseen tulkintaan ja soveltamiseen.

                           —

                           Riidanalainen päätös on kumottava, koska komissio on katsonut, ettei ilmaisemista edellyttävää ylivoimaista yleistä etua eikä toisaalta myöskään muita sellaisia yleisiä etuja, jotka olisi asetettava etusijalle asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa suojattuihin etuihin nähden, ole olemassa. Kantaja katsoo, että loppuraportin olennainen merkitys kansallisissa tuomioistuimissa annettavan oikeussuojan kannalta on tuomiosta komissio v. EnBW (3) ilmenevän oikeuskäytännön vastaisesti jätetty huomiotta ja katsomatta ylivoimaiseksi yleiseksi eduksi. Riidanalainen päätös on joka tapauksessa virheellinen myös siksi, ettei kilpailun ja kansanterveyden suojaamiseen liittyviä yleisiä etuja ole pidetty ylivoimaisina.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 6 kohdan virheelliseen tulkintaan ja soveltamiseen.

                           —

                           Lopuksi kantaja vetoaa siihen, ettei komissio ole arvioinut asianmukaisesti mahdollisuutta sallia loppuraporttiin tutustuminen osittain ja että tämä on suhteellisuusperiaatteen vastaista. Komission tekemästä hallinnollisesta ratkaisusta olisi voitu peittää ne osat, joissa ilmaistaan arkaluonteisia tai objektiivisin perustein salassa pidettäviä tietoja. Mikään ei olisi estänyt valmistamasta loppuraportista ei-luottamuksellista versiota, jonka perusteella olisi mahdollista saada ICIM:n tekemän arvioinnin ymmärtämiseen tarvittavat riittävät tiedot paljastamatta mahdollisia (joskin epätodennäköisiä) liikesalaisuuksia.

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL 2001, L 145, s. 43).

      (2)  Aktiivisia implantoitavia lääkinnällisiä laitteita koskevan neuvoston direktiivin 90/385/ETY ja lääkinnällisistä laitteista annetun neuvoston direktiivin 93/42/ETY mukaisten ilmoitettujen laitosten nimeämisestä ja valvonnasta 24.9.2013 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 920/2013 – ETA:n kannalta merkityksellinen teksti (EUVL 2013, L 253, s. 8).

      (3)  Ks. unionin tuomioistuimen tuomio 27.4.2014, asia C-365/12 P, komissio v. EnBW, 107 kohta.


title: Asia T-224/09: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.9.2011 — CEVA v. komissio (Kumoamiskanne — Energian, ympäristön ja kestävän kehityksen alalla toteutettava erityinen tutkimus- ja kehityshanke — Protop-hanke — Tukisopimus — Tutkimuksen rahoittamista koskevan sopimuksen mukaisesti suoritettujen ennakkojen takaisinmaksua koskeva vaatimus — Alihankinta — Maksumääräys — Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena — Tutkimatta jättäminen)

text:
               12.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/20

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 13.9.2011 — CEVA v. komissio
   (Asia T-224/09) (1)

   (Kumoamiskanne - Energian, ympäristön ja kestävän kehityksen alalla toteutettava erityinen tutkimus- ja kehityshanke - Protop-hanke - Tukisopimus - Tutkimuksen rahoittamista koskevan sopimuksen mukaisesti suoritettujen ennakkojen takaisinmaksua koskeva vaatimus - Alihankinta - Maksumääräys - Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena - Tutkimatta jättäminen)
   2011/C 331/38
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Centre d’étude et de valorisation des algues SA (CEVA) (Pleubian, Ranska) (edustaja: asianajaja J.-M. Peyrical)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamies: V. Joris, avustajanaan asianajaja E. Bouttier)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Komission 6.4.2009 päivätyn sellaisen maksumääräyksen kumoaminen, jolla komissio on kehottanut kantajaa maksamaan takaisin sellaiset ennakot, jotka komissio on suorittanut kantajalle sellaisen tukisopimuksen mukaisesti, joka liittyy energian, ympäristön ja kestävän kehityksen alalla toteutettavaan tutkimus-, kehitys- ja esittelyhankkeeseen.

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Centre d’étude et de valorisation des algues SA (CEVA) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 205, 29.8.2009.


title: Asia T-36/02: Associazione Bancaria Italianan (ABI) 21.2.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 97/14                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        20.4.2002
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      Associazione Bancaria Italianan (ABI) 21.2.2002 Euroo-
                                                                              pan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
Kantaja on japanilainen lääkealan yritys, jonka tytäyhtiö                                           (Asia T-36/02)
valmisti D-pantolactonea ja D-Calcium Pantothenatea (B5-
vitamiini) ja Pyridoxinea (B6-vitamiini) käsiteltävänä olevana
                                                                                (2002/C 97/28)
ajanjaksona. Komissio määräsi riidanalaisessa päätöksessä kan-
tajalle ja seitsemälle muulle yritykselle sakkoa osallistumisesta
kahdeksaan salaiseen vitamiinivalmisteita koskevien markki-                                   (Oikeudenkäyntikieli: italia)
noiden jakamista ja hintojen vahvistamista koskevaan kartel-
liin.
                                                                         Associazione Bancaria Italiana on nostanut 21.2.2002 Euroo-
Kantaja ei riitauta komission toteamusta, jonka mukaan kanta-            pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
ja rikkoi EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohtaa ja              kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan
ETA-sopimuksen 53 artiklan 1 kohtaa osallistumalla sopimuk-              edustajina ovat asianajajat Alberto Santa Maria, Claudio Bisca-
siin, jotka vaikuttivat yhteisön ja Euroopan talousalueen B5-            retti di Ruffia, Giuseppe Pizzonia ja Marcello Valenti.
ja B6-vitamiinimarkkinoihin. Kantaja ei myöskään riitauta
komission esittämiä tosiseikkoja. Kantaja vaatii kuitenkin
kyseisen päätöksen 3(f) artiklan kumoamista, jolla kantajalle            Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
määrättiin 23,4 miljoonan euron sakko, tai toissijaisesti kysei-
sen sakon huomattavaa alentamista.
                                                                         –     kumoaa 11.12.2001 tehdyn komission päätöksen, koska
                                                                               se on tehty olennaisia muotomääräyksiä rikkoen, koska
                                                                               se on perusteeton ja/tai koska sen perustelut ovat puut-
                                                                               teelliset ja/tai ristiriitaiset EY 253 artiklan ja EY 87 ja
Kantaja väittää muun muassa, että komissio teki ilmeisen
                                                                               77 artiklan sekä neuvoston asetuksen N:o 659/1999 vas-
arviointivirheen, sovelsi lainsäädäntöä virheellisesti tosiseikkoi-
                                                                               taisesti, kuten kanteen perusteluosassa todetaan
hin nähden ja rikkoi sakotusta koskevia suuntaviivoja seuraa-
vien seikkojen takia:
                                                                         –     toissijaisesti kumoaa kokonaisuudessaan tai osittain ky-
                                                                               seisen päätöksen EY 230 artiklan toisen kohdan nojalla
–     se ei luokitellut kantajaa kolmanteen luokkaan Hoffman-                  EY 87 artiklan 1 kohdan tai vaihtoehtoisesti EY 87 artik-
      La Rochen ja BASF:n jäljessä olevalle sijalle vahvistaessaan             lan 3 kohdan b tai c alakohdan rikkomisen tai virheellisen
      sakon perusmäärän, joka liittyi rikkomukseen vakavuu-                    soveltamisen vuoksi
      teen; toissijaisesti yhdenvertaisen kohtelun periaatetta
      loukaten se ei luokitellut kantajaa toiseen luokkaan
                                                                         –     lisäksi toissijaisesti siinä tapauksessa, että ensimmäisen
      BASF:n kanssa
                                                                               oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että 23.12.1998 anne-
                                                                               tun lain nro 461 ja 17.5.1999 annetun asetuksen
                                                                               nro 153, jota nyt riitautettu päätös koskee, säännöksillä
–     se ei katsonut kantajan toteuttamaa B5-vitamiinikartellin
                                                                               on perustettu yhteismarkkinoille soveltumaton valtiontu-
      osittaista täytäntöönpanoa lieventäväksi asianhaaraksi,
                                                                               kijärjestelmä, estää sen, että komission päätöksellä olisi
      joka olisi oikeuttanut sakon perusmäärän huomattavaan
                                                                               taannehtivia vaikutuksia.
      alentamiseen
                                                                         päättää oikeudenkäyntikuluista myöhemmin.
–     se ei vapauttanut kantajaa täydellisesti B5-vitamiinirikko-
      mussakosta tai alentanut sitä huomattavasti 75–100
      prosentilla sakkojen alentamista koskevan tiedonannon
      B-osaston mukaisesti kantajan menettelyn aikana toteut-
      taman yhteistyön perusteella, tai vaihtoehtoisesti alenta-         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
      nut sakkoa vähemmän kyseisen tiedonannon C- tai
      D-osaston mukaisesti.
                                                                         Kanne on nostettu 11.12.2001 annetusta komission päätök-
                                                                         sestä, joka koskee valtiontukijärjestelmää, jonka Italia on
                                                                         perustanut pankkien hyväksi (C/54/A/2000/EC (NN 70/2000).
                                                                         Tämä tukijärjestelmä perustuu komission mukaan 23.12.1998
                                                                         annettuun lakiin nro 461 (legge Ciampi) ja 17.5.1999 annet-
                                                                         tuun asetukseen nro 153, jossa säädetään pankkien yhteenliit-
                                                                         tymiä ja rahoitusvälineiden luovutusta koskevista verotukselli-
                                                                         sista toimenpiteistä, jotka ovat osa tämän sektorin yksityistä-
                                                                         mistä koskevaa kokonaissuunnitelmaa.
 ---pagebreak--- 20.4.2002               FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 97/15
Väitteidensä tueksi kantajana oleva yhdistys esittää vetoaa                     oli nimenomaisesti käsitellyt legge Amatoa useissa eri
seuraaviin perusteluihin:                                                       yhteyksissä sisilialaisten pankkien ja Banco di Napolin
                                                                                osalta. Tämän vuoksi kyseessä on kantajan mukaan myös
                                                                                luottamuksensuojan periaatteen, suhteellisuusperiaatteen
                                                                                ja oikeusvarmuuden periaatteen loukkaaminen.
–    Pankkien yhteenliittymistä helpottavat verotukselliset toi-
     menpiteet eivät ole valikoivia eikä niitä voida pitää ad
     hoc -tukena. Verokannusteiden perustaminen aloitettiin
     Italian lainsäädännössä vuonna 1990 ja sen pääasiallisena
     tarkoituksena oli helpottaa sektorin yksityistämistä paran-
     tamalla verosääntelyn toimintaa ja joustavoittamalla sitä
     Italian pankkijärjestelmän kehittymisen edellyttämällä ta-
     valla.
–    Rahoitusvälineiden luovutusta säätiöille koskevat vero-
     tukselliset toimenpiteet eivät ole tukia, koska näissä               Groupe Danonen 22.2.2002 Euroopan yhteisöjen komis-
     verosäännöksissä ei säädetä siitä, että valtio luopuisi tältä                          siota vastaan nostama kanne
     osin verotuloistaan.
                                                                                (Asia T-38/02)
–    Kumpikaan näistä verotuksellisista toimenpiteistä ei vää-                                       (2002/C 97/29)
     ristä tai uhkaa vääristää kilpailua. Komissio ei ole kantajan
     mukaan suorittanut minkäänlaista tutkimusta tältä osin.
     Italialaiset pankit joutuvat muihin yhteisön alueella toimi-                              (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
     viin kilpailijoihinsa nähden vaikeampaan asemaan, koska
     niihin kohdistuu ankarampi verotus verrattuna muiden
     yhteisön jäsenvaltioiden verotukseen.
                                                                          Groupe Danone, kotipaikka Pariisi, on nostanut 22.2.2002
                                                                          kanteen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
                                                                          mioistuimessa Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-
–    Pankkien yhteenliittymistä helpottavat verotukselliset toi-          jan edustajat ovat asianajajat Antoine Winckler ja Marc Waha.
     menpiteet eivät vaikuta jäsenvaltioiden väliseen vaihdan-
     taan.
                                                                          Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–    Komissio ei ole suorittanut asianmukaista tutkintaa eikä             –     kumoaa päätöksen EY 230 artiklan nojalla
     se ole riittävästi perustellut sitä, minkä vuoksi kyseessä ei
     olisi de minimis -tuki.
                                                                          –     toissijaisesti alentaa EY 229 artiklan nojalla kantajalle
                                                                                päätöksessä määrättyä sakkoa
–    Komissio on kieltäytynyt arvioimasta konkreettisesti ky-             –     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
     seisen Italian lainsäädäntöä, minkä vuoksi se ei ole
     kyennyt ymmärtämään sen ulottuvuutta ja sisältöä, koska
     muuten se olisi todennäköisesti katsonut sen täysin
     asianmukaiseksi EY 87 1 ja 3 kohdan kannalta. Se ei
     ole myöskään arvioinut oikein tämän lainsäädännön                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     tavoitteiden merkityksellisyyttä. Tästä syytä komissio
     ei ole kantajan mukaan ymmärtänyt kyseessä olevan
     lainsäädännön sisältöä eikä sen ulottuvuutta.                        Tässä asiassa riidanalainen päätös koskee kahta yritysten välistä
                                                                          yhteistoimintajärjestelyä Belgian olutmarkkinoilla. Inter-
                                                                          brew N.V. ja Brouwerijen Alken-Maes N.V. -yhtiöitä väitetään
                                                                          ensimmäisen yhteistoimintajärjestelyn osapuoliksi. Järjestelyyn
–    Komissio ei ole kyseisen lain säännösten yhteensopivuut-             kuuluu muun muassa yleinen hyökkäämättömyyssopimus,
     ta EY 87 artiklan 1 kohdan kanssa arvioidessaan ottanut              sopimus vähittäiskaupan hinnoista ja hotelli- ja ravintola-alan
     päätöksessään millään tavoin huomioon sitä näkökohtaa,               markkinoiden (”horeca”) jakaminen. Komissio ei tuomitse
     jota kuitenkin laajalti käsiteltiin komission aloittamassa           Alken-Maesia sen osallistumisesta tähän yhteistoimintajärjeste-
     menettelyssä, että 30.6.1990 annettu laki nro 218 (legge             lyyn, vaan ainoastaan sen silloisen enemmistöosakkaan, kanta-
     Amato) ja kyseessä oleva laki (legge Ciampi) seuraavat               jan, sen vuoksi, että se on itse osallistunut yhteistoimintajärjes-
     toisiaan Italian pankkijärjestelmän yksityistämisproses-             telyyn ja sen vuoksi, että se ja Alkaen-Maes muodostivat
     sissa, joka aloitettiin tällä ensin mainitulla lailla. Komissio      taloudellisen yksikön.


title: Asia T-27/17: Kanne 18.1.2017 – Jalkh v. parlamentti

text:
               6.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 70/29

         Kanne 18.1.2017 – Jalkh v. parlamentti
   (Asia T-27/17)
   (2017/C 070/38)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Jean-François Jalkh (Gretz-Armainvillers, Ranska) (edustaja: asianajaja J.-P. Le Moigne)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan parlamentin 22.11.2016 tehdyn päätöksen, jolla pidätettiin kantajan Euroopan parlamentin jäsenen koskemattomuus ja hyväksyttiin [X]:n laatima kertomus nro A8-3018/2016

               —

               määräämään Euroopan parlamentin maksamaan Jalkhille 8 000 euroa korvauksena hänelle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä

               —

               velvoittamaan Euroopan parlamentin vastaamaan oikeudenkäyntikuluista kokonaisuudessaan

               —

               määräämään Euroopan parlamentin maksamaan Jalkhille 5 000 euroa korvattavina oikeudenkäyntikuluina.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhdeksään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 9 artiklan rikkomiseen. Kantaja katsoo, että parlamentti sovelsi virheellisesti Ranskan kansallisen parlamentin jäsenten koskemattomuutta koskevia sääntöjä ja on sekoittavinaan Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan nro 7 8 ja 9 artiklan keskenään.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 9 artiklan soveltamisen tarpeellisuuteen. Kantaja katsoo, että Ranskan oikeusviranomaiset arvostelevat häntä lausunnoista, joita hän ei ole esittänyt ja etteivät kyseiset viranomaiset kiistä sitä, että ne liittyvät hänen poliittiseen toimintaansa.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu parlamentaarisen koskemattomuuden käsitteen laiminlyöntiin. Kantaja katsoo, että parlamentti on olevinaan tietämättä, että demokratiassa parlamentaarinen koskemattomuus tarjoaa kaksinkertaisen koskemattomuuden eli vastuusta vapauttamisen ja loukkaamattomuuden.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu Euroopan parlamentin oikeudellisten asioiden valiokunnan vakiintuneen päätöskäytännön loukkaamiseen asioissa, jotka koskevat

                           —

                           ilmaisunvapautta

                           —

                           fumus persecutionisia

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu yhteisön oikeusvarmuuden ja perustellun luottamuksen loukkaamiseen.

               6)

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu parlamentin jäsenen riippumattomuuden loukkaamiseen.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste, joka perustuu Euroopan parlamentin työjärjestyksen niiden määräysten laiminlyöntiin, jotka koskevat menettelyä, joka voi johtaa parlamentin jäsenen edustajantoimen menettämiseen (kyseisen työjärjestyksen 3 artiklan uuden 4 kohdan 2 luetelmakohta). Kantaja väittää, että vaikka Ranskan lainsäädännössä säädetään sen rikoksen liitännäisenä seuraamuksena, johon hänet on todettu syylliseksi, kielto asettua ehdolle vaaleihin, josta seuraa edustajantoimen menettäminen, ei Ranskan hallitus ilmoittanut tästä parlamentin puhemiehelle, vaikka menettelyssä sitä edellytetään, eikä yksikään parlamentin toimivaltainen elin (puhemies, oikeudellisten asioiden valiokunta, täysistunto) vaatinut häneltä tietoja siitä. Kantajan mukaan tämän olennaisen menettelymääräyksen puuttuminen riittää tekemään kertomuksesta ja riidanalaisesta päätöksestä virheellisen.

               8)

               Kahdeksas kanneperuste, joka perustuu kantajan puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen. Kantajaa ei kutsuttu parlamentin täysistunnon äänestykseen, joka koski vaatimusta hänen parlamentaarisen koskemattomuutensa pidättämisestä. Kantaja väittää, että hänellä oli näin ollen vain 10 minuuttia aikaa esittää puolustuksensa kahdesta häntä koskevasta asiasta oikeudellisten asioiden valiokunnalle sen istunnon päätteeksi noin kello 18.

               9)

               Yhdeksäs kanneperuste, joka perustuu väitteelle, jonka mukaan häntä vastaan nostetut syytteet, joiden vuoksi parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämistä vaadittiin, ovat täysin perusteettomia siltä osin kuin

                           —

                           ensinnäkin kantaja ei ole Front nationalin (jäljempänä FN) ja sen jäsenjärjestöiden paperijulkaisujen johtaja eikä FN:n jäsenjärjestöiden internetsivujen julkaisujohtaja eikä näin ollen hän ole myöskään FN:n 66:n departementin (Pyrénées Orientales) jäsenjärjestöiden julkaisujohtaja; parlamentin vahvistama kertomus on näin ollen kahdelta osin valheellinen,

                           —

                           seuraavaksi kantaja väittää, ettei hän ole kirjoittanut riidanalaista esitettä, jonka laatijat ovat tiedossa, mutta joita vastaan ei ryhdytty toimenpiteisiin, kun tämän viimeksi mainitun henkilön parlamentaarinen koskemattomuus pidätettiin,

                           —

                           lisäksi se seikka, että vaaleilla valittuja henkilöitä vastaan ryhdytään toimenpiteisiin sillä verukkeella, että he vaativat ohjelmassaan muutosta olemassa olevaan lainsäädäntöön, on kantajan mukaan hyvin vaarallinen demokratian vastainen toimenpide, koska sillä loukataan erittäin vakavalla tavalla ilmaisunvapautta.


title: Asia C-324/12: Unionin tuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 21.3.2013 (Handelsgericht Wienin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Novontech-Zala kft v. LOGICDATA Electronic & Software Entwicklungs GmbH (Työjärjestyksen 99 artikla — Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa — Asetus (EY) N:o 1896/2006 — Eurooppalainen maksamismääräysmenettely — Vastineen esittäminen myöhässä — 20 artikla — Uudelleen tutkiminen poikkeuksellisissa tapauksissa — Kyse ei ole poikkeuksellisista olosuhteista)

text:
               3.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 225/45

         Unionin tuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 21.3.2013 (Handelsgericht Wienin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Novontech-Zala kft v. LOGICDATA Electronic & Software Entwicklungs GmbH
   (Asia C-324/12) (1)

   (Työjärjestyksen 99 artikla - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EY) N:o 1896/2006 - Eurooppalainen maksamismääräysmenettely - Vastineen esittäminen myöhässä - 20 artikla - Uudelleen tutkiminen poikkeuksellisissa tapauksissa - Kyse ei ole poikkeuksellisista olosuhteista)
   2013/C 225/78
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Handelsgericht Wien

      Asianosaiset

      Kantaja: Novontech-Zala kft

      Vastaaja: LOGICDATA Electronic & Software Entwicklungs GmbH

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Handelsgericht Wien — Eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1896/2006 (EUVL L 399, s. 1) 20 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 2 kohdan tulkinta — Asianomaisen osapuolen asianajajan unohduksen vuoksi määräajan jälkeen lähetetty eurooppalaista maksamismääräystä koskeva vastine — Ylivoimaisen esteen tai poikkeuksellisten olosuhteiden mahdollinen olemassaolo

      Määräysosa

   Se, ettei eurooppalaista maksamismääräystä koskevaa vastinetta ole vastaajan edustajan virheen vuoksi esitetty määräajassa, ei ole peruste kyseisen maksamismääräyksen uudelleen tutkimiselle, koska tällainen laiminlyönti ei kuulu eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1896/2006 20 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuihin poikkeuksellisiin olosuhteisiin eikä saman artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin poikkeuksellisiin olosuhteisiin.

      (1)  EUVL C 303, 6.10.2012.


title: Asia T-492/14: Kanne 30.6.2014 – La Perla v. SMHV– Alva Management (LA PERLA)

text:
               25.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/52

         Kanne 30.6.2014 – La Perla v. SMHV– Alva Management (LA PERLA)
   (Asia T-492/14)
   2014/C 282/68
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: La Perla sp. z o.o. (Varsova, Puola) (edustaja: asianajaja M. Siciarek)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Alva Management GmbH (Icking, Saksa)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               Kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) neljännen valituslautakunnan 28.4.2014 tekemän päätöksen R 626/2013-4,

               —

               Velvoittamaan vastaajan ja vastapuolen, jos se osallistuu asian käsittelyyn, korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Luokkiin 5 ja 44 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten rekisteröity sanamerkki ”LA PERLA” – Yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9 8 54  225

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: yhteisön ja kansalliseksi tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ”PERLAMAR”

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksytään osittain

      Valituslautakunnan ratkaisu: Riidanalainen päätös kumotaan osittain

      Kanneperusteet: Tavaramerkkiasetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen


title: Asia C-52/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Giudice di Pace di Revere (Italia) on esittänyt 2.2.2012 — Rikosoikeudenkäynti Ion Beregovoita vastaan

text:
               31.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 98/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Giudice di Pace di Revere (Italia) on esittänyt 2.2.2012 — Rikosoikeudenkäynti Ion Beregovoita vastaan
   (Asia C-52/12)
   2012/C 98/33
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Giudice di Pace di Revere

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Ion Beregovoi

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Kun huomioon otetaan vilpittömän yhteistyön periaate ja direktiivien tehokkaan vaikutuksen periaate, ovatko direktiivin 2008/115/EY (1) 2, 4, 6, 7 ja 8 artikla esteenä sille, että jäsenvaltiossa laittomasti oleskelevalle kolmannen maan kansalaiselle määrätään seuraamukseksi sakko, joka korvataan vaihtoehtoisena rikosoikeudellisena seuraamuksena kotiarestilla pelkän laittoman maahantulon ja oleskelun johdosta, jo ennen kuin henkilö on laiminlyönyt hallintoviranomaisen antaman maastapoistumismääräyksen noudattamisen?

               2)

               Kun huomioon otetaan vilpittömän yhteistyön periaate ja direktiivien tehokkaan vaikutuksen periaate, ovatko direktiivin 2008/115/EY 2, 15 ja 16 artikla esteenä sille, että jäsenvaltio voisi direktiivin antamisen jälkeen säätää oikeussäännöstä, jonka mukaan jäsenvaltiossa laittomasti oleskelevalle kolmannen maan kansalaiselle määrätään seuraamukseksi sakko, joka korvataan vaihtoehtoisena rangaistuksena välittömällä karkotuksella noudattamatta direktiivissä säädettyjä menettelyä ja ulkomaalaisen oikeuksia?

               3)

               Onko SEU 4 artiklan 3 kohdan mukainen lojaalin yhteistyön periaate esteenä kansalliselle oikeussäännölle, josta on säädetty direktiivin täytäntöönpanolle varatun ajan kuluessa direktiivin soveltamis[alan] kiertämiseksi tai ainakin sen supistamiseksi, ja mihin toimenpiteisiin tuomioistuimen on ryhdyttävä todetessaan, että tällainen tavoite on olemassa?

      (1)  EUVL L 348, s. 98.


title: Asia C-118/12 P: Valitus, jonka Enviro Tech Europe Ltd on tehnyt 5.3.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-291/04, Enviro Tech Europe Ltd ja Enviro Tech International, Inc. v. Euroopan komissio, 16.12.2011 antamasta tuomiosta

text:
               28.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 227/6

         Valitus, jonka Enviro Tech Europe Ltd on tehnyt 5.3.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-291/04, Enviro Tech Europe Ltd ja Enviro Tech International, Inc. v. Euroopan komissio, 16.12.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia C-118/12 P)
   2012/C 227/10
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Enviro Tech Europe Ltd (edustajat: avocat C. Mereu ja avocat K. Van Maldegem)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio, Enviro Tech International, Inc.

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin tuomioistuinta

               —

               kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-291/04 antaman tuomion valittajan vahingonkorvausvaatimuksen osalta ja

               —

               toteamaan, että vastapuoli on vastuussa valittajalle aiheutuneista vahingoista tai

               —

               toissijaisesti palauttamaan asian unionin yleisen tuomioistuimen ratkaistavaksi valittajan vahingonkorvausvaatimuksen osalta ja

               —

               velvoittamaan vastapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut (unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien).

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja väittää, että kun unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi sen vahingonkorvausvaatimuksen sillä perusteella, että valittaja ei ollut osoittanut, että komissio olisi toiminut lainvastaisesti, unionin yleinen tuomioistuin rikkoi Euroopan unionin oikeutta. Erityisesti valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin teki virheen tulkitessaan asiassa C-425/08 annettua tuomiota ja että näin ollen se teki oikeudellisen virheen, koska se ei tutkinut valittajan ensimmäisen kanneperusteen kolmatta osaa, joka koski ”tavanomaista käsittelyä tai käyttöä”, ja koska se päätyi siihen, että vahingonkorvausvaatimus oli hylättävä.
   Näistä syistä valittaja väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen tuomio asiassa T-291/04 on kumottava siltä osin kuin se koskee valittajan vahingonkorvausvaatimusta ja että vastapuolen on todettava olevan vastuussa valittajalle aiheutuneista vahingoista.


title: Asia T-48/12: Kanne 6.2.2012 — Euroscript — Polska v. parlamentti

text:
               14.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 109/19

         Kanne 6.2.2012 — Euroscript — Polska v. parlamentti
   (Asia T-48/12)
   2012/C 109/43
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroscript — Polska Sp. z o.o. (Krakova, Puola) (edustaja: asianajaja J. F. Steichen)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ensisijaisesti kumoamaan 9.12.2011 tehdyn päätöksen

               —

               toissijaisesti kumoamaan tarjouspyyntömenettelyn nro PL/2011/EP

               —

               velvoittamaan parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut ja

               —

               varaamaan kantajalle mahdollisuuden turvautua kaikkiin muihin oikeuksiin, oikeussuojakeinoihin ja toimiin.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu harkintavallan väärinkäyttöön siltä osin kuin Euroopan parlamentti ei toimittanut tai toimitti myöhässä kantajan pyytämät tiedot sen johdosta, että tarjouskilpailu ratkaistiin uudelleen tarjouspyyntömenettelyssä, joka koskee kääntämistä puolan kieleen (1).

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu Euroopan unionin sellaisen säännöstön rikkomiseen ja sellaisten periaatteiden loukkaamiseen, joihin kuuluvat varainhoitoasetus (2) ja varainhoitoasetuksen soveltamissäännöt (3), koska sopimuspuoleksi valittu tarjoaja oli menettänyt oikeutensa, kun se pyysi tarjouksensa uudelleenarviointia, eikä parlamentti voinut siten enää muuttaa päätöstä, jolla tarjouskilpailu ratkaistiin kantajan hyväksi, muutoin kuin lykkäämällä tarjouspyyntömenettelyä tai peruuttamalla sen.

      (1)  EUVL 2011/S 56-090361

      (2)  Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25.6.2002 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (EYVL L 248, s. 1).

      (3)  Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä 23.12.2002 annettu komission asetus (EY, Euratom) N:o 2342/2002 (EYVL L 357, s. 1).


title: Asian C-344/02 poistaminen rekisteristä

text:
26.4.2003              FI                       Euroopan unionin virallinen lehti                                     C 101/31
         Asian C-331/02 ( 1) poistaminen rekisteristä             tu asia C-339/02, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                  Portugalin tasavalta.
                        (2003/C 101/53)
                                                                  (1 ) EYVL C 305, 7.12.2002.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 31.1.2003
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-331/02, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ison-
Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta.
( 1) EYVL C 274, 9.11.2002.                                                Asian C-344/02 ( 1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2003/C 101/55)
         Asian C-339/02 ( 1) poistaminen rekisteristä             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 6.2.2003
                                                                  antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                        (2003/C 101/54)                           tu asia C-344/02, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                  Ranskan tasavalta.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 13.2.2003
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-    (1 ) EYVL C 261, 26.10.2002.


title: Yhdistetyt asiat C-372/09 ja C-373/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 17.3.2011 (Cour de cassationin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Josep Peñarroja Fan vireille panemat asiat (EY 43 artikla — Sijoittautumisvapaus — EY 49 artikla — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Rajoitukset — Tuomioistuimia avustavat asiantuntijat, jotka ovat kääntäjiä — Julkisen vallan käyttö — Kansallinen lainsäädäntö, jossa asiantuntijan nimike varataan kansallisten lainkäyttöviranomaisten pitämiin luetteloihin merkityille henkilöille — Oikeuttaminen — Oikeasuhteisuus — Direktiivi 2005/36/EY — Säännellyn ammatin käsite)

text:
               7.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 139/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 17.3.2011 (Cour de cassationin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Josep Peñarroja Fan vireille panemat asiat
   (Yhdistetyt asiat C-372/09 ja C-373/09) (1)

   (EY 43 artikla - Sijoittautumisvapaus - EY 49 artikla - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Rajoitukset - Tuomioistuimia avustavat asiantuntijat, jotka ovat kääntäjiä - Julkisen vallan käyttö - Kansallinen lainsäädäntö, jossa asiantuntijan nimike varataan kansallisten lainkäyttöviranomaisten pitämiin luetteloihin merkityille henkilöille - Oikeuttaminen - Oikeasuhteisuus - Direktiivi 2005/36/EY - Säännellyn ammatin käsite)
   2011/C 139/07
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour de cassation

      Asianosainen

   Josep Peñarroja Fa

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Cour de cassation (Ranska) — EY 43, EY 45, EY 49 ja EY 50 artiklan tulkinta — Lainsäädäntö, jonka mukaan kansallisten lainkäyttöviranomaisten pitämään luetteloon merkitsemiselle on asetettu ikää, pätevyyttä, nuhteettomuutta ja riippumattomuutta koskevat edellytykset, mutta jossa ei ole säädetty toisen jäsenvaltion lainkäyttöviranomaisten tunnustaman asiantuntijan aseman huomioon ottamisesta eikä sellaisten muiden yksityiskohtaisten sääntöjen käyttöönottamisesta, joiden avulla mainittujen edellytysten täyttymistä voidaan valvoa — Tämän lainsäädännön yhteensoveltuvuus sijoittautumisvapautta ja palvelujen tarjoamisen vapautta koskevien primaarioikeuden määräysten kanssa

      Tuomiolauselma

               1)

               Tuomioistuimen sen käsiteltäväksi saatetussa asiassa ammatinharjoittajalle tapauskohtaisesti antama toimeksianto avustaa sitä asiantuntijana kääntäjän ominaisuudessa on EY 50 artiklassa, jota vastaa nykyinen SEUT 57 artikla, tarkoitettua palvelujen tarjoamista.

               2)

               Pääasioissa kyseessä olevan kaltainen tuomioistuimia avustavien asiantuntijoiden käännöstoiminta ei ole EY 45 artiklan ensimmäisessä kohdassa, jota vastaa nykyinen SEUT 51 artiklan ensimmäinen kohta, tarkoitettua julkisen vallan käyttöön liittyvää toimintaa.

               3)

               EY 49 artikla, jota vastaa nykyään SEUT 56 artikla, on esteenä pääasioissa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa tuomioistuimia kääntäjinä avustavien asiantuntijoiden luetteloon merkitsemiselle on asetettu pätevyyttä koskevia vaatimuksia mutta jonka mukaan henkilö, jota asia koskee, ei voi saada tietoonsa häntä koskevan päätöksen perusteluja eikä voi hakea päätökseen tehokkaasti muutosta tuomioistuimessa päätöksen laillisuuden tutkimiseksi ja erityisesti sen varmistamiseksi, että on noudatettu unionin oikeudesta johtuvaa vaatimusta siitä, että muissa jäsenvaltioissa hankittu ja tunnustettu pätevyys otetaan asianmukaisesti huomioon.

               4)

               EY 49 artikla, jota vastaa nykyään SEUT 56 artikla, on esteenä tuomioistuimista avustavista asiantuntijoista 29.6.1971 annetun lain nro 71-498, sellaisena kuin se on muutettuna 11.2.2004 annetulla lailla nro 2004-130, 2 §:ssä olevan kaltaiselle vaatimukselle, jonka mukaan henkilöä ei voida merkitä tuomioistuimia avustavien asiantuntijoiden valtakunnalliseen luetteloon kääntäjänä, ellei hän osoita, että hän on ollut merkittynä cour d’appelin pitämään kyseisten asiantuntijoiden luetteloon keskeytyksettä kolmen vuoden ajan, mikäli tällaisella vaatimuksella estetään se, että tutkittaessa toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen sellaisen henkilön hakemus, joka ei ole osoittanut luetteloon kuulumista koskevan edellytyksen täyttymistä, tällaisen henkilön toisessa jäsenvaltiossa hankkima ja siellä tunnustettu pätevyys otetaan asianmukaisesti huomioon sen määrittämiseksi, vastaako pätevyys ja jos, niin missä määrin, cour d’appelin pitämään luetteloon keskeytyksettä kolmen vuoden ajan merkittynä olleelta henkilöltä tavallisesti edellytettävää asiantuntemusta.

               5)

               Tuomioistuimia kääntäjinä avustaville asiantuntijoille annetut toimeksiannot, kun tällaisen toimeksiannon suorittaa Cour de cassationin pitämän valtakunnallisen luettelon kaltaiseen luetteloon merkitty asiantuntija, eivät kuulu ammattipätevyyden tunnustamisesta 7.9.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/36 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun säännellyn ammatin käsitteen alaan.

      (1)  EUVL C 282, 21.11.2009.


title: Asia C-139/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 20.3.2014 (Tribunal Supremon (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Caixa d’Estalvis i Pensions de Barcelona v. Generalidad de Cataluña (Ennakkoratkaisupyyntö  — Kuudes arvonlisäverodirektiivi  — Vapautukset  — Arvopapereiden myyntiä koskevat liiketoimet, joiden seurauksena omistusoikeus kiinteään omaisuuteen siirtyy  — Jonkin muun välillisen veron kuin arvonlisäveron kantaminen  — SEUT 49 ja SEUT 63 artikla  — Täysin jäsenvaltion sisäinen tilanne)

text:
               12.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 20.3.2014 (Tribunal Supremon (Espanja) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Caixa d’Estalvis i Pensions de Barcelona v. Generalidad de Cataluña
   (Asia C-139/12) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Kuudes arvonlisäverodirektiivi - Vapautukset - Arvopapereiden myyntiä koskevat liiketoimet, joiden seurauksena omistusoikeus kiinteään omaisuuteen siirtyy - Jonkin muun välillisen veron kuin arvonlisäveron kantaminen - SEUT 49 ja SEUT 63 artikla - Täysin jäsenvaltion sisäinen tilanne))
   2014/C 142/05
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Supremo

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Caixa d’Estalvis i Pensions de Barcelona

      Vastapuoli: Generalidad de Cataluña

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Tribunal Supremo – Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 13 artiklan B kohdan d alakohdan tulkinta – 13 artiklan B kohdan d alakohdan 5 alakohdassa tarkoitettuja arvopapereita koskevien liiketoimien vapauttaminen – Poikkeus – Arvopapereiden myyntiä koskevat liiketoimet, joiden seurauksena omistusoikeus kiinteään omaisuuteen siirtyy – Kansallinen lainsäädäntö, jonka nojalla sellaisen yhtiön yhtiöpääoman enemmistön hankkimisesta, jonka varat muodostuvat pääasiallisesti kiinteistöistä, kannetaan jokin muu välillinen vero kuin arvonlisävero

      Tuomiolauselma

   Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annettua kuudetta neuvoston direktiiviä 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 16.12.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/680/ETY, on tulkittava siten, että se ei ole esteenä arvopaperimarkkinoista 28.7.1988 annetun lain 24/1988 (Ley 24/1988 del Mercado de Valores), sellaisena kuin se on muutettuna luonnollisten henkilöiden tuloverosta 6.6.1991 annetulla lailla 18/1991 (Ley 18/1991 del Impuesto sobre la Renta de las Personas Físicas), 108 §:n kaltaiselle kansalliselle oikeussäännölle, jonka nojalla sellaisen yhtiön yhtiöpääoman enemmistön hankkimisesta, jonka varat muodostuvat pääasiallisesti kiinteistöistä, kannetaan jokin muu välillinen vero kuin arvonlisävero, kuten pääasiassa kyseessä olevan kaltainen vero.

      (1)  EUVL C 174, 16.6.2012.


title: Asia C-360/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 5.10.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2003/96/EY — Energiatuotteiden ja sähkön verotus — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               2.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/18

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 5.10.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-360/05) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2003/96/EY - Energiatuotteiden ja sähkön verotus - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2006/C 294/29)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: K. Gross ja M. Velardo)

      Vastaaja: Italian tasavalta (asiamiehet: G. De Bellis ja I. Braguglia)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Laiminlyönti täytäntöönpanna säädetyssä määräajassa energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/96/EY (EUVL L 283, s. 51)
   Tuomiolauselma

               1)

               Italian tasavalta ei ole noudattanut energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 281, 12.11.2005.


title: Asia T-207/14: Kanne 28.3.2014 – Aluwerk Hettstedt v. ECHA

text:
               30.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 202/24

         Kanne 28.3.2014 – Aluwerk Hettstedt v. ECHA
   (Asia T-207/14)
   2014/C 202/31
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Aluwerk Hettstedt GmbH (Hettstedt, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Ahlhaus ja J. Schrotz)

      Vastaaja: Euroopan kemikaalivirasto (ECHA)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan 21.1.2014 tehdyn Euroopan kemikaaliviraston päätöksen nro SME(2013) 4525 ja 23.1.2014 päivätyn laskun nro 10046841 pätemättömäksi ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien kantajan kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu vastaajan toimivallan puuttumiseen

                           —

                           Vastaajalla ei ollut toimivaltaa tehdä riidanalaista päätöstä SME(2013) 4525. Asetuksessa (EY) N:o 1907/2006 (1) tai asetuksessa (EY) N:o 340/2008 (2) ei anneta vastaajalle toimivaltaa tehdä erillinen päätös siitä, täyttääkö rekisteröijä pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevat edellytykset.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu 15.4.1958 annetun asetuksen N:o 1 rikkomiseen

                           —

                           Kaikessa yhteydenpidossaan kantajan kanssa vastaaja on laiminlyönyt velvoitteensa osoittaa kirjelmät jäsenvaltion alaisuuteen kuuluvalle henkilölle tuon valtion virallisella kielellä. Tämä rikkominen on estänyt kantajaa täyttämästä sille asetetut vaatimukset osoittaa, että sillä on pienen yrityksen asema.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että riidanalaiset päätökset ovat perusteettomia ja kantajalta kannettu hallinnollinen maksu on kohtuuton

                           —

                           Riidanalaiset päätökset ovat aineellisesti vääriä. Kantajalla oli oikeus asetuksen (EY) N:o 340/2008 mukaiseen alennettuun maksuun. Vastaajan hallinnollista maksua koskeva lasku ei ole perusteltu, koska hallinnollinen maksu on kannettu kantajalta virheellisen menettelyn perusteella. Hallinnollisella maksulla ei ole asianmukaista oikeudellista perustaa, ja se on kohtuuton.

      (1)  Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH), Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin 76/769/ETY ja komission direktiivien 91/155/ETY, 93/67/ETY, 93/105/EY ja 2000/21/EY kumoamisesta 18.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1907/2006.

      (2)  Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH) annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EY) N:o 1907/2006 perustuvista Euroopan kemikaalivirastolle suoritettavista maksuista 16.4.2008 annettu komission asetus (EY) N:o 340/2008.