title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 6 päivänä heinäkuuta 1995, yhdistetyissä asioissa T-447/93, T-448/93 ja T-449/93, Associazione Italiana Tecnico Economica del Cemento ja muut vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Valtion tuki - Jäsenvaltion talouden vakavan häiriön poistaminen - Yleisjärjestelmän hyväksyminen - Erityistukien ilmoitusedellytys - Erityistukien tutkiminen yhteisön edun kannalta - Taloudellinen arviointi)

text:
N:o C'208/22          FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       12.8.95
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                           Barling, QC, ja barrister David Anderson, ( Englannin ja
               TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                               Walesin asianajoyhteisö ), solicitor Victor O. Whiten ja
                  29 päivänä kesäkuuta 1995 ,                       solicitor Richard J. Colesin valtuuttamina, prosessiosoite
                                                                    Luxemburgissa Lambert H. Dupongin toimisto, 14 A, rue
asiassa T-36/91 , Imperial Chemical Industries plc vastaan          des Bains , vastaan Euroopan yhteisöjen komissio , asiamie
               Euroopan yhteisöjen komissio ( 1 )                   hinään Julian Currall ja Nicholas Forwood , jossa vaaditaan
(Kilpailu — Yhdenmukaistetut menettelytavat — Syyttö               ETY:n perustamissopimuksen 86 artiklan soveltamismenet
myysolettama — Hallinnollinen menettely — Puolustautu              telystä 19 päivänä joulukuuta 1990 tehdyn komission
misoikeudet — Käytettävien keinojen yhdenvertaisuus —               päätöksen 91/300/ETY kumoamista ( IV/33 . 133-D : Sooda
              Oikeus tutustua asiakirja-aineistoon)                 karbonaatti — ICI )( 2 ), yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                         ( 95/C 208/47 )                            tuomioistuin ( laajennettu ensimmäinen jaosto ), toimien
                                                                    kokoonpanossa presidentti J. L. Cruz Vilaça, tuomarit D. P.
                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                     M. Barrington, A Saggio, H. Kirschner ja A. Kalogeropou
                                                                    los, kirjaaja H. Jung, on 29.6.199 5 antanut tuomion, jonka
Asiassa T-36/91 , Imperial Chemical Industries plc, koti           tuomiolauselma on seuraava :
paikka Lontoo, edustajinaan David Vaughan, QC , Gerald
Barling, QC, ja barrister David Anderson, ( Englannin ja            1 ) ETY:n perustamissopimuksen 86 artiklan soveltamis
Walesin asianajoyhteisö ), solicitor Victor O. Whiten ja                  menettelystä 19 päivänä joulukuuta 1990 tehty komis
Richard J. Colesin valtuuttamina, prosessiosoite Luxem                   sion päätös 91 /300/ETY (IV/33 . 133-D : Soodakarbo
burgissa Lambert H. Dupongin toimisto, 14 A, rue des                      naatti — ICI) kumotaan.
Bains, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio , asiamiehi
nään Julian Currall ja Nicholas Forwood, jossa vaaditaan            2 ) Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku
                                                                           lut.
ETY:n perustamissopimuksen 85 artiklan soveltamismenet
telystä 19 päivänä joulukuuta 1990 tehdyn komission
päätöksen 9 1 /297/ETY ( IV/33 . 133-A : Soodakarbonaatti —         (!) EYVL N:o C 165 , 25.6.1991
Solvay, ICI )( 2 ) kumoamista , yhteisöjen ensimmäisen              ( 2 ) EYVL N:o L 152 , 15.6.1991 , s . 40
oikeusasteen tuomioistuin ( laajennettu ensimmäinen
jaosto ), toimien kokoonpanossa presidentti J. L. Cruz
Vilaça , tuomarit D. P. M. Barrington, A. Saggio, H.
Kirschner ja A. Kalogeropoulos, kirjaaja H. Jung, on
29.6.1995 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on                        YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
seuraava :
                                                                                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
1 ) ETY:n perustamissopimuksen 85 artiklan soveltamis                                6 päivänä heinäkuuta 1995 ,
       menettelystä 19 päivänä joulukuuta 1990 tehty komis         yhdistetyissä asioissa T-447/93 , T-448/93 ja T-449/93 ,
       sion päätös 91 /297/ETY (IV/33 . 133-A : Soodakarbo         Associazione Italiana Tecnico Economica del Cemento ja
       naatti — Solvay, ICI) kumotaan kantajaa koskevin                      muut vastaan Euroopan yhteisöjen komissio ( l )
       osin .
                                                                     ( Valtion tuki — Jäsenvaltion talouden vakavan häiriön
2 ) Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku              poistaminen — Yleisjärjestelmän hyväksyminen — Erity
       lut.                                                         istukien ilmoitusedellytys — Erityistukien tutkiminen yhtei
                                                                             sön edun kannalta — Taloudellinen arviointi)
(') EYVL N:o C 165 , 25.6.1991                                                                ( 95/C 208/49
( 2 ) EYVL N:o L 152 , 15.6.1991 , s . 1
                                                                                (Oikeudenkäyntikielet: englanti ja ranska)
                                                                    Yhdistetyissä aisoissa T-447/93 , Associazione Italiana Tec
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                           nico Economica del Cemento, kotipaikka Rooma, edusta
               TUOMIOISTUIMEN TUOMIO ,                              jinaan asianajajat Wilma Viscardini Dona, Padova ja Eric
                  29 päivänä kesäkuuta 1995 ,                       Morgan de Rivery, Pariisi, prosessiosoite Luxemburgissa
                                                                     asianajotoimisto Alex Schmitt, 62 , avenue Guillaume,
asiassa T-37/91 , Imperial Chemical Industries plc vastaan          T-448/93 , British Cement Association, kotipaikka Wexham
                Euroopan yhteisöjen komissio ^)                      Springs ( Yhdistynyt kuningaskunta ), Blue Circle Industries
 (Kilpailu — Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö —                plc, kotipaikka Lontoo, Caste Cement Ltd , kotipaikka
Hallinnollinen menettely — Puolustautumisoikeudet —                  Peterborough ( Yhdistynyt kuningaskunta ) ja The Rugby
Käytettävien keinojen yhdenvertaisuus — Oikeus tutustua              Group plc, kotipaikka Rugby ( Yhdistynyt kuningaskunta ),
asiakirjaan — Komission työjärjestys — Komissaarien                  edustajinann Nicholas Forwood, QC, ja barrister Mark
kollegion tekemän päätöksen todistusvoimaiseksi saattami            Clough, Englanti ja Wales, solicitor Robert Tudwayn ja
                                nen)                                 solicitor Dorcas Rogersin valtuuttamina, prosessiosoite
                          ( 95/C 208/48 )                            Luxemburgissa asianajotoimisto Arendt et Medernach,
                                                                     8—10, rue Mathias Hardt, ja T-449/93 , Titan Cement
                 (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                     Company SA, kotipaikka Ateena, edustajinaan barrister
                                                                     Alastair Sutton ja barrister Daniel Bethlehem, Englanti ja
Asiassa T-37/91 , Imperial Chemical Industries plc, koti            Wales, sekä asianajaja Aristotelis Kaplanidis, Thessaloniki,
paikka Lontoo , edustajinaan David Vaughan, QC , Gerald              asianajaja Victor Melasin, Ateena, valtuuttamina, proses
 ---pagebreak---  12.8.95              FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                N:o C 208/23
siosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Marc Hoesch, 8 ,             Anastassia Chatzitzani, Ateena , prosessiosoite Luxembur
rue Zithe, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamie           gissa asianajotoiimisto Ekatenni Thill-Kamitaki, 17, boule
hinään Xénophon A. Yataganas, Michel Nolin, Eric White               vard Royal, vastaan Euroopan unionin neuvosto ( asiamie
ja Daniel Calleja ), jota tukevat Helleenien tasavalta               hinä John Carbery ja Sophia Kyriakopoulou), ja Euroopan
( asiamiehinään Panagiotis Kamarineas , Panagiotis Milono           yhteisöjen komissio, ( asiamiehenä Xénophon A. Yataga
poulos ja Christina Sitara ) ja Heracles General Cement              nas ), jossa vaaditaan EY:n perustamissopimuksen 215 ar
Company anonymos eteria, kotipaikka Likovrisi ( Kreikka ),           tiklan toisen kohdan perusteella vahingonkorvausta, ensim
edustajinaan asianajajat Kostas Th. Loukopoulos ja Sotiris           mäisen oikeusasteen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto ),
Felios, Ateena , prosessiosoite Luxemburgissa asianajoto            toimien kokoonpanossa jaoston puheenjohtaja J. L. Cruz
imisto Jos Stoffel , 21 , boulevard de Verdun, jossa vaaditaan       Vilaça , tuomarit H. Kirschner, ja A. Kalogeropoulos,
kumoamaan Kreikassa toimivalle Heracles General Cement               kirjaaja J. Palacio Conzález, on 6.7.1995 antanut tuomion,
Companylle myönnettyä tukea koskeva 1 päivänä elokuuta               jonka tuomiolauselma on seuraava :
 1991 tehty päätös, joka sisältyy ETY:n perustamissopimuk
sen 93 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehtyyn , muille                 1 ) Kanne hylätään.
jäsenvaltioilleja asianosaisille osoitettuun komission tiedo
nantoon 92/C1 /03 , joka on julkaistu Euroopan yhteisöjen            2 ) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku
                                                                          lut.
virallisessa lehdessä 4 päivänä tammikuuta 1992 ( 2 ), yhtei
söjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ( laajennettu
ensimmäinen jaosto ), toimien kokoonpanossa presidentti J.           (M EYVL N:o C 43 , 12.2.1994
L. Cruz Vilaça , tuomarit B. Vesterdorf, A. Saggio, H.
Kirschner ja A. Kalogeropoulos, kirjaaja H. Jung, on
6.7.1995 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seu
raava :
                                                                         YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
1 ) Kreikassa toimivalle Heracles General Cement Compa                           TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
       nylle myönnettyä tukea koskeva 1 päivänä elokuuta
       1 991 tehty päätös , joka sisältyy ETY:n perustamissopi                       7 päivänä kesäkuuta 1995 ,
       muksen 93 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehtyyn, muille        asiassa T-36/92 DEP: Oikeudenkäyntikulut, Syndicat fran
      jäsenvaltioille ja asianosaisille osoitettuun komission        gais de 1'Express international ( SFEI) ym. vastaan Euroopan
       tiedonantoon 92/C1 /03 , joka on julkaistu Euroopan                               yhteisöjen komissio (')
       yhteisöjen virallisessa lehdessä 4 päivänä tammikuuta         (Korvattavien oikeudenkäyntikulujen suuruuden vahvista
       1992 , kumotaan.                                                                          minen)
                                                                                ( 95/C 208/51 )
2 ) Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan
       samoin kuin kantajien oikeudenkäyntikuluista, lukuun
       ottamatta niitä oikeudenkäyntikuluja, jotka ovat aiheu                       (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
       tuneet väliintuloista .
                                                                     Asiassa T-36/92 Oikeudenkäyntikulut, Syndicat français de
3 ) Väliintulijat vastaavat omista oikeudenkäyntikulu               1'Express international ( SFEI ), kotipaikka Roissy-Charles
       istaan ja väliintuloista kantajille aiheutuneista oikeu      de Gaulle ( Ranska ), DHL International, kotipaikka
       denkäyntikuluista.                                            Roissy-Charles de Gaule ( Ranska ), Service Crie, kotipaikka
                                                                     Pariisi ( Ranska ) ja May Courier, kotipaikka Pariisi
0 ) EYVL N:o C 121 , 13.5.1992                                       ( Ranska ), yhteisenä asiamiehenään asianajaja Morgan de
( 2 ) EYVL N:o C 1 , 4.1.1992 , s . 4                                Rivery, Pariisi, prosessiosoite Luxemburgissa asianajaja
                                                                     Alex Schmitt, asianajotoimisto Bonn & Schmitt, 62, avenue
                                                                     Guillaume, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamie
                                                                     het: Giuliano Marenco ja Francisco Enrique Gonzalez
                                                                     Diaz ), jossa hakijat pyytävät yhteisöjen ensimmäisen oikeu
                                                                     sasteen tuomioistuimen ( laajennetun kolmannen jaoston )
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                            3.10.1994 antamaan määräykseen, jossa on todettu lausun
                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                               non antamisen asiassa raukeavan, perustuvien korvattavien
                                                                     oikeudenkäyntikulujen suuruuden vahvistamista , ensim
                   6 päivänä heinäkuuta 1995 ,                       mäisen oikeusasteen tuomioistuin ( kolmas jaosto ) toimien
asiassa T-572/93 , Odigitria AAE vastaan Euroopan uni               kokoonpanossa puheenjohtaja J. Biancarelli sekä tuomarit
       onin neuvosto ja Euroopan yhteisöjen komissio ( 1 )           C. W. Bellamy ja J. Azizi, kirjaaja H. Jung, on 7.6.1995
(Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Komission lai                 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
minlyönti — Syy-yhteys — Kantajan virhe — Velvollisuus
                    diplomaattiseen suojeluun)                       Komission hakijoille maksettavien oikeudenkäyntikulujen
                                                                     kokonaismääräksi vahvistetaan 1 500 000 Belgian frangia
                           ( 95/C 208/50 )
                                                                     (BEF) lisättynä tästä summasta mahdollisesti maksettavaksi
                                                                     säädetyllä arvonlisäverolla.
                 (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)
                                                                     (M EYVL N:o C 160, 26.6.1992
Asiassa T-572/93 , Odigitria AAE, Ateena , edustajinaan
asianajajat Epameinondas Marias , Georgios K . Stefanakis ja


title: Asia C-117/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italia) on esittänyt 6.3.2017 – Comune di Castelbellino v. Regione Marche ym.

text:
               10.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/2

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Italia) on esittänyt 6.3.2017 – Comune di Castelbellino v. Regione Marche ym.
   (Asia C-117/17)
   (2017/C 221/02)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Comune di Castelbellino

      Vastapuolet: Regione Marche, Ministero per i beni e le attività culturali, Ministero dell’Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Regione Marche Servizio Infrastrutture Trasporti Energia – P.F. Rete Elettrica Regionale ja Provincia di Ancona

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko unionin oikeus (ja erityisesti direktiivi 2011/92/EU, (1) sellaisena kuin se oli voimassa riidanalaisten toimenpiteiden toteuttamishetkellä) lähtökohtaisesti esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle tai hallinnolliselle käytännölle, jonka mukaan on sallittua tehdä YVA:n tarpeellisuusarviointi tai YVA hankkeille, jotka koskevat tarpeellisuusarvioinnin tekohetkellä jo toteutettuja laitoksia, vai sallitaanko unionin oikeudessa sellaisten poikkeuksellisten olosuhteiden huomioon ottaminen, joiden perusteella voidaan poiketa siitä yleisestä periaatteesta, jonka mukaan YVA on luonteeltaan ennakoiva arvio?

               2)

               – Onko tällainen poikkeus perusteltu erityisesti tapauksessa, jossa myöhemmässä lainsäädännössä vapautetaan YVA:sta hanke, johon olisi pitänyt soveltaa seulontamenettelyä (screening) sellaisen kansallisen tuomioistuimen päätöksen perusteella, jolla on katsottu, että aiemmin voimassa ollut säännös, jossa vapauttamisesta säädettiin, on perustuslain vastainen ja/tai sitä ei voida soveltaa?

      (1)  Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 13.12.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/92/EU (EUVL 2012, L 26,).


title: Asia C-617/13 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 9.6.2016 – Valittajina Repsol Lubricantes y Especialidades SA, aiemmin Repsol Lubricantes YPF y Especialidades SA, Repsol Petróleo SA ja Repsol SA sekä muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — EY 81 artikla — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Espanjan tiebitumimarkkinat — Markkinoiden jakaminen ja hintojen yhteensovittaminen — Sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annettu tiedonanto (2002) — 23 kohdan b alakohdan viimeinen alakohta — Osittainen sakkoimmuniteetti — Todisteet Euroopan komissiolle aikaisemmin tuntemattomista tosiseikoista)

text:
               16.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 296/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 9.6.2016 – Valittajina Repsol Lubricantes y Especialidades SA, aiemmin Repsol Lubricantes YPF y Especialidades SA, Repsol Petróleo SA ja Repsol SA sekä muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-617/13 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - EY 81 artikla - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Espanjan tiebitumimarkkinat - Markkinoiden jakaminen ja hintojen yhteensovittaminen - Sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa annettu tiedonanto (2002) - 23 kohdan b alakohdan viimeinen alakohta - Osittainen sakkoimmuniteetti - Todisteet Euroopan komissiolle aikaisemmin tuntemattomista tosiseikoista))
   (2016/C 296/07)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittajat: Repsol Lubricantes y Especialidades SA, aiemmin Repsol Lubricantes YPF y Especialidades SA, Repsol Petróleo SA ja Repsol SA (edustajat: abogado L. Ortiz Blanco, abogado J. Buendía Sierra, abogado M. Muñoz de Juan, abogado A. Givaja Sanz ja abogado A. Lamadrid de Pablo)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Urraca Caviedes ja F. Castillo de la Torre)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Repsol Lubricantes y Especialidades SA, Repsol Petróleo SA ja Repsol SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 24, 25.1.2014.


title: Asia C-136/08 P: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys 30.4.2009 — Japan Tobacco, Inc. v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Torrefacção Camelo Lda (Muutoksenhaku — Yhteisön tavaramerkki — Asetus (EY) N:o 40/94 — 8 artiklan 5 kohta — Aikaisemman tavaramerkin erottamiskyvylle aiheutunut haitta — Aikaisemman tavaramerkin erottamiskyvyn tai maineen epäoikeudenmukainen hyväksikäyttö — Vaara — Hakemus kuviomerkin CAMELO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempien kansallisina tavaramerkkeinä rekisteröityjen sana- ja kuviomerkkien CAMEL haltijan tekemä väite)

text:
               12.9.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/16

         Yhteisöjen tuomioistuimen määräys 30.4.2009 — Japan Tobacco, Inc. v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Torrefacção Camelo Lda
   (Asia C-136/08 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Yhteisön tavaramerkki - Asetus (EY) N:o 40/94 - 8 artiklan 5 kohta - Aikaisemman tavaramerkin erottamiskyvylle aiheutunut haitta - Aikaisemman tavaramerkin erottamiskyvyn tai maineen epäoikeudenmukainen hyväksikäyttö - Vaara - Hakemus kuviomerkin CAMELO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempien kansallisina tavaramerkkeinä rekisteröityjen sana- ja kuviomerkkien CAMEL haltijan tekemä väite)
   2009/C 220/27
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Japan Tobacco, Inc. (edustajat: asianajajat A. Ortiz López, S. Ferrandis González ja E. Ochoa Santamaría)

      Valittajan vastapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: A. Folliard-Monguiral) ja Torrefacção Camelo Lda

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-128/06, Japan Tobacco v. SMHV ja Torrefacção Camelo, 30.1.2008 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi valittajan kanteen sisämarkkinoiden harmonisointiviraston toisen valituslautakunnan 22.2.2006 tekemästä päätöksestä, joka liittyi Japan Tobaccon ja Torrefacção Camelon väliseen väitemenettelyyn — Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1) 8 artiklan 5 kohdan rikkominen — Tavaramerkin rekisteröinnin suhteelliset hylkäysperusteet — Tavaramerkin erottamiskyvyn epäoikeudenmukainen hyväksikäyttö tai tavaramerkin erottamiskyvylle aiheutettu haitta

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Japan Tobacco, Inc. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 209, 15.8.2008.


title: Asia C-30/00: Supremo Tribunal Administrativo 2. jaoston 12.1.2000 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa William Hinton & Sons LDa vastaan Fazenda Pública

text:
C 122/10                FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                               29.4.2000
Tehty päätös rikkoo asetusten (EY) N:o 1073/1999 ja                      c) Voidaanko 24.7.1979 annetun neuvoston asetuksen N:o
1074/1999 4 artiklaa, koska                                                   1697/79 1 artiklan 1 kohdan ja 2 kohdan c alakohdan
                                                                              sekä 2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan soveltamiseksi
–    siinä suoraan ja täysin kielletään OLAF:n toimivalta suorit-             katsoa jälkitullausmahdollisuutta koskevan vanhentumisa-
     taa EIP:ssä sisäisiä tutkimuksia ja siten tosiasiassa myös               jan lopullisesti päättyneen, kun erääntynyt summa ensim-
     asetusten N:o 1073/1999 ja 1074/1999 sovellettavuus                      mäisen kerran vahvistetaan vai onko päinvastoin otettava
     EIP:hen. Lisäksi OLAF:n mahdollisuus saada EIP:n hallussa                lähtökohdaksi toisen toimenpiteen toteuttamisaika, jolla
     olevia tietoja riippuu kussakin yksittäistapauksessa EIP:n               on kumottu ensin mainittu toimi ja korvattu se
     hallituksen puheenjohtajan luvasta ja toteutetaan hänen                  määrittämällä uusi maksu?
     määräämiensä menettelytapojen mukaisesti;
                                                                         d) Miten on ymmärrettävä liittymisasiakirjan 254 artikla (2)
–    päätöksen mukaan OLAF vain avustaa EIP:n omilla varoilla                 siltä osin kuin siinä velvoitetaan Portugalin tasavalta
     suoritettuihin toimiin liittyvien petosten torjunnassa, joten            poistamaan ylimääräiset varastot omalla kustannuksellaan?
     päätöksessä erotetaan eri rahoituslähteet toisistaan tavalla,
     joka on yhteensopimaton Euroopan yhteisön ”taloudellis-
     ten etujen” suojaamisen kanssa;                                     e) Onko yhteensoveltuvaa liittymisasiakirjan 254 artiklassa
                                                                              määrätyn velvollisuuden kanssa, jota on täydennetty sel-
                                                                              ventävästi       kahdella      täytäntöönpanoasetuksella          –
–    päätös ei missään tapauksessa sisällä riittäviä toimenpiteitä
                                                                              20.12.1985 annettu neuvoston asetus N:o 3771/85 (3)
     mainittujen asetusten 4 artiklan 6 kohdan mukaisten
                                                                              (8 artikla) ja 28.2.1986 annettu komission asetus N:o
     velvoitteiden täyttämiseksi.
                                                                              579/86 (4) (4 ja 8 artikla) – se, että Portugalin tulliviran-
                                                                              omaiset vaativat ylimääräisen sokerin omistajilta asetuk-
(1) Julkaisematon päätös, joka on saatettu komission tiedoksi                 sessa N:o 579/86 (7 artiklan 1 kohta) säädettyjen maksujen
    16.11.1999 päivätyllä kirjeellä.                                          maksamista siinä tapauksessa, että Portugalin tasavalta
                                                                              on laiminlyönyt sokerin viennille yhteisöstä vaadittavien
                                                                              toimenpiteiden toteuttamisen?
                                                                         f) Onko asetuksen N:o 1697/79 5 artiklan 2 kohdassa
                                                                              tarkoitettuna merkittävänä erehdyksenä pidettävä Madei-
                                                                              ran autonomisen alueen yleisen sokerinhankinnan tarpeen
                                                                              virhearviointia, joka oli perustana tulleista vapauttamisen
                                                                              sisältävään tuontilupaan, joka oli myönnetty täysin tietoi-
Supremo Tribunal Administrativo 2. jaoston 12.1.2000                          sena liittymisasiakirjan 254 artiklasta ja asetuksesta N:o
tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                        3771/85?
asiassa William Hinton & Sons LDa vastaan Fazenda
                              Pública
                                                                         g) Onko toimivaltaisen tulliviranomaisen myöhemmillä tosi-
                                                                              asioita ja oikeusseikkoja koskevilla erehdyksillä merkitystä
                           (Asia C-30/00)                                     laskettaessa asetuksen N:o 1697/79 5 artiklan 2 kohdan
                                                                              mukaisia maksuja?
                         (2000/C 122/15)
                                                                         h) Jos kahteen edeltävään kysymykseen vastataan myöntäväs-
                                                                              ti, onko kohtuullista olettaa, että tullivelallinen on huoman-
Supremo Tribunal Administrativo, 2. jaosto, on pyytänyt
                                                                              nut tämän toimivaltaisen tulliviranomaisen erehdyksen?
12.1.2000 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimeen 4.2.2000, Euroopan yhteisö-
jen tuomioistuimelta asiassa William Hinton & Sons LDa
vastaan Fazenda Pública ennakkoratkaisua seuraaviin kysy-
                                                                         (1) Sellaisten vienti- ja tuontitullien kantamisesta jälkitullauksella,
myksiin:                                                                     joita ei ole kannettu maksuvelvolliselta tällaisten tullien maksamis-
                                                                             velvollisuuden sisältävään tullijärjestelmään ilmoitettujen tavaroi-
a) Onko 24.7.1979 annetun neuvoston asetuksen N:o                            den osalta 24 päivänä heinäkuuta 1979 annettu neuvoston asetus
     1697/79 (1) 1 artiklan 2 kohdan c alakohtaa tulkittava niin,            (ETY) N:o 1697/79, EYVL L 197, 3.8.1979, s. 1.
     että kun tileihin kirjaamisena tunnettu toimenpide on               (2) EYVL L 302, 15.11.1985.
     suoritettu, tämän toimenpiteen on välttämättä edellettävä           (3) Portugalissa olevista maataloustuotevarastoista 20 päivänä joulu-
     maksujen kantamista koskevaa ilmoitusta ja varsinaisten                 kuuta 1985 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3771/85, EYVL
     maksujen kantamista?                                                    L 362, 31.12.1985, s. 21.
                                                                         (4) Espanjassa ja Portugalissa 1.3.1986 olevia sokerialan tuotevarasto-
b) Onko 24.7.1979 annetun neuvoston asetuksen N:o                            ja koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 28 päivänä helmikuuta
     1697/79 2 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaan                     1986 annettu komission asetus (ETY) N:o 579/86, EYVL L 57,
     oletettava, että kyseessä ei ole tileihin kirjaaminen, kun              1.3.1986, s. 21.
     tulliviranomaisen kirjanpito- tai muihin vastaaviin asiakir-
     joihin viemää maksun määrää koskevan ensimmäisen
     toimenpiteen tavoitteena on näiden maksujen kantamisen
     rekisteröiminen?


title: Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys, 10 päivänä tammikuuta 2005, asiassa T-209/04, Espanjan kuningaskunta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Kalastuspolitiikka — Kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja edellytykset — Lupahakemus yhteisyritysten perustamiseksi — Komissio ei ole ottanut kantaa — Laiminlyöntikanne — Selvästi perusteeton kanne)

text:
               14.5.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 115/21

      ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
   10 päivänä tammikuuta 2005,
   asiassa T-209/04, Espanjan kuningaskunta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Kalastuspolitiikka - Kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja edellytykset - Lupahakemus yhteisyritysten perustamiseksi - Komissio ei ole ottanut kantaa - Laiminlyöntikanne - Selvästi perusteeton kanne)
   (2005/C 115/41)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asiassa T-209/04, Espanjan kuningaskunta, asiamiehenään valtionasiamies N. Díaz Abad, prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään T. van Rijn ja S. Pardo Quintillán), jossa on kyse laiminlyöntikanteesta, jossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta vaaditaan toteamaan, että komissio on lainvastaisesti pidättynyt ottamasta kantaa lupiin, joita Espanjan viranomaiset ovat hakeneet kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä 17 päivänä joulukuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2792/1999 (EYVL L 337, s. 10), sellaisena kuin se on muutettuna 20.12.2002 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2369/2002 (EYVL L 358, s. 49), mukaisesti yhteisyritysten perustamiseksi, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Jaeger sekä tuomarit J. Azizi ja E. Cremona, kirjaaja: H. Jung, on antanut 10.1.2005 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

               1

               Kanne hylätään siltä osin, kuin se koskee Balcagia- ja Enterprace-aluksiin liittyviä hakemuksia.

               2

               Muilta osin lausunnon antaminen asiassa raukeaa.

               3

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 201, 7.8.2004.


title: Asia T-492/04: Jungbunzlauer AG:n ja kolmen muun yhtiön 23.12.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               2.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/30

         Jungbunzlauer AG:n ja kolmen muun yhtiön 23.12.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-492/04)
   (2005/C 82/58)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Jungbunzlauer AG, Basel (Sveitsi), Jungbunzlauer Ladenburg GmbH, Ladenburg (Saksa), Jungbunzlauer Holding AG, Chur (Sveitsi) ja Jungbunzlauer Austria AG, Wien, ovat nostaneet 23.12.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajien edustajina ovat asianajajat R. Bechtold, M. Karl, U. Soltész ja C. Steinle.
   Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               1)

               kumoaa 29.9.2004 tehdyn komission päätöksen (asia COMP/E-1/36.756 – natriumglukonaatti) kokonaisuudessaan
               toissijaisesti kumoaa päätöksen sen tiettyjen adressaattien osalta
               toissijaisesti alentaa päätöksessä määrättyjen sakkojen määrää

               2)

               velvoittaa komission korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut

               3)

               turvautuu asian T-312/01 asiakirjoihin ja ryhtyy kaikkiin muihin asianmukaisina pitämiinsä prosessinjohtotoimiin.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komissio totesi riidanalaisessa päätöksessä, että kantajat olivat osallistuneet natriumglukonaattialalla pitkäaikaiseen sopimukseen ja/tai yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin ja rikkoneet näin ollen EY 81 artiklan 1 kohtaa ja ETA-sopimuksen 53 artiklaa. Yrityksille määrättiin tämän perusteella sakkoja.
   Kantajat riitauttavat kyseisen päätöksen ja väittävät, että kilpailusääntöjen rikkomisesta on vastuussa ainoastaan Jungbunzlauer Ladenburg GmbH. Jungbunzlauer Austria AG ja Jungbunzlauer AG eivät ole milloinkaan osallistuneet kilpailusääntöjen rikkomiseen eivätkä ne ole millään tavalla voineet vaikuttaa Jungbunzlauer Ladenburg GmbH:n markkinakäyttäytymiseen tai liikepolitiikkaan. Niillä ei ole vastuuta myöskään sen vuoksi, että ne ovat yhteisöoikeudellisesti sidoksissa Jungbunzlauer Ladenburg GmbH:hon tai sen vuoksi, että ne kuuluvat Jungbunzlauer-konserniin. Jungbunzlauer Holding AG on pelkkä holdingyhtiö, jolla ei ole ratkaisevaa vaikutusvaltaa Jungbunzlauer Ladenburg GmbH:n tukku- tai hintapolitiikkaan ja näin ollen markkinakäyttäytymiseen natriumglukonaatin osalta.
   Vaikka Jungbunzlauer Austria AG, Jungbunzlauer AG ja Jungbunzlauer Holding AG olisivat vastuussa kilpailusääntöjen rikkomisesta, mikä kantajien mukaan ei kuitenkaan ole tilanne, komission toimivalta määrätä sakkoja näille yhtiöille on jo vanhentunut.
   Kantajat väittävät lisäksi, että päätös on siltä osin, kuin se on osoitettu Jungbunzlauer Ladenburg GmbH:lle, muodollisesti ja aineellisesti virheellinen, koska komissio on jättänyt noudattamatta useita eri periaatteita. Komissio on muun muassa loukannut syyttömyysolettaman ja hyvän hallinnon periaatteita, koska se on oikeudenkäyntimenettelyn, joka koski samasta kartellista 2.10.2001 tehtyä päätöstä, vireillä ollessa vienyt läpi toisen hallintomenettelyn. Komissio on 29.9.2004 tehdyllä ”toisella” päätöksellä jättänyt joka tapauksessa noudattamatta perusteltua luottamusta ja kahdenkertaisen seuraamuksen kieltoa koskevia periaatteita. Tämän lisäksi menettely on kestänyt kohtuuttoman kauan.
   Sakon määrän vahvistamisen osalta kantajat väittävät muun muassa, että sakko on suhteettoman korkea ja sillä ylitetään sakon määrälle vahvistetut ylärajat, että komissio on ottanut huomioon kilpailusääntöjen rikkomisen keston, joka on virheellinen, että Jungbunzlauer Ladenburg BmbH ei ole johtaja ja että menettelyn liian pitkän keston vuoksi kyse on lieventävistä olosuhteista.


title: Asia C-249/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 2.5.2016 – Stefan Benkö v. Saale Kareda

text:
               22.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 305/12

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 2.5.2016 – Stefan Benkö v. Saale Kareda
   (Asia C-249/16)
   (2016/C 305/17)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberster Gerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja ja muutoksenhakumenettelyn vastaaja: Stefan Benkö

      Vastaaja ja muutoksenhakumenettelyn valittaja: Saale Kareda

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 (1) (jäljempänä asetus N:o 1215/2012) 7 artiklan 1 alakohtaa tulkittava siten, että (yhteiseen) pankin kanssa tehtyyn luottosopimukseen perustuva velallisen, joka on yksin hoitanut luoton takaisinmaksuerät, palauttamisvaatimus (velallisten keskinäinen korvausvaatimus/takautumisvaatimus) toista saman luottosopimuksen velallista kohtaan on luottosopimuksesta johdettu (toissijainen) sopimusvaade?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastaan myöntävästi,
               määräytyykö velallisen luottosopimuksesta toista velallista kohtaan johtaman palauttamisvaatimuksen (velallisten keskinäisen korvausvaatimuksen/takautumisvaatimuksen) osalta (kanteen perusteena olevan velvoitteen) täyttämispaikka

                           a.

                           asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toisen luetelmakohdan (”palvelujen osalta”) mukaan vai

                           b.

                           asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 1 alakohdan c alakohdan, luettuna yhdessä a alakohdan kanssa, nojalla asiaan aineellisesti sovellettavan lain (lex causae) mukaan?

               3)

               Jos toisen kysymyksen a kohtaan vastataan myöntävästi,
               onko luoton myöntäminen pankin toimesta luottosopimukselle luonteenomainen suoritus, ja määräytyykö velvoitteen täyttämispaikka tämän palvelun suorituksen osalta siten asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 1 alakohdan b alakohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti pankin kotipaikan perusteella, jos luoton myöntäminen on tapahtunut yksinomaan siellä?

               4)

               Jos toisen kysymyksen b kohtaan vastataan myöntävästi,
               onko rikotun sopimukseen perustuvan velvoitteen täyttämispaikan määräytymisen kannalta asetuksen N:o 1215/2012 7 artiklan 1 alakohdan a alakohdan mukaan ratkaiseva

                           a.

                           ajankohta, jona molemmat velalliset ovat ottaneet luotot (maaliskuu 2007), vai

                           b.

                           ajankohta, jona velallinen, jolla on takautumisoikeus, on suorittanut pankille maksut, joista hän johtaa takautumisvaatimuksen (kesäkuusta 2012 kesäkuuhun 2014)

      (1)  Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1215/2012 (EUVL 2012, L 351, s. 1).


title: Asia T-332/16: Kanne 15.6.2016 – Colgate-Palmolive v. EUIPO (360°)

text:
               16.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 296/32

         Kanne 15.6.2016 – Colgate-Palmolive v. EUIPO (360o)
   (Asia T-332/16)
   (2016/C 296/42)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Colgate-Palmolive Co. (New York, New York, Yhdysvallat) (edustaja: asianajajat M. Zintler ja A. Stolz)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Haettu EU-tavaramerkki: EU-sanamerkki ”360o”– Rekisteröintihakemus nro 14 042 162

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan asiassa R 2288/2015-4 14.4.2016 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittamaan EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan ja 2 ja 3 kohdan sekä asetuksen N:o 207/2009 65 artiklan 2 kohdassa säädettyjen kyseisen asetuksen soveltamissäännösten rikkominen.


title: Asia C-373/99: Helleenien tasavallan 7.10.1999 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 6/10                   FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        8.1.2000
     komissio nykyisin katsoo, että kulujen korvaamista koske-           –     Asetuksen (ETY) N:o 729/70 (2) 5 artiklan rikkominen,
     va järjestelmä ja ”saaria ja Iberian niemimaan ulkopuolista               sellaisena kuin kyseinen asetus on muutettuna asetuksella
     aluetta koskeva järjestelmä” sähköalalla eivät kuulu 24 ar-               (EY) N:o 1287/93 (3).
     tiklan soveltamisalaan, koska ne eivät edellytä muodollisia
     poikkeuksia direktiivissä asetetuista velvoitteista, on risti-      –     Komission harkintavallan käytölle asetettujen rajojen rik-
     riidassa sellaisten odotusten kanssa, joihin komissio on                  kominen.
     itse antanut aihetta sekä Espanjan että asianomaisten
     taloudellisten toimijoiden osalta.                                  –     Perustelujen virheellisyys tai niiden puuttuminen.
–    Perusteluvelvoitteen laiminlyöminen.                                –     Korjausmenettelyä koskevien muotomääräysten olennai-
                                                                               nen rikkominen.
                                                                         –     Asetuksen (ETY) N:o 2677/85 (4) 12 artiklan 6 kohdan
(1) EYVL L 27, s. 20.                                                          rikkominen tai virheellinen tulkinta.
                                                                         –     Komissiolla ei kyseisenä ajankohtana enää ollut toimivaltaa
                                                                               määrätä seuraamuksia.
                                                                         ( 1) Päätös 99/596/EY, EYVL L 226, s. 26.
                                                                         ( 2) EYVL L 94, s. 13.
                                                                         ( 3) EYVL L 125, s. 1.
                                                                         ( 4) EYVL L 254, s. 5.
Helleenien tasavallan 7.10.1999 Euroopan yhteisöjen ko-
                missiota vastaan nostama kanne
                          (Asia C-373/99)
                            (2000/C 6/19)                                Saksan liittotasavallan 7.10.1999 Euroopan yhteisöjen
                                                                                komissiota vastaan nostama kanne
Helleenien tasavalta on nostanut 10.10.1999 kanteen Euroo-
pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat                                       (Asia C-376/99)
valtion oikeudellisen neuvoston oikeudellinen neuvoantaja
Vasileios Kontolaimo ja neuvoston varapuheenjohtaja Ionnis-
Konstantinos Halkia ja prosessiosoite Luxemburgissa on Krei-                                         (2000/C 6/20)
kan suurlähetystö, 177 Val Ste Croix.
                                                                         Saksan liittotasavalta on nostanut 7.10.1999 Euroopan yhtei-
                                                                         söjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komis-
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin kumoaa Euroopan             siota vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat hallitusneuvos Wolf-
maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta                Dieter Plessing, liittovaltion talousministeriö, Graurheindorfer
varainhoitovuonna 1995 rahoitettuja menoja koskevien jäsen-              Str. 108, D-53117 Bonn, ja asianajaja Holger-Friedrich Wissel,
valtioiden tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä tehdyn               c/o Pünder, Volhard, Weber & Axster, Cecielenallee 6,
päätöksen 1999/187/EY muuttamisesta 28 päivänä heinäkuu-                 D-40474 Düsseldorf.
ta 1999 tehdyn päätöksen E (1999) 2476 lopull. (1) tai
toissijaisesti muuttaa sitä päätöksen erityisesti riitautettujen
kappaleiden osalta, jotka liittyvät hedelmä- ja vihannesalalla ja        Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
viljelyskelpoisen maan osalta tehtyihin rahoituskorjaisuihin,
jotka on toteutettu tekemällä kahden prosentin suuruinen                 1. kumoaa komission 8.7.1999 tekemän päätöksen, joka
korjaus hallintomenojen sekä puuvillan ja oliiviöljyn osalta.                  koski Saksan liittotasavallan toimenpiteitä Westdeutsche
                                                                               Landesbank Girozentralen hyväksi; asia K(1999)2265 lo-
                                                                               pullinen, tiedoksianto 4.8.1999;
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      2. velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Helleenien tasavallan esittämät tärkeimmät kumoamisperus-                Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
teet ovat seuraavat:
                                                                         –     Puutteellisuudet komission kokoonpanossa (ks. asia
–    Komissio on arvioinut tosiasioita virheellisesti.                         C-334/99) (1).


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (kolmas jaosto) 14 päivänä lokakuuta 2004, asiassa C-275/03, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Portugalin tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 89/665/ETY — Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvät muutoksenhakumenettelyt — Epätäydellinen täytäntöönpano)

text:
               4.12.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 300/21

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (kolmas jaosto)
   14 päivänä lokakuuta 2004,
   asiassa C-275/03, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Portugalin tasavalta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 89/665/ETY - Julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvät muutoksenhakumenettelyt - Epätäydellinen täytäntöönpano)
   (2004/C 300/43)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali
   Asiassa C-275/03, jossa kyseessä on EY 226 artiklan mukainen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva kanne, joka on nostettu 25.6.2003, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään A. Caeiros ja K. Wiedner), vastaan Portugalin tasavalta (asiamiehinään L. Fernandes ja C. Gagliardi Graça), yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Rosas, sekä tuomarit A. Borg Barthet, J.-P. Puissochet (esittelevä tuomari), S. von Bahr ja U. Lõhmus, julkisasiamies: C. Stix-Hackl, kirjaaja: R. Grass, on antanut 14.10.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Portugalin tasavalta ei ole noudattanut julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/665/ETY 1 artiklan 1 kohdan ja 2 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole kumonnut 21.11.1967 annettua lakiasetusta nro 48 051, jonka nojalla vahingonkorvauksen myöntäminen henkilöille, jotka ovat kärsineet vahinkoa julkisia hankintoja koskevan yhteisön oikeuden tai sen täytäntöönpanemiseksi annettujen kansallisten sääntöjen rikkomisen vuoksi, edellyttää virhettä tai vilppiä.

               2)

               Portugalin tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 213, 6.9.2003.


title: Asia T-80/16: Kanne 23.2.2016 – Shire Pharmaceuticals Ireland v. EMA

text:
               18.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 136/37

         Kanne 23.2.2016 – Shire Pharmaceuticals Ireland v. EMA
   (Asia T-80/16)
   (2016/C 136/52)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Shire Pharmaceuticals Ireland Ltd (Dublin, Irlanti) (edustajat: D. Anderson, QC, barrister M. Birdling, solicitor G. Castle ja solicitor S. Cowlishaw)

      Vastaaja: Euroopan lääkevirasto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan lääkeviraston 15.12.2015 tekemän päätöksen, joka annettiin kantajalle tiedoksi 18.12.2015 ja jolla kieltäydyttiin hyväksymästä asetuksen N:o 141/2000 (1) mukaista hakemusta harvinaislääkkeen määrittelemiseksi

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen kanneperusteeseen, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä tulkittiin ja sovellettiin virheellisesti asetusta N:o 141/2000. Kantaja väittää, että vastaaja

               —

               sovelsi virheellisesti asetuksen N:o 141/2000 5 artiklaa jättäessään arvioimatta hyväksymismenettelyn menettelyllistä luonnetta

               —

               teki virheen katsoessaan, että määrittelyn edellytykset eivät täyttyneet (tai eivät voineet täyttyä)

               —

               asetuksen N:o 141/2000 3 ja 5 artiklan vastaisesti yhdisti käsitteet ”lääke” ja ”vaikuttava ainesosa”

               —

               tulkitsi virheellisesti komission tiedonantoa asetuksesta (EY) N:o 141/2000 (2) ja nojautui tähän tiedonantoon

               —

               virheellisesti luotti siihen seikkaan, että kantaja oli aiemmin saanut asetuksen N:o 141/2000 6 artiklan mukaista tutkimussuunnitelmaa koskevaa apua

               —

               loukkasi asetuksen N:o 141/2000 päämäärää, sellaisena kuin se esitetään asetuksen 1 artiklassa ja sen perustelukappaleissa.

      (1)  Harvinaislääkkeistä 16.12.1999 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 141/2000 (EYVL L 18, s. 1).

      (2)  Komission tiedonanto 2003/C 178/02 harvinaislääkkeistä 16.12.1999 annetusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksesta (EY) N:o 141/2000 (EUVL 2003, C 178, s. 2).


title: Asia T-48/17: Kanne 27.1.2017 – ADDE v. parlamentti

text:
               13.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 78/40

         Kanne 27.1.2017 – ADDE v. parlamentti
   (Asia T-48/17)
   (2017/C 078/55)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Alliance for Direct Democracy in Europe ASBL (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja L. Defalque)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan parlamentin ADDE-puolueen vuoden 2015 rahoituksesta 21.11.2016 tekemän päätöksen, jossa todettiin, että 500 615,55 euron suuruinen summa oli myönnetty perusteettomasti, ja vaadittiin 172 654,92 euron suuruisen summan takaisinmaksamista

               —

               kumoamaan Euroopan parlamentin 15.12.2016 tekemän päätöksen siltä osin kuin siinä rajataan vuoden 2017 ennakkomaksun määrä 33 prosenttiin tuen enimmäismäärästä ja katsotaan, että ennakkomaksun maksaminen edellyttää first demand -takuun esittämistä, ja näin ollen kumoamaan kyseisen päätöksen liitteenä olevan tuen myöntämistä koskevan päätöksen FINS-2017/13 I.4.1 artiklan

               —

               velvoittamaan vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Edellä mainitun 21.11.2016 tehdyn päätöksen kumoamista koskevan kanteen tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan hyvän hallinnon periaatetta ja puolustautumisoikeuksia on loukattu.

               2.

               Toinen kanneperuste, jossa vedotaan useisiin ilmeisiin arviointivirheisiin, joiden vuoksi Euroopan tason poliittisia puolueita ja niiden rahoitusta koskevista säännöistä 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2004/2003 (EYVL 2003, L 297, s. 1) 7, 8 ja 9 artiklaa on rikottu.

               3.

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan suhteellisuusperiaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu.

         Edellä mainitun 15.12.2016 tehdyn päätöksen kumoamista koskevan kanteen tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan hyvän hallinnon periaatetta ja puolustautumisoikeuksia on loukattu.

               2.

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan unionin varainhoitoasetuksen 134 artiklaa on rikottu.

               3.

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan suhteellisuusperiaatetta ja yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu.


title: Asia C-170/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 7.4.2011 — Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens ym. v. Hendrikus Cornelis Kortekaas ym. — Ageas NV, aiemmin Fortis NV

text:
               18.6.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 179/12

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 7.4.2011 — Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens ym. v. Hendrikus Cornelis Kortekaas ym. — Ageas NV, aiemmin Fortis NV
   (Asia C-170/11)
   2011/C 179/22
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens, Gilbert Georges Henri Mittler ja Jean Paul François Caroline Votron

      Vastapuolet: Hendrikus Cornelis Kortekaas, Kortekaas Entertainment Marketing BV, Kortekaas Pensioen BV, Dirk Robbard De Kat, Johannes Hendrikus Visch, Euphemia Joanna Bökkerink ja Laminco GLD N-A

      Muu osapuoli: Ageas NV, aiemmin Fortis NV

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko todisteiden vastaanottamista koskevaa EY-asetusta (1) ja erityisesti tämän asetuksen 1 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että tuomioistuimen, joka haluaa kuulla toisessa jäsenvaltiossa asuvaa todistajaa, on tällaisen todisteiden vastaanottamisen yhteydessä aina sovellettava todisteiden vastaanottamista koskevassa EY-asetuksessa säädettyä toimintatapaa, vai onko tuomioistuin toimivaltainen soveltamaan kansallisen prosessioikeutensa mukaista toimintatapaa, kuten kutsumaan todistajan saapumaan henkilökohtaisesti oikeuteen?

      (1)  Jäsenvaltioiden tuomioistuinten välisestä yhteistyöstä siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa tapahtuvassa todisteiden vastaanottamisessa 28.5.2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1206/2001 (EYVL L 174, s. 1)


title: Asia T-285/03: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 26.11.2008 — Agraz ym. v. komissio (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Maatalous — Hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteinen markkinajärjestely — Tomaattijalosteiden tuotantotuki — Tuen määrän laskentatapa — Markkinointivuosi 2000/2001 — Vahingon arviointi)

text:
               24.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 19/23

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 26.11.2008 — Agraz ym. v. komissio
   (Asia T-285/03) (1)

   (Sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Maatalous - Hedelmä- ja vihannesjalostealan yhteinen markkinajärjestely - Tomaattijalosteiden tuotantotuki - Tuen määrän laskentatapa - Markkinointivuosi 2000/2001 - Vahingon arviointi)
   (2009/C 19/42)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantajat: Agraz, SA (Madrid, Espanja) ja 86 muuta kantajaa, joiden nimet on mainittu tuomion liitteessä I ja II (edustajat: asianajajat J. L. da Cruz Vilaça, D. Choussy ja S. Estima Martins)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: M. Nolin)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kantajat vaativat korvausta vahingosta, jonka ne ovat väittäneet aiheutuneen tomaattijalosteiden vähimmäishinnan ja tuen määrän vahvistamisesta markkinointivuodeksi 2000/2001 12.7.2000 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1519/2000 (EYVL L 174, s. 29) säädetyn, tuotantotuen määrää koskevan laskemistavan johdosta
   Tuomiolauselma

               1)

               Komissio velvoitetaan suorittamaan Agraz SA:lle ja 86 muulle yhtiölle, joiden nimet on mainittu liitteissä I ja II, korvauksen, joka vastaa niiden markkinointivuonna 2000/2001 saaman tuotantotuen määrän, sellaisena kuin se on asetuksen N:o 1519/2000 liitteessä II vahvistettu, korotusta 15,54 prosentilla.

               2)

               Korvaukseen lisätään hyvityskorko, joka lasketaan tuen maksamisesta kullekin kantajalle aina tämän tuomion julistamiseen asti liitteessä I mainittujen kantajien osalta sen korkokannan mukaisesti, jonka Euroopan keskuspankki vahvistaa perusrahoitusoperaatioita varten korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä, ja liitteessä II mainittujen kantajien osalta kyseisellä ajanjaksolla Eurostatin niissä jäsenvaltioissa, joihin nämä kantajat ovat sijoittautuneet, toteaman vuotuisen hintaindeksin mukaisesti.

               3)

               Näin korotettuun korvaukseen lisätään viivästyskorko, joka lasketaan tämän tuomion julistamisesta siihen asti, kunnes tuki on kokonaan maksettu, sen korkokannan mukaisesti, jonka Euroopan keskuspankki vahvistaa perusrahoitusoperaatioita varten korotettuna kahdella prosenttiyksiköllä.

               4)

               Agraz ja 86 muuta yhtiötä, joiden nimet on mainittu liitteissä I ja II, vastaavat kahdesta viidesosasta niistä kuluista, jotka niille ovat aiheutuneet oikeudenkäynnistä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ja yhteisöjen tuomioistuimessa.

               5)

               Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan kolme viidesosaa kuluista, jotka ovat aiheutuneet Agrazille ja 86 muulle yhtiölle, joiden nimet on mainittu liitteessä I ja II, oikeudenkäynnistä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ja yhteisöjen tuomioistuimessa.

      (1)  EUVL C 251, 18.10.2003.


title: Asia C-135/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 15.3.2017 – X-GmbH v. Finanzamt Stuttgart – Körperschaften

text:
               10.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/4

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 15.3.2017 – X-GmbH v. Finanzamt Stuttgart – Körperschaften
   (Asia C-135/17)
   (2017/C 221/05)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: X-GmbH

      Vastapuoli: Finanzamt Stuttgart – Körperschaften

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko EY 57 artiklan 1 kohtaa (josta on tullut SEUT 64 artiklan 1 kohta) tulkittava siten, ettei EY 56 artiklaa (josta on tullut SEUT 63 artikla) sovelleta jäsenvaltiossa 31.12.1993 suorien sijoitusten yhteydessä voimassa olleeseen pääomanliikkeitä kolmansiin maihin ja kolmansista maista koskeneeseen rajoitukseen silloinkaan, kun kyseisenä päivänä voimassa ollut, pääomanliikkeitä kolmansiin maihin ja kolmansista maista rajoittanut kansallinen oikeussääntö koski lähinnä vain suoria sijoituksia, mutta sitä on määräpäivän jälkeen laajennettu siten, että se koskee myös ulkomaisiin yhteisöihin tehtyjä portfoliosijoituksia, joissa omistusosuus jää alle 10 prosentin raja-arvon?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: onko EY 57 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että kyseisenä määräpäivänä eli 31.12.1993 suorien sijoitusten yhteydessä voimassa olleen, pääomanliikkeitä kolmansiin maihin ja kolmansista maista koskeneen rajoituksen sisältäneen kansallisen oikeussäännön soveltamisena on pidettävä sitä, että sovelletaan kyseisenä päivänä voimassa ollutta rajoitusta pääosin vastaavaa myöhempää oikeussääntöä, vaikka kyseisenä päivänä voimassa ollutta rajoitusta on muutettu kyseisen päivän jälkeen lyhyeksi ajaksi olennaisesti lailla, joka on tullut voimaan mutta jota ei ole käytännössä sovellettu milloinkaan, koska se on korvattu nyt sovellettavalla oikeussäännöllä jo ennen kuin sitä on voitu soveltaa ensimmäiseen yksittäistapaukseen?

               3)

               Jos jompaankumpaan edellisistä kysymyksistä vastataan kieltävästi, onko EY 56 artikla esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jonka mukaan kyseisessä jäsenvaltiossa asuvan verovelvollisen, joka omistaa toisessa valtiossa (tässä: Sveitsissä) asuvasta yhtiöstä vähintään 1 prosentin, veron määräytymisperusteeseen lisätään kyseisestä yhtiöstä saatuja positiivisia tuloja, jotka ovat luonteeltaan sijoitetusta pääomasta saatuja tuloja, kyseistä omistusosuutta vastaava määrä, kun näihin tuloihin sovelletaan alempaa verokantaa kuin ensiksi mainitussa valtiossa?


title: Asia C-568/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 6.11.2013 — Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze v. Data Medical Service srl

text:
               22.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/25

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 6.11.2013 — Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze v. Data Medical Service srl
   (Asia C-568/13)
   2014/C 52/45
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Azienda Ospedaliero-Universitaria di Careggi-Firenze

      Vastapuoli: Data Medical Service srl

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 92/50/ETY (1) 1 artikla, tulkittuna myös direktiivin 2004/18/EY (2) 1 artiklan 8 kohdan valossa, esteenä sellaiselle kansalliselle sääntelylle, jota tulkitaan siten, että käsiteltävässä asiassa muutoksenhakijana oleva sairaala, joka on liiketoimintaa harjoittava julkinen yksikkö, suljetaan tarjouskilpailuihin osallistumisen ulkopuolelle?

               2)

               Onko julkisia hankintoja koskeva unionin oikeus — erityisesti vapaan kilpailun periaate, syrjintäkiellon periaate ja suhteellisuusperiaate yleisinä periaatteina — esteenä sellaiselle kansalliselle sääntelylle, joka mahdollistaa sen, että muutoksenhakijana olevan sairaalan kaltainen yksikkö, jota rahoitetaan pysyvästi julkisilla varoilla ja joka on julkisen terveydenhuoltopalvelun suora toimeksisaaja, voi saada tällaisesta tilanteesta ratkaisevaa kilpailuetua kilpaillessaan muiden taloudellisten toimijoiden kanssa — kuten käy ilmi tarjotun alennuksen suuruudesta — ilman, että samaan aikaan määrättäisiin korjaavista toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on välttää tällainen kilpailua vääristävä vaikutus?

      (1)  Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18.6.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/50/ETY (EYVL L 209, s. 1).

      (2)  Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/18/EY (EUVL L 134, s. 114).


title: Asia T-383/12: Kanne 24.8.2012 — Ferienhäuser zum See v. SMHV — Sunparks Groep (Sun Park Holidays)

text:
               17.11.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 355/29

         Kanne 24.8.2012 — Ferienhäuser zum See v. SMHV — Sunparks Groep (Sun Park Holidays)
   (Asia T-383/12)
   2012/C 355/63
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Ferienhäuser zum See GmbH (Marienmünster, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Boden ja I. Höfener)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Sunparks Groep NV (De Haan, Belgia)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan asiassa R 1928/2011-4 25.6.2012 antaman päätöksen;

               —

               kumoamaan väiteosaston 25.7.2011 antaman päätöksen ja

               —

               velvoittamaan SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: hakija

      Haettu yhteisön tavaramerkki: sini-kelta-musta kuviomerkki ”Sun Park Holidays Die wohl kinderfreundlichste Art Campingurlaub zu machen!” luokkiin 39 ja 43 kuuluvia palveluja varten — Yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9078049

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: vastapuoli valituslautakunnassa

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: yhteisön tavaramerkiksi nro 6852453 luokkiin 39, 41 ja 43 kuuluvia palveluja varten rekisteröity sini-vihreä kuviomerkki ”Sunparks Holiday Parks”; Benelux-tavaramerkiksi nro 834301 rekisteröity sanamerkki ”SUNPARK”; Benelux-tavaramerkiksi nro 853882 rekisteröity ja kansainväliseksi tavaramerkiksi nro 992185 rekisteröity kuviomerkki ”SUNPARKS”

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksyttiin.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin.

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia C-1/08: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 19.2.2009 (Corte suprema di cassazionen (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Athesia Druck Srl v. Ministero delle Finanze ja Agenzia delle Entrate (Kuudes arvonlisäverodirektiivi — 9 artiklan 2 kohdan e alakohta — 9 artiklan 3 kohdan b alakohta — 13. arvonlisäverodirektiivi — 2 artikla — Suorituspaikka — Mainospalvelut — Arvonlisäveron palauttaminen — Veroedustaja)

text:
               18.4.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 90/5

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 19.2.2009 (Corte suprema di cassazionen (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Athesia Druck Srl v. Ministero delle Finanze ja Agenzia delle Entrate
   (Asia C-1/08) (1)

   (Kuudes arvonlisäverodirektiivi - 9 artiklan 2 kohdan e alakohta - 9 artiklan 3 kohdan b alakohta - 13. arvonlisäverodirektiivi - 2 artikla - Suorituspaikka - Mainospalvelut - Arvonlisäveron palauttaminen - Veroedustaja)
   2009/C 90/08
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Corte suprema di cassazione

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Athesia Druck Srl

      Vastapuoli: Ministero delle Finanze ja Agenzia delle Entrate

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Corte suprema di cassazione (Italia) – Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan tulkinta – Mainospalvelut – Suorituspaikan määrittäminen – Palvelun suorittaa yritys, jonka kotipaikka on yhteisön alueella, sellaisen kolmanteen maahan sijoittautuneen yrityksen hyväksi, jolla on veroedustaja jäsenvaltion alueella

      Tuomiolauselma

   Kun mainospalvelujen vastaanottaja on sijoittautunut Euroopan yhteisön alueen ulkopuolelle, kyseisen vastaanottajan kotipaikan katsotaan jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 31.7.1984 annetulla kymmenennellä neuvoston direktiivillä 84/386/ETY, 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan nojalla lähtökohtaisesti olevan palvelujen suorituspaikka. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin turvautua kuudennen direktiivin 77/388, sellaisena kuin on muutettuna, 9 artiklan 3 kohdan b alakohdassa säädettyyn mahdollisuuteen ja katsoa kyseisten palvelujen suorituspaikan tästä lähtökohdasta poiketen olevan kyseisen jäsenvaltion alueella.
   Jos turvaudutaan kuudennen direktiivin 77/388, sellaisena kuin se on muutettuna, 9 artiklan 3 kohdan b alakohdassa säädettyyn mahdollisuuteen, Euroopan yhteisöön sijoittautuneen palvelujen suorittajan kolmannessa valtiossa sijaitsevalle vastaanottajalle, olipa tämä vastaanottaja lopullinen vastaanottaja tai välikätenä toimiva vastaanottaja, suorittama mainospalvelu katsotaan suoritetuksi Euroopan yhteisössä edellyttäen, että kuudennen direktiivin 77/388, sellaisena kuin se on muutettuna, 9 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitettu tosiasiallinen käyttö ja hyödyntäminen tapahtuvat kyseisen jäsenvaltion alueella. Asia on mainospalvelujen osalta näin, kun palvelujen suorituksen kohteena olevia mainosviestejä levitetään kyseisestä jäsenvaltiosta.
   Kuudennen direktiivin 77/388, sellaisena kuin se on muutettuna, 9 artiklan 3 kohdan b alakohta ei voi johtaa sellaisten mainospalvelujen verottamiseen, joita Euroopan yhteisön ulkopuolelle sijoittautunut palvelujen suorittaja tarjoaa omille asiakkailleen, vaikka kyseinen palvelujen suorittaja olisi aiemman palvelujen suorituksen osalta ollut välikätenä toimiva vastaanottaja, kun tällainen palvelujen suoritus ei kuulu tämän direktiivin 9 artiklan 2 kohdan e alakohdan soveltamisalaan ja yleisemmin kyseisen direktiivin kokonaisuutena tarkastellun 9 artiklan, johon tämän saman direktiivin 9 artiklan 3 kohdan b alakohdassa nimenomaisesti viitataan, soveltamisalaan.
   Kuudennen direktiivin 77/388, sellaisena kuin se on muutettuna, 9 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetun palvelun verollisuus ei vie verovelvolliselta oikeutta arvonlisäveron palautukseen, kun verovelvollinen täyttää jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteisön alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt – 17.11.1986 annetun kolmannentoista neuvoston direktiivin 86/560/ETY 2 artiklassa asetetut edellytykset.
   Veroedustajan nimeämisellä ei sellaisenaan ole vaikutusta siihen, ovatko sen henkilön, jota edustetaan, vastaanottamat tai suorittamat palvelut verollisia vai eivät.

      (1)  EUVL C 64, 8.3.2008.


title: Asia T-509/15: Kanne 3.9.2015 – Kessel medintim v. SMHV – Janssen-Cilag (Premeno)

text:
               26.10.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 354/45

         Kanne 3.9.2015 – Kessel medintim v. SMHV – Janssen-Cilag (Premeno)
   (Asia T-509/15)
   (2015/C 354/55)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Kessel medintim GmbH (Mörfelden-Walldorf, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Jacob ja U. Staudenmaier)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Janssen-Cilag GmbH (Neuss, Saksa)

      Menettely SMHV:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ”Premeno” – Rekisteröintihakemus nro 6 408 926

      SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n neljännen valituslautakunnan 2.7.2015 asiassa R 349/2015-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen ja hylkää väitteen

               —

               toissijaisesti palauttaa väitteen SMHV:oon uudelleen ratkaistavaksi

               —

               velvoittaa unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan nojalla SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 75 artiklan toista virkettä on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-476/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Unabhängigen Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg (Itävalta) on esittänyt 1.10.2010 — projektart Errichtungsgesellschaft mbH, Eva Maria Pepic ja Herbert Hilbe v. Grundverkehrs-Landeskommission Vorarlberg

text:
               4.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Unabhängigen Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg (Itävalta) on esittänyt 1.10.2010 — projektart Errichtungsgesellschaft mbH, Eva Maria Pepic ja Herbert Hilbe v. Grundverkehrs-Landeskommission Vorarlberg
   (Asia C-476/10)
   ()
   2010/C 328/38
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Unabhängiger Verwaltungssenat des Landes Vorarlberg

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: projektart Errichtungsgesellschaft mbH, Eva Maria Pepic ja Herbert Hilbe

      Vastapuoli: Grundverkehrs-Landeskommission Vorarlberg

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko perustamissopimuksen 67 artiklan täytäntöönpanosta 24.6.1988 annetun direktiivin 88/361/ETY (1) 6 artiklan 4 kohdan säännöstä, jonka mukaan vapaa-ajan asunnon ostamista koskevan kansallisen lainsäädännön voimassaoloa voidaan jatkaa, edelleen sovellettava, kun ETA:an kuuluvan Liechtensteinin ruhtinaskunnan kansalainen ostaa EU-valtiossa sijaitsevan vapaa-ajan asunnon?

               2)

               Onko kansallinen säännös, jossa evätään 24.6.1988 annetun neuvoston direktiiviin 88/361/ETY 6 artiklan 4 kohtaan vedoten Liechtensteinin ruhtinaskunnan kansalaiselta oikeus ostaa EU-valtiossa sijaitseva vapaa-ajan asunto, ristiriidassa ETA-sopimuksen pääomien vapaata liikkuvuutta koskevien säännösten kanssa sillä tavoin, että kansallisen viranomaisen on jätettävä tällainen kansallinen säännös huomioon ottamatta?

      (1)  EYVL L 178, s. 5.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16 päivänä lokakuuta 2003 asiassa C-2/02 (Verwaltungsgericht Mainzin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Emil Färber GmbH & Co. vastaan Landkreis Alzey-Worms (Yhteinen maatalouspolitiikka – Tuoreen lihan terveystarkastuksia ja -valvontaa koskevat maksut – Direktiivi 85/73/ETY)

text:
29.11.2003                FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                              C 289/5
1)    Italian tasavalta ei ole noudattanut EY 28 artiklan mukaisia        N. Colneric (esittelevä tuomari), julkisasiamies: J. Mischo,
      velvoitteitaan, koska se pitää voimassa lainsäädäntöä, jossa        kirjaaja: R. Grass, on antanut 16.10.2003 tuomion, jonka
      asetetaan vielä osittain yhdenmukaistamattomien, Italian lipun      tuomiolauselma on seuraava:
      alla purjehtivilla laivoilla käytettävien tuotteiden myynnin
      edellytykseksi se, että kansallinen laitos on antanut vaatimus-     1)    Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
      tenmukaisuustodistuksen – rajoittaen näin mahdollisesti kyseis-           ei ole noudattanut sijoittajien korvausjärjestelmistä 3 päivänä
      ten tuotteiden myyntioikeuden koskemaan vain tällaisen todis-             maaliskuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvos-
      tuksen haltijaa – ja koska se ei pidä pätevinä muissa jäsenvalti-         ton direktiivin 97/9/EY 15 artiklan mukaisia velvoitteitaan,
      oissa hyväksyttyjen laitosten kansainvälisten standardien mu-             koska se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen
      kaan suorittamia testauksia, vaikka tiedot on annettu                     edellyttämiä, Gibraltarin aluetta koskevia, lakeja, asetuksia ja
      toimivaltaiselle viranomaiselle ja todistuksista ilmenee, että            hallinnollisia määräyksiä.
      varusteet täyttävät turvallisuusvaatimukset, jotka vastaavat
      niitä turvallisuusvaatimuksia, joita italialaisten tuotteiden on    2)    Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
      vastattava.                                                               velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
2)    Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                          (1) EYVL C 84, 6.4.2002.
(1) EYVL C 84, 6.4.2002.
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                                            (toinen jaosto)
                             (toinen jaosto)                                                  16 päivänä lokakuuta 2003
                    16 päivänä lokakuuta 2003                             asiassa C-2/02 (Verwaltungsgericht Mainzin esittämä en-
                                                                          nakkoratkaisupyyntö): Emil Färber GmbH & Co. vastaan
                                                                                Landkreis Alzey-Worms (1)
asiassa C-489/01: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningas-
                                kunta (1)                                 (Yhteinen maatalouspolitiikka – Tuoreen lihan terveystar-
                                                                          kastuksia ja -valvontaa koskevat maksut – Direktiivi 85/73/
                                                                                ETY)
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
vin 97/9/EY täytäntöönpanon laiminlyönti – Gibraltarin
                                  alue)                                                            (2003/C 289/09)
                           (2003/C 289/08)                                                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                          (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                    (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                          Asiassa C-2/02, jonka Verwaltungsgericht Mainz (Saksa) on
                                                                          saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen
                                                                          käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa
Asiassa C-489/01, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-                vireillä olevassa asiassa Emil Färber GmbH & Co. ja Landkreis
nään: C. Tufvesson) vastaan Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin           Alzey-Worms ennakkoratkaisun direktiiveissä 89/662/ETY,
yhdistynyt kuningaskunta (asiamiehinään: G. Amodeo), jossa                90/425/ETY, 90/675/ETY ja 91/496/ETY tarkoitettujen eläin-
kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että Ison-           lääkärintarkastusten ja -valvonnan rahoittamisesta 29 päivänä
Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei                tammikuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/73/ETY
ole noudattanut sijoittajien korvausjärjestelmistä 3 päivänä              (EYVL L 32, s. 14), sellaisena kuin se on muutettuna ja
maaliskuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvos-                  kodifioituna 26.6.1996 annetulla neuvoston direktiivillä 96/
ton direktiivin 97/9/EY (EYVL L 84, s. 22) 15 artiklan mukaisia           43/EY (EYVL L 162, s. 1), liitteessä A olevan I luvun 2 kohdan
velvoitteitaan, koska se ei ole antanut tämän direktiivin                 ensimmäisen alakohdan a alakohdan tulkinnasta, yhteisöjen
noudattamisen edellyttämiä, Gibraltarin aluetta koskevia, lake-           tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston
ja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ainakaan       puheenjohtaja R. Schintgen (esittelevä tuomari) sekä tuomarit
ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle. Yhteisöjen             V. Skouris ja N. Colneric, julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja:
tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston              johtava hallintovirkamies M.-F. Contet, on antanut 16.10.2003
puheenjohtaja R. Schintgen sekä tuomarit V. Skouris ja                    tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
 ---pagebreak--- C 289/6                   FI                             Euroopan unionin virallinen lehti                                           29.11.2003
Direktiiveissä 89/662/ETY, 90/425/ETY, 90/675/ETY ja 91/                   kanssa käytävän kaupan vahingoksi, mikäli tätä lainsäädäntöä ei
496/ETY tarkoitettujen eläinlääkärintarkastusten ja -valvonnan             voida perustella EY 30 artiklan nojalla. Kansallisen tuomioistuimen
rahoittamisesta 29 päivänä tammikuuta 1985 annetun neuvoston               asiana on tutkia, onko näin sen käsiteltävänä olevassa asiassa.
direktiivin 85/73/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna ja kodifioi-
tuna 26.6.1996 annetulla neuvoston direktiivillä 96/43/EY, liit-
                                                                           (1) EYVL C 84, 6.4.2002.
teessä A olevan I luvun 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakoh-
taa on tulkittava siten, että siinä säädetty kiinteä lisämaksu,
jolla rahoitetaan leikkaamistoimenpiteisiin liittyvien tarkastusten ja
valvontatoimien kustannukset, on suoritettava kaikesta leikkaamoon
tuodusta lihasta riippumatta siitä, leikataanko tämä liha tosiasiassa
kyseisessä leikkaamossa.
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
(1) EYVL C 68, 16.3.2002.
                                                                                (toinen jaosto)
                                                                                16 päivänä lokakuuta 2003
                                                                           asiassa C-32/02: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                                           Italian tasavalta (1)
                       (ensimmäinen jaosto)                                (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
                                                                           vi 98/59/EY – Työnantajan käsite – Kansallinen lainsäädän-
                     2 päivänä lokakuuta 2003                              tö, jolla jätetään direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle
                                                                           sellainen toiminta, jolla ei tavoitella voittoa – Puutteellinen
asiassa C-12/02 (Bayerisches Oberstes Landesgericht esit-                                             täytäntöönpano)
tämä ennakkoratkaisupyyntö): rikosoikeudenkäynti
                      Marco Grilliä vastaan (1)                                                       (2003/C 289/11)
(Tavaroiden vapaa liikkuvuus – Vaikutukseltaan vastaavat                                         (Oikeudenkäyntikieli: italia)
toimenpiteet – Jäsenvaltiossa ostetun auton siirtäminen
maanteitse toiseen jäsenvaltioon – Väliaikaiset rekisterikilvet
– Rikosoikeudellinen seuraamus sellaisen ajoneuvon kuljet-                 (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
           tamisesta, jota ei ole pätevästi rekisteröity)                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                           (2003/C 289/10)
                                                                           Asiassa C-32/02, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-
                      (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                         nään: A. Aresu) vastaan Italian tasavalta (asiamiehenään:
                                                                           I. M. Braguglia, avustajanaan M. Mari) jossa kantaja vaatii
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen           yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Italian tasavalta ei
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                      ole noudattanut työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan
                                                                           jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä hei-
                                                                           näkuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin 98/59/EY (EYVL
                                                                           L 225, s. 16) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut
Asiassa C-12/02, jonka Bayerisches Oberstes Landesgericht
                                                                           tarvittavia säännöksiä sellaisista työnantajista, jotka eivät ta-
(Saksa) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuo-
                                                                           voittele voittoa liiketoiminnassaan, yhteisöjen tuomioistuin
mioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuo-
                                                                           (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohta-
mioistuimessa vireillä olevassa rikosoikeudenkäynnissä, jossa
                                                                           ja R. Schintgen sekä tuomarit V. Skouris ja N. Colneric
vastaajana on Marco Grilli, ennakkoratkaisun EY 29 artiklan
                                                                           (esittelevä tuomari), julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: R. Grass,
tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto),
                                                                           on antanut 16.10.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Wathelet
                                                                           seuraava:
(esittelevä tuomari) sekä tuomarit P. Jann ja A. Rosas, julkisasia-
mies: P. Léger, kirjaaja: R. Grass, on antanut 2.10.2003
tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                                 1)    Italian tasavalta ei ole noudattanut työntekijöiden joukkovähen-
                                                                                tämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä
EY 29 artikla on esteenä sille, että jäsenvaltion lainsäädännön                  20 päivänä heinäkuuta 1998 annetun neuvoston direktiivin
mukaan on rikosoikeudellisen seuraamuksen eli esimerkiksi vankeus-               98/59/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut
tai sakkorangaistuksen uhalla kiellettyä, että toisen jäsenvaltion               tarvittavia säännöksiä sellaisista työnantajista, jotka eivät
kansalainen kuljettaa tähän toiseen jäsenvaltioon ensin mainitussa               toiminnallaan tavoittele voittoa.
jäsenvaltiossa ostamansa ajoneuvon, johon on kiinnitetty sellaiset
                                                                           2)    Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
väliaikaiset rekisterikilvet, jotka kyseisen toisen jäsenvaltion viran-
omaiset ovat antaneet ajoneuvon viemiseksi tähän toiseen jäsenvalti-
oon, jos tämä lainsäädäntö on omiaan rajoittamaan vientiä, jos sillä       (1) EYVL C 84, 6.4.2002.
kohdellaan eri tavalla valtion sisäistä kauppaa ja ulkomaankauppaa
ja jos sillä annetaan etuja kotimaankaupalle toisen jäsenvaltion


title: Asia T-691/13: Kanne 27.12.2013 — Ricoh Belgium v. neuvosto

text:
               22.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/43

         Kanne 27.12.2013 — Ricoh Belgium v. neuvosto
   (Asia T-691/13)
   2014/C 52/82
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Ricoh Belgium NV (Vilvoorde, Belgia) (edustajat: asianajajat N. Braeckevelt ja A. de Visscher)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi

               —

               kumoamaan 29.10.2013 tehdyn neuvoston päätöksen, jonka mukaan hankinnan, jonka otsikko on ”mustavalkomonitoimitulostimien ja niihin liittyvien huoltopalvelujen hankinta tai vuokraus Euroopan unionin neuvoston pääsihteeristön käytössä olevia rakennuksia varten — viitenumero 2013/S 83-138901”, erästä 4 ei tehdä sopimusta NV Ricoh Belgiumin vaan toisen yhtiön kanssa

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu SEUT 15 ja SEUT 298 artiklan mukaisen avoimuusperiaatteen loukkaamiseen ja asetuksen N:o 966/2012 (1) 102 artiklan 1 kohdan rikkomiseen.
               Konkreettisesti on niin, että vastaaja on testannut kantajan tulostimet (niiden nopeuden) niiden käynnistymishetken eikä sen hetken perusteella, jolloin ne toimivat tehokkaimmin, vaikkei siitä ollut sovellettavassa hankintaeritelmässä mitään mainintaa. Niinpä kantajan tarjouksessa ilmoitetut mittaustulokset/arvot poikkeavat testituloksista ilmenevistä mittaustuloksista/arvoista, jotka ovat loppujen lopuksi pienempiä ja tuottavat siten epäedullisen tuloksen. Kantaja ei voi tarkastaa, onko sen kilpailijan laitteet testattu samoissa (epäedullisissa) olosuhteissa. Lisäksi kyseistä tarjouskilpailun ratkaisuperustetta (peruste C ”Tulostimien tekninen arviointi testien perusteella”) koskevien testien toteuttamisen jälkeen vastaaja on vahvistanut laskelman ja pistemäärän ja antanut ne tiedoksi kantajalle. Pistemäärä (eli 41,2 %) poikkeaa loppujen lopuksi riidanalaisen päätöksen taulukossa mainitusta pistemäärästä (joka on 38,61 %).

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan on rikottu perusteluvelvollisuutta, sellaisena kuin se ilmenee asetuksen N:o 966/2012 113 artiklan 2 kohdasta ja delegoidun asetuksen N:o 1268/2012 (2) 161 artiklan 3 kohdasta, ja velvollisuutta valita tarjouskilpailussa taloudellisesti edullisin tarjous, kuten ilmenee asetuksen N:o 966/2012 110 artiklan 2 kohdasta ja delegoidun asetuksen N:o 1268/2012 149 artiklan 1 kohdan b alakohdasta.
               Kantajalle myöhemmin antamissaan lisäselvityksissä vastaaja on todennut, että se on alun perin tehnyt virheen ja että testituloksia olisi pitänyt verrata hankintaeritelmässä edellytettyyn nopeuteen (100 tulostetta minuutissa) eikä kantajan tarjouksessa ilmoitettuun nopeuteen (110 tulostetta minuutissa).
               Vaikka vastaaja selittää niin sanottua korjausta loppupistemäärässä sillä, että testituloksia oli arvioitava pienemmän edellytyksen kannalta (vertaaminen luvun 100 eikä luvun 110 perusteella), kantaja näyttää siten käsittämättömästi, (aritmeettisesti) täysin epäloogisesti — ja lisäksi ilman mitään konkreettisia laskelmia tai perusteluja — saaneen yhtäkkiä alemman pistemäärän (38,61 pistettä eikä 41,2 pistettä, vaikka juuri korkeampi pistemäärä eli 44,3 pistettä olisi ollut odotettavissa, jos vertaaminen olisi toteutettu hankintaeritelmän vaatimuksiin nähden).
               Kun otetaan huomioon, että tarjoajien välinen kokonaisero on erän 4 osalta hyvin vähäinen, koska toinen yhtiö on saanut 90,81 pistettä ja kantaja puolestaan 89,67 pistettä, asianmukaisen laskennan mukaan kantajan olisi pitänyt katsoa tehneen taloudellisesti edullisimman tarjouksen.

      (1)  Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25.10.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU, Euratom) N:o 966/2012 (EUVL L 298, s. 1).

      (2)  Unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 soveltamissäännöistä 29.10.2012 annettu komission delegoitu asetus (EU) N:o 1268/2012 (EUVL L 362, s. 1).


title: Asian C-401/04 poistaminen rekisteristä

text:
               30.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/22

         Asian C-401/04 poistaminen rekisteristä (1)

   (2005/C 106/48)

      (Oikeudenkäyntikieli: ruotsi)

   Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 28.1.2005 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia C-401/04, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ruotsin kuningaskunta.

      (1)  EUVL C 273, 6.11.2004.


title: Asia C-105/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgia) on esittänyt 22.2.2007 — N. V. Lammers & Van Cleeff v. Belgische staat

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/26

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Belgia) on esittänyt 22.2.2007 — N. V. Lammers & Van Cleeff v. Belgische staat
   (Asia C-105/07)
   (2007/C 95/47)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: N. V. Lammers & Van Cleeff

      Vastaaja: Belgische Staat
   Ennakkoratkaisukysymykset
   Onko EY 12, EY 43, EY 46, EY 48, EY 56 ja EY 58 artiklan kanssa ristiriidassa sellainen Belgian kansallinen lainsäädäntö, joka sisältyy vuoden 1992 aiemmin voimassa olleisiin 18 §:n 1 momentin 3 kohtaan ja 2 momentin 3 kohtaan, joiden mukaan korkoja ei katsota osingoiksi eikä näin ollen myöskään verollisiksi silloin, kun kyseiset korot maksetaan sellaiselle hallituksen jäsenelle, joka on belgialainen yhtiö, kun taas samassa tilanteessa samanlaiset korot sitä vastoin katsotaan osingoiksi ja siten myös verollisiksi silloin, kun mainitut korot maksetaan sellaiselle hallituksen jäsenelle, joka on ulkomainen yhtiö?


               29.5.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 146/6

         Giuseppe Calón 8.4.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-134/04)
   (2004/C 146/08)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Giuseppe Caló, kotipaikka Luxemburg, on nostanut 8.4.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajat ovat asianajajat Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis ja Etienne Marchal, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               —

               kumoaa komission 30.3.2004 tekemän päätöksen, joka koskee tilastotoimiston ”maataloutta, kalastusta, rakennerahastoja ja ympäristöä koskevien tilastojen” linjan johtajan palkkaluokkaan A2 kuuluvan toimen täyttämistä ja kantajan tähän toimeen esittämän hakemuksen hylkäämistä

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
   Kantaja, vastaajana olevan toimielimen virkamies, joka toimi tilastotoimiston (Eurostat) ”maataloutta, ympäristöä, ravintoa ja alueita koskevien tilastojen” linjan johtajana, oli siirretty pääosastonsa pääjohtajan pääneuvonantajan tehtäviin. Komissio päätti myös, että kantajan entinen toimi täytetään.
   Kantaja riitautti nämä päätökset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa toisen asian (T-118/03, Caló v. komissio) yhteydessä.
   Tällä kanteella kantaja riitauttaa päätöksen, jolla toinen virkamies nimitettiin hänen entiseen toimeensa ja vetoaa ensimmäiseksi samoihin perusteisiin kuin asiassa T-118/03. Lisäksi kantaja väittää, että tehtävään valitulla hakijalla ei ole kyseessä olevassa avointa toimea koskevassa ilmoituksessa edellytettyä pätevyyttä. Hän väittää myös, että tämä hakija oli osallistunut komission jäsenten kabinettipäälliköiden kokoukseen, jossa päätettiin sen toimen täyttämisestä, jota hän itse oli hakenut. Tämän perusteella kantaja vetoaa siihen, että avoimuuden, kohtuullisuuden ja puolueettomuuden periaatteita ja puolustautumisoikeuksia on loukattu. Lopuksi kantaja vetoaa siihen, että päätöksestä puuttuvat kokonaan perusteet.


title: Asia F-138/14: Kanne 9.12.2014 – ZZ v. komissio

text:
               2.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 34/55

         Kanne 9.12.2014 – ZZ v. komissio
   (Asia F-138/14)
   (2015/C 034/68)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja S. Orlandi)

      Vastaaja: komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Vaatimus kumota päätös kantajan eläkeoikeuksien siirtämisestä unionin eläkejärjestelmään, jossa sovelletaan virkamiesten henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevaa 11 ja 12 artiklaa koskevia uusia täytäntöönpanosäännöksiä

      Vaatimukset

               —

               henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevaa 11 ja 12 artiklaa koskevien yleisten täytäntöönpanosääntöjen 9 artikla on todettava lainvastaiseksi

               —

               17.2.2014 tehty päätös Euroopan unionin toimielinten eläkejärjestelmässä hyväksi luettavien palvelusvuosien lukumäärän laskemisesta silloin, kun kantajan eläkeoikeudet siirrettiin kyseiseen järjestelmään, 3.3.2011 annettujen henkilöstösääntöjen liitteessä VIII olevan 11 artiklan 2 kohdan mukaisten soveltamisohjeiden mukaisesti, on kumottava

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-154/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Saksa) on esittänyt 29.3.2011 — Ahmed Mahamdia v. Algerian demokraattinen kansantasavalta

text:
               11.6.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 173/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg (Saksa) on esittänyt 29.3.2011 — Ahmed Mahamdia v. Algerian demokraattinen kansantasavalta
   (Asia C-154/11)
   2011/C 173/10
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landesarbeitsgericht Berlin-Brandenburg

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Ahmed Mahamdia

      Vastapuoli: Algerian demokraattinen kansantasavalta

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko jäsenvaltiossa sijaitsevaa sellaisen valtion suurlähetystöä, joka ei kuulu tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) (jäljempänä asetus N:o 44/2001) soveltamisalaan, pidettävä asetuksen N:o 44/2001 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuna sivuliikkeenä, agentuurina tai muuna toimipaikkana?

               2)

               Jos unionin tuomioistuin vastaa kysymykseen 1 myöntävästi:
               Voiko ennen riita-asian syntymistä tehty oikeuspaikkalauseke olla asetuksen N:o 44/2001 soveltamisalaan kuulumattoman tuomioistuimen toimivallan perusteena, jos oikeuspaikkalauseke aiheuttaa sen, että asetuksen N:o 44/2001 18 ja 19 artiklaan perustuva toimivalta suljetaan pois?

      (1)  EYVL L 12, s. 1.