title: Asia T-256/12: Kanne 13.6.2012 — Hautau v. komissio

text:
               28.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 227/31

         Kanne 13.6.2012 — Hautau v. komissio
   (Asia T-256/12)
   2012/C 227/53
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Hautau GmbH (Helpsen, Saksa) (edustajat: Rechtsanwalt C. Peter)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 28.3.2012 tehdyn Euroopan unionin komission päätöksen K (2012) 2069 lopullinen asiassa COMP/39.452 — Ikkunoiden ja lasiovien avausmekanismit, siltä osin kuin se koskee kantajaa ja

               —

               toissijaisesti alentamaan kantajalle määrättyä sakkoa sopivaksi katsomallaan määrällä sekä

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhdeksään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensinnäkin sakkopäätös perustuu virheellisesti SEUT 101 artiklan rikkomiseen. Mainittua rikkomista ei kuitenkaan ole tapahtunut, koska keskustelut tapahtuivat kilpailijoiden tieten ja niiden toiveesta.

               2)

               Toiseksi sakkopäätöksessä väitetään virheellisesti, että kilpailusääntöjen rikkomiseen osalliset yritykset keskustelivat muunlaisista avausmekanismeista kuin ala- ja sivusaranoiduista ikkunoista.

               3)

               Kolmanneksi vaikka SEUT 101 artiklaa olisikin rikottu, sakkopäätöksessä väitetään joka tapauksessa virheellisesti, että kilpailusääntöjen vastainen menettely koski myös erityisiä avausmekanismeja.

               4)

               Neljänneksi myös se väite on kantajan mukaan virheellinen, että kantaja olisi osallistunut johonkin kilpailusääntöjen vastaiseen salaiseen yhteistyöhön Saksan liittotasavallan alueen ulkopuolella. Korkeintaan voitaisiin väittää, että kantaja on rikkonut SEUT 101 artiklan 1 kohtaa Italian ja Kreikan markkinoilla vuonna 2007.

               5)

               Viidenneksi kantaja vetoaa toissijaisesti toiseen, kolmanteen ja neljänteen kanneperusteeseen nähden siihen, että sakon laskemisessa on virheellisesti otettu huomioon liukuikkunoiden ja -ovien helojen liikevaihto tai erityisten avausmekanismien liikevaihto ja Saksan ulkopuolinen liikevaihto. Tämän vuoksi vastaajan määrittämä liikevaihto, jota on käytetty sakon perusmäärän määrittämisessä, on selvästi liian korkea. Näin ollen asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 3 kohtaa on rikottu.

               6)

               Kuudenneksi kantaja vetoaa toissijaisesti siihen, että sakon määrän laskemisessa on tehty arviointivirhe kilpailusääntöjen rikkomisen vakavuuden ja varoittavan vaikutuksen varmistamiseksi tehtävän korotuksen (nk. liittymismaksu) osalta. Vakavasta kilpailusääntöjen rikkomisesta tai varoittavan vaikutuksen varmistamiseksi tehtävästä korotuksesta johtuva prosenttiosuus on kantajan osalta vahvistettu suhteettoman korkeaksi. Myös tältä osin on rikottu asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 3 kohtaa.

               7)

               Seitsemänneksi kantaja vetoaa toissijaisesti asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 3 kohdan rikkomiseen sen vuoksi, että muiden kartellin jäsenten kanssa saatu liikevaihto on virheellisesti otettu huomioon.

               8)

               Kahdeksanneksi päätös on myös perusteltu erittäin puutteellisesti. Se on näin ollen kokonaan kumottava SEUT 296 artiklan rikkomisen ja siitä seuraavan kantajan puolustautumisoikeuksien loukkaamisen vuoksi riippumatta siitä, onko kantaja osallistunut SEUT 101 artiklan vastaisiin menettelyihin vai ei. Puutteen korjaaminen tämän oikeudenkäynnin kuluessa ei tule kyseeseen.

               9)

               Yhdeksänneksi kantaja väittää, että komissio on virheellisesti väittänyt, että kantaja on osallistunut (oletetusti) 16.11.1999 ja 3.7.2007 välisen ajan kilpailusääntöjen vastaiseen menettelyyn. Väite yhdestä ja jatkuvasta kilpailusääntöjen rikkomisesta 16.11.1999–3.7.2007 ei kuitenkaan ole perusteltu sen vuoksi, että hintoja on itsenäisesti korotettu vuonna 2001 eikä myöskään sen vuoksi, että vuodelle 2002 ei ollut sopimusta. Näin ollen päätökseen voidaan sisällyttää korkeintaan vuodesta 2003 alkava ajanjakso. Siltä osin kuin kantajan väitetään menetelleen kilpailusääntöjen vastaisesti muualla kuin Saksan markkinoilla, voidaan korkeintaan katsoa, että se on rikkonut SEUT 101 artiklaa vuonna 2007. Kantaja on sen vuoksi sitä mieltä, ettei ole sallittua katsoa, että se olisi osallistunut seitsemän vuotta ja seitsemän kuukautta kestäneeseen jatkuvaan kilpailusääntöjen rikkomiseen.


title: Yhdistetyt asiat F-137/12, F-138/12, F-139/12 ja F-141/12: Virkamiestuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 13.12.2013 — Van Oost, Ibarra de Diego, Theodoridis ja Hotz v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Ylennys — Vuosien 2010–2011 sertifiointimenettely — Virkamiehen jättäminen pois sertifiointimenettelyn läpäisseistä virkamiehistä laaditusta luettelosta — Virkamiestuomioistuimen aloitteesta tehty sovintoratkaisu — Valitusaika — Määräajan päättymisen jälkeen tehty valitus — Anteeksiannettavan erehdyksen käsite — Tavanomaisen tarkkaavaiselta virkamieheltä edellytetty huolellisuus — Puhelimitse saadut tiedot — Näyttö — Tutkimatta jättäminen)

text:
               1.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 31/21

         Virkamiestuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 13.12.2013 — Van Oost, Ibarra de Diego, Theodoridis ja Hotz v. komissio
   (Yhdistetyt asiat F-137/12, F-138/12, F-139/12 ja F-141/12) (1)

   (Henkilöstö - Virkamiehet - Ylennys - Vuosien 2010–2011 sertifiointimenettely - Virkamiehen jättäminen pois sertifiointimenettelyn läpäisseistä virkamiehistä laaditusta luettelosta - Virkamiestuomioistuimen aloitteesta tehty sovintoratkaisu - Valitusaika - Määräajan päättymisen jälkeen tehty valitus - Anteeksiannettavan erehdyksen käsite - Tavanomaisen tarkkaavaiselta virkamieheltä edellytetty huolellisuus - Puhelimitse saadut tiedot - Näyttö - Tutkimatta jättäminen)
   2014/C 31/36
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: Fabrice Van Oost (Ville-Pommerœul, Belgia), Maria Belén Ibarra de Diego (Alicante, Espanja), Nicolaos Theodoridis (Soignies, Belgia) ja Margarita Hotz (Bryssel, Belgia), (edustaja: asianajaja S. Pappas)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Berscheid ja C. Berardis-Kayser)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kumoamiskanne EPSOn päätöksestä jättää kantaja merkitsemättä niistä henkilöistä laadittuun luetteloon, jotka ovat läpäisseet sertifiointimenettelyyn kuuluvan koulutuksen päätteeksi järjestetyt kokeet, sekä vahingonkorvausvaatimus.

      Määräysosa

               1)

               Asiat F-137/12, F-138/12 ja F-139/12 poistetaan virkamiestuomioistuimen rekisteristä.

               2)

               Asioiden F-137/12, F-138/12 ja F-139/12 asianosaiset vastaavat oikeudenkäyntikuluistaan tekemänsä sopimuksen mukaisesti.

               3)

               Asian F-141/12 kanne jätetään tutkimatta.

               4)

               Margarita Hotz vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komissiolle asiassa F-141/12 aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 26, 26.1.2013, s. 75 ja 76.


title: Elsa De Persion 27.2.1996 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-23/96)

text:
4.5.96                 H                       Euroopan yhteisojen virallinen lehti                                N:o C 133/25
siten rikkonut neuvoston päätöksen 93/73 l /EY 7 artiklan          Kantaja väittää, että koska hänen sijastaan nimitettiin
3 kohtaa ja EY:n perustamissopimuksen 190 artiklaa .               henkilöstösääntöjen 7 artiklan vastaisesti sellainen hakija ,
                                                                   joka ei täyttänyt erityisiä tietoja ja kokemusta koskevia
                                                                   vähimmäisedellytyksiä , kyseinen nimitys ei ole yksikön
                                                                   edun mukainen . Näin ollen tähän nimitykseen sisältyy
                                                                   väistämättä harkintavallan väärinkäyttöä .
                                                                   Lisäksi on todettava, että luottamuksensuojan periaatetta
Antonio Gianninin 21.2.1996 Euroopan yhteisöjen komis             on loukattu, koska komission yleisestä käytännöstä poike
                  siota vastaan nostama kanne
                                                                   ten täytettävänä olleen toimen kuvauksessa oli merkittävä
                         (Asia T-21/96 )                           puute; lähes kaikista komission julkaisemista toimia koske
                          ( 96/C 133/57 )                          vista tavanomaisista kuvailuista poiketen suoritettavia teh
                                                                   täviä ei ollut mainittu millään tavoin, eikä liioin näihin
                                                                   tehtäviin liittyviä tietoja ja kokemusta koskevia pätevyys
                 (Oikeudenkàyntikieli: ranska)                     vaatimuksia . Tämän vuoksi esillä olevassa asiassa komis
                                                                   sion menettely ei ole sopusoinnussa avointa tointa koskevan
Antonio Giannini, Bryssel, on nostanut 21.2.1996 Euroo            ilmoituksen tavoitteen — kyseiseen toimeen hakijoilta
pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa           vaadittujen edellytysten ilmoittaminen seikkaperäisesti asi
kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan           anomaisille henkilöille — eikä sen periaatteen kanssa , jonka
edustajina ovat asianajajat Marc Dallemagne ja Carlo               mukaan virkamiehen on voitava luottaa hallintoviranomai
Locchi, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa asianajo         sen vakiintuneeseen käytäntöön .
toimisto Jeannot Biver, côte d'Eich 7.
                                                                   Kantaja vetoaa lopuksi esillä olevassa asiassa ilmeiseen
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen           harkintavirheeseen, joka ilmenee siten, ettei henkilöstö
tuomioistuin                                                       sääntöjen 4 artiklan, 29 artiklan 1 kohdan ja 45 artiklan
                                                                   määräyksiä sekä avointa tointa koskevan ilmoituksen sana
— kumoaa komission päätöksen, jolla kantajan tointa                muotoa ole otettu huomioon . Tutkittaessa hyväksytyn
    KOM/151 /94 koskeva hakemus on hylätty ja joka on              hakijan ansioita havaitaan, ettei hän täytä niitä pätevyyttä
                                                                   koskevia vähimmäisedellyltyksiä, jotka on mainittu avointa
    annettu kantajalle tiedoksi 28.4.1995 ;
                                                                   tointa koskevassa ilmoituksessa . Kyseisellä henkilöllä ei ole
                                                                   minkäänlaista kokemusta tekstiilialan kansainvälisten sopi
— kumoaa kantajalle 3.5.1995 tiedoksiannetun vastaajan             musten neuvottelusta ja hallinnosta . Hänellä ei ole myös
    päätöksen, jolla muu hakija on nimitetty yksikön               kään tälle yksikölle annettujen tehtävien suorittamisessa
     " Tekstiilialan sopimusten neuvottelu ja hallinto; jalki     tarvittavia tietoja . Näin ollen nimittävä viranomainen ei ole
    neet; muut " (pääosasto I/D/1 ) päälliköksi palkkaluok         noudattanut mainitussa avointa tointa koskevassa ilmoi
     kaan A3 avointa tointa koskevan ilmoituksen KOM/
                                                                    tuksessa määriteltyjä edellytyksiä .
     151 /94 perusteella;
— kumoaa kantajalle 23.11.1995 tiedoksiannetun päätök
     sen, jolla kantajan 25.7.1995 tekemä valitus on
     hylätty;
— velvoittaa vastaajan suorittamaan kantajalle 5 000 ecua           Elsa De Persion 27.2.1996 Euroopan yhteisöjen komissiota
     korvauksena hänen kärsimästään aineettomasta vahin                                vastaan nostama kanne
     gosta; kantaja varaa itselleen oikeuden nostaa tai alentaa
     tätä määrää oikeudenkäynnin aikana ;                                                   ( Asia T-23/96 )
                                                                                ( 96/C 133/58 )
 — velvoittaa vastaajan suorittamaan kantajalle 15 000
     ecua korvauksena hänen kärsimästään taloudellisesta
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
     vahingosta; kantaja varaa itselleen oikeuden nostaa tai
     alentaa tätä määrää oikeudenkäynnin aikana ;
                                                                    Euroopan yhteisöjen komission virkamies Elsa De Persio,
 — velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyn             kotipaikka Bryssel, edustajinaan asianajajat Giovanni
     tikulut .                                                       Petroni ja Franco Giampietro, Rooma , prosessiosoite
                                                                     Luxemburgissa asianajotoimisto Gilles Bounéou, 15 avenue
                                                                     du Bois, on nostanut 27.2.1996 Euroopan yhteisöjen
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                 ensimmäisen      oikeusasteen     tuomioistuimessa  kanteen
                                                                     Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan .
 Kantaja , joka on palkkaluokkassa A4 oleva komission
 virkamies, on riitauttanut sen, että hänen hakemuksensa
 yksikön "Tekstiilialan sopimusten neuvottelu ja hallinto;           Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen , tuomio
 jalkineet; muut " ( pääosasto I/D/l ) päällikön toimeen palk       istuin
 kaluokassa A3 on hylätty, erityisesti ottaen huomioon
 avointa tointa koskevan ilmoituksen, jonka perusteella              — toteaa lainvastaiseksi päätöksen, jolla kantaja vapautet
 kyseinen toimi on täytetty.                                             tiin tehtävistään, ja sen painostuksen ja uhkailun, jolla
 ---pagebreak--- N:o C 133/26         FI                      Euroopan yhteisôjen virallinen lehti                                      4.5.96
   oli tarkoitus saada hänet luopumaan A-virastaan Euroo        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   pan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimistossa
   ( OPOCE ;
                                                                 Kantaja , joka on alun perin ura-alueeseen LA kuuluva
                                                                 komission virkamies, joka siirrettiin myöhemmin Euroopan
— toteaa lainvastaiseksi 22.12.1995 tehdyn päätöksen nro         yhteisöjen virallisten julkaisujen toimistoon hoitamaan
   010466 , jonka oli allekirjoittanut henkilöstöasiain ja       italiankielistä CELEX-tietokantaa , jolloin hän joutui hoita
   hallinnon pääjohtaja ja jolla kantaja siirrettiin             maan ura-alueeseen A kuuluvia tehtäviä , on riitauttanut
   OPOCErsta Euroopan yhteisöjen komission käännös              OPOCE:n johtajan päätöksen, jolla hänet siirrettiin takaisin
   palveluun 16.1.1996 alkaen, sekä kumoaa tämän                 käännösasioita hoitavaan pääosastoon .
   päätöksen;
                                                                 Kantaja toteaa tämän osalta, että siitä päivästä lähtien,
— toteaa lainvastaiseksi implisiittisen päätöksen hylätä         jolloin hän aloitti työskentelyn OPOCE:ssa , hän itse asiassa
   kantajan valitus nro 689/95 , koska sitä ei oltu millään      vastasi CELEXin tiedonsyöttömenetelmistä , ja ainakin työn
   tavalla perusteltu;                                           alkuvaiheessa hän kuului toimielinten väliseen CELEX
                                                                 ryhmään . Hallinnossa ei kuitenkaan missään vaiheessa
                                                                 määritelty sitä , mistä ajankohdasta alkaen hän kuului
                                                                 palkkaluokkaan A5 , ja hänen hallinnollisen tilanteensa
— toteaa lainvastaiseksi nimenomaisen päätöksen, jolla
                                                                 vakiinnuttamisen edellytykseksi asetettiin se, että hän
   hylättiin kantajan valitus nro R 689/96 , joka annettiin
                                                                 suostuu siirtymään Luxemburgiin .
   tiedoksi kantajalle myöhässä 18.1.1996 henkilöstöasi
   ain pääjohtajan 21.12.1995 allekirjoittamalla muistiolla
   nro 010299 , sekä kumoaa tämän päätöksen;
                                                                 Kantaja väittää ensinnäkin, että luottamuksensuojan peri
                                                                 aatetta ja työnantajan velvollisuuksia on rikottu, koska
                                                                 nimittävä viranomainen ei puuttunut siihen, että OPOCE
— toteaa , että komission 4.2.1994 tekemää päätöstä , joka
                                                                 vapautti hänet tehtävistään, vaikka työnantajan edun
   julkaisiin hallinnollisten tiedonantojen eritysnumerossa      mukaista olisi ollut se, että hän olisi voinut jatkaa tehtä
   ranskaksi 11.2.1994 ja 15.4.1994 muilla kielillä , ei         viensä hoitamista .
   voida pitää asetuksen ( ETY , Euratom, EHTY )
   N:o 3947/92 11 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun täytän
   töönpanosäännöksen antamisena, ja joka tapauksessa
   ilmoittaa, ettei näihin voida vedota kantajaa vastaan;        Kantaja viittaa myös siihen, että henkilöstöasiain pääjohta
                                                                 jan tekemä päätös nro 010466/95 on ilmeisen epälooginen
                                                                 ja riittämätön sekä väärin perusteltu . Lisäksi kantaja
                                                                 katsoo, että vaikka kyseisen päätöksen teki toimivaltainen
— toteaa , että kantaja kuuluu ura-alueeseen A ja palkka        nimittävä viranomainen, se kuitenkin ylitti toimivaltansa,
   luokkaan A5 1.1.1993 alkaen, jolloin asetus ( ETY,            koska sillä oli tarkoitus muuttaa lainmukaiseksi kantajan
   Euratom, EHTY ) N:o 3947/92 tuli voimaan;                     vapauttaminen tehtävistään ja OPOCE:n organisaatiokaa
                                                                 vion mukaisesta A-virasta .
— ilmoittaa , että kantaja saa palata OPOCEtnen hoita
   maan tehtäviään, jotka käyvät ilmi häntä koskevasta           Kantajan mukaan siirtoa ei voida myöskään perustella sillä,
   arviointikertomuksesta ajanjaksolta 1.10.1992 —               että asetuksen ( ETY , Euratom, EHTY ) N:o 3947/92 11
    30.6.1993 ;                                                  artiklassa säädettyä poikkeusta sovelletaan ainoastaan vir
                                                                 koihin, jotka on julistettu uudelleen haettaviksi 4.2.1994
                                                                 annettujen yleisten täytäntöönpanosäännösten julkaisemi
— tarkastelee Euroopan yhteisöjen virkamiesten henkilös         sen jälkeen. Nämä säännökset eivät koske siirtämistä
   tösäännön 45 artiklan 2, 3 ja 4 kohdan lainmukaisuutta        CELEXiä ja eurotietokantoja hoitavista yksiköistä . Ne
   Euroopan unionista tehdyn sopimuksen F artiklan 2             annettiin vuotta myöhemmin täysin erilaisissa olosuhteissa
    kohdassa vahvistettujen periaatteiden valossa;               tiettyjen yksittäisiä virkoja koskevien henkilöstötarpeiden
                                                                 tyydyttämiseksi, eikä niillä ollut tarkoitus vastata kahden
                                                                 kokonaisen yksikön henkilöstötarpeisiin .
— velvoittaa vastaajan maksamaan vahingonkorvausta
    hallinnon lainvastaisesta toiminnasta kantajalle aiheu
    tuneista aineettomista vahingoista ;                         Lopuksi kantaja väittää, että henkilöstösäännön 45 artiklan
                                                                 2 , 3 ja 4 kohta ovat yleisten oikeusperiaatteiden vastai
                                                                  sia .
— velvoittaa vastaajan korvaamaan tuomioistuimen työ
    järjestyksen mukaisesti oikeudenkäyntikulut kokonai
    suudessaan sekä kantajalle aiheutuneet kulut, erityisesti
    matka- ja majoituskulut sekä asianajajien palkkioista ja
    prosessiosoitteen hankkimisesta aiheutuneet kulut.


title: Asia T-106/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.7.2013 — Cytochroma Development v. SMHV — Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin ALPHAREN rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat kansalliset sanamerkit ALPHA D3 — Suhteellinen hylkäysperuste — Tilanne, jossa SMHV panee täytäntöön tuomion, jolla kumotaan sen valituslautakunnan päätös — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 65 artiklan 6 kohta — Valituslautakuntien kokoonpano — Asetuksen (EY) N:o 216/96 1 artiklan d kohta)

text:
               10.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 233/7

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 3.7.2013 — Cytochroma Development v. SMHV — Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)
   (Asia T-106/12) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin ALPHAREN rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat kansalliset sanamerkit ALPHA D3 - Suhteellinen hylkäysperuste - Tilanne, jossa SMHV panee täytäntöön tuomion, jolla kumotaan sen valituslautakunnan päätös - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 65 artiklan 6 kohta - Valituslautakuntien kokoonpano - Asetuksen (EY) N:o 216/96 1 artiklan d kohta)
   2013/C 233/11
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Cytochroma Development, Inc. (St. Michael, Barbados) (edustajat: barrister S. Malynicz ja solicitor A. Smith)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Jerusalem, Israel)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, joka on nostettu SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 2.12.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 1235/2011-1), joka koskee Teva Pharmaceutical Industries Ltd:n ja Cytochroma Development, Inc:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) 2.12.2011 tekemä päätös (asia R 1235/2011-1) kumotaan.

               2)

               SMHV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 138, 12.5.2012.


title: Asia T-41/16: Kanne 28.1.2016 – Cyprus Turkish Chamber of Industry ym. v. komissio

text:
               4.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/34

         Kanne 28.1.2016 – Cyprus Turkish Chamber of Industry ym. v. komissio
   (Asia T-41/16)
   (2016/C 118/39)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Cyprus Turkish Chamber of Industry (Nikosia, Kypros), Animal Breeders Association (Nikosia), Milk and Oil Products Production and Marketing Cooperative Ltd. (Nikosia), Süt Urünleri İmalatçulari Birliği Milk Processors Association (Nikosia) ja Fatma Garanti (Güzelyurt, Kypros) (edustajat: solicitor B. O’Connor sekä asianajajat S. Gubel ja E. Bertolotto)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 18.11.2015 annetun komission päätöksen Ares(2015)5171539 ja 15.1.2016 annetun komission päätöksen Ares(2016)220922 ”ΧΑΛΛΟΥΜΙ” (HALLOUMI) / ”HELLIM” (ΠΟΠ) (CY-PDO-0005-01243) -nimeä koskevaan rekisteröintihakemukseen liittyvien vastaväitemenettelyjen osalta

               —

               toteamaan lainvastaisiksi asetuksen (EU) N:o 1151/2012 49, 50, 51 ja 51 artiklan sekä toteamaan, ettei kyseisiä säännöksiä voida soveltaa esillä olevaan asiaan siltä osin kuin niissä ei säädetä järjestelmästä, jolla varmistetaan kantajien perusoikeuksien noudattaminen

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kolmeen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäisen kanneperusteen mukaan riidanalaiset komission päätökset ovat lainvastaisia siltä osin kuin niissä jätetään kantajat sen menettelyn ulkopuolelle, joka koskee Halloumi/Hellim-nimen rekisteröimistä suojatuksi alkuperänimitykseksi Euroopan unionissa.

               2.

               Toisen kanneperusteen mukaan riidanalaiset komission päätökset ovat lainvastaisia siltä osin kuin niillä loukataan yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteita.

               3.

               Kolmannen kanneperusteen mukaan asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 49, 50, 51 ja 52 artikla ovat lainvastaisia eikä niitä voida soveltaa siltä osin kuin niissä ei säädetä järjestelmästä, jolla varmistetaan kantajien perusoikeuksien noudattaminen.

      (1)  Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 21.11.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1151/2012 (EUVL L 343, s. 1).


title: Asia T-473/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.3.2017 – Capella v. EUIPO – Abus (APUS) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin APUS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi kansallinen sanamerkki ABUS — Suhteellinen hylkäysperuste — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Sekaannusvaara — Rekisteröintihakemuksen toistuvat rajaamiset valituslautakunnassa — Asetuksen N:o 207/2009 43 artiklan 1 kohta — Valituslautakunnan toimivalta — Asetuksen N:o 207/2009 64 artiklan 1 kohta — Oikeus tulla kuulluksi — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artiklan toinen virke — Asetuksen (EY) N:o 2868/95 13 säännön 3 kohta)

text:
               8.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 144/37

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.3.2017 – Capella v. EUIPO – Abus (APUS)
   (Asia T-473/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin APUS rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi kansallinen sanamerkki ABUS - Suhteellinen hylkäysperuste - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Sekaannusvaara - Rekisteröintihakemuksen toistuvat rajaamiset valituslautakunnassa - Asetuksen N:o 207/2009 43 artiklan 1 kohta - Valituslautakunnan toimivalta - Asetuksen N:o 207/2009 64 artiklan 1 kohta - Oikeus tulla kuulluksi - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artiklan toinen virke - Asetuksen (EY) N:o 2868/95 13 säännön 3 kohta))
   (2017/C 144/49)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Capella EOOD (Sofia, Bulgaria) (edustaja: asianajaja F. Henkel)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: S. Hanne)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Abus August Bremicker Söhne KG (Wetter, Saksa) (edustaja: asianajaja G. Hallwachs)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 2.6.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 117/2014-4), joka koskee Abus August Bremicker Söhne KG:n ja Capella EOOD:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 2.6.2015 tekemä päätös (asia R 117/2014-4) kumotaan.

               2)

               EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Capella EOOD:n oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Abus August Bremicker Söhne KG vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 328, 5.10.2015.


title: Asia F-24/15: Kanne 11.2.2015 – ZZ v. neuvosto

text:
               20.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 127/43

         Kanne 11.2.2015 – ZZ v. neuvosto
   (Asia F-24/15)
   (2015/C 127/61)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja M. Velardo)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Vaatimus sen päätöksen kumoamiseksi, jolla hylättiin kantajan vaatimus hänen tehtäväryhmän I sopimussuhteisen toimihenkilön työsopimuksensa luokittelemiseksi uudelleen väliaikaisen toimihenkilön työsopimukseksi tai vaihtoehtoisesti tehtäväryhmän III sopimussuhteisen toimihenkilön työsopimukseksi, ja vaatimus saada korvausta väitetystä henkisestä kärsimyksestä ja aineellisesta vahingosta.

      Vaatimukset

               —

               työsopimusten tekemiseen toimivaltaisen viranomaisen 11.4.2014 tekemä päätös, jolla kieltäydyttiin luokittelemasta uudelleen kantajan sopimussuhteisen toimihenkilön työsopimusta väliaikaisen toimihenkilön työsopimukseksi tai vaihtoehtoisesti tehtäväryhmän III sopimussuhteiseksi työsopimukseksi, ja henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan mukaisen valituksen hylkäämistä koskeva implisiittinen päätös on kumottava

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä ja aineellisesta vahingosta määrättävälle korvaukselle 6,75 prosentin viivästyskorkoa ja hyvitysluonteista korkoa

               —

               vastaaja on joka tapauksessa velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-436/07 P: Valitus, jonka Euroopan yhteisöjen komissio on tehnyt 14.9.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-312/05, Euroopan yhteisöjen komissio v. Efrosini Alexiadou, 12.7.2007 antamasta tuomiosta

text:
               10.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/39

         Valitus, jonka Euroopan yhteisöjen komissio on tehnyt 14.9.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-312/05, Euroopan yhteisöjen komissio v. Efrosini Alexiadou, 12.7.2007 antamasta tuomiosta
   (Asia C-436/07 P)
   (2007/C 269/67)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: D. Triantafullou)

      Muu osapuoli: Efrosini Alexiadou
   Vaatimukset
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-312/05, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan E. Aleksiadou, 12.7.2007 antaman tuomion, joka on annettu tiedoksi komissiolle 18.7.2007

               —

               ratkaisee asian komission kanteessaan esittämien vaatimusten mukaisesti

               —

               velvoittaa muun osapuolen korvaamaan valituksesta aiheutuneet oikeudenkäyntikulut sekä ensimmäisessä oikeusasteessa kertyneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti (osapuolten välillä voimassa olevan sopimuksen) yleisiä sopimuslausekkeita erityisesti lauseketta, joka koskee taloudellista valvontaa ja jolla viitataan joustavaan valvontaan, pelkkänä mahdollisuutena. Eräs toinen lauseke, johon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on omasta aloitteestaan turvautunut, ei edes koske valvontaa, vaan kyse on sopimuksen virheellisestä täytäntöönpanosta. Velvollisuus harjoittaa valvontaa on näin ollen todettu toteen näytetyksi riippumatta sopimuslausekkeesta, johon on vedottu.
   Joka tapauksessa ei voitaisi vaatia taloudellista valvontaa, jos sillä ei ole käytännön kohdetta, koska ketään ei voida velvoittaa mahdottomaan ja koska sopimuslausekkeita on tulkittava siten, että ne ovat käytännössä tehokaita.
   Hyvän julkishallinnon periaate edellyttää komissiolta sitä, että se ei harjoita valvontaa ilman syytä. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on etukäteen sulkenut pois sen, että sovellettaisiin luottamuksensuojan periaatetta ja kauppatavan periaatetta, jotka voisivat ohjata sen tekemää tulkintaa.
   Tehdessään ratkaisun vastaajan poissa ollessa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei voi laskea komission syyksi sitä, että se ei selittänyt tiettyjä perustelujaan (erityisesti edellä mainittua) ilman, että se loukkaisi oikeussuojan periaatetta.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 23 päivänä marraskuuta 2000 asiassa C-135/99 (Bundessozialgerichtin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Ursula Elsen vastaan Bundesversicherungsanstalt für Angestellte (Siirtotyöläisten sosiaaliturva – Asetus N:o 1408/71 – Asetuksen 3 ja 10 artikla ja liitteessä VI olevan C jakson 19 kohta – Vanhuusvakuutus – Lapsen hoitoon toisessa jäsenvaltiossa käytetyn ajan huomioon ottaminen)

text:
C 79/2                    FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          10.3.2001
R. Plender, QC, solicitor W. Sibreen valtuuttamana, prosessio-           EY 234 artikla) nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväk-
soite Luxemburgissa asianajotoimisto Elvinger, Hoss & Prussen,           si saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
15 Côte d’Eich, jossa valittaja vaatii muutoksenhaussaan                 olevassa asiassa Ursula Elsen vastaan Bundesversicherungsan-
yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan Euroopan yhteisöjen                  stalt für Angestellte ennakkoratkaisun EY:n perustamissopi-
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu ensim-              muksen 51 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 42 artikla)
mäinen jaosto) asiassa T-243/94, British Steel vastaan komis-            ja sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella
sio, 24.10.1997 antaman tuomion (Kok. 1997, s. II-1887),                 liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäse-
jolla se hylkäsi valittajan nostaman kanteen, joka koski Espan-          niinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuk-
jan Corporación de la Siderurgia Integral -nimiselle (CSI)              sen (ETY) N:o 1408/71 tulkinnasta, sellaisena kuin tämä asetus
julkiselle integroidulle terästeollisuusyritykselle myönnetyistä         on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.6.1983 annetulla
tuista 12 päivänä huhtikuuta 1994 tehtyä komission päätöstä              neuvoston asetuksella N:o 2001/83 (EYVL L 230, s. 6)
94/258/EHTY ja Italian julkisille terästeollisuusyrityksille (Ilva-      sellaisena kun se on muutettuna erityisesti tosiseikkojen tapah-
niminen terästeollisuuskonserni) myöntämästä valtiontuesta               tuma-aikaan 25.6.1991 annetulla neuvoston asetuksella
12 päivänä huhtikuuta 1994 tehtyä komission päätöstä                     N:o 2195/91 (EYVL L 206, s. 2), yhteisöjen tuomioistuin
94/259/EHTY (EYVL L 112, s. 58 ja 64), vastapuolena ja muina             (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja
asianosaisina: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään               A. La Pergola sekä tuomarit M. Wathelet (esittelevä tuomari) ja
N. Khan ja P.F. Nemitz), Det Danske Stålvalseværk A/S,                   D.A.O. Edward, julkisasiamies: A. Saggio, kirjaaja: R. Grass,
kotipaikka Frederiksværk (Tanska), edustajinaan J.A. Lawrence            on antanut 23.11.2000 tuomion, jonka tuomiolauselma on
ja A. Renshaw, solicitors, prosessiosoite Luxemburgissa asian-           seuraava:
ajotoimisto E. Arendt, 8-10 rue Mathias Hardt, Italian tasavalta
(asiamiehenään professori U. Leanza, avustajanaan P.G. Ferri),           EY:n perustamissopimuksen 8 a, 48 ja 51 artiklassa (joista on
Espanjan kuningaskunta (asiamiehenään N. Dı́az Abad), Euroo-             muutettuina tullut EY 18, EY 39 ja EY 42 artikla) velvoitetaan
pan unionin neuvosto (asiamiehinään J. Carbery ja A.P. Feeney),          jäsenvaltion toimivaltainen laitos vanhuuseläkkeen myöntämisen
Svenskt Stål AB (SSAB), kotipaikka Tukholma (Ruotsi), ja Ilva            yhteydessä ottamaan lapsen hoitoon käytetyt ajanjaksot, jotka ovat
Laminati Piani SpA, kotipaikka Rooma (Italia), yhteisöjen                kertyneet jossakin toisessa jäsenvaltiossa, huomioon samalla tavoin
tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston             kuin jos ne olisivat kertyneet ensiksi mainitun jäsenvaltion alueella,
puheenjohtaja jaoston puheenjohtaja C. Gulmann sekä tuoma-               kun lasta on hoitanut henkilö, joka lapsen syntymähetkellä oli ensiksi
rit J.-P. Puissochet (esittelevä tuomari) ja F. Macken, julkisasia-      mainitun jäsenvaltion alueella työskentelevä rajatyöntekijä, joka asui
mies: N. Fennelly, kirjaaja: R. Grass, on antanut 23.11.2000             toisen jäsenvaltion alueella.
tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
1)     Valitus hylätään.
                                                                         (1) EYVL C 188, 3.7.1999.
2)     British Steel plc, josta on tullut Corus UK Ltd, velvoitetaan
       korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
3)     Italian tasavalta, Espanjan kuningaskunta, neuvosto ja Det
       Danske Stålvalseværk A/S vastaavat omista oikeudenkäyntiku-
       luistaan.
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
(1) EYVL C 72, 7.3.1998.
                                                                                (kolmas jaosto)
                                                                                23 päivänä marraskuuta 2000
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                             (viides jaosto)                             asiassa C-319/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                                Ranskan tasavalta (1)
                   23 päivänä marraskuuta 2000
                                                                         (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
asiassa C-135/99 (Bundessozialgerichtin esittämä ennak-                           vin 95/47/EY täytäntöönpanon laiminlyönti)
koratkaisupyyntö), Ursula Elsen vastaan Bundesversiche-
                   rungsanstalt für Angestellte (1)                                                 (2001/C 79/04)
(Siirtotyöläisten sosiaaliturva – Asetus N:o 1408/71 –
Asetuksen 3 ja 10 artikla ja liitteessä VI olevan C jakson                                   (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
19 kohta – Vanhuusvakuutus – Lapsen hoitoon toisessa
       jäsenvaltiossa käytetyn ajan huomioon ottaminen)
                                                                         (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                            (2001/C 79/03)                                             tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                       (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                      Asiassa C-319/99, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-
                                                                         nään M. Nolin) vastaan Ranskan tasavalta (asiamiehinään
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan           K. Rispal-Bellanger ja A. Maitrepierre), jossa kantaja vaatii
          yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)             yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Ranskan tasavalta ei
                                                                         ole noudattanut televisiosignaalien lähetystä koskevien stan-
Asiassa C-135/99, jonka Bundessozialgericht (Saksa) on saatta-           dardien käytöstä 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroo-
nut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan (josta on tullut              pan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/47/EY (EYVL


title: Asia C-430/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 17.11.2011 (Administrativen sad Sofia-gradin (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Hristo Gaydarov v. Director na Glavna direktsia ”Ohranitelna politsia” pri Ministerstvo na vatreshnite raboti (Unionin kansalaisen vapaa liikkuvuus — Direktiivi 2004/38/EY — Kielto poistua valtion alueelta toisessa maassa annetun rikostuomion vuoksi — Huumausaineiden kauppa — Toimenpide, joka voidaan oikeuttaa yleiseen järjestykseen liittyvistä syistä)

text:
               28.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/16

      Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 17.11.2011 (Administrativen sad Sofia-gradin (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Hristo Gaydarov v. Director na Glavna direktsia ”Ohranitelna politsia” pri Ministerstvo na vatreshnite raboti
      (Asia C-430/10) (1)

      (Unionin kansalaisen vapaa liikkuvuus - Direktiivi 2004/38/EY - Kielto poistua valtion alueelta toisessa maassa annetun rikostuomion vuoksi - Huumausaineiden kauppa - Toimenpide, joka voidaan oikeuttaa yleiseen järjestykseen liittyvistä syistä)
      (2012/C 25/25)
      Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Administrativen sad Sofia-grad

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Hristo Gaydarov

         Vastaaja: Director na Glavna direktsia ”Ohranitelna politsia” pri Ministerstvo na vatreshnite raboti

         Oikeudenkäynnin kohde

      Ennakkoratkaisupyyntö — Administrativen sad Sofia-grad — Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY (EUVL L 158, s. 77) 27 artiklan 1 ja 2 kohdan, henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) 15.3.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 562/2006 (EUVL L 105, s. 1) johdanto-osan 5 ja 20 perustelukappaleen ja tarkastusten asteittaisesta lakkauttamisesta yhteisillä rajoilla 14.6.1985 Benelux-talousliiton valtioiden, Saksan liittotasavallan ja Ranskan tasavallan hallitusten välillä tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamista koskevan yleissopimuksen (EYVL L 239, 22.9.2000, s. 19) 71 artiklan 1 ja 2 kohdan tulkinta — Unionin kansalaisen liikkumisvapauden käyttämisen rajoitus — Kolmannessa valtiossa tehdyn huumausainerikoksen vuoksi määrätty kielto poistua maasta — Toimenpide, joka voidaan oikeuttaa yleiseen järjestykseen liittyvillä yleis- ja erityisestävyyteen perustuvilla syillä

         Tuomiolauselma

      SEUT 21 artikla sekä Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, asetuksen (ETY) N:o 1612/68 muuttamisesta ja direktiivien 64/221/ETY, 68/360/ETY, 72/194/ETY, 73/148/ETY, 75/34/ETY, 75/35/ETY, 90/364/ETY, 90/365/ETY ja 93/96/ETY kumoamisesta 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/38/EY 27 artikla eivät ole esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan jäsenvaltion kansalaisen oikeutta mennä toisen jäsenvaltion alueelle voidaan rajoittaa esimerkiksi sillä perusteella, että hän on saanut toisessa valtiossa rikostuomion huumausaineiden kaupasta, edellyttäen, että kyseisen kansalaisen oma käyttäytyminen aiheuttaa todellisen, välittömän ja riittävän vakavan uhan, joka vaikuttaa johonkin yhteiskunnan perustavanlaatuiseen etuun, että toteutettavalla rajoittavalla toimenpiteellä voidaan taata asetetun tavoitteen toteuttaminen eikä toimenpiteellä ylitetä sitä, mikä on tarpeen tavoitteen saavuttamiseksi, ja että tähän samaan toimenpiteeseen voidaan kohdistaa tehokas tuomioistuinvalvonta sen lainmukaisuuden arvioimiseksi unionin oikeuden vaatimuksiin nähden sekä tosiseikkojen että oikeudellisten seikkojen kannalta.

         (1)  EUVL C 301, 6.11.2010.


title: Asia T-233/16 P: Valitus, jonka José Luis Ruiz Molina on tehnyt 12.5.2016 virkamiestuomioistuimen asiassa F-60/15, Ruiz Molina v. SMHV, 2.3.2016 antamasta tuomiosta

text:
               4.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 243/45

         Valitus, jonka José Luis Ruiz Molina on tehnyt 12.5.2016 virkamiestuomioistuimen asiassa F-60/15, Ruiz Molina v. SMHV, 2.3.2016 antamasta tuomiosta
   (Asia T-233/16 P)
   (2016/C 243/50)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: José Luis Ruiz Molina (San Juan de Alicante, Espanja) (edustajat: asianajajat N. Lhoëst ja S. Michiels)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen 2.3.2016 antaman tuomion asiassa F-60/15 ja

               —

               velvoittamaan vastapuolen korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut kummassakin oikeusasteessa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa neljään valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu Euroopan unionin muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen 8 artiklan ensimmäisen kohdan rikkomiseen.

               2)

               Toinen valitusperuste, joka perustuu siihen, ettei 15.9.2011 annetun tuomion Bennet ym. v. SMHV, F-102/09, EU:F:2011:138, oikeusvoimavaikutusta ole otettu huomioon.

               3)

               Kolmas valitusperuste, joka perustuu Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta 28.6.1999 annetun neuvoston direktiivin 1999/70/EY (EYVL 1999, L 175, s. 43), jolla on pantu täytäntöön toimialaltaan yleisten työmarkkinakeskusjärjestöjen välillä 18.3.1999 tehty määräaikaista työtä koskeva puitesopimus, rikkomiseen ja kansainvälisessä sosiaalioikeudessa työpaikan pysyvyyden osalta vakiintuneiden periaatteiden ja vaatimusten loukkaamiseen.

               4)

               Neljäs valitusperuste, joka perustuu valituksenalaisen tuomion puutteelliseen perustelemiseen.


title: Bundesfinanzhofin 26.11.1996 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Reiner Woltmann in Firma Trans-Ex-Import vastaan Hauptzollamt Potsdam (Asia C-86/97)

text:
26.4.97             FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    N:o C 131 /7
Corte d'Appello di Torinon ( Sezione I Civile ) 31.1.1997                verovelvolliseksi, niiden verollisten liiketoimien osalta,
tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                   jotka on toteutettu ennen tätä rekisteröintiä ?
Amministrazione delle Finanze dello Staton ja Grafoplast
Italiana SpA:n (joka toimii omasta ja siihen sulautuneiden
Grafoplast Italiana Srl:n ja Trasp. Srl:n puolesta) välillä vi     — Onko sellainen järjestelmä Rooman sopimuksen 95 ar
                  reillä olevassa riita-asiassa                          tiklan ja kuudennella arvonlisäverodirektiivillä käyt
                                                                         töön otetun " verotuksen tasapuolisuuden " periaatteen
                         ( Asia C-84/97                                  vastainen, jossa yhtiön työntekijälle annettuihin luon
                          ( 97/C 131 /15 )                               toisetuihin liittyvä arvonlisävero lasketaan " mukaan
                                                                         ( en dedans )" silloin, kun työnantaja maksaa Belgian
                                                                         arvonlisäveron, ja jätetään " ulkopuolelle ( en dehors )"
Corte d'Appello di Torino ( Sezione I Civile ) on pyytänyt               silloin, kun maksetaan toisen jäsenvaltion arvonlisäve
31.1.1997 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Eu                  ro ?
roopan yhteisöjen tuomioistuimeen 25.2,1997, Euroopan
yhteisöjen tuomioistuimelta Amministrazione delle Finanze
                                                                    (') EYVL N:o L 145 , 13.6.1977, s. 1 .
dello Staton ja Grafoplast Italiana SpA:n (joka toimii
omasta ja siihen sulautuneiden Grafoplast Italiana Srl:n ja
Trasp. Srl:n puolesta ) välillä vireillä olevassa riita-asiassa
ennakkoratkaisua seuraavaan kysymykseen :
Onko yhteisön oikeudessa periaate, joka estää sellaista jä
senvaltiota, joka on jättänyt antamatta ne lait, asetukset ja       Bundesfinanzhofin 26.11.1996 tekemällään päätöksellä
hallinnolliset määräykset, jotka ovat tarpeen yhteisön              esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Reiner Woltmann
säännösten täytäntöönpanemiseksi kansallisessa oikeu                in Firma Trans-Ex-Import vastaan Hauptzollamt Potsdam
dessa , asettamasta rajoituksia yksityisen oikeudelle nostaa
                                                                                (Asia C-86/97)
yhteisön oikeuteen välittömästi perustuva kanne, joka
kohdistuu täytäntöönpanoa edeltävään ajanjaksoon ? Jos                                          ( 97/C 131/17)
tällainen periaate on olemassa, onko sen perusteella kat
sottava, että 26.10.1972 annetun asetuksen N:o 641 13 py
kälän 2 momentti , jonka mukaan sellaisten perusteetto             Bundesfinanzhof on pyytänyt 26.11.1 996 tekemällään
masti maksettujen summien palauttamista koskeva kanne,              päätöksellä , joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen
jotka yritys on neuvoston direktiivin 69/335/ETY ( 1 ) 10 ar       kirjaamoon 27.2.1997, Euroopan yhteisöjen tuomioistui
tiklan säännösten vastaisen lainsäädännön perusteella suo          melta asiassa Reiner Woltmann in Firma Trans-Ex-Import
rittanut Italian valtiolle ennen kuin kansallinen lainsäädän       vastaan Hauptzollamt Potsdam ennakkoratkaisua seuraa
tö on saatettu yhteisön oikeuden mukaiseksi, on                     viin kysymyksiin :
nostettava kolmen vuoden pituisen määräajan kuluessa,
on yhteisön oikeuden mukainen ?
                                                                    1 ) Onko tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neu
                                                                         voston asetuksen ( ETY ) N:o 2913/92 soveltamista kos
H EYVL N:o L 249 , 3.10.1969 , s . 25 .
                                                                         kevista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 anne
                                                                         tun komission asetuksen ( ETY ) N:o 2454/93 ( 1 )
                                                                         905 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että toimivaltai
                                                                         nen tulliviranomainen ei voi katsoa, että kysymys on
                                                                         " erityistilanteesta , joka johtuu muista kuin asianomai
                                                                         sen vilpillistä menettelyä tai ilmeistä välinpitämättö
Tribunal de première instance de Liegen ( viides jaosto )                myyttä osoittavista olosuhteista ", jos silloin, kun tava
24.2.1997 tekemällään päätöksellä esittämä ennkkoratkai                 rat      ( muut     kuin      yhteisötavarat )  varastetaan
supyyntö SPRL Societe financière d'investissementsin, ly                tullivarastosta , asetuksen ( ETY ) N:o 2454/93 900 ar
   hennettynä SFI ja Belgian valtion välisessä riita-asiassa             tiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyt edellytykset
                         (Asia C-85/97)                                  tuontitullien peruuttamiselle varaston omistajan osalta
                          ( 97/C 131 / 16 )                              eivät täyty ?
Tribunal de première instance de Liege ( viides jaosto ) on         2 ) Jos vastaus kysymykseen 1 on myöntävä :
pyytänyt 24.2.1997 tekemällään päätöksellä, joka on saa
punut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 27.2.1997,                    Päteekö tämä myös sellaisessa tilanteessa, jolloin var
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta' SPRL Societe finan                kauden varalta ei ollut otettu vakuutusta ja jolloin tul
cière d'investissementsin , lyhennettynä SFI, ja Belgian val            lien kantaminen merkitsisi varaston omistajan liiketoi
tion välisessä riita-asiassa ennkkoratkausua seuraaviin ky              minnan loppua, vai onko sellaisessa tilanteessa
symyksiin :                                                              kysymys 905 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta " eri
                                                                         tyistilanteesta ", jolloin asia on lähetettävä komission
— Onko sellainen arvonlisäveroviranomaisten kanta yh                    ratkaistavaksi ?
     teensoveltuva kuudennen arvonlisäverodirektiivin H 4
     ja 10 artiklan kanssa, jonka mukaan veronkantoa kos
     keva vanhentumisaika alkaa kulua sen kuukauden                 (') EYVL N:o L 253 , 11.10.1993 , s . 1 .
     20 päivästä, joka ensiksi seuraa sitä neljännesvuotta ,
     jonka aikana verovelvollinen rekisteröitiin arvonlisä


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio 19 päivänä helmikuuta 2002 asiassa C-309/99 (Raad van Staten esittämä ennakkoratkaisupyyntö), J. C. J. Wouters, J. W. Savelbergh ja Price Waterhouse Belastingadviseurs BV vastaan Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten (Ammattikunta – Kansallinen asianajajayhteisö – Asianajajayhteisön säännöt ammatin harjoittamisesta – Asianajajien ja tilintarkastajien välisen integroidun yhteistyön kielto – EY:n perustamissopimuksen 85 artikla (josta on tullut EY 81 artikla) – Yritysten yhteenliittymä – Kilpailun rajoittaminen – Perustelut – EY:n perustamissopimuksen 86 artikla (josta on tullut EY 82 artikla) – Yritys tai yritysryhmä – EY:n perustamissopimuksen 52 ja 59 artikla (joista on muutettuina tullut EY 43 ja EY 49 artikla) – Sovellettavuus – Rajoitukset – Perustelut)

text:
C 109/4                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            4.5.2002
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                 2)    Nederlandse Orde van Advocatenin kaltaisen elimen antamat
                                                                                Samerwerkingsverordening 1993:n kaltaiset kansalliset mää-
                                                                                räykset eivät ole perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan
                   19 päivänä helmikuuta 2002                                   vastaisia, koska tämä elin on voinut perustellusti katsoa, että
                                                                                nämä määräykset ovat niistä välttämättä aiheutuvista kilpailua
                                                                                rajoittavista vaikutuksista huolimatta välttämättömiä asianaja-
asiassa C-309/99 (Raad van Staten esittämä ennakkoratkai-
supyyntö), J. C. J. Wouters, J. W. Savelbergh ja Price                          jan ammatin asianmukaisen harjoittamisen kannalta, niin kuin
                                                                                tämän ammatin harjoittaminen on järjestetty asianomaisessa
Waterhouse Belastingadviseurs BV vastaan Algemene
                                                                                jäsenvaltiossa.
      Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten (1)
                                                                          3)    Nederlandse Orde van Advocatenin kaltainen elin ei ole
(Ammattikunta – Kansallinen asianajajayhteisö – Asianaja-                       EY:n perustamissopimuksen 86 artiklassa (josta on tullut EY
jayhteisön säännöt ammatin harjoittamisesta – Asianajajien                      82 artikla) tarkoitettu yritys eikä yritysryhmä.
ja tilintarkastajien välisen integroidun yhteistyön kielto –
EY:n perustamissopimuksen 85 artikla (josta on tullut EY                  4)    EY:n perustamissopimuksen 52 ja 59 artikla (joista on
81 artikla) – Yritysten yhteenliittymä – Kilpailun rajoittami-                  muutettuina tullut EY 43 ja EY 49 artikla) eivät ole esteenä
nen – Perustelut – EY:n perustamissopimuksen 86 artikla                         Samenwerkingsverordening 1993:n kaltaisille kansallisille
(josta on tullut EY 82 artikla) – Yritys tai yritysryhmä –                      määräyksille, joiden mukaan asianajajien ja tilintarkastajien
EY:n perustamissopimuksen 52 ja 59 artikla (joista on                           välinen integroitu yhteistyö on kokonaan kielletty, koska nämä
muutettuina tullut EY 43 ja EY 49 artikla) – Sovellettavuus                     määräykset on perustellusti voitu katsoa välttämättömiksi
                    – Rajoitukset – Perustelut)                                 asianajajan ammatin asianmukaisen harjoittamisen kannalta,
                                                                                niin kuin tämän ammatin harjoittaminen on järjestetty asian-
                                                                                omaisessa jäsenvaltiossa.
                          (2002/C 109/05)
                                                                          (1) EYVL C 299, 16.10.1999.
                    (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
Asiassa C-309/99, jonka Raad van State (Alankomaat) on
saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen                                          (kuudes jaosto)
käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa
vireillä olevassa asiassa J. C. J. Wouters, J. W. Savelbergh ja                              7 päivänä maaliskuuta 2002
Price Waterhouse Belastingadviseurs BV ja Algemene Raad van
de Nederlandse Orde van Advocaten, Raad van de Balies van                 asiassa C-310/99, Italian tasavalta vastaan Euroopan yhtei-
de Europese Gemeenschap:n osallistuessa asian käsittelyyn,                                         söjen komissio (1)
ennakkoratkaisun EY:n perustamissopimuksen 3 artiklan g ala-
kohdan (josta on muutettuna tullut EY 3 artiklan 1 kohdan
g alakohta), EY:n perustamissopimuksen 5 artiklan (josta                  (Valtiontuki – Työllisyystukien suuntaviivat – Toimet, joilla
on tullut EY 10 artikla), EY:n perustamissopimuksen 52 ja                 edistetään nuorten työllisyyttä ja määräaikaisten sopimusten
59 artiklan (joista on muutettuina tullut EY 43 ja EY 49 artikla)         muuttamista toistaiseksi voimassa oleviksi sopimuksiksi –
sekä EY:n perustamissopimuksen 85, 86 ja 90 artiklan (joista                            Sosiaaliturvamaksujen alentaminen)
on tullut EY 81, EY 82 ja EY 86 artikla) tulkinnasta, yhteisöjen
tuomioistuin, toimien kokoonpanossa: presidentti G. C. Rodrı́-                                      (2002/C 109/06)
guez Iglesias, jaostojen puheenjohtajat P. Jann, F. Macken,
N. Colneric ja S. von Bahr sekä tuomarit C. Gulmann,
D. A. O. Edward, A. La Pergola, J.-P. Puissochet, M. Wathelet                                   (Oikeudenkäyntikieli: italia)
(esittelevä tuomari), R. Schintgen, V. Skouris ja J. N. Cunha
Rodrigues, julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: apulaiskirjaaja            (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
H. von Holstein, on antanut 19.2.2002 tuomion, jonka                                    tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
tuomiolauselma on seuraava:
1)    Asianajajien ja muiden vapaiden ammattien välistä yhteistyötä       Asiassa C-310/99, Italian tasavalta (asiamiehenään U. Leanza,
      koskevia Samenwerkingsverordening 1993:n (vuoden 1993               avustajanaan O. Fiumara) vastaan Euroopan yhteisöjen komis-
      yhteistyösäännöt) kaltaisia määräyksiä, jotka on antanut Ne-        sio (asiamiehinään G. Rozet ja P. Stancanelli, ja sittemmin
      derlandse Orde van Advocatenin (Alankomaiden asianajajayh-          G. Rozet ja V. Di Bucci), jossa kantaja vaatii työllisyyden
      teisö) kaltainen elin, on pidettävä EY:n perustamissopimuksen       edistämiseen tähtäävistä Italian tukitoimenpiteistä 11 päivänä
      85 artiklan 1 kohdassa (josta on tullut EY 81 artiklan 1 kohta)     toukokuuta 1999 tehdyn komission päätöksen 2000/128/EY
      tarkoitettuna yritysten yhteenliittymän tekemänä päätöksenä.        (EYVL 2000, L 42, s. 1) kumoamista, yhteisöjen tuomioistuin


title: Asia C-163/14: Kanne 4.4.2014 – Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta

text:
               16.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 184/17

         Kanne 4.4.2014 – Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-163/14)
   2014/C 184/21
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Clotuche-Duvieusart ja I. Martinez del Peral)

      Vastaaja: Belgian kuningaskunta

      Vaatimukset

               —

               Asiassa on todettava, ettei Belgian kuningaskunta ole noudattanut Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan toisen kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole myöntänyt Euroopan unionin toimielimille ja elimille kyseisen pöytäkirjan 3 artiklan toisessa kohdassa määrättyä vapautusta sähkön yhteisestä markkinajärjestelystä Brysselin pääkaupunkiseudun hallintoalueella annetun määräyksen 26 §:ssä ja kaasun yhteisestä markkinajärjestelystä Brysselin pääkaupunkiseudun hallintoalueella annetun määräyksen, sellaisina kuin ne ovat muutettuina, 20 §:ssä säädetyistä maksuista, ja koska se on estänyt hallintoalueen näin kantamien maksujen palauttamisen;

               —

               Belgian kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Sähkön yhteisestä markkinajärjestelystä Brysselin pääkaupunkiseudun hallintoalueella 19.7.2001 annetussa määräyksessä ja kaasun yhteisestä markkinajärjestelystä Brysselin pääkaupunkiseudun hallintoalueella 1.4.2004 annetussa määräyksessä, sellaisina kuin ne ovat muutettuina, säädetään, että Brysselin pääkaupunkiseudun hallintoalue kantaa sähkön ja kaasun toimittajilta maksuja. Nämä alueelliset maksut laskutetaan tämän jälkeen kuluttajilta ja siis unionin toimielimiltä niille toimitetusta sähköstä tai kaasusta kuluttajien käyttöön annetun (sähkö)jännitteen tai kuluttajien luona olevien (kaasu)mittareiden lukemien perusteella.
   Komission mukaan näitä alueellisia maksuja on pidettävä välillisinä veroina, jotka Belgian viranomaiset kantavat toimielinten tehdessä merkittäviä ostoja virkakäyttöön ja jotka sisältyvät niiltä laskutettuihin sähkön ja kaasun hintoihin. Komissio korostaa, ettei välillisen veron yksilöimiseksi ole tarpeen, että laissa nimenomaisesti säädettäisiin vyörytysvelvollisuudesta kuluttajalle, ja että olennaista on, että kyse on verosta, joka kannetaan menosta tai kulutuksesta. Näin ollen se katsoo, että Belgian valtiolla on Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan toisen kohdan nojalla velvollisuus palauttaa nämä myyntiin liittyvät välilliset verot tai maksut unionin toimielimille.
   Komissio väittää, ettei näitä alueellisia maksuja voida pitää pelkkinä korvauksina yleishyödyllisistä palveluista ja etteivät ne näin ollen kuulu Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan kolmannessa kohdassa määrätystä vapautuksesta tehtävän poikkeuksen soveltamisalaan. Näillä maksuilla pyritään nimittäin rahoittamaan julkishallinnon erilaisia tehtäviä, ja niillä rahoitetaan osittain erilaisia julkisen vallan toteuttamia sosiaali- (esimerkiksi sosiaalinen tariffi, sähkön vähimmäistoimitukset kotitalouksille) tai ympäristöpolitiikkoja (esimerkiksi energian järkevän käytön edistäminen). Kyse ei ole siitä, että nämä verot olisivat vastiketta erityisesti toimielimille tarjotusta palvelusta.


title: Asia C-313/13: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 20.2.2014 (Curtea de Apel Alba Iulian (Romania) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Judeţului Sibiu – Activitatea de Inspecţie Fiscală v. Cătălin Ienciu

text:
               16.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 184/24

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 20.2.2014 (Curtea de Apel Alba Iulian (Romania) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Direcţia Generală a Finanţelor Publice a Judeţului Sibiu – Activitatea de Inspecţie Fiscală v. Cătălin Ienciu
   (Asia C-313/13) (1)

   2014/C 184/38
   Oikeudenkäyntikieli: romania
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 226, 3.8.2013.


title: Asia T-330/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.10.2014 – Chatziioannou v. komissio ja EKP (Kumoamiskanne — Kyproksen vakaustukiohjelma — Euroryhmän julkilausuma Kyproksen pankkisektorin uudelleenjärjestelystä — Virheellinen maininta vastaajasta kannekirjelmässä — Tutkimatta jättäminen)

text:
               15.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 448/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.10.2014 – Chatziioannou v. komissio ja EKP
   (Asia T-330/13) (1)

   ((Kumoamiskanne - Kyproksen vakaustukiohjelma - Euroryhmän julkilausuma Kyproksen pankkisektorin uudelleenjärjestelystä - Virheellinen maininta vastaajasta kannekirjelmässä - Tutkimatta jättäminen))
   (2014/C 448/31)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Lella Chatziioannou (Nikosia, Kypros) (edustajat: asianajajat E. Efstathiou, K. Efstathiou ja K. Liasidou)

      Vastaajat: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Smulders, J.-P. Keppenne ja M. Konstantinidis) ja Euroopan keskuspankki (EKP) (asiamiehet: A. Sáinz de Vicuña Barroso, N. Lenihan ja F. Athanasiou, avustajinaan asianajajat W. Bussian, W. Devroe ja D. Arts)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa unionin yleistä tuomioistuinta vaaditaan kumoamaan 25.3.2013 annettu euroryhmän julkilausuma muun muassa Kyproksen pankkisektorin uudelleenjärjestelystä.

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Lella Chatziioannou vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission ja Euroopan keskuspankin (EKP) oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 252, 31.8.2013.


title: Asia C-114/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 8.2.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Slovakian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 96/48/EY — Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuus — Täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
               14.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/7

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 8.2.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Slovakian tasavalta
   (Asia C-114/06) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 96/48/EY - Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuus - Täytäntöönpanon laiminlyönti)
   (2007/C 82/12)
   Oikeudenkäyntikieli: slovakki
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: G. Zavvos ja T. Kukal)

      Vastaaja: Slovakian tasavalta (asiamies: R. Procházka)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Laiminlyönti panna säädetyssä määräajassa täytäntöön Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta 23.7.1996 annettu neuvoston direktiivi 96/48/EY (EYVL L 235, s. 6)
   Tuomiolauselma

               1)

               Slovakian tasavalta ei ole noudattanut Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta 23.7.1996 annetun neuvoston direktiivin 96/48/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.

               2)

               Slovakian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 96, 22.4.2006.


title: Asia C-556/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 3.11.2016 – Lutz GmbH v. Hauptzollamt Hannover

text:
               6.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Finanzgericht Hamburg (Saksa) on esittänyt 3.11.2016 – Lutz GmbH v. Hauptzollamt Hannover
   (Asia C-556/16)
   (2017/C 038/11)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Finanzgericht Hamburg

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Lutz GmbH

      Vastaaja: Hauptzollamt Hannover

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

                           a)

                           Onko Euroopan komission selittäviin huomautuksiin Euroopan unionin yhdistettyyn nimikkeistöön (1) (EUVL 2015, C 76, s. 1) sisältyviä alanimikettä 6212 20 00 koskevia huomautuksia tulkittava siten, että housuliivit ”joustavat – – vain vähän leveyssuunnassa” jo silloin, jos leveyssuuntainen joustavuus on vähäisempää kuin pituussuuntainen joustavuus?

                           b)

                           Jos ensimmäisen kysymyksen a kohtaan vastataan myöntävästi,
                           minkä objektiivisten perusteiden avulla pituus- ja leveyssuuntaisen joustavuuden vertailu on tehtävä?

               2)

               Jos ensimmäisen kysymyksen a kohtaan vastataan kieltävästi:

                           a)

                           Onko Euroopan komission selittäviin huomautuksiin Euroopan unionin yhdistettyyn nimikkeistöön (EUVL 2015, C 76, s. 1) sisältyviä alanimikettä 6212 20 00 koskevia huomautuksia tulkittava siten, että housuliivit ”joustavat – – vain vähän leveyssuunnassa” vasta silloin, jos leveyssuuntainen joustavuus on selvästi vähäisempää kuin pituussuuntainen joustavuus?

                           b)

                           Jos toisen kysymyksen a kohtaan vastataan myöntävästi,
                           minkä objektiivisten perusteiden avulla pituus- ja leveyssuuntaisen joustavuuden vertailu on tehtävä ja mitä arviointiperustetta siinä on käytettävä?

               3)

               Jos toisen kysymyksen a kohtaan vastataan kieltävästi:

                           a)

                           Onko Euroopan komission selittäviin huomautuksiin Euroopan unionin yhdistettyyn nimikkeistöön (EUVL 2015, C 76, s. 1) sisältyviä alanimikettä 6212 20 00 koskevia huomautuksia tulkittava siten, että housuliivien tapauksessa vähäinen joustavuus leveyssuunnassa ei määräydy pituus- ja leveyssuuntaisen joustavuuden vertailun perusteella vaan sillä tarkoitetaan leveyssuuntaisen joustavuuden absoluuttista vähäisyyttä?

                           b)

                           Jos kolmannen kysymyksen a kohtaan vastataan myöntävästi,

                     minkä objektiivisten perusteiden avulla on tutkittava, joustavatko housuliivit vain vähän leveyssuunnassa kolmannen kysymyksen a kohdassa tarkoitetulla tavalla?

      (1)  Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2658/87 (EYVL 1987, L 256, s. 1).


title: Asia C-239/12 P: Valitus, jonka Abdulbasit Abdulrahim on tehnyt 18.5.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-127/09, Abdulbasit Abdulrahim v. Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio, 28.2.2012 antamasta määräyksestä

text:
               7.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 200/8

         Valitus, jonka Abdulbasit Abdulrahim on tehnyt 18.5.2012 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-127/09, Abdulbasit Abdulrahim v. Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio, 28.2.2012 antamasta määräyksestä
   (Asia C-239/12 P)
   2012/C 200/14
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Abdulbasit Abdulrahim (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: barrister E. Grieves ja solicitor H. A. S. Miller)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen 28.2.2012 antama määräys kumotaan

               —

               todetaan, ettei lausunnon antaminen vaatimuksista ole rauennut

               —

               asia palautetaan unionin yleiselle tuomioistuimelle kumoamiskanteen ratkaisemista varten

               —

               komissio velvoitetaan korvaamaan tästä valituksesta, mukaan lukien unionin tuomioistuimen kehotuksesta tapahtuvasta lausuntojen antamisesta aiheutuvat ja asian käsittelystä unionin yleisessä tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja esittää valituksensa tueksi seuraavat kaksi valitusperustetta.

               —

               unionin yleinen tuomioistuin teki virheen, koska se ei

                           —

                           kuullut julkisasiamiestä, ja/tai

                           —

                           pyytänyt valittajalta lausuntoa siitä, oliko lausunnon antaminen kumoamiskanteesta rauennut, ja/tai

                           —

                           aloittanut suullista käsittelyä siitä, oliko lausunnon antaminen kumoamiskanteesta rauennut

               —

               unionin yleinen tuomioistuin teki virheen, koska se totesi, ettei kumoamiskanteesta ole hyötyä valittajalle.


title: Asia C-151/06: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 6.5.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta

text:
               2.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/38

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 6.5.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-151/06) (1)

   (2006/C 294/80)

      Oikeudenkäyntikieli: ranska

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 108, 6.5.2006.


title: Asia C-181/13: Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 27.2.2014 (Commissione tributaria provinciale di Latinan (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Francesco Acanfora v. Equitalia Sud SpA – Agente di Riscossione Latina ja Agenzia delle Entrate – Ufficio di Latina (Ennakkoratkaisupyyntö — SEUT 107 artikla — Valtiontuen käsite — Kansallinen lainsäädäntö, jonka nojalla verovelvollisella on, mikäli veroa ei makseta, velvollisuus maksaa perintäyhtiölle perintäpalkkiona määrä, joka on 9 prosenttia perintäluetteloon merkityistä määristä — Tosiseikaston kuvaus — Puutteellisuus — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               16.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 184/5

         Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 27.2.2014 (Commissione tributaria provinciale di Latinan (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Francesco Acanfora v. Equitalia Sud SpA – Agente di Riscossione Latina ja Agenzia delle Entrate – Ufficio di Latina
   (Asia C-181/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 107 artikla - Valtiontuen käsite - Kansallinen lainsäädäntö, jonka nojalla verovelvollisella on, mikäli veroa ei makseta, velvollisuus maksaa perintäyhtiölle perintäpalkkiona määrä, joka on 9 prosenttia perintäluetteloon merkityistä määristä - Tosiseikaston kuvaus - Puutteellisuus - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen))
   2014/C 184/07
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Commissione tributaria provinciale di Latina

      Asianosaiset

      Kantaja: Francesco Acanfora

      Vastaajat: Equitalia Sud SpA – Agente di Riscossione Latina ja Agenzia delle Entrate – Ufficio di Latina

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Commissione tributaria provinciale di Latina – SEUT 107 artiklan tulkinta – Valtiontuen käsite – Kansallinen lainsäädäntö, jonka nojalla verovelvollisella on, mikäli maksukehotusta ei makseta, velvollisuus maksaa verojen perintäyhtiölle perintäpalkkiona määrä, joka on 9 prosenttia perintäluetteloon merkityistä määristä

      Määräysosa

   Ennakkoratkaisupyynnön, jonka Commissione tributaria provinciale di Latina (Italia) on esittänyt 5.12.2012 tekemällään päätöksellä, tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

      (1)  EUVL C 207, 20.7.2013.


title: Asia C-526/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.9.2013 (Oberlandesgericht Düsseldorfin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — IVD GmbH & Co. KG v. Ärztekammer Westfalen-Lippe (Julkiset hankinnat — Direktiivi 2004/18/EY — 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohta — Julkisoikeudellisen laitoksen käsite — Edellytys, joka koskee sitä, että rahoitus on peräisin valtiolta, alueellisilta tai paikallisilta viranomaisilta taikka muilta julkisoikeudellisilta laitoksilta tai että johto on näiden laitosten valvonnan alainen taikka että valtio, alueellinen tai paikallinen viranomainen taikka muu julkisoikeudellinen laitos harjoittaa valvontaa — Lääkärien ammatillinen yhdistys — Lain säännösten mukaan yhdistys rahoitetaan sen jäsenten maksamilla jäsenmaksuilla — Kyseisen yhdistyksen valtuusto vahvistaa jäsenmaksujen suuruuden — Yhdistyksen autonomia määritellä lakisääteisten tehtäviensä laajuus ja toteuttamistapa)

text:
               9.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 325/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 12.9.2013 (Oberlandesgericht Düsseldorfin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — IVD GmbH & Co. KG v. Ärztekammer Westfalen-Lippe
   (Asia C-526/11) (1)

   (Julkiset hankinnat - Direktiivi 2004/18/EY - 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohta - Julkisoikeudellisen laitoksen käsite - Edellytys, joka koskee sitä, että rahoitus on peräisin valtiolta, alueellisilta tai paikallisilta viranomaisilta taikka muilta julkisoikeudellisilta laitoksilta tai että johto on näiden laitosten valvonnan alainen taikka että valtio, alueellinen tai paikallinen viranomainen taikka muu julkisoikeudellinen laitos harjoittaa valvontaa - Lääkärien ammatillinen yhdistys - Lain säännösten mukaan yhdistys rahoitetaan sen jäsenten maksamilla jäsenmaksuilla - Kyseisen yhdistyksen valtuusto vahvistaa jäsenmaksujen suuruuden - Yhdistyksen autonomia määritellä lakisääteisten tehtäviensä laajuus ja toteuttamistapa)
   2013/C 325/05
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberlandesgericht Düsseldorf

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: IVD GmbH & Co. KG

      Vastaaja: Ärztekammer Westfalen-Lippe

      Muu osapuoli: WWF Druck + Medien GmbH

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Oberlandesgericht Düsseldorf — Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (EUVL L 134, s. 114) 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohdan tulkinta — Julkisoikeudellisen laitoksen käsite — Edellytykset, jotka koskevat pääosin valtion rahoitusta ja johdon kuulumista valtion valvontaan — Ammatillinen yhteisö, jolle on lailla myönnetty toimivalta periä jäseniltään maksuja, joiden määrä ja käyttötapa on vahvistettava asetuksella, joka valtion on hyväksyttävä

      Tuomiolauselma

   Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY 1 artiklan 9 kohdan toisen alakohdan c alakohtaa on tulkittava siten, että julkisoikeudellisen ammatillisen yhdistyksen kaltainen laitos ei täytä edellytystä, joka koskee sitä, että pääosa rahoituksesta on peräisin julkiselta vallalta, kun kyseinen laitos rahoitetaan pääosin sen jäsenten maksamilla jäsenmaksuilla, jotka laitoksella on lain nojalla toimivalta vahvistaa ja periä, mikäli kyseisessä laissa ei määritellä kyseisen laitoksen niiden lakisääteisten tehtäviensä suorittamisen yhteydessä toteuttamien toimien laajuutta ja toteuttamistapaa, jotka on tarkoitus rahoittaa kyseisillä jäsenmaksuilla, eikä edellytystä, joka koskee sitä, että laitoksen johto on julkisen vallan valvonnan alainen, pelkästään sillä perusteella, että valvontaviranomaisen on hyväksyttävä päätös, jolla kyseinen laitos vahvistaa näiden jäsenmaksujen suuruuden.

      (1)  EUVL C 25, 28.1.2012.


title: Asia F-16/08: Kanne 7.2.2008 — Behmer v. parlamentti

text:
               9.5.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 116/32

         Kanne 7.2.2008 — Behmer v. parlamentti
   (Asia F-16/08)
   (2008/C 116/61)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Joachim Behmer (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ja E. Marchal)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti
   Oikeusriidan kohde ja kuvaus
   Nimittävän viranomaisen päätökset, joilla kantajalle myönnettiin vuosina 2004 ja 2006 kaksi ylennyspistettä, on kumottava.
   Vaatimukset

               —

               nimittävän viranomaisen päätökset, joilla kantajalle myönnettiin vuosina 2004 ja 2006 kaksi ylennyspistettä, on kumottava

               —

               Euroopan parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-324/17: Kanne 29.5.2017 – SAS Cargo Group ym. v. komissio

text:
               24.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 239/53

         Kanne 29.5.2017 – SAS Cargo Group ym. v. komissio
   (Asia T-324/17)
   (2017/C 239/66)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: SAS Cargo Group A/S (Kastrup, Tanska), Scandinavian Airlines System Denmark-Norway-Sweden (Tukholma, Ruotsi), SAS AB (Tukholma) (edustajat: asianajajat B. Creve, M. Kofmann ja G. Forwood sekä barrister J. Killick)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SEUT 101 artiklan, ETA-sopimuksen 53 artiklan ja Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen lentoliikenteestä tehdyn sopimuksen 8 artiklan mukaisesta menettelystä (asia AT.39258 – Lentorahti) 17.3.2017 annetun komission päätöksen C(2017) 1742 final kokonaan tai osittain;

               —

               vaihtoehtoisesti alentamaan kantajille määrättyjen sakkojen määrää;

               —

               toteuttamaan pyydetyt prosessinjohtotoimet tai asian selvittämistoimet taikka muut tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet; ja

               —

               velvoittamaan komission korvaaman oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu kantajien puolustautumisoikeuksien ja prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaatteen loukkaamiseen sillä perusteella, että kantajilta evättiin oikeus saada tutustua merkitykselliseen sekä syyllisyyttä osoittavaan että syyttömyyttä osoittavaan selvitysaineistoon, mukaan lukien selvitysaineisto, jonka komissio sai haltuunsa väitetiedoksiannon tiedoksi antamisen jälkeen.

               2)

               Toinen kanneperuste perustuu toimivallan puuttumiseen siltä osin kuin kyse on SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamisesta Euroopan talousalueelle saapuviin lentorahtipalveluihin ja reitteihin Sveitsin ja kolmen sellaisen valtion välillä, jotka eivät ole EU- tai ETA-maita.

               3)

               Kolmas kanneperuste perustuu virheeseen komission tekemässä selvitysaineiston arvioinnissa ja sen esittämässä toteamuksessa, jonka mukaan arviointi osoitti kantajien osallistuneen riidanalaisessa päätöksessä todettuun maailmanlaajuiseen, yhtenä kokonaisuutena pidettävään ja jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen taikka tienneen siitä.

               4)

               Neljäs kanneperuste perustuu SEUT 266 artiklan rikkomiseen, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklan ja SEUT 296 artiklan toisen kohdan rikkomiseen sillä perusteella, että riidanalaisessa päätöksessä on sisäisiä epäjohdonmukaisuuksia erityisesti väitettyä kilpailusääntöjen rikkomista koskevan vastuun osalta.

               5)

               Viides kanneperuste perustuu siihen, että komissio oli väärässä määrätessään kantajille sakkoja, koska kantajien ei voida katsoa olevan vastuussa väitetystä kilpailusääntöjen rikkomisesta, ja että komissio teki joka tapauksessa virheen sakkojen määrän laskennassa myynnin arvon osalta, erityisesti SAS Cargon erityistä tilannetta koskeviin vakavuustekijään, kestoon, korotukseen rikkomisen jatkamisen perusteella sekä erinäisiin lieventäviin asianhaaroihin liittyen; kantajien mukaan tällainen sakko pitäisi nimittäin peruuttaa tai sen määrää pitäisi alentaa huomattavasti.


title: Asia T-71/03: Tokai Carbon Co., Ltd:n 3.3.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
10.5.2003                FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                         C 112/33
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin             –     Kantaja väittää vielä, että päätöksellä 1999/332/EY hy-
                                                                             väksytyn valtiontuen viimeistä erää ei ole koskaan mak-
–     kumoaa EY:n perustamissopimuksen 230 ja 231 artiklan                   settu kantajalle, mistä vastaajakin on ollut tietoinen ja
      nojalla kokonaan tai osittain Kreikan kantajalle myöntä-               minkä valittaja on hyväksynyt, ja että tämä maksamatta
      mästä valtiontuesta 11.12.2002 tehdyn komission pää-                   jättäminen merkitsee muutosta uudelleenrahoitussuunni-
      töksen (K(2002) 4831 lopull.)                                          telmaan, jonka vastaajakin on hyväksynyt. Tämän perus-
                                                                             teen nojalla kantaja vetoaa luottamuksensuojan periaat-
                                                                             teen loukkaamiseen ja siihen, että vastaaja on rikkonut
–     velvoittaa vastaajaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                  olennaista menettelymääräystä, kun vastaaja nyt vetoaa
                                                                             siihen, että olisi rikottu alkuperäistä ohjelmaa, joka
                                                                             kuitenkin sen suostumuksella on jätetty saattamatta lop-
                                                                             puun. Kantaja vetoaa myös kahdenkertaisen seuraamuk-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                          sen kieltoa koskevaan periaatteeseen ja väittää, että val-
                                                                             tiontuen viimeisen erän maksamatta jättäminen merkitsee
                                                                             sanktiota vastaajan puolelta ja että vastaaja on näin
Kantaja on lentoliikennettä harjoittava yhtiö, jonka toimipaik-              käyttänyt loppuun oikeutensa määrätä sanktioita ja että
ka on Kreikassa. Riidanalaisessa päätöksessä vastaaja katsoi,                sillä ei enää ole oikeutta määrätä niitä uudelleen.
että tietyt uudelleenrahoitustuet, jotka Kreikka oli myöntänyt
kantajalle, eivät sovellu EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla
tavalla yhteismarkkinoille, ja totesi, että nämä tuet eivät enää
täytä edellytyksiä, joiden täyttyessä nämä tuet oli alunperin
hyväksytty vastaajan päätöksessä 1999/332/EY. Vastaaja totesi
tässä samassa riidanalaisessa päätöksessä myös yhteismarkki-
noille soveltumattomiksi uuden valtion tuen, jota Kreikka
kantajalle myönsi siinä muodossa, että se suvaitsi sen, että
kantaja ei ollut pitkään aikaan maksanut sosiaaliturvamaksuja,
arvonlisäveroa, nimellä Spatosimo tunnettua maksua eikä
maksuja ja vuokria, jotka sen olisi pitänyt maksaa käyttämilleen
lentokentille. Vastaaja on velvoittanut Kreikan ryhtymään
kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin edellä mainittujen tukien        Tokai Carbon Co., Ltd:n 3.3.2003 Euroopan yhteisöjen
perimiseksi takaisin vastaajalta.                                                     komissiota vastaan nostama kanne
Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seuraaviin seikkoihin:                                            (Asia T-71/03)
–     Ilmeiset arviointi- ja arvosteluvirheet, perusteluvelvolli-
      suuden rikkominen, oikeudelliset virheet, todistustaakkaa                                  (2003/C 112/65)
      koskevien oikeussääntöjen rikkominen ja se, että vastaaja
      on rikkonut oikeutta tulla kuulluksi siltä osin kuin kyse
      on vastaajan johtopäätöksistä, joiden mukaan Kreikka ei                              (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
      ole onnistunut noudattamaan tiettyjä niistä sitoumuksis-
      ta, jotka se oli antanut ja jotka mainitaan päätöksissä
      1999/332/EY ja 94/696/EY. Kantaja vetoaa myös siihen,
      että EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohtaa on
      rikottu tai että sitä on sovellettu väärin, koska vastaaja ei
      ole onnistunut selvittämään riittävästi tai oikein sitä,         Tokai Carbon Co., Ltd, kotipaikka Tokio, Japani, on nostanut
      voidaanko vuonna 1998 hyväksytyn tuen katsoa olevan              3.3.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
      tämän artiklan mukaista.                                         mioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vas-
                                                                       taan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Gerwin Van Gerven
–     Ilmeiset arviointi- ja arvosteluvirheet, perusteluvelvolli-      ja Thomas Franchoo, prosessiosoite Luxemburgissa.
      suuden rikkominen, oikeudelliset virheet, todistustaakkaa
      koskevien oikeussääntöjen rikkominen, kuulluksi tule-
      mista koskevan oikeuden rikkominen, se, että vastaaja on
      loukannut oikeusvarmuuden periaatetta siltä osin kuin            Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
      kyse on uutta tukea koskevasta vastaajan toteamuksista,
      jonka mukaan Kreikka on myöntänyt sitä kantajalle siinä
                                                                       –     kumoaa 17.12.2002 asiassa COMP/E-2/37.667 – Erikois-
      muodossa, että se on sietänyt sitä, että kantaja ei ole
                                                                             grafiitti tehdyn komission päätöksen K(2002) 5083 lopul-
      maksanut maksuja, veroja ja vuokria edellä esitetyllä
      tavalla.                                                               linen 3 artiklan siltä osin kuin siinä määrätään kantajan
                                                                             maksettavaksi 6,97 miljoonan euron määräinen sakko tai
                                                                             toissijaisesti alentaa merkittävästi tuon sakon määrää, ja
–     Vastaaja on käyttänyt harkintavaltaansa väärin, koska
      kantajan mukaan riidanalaisen päätöksen motiivina on
      ollut halu antaa armonisku kantajalle tai heikentää sitä.        –     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
 ---pagebreak--- C 112/34                 FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                       10.5.2003
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                   Toyo Tanso Co., Ltd:n 3.3.2003 Euroopan yhteisöjen
                                                                                komissiota vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-72/03)
Nyt kyseessä oleva kanne on nostettu EY 81 artiklan ja ETA-
sopimuksen 53 artiklan soveltamisesta asiassa COMP/E-2/
37.667 – Erikoisgrafiitti 17.12.2002 tehtyä komission päätös-                                   (2003/C 112/66)
tä vastaan, jossa on katsottu, että tietyt yhtiöt, mukaan
lukien Tokai, olivat rikkoneet EY:n/ETA:n kilpailusääntöjä
vahvistamalla hintoja, vaihtamalla kaupallista tietoa, vahvista-                         (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
malla kauppaehtoja ja jakamalla isostaattisen grafiitin asiak-
kaita.
                                                                      Toyo Tanso Co., Ltd, kotipaikka Osaka, Japani, on nostanut
                                                                      3.3.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
Kantaja, joka on hiilituotteita valmistava japanilainen yhtiö, ei     mioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vas-
kiistä niitä tosiseikkoja, jotka koskevat sen osallistumista          taan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Jean-François Bellis
kilpailusääntöjen rikkomiseen. Kantajan tavoitteena on sen            ja Stephanie Reinart, prosessiosoite Luxemburgissa.
maksettavaksi määrätyn sakon peruuttaminen tai ainakin sen
määrän huomattava alentaminen.
                                                                      Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                      –      alentaa merkittävästi kantajan maksettavaksi määrätyn
Kantaja esittää vaatimustensa tueksi seuraavaa:                              sakon määrää
                                                                      –      velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
–     Komissio on rikkonut EY 253 artiklaa, loukannut suhteel-
      lisuusperiaatetta, yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja
      non bis in idem -periaatetta sekä ylittänyt toimivaltansa,
      kun se ei ole ottanut mitenkään huomioon Euroopan
      talousalueen myyntiä ja markkinaosuutta määrittäessään          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      kunkin yrityksen toiminnan vaikutusta kilpailuun ja
      määrittäessään sakon suuruutta. Kantaja korostaa tältä
      osin, että se on japanilaistuottajana ollut aina huomatta-      Kantaja on pieni japanilaisyhtiö, joka on erikoistunut erikois-
      vasti vähemmän aktiivinen ETA-markkinoilla, koska sen           grafiitin valmistukseen. Komissio on katsonut asiassa COMP/
      luonnollinen markkina-alue on Aasia ja Kaukoitä.                E-2/37.667 – Erikoisgrafiitti 17.12.2002 tekemässään päätök-
                                                                      sessä, että kantaja oli yhdessä seitsemän muun yhtiön kanssa
                                                                      rikkonut EY 81 artiklan 1 kohtaa ja ETA-sopimuksen 53 artik-
–     Komissio on tehnyt ilmeisen arviointivirheen arvioimalla        lan 1 kohtaa isostaattisen erikoisgrafiitin alalla. Kantaja vaatii
      väärin relevanttien markkinoiden koon, sillä ne tiedot,         sille tuon päätöksen 3 artiklassa määrätyn sakon alentamista.
      joihin komissio on tukeutunut riidanalaisessa päätökses-
      sään, osoittavat, että kantajan relevantti markkinaosuus
      on alle 10 prosenttia, mutta Tokai Carbon Co., Ltd on           Kantaja katsoo, että komissio on loukannut sen puolustautu-
      pantu niiden yritysten ryhmään, joiden markkinaosuus
                                                                      misoikeuksia ja loukannut useita yhteisöjen oikeuden periaat-
      on 10–20 prosenttia.
                                                                      teita, kuten suhteellisuusperiaatetta, yhdenvertaisen kohtelun
                                                                      periaatetta ja oikeusvarmuuden periaatetta.
–     Komissio on soveltanut väärin sakkojen määräämättä
      jättämisestä tai lieventämisestä annettua komission tie-
                                                                      Kantajan mukaan komissio on menetellyt virheellisesti käyt-
      donantoa, kun se ei ole myöntänyt Tokaille tiedonannon
      C jakson nojalla alennusta sakon määrästä, sillä kantaja        täessään kantajan sakon ainoana laskentaperusteena sen maail-
                                                                      manlaajuista liikevaihtoa ja markkinaosuutta. Kantaja väittää,
      esitti ensimmäisenä ratkaisevaa näyttöä niiden ajanjakso-
                                                                      että komissio on loukannut puolustautumisoikeuksia, koska
      jen osalta, joiden aikana UCAR International Inc. ei
      osallistunut kartelliin.                                        väitetiedoksiannossa ilmoitettiin, että Euroopan talousalueen
                                                                      ulkopuolinen kartelli ei kuulunut sen alaan, eikä siinä tuotu
                                                                      esiin merkitystä, jonka komissio antaisi tuotteen maailmanlaa-
                                                                      juiselle liikevaihdolle ja markkinaosuudelle määrittäessään
                                                                      sakon laskentaperustetta. Kantajan mukaan kilpailusääntöjen
                                                                      rikkomisella ei ollut maailmanlaajuista ulottuvuutta ja komis-
                                                                      sio on ylittänyt toimivaltansa tukeutuessaan tähän seikkaan
                                                                      määrittäessään sakon laskentaperustetta.