title: Asia T-38/07: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.7.2011 — Shell Petroleum ym. v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Emulsiopolymeroimalla valmistetun butadieenikumin ja styreeni-butadieenikumin markkinat — EY 81 artiklan rikkomisen toteava päätös — Kilpailusääntöjen rikkomisen syyksi luettavuus — Sakot — Rikkomisen vakavuus — Raskauttavat seikat)

text:
               10.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/41

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.7.2011 — Shell Petroleum ym. v. komissio
   (Asia T-38/07) (1)

   (Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Emulsiopolymeroimalla valmistetun butadieenikumin ja styreeni-butadieenikumin markkinat - EY 81 artiklan rikkomisen toteava päätös - Kilpailusääntöjen rikkomisen syyksi luettavuus - Sakot - Rikkomisen vakavuus - Raskauttavat seikat)
   2011/C 269/89
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Shell Petroleum NV (Haag, Alankomaat), Shell Nederland BV (Haag, Alankomaat) ja Shell Nederland Chemie BV (Rotterdam, Alankomaat) (edustajat: aluksi asianajajat T. Snoep ja J. Brockhoff, sittemmin asianajajat T. Snoep ja S. Chamalaun)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi M. Kellerbauer, V. Bottka ja J. Samnadda, sittemmin M. Kellerbauer ja V. Bottka)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamismenettelystä 29.11.2006 tehdyn komission päätöksen K(2006) 5700 lopullinen (asia COMP/F/38.638 — Emulsiopolymeroimalla valmistettu butadieenikumi ja styreeni-butadieenikumi) kumoamisesta Shell Petroleum NV:n ja Shell Nederland BV:n osalta tai toissijaisesti vaatimus Shell Petroleumille, Shell Nederlandille ja Shell Nederland Chemie BV:lle määrätyn sakon kumoamisesta tai sen määrän alentamisesta

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Shell Petroleum NV, Shell Nederland BV ja Shell Nederland Chemie BV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 82, 14.4.2007.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 26 päivänä kesäkuuta 2003 asiassa C-334/01, (Verwaltungsgericht Frankfurt am Main esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Glencore Grain Rotterdam BV vastaan Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung (Maatalous – Vilja-alan yhteinen markkinajärjestely – Pysyvä tarjouskilpailumenettely – AKT-maihin vietäväksi tarkoitetut viljatuotteet – Todistuksen siitä, että tuote on saatettu kulutukseen kohdemaassa, toimittamisen määräajan alkamisajankohta – Asetuksen N:o 2372/95 8 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan toinen luetelmakohta ja asetuksen N:o 3665/87 47 artiklan 2 kohta)

text:
2.8.2003                  FI                             Euroopan unionin virallinen lehti                                                 C 184/11
          YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                 ajankohdasta, jona vientitodistus on hyväksytty, lukuun ottamatta
                                                                           ylivoimaista estettä tai tilannetta, jossa viejä ei ole kyennyt esittämään
                                                                           todistetta tässä määräajassa, vaikka se on osoittanut toimineensa
                             (kolmas jaosto)                               mahdollisimman nopeasti hankkiakseen sen, ja toimivaltainen viran-
                                                                           omainen on myöntänyt sille lisäaikaa.
                    26 päivänä kesäkuuta 2003
                                                                           (1) EYVL C 317, 10.11.2001.
asiassa C-334/01, (Verwaltungsgericht Frankfurt am Main
esittämä        ennakkoratkaisupyyntö),            Glencore     Grain
Rotterdam BV vastaan Bundesanstalt für Landwirtschaft
                            und Ernährung (1)
(Maatalous – Vilja-alan yhteinen markkinajärjestely – Pysyvä
tarjouskilpailumenettely – AKT-maihin vietäväksi tarkoitetut                         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
viljatuotteet – Todistuksen siitä, että tuote on saatettu kulu-
tukseen kohdemaassa, toimittamisen määräajan alkamisajan-                                       17 päivänä kesäkuuta 2003
kohta – Asetuksen N:o 2372/95 8 artiklan 2 kohdan toisen
alakohdan toinen luetelmakohta ja asetuksen N:o 3665/87
                          47 artiklan 2 kohta)                             asiassa C-383/01, Østre Landsret esittämä ennakkoratkai-
                                                                           supyyntö), De Danske Bilimportører vastaan Skatteminis-
                                                                                teriet, Told- og Skattestyrelsen (1)
                             (2003/C 184/19)
                                                                           (Tavaroiden vapaa liikkuvuus – Uusien autojen rekisteröin-
                        (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                       nistä kannettava vero – Sisäinen verotus – Määrällistä
                                                                                rajoitusta vaikutukseltaan vastaava toimenpide)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                                                 (2003/C 184/20)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: tanska)
Asiassa C-334/01, jonka Verwaltungsgericht Frankfurt am Main
(Saksa) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen                    (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Glencore Grain
Rotterdam BV ja Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernäh-
rung ennakkoratkaisun pysyvien tarjouskilpailujen avaamisesta              Asiassa C-383/01, jonka Østre Landsret (Tanska) on saattanut
Ranskan ja Saksan interventioelinten hallussaan pitämän leipä-             EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltä-
vehnän viemiseksi tiettyihin AKT-maihin markkinointivuoden                 väksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä
1995/96 aikana 10 päivänä lokakuuta 1995 annetun komission                 olevassa asiassa De Danske Bilimportører ja Skatteministeriet,
asetuksen (EY) N:o 2372/95 (EYVL L 242, s. 3) 8 artiklan                   Told- og Skattestyrelsen ennakkoratkaisun EY 28 ja EY
2 kohdan toisen alakohdan toisen luetelmakohdan ja maata-                  30 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin, toimien
loustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koskevista           kokoonpanossa: presidentin tehtäviä hoitava kuudennen jaoston
yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 27 päivänä marraskuuta           puheenjohtaja J.-P. Puissochet, jaostojen puheenjohtajat
1987 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3665/87 (EYVL                   M. Wathelet (esittelevä tuomari) ja R. Schintgen sekä tuomarit
L 351, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna 5.12.1994                   C. Gulmann, A. La Pergola, P. Jann, V. Skouris, F. Macken,
annetulla komission asetuksella N:o 2955/94 (EYVL L 312,                   N. Colneric, S. von Bahr ja J. N. Cunha Rodrigues, julkisasia-
s. 5), 47 artiklan 2 kohdan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin           mies: F. G. Jacobs, kirjaaja: apulaiskirjaaja H. von Holstein, on
(kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja              antanut 17.6.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on seur-
J.-P. Puissochet sekä tuomarit F. Macken (esittelevä tuomari) ja           aava:
J. N. Cunha Rodrigues, julkisasiamies: J. Mischo, kirjaaja:
johtava hallintovirkamies L. Hewlett, on antanut 26.6.2003
tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                                 1)    Laissa nimeltä Lov om registreringsafgift af motorkøretøjer (laki
                                                                                autojen rekisteröintiverosta), sellaisena kuin se on muutettuna
                                                                                14.4.1999 annetulla lailla nro 222, säädetyn kaltainen uusien
Pysyvien tarjouskilpailujen avaamisesta Ranskan ja Saksan interven-              autojen rekisteröinnistä kannettava vero, joka on otettu käyttöön
tioelinten hallussaan pitämän leipävehnän viemiseksi tiettyihin AKT-             jäsenvaltiossa, jossa ei ole kotimaista autotuotantoa, on sisäistä
maihin markkinointivuoden 1995/96 aikana 10 päivänä lokakuuta                    verotusta, jonka yhteensopivuutta yhteisön oikeuden kanssa ei
1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2372/95 8 artiklan                     ole tutkittava EY 28 artiklan vaan EY 90 artiklan kannalta.
2 kohdan toisen alakohdan toista luetelmakohtaa on tulkittava siten,
että suuruudeltaan 40 ecua tonnilta olevan vakuuden vapauttamiseksi        2)    EY 90 artiklaa on tulkittava niin, että se ei ole esteenä
tarvittava todiste tuotteen tuonnista kyseisiin AKT-maihin on esitet-            tällaiselle verolle.
tävä maataloustuotteiden vientitukien järjestelmän soveltamista koske-
vista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 27 päivänä marraskuuta
1987 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 3665/87, sellaisena             (1) EYVL C 331, 24.11.2001.
kuin se on muutettuna 5.12.1994 annetulla komission asetuksella N:
o 2955/94, 47 artiklan 2 kohdan mukaisesti 12 kuukauden kuluessa


title: Asia C-16/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 17.2.2011 (Court of Appealin (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — The Number Ltd ja Conduit Enterprises Ltd v. Office of Communications ja British Telecommunications plc (Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Televiestintä — Verkot ja palvelut — Direktiivi 2002/22/EY — Yritysten nimeäminen tarjoamaan yleispalvelua — Erityisvelvollisuuksien asettaminen nimetylle yritykselle — Numerotiedotus- ja luettelopalvelut)

text:
               2.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 103/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 17.2.2011 (Court of Appealin (England & Wales) (Civil Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — The Number Ltd ja Conduit Enterprises Ltd v. Office of Communications ja British Telecommunications plc
   (Asia C-16/10) (1)

   (Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Televiestintä - Verkot ja palvelut - Direktiivi 2002/22/EY - Yritysten nimeäminen tarjoamaan yleispalvelua - Erityisvelvollisuuksien asettaminen nimetylle yritykselle - Numerotiedotus- ja luettelopalvelut)
   2011/C 103/11
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: The Number Ltd ja Conduit Enterprises Ltd

      Vastaajat: Office of Communications ja British Telecommunications plc

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (valtuutusdirektiivi) (EYVL L 108, s. 21), sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) (EYVL L 108, s. 33) ja yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi) (EYVL L 108, s. 51) tulkinta — Yritysten nimeäminen yleispalvelun tarjonnan takaamiseksi — Tietyt velvollisuudet, joita voidaan asettaa nimetylle yritykselle

      Tuomiolauselma

   Yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi) 8 artiklan 1 kohdassa sallitaan jäsenvaltioiden, jotka päättävät kyseisen säännöksen mukaisesti nimetä yrityksen tai yrityksiä takaamaan saman direktiivin 4–7 artiklassa ja 9 artiklan 2 kohdassa määritellyn yleispalvelun tai joitakin sen osatekijöitä, asettavan näille yrityksille ainoastaan kyseisen direktiivin säännöksissä tarkoitettuja erityisvelvollisuuksia, jotka liittyvät siihen, että nimetyt yritykset itse toimittavat yleispalvelun tai sen osatekijät loppukäyttäjille.

      (1)  EUVL C 63, 13.3.2010.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kuudes jaosto), 17 päivänä huhtikuuta 1997, asiassa C-147/95 (Dioikitiko Efeteio Athinonin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Dimossia Epicheirissi Ilektrismou (DEI) vastaan Efthimios Evrenopoulos (Sosiaalipolitiikka - Mies- ja naispuoliset työntekijät - Tasa-arvoinen kohtelu - EY:n perustamissopimuksen 119 artiklan tai direktiivin 79/7/ETY sovellettavuus - Julkisen sähköyrityksen vakuutusjärjestelmä - Jälkeenjääneen eläke - Euroopan unionista tehdyn sopimuksen liitteenä oleva pöytäkirja N:o 2 - Asian vireille saattamisen käsite)

text:
28.6.97               I FI 1                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  N:o C 199/3
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                   taja ei ollut ensin tehnyt valitusta asiassa, jos kansalli
                         (kuudes jaosto),                                 nen tuomioistuin on myöntänyt hänelle uuden määrä
                                                                          ajan tällaisen valituksen tekemistä varten.
                   17 päivänä huhtikuuta 1997,
asiassa C-147/95 (Dioikitiko Efeteio Athinonin esittämä              4 ) Perustamissopimuksen 119 artiklassa edellytetään, että
ennakkoratkaisupyyntö ), Dimossia Epicheirissi Ilektrismou                tällä määräyksellä kielletyn syrjinnän kohteeksi joutu
            (DEI ) vastaan Efthimios Evrenopoulos ( 1 )                   neiden miespuolisten leskien on saatava jälkeenjääneen
                                                                          puolison eläkettä ja muita etuuksia samoilla edellytyk
(Sosiaalipolitiikka — Mies- ja naispuoliset työntekijät —                 sillä kuin naispuolisten leskien.
 Tasa-arvoinen kohtelu — EY:n perustamissopimuksen
 119 artiklan tai direktiivin 79/7/ETY sovellettavuus —              (') EYVL Nro C 189 , 22.7.1995 .
Julkisen sähköyrityksen vakuutusjärjestelmä — Jälkeenjää
neen eläke — Euroopan unionista tehdyn sopimuksen liit
teenä oleva pöytäkirja N:o 2 — Asian vireille saattamisen
                                käsite)
                           ( 97/C 199/04 )
                                                                            YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                  (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)                                               ( neljäs jaosto ),
                                                                                17 päivänä huhtikuuta 1997,
    (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan            yhdistetyissä asioissa C-274/95 , C-275/95 ja C-276/95
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)               ( Bundesfinanzhofin esittämät ennakkoratkaisupyynnöt),
                                                                     Ludwig Wunsche & Co. vastaan Hauptzollamt Hamburg
                                                                                Jonas (')
Asiassa C-147/95 , jonka Dioikitiko Efeteio Athinon
( Kreikka ) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 ar           ( Yhteinen tullitariffi — Yhdistetty nimikkeistö — Peruna
tiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltä                                                tärkkelys)
väksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vi                                       ( 97/C 199/05 )
reillä olevassa asiassa Dimossia Epicheirissi Ilektrismou
( DEI ) vastaan Efthimios Evrenopoulos ennakkoratkaisun                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
EY:n perustamissopimuksen 119 artiklan, Euroopan yh
teisön perustamissopimuksen 119 artiklasta tehdyn pöytä                 (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
kirjan ja miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaat             yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
teen asteittaisesta toteuttamisesta sosiaaliturvaa koskevissa
kysymyksissä 19 päivänä joulukuuta 1978 annetun neu                 Yhdistetyissä asioissa C-274/95 , C-275/95 ja C-276/95 ,
voston direktiivin 79/7/ETY ( EYVL N:o L 6, 10.1.1979,               jotka Bundesfinanzhof on saattanut EY:n perustamissopi
s . 24 ) tulkinnasta , yhteisöjen tuomioistuin ( kuudes jaosto ),    muksen 177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen
toimien kokoonpanossa : jaoston puheenjohtaja G. E Man              käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistui
cini ( esittelevä tuomari ) sekä tuomarit J. L. Murray, C. N.        messa vireillä olevissa asioissa Ludwig Wiinsche & Co.
Kakouris, P. J. G. Kapteyn ja H. Ragnemalm, julkisasia              vastaan Hauptzollamt Hamburg-Jonas ennakkoratkaisun
mies: F. G. Jacobs, kirjaaja : hallintovirkamies L. Hewlett,         yhteisen tullitariffin tulkinnasta, sellaisena kuin se on yh
on antanut 17.4.1997 tuomion, jonka tuomiolauselma on                teisestä tullitariffista annetun asetuksen ( ETY ) N:o 950/68
seuraava :                                                           muuttamisesta annetun asetuksen ( ETY) N:o 3331 /85
                                                                     muuttamisesta 24 päivänä marraskuuta 1986 annetussa
 1 ) Dimossia Epicheirissi llektrismoun vakuutusjärjestel           neuvoston asetuksessa ( ETY ) N:o 3618/86 ( EYVL N:o
     män kaltaisessa eläkejärjestelmässä maksetut etuudet            L 345 , 8.12.1986 , s . 1 ), sekä yhdistetyn nimikkeistön tul
     mukaan lukien jälkeenjääneille maksettavat etuudet              kinnasta , sellaisena kuin se on tariffi- ja tilastonimikkeis
     kuuluvat EY:n perustamissopimuksen 119 artiklan so             töstä ja yhteisestä tullitariffista 23 päivänä heinäkuuta
     veltamisalaan.                                                  1987 annetussa neuvoston asetuksessa ( ETY ) N:o 2658/87
                                                                     ( EYVL N:o L 256 , 7.9.1987, s . 1 ), yhteisöjen tuomiois
                                                                     tuin, toimien kokoonpanossa : jaoston puheenjohtaja J. L.
2 ) Perustamissopimuksen 119 artiklan vastaista on sellai           Murray sekä tuomarit P. J. G. Kapteyn (esittelevä tuomari )
     sen kansallisen säännöksen soveltaminen, jonka mu              ja H. Ragnemalm, julkisasiamies : G. Tesauro, kirjaaja :
     kaan 119 artiklassa tarkoitettuun palkan käsitteeseen           johtava hallintovirkamies H. A. Riihi , on antanut
     kuuluvan eläkkeen myöntämiseksi miespuoliselle les              17.4.1997 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :
     kelle on asetettu erityisiä edellytyksiä, joita ei ole ase
     tettu naispuolisille leskille, eikä millään yhteisön oi         1 ) Esteröidyn perunatärkkelyksen luokitteleminen yhtei
     keuden säännöllä voida perustella tällaisen säännöksen               sestä tullitariffista annetun asetuksen (ETY) N:o 950/
     voimassaoloa.
                                                                          68 muuttamisesta annetun asetuksen (ETY) N:o 3331 /
                                                                          85 muuttamisesta 24 päivänä marraskuuta 1986 anne
 3 ) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 119 artiklas                 tun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3618/86 nimik
     ta tehtyä pöytäkirjaa on tulkittava siten, että 119 artik           keeseen 11.08 A IV (ja yhdistetyn nimikkeistön alani
     laan voidaan vedota asiassa, joka on saatettu vireille               mikkeeseen 1103 13 00, sellaisena kuin kyseinen ni
     ennen 17.5.1990 ammatillisen sosiaaliturvajärjestel                 mikkeistö on tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja
     män mukaisten etuuksien saamiseksi, vaikka kyseinen                  yhteisestä tullitariffista 23 päivänä heinäkuuta 1987
     kanne olisi jätetty tutkimatta sillä perusteella, että kan          annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2658/87)


title: Asia T-63/16: Kanne 15.2.2016 – E-Control v. ACER

text:
               2.5.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/49

         Kanne 15.2.2016 – E-Control v. ACER
   (Asia T-63/16)
   (2016/C 156/67)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Energie-Control Austria für die Regulierung der Elektrizitäts- und Erdgaswirtschaft (E-Control) (Wien, Itävalta) (edustaja: asianajaja F. Schuhmacher)

      Vastaaja: Energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyövirasto (ACER)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan ACERin valituslautakunnan asiassa A-001-2015 16.12.2015 tekemän päätöksen; ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu olennaisten menettelymääräysten rikkomiseen
               Kantajan mukaan riidanalaisen päätöksen tekemiseen johtaneessa menettelyssä ei noudatettu olennaisia menettelymääräyksiä eli E-Controlin perusoikeutena taattua menettelyllistä oikeutta riitauttaa ACERin 23.9.2015 antama lausunto nro 09/2015 siitä, ovatko kansallisten sääntelyviranomaisten päätökset rajasiirtokapasiteetin jakamista Keskisessä Itä-Euroopassa koskevien menettelyjen hyväksymisestä sopusoinnussa asetuksen (EY) N:o 714/2009 (1) ja sen liitteessä I olevien käytettävissä olevan kansallisten verkkojen välisten yhteenliityntöjen siirtokapasiteetin hallintaa ja jakamista koskien suuntaviivojen kanssa (jäljempänä lausunto).

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen sillä perusteella, että lausuntoa ei katsottu voitavan pitää asetuksen (EY) N:o 713/2009 (2) 19 artiklassa tarkoitettuna päätöksenä.
               ACERin valituslautakunta teki oikeudellisen virheen katsoessaan, ettei E-Controlin lausunnosta tekemää valitusta voitu ottaa käsiteltäväksi, koska ACERin lausuntoa ei voida pitää asetuksen (EY) N:o 713/2009 19 artiklassa tarkoitettuna päätöksenä, millä E-Controlilta evättiin oikeus hakea muutosta. Valituksenalaista päätöstä on pidettävä asetuksen (EY) N:o 713/2009 19 artiklassa tarkoitettuna päätöksenä, koska sillä on suoria oikeusvaikutuksia E-Controliin. Näin ollen oikeus hakea muutosta on olemassa ja valituslautakunnan olisi pitänyt tutkia E-Controlin valituksen perusteet.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu asianmukaisten perustelujen puuttumiseen
               Kantajan mukaan ACERin valituslautakunta ei perustellut riidanalaista päätöstä asianmukaisesti, koska sen oikeudellinen arviointi rajoittuu lähtökohtaisesti toteamukseen, jonka mukaan ACERin lausuntoa on pidettävä tilapäisenä välitoimena, joka on ainoastaan valmisteleva vaihe komission mahdollisille tuleville toimenpiteille. ACERin valituslautakunnan mielestä lausunto ei näin ollen välitoimena voi olla valituksen kohteena. Tämä oikeudellinen näkemys on virheellinen. Lausunto on Euroopan unionin viraston itsenäinen, lopullinen ja erillinen toimi, ja se voi siten olla itsessään kumoamiskanteen ja siten myös valituksen kohteena asetuksen (EY) N:o 713/2009 19 artiklan mukaisesti. Kantaja katsoo, että jos valituslautakunta olisi soveltanut merkityksellisiä oikeudellisia periaatteita oikein, sen olisi pitänyt kumota lausunto.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu asian kannalta merkityksellisten oikeusperiaatteiden virheelliseen soveltamiseen
               ACERin valituslautakunnan oikeudellinen arviointi E Controlin valituksesta rajoittui toteamukseen, jonka mukaan ACERin lausunto on ainoastaan menettelyn kuluessa toteutettu väliaikainen toimi, joka on valmisteleva vaihe mahdollisille komission tuleville toimille. ACERin valituslautakunnan mielestä lausunto ei näin ollen voi valituksen kohteena, koska sen on väliaikainen toimi. Tämä oikeudellinen näkemys on virheellinen. Kyseistä lausuntoa on pidettävä Euroopan unionin viraston itsenäisenä, lopullisena ja erillisenä toimena, joka näin ollen voi itsessään olla kumoamiskanteen kohteena ja sen seurauksena myös asetuksen (EY) N:o 713/2009 19 artiklan mukaisen valituksen kohteena. Jos valituslautakunta olisi soveltanut asian kannalta merkityksellisiä oikeusperiaatteita asianmukaisesti, se olisi kumonnut kyseisen lausunnon.

      (1)  Verkkoon pääsyä koskevista edellytyksistä rajat ylittävässä sähkön kaupassa ja asetuksen (EY) N:o 1228/2003 kumoamisesta 13.7.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 714/2009 (EUVL 2009 L 211, s. 15).

      (2)  Energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston perustamisesta 13.7.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 713/2009 (EUVL 2009 L 211, s. 1).


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (toinen jaosto) 20 päivänä tammikuuta 2005, asiassa C-464/01 (Oberster Gerichtshofin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Johann Gruber vastaan Bay Wa AG (Brysselin yleissopimus — 13 artiklan 1 kappale — Soveltamisedellytykset — Kuluttajansuojaa koskevan riita-asian käsite — Maanviljelijän tekemä tiiliostos osittain yksityiskäytössä ja osittain elinkeinonharjoittamiskäytössä olevan tilan kattoa varten)

text:
               5.3.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 57/1

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (toinen jaosto)
   20 päivänä tammikuuta 2005,
   asiassa C-464/01 (Oberster Gerichtshofin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Johann Gruber vastaan Bay Wa AG (1)

   (Brysselin yleissopimus - 13 artiklan 1 kappale - Soveltamisedellytykset - Kuluttajansuojaa koskevan riita-asian käsite - Maanviljelijän tekemä tiiliostos osittain yksityiskäytössä ja osittain elinkeinonharjoittamiskäytössä olevan tilan kattoa varten)
   (2005/C 57/02)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa C-464/01, jossa Oberster Gerichtshof (Itävalta) on esittänyt 8.11.2001 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 4.12.2001, tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun yleissopimuksen tulkitsemisesta yhteisöjen tuomioistuimessa 3 päivänä kesäkuuta 1971 tehdyn pöytäkirjan nojalla ennakkoratkaisupyynnön kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Johann Gruber vastaan Bay Wa AG, yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. W. A. Timmermans sekä tuomarit C. Gulmann, R. Schintgen (esittelevä tuomari), G. Arestis ja J. Klučka, julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M.-F. Contet, on antanut 20.1.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   Tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskevan 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun yleissopimuksen, sellaisena kuin yleissopimus on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 9 päivänä lokakuuta 1978 tehdyllä yleissopimuksella, Helleenien tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 25 päivänä lokakuuta 1982 tehdyllä yleissopimuksella, Espanjan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 26 päivänä toukokuuta 1989 tehdyllä yleissopimuksella ja Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen 29 päivänä marraskuuta 1996 tehdyllä yleissopimuksella, toimivaltamääräyksiä on tulkittava seuraavalla tavalla:

               —

               henkilöllä, joka on tehnyt sellaista hyödykettä koskevan sopimuksen, jota käytetään osittain hänen ammattiinsa tai elinkeinotoimintaansa liittyvään tarkoitukseen ja osittain ei, ei ole oikeutta vedota mainitun yleissopimuksen 13–15 artiklan erityisiin toimivaltamääräyksiin, ellei ammattiin tai elinkeinotoimintaan liittyvä tarkoitus ole toisarvoinen siten, että sitä on pidettävä vähäpätöisenä tarkasteltaessa kyseessä olevaa toimea kokonaisuudessaan, eikä sillä, että ammattiin tai elinkeinotoimintaan liittymätön tarkoitus on pääasiallinen, ole vaikutusta tässä suhteessa

               —

               tuomioistuimen, jossa asia on vireillä, on ratkaistava, oliko kyseessä olevan sopimuksen tarkoituksena palvella tavalla, jota ei voida pitää vähäpätöisenä, asianomaisen ammattiin tai elinkeinotoimintaan liittyviä tarpeita vai oliko ammattiin tai elinkeinotoimintaan liittyvä tarkoitus päinvastoin vain vähämerkityksistä

               —

               tätä ratkaistessaan kansallisen tuomioistuimen on tarkasteltava asiakirjoista objektiivisesti ilmenevien merkityksellisten tosiseikkojen kokonaisuutta; huomioon ei sitä vastoin ole otettava niitä olosuhteita tai seikkoja, jotka saattoivat olla sopimuskumppanin tiedossa sopimusta tehtäessä, ellei se, joka vetoaa kuluttajan ominaisuuteensa, ole toiminut sillä tavoin, että hän on perustellusti voinut antaa toiselle sopimuspuolelle sellaisen vaikutelman, että hän toimi ammattiinsa tai elinkeinotoimintaansa liittyvässä tarkoituksessa.

      (1)  EYVL C 56, 2.3.2002


title: Asia T-349/12: Kanne 1.8.2012 — Leiner v. SMHV — Recaro (REVARO)

text:
               22.9.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 287/39

         Kanne 1.8.2012 — Leiner v. SMHV — Recaro (REVARO)
   (Asia T-349/12)
   2012/C 287/70
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Rudolf Leiner GmbH (Sankt Pölten, Itävalta) (edustajat: Rechtsanwalt W. Emberger, Rechtsanwalt I. Rudnay ja Rechtsanwalt L. Emberger)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Recaro Beteiligungs GmbH (Kaiserslautern, Saksa)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               muuttamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 16.5.2012 asiassa R 482/2011-1 tekemää päätöstä valituksen mukaisesti ja siinä tapauksessa kumoamaan päätöksen

               —

               velvoittamaan vastaajan ja vastapuolen valituslautakunnassa korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”REVARO”, luokkiin 11, 20 ja 24 kuuluville tavaroille

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Recaro Beteiligungs-GmbH

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansainvälinen rekisteröinti ”RECARO” luokkiin 10, 12, 14, 20, 25 ja 28 kuuluville tavaroille

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hyväksyminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen


title: Asia C-197/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 23.4.2010 — Unio de Pagesos de Catalunya v. Administración del Estado y Coordinadora de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos — Iniciativa Rural del Estado Español

text:
               17.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 195/4

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 23.4.2010 — Unio de Pagesos de Catalunya v. Administración del Estado y Coordinadora de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos — Iniciativa Rural del Estado Español
   (Asia C-197/10)
   2010/C 195/07
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Supremo

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Unio de Pagesos de Catalunya

      Vastapuoli: Administración del Estado y Coordinadora de Organizaciones de Agricultores y Ganaderos — Iniciativa Rural del Estado Español

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko 2.11.2007 annetun kuninkaan asetuksen 1470/2007 9 §:n 2 momentin b kohta, jossa asetetaan kansallisesta varannosta myönnettävien tilatukioikeuksien saamisen edellytykseksi se, että kyseessä ovat nuoret viljelijät, jotka ovat aloittaneet toimintansa 20.9.2005 annetun neuvoston asetuksen N:o 1698/2005 (1) mukaisesti perustetun maaseudun kehittämisohjelman puitteissa, 29.9.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1782/2003 (2) 42 artiklan 3 kohdan mukainen?

      (1)  Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1698/2005 (EUVL L 277, s. 1).

      (2)  Yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (ETY) N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, (EY) N:o 1453/2001, (EY) N:o 1454/2001, (EY) N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1673/2000, (ETY) N:o 2358/71, (EY) N:o 1254/1999 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1782/2003 (EYVL L 270, s. 1)


title: Asia C-387/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Krajowa Izba Odwoławcza (Puola) on esittänyt 14.8.2014 — Esaprojekt sp. z o.o. v. Województwo Łódzkie

text:
               1.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 431/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Krajowa Izba Odwoławcza (Puola) on esittänyt 14.8.2014 — Esaprojekt sp. z o.o. v. Województwo Łódzkie
   (Asia C-387/14)
   (2014/C 431/13)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Krajowa Izba Odwoławcza

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Esaprojekt sp. z o.o.

      Vastapuoli: Województwo Łódzkie

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Salliiko julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY (1) (jäljempänä direktiivi 2004/18/EY) 51 artikla, luettuna yhdessä 2 artiklassa vahvistetun taloudellisten toimijoiden yhdenvertaisen ja syrjimättömän kohtelun periaatteen sekä avoimuusperiaatteen kanssa, sen, että taloudellinen toimija asiakirjojen selvittämisen tai täydentämisen yhteydessä voi ilmoittaa muita suorituksia (ts. suoritettuja toimituksia), kuin se ilmoitti tarjoukseen liitetyssä toimituksia koskevassa luettelossa, ja erityisesti, voiko se ilmoittaa sellaisen toisen yksikön suorituksia, jonka voimavaroihin turvautumisesta se ei ilmoittanut tarjouksessa?

               2)

               Onko unionin tuomioistuimen asiassa, C-336/12, Manova, 10.10.2013 antaman ratkaisun valossa, jonka mukaan ”yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että hankintaviranomainen pyytää sen jälkeen, kun hankintamenettelyyn osallistumista koskevan hakemuksen esittämiselle asetettu määräaika on päättynyt, ehdokasta toimittamaan julkaistun taseen kaltaisia asiakirjoja, jotka kuvaavat tämän ehdokkaan tilannetta ja joiden voidaan objektiivisesti todeta olleen olemassa ennen menettelyyn osallistumista koskevan hakemuksen esittämiselle asetetun määräajan päättymistä, kunhan tarjouspyyntöasiakirjoissa ei ole vaadittu nimenomaisesti niiden toimittamista ehdokkuuden poissulkemisen uhalla”, direktiivin 2004/18/EY 51 artiklaa tulkittava siten, että asiakirjoja voi täydentää ainoastaan sellaisten asiakirjojen osalta, joiden voidaan objektiivisesti todeta olleen olemassa ennen tarjousten tai osallistumispyyntöjen jättämisen määräajan päättymistä, vaiko myös niin, että unionin tuomioistuin osoitti ainoastaan yhden mahdollisuuden ja asiakirjoja voi täydentää myös muissa tapauksissa, esim. liittämällä mukaan asiakirjoja, jotka eivät olleet olemassa ennen tätä määräaikaa mutta joilla objektiivisesti voidaan vahvistaa edellytyksen täyttyminen?

               3)

               Jos kysymyksen 2 vastaus osoittaa, että myös muita kuin asiassa C-336/12, Manova, annetussa ratkaisussa osoitettuja asiakirjoja voidaan täydentää, voidaanko täydentää taloudellisen toimijan, alihankkijoiden tai muiden sellaisten yksiköiden laatimia asiakirjoja, joiden voimavaroihin taloudellinen toimija turvautuu, jos asiakirjoja ei esitetty yhdessä tarjouksen kanssa?

               4)

               Salliiko direktiivin 2004/18/EY 44 artikla, luettuna yhdessä 48 artiklan 2 kohdan a alakohdan kanssa sekä 2 artiklassa vahvistetun taloudellisten toimijoiden yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kanssa, sellaisen 48 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun toisen yksikön voimavaroihin turvautumisen, jossa lasketaan yhteen kahden sellaisen yksikön tietämys ja kokemus, joilla ei erikseen ole hankintaviranomaisen vaatimaa tietämystä ja kokemusta, jos tämä kokemus on jakamatonta (ts. taloudellisen toimijan on täytettävä menettelyyn osallistumisen edellytys kokonaisuudessaan) ja hankintasopimuksen täyttäminen on jakamatonta (se on yksi kokonaisuus)?

               5)

               Salliiko direktiivin 2004/18/EY 44 artikla, luettuna yhdessä 48 artiklan 2 kohdan a alakohdan sekä 2 artiklassa vahvistetun taloudellisten toimijoiden yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kanssa, turvautumisen taloudellisten toimijoiden ryhmän kokemukseen siten, että taloudellinen toimija, joka täytti hankintasopimuksen yhtenä taloudellisten toimijoiden ryhmän jäsenenä, voi turvautua ryhmän suorittamaan toimitukseen riippumatta siitä, mikä oli sen osuus kyseisen hankintasopimuksen täyttämisessä, vai voiko talouden toimija myös turvautua ainoastaan omaan tosiasiallisesti hankkimaansa kokemukseen, jonka se sai täyttäessään kyseistä hankintasopimuksen osaa, joka sille ryhmän puitteissa katsottiin kuuluvan?

               6)

               Voidaanko direktiivin 2004/18/EY 45 artiklan 2 kohdan g alakohtaa, jonka mukaan hankintamenettelystä voidaan sulkea pois taloudellinen toimija, joka on vakavalla tavalla syyllistynyt väärien tietojen antamiseen tai laiminlyönyt vaadittavien tietojen antamisen, tulkita siten, että hankintamenettelyn ulkopuolelle suljetaan taloudellinen toimija, joka on toimittanut virheellisiä tietoja, jotka vaikuttavat tai voivat vaikuttaa menettelyn lopputulokseen, ja että voidaan katsoa, että väärien tietojen antaminen johtuu pelkästään siitä, että hankintaviranomaiselle on toimitettu sellaisia tietoja, jotka eivät vastaa tosiasiallista asiantilaa ja jotka vaikuttavat hankintaviranomaisen päätökseen, joka koskee taloudellisen toimijan ulkopuolelle sulkemista (ja sen tarjouksen hylkäämistä), riippumatta siitä, tekikö taloudellinen toimija sen tahallaan ja tarkoituksella vaiko tahattomasti, piittaamattomuudesta, huolimattomuudesta tai jättämällä noudattamatta asianmukaista huolellisuutta? Voidaanko ”vakavalla tavalla väärien tietojen antamiseen syyllistynyt tai vaadittavien tietojen antamisen laiminlyöneenä” pitää ainoastaan taloudellista toimijaa, joka esitti virheellisiä tietoja (tosiasiallista asiantilaa vastaamattomia tietoja), vai myös taloudellista toimijaa, joka esitti vaikkakin todenperäisiä tietoja, mutta esitti ne siten, että hankintaviranomainen vakuuttuisi, että taloudellinen toimija täyttää sen asettamat vaatimukset, vaikka se ei niitä täytä?

               7)

               Salliiko direktiivin 2004/18/EY 44 artikla, luettuna yhdessä 48 artiklan 2 kohdan a alakohdan sekä 2 artiklassa vahvistetun taloudellisten toimijoiden yhdenvertaisen kohtelun periaatteen kanssa, taloudellisen toimijan turvautua kokemukseen siten, että näin tehdessään taloudellinen toimija turvautuu yhdessä kahteen tai useampaan sopimukseen yhtenä hankintasopimuksena, vaikka hankintaviranomainen ei ole ilmoituksessa eikä tarjouspyyntöasiakirjoissa osoittanut tällaista mahdollisuutta?

      (1)  EUVL L 134, s. 114.


title: Asia C-136/14: Kanne 21.3.2014 – Euroopan parlamentti v. Euroopan unionin neuvosto

text:
               10.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 175/27

         Kanne 21.3.2014 – Euroopan parlamentti v. Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-136/14)
   2014/C 175/34
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: J. Rodrigues ja L. Visaggio)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

               —

               neuvoston direktiivien 91/271/ETY ja 1999/74/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 2000/60/EY, 2006/7/EY, 2006/25/EY ja 2011/24/EU muuttamisesta sen johdosta, että Mayotten asema Euroopan unioniin nähden muuttuu, 17.12.2013 annettu neuvoston direktiivi 2013/64/EU (1) on kumottava

               —

               Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Euroopan parlamentti vaatii kumottavaksi direktiivin 2013/64/EU, jonka neuvosto on antanut käyttämällä sen oikeusperustana SEUT 349 artiklaa.
   Parlamentin mukaan neuvoston tekemä oikeusperustan valinta on virheellinen, koska riidanalaisen direktiivin kohteena olevat toimenpiteet kuuluvat eri yhteisiin politiikkoihin perustuvaan unionin toimivaltaan. Toimenpiteet olisi siis pitänyt toteuttaa ympäristöä, maataloutta, sosiaalipolitiikkaa ja kansanterveyttä koskevien alakohtaisten oikeusperustojen nojalla eli SEUT 43 artiklan 2 kohdan, SEUT 114 artiklan, SEUT 153 artiklan 2 kohdan, SEUT 168 artiklan sekä SEUT 192 artiklan 1 kohdan nojalla eikä SEUT 349 artiklan nojalla.
   Parlamentti katsoo, että toimenpiteitä, joilla ei ole tarkoitus vastata unionin syrjäisimpiin alueisiin kuuluvan alueen kohtaamiin taloudellisiin tai sosiaalisiin vaikeuksiin poikkeamalla unionin oikeuden kattavasta soveltamisesta kyseisellä alueella, ei voida perustaa pätevästi SEUT 349 artiklasta koostuvaan oikeusperustaan. Niinpä tämän artiklan soveltamisalaan eivät kuulu toimenpiteet, joilla on ainoastaan tarkoitus siirtää tuonnemmaksi tiettyjen unionin oikeuden määräysten ja säännösten soveltamista unionin syrjäisimpiin alueisiin kuuluvaan alueeseen.

      (1)  EUVL L 353, s. 8


title: Asia C-484/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 7.10.2010 — Asociación para la Calidad de los Forjados (ASCAFOR) ja Asociación de Importadores y Distribuidores de Acero para la Construcción (ASIDAC) v. Administración del Estado, Calidad Siderúrgica SL, Colegio de Ingenieros Técnicos Industriales, Asociación Española de Normalización y Certificación (AENOR), Consejo General de Colegios Oficiales de Aparejadores y Arquitectos Técnicos, Asociación de Investigación de las Industrias de la Construcción (AIDICO) Instituto Tecnológico de la Construcción, Asociación Nacional Española de Fabricantes de Hormigón Preparado (ANEFHOP), Ferrovial Agromán SA, Agrupación de Fabricantes de Cemento de España (OFICEMEN) ja Asociación de Aceros Corrugados Reglamentarios y su Tecnología y Calidad (ACERTEQ)

text:
               18.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 346/32

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 7.10.2010 — Asociación para la Calidad de los Forjados (ASCAFOR) ja Asociación de Importadores y Distribuidores de Acero para la Construcción (ASIDAC) v. Administración del Estado, Calidad Siderúrgica SL, Colegio de Ingenieros Técnicos Industriales, Asociación Española de Normalización y Certificación (AENOR), Consejo General de Colegios Oficiales de Aparejadores y Arquitectos Técnicos, Asociación de Investigación de las Industrias de la Construcción (AIDICO) Instituto Tecnológico de la Construcción, Asociación Nacional Española de Fabricantes de Hormigón Preparado (ANEFHOP), Ferrovial Agromán SA, Agrupación de Fabricantes de Cemento de España (OFICEMEN) ja Asociación de Aceros Corrugados Reglamentarios y su Tecnología y Calidad (ACERTEQ)
   (Asia C-484/10)
   ()
   2010/C 346/54
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Supremo

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Asociación para la Calidad de los Forjados (ASCAFOR) ja Asociación de Importadores y Distribuidores de Acero para la Construcción (ASIDAC)

      Vastaajat: Administración del Estado, Calidad Siderúrgica SL, Colegio de Ingenieros Técnicos Industriales, Asociación Española de Normalización y Certificación (AENOR), Consejo General de Colegios Oficiales de Aparejadores y Arquitectos Técnicos, Asociación de Investigación de las Industrias de la Construcción (AIDICO) Instituto Tecnológico de la Construcción, Asociación Nacional Española de Fabricantes de Hormigón Preparado (ANEFHOP), Ferrovial Agromán SA, Agrupación de Fabricantes de Cemento de España (OFICEMEN) ja Asociación de Aceros Corrugados Reglamentarios y su Tecnología y Calidad (ACERTEQ)

      Ennakkoratkaisukysymys

   Voidaanko katsoa, että 18.7.2008 annetun asetuksen (Real Decreto) 1247/08 liitteeseen 19 — luettuna yhdessä 81 §:n kanssa — sisältyvät laatumerkintöjä koskevan virallisen tunnustamisen saamisesta annetut tyhjentävät säännökset ovat ylimitoitettuja ja suhteettomia tavoiteltuun päämäärään nähden ja merkitsevät todistusten vastaavuuden tunnustamista vaikeuttavaa perusteetonta rajoitusta ja EY 28 ja EY 30 artiklassa kiellettyä tuontitavaroiden markkinoille saattamisen estettä tai rajoitusta?


title: Asia C-80/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 15.2.2012 — Felixstowe Dock and Railway Company Ltd, Savers Health and Beauty Ltd, Walton Container Terminal Ltd, AS Watson card Services (UK) Ltd, Hutchison Whampoa (Europe) Ltd, Kruidvat UK Ltd ja Superdrug Stores plc v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

text:
               23.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 184/2

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 15.2.2012 — Felixstowe Dock and Railway Company Ltd, Savers Health and Beauty Ltd, Walton Container Terminal Ltd, AS Watson card Services (UK) Ltd, Hutchison Whampoa (Europe) Ltd, Kruidvat UK Ltd ja Superdrug Stores plc v. The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
   (Asia C-80/12)
   2012/C 184/02
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   First-tier Tribunal (Tax Chamber)

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Felixstowe Dock and Railway Company Ltd, Savers Health and Beauty Ltd, Walton Container Terminal Ltd, AS Watson card Services (UK) Ltd, Hutchison Whampoa (Europe) Ltd, Kruidvat UK Ltd ja Superdrug Stores plc

      Vastaaja: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Silloin, kun

                           1)

                           jäsenvaltion (esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan) lainsäädännössä säädetään, että yhtiö (jäljempänä vastaanottava yhtiö) voi pyytää konsernin sisäistä tappiontasausta yhteenliittymän omistaman yhtiön (jäljempänä yhteenliittymään kuuluva yhtiö) tappioista edellyttäen, että yhtiö, joka on saman konsernin jäsen kuin vastaanottava yhtiö, on myös yhteenliittymän jäsen (jäljempänä yhteyden muodostava yhtiö), ja

                           2)

                           konsernin emoyhtiö (joka ei ole vastaanottava yhtiö, yhteenliittymään kuuluva yhtiö eikä yhteyden muodostava yhtiö) ei ole Yhdistyneen kuningaskunnan eikä minkään muunkaan jäsenvaltion yhtiö,

                     onko pidettävä SEUT 49 ja 54 artiklan vastaisena vaatimusta, jonka mukaan yhteyden muodostavan yhtiön on asuttava Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai harjoitettava liiketoimintaa Yhdistyneessä kuningaskunnassa kiinteästä toimipaikasta?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko Yhdistyneen kuningaskunnan annettava vastaanottavalle yhtiölle oikeuskeino (esimerkiksi antamalla kyseiselle yhtiölle mahdollisuus pyytää tappiontasausta yhteenliittymään kuuluvan yhtiön tappioista) silloin, kun

                           1)

                           yhteyden muodostava yhtiö on käyttänyt sijoittautumisvapauttaan mutta yhteenliittymään kuuluva yhtiö ja vastaanottavat yhtiöt eivät ole käyttäneet mitään unionin oikeudella suojattuja vapauksia,

                           2)

                           siirtävän yhtiön ja vastaanottavan yhtiön välinen/väliset yhteys/yhteydet muodostuu/muodostuvat yhtiöistä, joista kaikki eivät ole sijoittautuneet EU:n tai ETA:n alueelle?


title: Asia C-468/07 P: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys 11.9.2008 — Coats Holdings Ltd ja J&P Coats Ltd v. Euroopan yhteisöjen komissio (Muutoksenhaku — Työjärjestyksen 119 artikla — Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Sakko — Vaatimukset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen vahvistaman sakon määrän alentamiseksi)

text:
               21.3.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/11

         Yhteisöjen tuomioistuimen määräys 11.9.2008 — Coats Holdings Ltd ja J&P Coats Ltd v. Euroopan yhteisöjen komissio
   (Asia C-468/07 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Työjärjestyksen 119 artikla - Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Sakko - Vaatimukset ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen vahvistaman sakon määrän alentamiseksi)
   (2009/C 69/17)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Valittajat: Coats Holdings Ltd ja J&P Coats Ltd (edustajat: solicitor W. Sibree ja solicitor C. Jeffs)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre ja K. Mojzesowicz)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Valitus yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-36/05, Coats Holdings ja Coats v. komissio, 12.9.2007 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumosi osittain EY 81 artiklan mukaisesta menettelystä (asia COMP/F-1/38.338 — PO/Neulat) 26.10.2004 tehdyn komission päätöksen K(2004) 4221 lopullinen, joka koskee ompelutarviketuotteiden markkinoiden sekä maantieteellisten markkinoiden jakamista koskevia sopimuksia, ja jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vahvisti valittajille määrätyn sakon määräksi 20 miljoonaa euroa — Vaatimus sakkojen määrän alentamisesta
   Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Coats Holdings Ltd ja J & P Coats Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 297, 8.12.2007.


title: Asia C-54/13 P: Valitus, jonka Saksan liittotasavalta on tehnyt 31.1.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-270/08, Saksan liittotasavalta v. Euroopan komissio, 21.11.2012 antamasta tuomiosta

text:
               23.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/14

         Valitus, jonka Saksan liittotasavalta on tehnyt 31.1.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-270/08, Saksan liittotasavalta v. Euroopan komissio, 21.11.2012 antamasta tuomiosta
   (Asia C-54/13 P)
   2013/C 86/22
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Saksan liittotasavalta (asiamies T. Henze, avustajinaan Rechtsanwalt C. von Donat ja Rechtsanwalt J. Lipinsky)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio, Espanjan kuningaskunta, Alankomaiden kuningaskunta ja Ranskan tasavalta

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-270/08, Saksan liittotasavalta, Espanjan kuningaskunta (väliintulija), Ranskan tasavalta (väliintulija) ja Alankomaiden kuningaskunta (väliintulija) vastaan Euroopan komissio, 21.11.2012 antaman tuomion, joka koski komission 29.4.2008 tekemän päätöksen K(2008) 1615 lopullinen, jolla alennettiin Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) tavoite 1 -alueeseen kuuluvaa Itä-Berliiniä (Saksa) koskevalle toimenpideohjelmalle (1994–1999) 5.8.1994 tehdyllä komission päätöksellä K(94) 1973 myönnettyä taloudellista tukea, kumoamista, ja kumoaa edellä mainitun päätöksen K(2008) 1615 lopullinen

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vetoaa neljään perusteeseen valituksensa tueksi.

      Ensimmäinen valitusperuste: Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi asetuksen N:o 4253/88 (1) 24 artiklan 2 kohtaa yhdessä asetuksen N:o 2988/952 (2) 1 artiklan ja annetun toimivallan periaatteen (aiemmin EY 5 artikla, nyt SEU 5 artiklan 2 kohta, SEUT 7 artikla) kanssa, koska se teki valituksenalaisessa tuomiossa oikeudellisen virheen olettaessaan, että kansallisten viranomaisten pelkät hallinnolliset virheet ovat ”väärinkäytöksiä”, joiden vuoksi komissio voi tehdä rahoituskorjauksia asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

      Toinen valitusperuste: Unionin yleinen tuomioistuin rikkoi asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 2 kohtaa yhdessä annetun toimivallan periaatteen (SEU 5 artiklan 2 kohta, SEUT 7 artikla) kanssa, koska se katsoi virheellisesti, että komissio voi tehdä rahoituskorjauksia ekstrapolointia käyttäen (toisen valitusperusteen ensimmäinen osa). Vaikka asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 2 kohdasta voitaisiin päätellä, että komissio voi tehdä leikkauksia ekstrapolointia käyttäen, unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se vahvisti tavan, jolla ekstrapolointi toteutettiin tässä tapauksessa. Ensinnäkään komission ei olisi pitänyt luokitella systemaattisiksi moitittuja virheitä koko toimenpideohjelman osalta eikä ekstrapoloida näin laskettua virheellistä määrää koko ohjelmaan. Toiseksi komission ei olisi pitänyt soveltaa otantatekniikkaa, johon se turvautui leikkausten tekemiseksi ekstrapolointia käyttäen koko ohjelman osalta (toisen valitusperusteen toinen osa). Lisäksi virheitä, jotka eivät olleet edustavia, ja kiinteämääräisiä korjauksia ekstrapoloimalla komissio teki suhteettomia leikkauksia toimenpideohjelman rahoitusosuuteen (toisen valitusperusteen kolmas osa).

      Kolmas valitusperuste: Valituksenalaisella tuomiolla rikotaan myös asetuksen N:o 4253/88 24 artiklan 2 kohtaa yhdessä annetun toimivallan periaatteen kanssa, koska unionin yleinen tuomioistuin vaikuttaa olettaneen virheellisesti, että komissio voi tehdä kiinteämääräisiä korjauksia (kolmannen valitusperusteen ensimmäinen osa). Vaikka komissio voisi tehdä kiinteämääräisiä korjauksia, unionin yleinen tuomioistuin teki kuitenkin virheen hyväksyessään komission suhteettomat kiinteämääräiset korjaukset tässä asiassa (kolmannen valitusperusteen toinen osa).

      Neljäs valitusperuste: Valittaja väittää lopuksi, että unionin yleinen tuomioistuin laiminlöi päätöstensä perusteluvelvollisuutta, joka vahvistetaan unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 81 artiklassa yhdessä unionin tuomioistuimen perussäännön 36 artiklan ja 53 artiklan 1 kohdan kanssa, koska valituksenalaisen tuomion perusteluista ei ilmene, että unionin yleinen tuomioistuin olisi tarkastellut valittajan väitettä, joka koski sitä, että kiinteämääräiset rahoituskorjaukset ovat lainvastaisia (toisen valitusperusteen ensimmäinen osa), tai syyt tämän väitteen hylkäämiseen eivät ole ilmeiset.

      (1)  Rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta 19.12.1988 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 4253/88 (EYVL L 374, s. 1)

      (2)  Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95 (EYVL L 312, s. 1)


title: Asia T-561/15: Kanne 24.9.2015 – Universidad Internacional de la Rioja v. SMHV – Universidad de la Rioja (UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA UNiR)

text:
               23.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 389/63

         Kanne 24.9.2015 – Universidad Internacional de la Rioja v. SMHV – Universidad de la Rioja (UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA UNiR)
   (Asia T-561/15)
   (2015/C 389/71)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Universidad Internacional de la Rioja, SA (Logroño, Espanja) (edustajat: asianajajat C. Lema Devesa ja A. Porras Fernandez-Toledano)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Universidad de la Rioja (Logroño, Espanja)

      Menettely SMHV:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA UNiR” – Rekisteröintihakemus nro 11 738 093

      SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n viidennen valituslautakunnan 22.6.2015 asiassa R 1914/2014-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksen nro 11 738 093 rekisteröiminen evättiin ja hyväksyy kyseisen hakemuksen

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Riidanalaisessa päätöksessä ei yksilöidä asianmukaisesti konkreettisten tavaroiden ja palvelujen keskivertokuluttajia.

               —

               Riidanalaisessa päätöksessä ei arvioida sekaannusvaaraa asianmukaisesti.


               16.6.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 176/9

         Statens helsepersonellnemndin 25 päivänä tammikuuta 2011 esittämä pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto A:n tekemästä muutoksenhausta
   (Asia E-1/11)
   2011/C 176/06
   Statens helsepersonellnemnd (Terveydenhuoltoalan henkilökunnan valituslautakunta Norjassa) on esittänyt 25 päivänä tammikuuta 2011 päivätyllä kirjeellä pyynnön saada EFTAn tuomioistuimen neuvoa-antava lausunto A:n tekemästä muutoksenhausta. Kirje saapui tuomioistuimen kansliaan 31 päivänä tammikuuta 2011 ja koskee seuraavaa kysymystä:
   Annetaanko direktiivissä 2005/36/EY tai muussa ETA:n säännöksessä jäsenvaltioiden viranomaisille mahdollisuus soveltaa kansallisia sääntöjä, joiden mukaan hakijoilta, joilla on puutteellinen ammattipätevyys, voidaan evätä lupa toimia lääkäreinä tai heille voidaan myöntää ainoastaan rajoitettu lupa toimia lääkäreinä, toisesta jäsenvaltiosta muuttaneeseen hakijaan, joka muodollisesti täyttää direktiiviin 2005/36/EY sisältyvät ammattipätevyyden vastavuoroista tunnustamista koskevat vaatimukset (rajoittamaton lupa toimia lääkärinä), kun hakijan ammattitoiminta Norjassa on osoittanut hänen ammattipätevyytensä puutteelliseksi?


title: Asia C-519/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Anotato Dikastirio Kyprou (Kypros) on esittänyt 27.9.2013 — Alpha Bank Cyprus Ltd v. Dau Si Senh ym.

text:
               21.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 377/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Anotato Dikastirio Kyprou (Kypros) on esittänyt 27.9.2013 — Alpha Bank Cyprus Ltd v. Dau Si Senh ym.
   (Asia C-519/13)
   2013/C 377/11
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Anotato Dikastirio Kyprou

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Alpha Bank Cyprus Ltd

      Vastapuolet: Dau Si Senh, Alpha Panareti Public Ltd, Susan Towson, Stewart Cresswell, Gillian Cresswell, Julie Gaskell, Peter Gaskell, Richard Wernham, Tracy Wernham, Joanne Zorani ja Richard Simpson

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko asetuksen (EY) 1393/2007 (1) mukaisen vakiolomakkeen tiedoksianto välttämätöntä kaikissa tapauksissa vai voiko siitä olla poikkeuksia?

               2)

               Jos katsotaan, että tiedoksianto on välttämätöntä kaikissa tapauksissa, onko sen laiminlyönti käsiteltävässä asiassa tiedoksiannon mitättömyysperuste?

               3)

               Jos ei, voiko tiedoksianto tapahtua asetuksen (EY) 1393/2007 hengen mukaisesti tiedoksiannolla vastapuolien, jotka ovat ilmoittautuneet paikalle mutta eivät hyväksy valittajan vaatimuksia, asianajajalle, jolla on vastaavanlainen velvollisuus ottaa tiedoksianto vastaan asiakkaidensa puolesta, vai onko tiedoksiannon tapahduttava uudella tiedoksiannolla asetuksessa (EY) 1393/2007 säädettyä menettelyä noudattaen?

      (1)  Oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa (asiakirjojen tiedoksianto) ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1348/2000 kumoamisesta 13.11.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1393/2007 (EUVL L 324, s. 79–120).


title: Asia C-596/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.2.2014 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Työntekijöiden joukkovähentäminen — Työntekijöiden käsite — Johtajien (dirigenti) jättäminen pois kyseisestä käsitteestä — Direktiivi 98/59/EY — 1 artiklan 1 ja 2 kohta — Rikkominen)

text:
               29.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 93/14

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.2.2014 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-596/12) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Työntekijöiden joukkovähentäminen - Työntekijöiden käsite - Johtajien (dirigenti) jättäminen pois kyseisestä käsitteestä - Direktiivi 98/59/EY - 1 artiklan 1 ja 2 kohta - Rikkominen)
   2014/C 93/22
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Enegren ja C. Cattabriga)

      Vastaaja: Italian tasavalta (asiamies: G. Palmieri, avustajanaan avvocato dello Stato S. Varone)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.7.1998 annetun neuvoston direktiivin 98/59/EY (EYVL L 225, s. 16) 1 artiklan 1 ja 2 kohdan rikkominen — Soveltamisala — Työntekijöiden käsite — Johtajien sisällyttäminen tähän käsitteeseen

      Tuomiolauselma

               1)

               Italian tasavalta ei ole noudattanut työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.7.1998 annetun neuvoston direktiivin 98/59/EY 1 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on työntekijöiden lomautusta, liikkuvuutta, työttömyyskorvauksia, Euroopan yhteisön direktiivien täytäntöönpanoa ja työvoiman välitystä koskevista normeista sekä muista työmarkkinoihin liittyvistä säännöksistä 23.7.1991 annetun lain nro 223 (legge n. 223 — Norme in materia di cassa integrazione, mobilita’, trattamenti di disoccupazione, attuazione di direttive della Comunita’ europea, avviamento al lavoro ed altre disposizioni in materia di mercato del lavoro) 4 §:n 9 momentissa jättänyt ryhmän ”dirigenti” (johtajat) pois kyseisen direktiivin 2 artiklassa säädetyn menettelyn soveltamisalasta.

               2)

               Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 71, 9.3.2013.


title: Asia C-15/06 P: Regione Italian  11.1.2006  tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu ensimmäinen jaosto) asiassa T-60/03, Regione Sicilia vastaan Euroopan yhteisöjen komissio,  18.10.2005  antamasta tuomiosta

text:
               25.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 74/5

         Regione Italian 11.1.2006 tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu ensimmäinen jaosto) asiassa T-60/03, Regione Sicilia vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 18.10.2005 antamasta tuomiosta
   (Asia C-15/06 P)
   (2006/C 74/11)
   oikeudenkäyntikieli: italia
   Regione Siciliana on valittanut 11.1.2006 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (laajennettu ensimmäinen jaosto) asiassa T-60/03, Regione Sicilia vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 18.10.2005 antamasta tuomiosta. Valittajan edustajat ovat asianajajat M. Famchon ja B. Desrez, prosessiosoite Pariisissa.
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 18.10.2005 antaman tuomion ja tämän seurauksena myös Euroopan aluekehitysrahaston infrastruktuuri-investointeihin Italiassa (alue: Sisilia) myöntämän, vähintään 15 miljoonan euron suuruisen tuen peruuttamisesta ja komission suorittaman tukiennakon takaisinperimisestä 11.12.2002 tehdyn komission päätöksen K(2002) 4905 kumoamista ja käytettävissä edelleen olevan tuen määrän vapauttamista, ja määrää tämän vaatimuksen johdosta antamansa päätöksen edellyttämällä tavalla oikeudenkäyntikuluista.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
   Valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiota rasittavat seuraavat seikat:

               1.

               Euroopan aluekehitysrahastosta 19.6.1984 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1787/84 (1), sellaisena kuin se on 20.12.1985 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 3641/85 (2) muutettuna, 18 artiklan 1 kohtaa ja 32 artiklan 1 kohtaa on sovellettu väärin.

               2.

               rakennerahastojen päämääristä ja tehokkuudesta ja niiden toiminnan yhteensovittamisesta keskenään sekä Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa annetun asetuksen (ETY) N:o 2052/88 (3) soveltamisesta 19.12.1988 annettua neuvoston asetusta N:o 4253/88 (4), sellaisena kuin se on 20.7.1993 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2082/93 (5) muutettuna, on sovellettu väärin.

               3.

               Riita-asiassa ratkaisevana ollen kysymyksen perustelut ovat väärät.

      (1)  Ei enää voimassa.

      (2)  Ei enää voimassa.

      (3)  Ei enää voimassa.

      (4)  Ei enää voimassa.

      (5)  EYVL L 193, 31.7.1993, s. 20.


title: Asia C-630/11 P: Valitus, jonka HGA Srl ym. ovat tehneet 25.11.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-394/08, T-408/08, T-453/08 ja T-454/08, Regione autonoma della Sardegna ym. v. komissio, 20.9.2011 antamasta tuomiosta

text:
               21.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/8

         Valitus, jonka HGA Srl ym. ovat tehneet 25.11.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-394/08, T-408/08, T-453/08 ja T-454/08, Regione autonoma della Sardegna ym. v. komissio, 20.9.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia C-630/11 P)
   2012/C 118/12
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittajat: HGA Srl ym. (edustajat: asianajajat G. Dore, F. Ciulli ja A. Vinci)

      Muut osapuolet): Euroopan komissio, Regione autonoma della Sardegna, Selene di Alessandra Cannas Sas ym.

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen 20.9.2011 yhdistetyissä asioissa T-394/08, T-408/08, T-453/08 ja T-454/08 antama tuomio on kumottava tai sitä on muutettava

               —

               2.7.2008 tehty komission päätös, joka liittyy tukiohjelmaan Vuoden 1998 aluelaki nro 9 — Tuen N 272/98 väärinkäyttö C 1/04 2004 Italia — SG-Greffe (2008) D/204339, on kumottava

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittajat esittävät kuusi valitusperustetta.
   Ensimmäisessä perusteessaan ne väittävät, että olennaisia menettelymääräyksiä on loukattu ja että asetuksen N:o 659/99 (1) 4, 6, 7 ja 16 artiklaa on rikottu ja sovellettu väärin, luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteita on loukattu ja että unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 81 artiklaa on rikottu. Komission päätös on lainvastainen, koska se on annettu sen jälkeen, kun tueksi luonnehdintaa oikaistiin, vaikkei tällaisesta oikaisusta ole annettu minkäänlaisia säännöksiä. Oikaisun jälkeen menettelyn aloittamisesta ilmoitettiin lisäksi kolme ja puoli vuotta sen jälkeen, kun komissio oli saanut tukeen liittyvät kaikki asiakirjat. Tämä peruste on esitetty ensimmäisessä oikeusasteessa, mutta unionin yleinen tuomioistuin on jättänyt siitä lausumatta.
   Toinen peruste koskee oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden loukkaamista ja asetuksen N:o 659/99 4, 6, 7 ja 16 artiklan rikkomista ja väärää soveltamista. Komission päätöstä annettaessa ei noudatettu säädettyjä prosessuaalisia määräaikoja.
   Kolmannen perusteen mukaan SEUT 108 artiklaa ja asetuksen N:o 659/99 4, 6, 7 ja 16 artiklaa on rikottu. Valittajat väittävät tämän perusteen tueksi, että komission päätös on lainvastainen, koska Regione ei koskaan muuttanut tukea alueellisen lain (Legge Regionale) nro 9/1998 säännöksiin nähden.
   Neljännen perusteen mukaan tarpeellisuusperiaatetta, kannustusvaikutusta ja kilpailunedistämistä koskevia periaatteita on loukattu ja sovellettu väärin rikkoen näin ollen asetuksen N:o 659/99 7 ja 14 artiklaa. Lisäksi SEUT 108 artiklaa on rikottu ja sovellettu väärin, perusteluja ei ole esitetty ja unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 81 artiklaa on rikottu. Valittajien mukaan komission päätös on lainvastainen, koska todellisuudessa tuki luonnehdittiin kannustavaksi, mikä komission olisi pitänyt tarkistaa, vaikka hakemus esitettiin töiden aloittamisen jälkeen. Unionin yleinen tuomioistuin ei ole lausunut tästä seikasta.
   Viidennen perusteen mukaan oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita on muulla tavoin loukattu, ja asetuksen N:o 659/99 14 artiklaa on rikottu. Tuomio perustuu virheelliseen olettamaan, jonka mukaan unionin tuomioistuimet eivät voi arvioida perustelua luottamusta, jonka kansalliset elimet ovat herättäneet tuensaajissa.
   Viimeisen perusteen mukaan puolueettomuusperiaatetta ja kilpailunedistämistä koskevaa periaatetta on loukattu. Unionin yleinen tuomioistuin on virheellisesti katsonut, että komissio ei ollut riidanalaisella päätöksellä millään tavoin syrjinyt ketään, kun se määräsi velvollisuudesta periä maksettu tuki takaisin valittajilta ja kun se samaan aikaan katsoi, että kannustusvaikutus oli edelleen olemassa niiden muiden kymmenen yrityksen osalta, jotka olivat aloittaneet työt päätöksen antamisen jälkeen siitä huolimatta, ettei hakemus antanut varmuutta tuen saamisesta.

      (1)  EYVL L 83, s. 1.


title: Asia T-342/00: Petrolessence SA:n ja Société de Gestion et de Restauration Routière SA:n ("Le Mirabellier") 13.11.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
6.1.2001               FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                              C 4/11
Petrolessence SA:n ja Société de Gestion et de Restaura-               Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
tion Routière SA:n (”Le Mirabellier”) 13.11.2000 Euroo-
    pan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne                    Euroopan yhteisöjen komission teki 9.2.2000 päätöksen, jossa
                                                                       se totesi yrityskeskittymän, jossa Totalfina hankki määräysval-
                                                                       lan Elf Aquitaine SA:sta, yhteismarkkinoille ja ETA-sopimuksen
                         (Asia T-342/00)                               toimintaan soveltuvaksi. Kyseisen päätöksen edellytyksenä oli
                                                                       useita sitoumuksia, joita Totalfinan oli noudatettava, muiden
                                                                       muassa sitoumus luopua päätöksen liitteenä olevassa taulu-
                          (2001/C 4/17)                                kossa yksilöidyistä Ranskan maanteiden varsilla sijaitsevista
                                                                       70 huoltoasemasta.
                                                                       Käsiteltävänä oleva kanne on nostettu 13.9.2000 tehdystä
                                                                       komission päätöksestä (SG(2000) D/106729), jossa hylättiin
                   (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                       Totalfina SA:n ehdotus siitä, miten edellä mainittua 9.2.2000
                                                                       tehtyä päätöstä Totalfina/Elf (COMP/M.1628) sovellettaisiin.
                                                                       Kyseisessä päätöksessä tämä ehdotus hylättiin sillä perusteella,
Petrolessence SA:n ja Société de Gestion et de Restauration            että tietyt yritykset, jotka olisivat halunneet osallistua yrityskes-
Routière SA:n (”Le Mirabellier”), molempien kotipaikka Nancy           kittymään, kuten kantajat, eivät pystyneet harjoittamaan teho-
(Ranska), ovat nostaneet 13.11.2000 Euroopan yhteisöjen                kasta kilpailua Totalfinaa vastaan.
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo-
pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajien edustajat ovat            Kantajat esittävät väitteidensä tueksi seuraavat perustelut:
asianajajat Frédéric Puel ja Miguel Troncoso Ferrer, Bryssel.          –     Olennaisten menettelysääntöjen rikkominen EY:n perus-
                                                                             tamissopimuksen 230 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla
                                                                             tavalla, koska riidanalainen päätös tehtiin edellä mainitun
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                9.2.2000 tehdyn päätöksen liitteen I.4 kohdassa säädetyn
                                                                             määräajan päätyttyä.
–    kumoaa 13.9.2000 tehdyn päätöksen (SG (2000)                      –     Asetuksen N:o 4064/89 (1) 2 artiklan 1 kohdan rikkomi-
                                                                             nen, koska riidanlaisden päätöksen eri kohdissa ei oteta
     D/106729) siltä osin kuin siinä todetaan, että kantajat
                                                                             huomioon relevanttien markkinoiden todellista rakennet-
     eivät täytä asian COMP/M1628-TotalFina/Elf asianosais-
                                                                             ta eikä kantajien potentiaalista kilpailua, jolloin edellä
     ten sitoumuksissa asetettuja edellytyksiä, ja siltä osin kuin           mainitun 9.2. tehdyn päätöksen täytäntöönpanemisella
     siinä hylätään kantajien hakemus kuuden huoltoaseman                    ei saada aikaan toimivaa kilpailua Ranskan maanteiden
     käyttöönotosta, ja                                                      varsilla olevien huoltoasemien markkinoilla.
–    velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission korvaamaan               (1) Yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989
     kaikki oikeudenkäyntikulut.                                           annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 4064/89 (EYVL L 395, s. 1).


title: Asia C-145/07: Kanne 13.3.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ruotsin kuningaskunta

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/33

         Kanne 13.3.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ruotsin kuningaskunta
   (Asia C-145/07)
   (2007/C 95/64)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: K. Simonsson ja R. Vidal Puig)

      Vastaaja: Ruotsin kuningaskunta
   Vaatimukset

               —

               on todettava, ettei Ruotsin kuningaskunta ole noudattanut poikkeamien ilmoittamisesta siviili-ilmailun alalla 13.6.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/42/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niitä komissiolle

               —

               Ruotsin kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin täytäntöönpanoa varten säädetty määräaika päättyi 4.7.2005.

      (1)  EUVL L 167, s. 23.


title: Asia T-249/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 9.4.2014 – MHCS v. SMHV – Ambra (DORATO) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin DORATO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat yhteisön kuviomerkit ja kansalliset kuviomerkit, jotka kuvaavat pullonkaulaan kiinnitettäviä etikettejä — Suhteellinen hylkäämisperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Asetuksen (EY) N:o 2868/95 50 säännön 1 kohta)

text:
               10.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 175/41

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 9.4.2014 – MHCS v. SMHV – Ambra (DORATO)
   (Asia T-249/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin DORATO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat yhteisön kuviomerkit ja kansalliset kuviomerkit, jotka kuvaavat pullonkaulaan kiinnitettäviä etikettejä - Suhteellinen hylkäämisperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Asetuksen (EY) N:o 2868/95 50 säännön 1 kohta))
   2014/C 175/55
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: MHCS (Épernay, Ranska) (edustajat: asianajajat P. Boutron, N. Moya Fernández ja L. É. Balleydier)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: P. Bullock, N. Bambara ja A. Folliard-Monguiral)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Ambra S.A. (Varsova, Puola) (edustaja: asianajaja M. Kaczan-Parchimowicz)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 19.2.2013 tekemästä päätöksestä (asia R 1877/2011-2), joka koskee MHCS:n ja Ambra S.A:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               MHCS velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, Ambra S.A:lle sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) valituslautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneet välttämättömät kulut mukaan lukien.

      (1)  EUVL C 207, 20.7.2013.


title: Asia T-17/10: Kanne 19.1.2010 — Steinberg v. komissio

text:
               27.3.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 80/36

         Kanne 19.1.2010 — Steinberg v. komissio
   (Asia T-17/10)
   2010/C 80/60
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Gerald Steinberg (Jerusalem, Israel) (edustaja: asianajaja T. Asserson)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               riidanalainen päätös on kumottava

               —

               kantajan on saatava tutustua kaikkiin kannekirjelmässä mainittuihin asiakirjoihin 15 päivän kuluessa

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

               —

               muut unionin yleisen tuomioistuimen tarkoituksenmukaisiksi katsomat toimenpiteet on toteutettava.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tällä kanteella kantaja vaatii komission 15.5.2009 tekemän päätöksen, jonka kantaja vastaanotti 22.11.2009 ja jolla hylättiin osittain kantajan asetuksen N:o 1049/2001 (1) mukaisesti tekemä hakemus saada tutustua asiakirjoihin, jotka koskevat rahoituspäätöksiä avustuksista israelilaisille ja palestiinalaisille kansalaisjärjestöille kolmen viime vuoden aikana rauhankumppanuutta (PFP) sekä demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevaa eurooppalaista rahoitusvälinettä (EIDHR) koskevien ohjelmien puitteissa.
   Kanteensa tueksi kantaja esittää neljä kanneperustetta.
   Kantaja väittää ensiksi, että kun vastaaja ei antanut tutustua pyydettyihin asiakirjoihin, se rikkoi asetuksen N:o 1049/2001 2 artiklaa.
   Kantaja väittää toiseksi, että kun vastaaja ei antanut tutustua täysimääräisesti pyydettyihin asiakirjoihin, se rikkoi asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklaa, koska kantajan hakemus ei kuulu kyseisessä artiklassa säädettyjen poikkeusten soveltamisalaan. Kantaja väittää edelleen, että vaikka hänen hakemukseensa sovellettaisiin poikkeuksia, mistä ei ole kyse, kansalaisjärjestöjen oikeuden saada tutustua pyydettyihin asiakirjoihin on katsottava muodostavan ”ylivoimaisen yleisen edun, joka edellyttää ilmaisemista”.
   Kantaja väittää kolmanneksi, että kun vastaajalla kesti lähes kuusi kuukautta vastata kantajan uudistettuun hakemukseen siitä huolimatta, että asetuksen N:o 1049/2001 mukaan vastaus on annettava 15 työpäivän kuluessa hakemuksen esittämisestä, vastaaja rikkoi asetuksen N:o 1049/2001 7 artiklaa.
   Kantaja väittää neljänneksi, että vastaaja ei käsitellyt hakemusta ”välittömästi”, minkä vuoksi se rikkoi asetuksen N:o 1049/2001 8 artiklaa.

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43)


title: Asia T-97/01: Hristos Gkogkosin 4.5.2001 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
30.6.2001                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 186/17
Kanteen perusteet ja pääasialliset perustelut                                  2)    kyseisen kilpailun valintalautakunnan päätöksen,
                                                                                jossa kantaja arvosteltiin edellä mainittussa uudessa
Käsiteltävänä olevassa asiassa kantajat vastustavat tilintarkas-                     suullisessa kokeessa siten, että hänelle annettiin sen
tustuomioistuimen uuden pääsihteerin 1.7.2001 voimaan tule-                          verran pisteitä, ettei häntä voida hyväksyä, ja jossa
vaa nimitystä.                                                                       päätettiin, ettei häntä kirjata soveltuvien hakijoiden
                                                                                luetteloon, sellaisena kuin tämä valintalautakunnan
Vaatimustensa tueksi kantajat esittävät seuraavat kanneperus-                        riidanalainen päätös kirjattiin ja annettiin tiedoksi
teet:                                                                                kantajalle         vastaajan       ilmoituksella     nro
                                                                                2556/17.10.2000;
–     Avointa virkaa koskevassa ilmoituksessa on oikeudellisia
      virheitä, sillä vaikka virkaa koskevan ilmoituksen mukaan
      virkaan valittavalle hakijalle maksetaan palkkaa palkka-                 3)    kieltävän vastauksen, jonka vastaaja oli antanut
      luokan A 1 perusteella, tilintarkastustuomioistuin on                          20.2.2001 kantajan kahdesta edellä olevissa koh-
      kuitenkin myöhemmin suunnitellut ehdottavansa, että                            dissa mainituista päätöksistä tekemistä hallinnollisis-
      kyseessä olevan viran palkkataso määritettäisiin ”järjestel-                   ta valituksista nro R/502/00 ja R/627/00, ja
      män ulkopuolella”. Lisäksi edellytykset, jotka koskevat
      työkokemusta ja kykyä ottaa vastuu sellaisen organisaa-                  4)    kaikki muut näihin liittyvät vastaajan toteuttamat
      tion johtamisesta, jonka palveluksessa olevan henkilöstön                      täytäntöönpanotoimet, sekä
      määrä on huomattava, eivät olleet täsmällisyyden ja
      tarkkuuden vaatimusten mukaisia.
                                                                         –     velvoittaa vastaajaan maksamaan vahingonkorvausta
–     Valintakriteereitä arvioitaessa on tehty ilmeinen virhe                  50 000 euroa siitä aineellisesta ja aineettomasta vahingos-
      erityisesti siltä osin kuin tilintarkastustuomioistuin on                ta, joka kantajalle on aiheutunut edellä mainituista pää-
      ottanut huomioon ura-alueen A 6/A 7 laskiessaan vaadit-                  töksistä, ja
      tua viidentoista vuoden työkokemusta.
–     Hakijoita valittaessa on tehty menettelyvirhe, koska yhtä-         –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
      kään hakijaa ei ollut kutsuttu haastatteluun, vaikka haas-
      tattelusta olikin määrätty virkaa koskevassa ilmoituksessa.
–     Virkaan otettavaa hakijaa valittaessa on tehty ilmeinen            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      arviointivirhe.
                                                                         Kantaja väittää vastaajan syyllistyneen hylättyjen vaatimusten
                                                                         osalta seuraaviin tekoihin:
Hristos Gkogkosin 4.5.2001 Euroopan yhteisöjen komis-                    –     EY 233 artiklan rikkominen yksinään ja yhdessä yhden-
                   siota vastaan nostama kanne                                 vertaisen kohtelun periaatteen loukkaamisen kanssa sekä
                                                                               niiden säännösten rikkominen, jotka koskevat valintalau-
                            (Asia T-97/01)                                     takunnan toimintaa:
                          (2001/C 186/26)                                      a)    se tapa, jonka vastaaja valitsi noudattaakseen ensim-
                                                                                mäisen oikeusasteen tuomioistuimen 23.2.2000 an-
                                                                                tamaa tuomiota, on ristiriidassa EY 233 artiklan (ja
                     (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)                                  edellä mainitun periaatteen sekä sääntöjen) kanssa;
Euroopan yhteisöjen komission hallintoavustaja Hristos Gkog-                   b)    ensimmäisen           oikeusasteen       tuomioistuimen
kos on nostanut 4.5.2001 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen                             23.2.2000 antaman tuomion noudattamistavan lail-
oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen                            lisuus edellyttäisi, että kantajan nimi kirjattaisiin
komissiota vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja, profes-                       soveltuvien hakijoiden luetteloon ilman uutta koetta:
sori Haris Tagaras, asianajotoimisto Sagia, Lukavittou 5, Ateena
106 72.
                                                                                i)    ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                                 23.2.2000 antamasta tuomiosta ilmenevä pe-
                                                                                ruste
–     kumoaa
      1)    vastaajan nimittävän viranomaisen päätöksen kut-                         ii)   vastaajan esittämät perusteet, joiden mukaan
            sua kantaja uuteen suulliseen kokeeseen sisäisessä                             kantajan nimen kirjaaminen soveltuvien haki-
            kilpailussa KOM/A/17/96 sen jälkeen, kun ensim-                                joiden luetteloon ilman uutta suullista koetta
            mäisen oikeusasteen tuomioistuin oli 23.2.2000                                 olisi ristiriidassa yhteisön oikeuden kanssa, on
            (asiassa T-95/98) antamassaan päätöksessä kumon-                               hylätty
            nut valintalautakunnan aiemman päätöksen, sellai-
            sena kuin ensiksi mainittu päätös on kirjattu ja                         iii)  se, että kantaja on yleensäkin hyväksytty kilpai-
            annettu kantajalle tiedoksi ilmoituksella nro                                  lun KOM/A/17/96 kokeisiin, ja suhteellisuus-
            1847/30.6.2000;                                                                periaate.
 ---pagebreak--- C 186/18                FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         30.6.2001
–     Yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaaminen,                  –     velvoittaa vastaajan maksamaan sen palkan jäännöksen,
      koska                                                                    joka muodostuu palkkaluokan A 5 palkkatason 3 mukai-
                                                                               sen palkan ja tätä ylemmän palkkaluokan mukaisen
      a)   valintalautakunnan kokoonpano vaihteli ja koska se                  palkan välisestä erosta siten, että tähän palkan jäännök-
           ei kyennyt vertailemaan pätevästi hakijoita;                        seen lisätään 8 prosentin vuotuinen viivästyskorko
                                                                               1.3.2000 lukien;
      b)   alkuperäisestä joulukuuhun 1997 sijoittuneesta ko-
           keiden pitoajanjaksosta oli kulunut niin paljon aikaa;
      c)   kantajan (ja vain kantajan) haastattelu tapahtui siten,       –     velvoittaa vastaajan maksamaan vahingonkorvausta,
           että valintalautakunnan kaikki varsinaiset jäsenet                  jonka määräksi on oikeuden ja kohtuuden mukaan
           sekä varajäsenet haastattelivat hänet;                              arvioitu alustavasti 1 euroa.
      d)   nimittävän viranomaisen valintalautakuntaan nimit-
           tävien jäsenten ja henkilöstökomitean siihen nimit-           –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
           tävien jäsenten lukumäärän välinen suhde oli vir-
           heellinen.
–     Valintalautakunnan toimintaa sääntelevien säännösten
      rikkominen, koska:
                                                                         Kanteen perusteet ja pääasialliset perustelut
      a)   valintalautakunnan kokoonpano vaihteli;
      b)   valintalautakunnan toimintaan osallistui saman-
           aikaisesti sekä varsinaisia jäseniä että varajäseniä;
                                                                         Kantaja riitauttaa nimittävän viranomaisen tekemän päätök-
      c)   puolueettomuutta koskevaa edellytystä ei ole nouda-           sen, jolla kantajan palkkaluokaksi määritettiin A 5 palkkata-
           tettu.                                                        so 3. Kantaja väittää, että nimittävä viranomainen ei ole
                                                                         noudattanut henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohtaa ja
                                                                         32 artiklaa. Kantajan mukaan nimittävä viranomainen ei ole
Vahingonkorvausvaade                                                     ottanut huomioon kantajan työkokemusta, hänen poikkeuk-
                                                                         sellista pätevyyttään eikä yksikön erityisiä tarpeita määrittäes-
Kantaja vaatii vahingonkorvauksena 50 000 euroa.                         sään hänen palkkaluokkaansa ja palkkatasoaan.
                                                                         Kantaja väittää myös, että nimittävä viranomainen on loukan-
                                                                         nut syrjintäkiellon periaatetta. Kantajan palkkaluokaksi määri-
                                                                         tettiin näet hänen poikkeuksellisesta pätevyydestään huolimat-
                                                                         ta A 5 palkkataso 3 vaikka palkkaluokkaan A 5 palkkatasolle 3
                                                                         onkin luokiteltu sellaisia muita henkilöitä, jotka eivät ole
Filippos Pierrosin 4.5.2001 Euroopan yhteisöjen komis-                   poikkeuksellisen päteviä. Kantajaa on myös syrjitty niihin
                  siota vastaan nostama kanne                            muihin henkilöihin nähden, joihin nimittävä viranomainen on
                                                                         soveltanut henkilöstösääntöjen 32 artiklan 2 kohtaa, vaikkei
                           (Asia T-98/01)                                näiden henkilöiden uraprofiili ole ollutkaan yhtä poikkeukselli-
                                                                         nen kuin kantajan. Kantajan mukaan myöskään henkilöstö-
                                                                         sääntöjen 31 ja 32 artikla eivät ole syrjintäkiellon periaatteen
                         (2001/C 186/27)                                 mukaisia. Kantaja väittää, että toimielimissä työkokemusta
                                                                         hankkineiden henkilöiden ja muualla kuin yhteisöissä työkoke-
                                                                         musta hankkineiden henkilöiden välillä on syrjintää palkkaluo-
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                        kan ja palkkatason määrittämiseen nähden.
Filippos Pierros, kotipaikka Bryssel, on nostanut 4.5.2001
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-             Kantaja väittää lisäksi, että asiassa on syyllistytty huolenpitovel-
jan edustajina ovat avocat Georges Vandersanden ja avocat                vollisuuden loukkaamiseen, työntekijöiden vapaata liikkuvuut-
Laure Levi.                                                              ta koskevien sääntöjen rikkomiseen sekä lopuksi perusteluvel-
                                                                         vollisuuden loukkaamiseen.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
mioistuin
–     kumoaa nimittävän viranomaisen 23.6.2000 tekemän
      päätöksen, jolla kantajan palkkaluokaksi määriteltiin A 5
      palkkataso 3, ja kumoaa tarvittaessa implisiittisen päätök-
      sen hylätä kantajan tekemä valitus;