title: Asia T-105/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2014 – Ludwig Schokolade v. SMHV – Immergut (TrinkFix) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin TrinkFix rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aiempi kansallinen ja yhteisön sanamerkki Drinkfit — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Tavaramerkkien samankaltaisuus — Tavaroiden ja palveluiden samankaltaisuus — Asetuksen (EU) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Aiemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttäminen — Asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta)

text:
               9.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/46

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.12.2014 – Ludwig Schokolade v. SMHV – Immergut (TrinkFix)
   (Asia T-105/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin TrinkFix rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aiempi kansallinen ja yhteisön sanamerkki Drinkfit - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Tavaramerkkien samankaltaisuus - Tavaroiden ja palveluiden samankaltaisuus - Asetuksen (EU) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Aiemman tavaramerkin tosiasiallinen käyttäminen - Asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohta))
   (2015/C 046/57)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG (Bergisch Gladbach, Saksa) (edustajat: asianajajat S. Fischer ja A. Brodkorb)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: A. Pohlmann)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Immergut GmbH & Co. KG (Elsdorf, Saksa) (edustajat: asianajajat G. Schoenen, V. Töbelmann ja S. Frenz)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 13.12.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 34/2012 1), joka koskee Immergut GmbH & Co. KG:n ja Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG:n välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Ludwig Schokolade GmbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 108, 13.4.2013.


title: Asia C-517/06: Kanne 20.12.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Itävallan tasavalta

text:
               24.2.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 42/14

         Kanne 20.12.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Itävallan tasavalta
   (Asia C-517/06)
   (2007/C 42/24)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: G. Braun ja E. Montaguti)

      Vastaaja: Itävallan tasavalta
   Kantajan vaatimukset

               —

               Yhteisöjen tuomioistuimen on todettava, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut julkisen sektorin hallussa olevien tietojen uudelleenkäytöstä 17.3.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/98/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut Steiermarkin ja Salzburgin osavaltiossa kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja toissijaisesti koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

               —

               Itävallan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi 1.7.2005.

      (1)  EYVL L 345, s. 90.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (toinen jaosto) 28 päivänä kesäkuuta 2001 asiassa C-352/99 P, Eridania SpA ym. vastaan Euroopan unionin neuvosto ym. (Muutoksenhaku – Sokerialan yhteinen markkinajärjestely – Hintajärjestelmä – Alueellistaminen – Italian luokittelu – Markkinointivuosi 1995/1996 – Sokerintuottajien muutoksenhaku – Sokerintuottajia suoraan ja erikseen koskeva toimi – Säännös, jolla vahvistetaan valkoisen sokerin johdettu interventiohinta kaikille Italian alueille – Tutkimatta jättäminen)

text:
C 289/6                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       13.10.2001
Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin Yhdistyneen kuningaskun-              Abruzzo SpA, kotipaikka Bologna, Zuccherificio del Molise
nan ”ilmaisun ’kansalainen’ määritelmästä” antaman julistuk-              SpA, kotipaikka Termoli (Italia) ja Società Fondiaria Industriale
sen (EYVL 1972, L 73, s. 196), Ison-Britannian ja Pohjois-                Romagnola SpA (SFIR), kotipaikka Cesena (Italia), edustajinaan
Irlannin Yhdistyneen kuningaskunnan ”ilmaisun ’kansalainen’               solicitor B. O’Connor ja avvocato I. Vigliotti, jossa valittajat
määritelmästä” antaman uuden julistuksen (EYVL 1983, C 23,                vaativat muutoksenhaussaan Euroopan yhteisöjen ensimmäi-
s. 1) ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen liitteenä                   sen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa
olevan, jäsenvaltion kansalaisuutta koskevan julistuksen N:o 2            T-158/95, Eridania ym. vastaan neuvosto, 8.7.1999 antaman
tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto),                tuomion (Kok. 1999, s. II-2219) kumoamista, ja jossa muina
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Wathelet                  osapuolina ovat: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehinään
sekä tuomarit P. Jann ja L. Sevón (esittelevä tuomari), julkisasia-      I. Dı́ez Parra ja J.-P. Hix), Euroopan yhteisöjen komissio
mies: P. Léger, kirjaaja: R. Grass, on antanut 12.7.2001                  (asiamiehenään F. P. Ruggeri Laderchi) ja Ponteco Zuccheri
määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:                                 SpA, kotipaikka Pontelagoscuro (Italia), yhteisöjen tuomiois-
                                                                          tuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheen-
Määritettäessä sitä, onko henkilö yhteisön oikeudessa tarkoitetulla       johtaja V. Skouris sekä tuomarit R. Schintgen ja N. Colneric
tavalla Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin Yhdistyneen kuningas-         (esittelevä tuomari), julkisasiamies: J. Mischo, kirjaaja: R. Grass,
kunnan kansalainen, on tulkittava Ison-Britannian ja Pohjois-             on antanut 28.6.2001 määräyksen, jonka määräysosa on
Irlannin Yhdistyneen kuningaskunnan ”ilmaisun ’kansalainen’ mää-          seuraava:
ritelmästä” vuonna 1982 antamaa julistusta, jolla korvattiin Ison-
Britannian ja Pohjois-Irlannin Yhdistyneen kuningaskunnan ”ilmai-         1)    Muutoksenhaku hylätään.
sun ’kansalainen’ määritelmästä” vuonna 1972 antama julistus,
joka on liitetty Tanskan kuningaskunnan, Irlannin ja Ison-Britannian      2)    Eridania SpA, Industria Saccarifera Italiana Agroindustriale
ja Pohjois-Irlannin Yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä Euroo-             SpA (ISI), Sadam Zuccherifici, divisione della SECI – Società
pan yhteisöihin tehdyn sopimuksen päätösasiakirjaan.                            Esercizi Commerciali Industriali SpA, Sadam Castiglionese
                                                                                SpA, Sadam Abruzzo SpA, Zuccherificio del Molise SpA
                                                                                ja Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA (SFIR)
(1) EYVL C 246, 28.8.1999.                                                      velvoitetaan yhteisvastuullisesti korvaamaan oikeudenkäynti-
                                                                                kulut.
                                                                          3)    Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                                                                          (1) EYVL C 352, 4.12.1999.
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                            (toinen jaosto)
                    28 päivänä kesäkuuta 2001
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
asiassa C-351/99 P, Eridania SpA ym. vastaan Euroopan
                     unionin neuvosto ym. (1)                                                        (toinen jaosto)
(Muutoksenhaku – Sokerialan yhteinen markkinajärjestely                                       28 päivänä kesäkuuta 2001
– Varastointikustannuksia koskeva järjestelmä – Oikeus
myöntää kansallista tukea – Oikeuden poistaminen – Mark-                  asiassa C-352/99 P, Eridania SpA ym. vastaan Euroopan
kinointivuosi 1995/1996 – Sokerintuottajien muutoksenha-                                       unionin neuvosto ym. (1)
ku – Sokerintuottajia suoraan ja erikseen koskevat toimet –
Säännös, jolla vahvistetaan sokerin varastointikustannusten               (Muutoksenhaku – Sokerialan yhteinen markkinajärjestely
tasaamiseksi suoritettavan korvauksen määrä – Tutkimatta                  – Hintajärjestelmä – Alueellistaminen – Italian luokittelu –
                              jättäminen)                                 Markkinointivuosi 1995/1996 – Sokerintuottajien muutok-
                                                                          senhaku – Sokerintuottajia suoraan ja erikseen koskeva
                          (2001/C 289/10)                                 toimi – Säännös, jolla vahvistetaan valkoisen sokerin johdet-
                                                                          tu interventiohinta kaikille Italian alueille – Tutkimatta
                      (Oikeudenkäyntikieli: italia)                                                    jättäminen)
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan                                      (2001/C 289/11)
         yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
Asiassa C-351/99 P, Eridania SpA, aiemmin Eridania Zuccheri-
fici Nazionali SpA, kotipaikka Genova (Italia), Industria Sacca-          (Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
rifera Italiana Agroindustriale SpA (ISI), kotipaikka Padova                       yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
(Italia), Sadam Zuccherifici, divisione della SECI – Società
Esercizi Commerciali Industriali SpA, kotipaikka Bologna                  Asiassa C-352/99 P, Eridania SpA, aiemmin Eridania Zuccheri-
(Italia), Sadam Castiglionese SpA, kotipaikka Bologna, Sadam              fici Nazionali SpA, kotipaikka Genova (Italia), Industria Sacca-
 ---pagebreak--- 13.10.2001               FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 289/7
rifera Italiana Agroindustriale SpA (ISI), kotipaikka Padova              käsiteltäväksi saadakseen käsiteltävänään olevaa kaupparekis-
(Italia), Sadam Zuccherifici, divisione della SECI – Società              teriin kirjaamista koskevassa asiassa, jossa ilmoituksen on
Esercizi Commerciali Industriali SpA, kotipaikka Bologna                  tehnyt HSB-Wohnbau GmbH, ennakkoratkaisun EY 43 ja EY
(Italia), Sadam Castiglionese SpA, kotipaikka Bologna, Sadam              48 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto),
Abruzzo SpA, kotipaikka Bologna, Zuccherificio del Molise                 toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. La Pergola
SpA, kotipaikka Termoli (Italia) ja Società Fondiaria Industriale         sekä tuomarit M. Wathelet (esittelevä tuomari), P. Jann,
Romagnola SpA (SFIR), kotipaikka Cesena (Italia), edustajinaan            L. Sevón ja S. von Bahr, julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer,
solicitor B. O’Connor ja avvocato I. Vigliotti, jossa valittajat          kirjaaja: R. Grass, on 10.7.2001 antanut määräyksen, jonka
vaativat muutoksenhaussaan Euroopan yhteisöjen ensimmäi-                  määräysosa on seuraava:
sen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa
T-158/95, Eridania ym. vastaan neuvosto, 8.7.1999 antaman
                                                                          Euroopan yhteisöjen tuomioistuin ei selvästi ole toimivaltainen
tuomion (Kok. 1999, s. II-2219) kumoamista, ja jossa muina
                                                                          vastaamaan Amtsgericht Heidelbergin 3.3.2000 tekemällään pää-
osapuolina ovat: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehinään
                                                                          töksellä esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin.
I. Dı́ez Parra ja J.-P. Hix), Euroopan yhteisöjen komissio
(asiamiehenään F. P. Ruggeri Laderchi) ja Ponteco Zuccheri
SpA, kotipaikka Pontelagoscuro (Italia), yhteisöjen tuomiois-             (1) EYVL C 149, 27.5.2000.
tuin (toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheen-
johtaja V. Skouris sekä tuomarit R. Schintgen ja N. Colneric
(esittelevä tuomari), julkisasiamies: J. Mischo, kirjaaja: R. Grass,
on antanut 28.6.2001 määräyksen, jonka määräysosa on
seuraava:
1)     Muutoksenhaku hylätään.
2)     Eridania SpA, Industria Saccarifera Italiana Agroindustriale              YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
       SpA (ISI), Sadam Zuccherifici, divisione della SECI – Società
       Esercizi Commerciali Industriali SpA, Sadam Castiglionese                                 (ensimmäinen jaosto)
       SpA, Sadam Abruzzo SpA, Zuccherificio del Molise SpA
       ja Società Fondiaria Industriale Romagnola SpA (SFIR)
       velvoitetaan yhteisvastuullisesti korvaamaan oikeudenkäynti-                          12 päivänä heinäkuuta 2001
       kulut.
                                                                          asiassa C-102/00 (Hoge Raad der Nederlandenin esittämä
3)     Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.                   ennakkoratkaisupyyntö), Welthgrove BV vastaan Staats-
                                                                                secretaris van Financiën (1)
(1) EYVL C 352, 4.12.1999.
                                                                          (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohta – Kuudennen arvonli-
                                                                          säverodirektiivin 4 artikla – Taloudellinen toiminta – Hol-
                                                                              dingyhtiön osallistuminen tytäryhtiöidensä hallintoon)
                                                                                (2001/C 289/13)
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                            (viides jaosto)
                   10 päivänä heinäkuuta 2001                             (Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
                                                                                yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
asiassa C-86/00 (Amtsgericht Heidelbergin esittämä en-
       nakkoratkaisupyyntö), HSB-Wohnbau GmbH (1)                         Asiassa C-102/00, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alanko-
                                                                          maat) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomiois-
(Ennakkoratkaisupyyntö – Yhtiön kotipaikkamuutoksen                       tuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomiois-
merkintä kaupparekisteriin – Yhteisöjen tuomioistuimen                    tuimessa vireillä olevassa asiassa Welthgrove BV vastaan
                     toimivallan puuttuminen)                             Staatssecretaris van Financiën ennakkoratkaisun jäsenvaltioi-
                                                                          den liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yh-
                          (2001/C 289/12)                                 teinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymis-
                                                                          peruste – 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen
                                                                          neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 4 artik-
                      (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                        lan, 11 artiklan A kohdan 1 alakohdan a alakohdan ja
                                                                          13 artiklan B kohdan d alakohdan 5 alakohdan tulkinnasta,
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan            yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien ko-
         yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)               koonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Wathelet sekä tuoma-
                                                                          rit P. Jann ja L. Sevón (esittelevä tuomari), julkisasiamies:
Asiassa C-86/00, jonka Amtsgericht Heidelberg (Saksa) on                  C. Stix-Hackl, kirjaaja: R. Grass, on antanut 12.7.2001 mää-
saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen               räyksen, jonka määräysosa on seuraava:


title: Asia T-117/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 27.9.2006 — Werkgroep Commerciële Jachthavens Zuidelijke Randmeren ym. v. komissio (Valtiontuet — Alankomaiden viranomaisten voittoa tavoittelemattomille huvivenesatamille myöntämät tuet — Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottaminen)

text:
               2.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/43

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 27.9.2006 — Werkgroep Commerciële Jachthavens Zuidelijke Randmeren ym. v. komissio
   (Asia T-117/04) (1)

   (Valtiontuet - Alankomaiden viranomaisten voittoa tavoittelemattomille huvivenesatamille myöntämät tuet - Kumoamiskanne - Tutkittavaksi ottaminen)
   (2006/C 294/91)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantajat: Vereniging Werkgroep Commerciële Jachthavens Zuidelijke Randmeren (Zeewolde, Alankomaat); Jachthaven Zijl Zeewolde BV (Zeewolde); Maatschappij tot exploitatie van onroerende goederen Wolderwijd II BV (Zeewolde); Jachthaven Strand-Horst BV (Ermelo, Alankomaat); Recreatiegebied Erkemederstrand vof (Zeewolde); Jachthaven- en Campingbedrijf Nieuwboer BV (Bunschoten-Spakenburg, Alankomaat); ja Jachthaven Naarden BV (Naarden, Alankomaat) (edustajat: asianajajat T. Ottervanger, A. Bijleveld ja A. van den Oord)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: H. van Vliet, A. Bouquet ja A. Nijenhuis)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Alankomaiden kuningaskunta (asiamiehet: H. Sevenster ja M. de Grave)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne, jossa vaaditaan valtiontuesta, jonka Alankomaat on myöntänyt voittoa tavoittelemattomille huvivenesatamille Alankomaissa, 29 päivänä lokakuuta 2003 tehdyn komission päätöksen 2004/114/EY (EUVL 2004, L 34, s. 63) kumoamista
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Kantajat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut. Alankomaiden kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 118, 30.4.2004.


title: Asia C-15/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 22.1.2007 — 01081 Telecom AG v. Bundesrepublik Deutschland

text:
               24.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 22.1.2007 — 01081 Telecom AG v. Bundesrepublik Deutschland
   (Asia C-15/07)
   (2007/C 69/13)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Bundesverwaltungsgericht
   Pääasian asianosaiset

      Muutoksenhakija: 01081 Telecom AG

      Vastapuoli: Bundesrepublik Deutschland
   Ennakkoratkaisukysymykset
   Onko sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) (1) 27 artiklan ensimmäisen kohdan ja sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) (2) 7 artiklan kanssa sopusoinnussa se, että sisäisen oikeuden mukaan eräs tämän oikeuden aikaisempi lakisääteinen määräys, jonka mukaan yhteenliittämismaksujen määrittämisessä on perusteena käytettävä tehokkaan palvelujentarjonnan kustannuksia, pysytetään väliaikaisesti voimassa, vaikka yhteisön oikeudessa ei säädetä sen voimassapysyttämisestä?

      (1)  EYVL L 108, s. 33.

      (2)  EYVL L 108, s. 7.


title: Asia C-623/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 17.1.2013 (Conseil d'État’n (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Société Geodis Calberson GE v. Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer) (Maatalous — Elintarvikeapu — Asetus (EY) N:o 111/1999 — Maataloustuotteiden toimittamista Venäjän federaatiolle koskeva ohjelma — Naudanlihan kuljetusta koskevan hankintasopimuksen sopijapuoleksi valittu tarjoaja — Toimivallan antaminen — Välityslauseke)

text:
               2.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 17.1.2013 (Conseil d'État’n (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Société Geodis Calberson GE v. Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)
   (Asia C-623/11) (1)

   (Maatalous - Elintarvikeapu - Asetus (EY) N:o 111/1999 - Maataloustuotteiden toimittamista Venäjän federaatiolle koskeva ohjelma - Naudanlihan kuljetusta koskevan hankintasopimuksen sopijapuoleksi valittu tarjoaja - Toimivallan antaminen - Välityslauseke)
   2013/C 63/08
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d'État

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Société Geodis Calberson GE

      Vastaaja: Etablissement national des produits de l'agriculture et de la mer (FranceAgriMer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Conseil d'État — Maataloustuotteiden jakeluohjelmasta Venäjän federaatiolle annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2802/98 soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 18.1.1999 annetun komission asetuksen (EY) N:o 111/1999 (EYVL L 14, s. 3) 16 artiklan tulkinta — Toimivallan antaminen sellaisessa oikeusriidassa, joka käydään naudanlihan kuljetusta koskevan hankintasopimuksen sopijapuoleksi valitun tarjoajan ja kansallisen interventioelimen välillä ja joka koskee maksumenettelyä ja aiheutuneen vahingon korvaamista — Välityslauseke

      Tuomiolauselma

   Maataloustuotteiden jakeluohjelmasta Venäjän federaatiolle annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2802/98 soveltamista koskevista yhteisistä yksityiskohtaisista säännöistä 18.1.1999 annetun komission asetuksen (EY) N:o 111/1999, sellaisena kuin se on muutettuna 28.5.1999 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1125/1999, 16 artiklaa on tulkittava siten, että siinä annetaan Euroopan unionin tuomioistuimelle toimivalta ratkaista oikeusriidat, jotka koskevat niitä edellytyksiä, joiden mukaisesti interventioelin, jonka tehtäväksi on annettu vastaanottaa Venäjän federaatiolle veloituksetta toimitettavien elintarvikkeiden toimituspalveluja koskevassa tarjouskilpailussa tehtävät tarjoukset, suorittaa maksettavan maksun tarjouskilpailun voittajalle ja vapauttaa tarjouskilpailun voittajan tämän elimen hyväksi tallettaman toimitusvakuuden, ja erityisesti sellaiset oikeusriidat, jotka koskevat interventioelimen näiden toimien toteuttamisessa tekemistä virheistä aiheutuvan vahingon korvaamista.

      (1)  EUVL C 39, 11.2.2012.


title: Asia C-476/99: Centrale Raad van Beroepin 8.12.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa H. Lommers ja Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Visserĳ

text:
C 47/24                   FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       19.2.2000
Euroopan yhteisöjen komission 14.12.1999 Espanjan ku-                      Centrale Raad van Beroepin 8.12.1999 tekemällään pää-
              ningaskuntaa vastaan nostama kanne                           töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa H. Lom-
                                                                           mers ja Minister van Landbouw, Natuurbeheer en Visserij
                            (Asia C-474/99)
                                                                                (Asia C-476/99)
                             (2000/C 47/39)
                                                                                (2000/C 47/40)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 14.12.1999 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningas-
                                                                           Centrale Raad van Beroep on pyytänyt 8.12.1999 tekemällään
kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen yksikön
                                                                           päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
virkamies G. Valero Jordana, ja prosessiosoite Luxemburgissa
                                                                           16.12.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
on c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos Gómez de la
                                                                           ratkaisua asiassa H. Lommers vastaan Minister van Landbouw,
Cruz, Centre Wagner.
                                                                           Natuurbeheer en Visserij seuraavaan kysymykseen:
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
tuin                                                                       Onko miesten ja naisten tasa-arvoisen kohteIun periaatteen
                                                                           toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen kou-
— toteaa, että koska Espanjan kuningaskunta ei ole saattanut               lutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9 päivänä
     voimaan direktiivin 85/337/ETY (1) 2 artiklan 1 kohdan ja             helmikuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/207/
     4 artiklan 2 kohdan (yhdessä liitteen II kanssa) noudattami-          ETY (1) 2 artiklan 4 kohdan kanssa ristiriidassa sellainen
     sen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyk-         työnantajan järjestely, jonka perusteella tuetut lasten hoitopai-
     siä, ja koska se on pysyttänyt voimassa säännöksiä, joissa            kat ovat vain naispuolisten työntekijöiden käytettävissä ellei
     edellä mainittujen säännösten vastaisesti ei sallita järjes-          miespuolisen työntekijän osalta kyse ole hätätapauksesta, joka
     tettävän ympäristövaikutusten arviointia tiettyjen direktii-          hänen työnantajansa on todettava?
     vin liitteessä II mainittujen hanketyyppien osalta koko
     jäsenvaltion alueella, eikä useiden muiden samassa liitteessä
                                                                           (1) EYVL 1976, L 39, s. 40.
     mainittujen hanketyyppien osalta jäsenvaltion suurim-
     massa osassa, se on jättänyt noudattamatta sille direktiivin
     85/33/ETY mukaan kuuluvia jäsenyysvelvoitteita;
— velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
     denkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                        Euroopan yhteisöjen komission 21.12.1999 Helleenien
                                                                                tasavaltaa vastaan nostama kanne
Direktiivin 85/337/ETY 4 artiklan 2 kohtaa on tulkittava
2 artiklan 1 kohdan valossa. Näissä säännöksissä edellytetään,
että jäsenvaltioiden on tutkittava kussakin yksittäistapauksessa                                    (Asia C-484/99)
kunkin liitteessä II mainitun hankkeen erityispiirteet. Tällaisen
tutkimisen avulla voidaan sen jälkeen todeta, onko kyseinen                                          (2000/C 47/41)
hanke laatunsa, kokonsa tai sijaintinsa vuoksi sellainen, että
sen ympäristövaikutukset on arvioitava. Jäsenvaltiot voivat
4 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaan helpottaa                      Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 21.12.1999 Euroo-
tätä tutkimista vahvistamalla arviointiperusteet ja/tai rajat.             pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Helleenien tasavaltaa
Jäsenvaltio ei voi kuitenkaan missään tapauksessa, täytäntöön-             vastaan. Kantajan asiamiehet ovat komission oikeudellisen
pannessaan näitä säännöksiä tai vahvistaessaan näitä arviointi-            yksikön virkamies Maria Patakia ja oikeudellisessa yksikössä
perusteita ja/tai rajoja, vapauttaa etukäteen edellä mainitusta            toimiva kansallinen virkamies Manuel Desantes ja prosessi-
tutkimisesta liitteessä II mainittuja kokonaisia hanketyyppejä.            osoite Luxemburgissa on c/o oikeudellisen yksikön virkamies
Tutkittuaan Espanjan hallituksen ilmoittamaa lainsäädäntöä                 Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
komissio toteaa, että koko Espanjan alueella voimassa olevassa
kansallisessa tai itsehallintoalueiden lainsäädännössä on pois-            Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
tettu lukuisten direktiivin liitteessä II mainittujen hanketyyp-           tuin
pien osalta kokonaan ja lopullisesti velvollisuus suorittaa
ympäristövaikutusten arviointimenettely.
                                                                           — toteaa, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut perusta-
                                                                                missopimuksen ja tietokantojen oikeudellisesta suojasta
(1) Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten          11 päivänä maaliskuuta 1996 annetun Euroopan parla-
    arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annettu neuvoston                    mentin ja neuvoston direktiivin 96/9/EY (1) mukaisia vel-
    direktiivi (EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40).                                   voitteitaan, koska se ei ole säädetyssä määräajassa antanut
                                                                                tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, ase-
                                                                                tuksia tai hallinnollisia määräyksiä ja koska toissijaisesti se
                                                                                ei ole ilmoittanut niistä komissiolle;


title: Asia F-111/11: Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 21.3.2013 — van der Aat ym. v. komissio (Henkilöstö — Palkkaus — Virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden vuosittainen mukauttaminen — Henkilöstösääntöjen 64, 65, ja 65 a artikla — Henkilöstösääntöjen liite XI — Asetus (EU) N:o 1239/2010 — Korjauskertoimet — Virkamiehet, joiden asemapaikka on Ispra)

text:
               25.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 147/32

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 21.3.2013 — van der Aat ym. v. komissio
   (Asia F-111/11) (1)

   (Henkilöstö - Palkkaus - Virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen ja eläkkeiden vuosittainen mukauttaminen - Henkilöstösääntöjen 64, 65, ja 65 a artikla - Henkilöstösääntöjen liite XI - Asetus (EU) N:o 1239/2010 - Korjauskertoimet - Virkamiehet, joiden asemapaikka on Ispra)
   2013/C 147/59
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: van der Aat ym (Besozzo, Italia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal ja D. Abreu Caldas)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja D. Martin)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kantajien helmikuuta 2011 ja sitä seuraavaa kuukautta koskevien palkkalaskelmien, joihin on 20.12.2010 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 1239/2010 mukaisesti sovellettu Varesen kaupunkia koskevaa uutta korjauskerrointa, kumoamista koskeva vaatimus.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantajat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut

               3)

               Väliintulija Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 6, 7.1.2012, s. 27.


title: Asia C-255/04: Euroopan yhteisöjen komission 14.6.2004 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               28.8.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/12

         Euroopan yhteisöjen komission 14.6.2004 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-255/04)
   (2004/C 217/24)
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 14.6.2004 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat E. Traversa ja A.-M. Rouchaud-Joët, prosessiosoite Luxemburgissa.

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että

                           —

                           asettaessaan toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneen taiteilijoiden välitystoimiston toimiluvan myöntämisen ehdoksi, että välitystoimiston toiminnalle on tarvetta taiteilijoiden välitystarpeisiin nähden,

                           —

                           ja soveltaessaan olettamaa siitä, että henkilö on työntekijä, taiteilijaan, joka katsotaan siinä jäsenvaltiossa, josta hän on peräisin ja jossa hän tavallisesti tarjoaa vastaavia palveluita, tähän jäsenvaltioon sijoittautuneeksi palvelujen tarjoajaksi,

               —

               Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY 43 ja EY 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan ja velvoittamaan Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Toimiluvan myöntämistä sellaisille toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneille palvelujen tarjoajille, joilla ei ole siinä valtiossa, josta he ovat peräisin, vastaavin edellytyksin myönnettyä toimilupaa, koskevassa järjestelmässä sovelletaan täysin mekaanisesti Ranskaan sijoittautuneisiin palvelujen tarjoajiin sovellettavia sääntöjä eikä mitenkään oteta huomioon selvityksiä ja vakuuksia, jotka on jo esitetty maassa, josta palvelujen tarjoaja on peräisin. Se, että näissä olosuhteissa sovelletaan Ranskan toimilupajärjestelmää ylittää sen, mikä on tarpeen kyseessä olevien taiteilijoiden etujen turvaamiseksi. Lisäksi se kriteeri, että välitystoimistolle on tarvetta taiteilijoiden välitystarpeisiin nähden, antaa työministerille, joka vastaa toimilupien myöntämisestä ja peruuttamisesta, täysin vapaan harkintavallan sulkea pois ulkomainen palvelujen tarjoaja sillä perusteella, että Ranskassa on riittävästi ranskalaisia välitystoimistoja, joilla on toimilupa.
   Olettama siitä, että henkilö on työntekijä, jota sovelletaan taiteilijaan, joka katsotaan siinä jäsenvaltiossa, josta hän on peräisin ja jossa hän tavallisesti tarjoaa vastaavia palveluita, tähän jäsenvaltioon sijoittautuneeksi palvelujen tarjoajaksi, on sekin palvelujen vapaan liikkuvuuden rajoitus, siltä osin kuin se on omiaan kieltämään toiseen jäsenvaltioon, jossa hän laillisesti tarjoaa vastaavia palveluita, sijoittautuneen palvelujen tarjoajan toiminnan tai haittaamaan sitä, ja ylittää sen, mikä on tarpeen sen taustalla olevien päämäärien saavuttamiseksi. Olettamaa on muutoinkin erittäin vaikea kumota, ja se vaikuttaa sovellettavan sosiaaliturvajärjestelmän lisäksi myös palkallisiin lomiin ja lisäeläkejärjestelmään. Vaikka olettamaa sovelletaan yhtäläisesti sekä ranskalaisiin taiteilijoihin, että muista jäsenvaltioista peräisin oleviin taiteilijoihin, olettama on sellainen rajoitus, joka on omiaan haittaamaan toiseen jäsenvaltioon, jossa he laillisesti tarjoavat vastaavia palveluita, sijoittautuneiden taiteilijoiden toimintaa, tai tekemään siitä vähemmän houkuttelevaa, ja rajoitus on suhteeton tavoiteltavaan päämäärään nähden.


title: Asia C-547/11: Kanne 28.10.2011 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta

text:
               14.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 13/6

         Kanne 28.10.2011 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-547/11)
   2012/C 13/13
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet): B. Stromsky ja D. Grespan)

      Vastaaja: Italian tasavalta

      Vaatimukset

   Komissio vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               toteaa, että

                           —

                           koska Italian tasavalta ei ole asetetussa määräajassa toteuttanut kaikkia Gardannen alueella, Shannonin alueella ja Sardiniassa alumiinioksidin valmistuksessa polttoaineena käytettävien kivennäisöljyjen vapauttamisesta valmisteverosta, jonka Ranska, Irlanti ja Italia ovat panneet täytäntöön, 7.12.2005 annetussa komission päätöksessä 2006/323/EY (jäljempänä päätös 2006/323) lainvastaiseksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomaksi katsotun valtiontuen takaisin perimisen edellyttämiä toimenpiteitä, se on jättänyt noudattamatta kyseisen päätöksen 5 ja 6 artiklaan ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen perustuvia velvoitteitaan

                           —

                           koska Italian tasavalta ei ole asetetussa määräajassa toteuttanut kaikkia Gardannessa, Shannonin alueella ja Sardiniassa alumiinioksidin valmistuksessa polttoaineena käytettävien kivennäisöljyjen valmisteverovapautuksesta, jonka Ranska, Irlanti ja Italia ovat myöntäneet, 7.2.2007 annetussa komission päätöksessä 2007/375/EY (jäljempänä päätös 2007/375) lainvastaiseksi ja yhteismarkkinoille soveltumattomaksi katsotun valtiontuen takaisin perimisen edellyttämiä toimenpiteitä, se on jättänyt noudattamatta kyseisen päätöksen 4 ja 6 artiklaan ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen perustuvia velvoitteitaan

               —

               velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Päätöksen 2006/323 täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi 8.2.2006. Päätöksen 2007/375 täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi 8.6.2007.
   Italian tasavalta ei ole tähän päivään mennessä perinyt kyseisissä päätöksissä lainvastaiseksi katsottuja tukia kokonaan takaisin tai ilmoittanut komissiolle siitä, että tuet on peritty takaisin. Oikeudelliset vaikeudet, joihin Italia on viitannut perustellakseen päätösten täytäntöönpanon viivästymistä, eivät riitä siihen, että asiassa voitaisiin katsoa olevan kyse unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitetusta täydellisestä mahdottomuudesta.
   Komissio väittää tämän lisäksi, että Italia on ilmoittanut sille liian myöhään päätösten täytäntöönpanemiseksi aloitetun kansallisen menettelyn etenemisestä ja laiminlyönyt näin sille päätöksillä asetettua ilmoitusvelvollisuutta.


title: Asia T-15/10: Kanne 25.1.2010 — Noko Ngele v. Euroopan komissio

text:
               19.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/43

      Kanne 25.1.2010 — Noko Ngele v. Euroopan komissio
      (Asia T-15/10)
      (2010/C 161/68)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: Mariyus Noko Ngele (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja F. Sabakunzi)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Unionin yleisen tuomioistuimen on

                  —

                  todettava, että CDE ei ole korvannut CDI:tä eikä se ole oikeudellisesti olemassa eikä sillä ole oikeushenkilöyttä Belgiassa;

                  —

                  velvoitettava Euroopan komissio, yksi sen jäsenistä ja tietyt sen virkamiehistä yhteisvastuullisesti maksamaan vahingonkorvauksena 200 000 euron määrä 10 prosentin vuotuisine laillisine korkoineen vuodesta 1995 lähtien ja tuomioistuimen määräämine korkoineen;

                  —

                  velvoitettava Euroopan komissio, yksi sen jäsenistä ja tietyt sen virkamiehistä yhteisvastuullisesti maksamaan korvauksena henkisestä kärsimyksestä 5 000 000 euron määrän tuomioistuimen määräämine korkoineen;

                  —

                  todettava, että tuomio voidaan panna täytäntöön valituksesta huolimatta;

                  —

                  velvoitettava vastaaja korvaamaan oikeudenkäyntikuluina arviolta 30 000 euroa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Esillä olevalla kanteella kantaja vaatii sen vahingon korvaamista, joka väitteen mukaan on aiheutunut siitä, ettei hän voinut periä saatavaa, joka hänellä oli Centre pour le développement industriel (CDI) -nimiseltä elimeltä, sen jälkeen, kun tämä elin oli korvattu AKT-valtioiden (Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtiot) ryhmän ja Euroopan unionin yhteisellä toimielimellä, jonka nimenä on Centre pour le développement de l'entreprise (CDE)


title: Asia T-4/08: Kanne 3.1.2008 — EMSA v. Portugali

text:
               19.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 183/21

         Kanne 3.1.2008 — EMSA v. Portugali
   (Asia T-4/08)
   (2008/C 183/44)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan meriturvallisuusvirasto (EMSA) (asiamiehet: professori E. Pache ja J. Menze)

      Vastaaja: Portugalin tasavalta
   Vaatimukset
   Euroopan meriturvallisuusvirasto pyytää ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta antamaan seuraavanlaisen tuomion toimipaikkasopimuksen 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti:

               —

               toimipaikkasopimuksen, joka on kansainvälisen julkisoikeuden instrumentti yhteisön oikeuden soveltamisalalla ja jota Portugali ei voi muuttaa yksipuolisesti edes kansallisella lainsäädännöllä, määräykset sitovat Portugalin hallitusta

               —

               toimipaikkasopimuksen mukaan Portugalin hallituksen velvollisuutena on varmistaa se, että Euroopan meriturvallisuusviraston henkilöstöllä ja henkilöstön perheenjäsenillä on oikeus tuoda maahan viimeisimmästä asuinmaastaan tai maasta, jonka kansalaisia he ovat, tullitta ja kieltoja tai rajoituksia soveltamatta, ensimmäistä kertaa maahan sijoittautuessaan, viiden vuoden kuluessa siitä, kun he ovat vastaanottaneet tehtävänsä virastossa, ja enintään kahtena lähetyksenä, ajoneuvot, jotka on ostettu markkinaehdoin kyseisestä maasta, ja Portugalin asianomaisten viranomaisten toimipaikkasopimuksen tämän määräyksen aikaisempi ja nykyinen soveltaminen ei täytä tätä velvollisuutta
               Portugalin hallituksen velvollisuutena on erityisesti rekisteröidä hakemuksesta tiettyyn erityissarjaan tullitta ja kieltoja tai rajoituksia soveltamatta viraston henkilöstön ja henkilöstön perheenjäsenten ajoneuvot, jotka on ostettu markkinaehdoin viimeisimmästä asuinmaasta tai maasta, jonka kansalaisia he ovat

               —

               toimipaikkasopimuksen mukaan Portugalin hallituksen velvollisuutena on varmistaa, että Euroopan meriturvallisuusviraston henkilöstöllä ja henkilöstön perheenjäsenillä on erioikeudet ja vapaudet, vapautukset ja edut, jotka Portugali myöntää vastaavan kategorian diplomaattikunnan jäsenille Portugalin tasavallassa, ja Portugalin asianomaisten viranomaisten toimipaikkasopimuksen tämän määräyksen aikaisempi ja nykyinen soveltaminen ei täytä tätä velvollisuutta
               Portugalin hallituksen velvollisuutena on erityisesti soveltaa heinäkuuhun 2007 saakka voimassa olleita sääntöjä ja määräyksiä, jotka koskevat diplomaattikuntaan kuuluvien henkilöiden ajoneuvojen rekisteröintiä ja verotusta, Euroopan meriturvallisuusviraston henkilöstöön, joka on tullut palvelukseen ennen kyseistä päivää, sekä henkilöstön perheenjäseniin
               Portugalin hallituksen on sovellettava heinäkuuhun 2007 saakka voimassa olleita sääntöjä ja määräyksiä, jotka koskevat diplomaattikuntaan kuuluvien henkilöiden ajoneuvojen rekisteröintiä ja verotusta, kaikkiin muihin tapauksiin
               Portugalin hallituksen velvollisuutena on varmistaa, että Euroopan meriturvallisuusviraston henkilöstölle ja henkilöstön perheenjäsenille todella myönnetään erioikeudet ja vapaudet, vapautukset ja edut, jotka Portugali myöntää vastaavan kategorian diplomaattikunnan jäsenille Portugalin tasavallassa, ja Portugalin viranomaisten aikaisemmalla ja nykyisellä käytännöllä olla käsittelemättä Euroopan meriturvallisuusviraston henkilöstön ja henkilöstön perheenjäsenten rekisteröintihakemuksia laiminlyödään tätä velvollisuutta

               —

               toimipaikkasopimuksen määräyksiä on tulkittava ja sovellettava siten, että Euroopan meriturvallisuusviraston henkilöstöllä ja henkilöstön perheenjäsenillä on vähintään samat oikeudet kuin kenellä tahansa EU:n kansalaisella, joka muuttaa asumaan Portugaliin, kun on kyse käytettyjen ajoneuvojen tuonnista Portugalin alueelle

               —

               kohtuulliseksi ajaksi Euroopan meriturvallisuusviraston henkilöstön ja henkilöstön perheenjäsenten ajoneuvojen rekisteröintihakemusten käsittelylle toimipaikkasopimuksen mukaan katsotaan enintään kahden kuukauden ajanjakso ja

               —

               Portugalin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Euroopan meriturvallisuusvirasto (jäljempänä EMSA tai virasto) perustettiin asetuksella (EY) N:o 1406/2002 (1) ja sen toimipaikka on Lissabonissa. Portugalin tasavallan hallitus ja Euroopan meriturvallisuusvirasto allekirjoittivat 28.7.2004 pöytäkirjan (toimipaikkasopimus) (2).Toimipaikkasopimus kattaa EMSAn ja Portugalin suhteet sen isäntämaana, ja sitä sovelletaan virastoon ja sen henkilöstöön.
   Kantaja väittää, että Portugalin hallitus ehdotti EMSAn tätä aiemmin pyytämättä tai ehdottamatta kyseisen toimipaikkasopimuksen, jossa vahvistetaan monia erioikeuksia ja vapauksia, vapautuksia ja etuja virastolle ja sen henkilöstölle ja joka vastaa suuressa määrin Euroopan yhteisöjen erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan (jäljempänä pöytäkirja) määräyksiä, mutta jossa vahvistetaan myös muita etuja, tekemistä. Se väittää myös, että ehdotetun toimipaikkasopimuksen teksti oli samankaltainen kuin Portugalin ja Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskuksen (jäljempänä EMCDDA) välillä 26.6.1996 tehdyn toimipaikkasopimuksen teksti erityisesti ajoneuvojen rekisteröinnin osalta.
   Syyskuussa 2005 perustettiin yhtäältä Portugalin hallituksen ja toisaalta EMSAn ja EMCDDA:n välinen työryhmä, jonka tarkoituksena oli laatia yksityiskohtaiset hallinnolliset määräykset, jotka olivat tarpeen kahden toimipaikkasopimuksen tai pöytäkirjan täytäntöönpanemiseksi.
   Kantaja väittää, että koska Portugalin hallinto ei käsitellyt EMSAn henkilöstön toimittamia ajoneuvojen rekisteröintihakemuksia, se laiminlöi velvollisuuksiaan, jotka perustuvat toimipaikkasopimukseen, jossa selvennetään velvollisuuksia, jotka perustuvat EMSAan sovellettavaan pöytäkirjaan asetuksen (EY) N:o 1406/2002 7 artiklan mukaisesti. Kantaja väittää lisäksi, että Portugalin viranomaiset eivät soveltaneet asianmukaista voimassaolevaa Portugalin lainsäädäntöä EMSAn henkilöstöön ja henkilöstön perheenjäseniin, vaikka ne sovelsivat sitä EMCDDA:han ja diplomaattiedustustoihin. Nämä toimet haittasivat kantajan mukaan vakavasti EMSAn toimintaa, koska ajoneuvoja, jotka oli ostettu siinä perustellussa luottamuksessa, että olemassa olevat säännöt pantaisiin täytäntöön, ei rekisteröity. Lisäksi ajoneuvoissa, jotka oli tuotu henkilöstön jäsenten viimeisimmästä asuinpaikasta tai valtiosta, jonka kansalaisia he ovat, oli edelleen aiemman asuinjäsenvaltion rekisterikilvet huolimatta kyseisen valtion säännöistä, jotka koskevat rekisteristä poistamisvelvollisuutta. Kantaja väittää tiivistetysti, että Portugalin viranomaisten päätös olla käsittelemättä ajoneuvojen rekisteröintihakemuksia aiheutti vakavia oikeudellisia ja hallinnollisia vaikeuksia henkilöstön jäsenille, joiden ainoa vaihtoehto oli käyttää ajoneuvoa rekisteröinti-, vakuutus- ja katsastusvelvollisuuksia laiminlyöden.
   Tuomioistuimen toimivallan osalta kantaja väittää edelleen, että asetuksen (EY) N:o 1406/2002 8 artiklan 2 kohdassa säädetään, että yhteisöjen tuomioistuimella on toimivalta ratkaista asia viraston tekemässä sopimuksessa mahdollisesti olevan välimiesmenettelylausekkeen nojalla, ja että toimipaikkasopimuksen 14 artiklassa vahvistetaan, että riita-asiat, jotka liittyvät tämän sopimuksen soveltamiseen, tutkii neljän jäsenen ad hoc -ryhmä. Riita-asiat, joita ei ratkaista tällä tavoin, ratkaistaan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomiolla.
   Kantajan mukaan toimipaikkasopimuksen 14 artiklassa vahvistettu riitojen ratkaisumenettely oli tulokseton, joten yhteisöjen tuomioistuin on toimivaltainen esillä olevassa asiassa toimipaikkasopimuksen tulkinnan osalta EY 238 artiklan mukaisesti, jossa määrätään, että yhteisöjen tuomioistuimella on toimivalta ratkaista asia yhteisön tekemässä tai sen puolesta tehdyssä sopimuksessa olevan välityslausekkeen nojalla, asetuksen (EY) N:o 1406/2002 5 artiklan 1 kohdan, jonka mukaan virasto on yhteisön elin, mukaisesti ja EY 225 artiklan, jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on toimivaltainen ratkaisemaan ensimmäisenä oikeusasteena EY 238 artiklassa tarkoitetut kanteet, mukaisesti.
   Kantaja toteaa lisäksi, että se vaatii tuomioistuinta vahvistamaan, että toimipaikkasopimus on sellainen kansainvälisen oikeuden instrumentti yhteisön oikeuden soveltamisalalla, joka sitoo Portugalin viranomaisia ja jota ei voida muuttaa yksipuolisesti. Se vaatii lisäksi sellaisen tuomion antamista, jossa katsotaan, että sen henkilöstön moottoriajoneuvojen rekisteröintiä koskevien hakemusten käsitteleminen on ristiriidassa pöytäkirjan määräysten kanssa ja että Portugalin viranomaisten velvollisuutena on panna pöytäkirjan asianomaiset määräykset täytäntöön kohtuullisessa ajassa. Se väittää lopuksi, että toimipaikkasopimusta on tulkittava siten, että EMSAn henkilöstöllä on vähintään samat oikeudet kuin kenellä tahansa EU:n kansalaisella, joka muuttaa asumaan Portugaliin, kun on kyse ajoneuvojen rekisteröinnistä.

      (1)  Euroopan meriturvallisuusviraston perustamisesta 27.6.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1406/2002 (EYVL L 208, s. 1).

      (2)  Julkaistu 22.9.2004 Portugalin virallisessa lehdessä N:o 224, s. 6073 ja löydettävissä EMSAn Internet-sivulta: http://www.emsa.europa.eu/Docs/legis/protocol %20pt %20government %20and %20emsa.pdf


title: Aker A/S:n 28.2.1995 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-70/95)

text:
3.6.95               1 F' I                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  N:o C 137/27
Kantaja katsoo, että tämä rikkoo yhteisön perusperiaattei                6 . Riittämätön suullinen käsittely.
siin kuuluvaa henkilöiden vapaan liikkuvuuden periaa
tetta .
                                                                          7. Nojautuminen todistusaineistoon, jonka kantaja
Kantaja toteaa lisäksi, että edellä mainittu henkillöstösään                 on joutunut omaksi vahingokseen esittämään.
nön määräys on yhdenvertaisuusperiaatteen vastainen.
                                                                          8 . Komission käsittelyn uudelleen muotoileminen ja
Kantaja katsoo, että yhteisön toimielinten on niitä velvoit                  käsittelyn keskeyttäminen eräitä saksalaisia ja
tavan kansalaisiin kohdistuvan huolenpitovelvollisuutensa                     espanjalaisia yrityksiä vastaan.
nojalla täytettävä kyseisissä henkilöstösäännön määräyk
sissä oleva aukko .
                                                                     II. Ilmeiset perusteluvirheet ja ristiriitaisuus
                                                                          Kantaja toteaa päätöksen perustuvan siihen , että
                                                                          Länsi-Euroopan sementtiteollisuudella katsotaan ole
Aker A/S:n 28.2.1995 Euroopan yhteisöjen komissiota                       van yksi ja jatkuva sopimus . Komissio on tämän
                     vastaan nostama kanne                                kantajan kiistämän teorian mukaisesti arvioinut ja
                         (Asia T-70/95 )                                  tulkinnut virheellisesti kantajan
                          ( 95/C 137/64 )
                                                                          1 . väitettyä osallistumista Cembureau-sopimukseen;
                 (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                              ja
Aker A/S, edustajinaan Nicholas Forwood ja John Cook,                     2 . väitettyä osallistumista European Task Forceen .
prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Arendt &
Medernach, Boîte Postale 39 , L-2010 Luxemburg, on
28.2.1995 nostanut yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                    Kantaja esittää, ettei sellaiselle toteamukselle ole
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteiöjen komissiota                    mitään perustetta , jonka mukaan se olisi rikkonut
vastaan .                                                                 tahllaan EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1
                                                                          kohtaa .
Kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta :
— mitätöimään          kokonaan      tai  osittain  komission       III . Toimivallan puute ja syrjintä
     30.11.1 994 tekemän päätöksen siltä osin kuin se koskee
    kantajaa ;
                                                                          1 . Kantaja on yhteisön ulkopuolelle sijoittautunut
— kumoamaan 9 artiklassa määrätyn sakon tai vaihtoeh                         yritys, joten kantajan mielestä komission olisi tullut
    toisesti alentamaan sitä , ja                                             selvästi ilmaista väitetiedoksiannossa ja päätök
                                                                              sessä , millä perusteella se katsoi olevansa toimival
— velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäynti                          tainen. Komission laiminlyönti selvittää asemansa
     kulut.                                                                   rikkoo oikeutta tulla kuulluksi ja EY:n perustamis
                                                                              sopimuksen 190 artiklaa .
Oikeudelliset persteet ja pääasialliset perustelut:
                                                                          2 . Kantaja esittää lisäksi, että komissio ei ole noudat
Seuraavassa esitetään yhteenveto perusteista , joilla riidan                 tanut sille asetettua velvollisuutta käyttää toimival
alaisen päätöksen lainmukaisuus kiistetään :                                  taansa yhdenmukaisesti niin, ettei se syrji menette
                                                                              lyssä mukana olevia EY:n ulkopuolisia yrityksiä .
  I. Olennaisten menettelymääräysten rikkominen
                                                                    IV .  Sakko
        1 . Laiminlyönti tuoda esiin kaikkia seikkoja väitetie
            doksiannossa .
                                                                    1.        Kantaja korstaa, ettei komissio ole näyttänyt
        2 . Laiminlyönti kääntää oikeudenkäyntikielelle kan                  toteen, että kantajan toiminta olisi tahallista tai
            tajaa tukevia asiakirjoja .                                       tuottamuksellista asetuksen N:o 17/62 15 artiklan
                                                                              2 kohdassa tarkoitetulla tavalla .
        3 . Epätarkka asiakirjoihin viittaaminen .
        4. Laiminlyönti antaa kantajalle mahdollisuus tutus        2.        Kantaja esittää , että komissio on laiminlyönyt
            tua komission asiakirja-aineistoon kokonaisuudes                 yksilöidä sille määrätyn sakon perusteet.
            saan sekä muihin asiaan liittyviin asiakirjoihin .
        5.  Laiminlyönti tuoda esiin muiden väitetiedoksian
            non saaneiden huomautukset .


title: Asia C-385/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Liettuan tasavalta) on esittänyt 29.9.2009 — Nidera Handelscompagnie BV v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

text:
               19.12.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 312/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės (Liettuan tasavalta) on esittänyt 29.9.2009 — Nidera Handelscompagnie BV v. Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Asia C-385/09)
   2009/C 312/28
   Oikeudenkäyntikieli: liettua

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Mokestinių ginčų komisija prie Lietuvos Respublikos vyriausybės

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Nidera Handelscompagnie B.V.

      Vastaaja: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko lainsäädäntö, jonka mukaan oikeus vähentää arvonlisävero annetaan ainoastaan arvonlisäverovelvollisille eli ainoastaan verovelvollisille, jotka on rekisteröity arvonlisäverovelvollisiksi jäsenvaltiossa (tässä tapauksessa Liettuassa) siellä voimassa olevien menettelyjen mukaisesti, yhteensopiva direktiivin 2006/112/EY niiden säännösten kanssa, jotka koskevat arvonlisäveron vähennysoikeutta?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen on vastattava myöntävästi, onko direktiivissä 2006/112/EY asetettujen arvonlisäveron vähennysoikeutta koskevien yleisten periaatteiden mukaista, että tällaisen lainsäädännön mukaan arvonlisäverovelvollisella on oikeus vähentää ostoihin sisältyvä ja/tai tuonnin arvonlisävero sellaisten tavaroiden ja/tai palvelujen osalta, jotka on hankittu ennen kuin on rekisteröidytty arvonlisäverovelvolliseksi, ainoastaan, jos näitä tavaroita tullaan käyttämään kyseisen arvonlisäverovelvollisen arvonlisäverovelvolliseen toimintaan, eli ostoihin sisältyvää ja/tai tuonnin arvonlisäveroa sellaisten tavaroiden ja palveluiden osalta, jotka on hankittu ennen kuin on rekisteröidytty arvonlisäverovelvolliseksi, ei voida vähentää, jos kyseisiä tavaroita on jo käytetty kyseiseen toimintaan?


title: Asia C-308/07 P: Valitus, jonka Koldo Gorostiaga Atxalandabaso on tehnyt 5.7.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-132/06, Gorostiaga Atxalandabaso v. Euroopan parlamentti, 24.4.2007 antamasta määräyksestä

text:
               8.9.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/23

         Valitus, jonka Koldo Gorostiaga Atxalandabaso on tehnyt 5.7.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-132/06, Gorostiaga Atxalandabaso v. Euroopan parlamentti, 24.4.2007 antamasta määräyksestä
   (Asia C-308/07 P)
   (2007/C 211/43)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Valittaja: Koldo Gorostiaga Atxalandabaso (edustaja: avocat D. Rouget)

      Muu osapuoli: Euroopan parlamentti
   Vaatimukset

               —

               tämä valitus on katsottava perustelluksi ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 24.4.2007 antama määräys on näin ollen kumottava

               —

               riita on ratkaistava lopullisesti ja Euroopan parlamentin pääsihteerin 22.3.2006 tekemä päätös, jolla valittaja velvoitettiin palauttamaan118 360,18 euron summa ja suoritettiin pidätys eri parlamentin korvauksista, jotka parlamentti oli velvollinen maksamaan valittajalle, on kumottava

               —

               yhteisöjen tuomioistuimen on velvoitettava vastaaja vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä valittajan oikeudenkäyntikuluista.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja esittää kuusi valitusperustetta valituksensa tueksi.
   Ensimmäisellä valitusperusteellaan valittajaa kiistää turvautumisen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 111 artiklaan, jolla valittajan mukaan evätään tältä oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei valittajan mukaan kuullut tätä ennalta eikä tämä voinut myöskään vastata parlamentin esittämiin väitteisiin.
   Toisella valitusperusteellaan valittaja väittää, että puolueettomuusperiaatetta on loukattu, koska samat tuomarit ratkaisivat pääasian kahdessa peräkkäisessä kanteessa, jotka valittaja oli nostanut asioissa T-146/04 ja T-132/06, joista ensimmäinen johti 22.12.2005 annettuun tuomioon ja toinen 24.4.2007 annettuun määräykseen. Edellä mainittu periaate edellyttää valittajan mukaan kuitenkin, että sama tuomari ei voi ottaa käsiteltäväkseen edes samanasteisessa tuomioistuimessa asiaa, joka perustuu samoihin tosiseikkoihin tai riittävästi niihin tosiseikkoihin liittyviin tosiseikkoihin, joiden perusteella kyseinen tuomari on ratkaissut asian aiemmin.
   Kolmannella valitusperusteellaan valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin arvioi virheellisesti 22.12.2005 annetun tuomion laajuutta. Koska parlamentin pääsihteerin 24.2.2004 tekemä päätös oli kumottu toimivallan puuttumisen vuoksi, valittajalla ei ollut mitään syytä tehdä valitusta tästä tuomiosta yhteisöjen tuomioistuimessa, koska se, että tuomioistuin toteaa toimivallan puuttumisen, merkitsee, että tässä yhteydessä tehty päätös on mitätön.
   Neljännellä valitusperusteellaan valittaja kiistää sen, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on järjestelmällisesti kieltäytynyt ottamasta huomioon valittajan esittämiä väitteitä parlamentin pääsihteerin 22.3.2006 tekemän päätöksen kumoamiseksi. Tämä jälkimmäinen päätös on valittajan mukaan uusi päätös, joka on erillinen 24.2.2004 tehdystä päätöksestä, minkä vuoksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen velvollisuutena oli tutkia kaikki ne aineellisoikeudelliset ja muotoseikkoja koskevat valitusperusteet, jotka valittaja oli esittänyt sen riitauttamiseksi.
   Viidennellä valitusperusteellaan valittaja moittii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta siitä, että tämä kieltäytyi tutkimasta kanneperustetta, joka perustui ylivoimaiseen esteeseen, vaikka tällaista kanneperustetta ei ollut esitetty kanteessa, joka oli nostettu 24.2.2004 tehdystä päätöksestä.
   Kuudennella valitusperusteellaan valittaja moittii lopuksi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta hyvän hallinnon periaatteen huomiotta jättämisestä, kun se muun muassa torjui viittaukset parlamentin 6.9.2001 hyväksymään hyvän hallintotavan säännöstöön.


title: Asia T-135/12: Kanne 2.3.2012 — Ranska v. komissio

text:
               16.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 174/24

         Kanne 2.3.2012 — Ranska v. komissio
   (Asia T-135/12)
   2012/C 174/41
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter ja J. Rossi)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen kokonaisuudessaan

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kannekirjelmällään kantaja vaatii Ranskan tasavallan France Télécomille myöntämän tuen, joka liittyy France Télécomissa työskentelevien valtion virkamiesten eläkkeiden rahoitustavan uudistukseen, toteamisesta sisämarkkinoille soveltuvaksi tietyin edellytyksin (valtiontuki nro C 25/2008 (ex NN 23/2008)) 20.12.2011 tehdyn komission päätöksen K(2011) 9403 lopullinen kumoamista.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste jakautuu kahteen osaan ja perustuu SEUT 107 artiklan 1 kohdan rikkomiseen sen vuoksi, että komissio on katsonut, että France Télécomissa työskentelevien valtion virkamiesten eläkkeiden rahoitustavan uudistus oli valtiontukea. Kantaja tuo esiin, että

                           —

                           komissio oli virheellisesti katsonut, että France Télécomin valtiolle maksaman vastikkeen alentaminen ei poista France Télécomille vuoden 1990 lain voimaantulon jälkeen aiheutunutta rakenteellista haittaa ja että toimenpiteellä annetaan kyseiselle yritykselle etu

                           —

                           toissijaisesti komissio on virheellisesti katsonut, että France Télécom on saanut etua vuodesta 1996 lukien siitä huolimatta, että mainittu yritys on maksanut poikkeuksellisen kiinteämääräisen maksun.

               2)

               Toinen kanneperuste perustuu toissijaisesti SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan rikkomiseen sen vuoksi, että komissio on edellyttänyt, että riidanalaisen päätöksen 2 artiklassa asetettua edellytystä on noudatettava, jotta kyseinen toimenpide soveltuu sisämarkkinoille.

                           —

                           Ensimmäisessä osassa kantaja väittää, että komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohtaa, kun se on katsonut, ettei kilpailuedellytykset varmistavaa maksuosuutta saavutettu esillä olevassa asiassa sen vuoksi, että muita kuin yhteisiä riskejä ei otettu huomioon France Télécomin vuoden 1996 lain voimaantulon jälkeen maksaman vastikkeen laskemisessa.

                           —

                           Toisessa osassa kantaja väittää toissijaisesti, että komissio on rikkonut SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohtaa, koska se on kieltäytynyt arvioimasta kilpailuedellytykset varmistavan maksuosuuden riittämättömyyttä France Télécomin maksaman poikkeuksellisen kiinteämääräisen maksun suhteen ja koska se on todennut, ettei mainittua yritystä ollut ennen vuotta 2043 saatettu täysin vastaavaan tilanteeseen kuin missä sen kilpailijat ovat.

               3)

               Kolmas kanneperuste perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen siltä osin kuin komissio ei ole suostunut hyväksymään 7:ää prosenttia poikkeuksellisen kiinteämääräisen maksun diskonttokoroksi.


title: Asia T-360/06: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.9.2012 — Heijmans v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Tienpäällystebitumin Alankomaiden markkinat — Päätös, jossa todetaan EY 81 artiklan rikkominen — Kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta vastuuseen joutuminen)

text:
               17.11.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 355/18

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.9.2012 — Heijmans v. komissio
   (Asia T-360/06) (1)

   (Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Tienpäällystebitumin Alankomaiden markkinat - Päätös, jossa todetaan EY 81 artiklan rikkominen - Kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevästä toiminnasta vastuuseen joutuminen)
   2012/C 355/35
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Heijmans NV (Rosmalen, Alankomaat) (edustajat: aluksi asianajajat M. Smeets ja A. Van den Oord, sitten asianajaja M. Smeets)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi A. Bouquet ja A. Nijenhuis, avustajinaan asianajajat F. Wijckmans, F. Tuytschaever ja L. Gyselen, sitten A. Bouquet, A. Nijenhuis ja F. Ronkes Agerbeek, avustajinaan asianajajat F. Wijckmans ja F. Tuytschaever)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse ensisijaisesti vaatimuksesta kumota [EY] 81 artiklan soveltamismenettelystä 13.9.2006 tehty komission päätös C(2006) 4090 lopullinen (Asia COMP/F/38.456 — Bitumi (Alankomaat)) kantajaa koskevilta osin ja toissijaisesti vaatimuksesta alentaa kyseisellä päätöksellä sille määrätyn sakon määrää

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Heijmans NV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 20, 27.1.2007.


title: Asia C-491/15 P: Valitus, jonka Rainer Typke on tehnyt 18.9.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-214/13, Typke v. komissio, 2.7.2015 antamasta tuomiosta

text:
               25.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 27/2

         Valitus, jonka Rainer Typke on tehnyt 18.9.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-214/13, Typke v. komissio, 2.7.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-491/15 P)
   (2016/C 027/03)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Rainer Typke (edustaja: avocate C. Cortese)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               On kumottava unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-214/13, Typke v. komissio, 2.7.2015 antaman tuomion tuomiolauselman 2 ja 3 kohta.

               —

               On kumottava Euroopan komission pääsihteeristön menettelyssä Gestdem 2012/3258 tekemä päätös.

               —

               On velvoitettava komissio korvaamaan valittajalle sekä ensimmäisessä että toisessa oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja esittää valituksensa tueksi yhden valitusperusteen, joka on esitetty kahdessa osassa.
   Unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti asetusta N:o 1049/2001 (1) ja erityisesti sen 3 artiklan a alakohtaa ja 4 artiklan 6 kohtaa, koska se lähti siitä, että kyseisten artiklojen soveltaminen normalisoituihin relaatiotietokantoihin edellyttää eron tekemistä oikeuden, joka koskee tutustumista relaatiotietokantaan tallennettujen asiakirjojen osiin, ja pelkän tietokantaan sisältyvään tietoon tutustumista koskevan oikeuden välillä. Viimeksi mainittu ei kuuluisi asetuksen asiakirjoihin tutustumista koskevien säännösten alaan, koska se johtaisi väitetysti uuden asiakirjan luomiseen. Erityisesti unionin yleinen tuomioistuin päätteli virheellisesti, että asetuksen N:o 1049/2001 soveltamisalasta olisi poissuljettu sellainen pyyntö tutustua normalisoituun relaatiotietokantaan, joka edellyttäisi sellaisen SQL-haun laatimista, jota asianomainen toimielin ei ole käyttänyt ”enemmän tai vähemmän tavanomaisesti –– kyseessä olevaa tietokantaa varten”ja joka olisi ”ennalta ohjelmoitu”, koska tämä ei väitetysti olisi haku, joka tehdään kyseessä olevaa tietokantaa varten käytettävissä olevilla hakukoneilla, ja merkitsisi tämän vuoksi uuden asiakirjan luomista.
   Unionin yleinen tuomioistuin totesi virheellisesti, että valittajan pyyntö ei koskenut olemassa olevaa asiakirjaa ja että joka tapauksessa on niin, että se ei kuulunut asetuksen N:o 1049/2001 soveltamisalaan. Se perusti toteamuksensa seuraaviin virheellisiin olettamiin:

               —

               Toimielin, jolle hakemus on tehty, ei voisi hyväksyä asiakirjoihin tutustumista koskevaa hakemusta, koska olemassa olevat asiakirjat eivät vastaisi hakemusta (ensimmäisessä oikeusasteessa annetun tuomion 73 kohta) tai koska valittaja ei väitetysti pyytänyt oikeutta saada tutustua niihin (ensimmäisessä oikeusasteessa annetun tuomion 67 kohta)

               —

               Valittajan hakemus rajautuisi jonkin muun kuin kyseiseen tietokantaan kuuluvan mallin mukaisesti erityisesti hakemuksen edellyttämien tietojenkäsittelyoperaatioiden vuoksi (ensimmäisessä oikeusasteessa annetun tuomion 58, 66 ja 68 kohta; 62 ja 63 kohta)

               —

               Edellytettäisiin sellaisen uuden asiakirjan luomista, joka sisältää uudessa muodossa olevaa ja valittajan täsmentämien valintaperusteiden mukaisesti valittua tietoa (ensimmäisessä oikeusasteessa annetun tuomion 61 ja 67 kohta)

         Kun unionin yleinen tuomistiuin esitti kaikki edellisessä kappaleessa mainitut toteamukset, se lisäksi otti vääristyneesti huomioon sille esitetyn ja sen käytettävissä olevan näytön. Sama koskee myös sitä unionin yleisen tuomioistuimen toteamusta, jonka mukaan laillisuusolettamaa sovellettaisiin käsiteltävässä asiassa samoin kuin tilanteessa, jossa toimielin, jolle hakemus on tehty, ilmoittaa, ettei pyydettyjä asiakirjoja ole olemassa (ensimmäisessä oikeusasteessa annetun tuomion 66 kohta).

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43).


title: Asia C-409/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 6.3.2014 (Oberster Patent- und Markensenatin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH v. Pfahnl Backmittel GmbH (Tavaramerkit — Direktiivi 2008/95/EY — 12 artiklan 2 kohdan a alakohta — Menettäminen — Tavaramerkki, josta on sen haltijan toiminnan tai toimimatta jättämisen vuoksi tullut elinkeinotoiminnassa sellaisesta tavarasta tai palvelusta yleisesti käytetty nimitys, jota varten se on rekisteröity — Yhtäältä myyjien ja toisaalta loppukäyttäjien käsitys sanamerkistä ”KORNSPITZ”  — Erottamiskyvyn menettäminen pelkästään loppukäyttäjien näkökulmasta)

text:
               28.4.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 129/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 6.3.2014 (Oberster Patent- und Markensenatin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH v. Pfahnl Backmittel GmbH
   (Asia C-409/12) (1)

   ((Tavaramerkit - Direktiivi 2008/95/EY - 12 artiklan 2 kohdan a alakohta - Menettäminen - Tavaramerkki, josta on sen haltijan toiminnan tai toimimatta jättämisen vuoksi tullut elinkeinotoiminnassa sellaisesta tavarasta tai palvelusta yleisesti käytetty nimitys, jota varten se on rekisteröity - Yhtäältä myyjien ja toisaalta loppukäyttäjien käsitys sanamerkistä ”KORNSPITZ” - Erottamiskyvyn menettäminen pelkästään loppukäyttäjien näkökulmasta))
   2014/C 129/03
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberster Patent- und Markensenat

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH

      Vastaaja: Pfahnl Backmittel GmbH

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Oberster Patent- und Markensenat – Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95/EY (EUVL L 299, s. 25) 12 artiklan 2 kohdan a alakohdan tulkinta – Menettämisperusteet – Rekisteröity sanamerkki, josta on tullut kuluttajille kyseisestä tuotteesta yleisesti käytetty nimitys, koska kauppiaat eivät tiedota tavaramerkistä – Kyseisen tuotteen kuvailuun ei ole vaihtoehtoisia nimityksiä – Tavaramerkin haltijan toimimatta jättäminen

      Tuomiolauselma

               1)

               Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 22.10.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/95/EY 12 artiklan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa tavaramerkin haltija voi menettää tähän tavaramerkkiin liittyvät oikeudet sellaisen tavaran osalta, jota varten tavaramerkki on rekisteröity, kun mainitusta tavaramerkistä on haltijan toiminnan tai toimimatta jättämisen vuoksi tullut tästä tavarasta yleisesti käytetty nimitys pelkästään sen loppukäyttäjien näkökulmasta.

               2)

               Direktiivin 2008/95 12 artiklan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä tarkoitetuksi ”toimimatta jättämiseksi” voidaan katsoa se, että tavaramerkin haltija pidättyy kehottamasta myyjiä käyttämään tätä tavaramerkkiä enemmän sen tavaran myynnissä, jota varten mainittu tavaramerkki on rekisteröity.

               3)

               Direktiivin 2008/95 12 artiklan 2 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että tavaramerkin haltijalle annettujen oikeuksien menetetyksi julistaminen ei edellytä sen määrittämistä, onko tavaralla, jonka yleisesti käytetty nimitys elinkeinotoiminnassa tavaramerkistä on tullut, muita nimityksiä.

      (1)  EUVL C 399, 22.12.2012.


title: Asia T-166/09 P: Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 27.4.2009 virkamiestuomioistuimen asiassa F-70/07, Marcuccio v. komissio, 18.2.2009 antamasta määräyksestä

text:
               20.6.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 141/56

         Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 27.4.2009 virkamiestuomioistuimen asiassa F-70/07, Marcuccio v. komissio, 18.2.2009 antamasta määräyksestä
   (Asia T-166/09 P)
   2009/C 141/114
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: avvocato G. Cipressa)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa F-70/07, Marcuccio v. komissio, 18.2.2009 antaman määräyksen kokonaisuudessaan

               —

               toteaa, että virkamiestuomioistuimessa nostettu kanne täyttää kaikilta osin tutkittavaksi ottamisen edellytykset

               —

               toteaa tarvittaessa, että virkamiestuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen luonnehtiessaan virkamiestuomioistuimessa nostetussa kanteessa esitetyn vaatimuksen oikeudenkäyntikulujen vahvistamista koskevaksi vaatimukseksi (ks. valituksenalaisen määräyksen 16 kohta)

               —

               toteaa tarvittaessa, että virkamiestuomioistuin oli toimivaltainen lausumaan ensimmäisenä asteena asiaa käsittelevänä tuomioistuimena kaikista kantajan kanneperusteista asiassa, joka on nyt valituksen kohteena, ja ensisijaisesti:

               —

               hyväksyy kanteen kaikilta osin sellaisena kuin se on tässä valituksessa toistettu

               —

               velvoittaa vastaajaan korvaamaan kanteen käsittelystä virkamiestuomioistuimessa ja valituksen käsittelystä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa valittajalle aiheutuneet ja aiheutuvat kulut, ja toissijaisesti:

               —

               palauttaa nyt valituksen kohteena olevan asian virkamiestuomioistuimen käsiteltäväksi, jotta se ratkaisee pääasiakysymyksen uudelleen eri kokoonpanossa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               —

               Valituksen kohteena olevan asian siirtäminen osittain ensimmäisen oikeusasteen käsiteltäväksi on perusteeton muun muassa siksi, että Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien sääntöjen 90 artiklaa (jäljempänä henkilöstösäännöt) on tulkittu ja sovellettu väärin ja siksi ettei tätä päätöstä ole millään tavoin perusteltu.

               —

               Lailla perustetun tuomioistuimen periaatetta ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan (jäljempänä perusoikeuskirja) 47 artiklaa on loukattu, tulkittu ja sovellettu väärin.

               —

               Ne vaatimukset on perusteettomasti hylätty — perusteluja esittämättä ja tosiseikkojen virheelliseen luonnehdintaan syyllistyen — tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi, jotka eivät olleet perusteena virkamiestuomioistuimen toteamukselle oman toimivaltansa puuttumisesta, joka perustui henkilöstösääntöjen 90 artiklan sekä niiden käsitteiden väärään tulkintaan ja soveltamiseen, jotka koskevat yhteisön toimielimen toimeen kohdistettuun kumoamisvaatimukseen liittyvää vahingonkorvausvaatimusta.

               —

               Asiassa on syyllistytty menettelyvirheeseen, joka on omiaan aiheuttamaan vakavaa vahinkoa valittajan intresseille ja joka perustuu sen velvollisuuden laiminlyöntiin, jonka mukaan valituksenalaisen määräyksen 11 kohdassa tarkoitetun kaltaista kannetta ei oteta huomioon, koska se on nostettu liian myöhään, ja siihen, että asianosaisia oli pyydetty toimittamaan asian käsittelyn ulkopuolisia asiakirjoja, jotka oli liitetty asian oikeudenkäyntiaineistoon virkamiestuomioistuimessa ja jotka olivat omiaan aiheuttamaan vakavaa vahinkoa kantajan intresseille.

               —

               Oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin periaatetta, Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklaa ja perusoikeuskirjan 47 artiklaa on loukattu.


title: Asia T-27/14: Kanne 10.1.2014 — Tšekin tasavalta v. komissio

text:
               22.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 85/22

         Kanne 10.1.2014 — Tšekin tasavalta v. komissio
   (Asia T-27/14)
   2014/C 85/38
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki

      Asianosaiset

      Kantaja: Tšekin tasavalta: asiamiehet M. Smolek, J. Vláčil ja T. Müller)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan komission 4.11.2013 antaman päätöksen C(2013) 7221 final velvoittaa Ministerstvo průmyslu a obchodu České republiky (Tšekin tasavallan kauppa- ja teollisuusministeriö) peruuttamaan päätös, jolla myönnetään Dambořicessa sijaitsevalle kaasuvarastolle vapautus kansallisesta lainsäädännöstä, jolla pannaan täytäntöön direktiivin 2003/55/EY (1) säännökset, jotka koskevat kolmansien pääsyä, ja

               —

               velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan SEUT 266 artiklan 1 kohtaa on rikottu

                           —

                           Tässä yhteydessä kantaja väittää, että riidanalaisen päätöksen antamalla komissio toimi tavalla, joka on suoraan ristiriidassa asiassa T-465/11, Globula v. komissio, 6.9.2013 annetun tuomion kanssa.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan direktiivin 2003/55/EY 22 artiklan 4 kohtaa on rikottu

                           —

                           Tässä perusteessa kantaja väittää, että komissio antoi riidanalaisen päätöksen direktiivin 2003/55/EY 22 artiklan 4 kohdassa asetetun määräajan päättymisen jälkeen.

      (1)  Maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26.6.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/55/EY (EYVL L 176, s. 57)


title: Asia C-95/09: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 1.7.2010 — Euroopan komissio v. Irlanti

text:
               18.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 346/37

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 1.7.2010 — Euroopan komissio v. Irlanti
   (Asia C-95/09) (1)

   ()
   2010/C 346/65
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 113, 16.5.2009.


title: Asia C-276/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 22.12.2008 (Oberster Gerichtshofin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — The Wellcome Foundation Ltd v. Paranova Pharmazeutika Handels GmbH (Tavaramerkki — Farmaseuttinen tuote — Uudelleen pakkaaminen — Rinnakkaistuonti — Olennainen muutos pakkauksen ulkoasussa — Etukäteen tehtävää ilmoitusta koskeva velvollisuus)

text:
               21.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/2

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 22.12.2008 (Oberster Gerichtshofin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — The Wellcome Foundation Ltd v. Paranova Pharmazeutika Handels GmbH
   (Asia C-276/05) (1)

   (Tavaramerkki - Farmaseuttinen tuote - Uudelleen pakkaaminen - Rinnakkaistuonti - Olennainen muutos pakkauksen ulkoasussa - Etukäteen tehtävää ilmoitusta koskeva velvollisuus)
   (2009/C 44/02)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Oberster Gerichtshof
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: The Wellcome Foundation Ltd

      Vastaaja: Paranova Pharmazeutika Handels GmbH
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Oberster Gerichtshof — Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun ensimmäisen neuvoston direktiivin 89/104/ETY (EYVL L 40, s. 1) 7 artiklan tulkinta — Rinnakkaistuonnin kohteena olevan lääkkeen uudelleenpakkaaminen — Pakkauksen ulkoasun olennainen muuttaminen — Etukäteisen ilmoitusvelvollisuuden laajuus
   Tuomiolauselma

               1)

               Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 21.12.1988 annetun direktiivin 89/104/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyllä sopimuksella, 7 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että silloin kun on osoitettu, että farmaseuttisen tuotteen uudelleen pakkaaminen uutta pakkausta käyttämällä on välttämätöntä tuotteen saattamiseksi uudelleen markkinoille tuontijäsenvaltiossa, sitä, millainen tämän pakkauksen ulkoasu on, on arvioitava vain sen edellytyksen perusteella, jonka mukaan se ei saa olla sellainen, että se voi vahingoittaa tavaramerkin ja sen haltijan mainetta.

               2)

               Direktiivin 89/104, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan talousalueesta 2.5.1995 tehdyllä sopimuksella, 7 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että rinnakkaistuojan on ilmoitettava tavaramerkin haltijalle tarpeelliset ja riittävät tiedot, jotta haltija voi varmistua siitä, että kyseisellä tavaramerkillä varustetun tuotteen uudelleen pakkaaminen on välttämätöntä, jotta tuote voidaan saattaa markkinoille tuontijäsenvaltiossa.

      (1)  EUVL C 217, 3.9.2005.


title: Asia C-318/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Förvaltningsrätten i Falun (Ruotsi) on esittänyt 27.6.2011 — Daimler AG v. Skatteverket

text:
               10.9.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/29

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Förvaltningsrätten i Falun (Ruotsi) on esittänyt 27.6.2011 — Daimler AG v. Skatteverket
   (Asia C-318/11)
   2011/C 269/54
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Förvaltningsrätten i Falun

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Daimler AG

      Vastapuoli: Skatteverket

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Miten käsitettä ”kiinteä toimipaikka, josta on suoritettu liiketoimia” on tulkittava, kun sitä arvioidaan asiaa koskevien unionin oikeuden säännösten kannalta? (1)

               2)

               Voidaanko sellaisella verovelvollisella, jolla on taloudellisen toimintansa kotipaikka toisessa jäsenvaltiossa, jonka toiminta koostuu pääasiassa autojen valmistuksesta ja myynnistä ja joka on tehnyt talvitestejä automalleille Ruotsissa sijaitsevissa rakennelmissa, katsoa olleen Ruotsissa kiinteä toimipaikka, josta on suoritettu liiketoimia, kun henkilö on hankkinut sellaisia tavaroita ja palveluja, joita on otettu vastaan ja käytetty siellä sijaitsevissa testaukseen tarkoitetuissa rakennelmissa, ilman, että sillä on omaa pysyvää henkilökuntaa Ruotsissa, ja kun testaustoiminta on välttämätöntä henkilön taloudellisen toiminnan harjoittamiseksi toisessa jäsenvaltiossa?

               3)

               Vaikuttaako kysymyksen 2 vastaukseen se, että verovelvollisella on kokonaan omistettu ruotsalainen tytäryhtiö, jonka tarkoituksena on lähes yksinomaan kyseiseen testaustoimintaan liittyvien erilaisten palvelujen suorittaminen verovelvolliselle?

      (1)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) 170 ja 171 artikla, jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — maan alueelle sijoittautumattomille verovelvollisille suoritettavaa arvonlisäveron palautusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt — 6.12.1979 annetun kahdeksannen neuvoston direktiivin 79/1072/ETY (EYVL L 331, s. 11) 1 ja 2 artikla sekä yksityiskohtaisista säännöistä direktiivissä 2006/112/EY säädetyn arvonlisäveron palauttamiseksi palautusjäsenvaltioon sijoittautumattomille mutta toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneille verovelvollisille 12.2.2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/9/EY (EUVL L 44, s. 23) 2, 3 ja 5 artikla.


title: Asia C-24/05 P: August Storck KG:n 26.1.2005 (telekopio 24.1.2005) tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen neljännen jaoston asiassa T-396/02, August Storck KG vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 10.11.2004 antamasta tuomiosta

text:
               19.3.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/9

         August Storck KG:n 26.1.2005 (telekopio 24.1.2005) tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen neljännen jaoston asiassa T-396/02, August Storck KG vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 10.11.2004 antamasta tuomiosta
   (Asia C-24/05 P)
   (2005/C 69/20)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   August Storck KG on valittanut 26.1.2005 (telekopio 24.1.2005) Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen neljännen jaoston asiassa T-396/02 (1), August Storck KG vastaan sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 10.11.2004 antamasta tuomiosta. Valittajan edustajina ovat asianajajat Ilse Rohr, Heidi Wrage-Molkenthin ja Tim Reher, CMS Hasche Sigle, Stadthausbrücke 1–3, D–2035 Hamburg.
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1.

               kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-396/02 10.11.2004 antaman tuomion;

               2.

               hyväksyy ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa esitetyt vaatimukset ja ratkaisee asian lopullisesti, tai toissijaisesti palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimeen;

               3.

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   1.   Asetuksen 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on edellyttänyt, että rekisteröintihakemuksen kohteena olevan tavaramerkin on poikettava huomattavasti vastaavista tavaramerkeistä kyseessä olevilla tuotemarkkinoilla. Tavaramerkin erottamiskykyä on arvioitava ainoastaan sen itsensä perusteella riippumatta markkinoilla olevista mahdollisista samankaltaisista tavaramerkeistä.
   Hakemuksen kohteena oleva tavaramerkki on alkuperäisesti erottamiskykyinen. Se, että kuluttaja tunnistaa tavaramerkin makeiseksi, ei estä sitä, että tavaramerkki ilmaisee samanaikaisesti tavaran alkuperän. Kolmiulotteisten merkkien ja värimerkkien huomio- ja tunnistusarvoa tarvitaan juuri silloin, kun kuluttajan ulottuvilla on suuri valikoima – kuten makeismarkkinoilla.
   2.   Asetuksen 40/94 74 artiklan 1 kohdan ensimmäisen virkkeen rikkominen
   Toisin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi, viraston olisi pitänyt tutkia ja osoittaa, mitä samankaltaisia tai samanlaisia tavaramerkkejä markkinoilla sen mukaan on, jos se haluaa perustella tavaramerkkihakemuksen hylkäämistä sillä. Virasto ei voi käyttää päätöksensä perusteina tosiseikkoja, joita sille ei ole esitetty ja jotka se ainoastaan olettaa. Jos virasto katsoo – kantajan kannan vastaisesti – tarpeelliseksi arvioida tavaramerkin erottamiskykyä markkinoilla olemassa olevien makeisten muotojen suhteen, sen on tutkittava tätä markkinatilannetta.
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei voi myöskään esittää toteamuksia tosiseikoista, kun niitä ei ole tutkittu.
   3.   Asetuksen 40/94 73 artiklan rikkominen
   Virasto tukeutui ilmeisesti markkinoilla olemassa oleviin samankaltaisiin makeisten muotoihin perusteeksi sille, että hakemuksen kohteena oleva tavaramerkki ei ole erottamiskykyinen. Kantajalla ei ollut tilaisuutta ilmaista kantaansa näistä markkinoilla väitteen mukaan olevista makeisten muodoista, sillä virasto ei ollut esitellyt niitä.
   Tällöin loukattiin kantajan oikeutta tulla kuulluksi.
   4.   Asetuksen 40/94 7 artiklan 3 kohdan rikkominen
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen toteamus, jonka mukaan käytöstä esitetyt todisteet eivät osoita nimenomaan hakemuksen kohteena olevan merkin käyttöä, on hylättävä. Kolmiulotteisen tavaramerkin luonteeseen kuuluu, että se ilmenee yhdessä muiden tavaramerkkien kanssa. Erottamiskykyä ei voida evätä yksin tämän vuoksi.
   Tavaran muodosta muodostuvan kolmiulotteisen merkin/värimerkin kaksoistehtävä ei johda siihen, että sitä ei voitaisi käyttää tavaramerkkinä, vaikka se samalla antaa lisätietoa tavaran muodosta.
   Käyttöä koskevien todisteiden yhteydessä huomioon on otettava kaikki kuluttajien kontaktit tavaramerkkiin. Kyse ei ole pelkästään siitä, miten kuluttaja kohtaa tavaramerkin ennen ostopäätöksen tekemistä tai ostopäätöstä tehdessään. Myös myöhemmät havainnot tavaramerkistä, erityisesti sen havaitseminen tavaran kulutushetkellä, lisäävät sen tunnettuutta.

      (1)  EYVL C 19, 22.1.2005.


title: Asia C-265/06: Kanne 16.6.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Portugalin tasavalta

text:
               2.9.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 212/15

         Kanne 16.6.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Portugalin tasavalta
   (Asia C-265/06)
   (2006/C 212/27)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: A. Caeiros)

      Vastaaja: Portugalin tasavalta
   Vaatimukset

               —

               on todettava, ettei Portugalin tasavalta ole noudattanut EY 28 ja EY 30 artiklan eikä ETA-sopimuksen 11 ja 13 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on 11.3.2003 annetun asetuksen nro 40/2003 2 §:n 1 momentissa kieltänyt värillisten kalvojen asentamisen ajoneuvojen laseihin, mikä estää muissa jäsenvaltioissa tai ETA-sopimuksen sopimusvaltioissa laillisesti valmistettavien/kaupan pidettävien värillisten kalvojen kaupan pitämisen Portugalissa

               —

               Portugalin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Mainitun 11.3.2003 annetun asetuksen nro 40/2003 2 §:n 1 momentti merkitsee EY 28 artiklan ja ETA-sopimuksen 11 artiklan vastaista tuonnin määrällistä rajoittamista vaikutukseltaan vastaavaa toimenpidettä, koska kyseisellä kiellolla estetään käytännössä muissa jäsenvaltioissa tai ETA-sopimuksen sopimusvaltiossa laillisesti valmistettujen ja/tai kaupan pidettyjen värillisten kalvojen kaupan pitäminen Portugalissa. Tällaista kieltoa ei myöskään voida perustella EY 30 artiklalla tai ETA-sopimuksen 13 artiklalla.


title: Asia C-430/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Bacău (Romania) on esittänyt 21.9.2012 — Elena Luca v. Casa de Asigurări de Sănătate Bacău

text:
               22.12.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 399/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Bacău (Romania) on esittänyt 21.9.2012 — Elena Luca v. Casa de Asigurări de Sănătate Bacău
   (Asia C-430/12)
   2012/C 399/16
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel Bacău

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Elena Luca

      Vastapuoli: Casa de Asigurări de Sănătate Bacău (Bacăun sairausvakuutuslaitos)

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Ovatko (SEUT) 56 artikla (aiempi EY 49 artikla) ja asetuksen (EY) N:o 1408/71 (1) 22 artikla esteenä asetuksen 592/2008 40 §:n 1 momentin b kohdan sekä 45 ja 46 §:n kaltaisille kansallisille säännöksille, joiden mukaan palkatulla työntekijällä tai itsenäisellä ammatinharjoittajalla taikka hänen perheenjäsenellään on oikeus saada korvaus kaikista ulkomailla sairaanhoidosta aiheutuneista kustannuksista ainoastaan, jos hän on saanut niihin etukäteen luvan?

               2)

               Onko yhteisön alueella sairaanhoidosta suoritettu osittainen maksu, jonka määrä on laskettu vakuutusjäsenvaltion taksojen mukaisesti — nyt käsiteltävässä asiassa asetuksen 122/2007 (kumottu sittemmin asetuksella 729/2009) 71 §:n mukaisesti —, (SEUT) 56 artiklassa (aiempi EY 49 artikla) tarkoitettu rajoitus?

               3)

               Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, mikä on se raja-arvo, johon asti vakuutetuille aiheutuneet kustannukset on korvattava siinä tapauksessa, että asuinjäsenvaltion lainsäädännössä säädettyjen maksujen määrä poikkeaa sen jäsenvaltion lainsäädännössä säädetyistä palvelujen hinnoista, jossa hoito annettiin?

      (1)  Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2).


title: Asia T-136/14: Kanne 24.2.2014 – Tilda Riceland Private v. SMHV – Siam Grains (BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE)

text:
               5.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 135/55

         Kanne 24.2.2014 – Tilda Riceland Private v. SMHV – Siam Grains (BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE)
   (Asia T-136/14)
   2014/C 135/71
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Tilda Riceland Private Ltd (Gurgaon, Intia) (edustajat: barrister S. Malynicz, solicitor N. Urwin ja solicitor D. Sills)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Siam Grains Co. Ltd (Bangkok, Thaimaa)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) neljännen valituslautakunnan 18.12.2013 asiassa R 1086/2012-4 tekemän päätöksen

               —

               velvoittamaan vastaajan maksamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Mustavalkoinen kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”BASMALI LONG GRAIN RICE RIZ LONG DE LUXE”, luokkaan 30 kuuluvia tavaroita varten – yhteisön tavaramerkkihakemus nro 3 520 641

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Aikaisempi rekisteröimätön tavaramerkki ja aikaisempi elinkeinotoiminnassa yhtä tavaraluokkaa kuvaamaan käytetty merkki ”BASMATI”, jota on käytetty Yhdistyneessä kuningaskunnassa riisin yhteydessä

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hylättiin kokonaisuudessaan

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin

      Kanneperusteet: Yhteisön tavaramerkkiasetuksen 8 artiklan 4 kohdan rikkominen