title: Asia T-182/17: Kanne 20.3.2017 – Novartis v. EUIPO – Chiesi Farmaceutici (AKANTO)

text:
               22.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/32

         Kanne 20.3.2017 – Novartis v. EUIPO – Chiesi Farmaceutici (AKANTO)
   (Asia T-182/17)
   (2017/C 161/46)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Novartis AG (Basel, Sveitsi) (edustaja: asianajaja L. Junquera Lara)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Chiesi Farmaceutici SpA (Parma, Italia)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki AKANTO – Rekisteröintihakemus nro 13 289 781

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 9.1.2017 asiassa R 531/2016-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               toteaa, että asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ei ole esteenä riidanalaisen merkin (EU-tavaramerkki nro 13 289 781) rekisteröimiselle tavaramerkkihakemuksessa kuvattuja luokkaan 5 kuuluvia tavaroita varten

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-189/08: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 16.7.2009 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Zuid-Chemie BV v. Philippo’s Mineralenfabriek NV/SA (Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa — Tuomioistuimen toimivalta ja tuomioiden täytäntöönpano — Asetus (EY) N:o 44/2001 — Käsite paikkakunta, missä vahinko sattui )

text:
               12.9.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 220/11

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 16.7.2009 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Zuid-Chemie BV v. Philippo’s Mineralenfabriek NV/SA
   (Asia C-189/08) (1)

   (Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Tuomioistuimen toimivalta ja tuomioiden täytäntöönpano - Asetus (EY) N:o 44/2001 - Käsite ”paikkakunta, missä vahinko sattui”)
   2009/C 220/18
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Zuid-Chemie BV

      Vastaaja: Philippo’s Mineralenfabriek NV/SA

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (Bryssel I -asetus; EYVL L 2001, L 12, s. 1) 5 artiklan 3 kohdan tulkinta — Käsitteen ”paikkakunta, missä vahinko sattui tai saattaa sattua”, tulkinta — Paikkakunta, missä vahinko sattui — Paikkakunta, jossa vahingon aiheuttanut kausaaliyhteydessä oleva tapahtuma on sattunut (”Handlungsort”) ja paikkakunta, jossa vahinko ilmeni (”Erfolgsort”) — Liittymäperusteet

      Tuomiolauselma

   Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 5 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kysymyksessä olevan kaltaisessa riita-asiassa ilmaus ”paikkakunta, missä vahinko sattui” tarkoittaa paikkakuntaa, jossa alkuperäinen vahinko ilmeni, kun tuotetta käytettiin normaalisti siihen tarkoitukseen, johon se oli tarkoitettu.

      (1)  EUVL C 183, 19.7.2008.


title: Tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan unionin virallinen lehtiEUVL C 271, 29.10.2005

text:
               12.11.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/35

         (2005/C 281/63)
   Tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan unionin virallinen lehti

         EUVL C 271, 29.10.2005

   Luettelo aiemmista julkaisuista

      EUVL C 257, 15.10.2005

      EUVL C 243, 1.10.2005

      EUVL C 229, 17.9.2005

      EUVL C 217, 3.9.2005

      EUVL C 205, 20.8.2005

      EUVL C 193, 6.8.2005

   Nämä tekstit ovat saatavilla:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Asia C-302/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 20.6.2012 — X v. Minister van Financiën

text:
               22.9.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 287/18

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 20.6.2012 — X v. Minister van Financiën
   (Asia C-302/12)
   2012/C 287/32
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: X

      Vastapuoli: Minister van Financiën

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voivatko kaksi jäsenvaltiota käyttää rajoituksetta verotusvaltaansa, erityisesti moottoriajoneuvoon liittyvän rekisteröintiveron kantamisen osalta, tilanteessa, jossa unionin kansalainen asuu kansallisen lainsäädännön nojalla kyseisissä kahdessa jäsenvaltiossa ja jossa kyseinen henkilö käyttää omistamaansa moottoriajoneuvoa tosiasiassa ja vakinaisesti niistä molemmissa?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voiko suhteellisuusperiaatteella olla edellä esitetyn kaltaisessa tilanteessa rekisteröintiveron kantamisen osalta korjaava vaikutus, ja jos näin on, merkitseekö kyseinen periaate sitä, että kyseisten jäsenvaltioiden tai niistä toisen on rajoitettava oman verotusvaltansa käyttöä, ja jos on, miten?


title: Asia F-114/13: Virkamiestuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 16.7.2014 – Klar ja Fernandez Fernandez v. komissio (Henkilöstö — Komission henkilöstökomitea — Keskuskomitea — Luxemburgin paikallisjaoston jäsenten nimeäminen henkilöstökomitean keskuskomiteaan — Paikallisjaoston päätös peruuttaa yhden jäsenensä toimeksianto keskuskomitean varsinaisena jäsenenä — Nimittävän viranomaisen kieltäytyminen tunnustamasta peruuttamista koskevan päätöksen laillisuutta — Oikeussuojan tarve — Oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn noudattamatta jättäminen — Valituksen myöhästyminen — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               15.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 315/74

         Virkamiestuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 16.7.2014 – Klar ja Fernandez Fernandez v. komissio
   (Asia F-114/13) (1)

   ((Henkilöstö - Komission henkilöstökomitea - Keskuskomitea - Luxemburgin paikallisjaoston jäsenten nimeäminen henkilöstökomitean keskuskomiteaan - Paikallisjaoston päätös peruuttaa yhden jäsenensä toimeksianto keskuskomitean varsinaisena jäsenenä - Nimittävän viranomaisen kieltäytyminen tunnustamasta peruuttamista koskevan päätöksen laillisuutta - Oikeussuojan tarve - Oikeudenkäyntiä edeltävän menettelyn noudattamatta jättäminen - Valituksen myöhästyminen - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen))
   2014/C 315/124
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: Robert Klar (Grevenmacher, Luxemburg) ja Francisco Fernandez Fernandez (Steinsel, Luxemburg) (edustajat: asianajajat A. Salerno ja B. Cortese)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja C. Ehrbar)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus sen päätöksen kumoamisesta, jolla nimittävä viranomainen kieltäytyi tunnustamasta henkilöstökomitean Luxemburgin paikallisjaoston sen päätöksen laillisuutta, jolla peruttiin edustajan toimeksianto paikallisjaoston edustajana komission henkilöstökomitean keskuskomiteassa.

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

               2)

               Robert Klar ja Francisco Fernandez Fernandez vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 52, 22.2.2014, s. 53.


title: Asia C-75/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Markkinaoikeus (Suomi) on esittänyt 19.2.2015 – Viiniverla Oy v. Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

text:
               27.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 138/40

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Markkinaoikeus (Suomi) on esittänyt 19.2.2015 – Viiniverla Oy v. Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto
   (Asia C-75/15)
   (2015/C 138/54)
   Oikeudenkäyntikieli: suomi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Markkinaoikeus

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Viiniverla Oy

      Vastaaja: Sosiaali- ja terveysalan lupa- ja valvontavirasto

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko arvioitaessa tislattujen alkoholijuomien määritelmistä, kuvauksesta, esittelystä, merkinnöistä ja maantieteellisten merkintöjen suojaamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1576/89 kumoamisesta 15.1.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 110/2008 (1) 16 artiklan b alakohdassa tarkoitetun mielleyhtymän syntymistä käytettävä perusteena tavanomaisesti valistunutta, kohtuullisen tarkkaavaista ja huolellista keskivertokuluttajaa?

               2)

               Arvioitaessa kansallisesti nimityksellä Verlados markkinoitavan omenasta tislatun väkevän alkoholijuoman mainitun nimityksen käytön kieltämistä maantieteellisen merkinnän Calvados suojaamiseksi, mitä merkitystä seuraavilla seikoilla on asetuksen N:o 110/2008 16 artiklan b alakohdassa tarkoitetun mielleyhtymän käsitteen tulkinnassa ja mainitun asetuksen soveltamisessa:

                           a.

                           nimityksen Verlados alkuosa Verla on suomalainen kylä, jonka nimen suomalainen kuluttaja saattaa tunnistaa;

                           b.

                           nimityksen Verlados alkuosa Verla viittaa Verlados-tuotteen valmistajaan Viiniverla Oy:öön;

                           c.

                           Verlados on Verlan kylässä valmistettu paikallinen tuote, jota on myyty keskimäärin pari sataa litraa vuodessa tilan omassa ravintolassa ja lisäksi rajoitetusti tilauksesta alkoholilaissa tarkoitetussa valtion omistamassa alkoholiyhtiössä;

                           d.

                           sanoissa Verlados ja Calvados on vain yksi yhteinen tavu (dos) kolmesta tavusta, mutta toisaalta sanojen viimeiset neljä kirjainta (ados) eli puolet kummankin sanan kaikista kirjaimista ovat samoja?

               3)

               Jos asetuksen N:o 110/2008 16 artiklan b alakohdassa tarkoitetun mielleyhtymän katsotaan syntyvän, voidaanko nimityksen Verlados käyttö kuitenkin oikeuttaa jonkin edellä mainitun tai muun seikan perusteella, kuten sen seikan perusteella, ettei ainakaan suomalaiselle kuluttajalle voi syntyä sellaista käsitystä, että Verlados-tuote olisi valmistettu Ranskassa?

      (1)  EUVL L 39, s. 16.


title: Asia T-734/15 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 17.12.2015 virkamiestuomioistuimen asiassa F-119/14, FE v. komissio, 6.10.2015 antamasta tuomiosta

text:
               22.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 68/36

         Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 17.12.2015 virkamiestuomioistuimen asiassa F-119/14, FE v. komissio, 6.10.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia T-734/15 P)
   (2016/C 068/46)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Simonetti ja G. Gattinara)

      Muu osapuoli: FE (Luxemburg, Luxemburg)

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan virkamiestuomioistuimen asiassa F-119/14, FE v. komissio, 6.10.2015 antaman tuomion

               —

               hylkäämään FE:n asiassa F-119/14 nostaman kanteen perusteettomana

               —

               päättämään, että kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan tässä oikeusasteessa

               —

               velvoittamaan FE:n korvaamaan virkamiestuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa kolmeen valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu useisiin virkamiestuomioistuimen tekemiin oikeudellisiin virheisiin ja asiakirja-aineiston ottamiseen huomioon vääristyneellä tavalla, kun valintalautakunta on tulkinnut ja soveltanut vähimmäistyökokemusta koskevaa osallistumisedellytystä.

               2)

               Toinen valitusperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen virkamiestuomioistuimen päätelmässä, jonka mukaan nimittävä viranomainen on tehnyt ilmeisen arviointivirheen.

               3)

               Kolmas valitusperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen ja useisiin perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättämisiin, joihin virkamiestuomioistuin on syyllistynyt, kun se on velvoittanut komission maksamaan ensimmäisessä oikeusasteessa kantajana olleelle henkilölle 10 000 euroa.


title: Asia T-617/14: Kanne 10.8.2014 – Pro Asyl v. EASO

text:
               17.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 409/48

         Kanne 10.8.2014 – Pro Asyl v. EASO
   (Asia T-617/14)
   2014/C 409/68
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Pro Asyl Bundesweite Arbeitsgemeinschaft für Flüchtlinge e.V. (Frankfurt am Main, Saksa) (edustaja: asianajaja S. Hilbrans)

      Vastaaja: Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirasto (EASO)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan vastaajan 10.6.2014 tekemän päätöksen EASO/ED/2014/134 siltä osin kuin siinä evättiin oikeus tutustua EU:n turvapaikka-asioiden tukiryhmän lähettämistä Bulgariaan koskevaan toimintasuunnitelmaan (”Operating Plan on Bulgaria”) sekä pääsy asetuksen N:o 1049/2001 11 artiklassa tarkoitettuun vastaajan pitämään asiakirjarekisteriin.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu kantajan tiedonsaantioikeuden loukkaamiseen
               Kantaja esittää, ettei riidanalaisen ”Operating Plan on Bulgarian” tapauksessa ole asetuksen N:o 1049/2001 (1) 4 artiklassa tarkoitettua perustetta poiketa kantajan yleisestä tiedonsaantioikeudesta.
               Kantaja esittää tässä yhteydessä, ettei tiedonsaantioikeuden epäämistä voida oikeuttaa asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla asiakirjan valmisteluun liittyvien neuvottelujen suojaamisella, koska ”Operating Plan” oli valmis asiakirja.
               Lisäksi ”Operating Plan on Bulgariassa” ei ole kantajan mukaan kyse asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 4 kohdassa tarkoitetusta kolmannen asiakirjasta, koska vastaaja ja Bulgarian tasavalta ovat laatineet asiakirjan yhdessä. Tästä syystä ”Operating Plan” ei ole myöskään asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu kyseisestä jäsenvaltiosta peräisin oleva asiakirja.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu pääsyä rekisteriin koskevan oikeuden loukkaamiseen
               Kantaja esittää, että riidanalainen päätös on kumottava myös siltä osin kuin siinä evättiin kantajalta pääsy asetuksen N:o 1049/2011 11 artiklassa sekä EASO:n hallintoneuvoston päätöksen N:o 6 11 artiklassa tarkoitettuun sähköiseen asiakirjarekisteriin.

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43).


title: Asia T-166/12: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.1.2015 – Bolívar Cerezo v. SMHV – Renovalia Energy (RENOVALIA) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin RENOVALIA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat kansalliset sanamerkit RENOVA ENERGY ja RENOVAENERGY — Rekisteröinnin osittainen epääminen — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Tavaramerkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton)

text:
               9.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 81/18

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.1.2015 – Bolívar Cerezo v. SMHV – Renovalia Energy (RENOVALIA)
   (Asia T-166/12) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin RENOVALIA rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat kansalliset sanamerkit RENOVA ENERGY ja RENOVAENERGY - Rekisteröinnin osittainen epääminen - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Tavaramerkkien samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja joka on osittain selvästi perusteeton))
   (2015/C 081/23)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Juan Bolívar Cerezo (Granada, Espanja) (edustaja: asianajaja I. Barroso Sánchez-Lafuente)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: O. Mondéjar Ortuño)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Renovalia Energy SA (Villarobledo, Espanja) (edustaja: asianajaja A. Velázquez Ibáñez)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 26.1.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 663/2011-1), joka koskee Renovalia Energy, SA:n ja Juan Bolívar Cerezon välistä väitemenettelyä

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Juan Bolívar Cerezo velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 194, 30.6.2012.


title: Asia C-404/99: Euroopan yhteisöjen komission 22.10.1999 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
19.2.2000              FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 47/13
   erillisinä yrityksinä vai muodostavatko ne tietyissä tapauk-         — EY 10 artiklan, EY 87 artiklan 1 kohdan ja de minimis
   sissa suuremman taloudellisen kokonaisuuden osia. Merk-                   -säännön rikkominen, oikeusvarmuuden periaatteen, yh-
   ki, jonka avulla bensiiniä tarjotaan, ja – ennen kaikkea                  denvertaisuusperiaatteen ja luottamuksensuojan periaat-
   – hinta houkuttelevat asiakkaan pumpulle. Tuki, joka                      teen loukkaaminen, sen EY 249 artiklaan sisältyvän velvol-
   myönnetään suhteessa niiden huoltamoiden koko-                            lisuuden täyttämättä jättäminen, jonka mukaan päätöksen
   naismäärään, joilla toimintaa harjoitetaan, (voi) johtaa                  on oltava riittävän yksityiskohtainen, samoin kuin EY 253
   kunkin yksittäisen huoltamon osalta samaan hinnan las-                    artiklassa määrätyn perusteluvelvollisuuden täyttämättä
   kuun kuin de minimis -säännön täyttävän yksittäisen tuen                  jättäminen, ja kaikki nämä siltä osin kuin tuki velvoitetaan
   myöntäminen erillisenä yrityksenä pidettävälle huoltamol-                 perimään takaisin. Päätöksestä ei voida varmuudella saada
   le. Seuraukset jäsenvaltioiden väliselle kaupankäynnille ja               selville, mitkä summat on kultakin oikeussubjektilta pe-
   kilpailulle eivät näissä tapauksissa poikkea toisistaan.                  rittävä takaisin. Perustavanlaatuisemman kysymyksen osal-
                                                                             ta todetaan, että Alankomaiden hallitus katsoo, että EY 10
— Toissijaisesti EY 87 artiklan 1 kohdan ja de minimis                       artikla ja oikeusvarmuusperiaate sekä luottamuksensuojan
   -säännön rikkominen, oikeusvarmuuden periaatteen, yh-                     periaate estävät sen, että voimassa olevan alankomaisen
   denvertaisuusperiaatteen ja luottamuksensuojan periaat-                   säädöksen perusteella jo myönnetyt tuet perittäisiin takai-
   teen loukkaaminen, sen EY 249 artiklaan sisältyvän velvol-                sin. Komissio oli joka tapauksessa 18.8.1997 lähtien
   lisuuden täyttämättä jättäminen, jonka mukaan päätöksen                   tietoinen voimassa olevasta säädöksestä, siitä, että se oli
   on oltava riittävän yksityiskohtainen, samoin kuin EY 253                 tullut voimaan 1.7.1997, ja siitä Alankomainen viran-
   artiklassa määrätyn perusteluvelvollisuuden täyttämättä                   omaisten kannasta, jonka mukaan de minimis -tiedonanto
   jättäminen, ja kaikki nämä luokiteltaessa Co/Co-                          kattoi sen täytäntöönpanon. Jos komissio katsoi, että
   huoltamoita (company-owned/company-operated-huol-                         viimeksi mainittu ei kattanut sitä ja että voimassa oleva
   tamoita) ”aitoihin Co/Co-huoltamoihin ja tosiasiallisiin                  säädös kuten ehdollisesti huoltamokohtaisesti ilmoitettu
   Co/Co-huoltamoihin”.                                                      tuki de minimis -tiedonannosta huolimatta olisivat edellyt-
— EY 87 artiklan 1 kohdan ja de minimis -säännön rikkomi-                    täneet sitä, että komissio olisi arvioinut tukea EY 88
   nen, oikeusvarmuuden periaatteen, yhdenvertaisuusperi-                    artiklan 3 kohdan nojalla, komission olisi muun muassa
   aatteen ja luottamuksensuojan periaatteen loukkaaminen                    sen kansallisten viranomaisten kanssa tehtävää lojaalia
   samoin kuin EY 253 artiklassa määrätyn perusteluvelvolli-                 yhteistyötä koskevan velvoitteen perusteella, joka kuuluu
   suuden täyttämättä jättäminen, ja kaikki nämä siltä osin                  sille EY 10 artiklan nojalla, ollut ilmoitettava siitä
   kuin komissio hyväksyi epäsuoran tuen myöntämisen                         välittömästi ja selvästi Alankomaiden viranomaisille. Ko-
   sellaisille öljy-yhtiöille, joiden yksinostosopimuksiin sisäl-            missio ei kuitenkaan tehnyt näin. Tuen tällainen takaisinpe-
   tyy lauseke hintoja ohjailevasta järjestelmästä. Komission                riminen olisi tuensaajien osalta ristiriidassa oikeusvar-
   mainitsema epäsuora etu öljy-yhtiöille ei ole EY 87 artik-                muusperiaatteen ja luottamuksensuojan periaatteen (joita
   lassa tarkoitettua valtion tukea. Tämä pätee erityisesti                  kansallisten tuomioistuinten on kunnioitettava) kanssa. De
   tapauksessa, jossa tällainen epäsuora etu perustuu ainoas-                minimis – tiedonannolla luotiin uusi tukitoimenpiteiden
   taan sopimussuhteisiin, joiden kanssa viranomaisille ei ole               ryhmä, jota vaatimus tuen myöntämistä ennen tehtävästä
   mitään tekemistä ja joista viranomaiset eivät edes ole                    ilmoituksesta ja hyväksymisestä ei koske. Yritysten, joille
   tietoisia. Kansallisilta viranomaisilta ei voida edellyttää, että         ilmoittamatta jätettyä tukea myönnetään, ei tarvitse näin
   ne toiminnassaan tarkastaisivat tällaisia epäsuoria ja niille             ollen enää olla huolissaan tuen lainvastaisuudesta siltä osin
   tuntemattomia vaikutuksia, eikä varsinkaan, että ne kai-                  kuin ne kohtuudella saattoivat katsoa de minimis -säännön
   kissa olosuhteissa torjuisivat tällaisten vaikutusten ilmene-             kattaneen kyseisen tuen.
   misen. Tämä pätee ainakin nyt käsiteltävänä olevan kaltai-
   sessa tilanteessa, johon de minimis-sääntö soveltuu.                 (1) Komission tiedonanto vähämerkityksisestä tuesta (96/C 68/06)
— EY 87 artiklan 1 kohdan ja de minimis -säännön rikkomi-                   (EYVL 1996, C 68, s. 9).
   nen, oikeusvarmuuden periaatteen, yhdenvertaisuusperi-
   aatteen ja luottamuksensuojan periaatteen loukkaaminen,
   sen EY 249 artiklaan sisältyvän velvollisuuden täyttämättä
   jättäminen, jonka mukaan päätöksen on oltava riittävän
   yksityiskohtainen, samoin kuin EY 253 artiklassa määrätyn
   perusteluvelvollisuuden täyttämättä jättäminen, ja kaikki
   nämä siltä osin kuin tuki niille huoltamoille, joiden osalta
   komissio katsoo Alankomaiden jättäneen antamatta tietoja             Euroopan yhteisöjen komission 22.10.1999 Ranskan tasa-
   tai antaneen niitä ainoastaan osittain, katsotaan yhteenso-                            valtaa vastaan nostama kanne
   veltumattomaksi yhteismarkkinoille.
                                                                                (Asia C-404/99)
— EY 87 artiklan 3 kohdan rikkominen samoin kuin EY 253
   artiklassa määrätyn perusteluvelvollisuuden täyttämättä
   jättäminen, sillä komissio on arvioidessaan 87 artiklan                                         (2000/C 47/21)
   1 kohdassa tarkoitettuna tukena pidettävien toimenpitei-
   den yhteensoveltuvuutta yhteismarkkinoille jättänyt huo-             Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 22.10.1999 Euroo-
   miotta ympäristöä koskevat päämäärät, joita toimenpiteillä           pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa
   tavoitellaan. Alankomaiden säädöksellä pyrittiin siihen, että        vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellinen neuvonantaja
   ympäristönäkökannalta katsottuna tarpeellisena pidetty               Enrico Traversa, jota avustaa asianajaja Nicolas Coutrelis ja
   valmisteverojen korotus voitaisiin toteuttaa ilman, että siitä       prosessiosoite Luxemburgissa on c/o oikeudellisen yksikön
   aiheutuisi vakavia seuraamuksia kyseisille huoltamoille.             virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
 ---pagebreak--- C 47/14                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        19.2.2000
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-            Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin:
tuin
                                                                          1. toteaa, että koska Italian tasavalta on pysyttänyt voimassa
— toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut 17.5.1977                 seuraavat säännökset:
     annetun neuvoston direktiivin 77/388/ETY (kuudes arvon-
     lisäverodirektiivi) (1) 2 artiklan 1 kohdan ja 11 A artiklan 1
                                                                              — 29.1.1934 annetun kuninkaan lakiasetuksen nro 454
     kohdan a alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on
                                                                                2 §:n ensimmäinen momentti ja 7 §;
     hyväksynyt tiettyjen edellytysten täyttyessä, että arvonlisä-
     veron perusteeseen ei kuulu ”palvelumaksu”, mitä vapau-
     tusta tietyt verovelvolliset ovat vaatineet;                             — 15.1.1972 annetun tasavallan presidentin asetuksen
                                                                                nro 7 2 §:n ensimmäinen momentti;
— velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
     kulut.                                                                   — 18.4.1994 annetun tasavallan presidentin asetuksen
                                                                                nro 390 2 §:n 4, 6 ja 7 momentti;
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                           — 14.7.1978 annetun Ligurian alueellisen lain nro 40
                                                                                4 §;
Vaikka kuudennen direktiivin säännökset pannaan Code général
des Impôtsin (verotuslaki) 266 ja 267 §:ssä asianmukaisesti                   — 2.8.1988 annetun Veneton alueellisen lain nro 35
täytäntöön, näin ei ole sen hallinnollisen käytännön osalta,                       6 §:n 1 momentin e, f, g ja h kohta, 6 §:n 4 momentti
joka vahvistettiin 31.12.1976 päivätyssä ohjesäännössä. Koska                      sekä 7 §;
juomaraha ”palvelumaksuna”, jonka työnantaja kerää, kuuluu
asiakkaan maksamaan kokonaisummaan vastikkeena palvelun                       — 12.3.1979 annetun Marchen alueellisen lain nro 16
tarjoajan suorituksesta, näin ollen tämä palveluveron sisältävä                    2 §:n 6 momentti, 4 §:n ensimmäinen johdantokappa-
kokonaissumma on tosiasiassa saatu vastine. Tämä tapaus on                         le; 6 §:n 3 ja 4 momentti ja 10 §:n a kohta;
erilainen verrattuna ylimääräiseen juomarahaan, jonka asiakas
antaa spontaanisti jollekin työntekijälle.                                    — 26.5.1980 annetun Emilia-Romagnan alueellisen lain
                                                                                nro 43 4 §; 5 §:n 6 momentin a ja c kohta; 6 §:n
Lisäksi komissio toteaa, että tällainen käytäntö aiheuttaa                         ensimmäinen momentti; 8 §:n ensimmäinen ja toinen
kilpailun vääristymistä palvelumaksun veloittavien yritysten                       momentti; 16 §;
välillä; kilpailun vääristyminen johtuu niiden puhtaasti muo-
dollisten edellytysten mielivaltaisesta luonteesta, joita Ranskan             — 29.4.1980 annetun Lombardian alueellisen lain nro 45
hallitus soveltaa poikkeusjärjestelmää varten. Nämä edellytyk-                     4 §:n I momentin c kohta; 4 §:n 2 momentti ja 15 §:n
set ovat täysin vieraita arvonlisäveron määräytymisperusteen                       kolmas momentti;
perusperiaatteelle, eli palvelun tarjoajan tosiasiassa saamalle
vastikkeelle.                                                                 — 23.2.1981 annetun Friuli Venezia Giulian alueellisen
                                                                                lain nro 10 3 §, 4 § ja 8 §:n viimeinen momentti;
(1) EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1.
                                                                              — 13.11.1980 annetun Abruzzon alueellisen lain nro 75
                                                                                2 §:n viimeinen momentti ja 6 §;
                                                                              — 2.9.1978 annetun Trenton autonomisen provinssin
                                                                                lain nro 35 3 §, 5 §, 6 §:n 3 ja 4 momentti; 12 § ja
                                                                                19 §:n ensimmäinen momentti;
                                                                              se on jättänyt noudattamatta sille EY:n perustamissopimuk-
Euroopan yhteisöjen komission 17.11.1999 Italian tasa-                        sen 49 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen mukaan
                  valtaa vastaan nostama kanne                                kuuluvia jäsenyysvelvoitteita;
                           (Asia C-439/99)                                2. toteaa, että koska Italian tasavalta on pysyttänyt voimassa
                                                                              seuraavat säännökset:
                            (2000/C 47/22)
                                                                              — 15.1.1972 annetun tasavallan presidentin asetuksen
                                                                                nro 7 3 §;
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut Euroopan yhteisö-
jen tuomioistuimessa 17.11.1999 kanteen Italian tasavaltaa
vastaan. Komission asiamiehinä ovat oikeudellinen neuvonan-                   — 3.11.1972 annetun Ligurian alueellisen lain nro 12
taja Enrico Traversa ja oikeudellisen yksikön virkamies Maria                      2 §:n c ja d kohta; 3 §:n b ja c kohta ja 5 §:n a kohta;
Patakia, avustajanaan asianajaja Andrea Cevese, Vicenza, ja
prosessiosoite Luxemburgissa on c/o oikeudellisen yksikön                     — 2.8.1988 annetun Veneton alueellisen lain nro 35
virkamies Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.                      8 §:n 1 momentti;


title: Asia C-470/07: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 13.5.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Helleenien tasavalta

text:
               15.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/38

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 13.5.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-470/07) (1)

   (2008/C 209/62)

      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 315, 22.12.2007.


title: Asia C-161/00: Euroopan yhteisöjen komission 27.4.2000 Yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
8.7.2000                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                             C 192/9
1. perustamissopimuksen kyseisen määräyksen kanssa ei ole                Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
    ristiriidassa sen jäsenvaltion, jossa palvelut vastaanotetaan,
    lainsäädännön säännös, jonka mukaan kyseisen luottolai-              1) toteaa, että koska Saksan liittotasavalta ei ole ryhtynyt
    toksen työntekijät ovat velvollisia todistamaan rikosasiois-              sellaisiin toimiin, joita vesien suojelemisesta maataloudesta
    sa niistä palveluista, joita he ovat palvelujen tarjoamisen               peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta
    vapauden perusteella tarjonneet sen jäsenvaltion alueella,                12 päivänä joulukuuta 1991 annetun direktiivin
    jossa palvelut vastaanotetaan, sellaisissa olosuhteissa, joissa           91/676/ETY (1) 5 artiklan 4 kohdan a alakohdan sekä
    palvelujen vastaanottajana olevan jäsenvaltion luottolaitos-              liitteessä III olevan 2 kohdan noudattaminen edellyttää, se
    ten työntekijöillä on tällainen samanlainen todistamisvel-                ei ole noudattanut näiden säännösten mukaisia velvoittei-
    vollisuus;                                                                taan,
2. perustamissopimuksen kyseisen määräyksen kanssa ei ole                2) velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeuden-
    ristiriidassa sen jäsenvaltion, jossa palvelut vastaanotetaan,            käyntikulut.
    lainsäädännön säännös, jonka mukaan kyseisen luottolai-
    toksen työntekijät, jotka epäiltyinä kuulusteltuina valitsevat
    sen, että he eivät vetoa vaikenemisoikeuteensa, voivat
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
    epäiltynä antaa rikosasiassa lausunnon niistä palveluista,
    joita he ovat palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella
    tarjonneet sen jäsenvaltion alueella, jossa palvelut vastaan-        Direktiivin 91/676/ETY 5 artiklan 1 kohdassa ja liitteessä
    otetaaan, sellaisissa olosuhteissa, joissa palvelujen vastaan-       III säädetään peltoviljelyn tai karjankasvatuksen harjoittajien
    ottajana olevan jäsenvaltion luottolaitosten työntekijöillä          maaperään päästämien lannoitteiden hehtaari- ja vuosikohtai-
    on sama oikeus antaa epäiltynä lausunto, jos he eivät vetoa          sista enimmäismääristä. Saksan laissa (Düngeverordnungin
    vaikenemisoikeuteensa tai jos he eivät halua vedota siihen;          (lannoiteasetus) 2 § 1 momentti ja 4 § 5 momentti) sallitaan
                                                                         tietyissä rajoissa karjankasvatuksesta peräisin olevan talouslan-
3. perustamissopimuksen kyseisen määräyksen kanssa on                    nan kyseen ollessa lietelannan osalta ”väistämättömän levitysh-
    ristiriidassa palveluja tarjoavan jäsenvaltion lainsäädännön         äviön” tai kiinteän lannan osalta ”varastointihäviön” huomioon
    säännös, jonka mukaan kyseisen luottolaitoksen työnte-               ottaminen. Tämän seurauksena 10-20 prosenttia kokonaistyp-
    kijät voivat joutua siviili- tai rikosoikeudelliseen vastuu-         pimäärästä katsotaan typen haihtumisesta aiheutuvaksi ”nor-
    seen, jos he siinä jäsenvaltiossa, jossa palvelut vastaanote-        maaliksi” häviöksi eikä huomioon oteta sitä, että nämä ilmaan
    taan (ks. edellä 1 ja 2 kysymys; tässä tapauksessa Belgian           haihtuvat typpimäärät laskeutuvat takaisin maaperään ja vesis-
    kuningaskunnassa), suoritettavassa rikosoikeudellisessa              töihin ja saastuttavat siten vesistöjä.
    tutkinnassa todistavat niistä palveluista, joita he ovat
    palvelujen tarjoamisen vapauden perusteella tarjonneet
    siinä jäsenvaltiossa, jossa palvelut vastaanotetaan;                 Direktiivissä vahvistettuja enimmäismääriä on sovellettava
                                                                         yhdenmukaisesti koko yhteisössä. Komissio on direktiivin
4. perustamissopimuksen kyseisen määräyksen kanssa on                    9 artiklan mukaisen komiteamenettelyn jälkeen vahvistanut
    lisäksi ristiriidassa palveluja tarjoavan jäsenvaltion lainsää-      kirjallisesti Saksan liittotasavallalle, Itävallalle ja Luxemburgille,
    dännön säännös, jonka mukaan kyseisen luottolaitoksen                että direktiivin liitteessä III olevassa 2 kohdassa mainituilla
    työntekijät voivat joutua siviili- ja rikosoikeudelliseen            määrillä tarkoitetaan lannoitemääriä varastosta.
    vastuuseen, jos he siinä jäsenvaltiossa, jossa palvelut vas-
    taanotetaan (ks. edellä 1 ja 2 kysymys; tässä tapauksessa
    Belgian kuningaskunnassa), antavat epäiltyinä lausunnon              (1) EYVL L 375, 31.12.1991, s. 1.
    niistä palveluista, joita he ovat palvelujen tarjoamisen
    vapauden perusteella tarjonneet jäsenvaltiossa, jossa palve-
    lut vastaanotetaan (nyt käsiteltävänä olevassa tapauksessa
    Belgian kuningaskunnassa), jos he eivät vetoa vaikenemi-
    soikeuteen tai eivät halua vedota siihen?
                                                                         High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench
                                                                         Divisionin 1.3.2000 tekemällään päätöksellä esittämä en-
                                                                         nakkoratkaisupyyntö asiassa Katia Beckman vastaan
Euroopan yhteisöjen komission 27.4.2000 Yhdistynyttä                                   Dynamco Whicheloe Macfarlane Ltd
            kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-164/00)
                          (Asia C-161/00)
                          (2000/C 192/16)                                                          (2000/C 192/17)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 27.4.2000 Euroo-                High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasaval-            Division on pyytänyt 1.3.2000 tekemällään päätöksellä, joka
taa vastaan. Kantajan asiamiehenä on Euroopan yhteisöjen                 on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen 5.5.2000,
komission oikeudellinen neuvonantaja Götz zur Hausen, pro-               Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Katia Beckman
sessiosoite Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies            vastaan Dynamco Whicheloe Macfarlane Ltd ennakkoratkaisua
Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner C 254, Kirchberg.                seuraaviin kysymyksiin:


title: Asia C-7/09: Kanne 9.1.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta

text:
               21.3.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/24

         Kanne 9.1.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-7/09)
   (2009/C 69/44)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: C. Cattabriga ja J. Sénéchal)

      Vastaaja: Belgian kuningaskunta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/23/EY täytäntöönpanosta siltä osin kuin on kyse jäljitettävyysvaatimuksista, vakavista haittavaikutuksista ja vaaratilanteista ilmoittamisesta sekä ihmiskudosten ja -solujen koodaukseen, käsittelyyn, säilömiseen, säilytykseen ja jakeluun liittyvistä tietyistä teknisistä vaatimuksista 24.10.2006 annetun komission direktiivin 2006/86/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei joka tapauksessa ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle

               —

               Belgian kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Määräaika, joka on asetettu direktiivin 2006/86/EY, lukuun ottamatta sen 10 artiklaa, saattamiselle osaksi kansallista oikeusjärjestystä, päättyi 1.9.2007. Tämän kanteen nostamishetkellä vastaaja ei ollut kuitenkaan vielä toteuttanut tarpeellisia täytäntöönpanotoimia tai joka tapauksessa se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle.

      (1)  EUVL L 294, s. 32.


title: Asia T-531/14: Kanne 15.7.2014 – Sotiropoulou ym. v. neuvosto

text:
               6.10.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 351/11

         Kanne 15.7.2014 – Sotiropoulou ym. v. neuvosto
   (Asia T-531/14)
   2014/C 351/13
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantajat: Leïmonia Sotiropoulou (Patra, Kreikka) ja 63 muuta vastaajaa (edustaja: asianajaja K. Chrysogonos)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan kokonaisuudessaan aineellisen vahingon, joka kantajille aiheutui 1.1.2013–31.5.2014 heidän peruseläkkeidensä lainvastaisesta alentamisesta Euroopan unionin neuvoston päätöksillä ja jonka suuruus on yhteensä 8 70  504,11 euroa

               —

               velvoittamaan vastaajan maksamaan kokonaisuudessaan jokaiselle kantajalle 3  000,00 euroa korvauksena kantajille heidän peruseläkkeidensä lainvastaisesta alentamisesta Euroopan unionin neuvoston päätöksillä aiheutuneesta aineettomasta vahingosta

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanne koskee vaatimusta SEUT 268 mukaisesta sellaisen vahingon korvaamisesta, joka kantajille aiheutui heidän peruseläkkeidensä merkittävästä alentamisesta, joka seurasi Euroopan unionin neuvoston lainvastaisissa 8.6.2010 annetussa päätöksessä 2010/320/EU (1); 7.9.2010 annetussa päätöksessä 2010/486/EU (2); 20.12.2010 annetussa päätöksessä 2011/57/EU (3); 7.3.2011 annetussa päätöksessä 2011/257/EU (4); 12.7.2011 annetussa päätöksessä 2011/734/EU (5); 8.11.2011 annetussa päätöksessä 2011/791/EU (6); 13.3.2012 annetussa päätöksessä 2012/211/EU (7) ja 4.12.2012 annetussa päätöksessä 2013/6/EU (8) määrätyistä Kreikan eläkejärjestelmää koskevista toimenpiteistä ja toimista.
   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu annetun toimivallan periaatteen ja toissijaisuusperiaatteen loukkaamiseen

                           —

                           Kantajat väittävät, että Euroopan unionin neuvoston riidanalaisten päätösten, jotka koskevat muun muassa yksityiskohtaisten toimenpiteiden, politiikkojen ja toimien toteuttamista sosiaaliturva- ja eläkejärjestelmässä, antamisella ylitettiin neuvostolle perussopimuksella myönnetyt toimivaltuudet ja loukattiin annetun toimivallan periaatetta ja toissijaisuusperiaatetta, sellaisina kuin ne on vahvistettu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 ja 5 artiklassa, luettuina yhdessä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (jäljempänä SEUT) 2–6 artiklan kanssa. Euroopan unionin neuvosto ei voi antaessaan Kreikalle osoitettuja SEUT 126 artiklan 9 kohdassa ja SEUT 136 artiklassa tarkoitettuja päätöksiä vahvistaa yksityiskohtaisesti politiikkaa, jota Kreikan on noudatettava edellä mainitulla aloilla, jotka kuuluvat sen yksinomaiseen toimivaltaan unionin jäsenvaltiona, ja tästä syystä edellä mainitut päätökset sisältöineen ovat lainvastaisia ja niistä syntyy Euroopan unionille sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu korvata vahinko, joka kantajille aiheutui heidän eläkkeidensä alentamisesta kyseisillä Euroopan unionin neuvoston lainvastaisilla päätöksillä.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 1, 25 ja 34 artiklassa määrättyjen perusoikeuksien loukkaamisesta

                           —

                           Kantajat väittävät, että mainituissa Euroopan unionin neuvoston päätöksissä edellytetään sellaisten toimenpiteiden toteuttamista, jotka koskevat eläkejärjestelmää ja joiden vuoksi kantajien taloudellinen tilanne järkkyi olennaisesti ja tilanteet, joihin he olivat luottaneet vilpittömässä mielessä, muuttuivat täysin. Eläkkeiden merkittävät alentamiset ja leikkaamiset, joita edellytettiin mainittujen Euroopan unionin neuvoston päätöksissä määritettyjen toimenpiteiden täytäntöönpanemiseksi, johtivat vakuutussuojan vakavaan laskuun ja eläkeläisten elintason olennaiseen huononemiseen, mikä koski myös kantajia, joilta poistettiin heidän eläkkeitään alentamalla suurin osa heidän saatavillaan aiemmin olleista tuloista. Riidanalaisten alentamisten vahvistaminen ja täytäntöönpano johtivat kantajilla olevien Euroopan unionin perusoikeuskirjan 1, 25 ja 34 artiklassa nimenomaisesti vahvistettujen oikeuden ihmisarvoon, ikääntyneiden ihmisten oikeuden ihmisarvoiseen ja itsenäiseen elämään sekä oikeuden sosiaaliturvaetuuksiin ja sosiaalipalveluihin, joilla taataan suoja muun muassa vanhuuden varalta, välittömään loukkaamiseen, mikä tekee itse riidanalaisista päätöksistä lainvastaisia ja mistä syntyy Euroopan unionille sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu korvata vahinko, joka kantajille aiheutui heidän eläkkeidensä alentamisesta kyseisillä Euroopan unionin neuvoston lainvastaisilla päätöksillä.

      (1)  8.6.2010 annettu neuvoston päätös 2010/320/EU, joka on osoitettu Kreikalle julkisen talouden valvonnan lujittamiseksi ja syventämiseksi ja jolla vaaditaan Kreikkaa toteuttamaan alijäämää pienentäviä toimenpiteitä, joita pidetään tarpeellisina liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi (EUVL L 145, 11.6.2010, s. 6).

      (2)  7.9.2010 annettu neuvoston päätös 2010/486/EU, jolla muutetaan päätöstä 2010/320/EU, joka on osoitettu Kreikalle julkisen talouden valvonnan lujittamiseksi ja syventämiseksi ja jolla vaaditaan Kreikkaa toteuttamaan alijäämää pienentäviä toimenpiteitä, joita pidetään tarpeellisina liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi (EUVL L 241, 14.9.2010, s. 12).

      (3)  20.12.2010 annettu neuvoston päätös 2011/57/EU, jolla muutetaan päätöstä 2010/320/EU, joka on osoitettu Kreikalle julkisen talouden valvonnan lujittamiseksi ja syventämiseksi ja jolla vaaditaan Kreikkaa toteuttamaan alijäämää pienentäviä toimenpiteitä, joita pidetään tarpeellisina liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi (EUVL L 26, 29.1.2011, s. 15).

      (4)  7.3.2011 annettu neuvoston päätös 2011/257/EU, jolla muutetaan päätöstä 2010/320/EU, joka on osoitettu Kreikalle julkisen talouden valvonnan lujittamiseksi ja syventämiseksi ja jolla vaaditaan Kreikkaa toteuttamaan alijäämää pienentäviä toimenpiteitä, joita pidetään tarpeellisina liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi (EUVL L 110, 29.4.2011, s. 26).

      (5)  12.7.2011 annettu neuvoston päätös 2011/734/EU, joka on osoitettu Kreikalle julkisen talouden valvonnan lujittamiseksi ja syventämiseksi ja jolla vaaditaan Kreikkaa toteuttamaan alijäämää pienentäviä toimenpiteitä, joita pidetään tarpeellisina liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi (EUVL L 296, 15.11.2011, s. 38).

      (6)  8.11.2011 annettu neuvoston päätös 2011/791/EU, jolla muutetaan päätös 2011/734/EU, joka on osoitettu Kreikalle julkisen talouden valvonnan lujittamiseksi ja syventämiseksi ja jolla vaaditaan Kreikkaa toteuttamaan alijäämää pienentäviä toimenpiteitä, joita pidetään tarpeellisina liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi (EUVL L 320, 3.12.2011, s. 28).

      (7)  13.3.2012 annettu neuvoston päätös 2012/211/EU, jolla muutetaan päätös 2011/734/EU, joka on osoitettu Kreikalle julkisen talouden valvonnan lujittamiseksi ja syventämiseksi ja jolla vaaditaan Kreikkaa toteuttamaan alijäämää pienentäviä toimenpiteitä, joita pidetään tarpeellisina liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi (EUVL L 113, 25.4.2012, s. 8).

      (8)  Päätöksen 2011/734/EU, joka on osoitettu Kreikalle julkisen talouden valvonnan lujittamiseksi ja syventämiseksi ja jolla vaaditaan Kreikkaa toteuttamaan alijäämää pienentäviä toimenpiteitä, joita pidetään tarpeellisina liiallisen alijäämän tilanteen korjaamiseksi, muuttamisesta 4.12.2012 annettu neuvoston päätös 2013/6/EU (EUVL L 4, 9.1.2013, s. 40).


title: Asia T-320/17: Kanne 25.5.2017 – European Dynamics Luxembourg ja Evropaïki Dynamiki v. EIR

text:
               7.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 256/31

         Kanne 25.5.2017 – European Dynamics Luxembourg ja Evropaïki Dynamiki v. EIR
   (Asia T-320/17)
   (2017/C 256/37)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: European Dynamics Luxembourg SA (Luxemburg, Luxemburg), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Ateena, Kreikka) (edustajat: asianajajat M. Sfyri ja C-N. Dede)

      Vastaaja: Euroopan investointirahasto (EIR)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan vastaajan sopimuksen tekemistä koskevan päätöksen, joka annettiin tiedoksi kantajille 16.3.2017 ja joka koski kantajien avoimessa hankintamenettelyssä tekemää tarjousta (viite 2016-MIBO_IPA_PPI-002), jolla kantajille ilmoitettiin, ettei niiden tekemää tarjousta ollut katsottu kokonaistaloudellisesti edullisimmaksi

               —

               velvoittamaan vastaajan maksamaan kantajille varoittavia vahingonkorvauksia 100 000 euroa (satatuhatta euroa) ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut ja muut tähän kanteeseen liittyvät kulut ja kustannukset, vaikka esillä oleva kanne hylättäisiin.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat yhteen kanneperusteeseen, jonka mukaan vastaaja rikkoi julkisia hankintoja koskevaa unionin oikeutta, loukkasi avoimuusperiaatetta ja rikkoi julkisia hankintoja koskevien direktiivien säännöksiä ja EIR:n käytännön opasta, koska se ei ilmoittanut kantajille voittaneen tarjouksen kunkin sopimuksentekoperusteen osalta saamia pisteitä eikä yksityiskohtaista arviota kantajien tekemän tarjouksen vahvoista ja heikoista puolista voittaneeseen tarjoukseen nähden. Kantajat väittävät, että vastaaja loukkasi hyvän hallinnon periaatetta vaikuttamalla kielteisesti kantajien oikeuteen tehokkaaseen oikeussuojaan riidanalaiseen päätökseen nähden.


title: Asia C-323/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) on esittänyt 19.1.2007 — Termoraggi S.p.A. v. Comune di Monza y.m.

text:
               6.10.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 235/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) on esittänyt 19.1.2007 — Termoraggi S.p.A. v. Comune di Monza y.m.
   (Asia C-323/07)
   (2007/C 235/14)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Termoraggi S.p.A.

      Vastaajat: Comune di Monza y.m.
   Ennakkoratkaisukysymykset
   Voidaanko 18.6.1992 annetun direktiivin 92/50/ETY 6 artiklaa (1) soveltaa tässä asiassa kyseessä olevaan kysymykseen, ja miten kyseistä artiklaa on tulkittava selvitettäessä sitä, ovatko riidanalaiset päätökset, sellaisina kuin ne on esitetty tämän ennakkoratkaisupyynnön perusteluosassa, yhteisön lainsäädännön mukaisia

      (1)  EYVL L 209, s. 1–24.


title: Asia T-632/14: Kanne 25.8.2014 – Intercon v. komissio

text:
               27.10.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 380/16

         Kanne 25.8.2014 – Intercon v. komissio
   (Asia T-632/14)
   2014/C 380/22
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Intercon Sp. z o.o. (Łódź, Puola) (edustaja: asianajaja B. Eger)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että komissio on rikkonut tieteellisen tutkimuksen seitsemännen puiteohjelman alaisen ARTreat – 224297 tukisopimuksen määräyksiä, koska se on määrännyt palauttamaan 2 58  479,21 euron määrän

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu

                           —

                           siihen, että suoritetussa tilintarkastuksessa on ylitetty tarkastuksen alan rajat ja myöhemmin on tukeuduttu kyseisen tilintarkastuksen tuloksiin, mikä ei ole sallittua.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu

                           —

                           siihen, ettei tuensaajan allekirjoittamaa lomaketta C ole otettu huomioon tilanteessa, jossa komissio on pyytänyt esittämään sen, ja siihen, ettei näyttöä, joka muodostuu työntekijän lausunnosta, jossa todetaan, ettei asiakirjoja ole mahdollista saada konsortion koordinaattorilta, ole otettu huomioon.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu

                           —

                           siihen, ettei uusia kannanottoja ja kommentteja sopimuksen liitteen II.22.5 kohdan nojalla ole otettu huomioon tilanteessa, jossa komissio oli pyytänyt tuensaajan esityksiä asettamalla tätä varten määräajan.


title: Asia T-471/15: Kanne 11.8.2015 – Syriatel Mobile Telecom v. neuvosto

text:
               12.10.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 337/37

         Kanne 11.8.2015 – Syriatel Mobile Telecom v. neuvosto
   (Asia T-471/15)
   (2015/C 337/41)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Damaskos, Syyria) (edustaja: asianajaja E. Ruchat)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi

               —

               tämän seurauksena kumoamaan 28.5.2015 tehdyn päätöksen (YUTP) 2015/837 ja sen täytäntöönpanosäädökset siltä osin kuin ne koskevat kantajaa

               —

               velvoittamaan Euroopan unionin neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen, jotka ovat olennaisilta osiltaan samat tai samankaltaiset kuin ne kanneperusteet, joihin on vedottu asiassa T-432/11, Makhlouf vastaan neuvosto (1).

      (1)  EUVL C 290, s. 13.


title: Asia T-601/11: Kanne 30.11.2011 — Dansk Automat Brancheforening v. komissio

text:
               28.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/63

      Kanne 30.11.2011 — Dansk Automat Brancheforening v. komissio
      (Asia T-601/11)
      (2012/C 25/121)
      Oikeudenkäyntikieli: tanska

         Asianosaiset

         Kantaja: Dansk Automat Brancheforening (Fredericia, Tanska) (edustajat: asianajajat K. Dyekjær, T. Høg ja J. Flodgaard)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

                  —

                  komission asiassa C 35/2010 (ex N 302/2010) 20.9.2011 tekemän päätöksen, joka koskee toimenpiteitä, jotka Tanska aikoo toteuttaa online-pelejä koskevien verojen muodossa rahapelien verotuksesta annetussa Tanskan laissa, 1 artikla on kumottava

                  —

                  komission asiassa C 35/2010 (ex N 302/2010) 20.9.2011 tekemän päätöksen, joka koskee toimenpiteitä, jotka Tanska aikoo toteuttaa online-pelejä koskevien verojen muodossa rahapelien verotuksesta annetussa Tanskan laissa, 1 artikla on katsottava pätemättömäksi siltä osin kuin siinä vahvistetaan, että tämä toimenpide soveltuu yhteismarkkinoille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti

                  —

                  komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisen päätöksen perustelut ovat puutteelliset, koska sen toteamiseksi, että kyseessä oleva tuki — joka muodostuu siitä, että online-pelejä koskevat verot ovat alhaisemmat kuin sellaisia pelejä koskevat verot, joita tarjotaan Tanskassa sijaitsevista paikoista — on SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukainen, ei tukeuduta kyseisessä määräyksessä mainittuihin kriteereihin.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan riidanalaista päätöstä tehtäessä on jätetty huomiota olennaiset menettelylliset takeet, koska kantajalle ei ole annettu tilaisuutta lausua SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan soveltamisesta.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, joka koskee oikeudellista virhettä. Kantaja väittää, että komission päätös on ilmeisen virheellinen, koska SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella ei voida katsoa, että kyseessä oleva tuki on perustamissopimuksen mukainen, ja komissio on ylittänyt sille tässä määräyksessä annetun toimivallan.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, joka koskee harkintavallan väärinkäyttöä, koska riidanalainen päätös ei tosiasiassa perustu tavoitteisiin, jotka ovat mainitun määräyksen taustalla.

                  5)

                  Viides kanneperuste, joka koskee sitä, että riidanalaisessa päätöksessä ei ole huomioitu suhteellisuusperiaatetta, koska ei ole osoitettu, että päätöksessä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen.


title: Asia T-98/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.2.2017 – Tubes Radiatori v. EUIPO – Antrax It (lämpöpatterit) (Yhteisömalli — Mitättömyysmenettely — Yhteisömalli, joka esittää lämpöpatteria — Aikaisempi yhteisömalli — Mitättömyysperuste — Yksilöllisen luonteen puuttuminen — Asetuksen N:o 6/2002 6 artikla ja 25 artiklan 1 kohdan b alakohta — Tuomion, jolla on kumottu EUIPO:n valituslautakunnan päätös, täytäntöönpano EUIPO:ssa — Oikeus tulla kuulluksi — Kehotus toimittaa todisteita ja jättää huomautuksia unionin yleisen tuomioistuimen kumoamistuomion johdosta — Alan muotoilumahdollisuuksien loppuun käyminen)

text:
               27.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/8

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.2.2017 – Tubes Radiatori v. EUIPO – Antrax It (lämpöpatterit)
   (Asia T-98/15) (1)

   ((Yhteisömalli - Mitättömyysmenettely - Yhteisömalli, joka esittää lämpöpatteria - Aikaisempi yhteisömalli - Mitättömyysperuste - Yksilöllisen luonteen puuttuminen - Asetuksen N:o 6/2002 6 artikla ja 25 artiklan 1 kohdan b alakohta - Tuomion, jolla on kumottu EUIPO:n valituslautakunnan päätös, täytäntöönpano EUIPO:ssa - Oikeus tulla kuulluksi - Kehotus toimittaa todisteita ja jättää huomautuksia unionin yleisen tuomioistuimen kumoamistuomion johdosta - Alan muotoilumahdollisuuksien loppuun käyminen))
   (2017/C 095/14)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Tubes Radiatori Srl (Resana, Italia) (edustajat: asianajajat S. Verea, K. Muraro, M. Balestriero ja P. Menapace)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: aluksi P. Bullock ja S. Di Natale, sitten S. Di Natale ja L. Rampini)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Antrax It Srl (Resana, Italia) (edustaja: asianajaja L Gazzola)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n kolmannen valituslautakunnan 9.12.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 1643/2014-3), joka koskee Antrax It Srl:n ja Tubes Radiatori Srl:n välistä mitättömyysmenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) kolmannen valituslautakunnan 9.12.2014 tekemä päätös (asia R 1643/2014-3) kumotaan.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Tubes Radiatori Srl:n oikeudenkäyntikulut.

               4)

               Antrax It Srl vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 138, 27.4.2015.


title: Asia T-274/99: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 16.10.2006 — Self Service Station Borne v. komissio

text:
               16.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 310/28

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 16.10.2006 — Self Service Station Borne v. komissio
   (Asia T-274/99) (1)

   (2006/C 310/52)

      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

   Laajennetun toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EYVL C 47, 19.2.2000.


title: Asia C-251/06: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Itävalta) on esittänyt 6.6.2006 — Firma Ing. Auer — Die Bausoftware GmbH v. Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

text:
               2.9.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 212/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz (Itävalta) on esittänyt 6.6.2006 — Firma Ing. Auer — Die Bausoftware GmbH v. Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr
   (Asia C-251/06)
   (2006/C 212/21)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Unabhängiger Finanzsenat, Außenstelle Linz
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Firma Ing. Auer — Die Bausoftware GmbH

      Vastaaja: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Kun yhtiön, yhteenliittymän tai oikeushenkilön tosiasiallinen johto siirretään jäsenvaltiosta, joka on lakkauttanut pääomansijoitusveron ennen tämän yhtiön, yhteenliittymän tai oikeushenkilön perustamista, jäsenvaltioon, jossa kannetaan pääomansijoitusveroa kyseisenä ajankohtana, onko se, että ensimmäisessä jäsenvaltiossa on luovuttu pääomansijoitusveron kantamisesta kumoamalla vastaava kansallinen oikeusperusta, esteenä tämän yhtiön, yhteenliittymän tai oikeushenkilön luokittelulle pääomayhtiöksi ”pääomansijoitusveroa kannettaessa”17.7.1969 annetun direktiivin 69/335/ETY (1), sellaisena kuin se on muutettuna 10.6.1985 annetulla direktiivillä 85/303/ETY (2), 4 artiklan 1 kohdan g alakohdassa ja 17.7.1969 annetun direktiivin 69/335/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.6.1985 annetulla direktiivillä 85/303/ETY, 4 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla?

               2)

               Kielletäänkö 17.7.1969 annetun direktiivin 69/335/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.6.1985 annetulla direktiivillä 85/303/ETY, 7 artiklan 2 kohdassa jäsenvaltiota, johon pääomayhtiö siirtää tosiasiallisen johdon, kantamasta tosiasiallisen johdon siirron yhteydessä pääomansijoitusveroa 17.7.1969 annetun direktiivin 69/335/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.6.1985 annetulla direktiivillä 85/303/ETY, 4 artiklan 1 kohdan a ja g alakohdassa kuvailluista toimista, kun kyseiset toimet sijoittuvat aikaan, jona pääomayhtiön tosiasiallinen johto sijaitsi jäsenvaltiossa, joka oli luopunut pääomansijoitusveron kantamisesta ennen pääomayhtiön perustamista kumoamalla asianomaisen kansallisen oikeusperustan?

      (1)  EYVL L 269, s. 12.

      (2)  EYVL L 156, s. 23.


title: Asia T-335/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 16.12.2008 — Mergel ym. v. SMHV (Patentconsult) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin Patentconsult rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

text:
               7.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/32

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 16.12.2008 — Mergel ym. v. SMHV (Patentconsult)
   (Asia T-335/07) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin Patentconsult rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)
   (2009/C 32/60)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantajat: Volker Mergel (Wiesbaden, Saksa), Klaus Kampfenkel (Hofheim, Saksa), Burkart Bill (Darmstadt, Saksa) ja Andreas Herden (Wiesbaden) (edustaja: asianajaja G. Friderichs)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamiehet: S. Schäffner ja G. Schneider)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 25.6.2007 tekemää päätöstä (asia R 299/2007-4), joka koskee sanamerkin Patentconsult rekisteröimistä yhteisön tavaramerkiksi, vastaan
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Volker Mergel, Klaus Kampfenkel, Burkart Bill ja Andreas Herden velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 269, 10.11.2007.


title: Asia C-94/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Kúria (Unkari) on esittänyt 27.2.2014 – Flight Refund Ltd v. Deutsche Lufthansa AG

text:
               12.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Kúria (Unkari) on esittänyt 27.2.2014 – Flight Refund Ltd v. Deutsche Lufthansa AG
   (Asia C-94/14)
   2014/C 142/30
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Kúria

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Flight Refund Ltd

      Vastaaja: Deutsche Lufthansa AG

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn yhteydessä mahdollista vedota korvausvaatimukseen, joka perustuu Montrealin yleissopimuksen 19 artiklaan?

               2)

               Kun kyseessä on Montrealin yleissopimuksen 19 artiklaan perustuva korvausvaatimus, määräytyykö – kansalliseen tuomioistuimeen rinnastettavan – notaarin, jolla on toimivalta antaa eurooppalainen maksamismääräys, toimivalta ja tuomioistuimen toimivalta vastaajan vastineen antamista seuraavassa riita-asian oikeudenkäynnissä eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1896/2006 (1) (jäljempänä asetus N:o 1896/2006), tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (2) (jäljempänä asetus N:o 44/2001) ja/tai eräiden kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtenäistämisestä Montrealissa 28.5.1999 tehdyn yleissopimuksen (jäljempänä Montrealin yleissopimus) toimivaltasääntöjen mukaan? Mikä on näiden oikeussääntöjen keskinäinen suhde?

               3)

               Mikäli Montrealin yleissopimuksen toimivaltasäännöt ovat ensisijaisesti sovellettavia, voiko kantaja esittää vaatimuksensa silloinkin, kun mitään muuta liittymää ei ole, valintansa mukaan missä tahansa sopimusvaltion alueella olevassa tuomioistuimessa, vai onko tuomioistuimen, jossa kantaja esittää vaatimuksensa, oltava alueellisesti toimivaltainen sen jäsenvaltion menettelysääntöjen perusteella, jonka alueella tuomioistuin sijaitsee?
               Miten on lisäksi tulkittava Montrealin yleissopimuksen mukaista vaihtoehtoista toimivaltasääntöä, jossa viitataan sen paikkakunnan tuomioistuimeen, jossa rahdinkuljettajalla on toimipaikka, jonka välityksellä kuljetussopimus on tehty?

               4)

               Voidaanko eurooppalainen maksamismääräys, jota annettaessa ei ole otettu huomioon asetuksen tavoitetta tai jonka on antanut elin, joka ei ollut aineellisesti toimivaltainen, tutkia viran puolesta uudelleen? Vai onko vastineen antamista seuraava riita-asian oikeudenkäynti lopetettava toimivallan puuttuessa viran puolesta tai hakemuksesta?

               5)

               Jos Unkarin tuomioistuimet ovat toimivaltaisia tutkimaan riita-asian, onko kansallisia prosessioikeudellisia sääntöjä tulkittava siinä tapauksessa unionin oikeuden ja Montrealin yleissopimuksen mukaisesti siinä mielessä, että niissä määrätään välttämättä vähintään yksi tuomioistuin, jolla on kaikkien muiden liittymien puuttuessakin velvollisuus tutkia vastineen antamista seuraavan riita-asian oikeudenkäynnin asiakysymys?

      (1)  EUVL L 399, s. 1.

      (2)  EYVL L 12, 2001, s. 1.


title: Asia C-299/15: Unionin tuomioistuimen yhdeksännen jaoston puheenjohtajan määräys 16.7.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal de première instance de Bruxelles – Belgia) – Daniele Striani, Mad Management SPRL, Franck Boucher ym. v. Union of European Football Associations (UEFA) ja Union Royale Belge des Sociétés de Football – Association (URBSFA)

text:
               26.10.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 354/29

         Unionin tuomioistuimen yhdeksännen jaoston puheenjohtajan määräys 16.7.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal de première instance de Bruxelles – Belgia) – Daniele Striani, Mad Management SPRL, Franck Boucher ym. v. Union of European Football Associations (UEFA) ja Union Royale Belge des Sociétés de Football – Association (URBSFA)
   (Asia C-299/15) (1)

   (2015/C 354/31)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Yhdeksännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 270, 17.8.2015.


title: Asia T-135/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.11.2012 — Nexans France ja Nexans v. komissio (Kilpailu — Hallinnollinen menettely — Kumoamiskanne — Tarkastuksen kuluessa toteutetut toimet — Menettelyn kuluessa toteutetut toimenpiteet — Tutkimatta jättäminen — Päätös, jolla määrätään tarkastuksesta — Perusteluvelvollisuus — Yksityisyyden suoja — Riittävän painavat syyt — Tuomioistuinvalvonta)

text:
               22.12.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 399/16

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.11.2012 — Nexans France ja Nexans v. komissio
   (Asia T-135/09) (1)

   (Kilpailu - Hallinnollinen menettely - Kumoamiskanne - Tarkastuksen kuluessa toteutetut toimet - Menettelyn kuluessa toteutetut toimenpiteet - Tutkimatta jättäminen - Päätös, jolla määrätään tarkastuksesta - Perusteluvelvollisuus - Yksityisyyden suoja - Riittävän painavat syyt - Tuomioistuinvalvonta)
   2012/C 399/27
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Nexans France SAS (Pariisi, Ranska) ja Nexans SA (Pariisi) (edustajat: solicitor M. Powell, asianajaja J. P. Tran Thiet ja barrister G. Forwood)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi X. Lewis ja N. von Lingen, sitten N. von Lingen ja V. Di Bucci)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ensiksi vaaditaan kumoamaan 9.1.2009 tehty komission päätös K(2009) 92/1, jolla määrättiin Nexans SA ja sen tytäryhtiö Nexans France SAS suostumaan tarkastukseen (EY) 81 ja (EY 82) artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (EUVL 2003, L 1, s. 1) 20 artiklan 4 kohdan nojalla (asia COMP/39.610); toiseksi vaaditaan, että unionin yleinen tuomioistuin toteaa lainvastaiseksi komission tarkastuksen kuluessa tekemän päätöksen siitä, että tietyt tiedostot kopioidaan kokonaisuudessaan, jotta niitä voidaan tutkia komission tiloissa; kolmanneksi vaaditaan, että komission päätös kuulla erästä Nexans Francen työntekijää tarkastuksen yhteydessä kumotaan, ja neljänneksi vaaditaan, että unionin yleinen tuomioistuin määrää komission toteuttamaan tiettyjä toimenpiteitä.

      Tuomiolauselma

               1)

               9.1.2009 tehty komission päätös K(2009) 92/1, jolla Nexans SA ja kaikki suoraan tai välillisesti sen määräysvallassa olevat yritykset, mukaan lukien Nexans France SAS, määrättiin suostumaan tarkastukseen (EY) 81 ja (EY) 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 20 artiklan 4 kohdan nojalla, kumotaan siltä osin kuin se koskee muita sähkökaapeleita kuin merenalaisia ja maanalaisia suurjännitekaapeleita sekä näihin muihin kaapeleihin liittyvää materiaalia.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Nexans ja Nexans France vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja nevelvoitetaan korvaamaan puolet Euroopan komission oikeudenkäyntikuluista.

               4)

               Komissio vastaa puolesta omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 141, 20.6.2009.


title: Asia C-65/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 15.10.2014 – Euroopan parlamentti v. Euroopan komissio (Kumoamiskanne — Asetus (EU) N:o 492/2011 — Täytäntöönpanopäätös 2012/733/EU — EURES-verkosto — Euroopan komission täytäntöönpanovalta — Ulottuvuus — SEUT 291 artiklan 2 kohta)

text:
               22.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 462/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 15.10.2014 – Euroopan parlamentti v. Euroopan komissio
   (Asia C-65/13) (1)

   ((Kumoamiskanne - Asetus (EU) N:o 492/2011 - Täytäntöönpanopäätös 2012/733/EU - EURES-verkosto - Euroopan komission täytäntöönpanovalta - Ulottuvuus - SEUT 291 artiklan 2 kohta))
   (2014/C 462/07)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: A. Tamás ja J. Rodrigues)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Enegren ja C. Zadra)

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Euroopan parlamentti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 108, 13.4.2013.


title: Asia C-340/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 15.3.2012 — Euroopan komissio v. Kyproksen tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 92/43/ETY — 4 artiklan 1 kohta ja 12 artiklan 1 kohta — Paralimni-järven jättäminen merkitsemättä yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi määräajassa — Natrix natrix cypriaca -lajin (Kyproksen rantakäärme) suojelujärjestelmä)

text:
               5.5.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 133/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 15.3.2012 — Euroopan komissio v. Kyproksen tasavalta
   (Asia C-340/10) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 92/43/ETY - 4 artiklan 1 kohta ja 12 artiklan 1 kohta - Paralimni-järven jättäminen merkitsemättä yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi määräajassa - Natrix natrix cypriaca -lajin (Kyproksen rantakäärme) suojelujärjestelmä)
   2012/C 133/09
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Zavvos ja D. Recchia)

      Vastaaja: Kyproksen tasavalta (asiamiehet: K. Lykourgos ja M. Chatzigeorgiou)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (EYVL L 206, s. 7) 4 artiklan 1 kohdan ja 12 artiklan 1 kohdan rikkominen — Paralimni-järven jättäminen sisällyttämättä kansalliseen luetteloon alueista, joita voidaan pitää yhteisön tärkeinä pitäminä alueina — Natrix natrix cypriaca -lajin (Kyproksen rantakäärme) suojelujärjestelmän käyttöön ottamatta jättäminen

      Tuomiolauselma

               1)

               Kyproksen tasavalta ei ole noudattanut luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 20.11.2006 annetulla neuvoston direktiivillä 2006/105/EY, 4 artiklan 1 kohdan, tämän direktiivin 92/43, sellaisena kuin se on muutettuna, sekä saman direktiivin 92/43, sellaisena kuin se on muutettuna, 12 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se

                           —

                           ei ole merkinnyt Paralimni-järven aluetta ehdotettuja yhteisön tärkeinä pitämiä alueita koskevaan kansalliseen luetteloon

                           —

                           on sallinut Paralimni-järven ekologisia ominaispiirteitä vakavasti vaarantavat toiminnot eikä ole ryhtynyt tarpeellisiin suojelutoimenpiteisiin Paralimni-järven ja Xyliatos-padon ekologian kannalta merkityksellisen Natrix natrix cypriaca -lajin (Kyproksen rantakäärme) kannan säilymiseksi ja

                           —

                           ei ole toteuttanut kyseisen lajin tiukan suojelujärjestelmän käyttöön ottamisen ja soveltamisen edellyttämiä toimenpiteitä.

               2)

               Kyproksen tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 246, 11.9.2010.


title: Asia C-416/11 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 29.11.2012 — Valittajana Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta sekä muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Direktiivi 92/43/ETY — Luontotyyppien suojelu — Välimeren vyöhykkeen luonnonmaantieteellisellä alueella olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista tehty luettelo — Espanjan kuningaskunnan esittämän alueen merkitseminen luetteloon — Alue, johon väitetään kuuluvan brittiläisen Gibraltarin aluevesiä ja valtamerialue — Kumoamiskanne — Puhtaasti vahvistava toimenpide)

text:
               26.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/13

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 29.11.2012 — Valittajana Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta sekä muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-416/11 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Direktiivi 92/43/ETY - Luontotyyppien suojelu — Välimeren vyöhykkeen luonnonmaantieteellisellä alueella olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista tehty luettelo - Espanjan kuningaskunnan esittämän alueen merkitseminen luetteloon - Alue, johon väitetään kuuluvan brittiläisen Gibraltarin aluevesiä ja valtamerialue - Kumoamiskanne - Puhtaasti vahvistava toimenpide)
   2013/C 26/22
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamies: S. Ossowski, avustajinaan D. Wyatt, QC ja barrister V. Wakefield)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Recchia ja K. Mifsud-Bonnici)

      Väliintulija, joka tukee komission vaatimuksia: Espanjan kuningaskunta (asiamiehet: N. Díaz Abad ja A. Rubio González)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-115/10, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta vastaan Euroopan komissio, 24.5.2011 antamasta määräyksestä, jolla unionin yleinen tuomioistuin jätti tutkimatta kanteen, jossa vaadittiin neuvoston direktiivin 92/43/ETY mukaisen, Välimeren vyöhykkeen luonnonmaantieteellisellä alueella olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista tehdyn luettelon kolmannesta päivityksestä 22.12.2009 tehdyn komission päätöksen 2010/45/EU (tiedoksiannettu numerolla K(2009) 10406) kumoamista osittain, siltä osin kuin päätöksen mukaisesti luettelossa säilytettiin Espanjan esittämä Estrecho Oriental -niminen alue (ES6120032), joka kattaa osan brittiläisen Gibraltarin aluevesiä ja valtamerialueen

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Espanjan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 298, 8.10.2011.


title: Asia C-441/11 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 26.8.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-210/08, Verhuizingen Coppens NV v. Euroopan komissio, 16.6.2011 antamasta tuomiosta

text:
               12.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/11

         Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 26.8.2011 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-210/08, Verhuizingen Coppens NV v. Euroopan komissio, 16.6.2011 antamasta tuomiosta
   (Asia C-441/11 P)
   2011/C 331/18
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Bouquet, S. Noë ja F. Ronkes Agerbeek)

      Muu osapuoli: Verhuizingen Coppens NV

      Vaatimukset

   Komissio vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-210/08, Verhuizingen Coppens v. komissio, 16.6.2011 antaman tuomion

               —

               hylkää kumoamiskanteen tai kumoaa ainoastaan EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä tehdyn päätöksen C(2008) 926 lopullinen (asia COMP/38.543 — Kansainväliset muuttopalvelut) 1 artiklan i alakohdan siltä osin kuin Verhuizingen Coppens NV:tä pidetään siinä vastuussa olevana yrityksenä provisiosopimusten osalta

               —

               vahvistaa sakon määrän asianmukaiseksi katsomansa määrän suuruiseksi

               —

               velvoittaa Verhuizingen Coppens NV:n korvaamaan muutoksenhakuoikeudenkäynnin oikeudenkäyntikulut ja sen osan yleisessä tuomioistuimessa pidetyn oikeudenkäynnin kuluista, jota se pitää asianmukaisena

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komission näkemyksen mukaan yleinen tuomioistuin on rikkonut oikeutta, erityisesti SEUT 263 ja 264 artiklaa ja loukannut suhteellisuusperiaatetta sillä, että se kumosi kokonaisuudessaan komission päätöksen, jossa Coppensia pidetään vastuussa olevana yrityksenä yhtenä kokonaisuutena pidettävään jatkettuun kilpailusääntöjen rikkomiseen, joka koostui asian kannalta merkityksellisenä ajanjaksona provisiosopimuksista ja fiktiivisiä tarjouksia koskevista sopimuksista, sillä perusteella, että ei ollut näytetty, että Coppens oli tiennyt provisiosopimuksista tai että sen olisi pitänyt tietää niistä. Yleinen tuomioistuin olisi voinut kumota riidanalaisen päätöksen hyvää oikeudenhoitoa ja unionin kilpailusääntöjen tehokasta täytäntöönpanoa koskevan intressin takia ainoastaan siltä osin kuin se pitää siinä Coppensia vastuussa olevana yrityksenä provisiosopimusten osalta. Päätöksen kumoaminen täydessä laajuudessa merkitsee sitä, että Coppensin osallistuminen fiktiivisiä tarjouksia koskeviin sopimuksiin jää rankaisematta, ellei komissio tee uutta päätöstä alkuperäisen kilpailusääntöjen rikkomisen tästä osasta. Tämä saattaisi kuitenkin johtaa ei-toivottuihin päällekkäisiin hallinto- ja oikeudenkäyntimenettelyihin ja voisi mahdollisesti jopa olla vastoin ne bis in idem -periaatetta.


title: Asia T-476/17: Kanne 27.7.2017 – Arysta LifeScience Netherlands v. komissio

text:
               23.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 357/17

         Kanne 27.7.2017 – Arysta LifeScience Netherlands v. komissio
   (Asia T-476/17)
   (2017/C 357/22)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Arysta LifeScience Netherlands BV (Amsterdam, Alankomaat) (edustajat: C. Mereu ja M. Grunchard, lawyers)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi;

               —

               kumoamaan riidanalaisen asetuksen (1);

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan on tehty ilmeisiä arviointivirheitä.

                           —

                           Kantaja väittää, että vastaaja on tehnyt useita ilmeisiä arviointivirheitä; vastaaja on toiminut kohtuuttomasti, kun se ei ole ottanut riittävästi ja asianmukaisesti huomioon diflubentsuroniin liittyviä erityisiä ja yksilöllisiä seikkoja; vastaaja ei ole ottanut huomioon kahden sääntelymenettelyn ajankohtaa eikä saatavilla olevia uusia tietoja; vastaaja ei ole tutkinut huolellisesti ja puolueettomasti kaikkia tähän asiaan liittyviä yksittäisiä seikkoja ja tekijöitä.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan puolustautumisoikeuksia olisi loukattu; vastaaja ei ole taannut sitä, että kantaja kykeni esittämään omat näkemyksensä asianmukaisesti ja tehokkaasti koko uudelleentarkastelun ajan.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen asetus on annettu vastaajan toimivalta ylittäen: vastaaja ylitti toimivaltansa sen vuoksi, että Euroopan kemikaalivirasto (ECHA), eikä suinkaan vastaaja, on ainoa viranomainen, joka lainmukaisesti vastaa asetuksessa 1272/2008 (2) mainittujen aineiden luokittelemisesta ja uudelleenluokittelemisesta.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalainen asetus on suhteeton: riidanalainen asetus on suhteeton, koska vastaajalla on ollut mahdollista valita eri toimenpiteiden välillä ja koska se, että se päätti antaa riidanalaisen asetuksen, jolla diflubentsuronin käyttö rajoitetaan muihin kuin syötäväksi tarkoitettuihin viljelykasveihin, aiheuttaa kohtuutonta haittaa tavoiteltuun päämäärään nähden.

      (1)  Täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 muuttamisesta tehoaineen diflubentsuroni hyväksymisedellytysten osalta 18.5.2017 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 2017/855 (EUVL 2017, L 128, s. 10).

      (2)  Aineiden ja seosten luokituksesta, merkinnöistä ja pakkaamisesta sekä direktiivien 67/548/ETY ja 1999/45/EY muuttamisesta ja kumoamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1907/2006 muuttamisesta 16.12.2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1272/2008 (EUVL 2008, L 353, s. 1).