title: Asia T-14/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.10.2016 – Lufthansa AirPlus Servicekarten v. EUIPO – Mareea Comtur (airpass.ro) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin airpass.ro rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki AirPlus International — Väitteen hylkääminen — Asetuksen (EY) N:o 2868/95 21 sääntö — Lausunnon antamisen raukeaminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 81 artiklan 4 kohta)

text:
               5.12.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 454/22

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.10.2016 – Lufthansa AirPlus Servicekarten v. EUIPO – Mareea Comtur (airpass.ro)
      (Asia T-14/15) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin airpass.ro rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisempi EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki AirPlus International - Väitteen hylkääminen - Asetuksen (EY) N:o 2868/95 21 sääntö - Lausunnon antamisen raukeaminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 81 artiklan 4 kohta))
      (2016/C 454/41)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH (Neu Isenburg, Saksa) (edustajat: asianajajat R. Kunze ja G. Würtenberger)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: V. Melgar ja H. Kunz)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: SC Mareea Comtur SRL (Deva, Romania)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 17.10.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 1918/2013-5), joka koskee Lufthansa AirPlus Servicekartenin ja SC Mareea Comturin välistä väitemenettelyä

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) viidennen valituslautakunnan 17.10.2014 tekemä päätös (asia R 1918/2013-5) kumotaan siltä osin kuin se koskee tavaroiden ja palvelujen kansainvälistä luokitusta tavaramerkkien rekisteröimistä varten koskevan 15.6.1957 tehdyn Nizzan sopimuksen, sellaisena kuin se on tarkistettuna ja muutettuna, luokkaan 35 kuuluvia palveluja ”mainonta; liikkeenjohto; yrityshallinto; toimistotehtävät”.

                  2)

                  EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH:n oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 81, 9.3.2015.


title: Asia C-66/16 P: Valitus, jonka Comunidad Autónoma de País Vasco ja Itelazpi, S.A. ovat tehneet 5.2.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-462/13, Comunidad Autónoma de País Vasco e Itelazpi v. komissio, 26.11.2015 antamasta tuomiosta

text:
               4.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/14

         Valitus, jonka Comunidad Autónoma de País Vasco ja Itelazpi, S.A. ovat tehneet 5.2.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-462/13, Comunidad Autónoma de País Vasco e Itelazpi v. komissio, 26.11.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-66/16 P)
   (2016/C 118/17)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittajat: Comunidad Autónoma de País Vasco ja Itelazpi, S.A. (edustajat: abogado J. L. Buendía Sierra ja abogado A. Lamadrid de Pablo)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio ja SES Astra

      Vaatimukset

   Valittajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen 26.11.2015 antaman tuomion

               —

               ratkaisee lopullisesti kumoamiskanteen ja kumoaa 19.6.2013 annetun komission päätöksen (1)

               —

               velvoittaa Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksenalaisessa tuomiossa vahvistetaan komission valtiontukipäätös, joka koskee Espanjan viranomaisten toteuttamia eri toimenpiteitä sen takaamiseksi, että maanpäällisen verkon digitaalitelevision televisiosignaali voidaan vastaanottaa myös syrjäisillä alueilla, joilla asuu ainoastaan 2,5 prosenttia väestöstä. Päätöksessä katsottiin, että aineelliselta kannalta katsoen kyseessä olevaa palvelua ei tarjota markkinoilla ilman julkisten toimenpiteiden toteuttamista. Siinä todettiin tästä huolimatta, että kyse on yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvästä palvelusta ja väitettiin, että muodolliselta kannalta katsoen viranomaiset eivät olleet määritelleet kyseistä palvelua ”selvästi” eivätkä antaneet sitä kenenkään tehtäväksi. Riidanalaisessa päätöksessä katsottiin myös, ettei viranomaisilla ole oikeutta valita tiettyä teknologiaa, kun ne järjestävät yleistä taloudellista etua koskevaa palvelua.

      Ensimmäinen ja ainoa valitusperuste: oikeudelliset virheet, jotka liittyvät SEUT 14 artiklan, SEUT 106 artiklan 2 kohdan ja SEUT 107 artiklan 1 kohdan sekä yleistä etua koskevista palveluista tehdyn pöytäkirjan N:o 26 ja jäsenvaltioiden julkisen palvelun yleisradiotoiminnasta tehdyn pöytäkirjan N:o 29 tulkintaan

   Valituksessa huomautetaan erityisesti, että valituksenalaisessa tuomiossa on tehty seuraavat virheet:

               —

               Siinä on rikottu selkeästi ”ilmeisen virheen” rajoja tutkittaessa viranomaisten eri toimia, joilla yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu määriteltiin ja sitä koskeva toimeksianto annettiin.

               —

               Siinä on rajattu perusteettomasti jäsenvaltioiden ”laajaa harkintavaltaa”, jota sovelletaan sekä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun märittelemiseen että ”järjestämiseen”, joka kattaa siis yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun tuottamista koskevien yksityiskohtien valinnan ja määrätyn teknologian valinnan riippumatta siitä, sisältyvätkö kyseiset valinnat määrittelytoimeen vai erilliseen toimeen.

               —

               Siinä on analysoitu virheellisesti sovellettavaa Espanjan oikeutta.

               —

               Siinä ei ole katsottu, että se, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu ”määritellään” ja se ”annetaan” yhden tai useamman yrityksen tehtäväksi, voidaan toteuttaa erillisillä toimilla.

               —

               Siinä ei ole katsottu, että se, että yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu ”määritellään” ja se ”annetaan” yhden tai useamman yrityksen tehtäväksi, ei edellytä tietyn konkreettisen muotoilun tai ilmaisun käyttämistä vaan aineellista ja toiminnallista analyysiä.

               —

               Siinä on todettu, ettei EU- ja EUT-sopimuksia täydentävää jäsenvaltioiden julkisen palvelun yleisradiotoiminnasta laadittua pöytäkirjaa N:o 29 voida soveltaa.

      (1)  Valtiontuesta SA.28599 (C 23/10 (ex NN 36/10, ex CP 163/09)), jota Espanjan kuningaskunta on myöntänyt maanpäällisen verkon digitaalitelevisiolle syrjäisillä ja vähemmän kaupungistuneilla alueilla (Castilla-La Manchan ulkopuolella), 19.6.2013 annettu komission päätös 2014/489/EU (EUVL L 217, s. 52).


title: Asia C-324/01: Euroopan yhteisöjen komission 28.8.2001 Belgian kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
C 289/18                 FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      13.10.2001
Euroopan yhteisöjen komission 14.8.2001 Belgian kunin-                     Belgian kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat
               gaskuntaa vastaan nostama kanne                             Richard Wainwright ja Joëlle Adda ja prosessiosoite on
                                                                           Luxembugissa.
                          (Asia C-319/01)
                                                                           Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                          (2001/C 289/34)
                                                                           –     toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut
                                                                                Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 249 artiklan
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 14.8.2001 Euroo-                        kolmannen kohdan ja luontotyyppien sekä luonnonvarai-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian kuningas-                        sen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä touko-
kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat Götz zur Hausen ja                     kuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (1)
Joelle Adda, prosessiosoite Luxemburgissa.                                       1 artiklan, 4 artiklan 5 kohdan, 5 artiklan 4 kohdan, 6, 7,
                                                                                12, 13, 14 ja 15 artiklan, 16 artiklan 1 kohdan, 22 artik-
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                                     lan b) ja c) kohdan ja 23 artiklan 2 kohdan sekä II, IV, V,
                                                                                ja VI liitteiden mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole
                                                                                toteuttanut täydellisellä ja asianmukaisella tavalla kyseisen
–     toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole täysin noudatta-
                                                                                direktiivin täytäntöönpanoa ja
      nut tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäris-
      tövaikutusten        arvioinnista       annetun     direktiivin
      85/337/ETY muuttamisesta 3 päivänä maaliskuuta 1997                  –     velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
      annetun neuvoston direktiivin 97/11/EY (1) mukaisia vel-                   denkäyntikulut.
      voitteitaan, koska se ei ole vielä antanut kyseisen direktii-
      vin noudattamisen edellyttämiä kaikkia lakeja, asetuksia
      ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ole ainakaan
      ilmoittanut komissiolle kaikista näistä toimenpiteistä.              Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
–     velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
      denkäyntikulut.                                                      Komissio toteaa, että täytääntöönpanolle säädetty määräaika
                                                                           on kulunut umpeen 5.6.1994 eikä Belgia ole pannut täytän-
                                                                           töön vaatimuksissa lueteltuja määräyksiä täsmällisillä oikeus-
                                                                           säännöillä, lukuunottamatta Bruxelles-Capitalen hallintoaluet-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                        ta, joka on 26.10.2000 tehnyt päätöksen luontotyyppien sekä
                                                                           luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta. Siltä osin
                                                                           kuin on kyse direktiivin 1 artiklan käsitteistä, niiden täytän-
EY:n perustamissopimuksen 249 artiklan kolmannen kohdan                    töönpano on tarpeen, sillä ne ovat tärkeitä direktiivin muiden
ja 10 artiklan ensimmäisen kohdan mukaan niiden jäsenval-                  säädösten tulkinnan kannalta. Lopuksi, siltä osin kuin on kyse
tioiden, joille direktiivi on osoitettu, on saatettava direktiivin         direktiivin 15 artiklaan ja 16 artiklan 1 kohdasta, komission
säännökset osaksi kansallista lainsäädäntöään siten, että täytän-          mukaan jäsenvaltio ei voi olla täytäntöönpanematta niitä, ellei
töönpanolle asetetun määräajan päättyessä ne ovat kokonai-                 se etukäteen ole luopunut niiden tarjoamista poikkeusmahdol-
suudessaan tehokkaita. Direktiivin 97/11/EY 11 artiklassa                  lisuuksista.
täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi 14.3.1999
ilman, että Belgia on ryhtynyt riittäviin toimenpiteisiin kaik-
kien direktiivin säännösten täytäntöönpanemiseksi koko                     (1) EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7
alueellaan.
(1) EYVL L 73, 14.3.1997, s. 5.
                                                                                Asian C-224/99 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2001/C 289/36)
Euroopan yhteisöjen komission 28.8.2001 Belgian kunin-
               gaskuntaa vastaan nostama kanne                             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 19.6.2001
                                                                           antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                          (Asia C-324/01)                                  tu asia C-224/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                           Ranskan tasavalta.
                          (2001/C 289/35)
                                                                           (1) EYVL C 226, 7.8.1999.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 28.8.2001 Euroo-
pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa


title: Asia T-239/04: Italian tasavallan 11.6.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               28.8.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/30

         Italian tasavallan 11.6.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-239/04)
   (2004/C 217/53)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Italian tasavalta on nostanut 11.6.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan asiamiehenä on avvocato dello Stato Danilo Del Gaizo.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Esillä oleva kanne on nostettu asiasta K62/2003 (ex NN 7/2003) 30.3.2004 tehdystä komission päätöksestä K(2004)930 lopullinen, jolla todettiin yhteismarkkinoille soveltumattomaksi valtiontueksi työllisyyttä koskevat kiireelliset toimenpiteet, jotka Italia oli toteuttanut 14.2.2003 annetun asetuksen (decreto legge), joka on muutettu 17.4.2003 annetuksi laiksi nro 81, perusteella. Vastaaja on katsonut erityisesti, että kyseisellä tukitoimenpiteellä annetaan taloudellinen etu sellaisten taloudellisissa vaikeuksissa olevien yritysten hankkijoille, jotka on asetettu erityishallintoon (amministrazione straordinaria), joilla on vähintään 1000 työntekijää ja jotka ovat tehneet työntekijöiden siirron hyväksymisestä kollektiivisen sopimuksen 30.4.2003 mennessä Ministero del Lavoron (työministeriö) kanssa, ja sellaisille taloudellisessa vaikeuksissa ja luovutettavina oleville yrityksille, jotka on asetettu erityishallintoon ja joilla on vähintään 1000 työntekijää.
   Kantajaa esittää vaatimustensa tueksi seuraavaa:

               —

               kyseinen tuki on luonteeltaan työllisyyden edistämiseen tarkoitettu sellainen yleinen toimenpide, joka sellaisenaan vääristäisi tai uhkaisi vääristää kilpailua, minkä vuoksi se ei ole EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtion tuki

               —

               komission arviointi tuen soveltuvuudesta merkitsee toimenpiteen keston huomioimatta jättämistä, kun toimenpide on perusteltu tarpeella huolehtia väliaikaisesta työllisyyttä koskevasta vakavasta kriisitilanteesta ja rajoittuu ajanjaksoon, joka on ehdottomasti tarpeen tilanteesta huolehtimiseksi, suhteellisuusperiaatteen mukaisesti

               —

               valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annettujen yhteisön suuntaviivojen rikkominen, sillä mitä tulee Ocean SpA:n myyntiin Brandt Italialle, suuntaviivojen 100 kohdassa viitataan nimenomaisesti ilmoittamatta jätettyihin valtiontukiin, kun siinä todetaan, että komissio tutkii kaikkien sellaisten pelastamis- ja rakenneuudistustukien soveltuvuuden yhteismarkkinoille, joita on myönnetty ilman komission antamaa hyväksyntää

               —

               Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta työllisyystukeen 12 päivänä joulukuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2204/2002 (1) rikkominen siltä osin kuin vastaaja ei ole tutkinut sitä, oliko kyseinen tuki yhdenmukainen asetuksen kanssa.

      (1)  EYVL L 337, 13.12.2002, s. 3.


title: Asia T-137/14: Kanne 25.2.2014 – I Castellani v. SMHV – Chomarat (ympyrän kuva)

text:
               5.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 135/55

         Kanne 25.2.2014 – I Castellani v. SMHV – Chomarat (ympyrän kuva)
   (Asia T-137/14)
   2014/C 135/72
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: I Castellani Srl (Meldola, Italia) (edustajat: asianajajat M. Caramelli, F. Boscariol de Roberto, I. Gatto ja D. Martucci)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Compagnie Chomarat (Pariisi, Ranska)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) toisen valituslautakunnan 13.12.2013 asiassa R 1001/2012-2 tekemän päätöksen

               —

               velvoittamaan vastaajan maksamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka menetetyksi julistamista on vaadittu: Ympyrää esittävä kuviomerkki luokkaan 19 kuuluvia tavaroita varten – rekisteröity yhteisön tavaramerkki nro 2 844 033

      Yhteisön tavaramerkin haltija: Kantaja

      Yhteisön tavaramerkin menettämistä koskevan vaatimuksen esittäjä: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Mitättömyysosaston ratkaisu: Yhteisön tavaramerkin nro 2 844 033 rekisteröinti julkistettiin menetetyksi

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin

      Kanneperusteet: Yhteisön tavaramerkkiasetuksen 51 artiklan 2 kohdan rikkominen


title: Asia C-345/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de première instance de Liège (Belgia) on esittänyt 22.6.2016 – Jean Jacob ja Dominique Lennertz v. Belgian valtio

text:
               5.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de première instance de Liège (Belgia) on esittänyt 22.6.2016 – Jean Jacob ja Dominique Lennertz v. Belgian valtio
   (Asia C-345/16)
   (2016/C 326/25)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal de première instance de Liège

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Jean Jacob ja Dominique Lennertz

      Vastaaja: Belgian valtio

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 39 artikla esteenä sille, että Belgian verojärjestelmästä ja sen vuoden 1992 CIR:n 155 §:stä ja 134 §:n 1 momentin 2 kohdasta, soveltaen tai soveltamatta 12.3.2008 annettua soveltamisohjetta nro Ci.RH.331/575.420, seuraa, että ensimmäisen kantajan Saksasta saamat ansiotulot, jotka ovat Saksan ja Belgian välisen kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyn sopimuksen 17 artiklan mukaan vapautettuja, otetaan huomioon Belgian veron laskennassa ja käytetään veron määräytymisperusteena vuoden 1992 CIR:ssä säädettyjen veroetujen myöntämisessä ja että niistä aiheutuva etu, kuten kantajan perhetilanteesta johtuva verosta vapautettu määrä, on pienempi tai se myönnetään pienempänä kuin silloin, jos molemmilla kantajilla olisi Belgiasta saatuja tuloja ja jos toisen kantajan eikä ensimmäisen kantajan tulot olisivat olleet suuremmat, kun Saksassa ensimmäistä kantajaa verotetaan erikseen hänen ansiotuloistaan eikä hän saa kaikkia hänen henkilökohtaiseen tilanteeseensa ja perhetilanteeseensa liittyviä veroetuja, jotka Saksan veroviranomaiset ottavat huomioon vain osittain?


title: Asia T-170/05: Renate Ammin ynnä 14 muun 21.4.2005 Euroopan parlamenttia vastaan nostama kanne

text:
               9.7.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/30

         Renate Ammin ynnä 14 muun 21.4.2005 Euroopan parlamenttia vastaan nostama kanne
   (Asia T-170/05)
   (2005/C 171/49)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Renate Amm, kotipaikka Bryssel, ja 14 muuta virkamiestä ovat nostaneet 21.4.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan parlamenttia vastaan. Kantajien edustajina ovat asianajajat Sébastien Orlandi, Xavier Martin, Albert Coolen, Jean-Noël Louis ja Etienne Marchal, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               —

               kumoaa päätökset, joilla kantajat nimitettiin Euroopan yhteisöjen virkamiehiksi siltä osin kuin niissä vahvistetaan henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 12 artiklan tai 13 artiklan 2 kohdan mukaisella tavalla palkkaluokat, joissa heidät otetaan palvelukseen,

               —

               velvoittaa parlamentin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-130/05, T-160/05 ja T-162/05 ja samankaltaiset kuin asiassa T-58/05 ja T-164/05.


title: Asia C-219/99: Euroopan yhteisöjen komission 8.6.1999 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
C 226/24                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       7.8.1999
     markkinoille saattamisesta 3.3.1992 annetun kuninkaan               2. velvoittaa Luxemburgin suurherttuakunnan korvaamaan
     päätöksen 6 §:n 1 momentin 1 kohdassa velvollisuudesta                   oikeudenkäyntikulut.
     mainita kyseisten tuotteiden pakkausmerkinnöissä kysei-
     sen päätöksen 4 §:ssä säädetty ilmoitusnumero ja
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
–    velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeuden-
     käyntikulut.
                                                                         EY:n perustamissopimuksen 249 artiklan kolmannella kohdal-
                                                                         la on pakottava oikeusvaikutus, joten jäsenvaltioiden on
                                                                         noudatettava direktiiveissä säädettyjä määräaikoja. Kyseisen
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      direktiivin 15 artiklassa säädetty määräaika päättyi 1.1.1997,
                                                                         eikä Luxemburgin suurherttuakunta ollut hyväksynyt tarvitta-
                                                                         via toimenpiteitä määräaikaan mennessä.
Vaikka velvollisuutta mainita Belgian viranomaisten vahvista-
ma ilmoitusnumero sovelletaan erotuksetta kansallisiin ja
ulkomaisiin tuotteisiin, sillä voi olla rajoittavia vaikutuksia          (1) EYVL L 213, 7.9.1995, s. 1.
kauppaan, koska se tekee välttämättömäksi erityisen pakkauk-
sen tai pakkausmerkinnän tuotteen markkinoille saattamiseksi
Belgiassa. Koska tosiasiallisesti tämän velvollisuuden tarkoituk-
sena on ainoastaan valvonnan helpottaminen ja tuotteen
ennakkoilmoituksen helpon tarkistettavuuden mahdollistami-
nen, sitä ei voida perustella kansanterveyteen liittyvillä syillä,
koska vähemmän rajoittavat toimenpiteet olisivat helposti
toteutettavissa. Belgian viranomaiset vetoavat virheellisesti
tuotteiden merkinnöistä annettuihin yhteisön säännöksiin                 Euroopan yhteisöjen komission 8.6.1999 Ranskan tasaval-
(eläinlääketieteen ala, maitotuotteet, lelut, aerosolit ja lääkkeet),                       taa vastaan nostama kanne
jotka mahdollistavat tuotteiden vapaan liikkuvuuden viittaa-
malla niiden yhdenmukaisuuteen sitovan lainsäädännön
kanssa, kun sitä vastoin tämän kanteen kohteena olevan                                              (Asia C-219/99)
velvollisuuden tarkoituksena on ennakkoilmoitusta koskevien
jälkitarkastusten helpottaminen.                                                                    (1999/C 226/41)
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 8.6.1999 Euroo-
                                                                         pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa
                                                                         vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudellinen neuvonantaja
                                                                         Hendrik van Lier, prosessiosoite Luxemburgissa c/o Carlos
                                                                         Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
Euroopan yhteisöjen komissio 8.6.1999 Luxemburgin                        tuin
          suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne
                                                                         1. toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut jäsenval-
                                                                              tioiden hissejä koskevan lainsäädännön lähentämisestä
                          (Asia C-218/99)                                     29 päivänä kesäkuuta 1995 annetun Euroopan parlamen-
                                                                              tin ja neuvoston direktiivin 95/16/EY (1) mukaisia velvoit-
                          (1999/C 226/40)                                     teitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisessä direktii-
                                                                              vissä edellytettyjä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia
                                                                              määräyksiä,
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 8.6.1999 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxemburgin suur-                2. velvoittaa Luxemburgin suurherttuakunnan korvaamaan
herttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat oikeudelli-                  oikeudenkäyntikulut.
nen neuvonantaja Hendrik van Lier, prosessiosoite Luxembur-
gissa c/o Carlos Gómez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
tuin                                                                     Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
                                                                         kuin asiassa C-218/99 (2).
1. toteaa, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudatta-
     nut jäsenvaltioiden hissejä koskevan lainsäädännön lähent-
     ämisestä 29 päivänä kesäkuuta 1995 annetun Euroopan                 (1) EYVL L 213, 7.9.1995, s. 1.
     parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/16/EY (1) mukaisia          (2) Ks. tämän virallisen lehden s. 24.
     velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisessä
     direktiivissä edellytettyjä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia
     määräyksiä,


title: Asia F-90/07: Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.11.2008 — Traore v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Ilmoitus avoimesta virasta — Kantajan hakemuksen hylkääminen — Asemapaikan siirto — Yksikön etu)

text:
               21.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/71

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.11.2008 — Traore v. komissio
   (Asia F-90/07) (1)

   (Henkilöstö - Virkamiehet - Ilmoitus avoimesta virasta - Kantajan hakemuksen hylkääminen - Asemapaikan siirto - Yksikön etu)
   (2009/C 44/124)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Amadou Traore (Rhode-Saint-Genèse, Belgia) (edustaja: asianajaja É. Boigelot)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: J. Currall ja B. Eggers)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Komission sellaisten päätösten kumoaminen, joilla hylättiin kantajan hakemukset Togon-edustuston asiainhoitajan (vt.) virkaan ja Tansanian-edustuston toiminnanjohtajan virkaan — Niiden päätösten kumoaminen, joilla kyseisiin virkoihin nimitettiin toiset hakijat — Vahingonkorvausvaatimus
   Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan yhteisöjen komission yhteistyötoimisto EuropeAidin henkilöstöosaston johtajan 12.12.2006 tekemä päätös, jolla hylättiin Amadou Traoren hakemus komission Tansanian-edustuston toiminnanjohtajan virkaan, ja päätös, jolla S. nimitettiin kyseiseen virkaan, kumotaan.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Amadou Traore vastaa puolesta omia oikeudenkäyntikulujaan.

               4)

               Euroopan yhteisöjen komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan puolet Amadou Traoren oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 269, 10.11.2007, s. 72.


title: Asia C-31/12: Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 10.10.2012 (Sąd Rejonowy w Zakopanemin (Puola) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Wojciech Ziemskiä ja Andrzej Kozakia vastaan (Ennakkoratkaisupyyntö — Pääasian oikeusriidan selostamatta jättäminen — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               6.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 101/5

         Unionin tuomioistuimen määräys (seitsemäs jaosto) 10.10.2012 (Sąd Rejonowy w Zakopanemin (Puola) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynti Wojciech Ziemskiä ja Andrzej Kozakia vastaan
   (Asia C-31/12) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Pääasian oikeusriidan selostamatta jättäminen - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)
   2013/C 101/10
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sąd Rejonowy w Zakopanem

      Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

   Wojciech Ziemski ja Andrzej Kozak

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Sąd Rejonowy w Zakopanem — Teknisiä standardeja ja määräyksiä [ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä] koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22.6.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY (EYVL L 204, s. 37), sellaisena kuin se on muutettuna 20.7.1998 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/48/EY (EYVL L 217, s. 18) 1 artiklan 11 alakohtaan sisältyvän ”teknisen määräyksen” käsitteen tulkinta — Jäsenvaltion velvollisuus toimittaa komissiolle teknisiä määräyksiä koskevat ehdotukset — Uhkapelejä koskeva jäsenvaltion laki

      Määräysosa

   Sąd Rejonowy w Zakopanemin (Puola) 13.1.2012 tekemällään päätöksellä esittämän ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat selvästi.

      (1)  EUVL C 165, 9.6.2012.


title: Asia T-227/99: Kvaerner Warnow Werft GmbH:n 11.10.1999 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
8.1.2000                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 6/27
–    velvoittaa komission EY 235 ja EY 288 artiklan nojalla              Kvaerner Warnow Werft GmbH:n 11.10.1999 Euroopan
     korvaamaan korkoineen kaiken vahingon, joka kantajille                      yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
     on aiheutunut asetuksen N:o 1586/99 lainvastaisesta anta-
     misesta;
                                                                                (Asia T-227/99)
–    velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                                            (2000/C 6/50)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      Kvaerner Warnow Werft GmbH, Rostock-Warnemünde (Sak-
                                                                         san liittotasavalta) on nostanut 11.10.1999 Euroopan yhteisö-
                                                                         jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Eu-
                                                                         roopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina
Kanne koskee sitä, miten komissio hallinnoi järjestelmää,                ovat Dr. Michael Schütte, Bruckhaus Westrick Heller Löber,
joka koskee vuotuisten, banaanintuontia koskevien lupien                 Bryssel ja prosessiosoite Luxemburgissa on asianajotoimisto
myöntämistä hakijoille 13.2.1993 annetun neuvoston asetuk-               Bonn & Schmitt, 7 Val Ste Croix.
sen (ETY) N:o 404/93 18 artiklassa, sellaisena kuin tämä asetus
on olennaisesti muutettuna 20.7.1998 annetulla asetuksella
(EY) N:o 1637/98, säädetyn, kolmansia maita koskevan tariffi-            Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
kiintiön rajoissa. Kanne koskee sitä, että komissio sääti vähen-
nyskertoimesta, joka perustuu kantajan mukaan virheelliseen              1. kumoaa 8.7.1999 tehdyn komission päätöksen,
viitemäärään, minkä takia määrä, jonka kantajat voivat lupien
mukaisesti tuoda markkinointivuonna 1999, pienenee.
                                                                              toissijaisesti: kumoaa komission päätöksen siltä osin kuin
                                                                              komissio on on virheellisesti käyttänyt takaisinperittävän
                                                                              määrän laskemisen perusteena hyväksyttyjen 1 246,9 mil-
Kantajat esittävät seuraavat väitteet:                                        joonan Saksan markan (vähennettynä 27 miljoonan suu-
                                                                              ruisella sulkemistuella) kokonaismäärää tosiasiallisesti
                                                                              myönnettyjen toimintatukien sijasta,
–    Vuoden 1999 lopullinen viitemäärä on virheellinen. Ko-
     missio tiesi vuoden 1999 lopullisesta vähennyskertoimesta           2. velvoittaa komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyn-
     säätäessään, että tosiasiassa tuotujen banaanien tai käytet-             tikulut.
     tyjen lupien määrä olivat huomattavasti pienemmät kuin
     toimijoiden ilmoittamat viitemäärät.
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
–    Komission harkintavallan piiriin ei kuulu sen hyväksymi-
     nen, että määrät otetaan huomioon kahteen kertaan tai               Kanteen kohteena olevalla, Saksalle osoitetulla päätöksellä,
     että määrät ylitetään 4:llä tai 3 prosentilla. Komissiolla ei       todettiin EY:n 87 artiklan 1 kohdan nojalla, että Saksan
     ole harkintavaltaa vaan ainoastaan velvollisuus asettaa             kantajalle myöntämä 41,5 miljoonan euron suuruinen tuki ei
     laillinen vähennyskerroin, ja komissio on laiminlyönyt              sovellu EY:n yhteismarkkinoille. Komissio oli asettanut useissa
     tämän velvollisuutensa.                                             kyseistä päätöstä edeltäneissä päätöksissä valtiontuen myöntä-
                                                                         misen edellytykseksi sen, että kantaja vähentää vuosittaista
                                                                         laivanrakennuskapasiteettia. Komissio katsoi sitten, että kanta-
                                                                         ja ei ollut noudattanut näitä rajoittamisehtoja. Komission
–    Komissio ei ole soveltanut oikeussääntöjä oikein, kun               mukaan valtiontuki ei ollut siten yhteisön oikeuden mukainen
     se on asiasta tietoisena hyväksynyt viitemäärien 3:n tai            siltä osin kuin se ylitti hyväksytyn kapasiteetin.
     4 prosentin suuruiset ylitykset. Komissio ei voi myöskään
     perustella näitä virheitä väittämällä, että sillä on ollut
     vaikeuksia todeta, miten suuria määriä banaaneja on                 Kantaja riitauttaa päätöksen seuraavista syistä:
     tarkkaan ottaen tuotu. Vuoden 1999 vähennyskertoimen
     laskemisen perustana ei enää pidetä ennen banaanien
     yhteisen markkinajärjestelyn voimaantuloa myytyjen ba-              Olennaisten             menettelymääräysten            rikko-
     naanien määrää vaan tosiasiallisesti vuosina 1994, 1995 ja          minen
     1996 tuotujen banaanien tai käytettyjen lupien määrää.
                                                                         –    Komission kokoonpano oli kanteen kohteena olevasta
                                                                              päätöksestä päätettäessä virheellinen, koska Bangemannin
                                                                              ”lomauttaminen” ei perustunut lakiin. Lisäksi jo kaksi
                                                                              komission jäsentä, nimittäin komission puheenjohtaja San-
                                                                              ter ja Bonino, oli valittu Euroopan parlamenttiin, mikä oli
                                                                              yhteensopimatonta heidän tehtävänsä kanssa komissiossa.
 ---pagebreak--- C 6/28                    FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         8.1.2000
–      Lisäksi komissio oli käsitellyt tosiseikkoja riittämättömästi       Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
       ja jättänyt noudattamatta EY:n 253 artiklan mukaista
       perusteluvelvollisuuttaan.
                                                                           Kanteen perusteeksi esitetään seuraavat seikat:
Aineellisoikeuden rikkominen
–      Komissio on soveltanut direktiivin 90/684/ETY (1) 10a               Komissiolla ei enää eroamisensa jälkeen ole ollut toimivaltaa
       artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettua käsitettä              päätöksen tekemiseen, sillä sen päätöksentekotoimivalta on
       kapasiteettirajoitus oikeudellisesti virheellisellä tavalla ja      ollut rajoitettu senhetkisiin ja kiireellisiin asioihin.
       aikaisemmasta päätöskäytännöstään poikkeavasti tuotan-
       non rajoitusmerkityksessä. Säännöstä on kuitenkin tulkit-
       tava oikein siten, että ainoastaan telakan teknisiä laitteita       Komission kokoonpano on 8.7.1999 eli päivänä, jona päätök-
       on tosiasiallisesta tuotannosta riippumatta rajoitettava.           sestä on äänestetty ja se on tehty, ollut virheellinen, koska
       Lisäksi menettelyllä on loukattu luottamuksensuojan peri-           komission puheenjohtaja Santer ja komission jäsen Bonino
       aatetta, yhdenvertaisuusperiaatetta ja suhteellisuusperiaa-         eivät enää olisi saaneet osallistua istuntoon tultuaan valituiksia
       tetta.                                                              Euroopan parlamenttiin. Lisäksi komissio oli perusteettomasti
                                                                           ”lomauttanut” komission jäsen Bangemannin ja sulkenut hänet
–      Komissio on vielä lainvastaisesti käyttänyt päätöksensä             istunnon ulkopuolelle.
       perusteena hyväksyttyjen tukien kokonaismäärää totea-
       matta, mikä tosiasiallisesti myönnettyjen tukien määrä oli.
                                                                           Komissio on loukannut kantajan oikeutta tulla kuulluksi,
( 1)  Laivanrakennusteollisuudelle myönnettävistä tuista 21 päivänä        kun se ei ole antanut tälle mahdollisuutta esittää kantaansa
      joulukuuta 1990 annettu neuvoston direktiivi 90/684/ETY (EYVL        päätöksen perusteluille keskeisistä, komission neuvonantajana
      L 380, 31.12.1990, s. 27), sellaisena kuin se on muutettuna          toimineen First consulting limitedin, Lontoo, lausunnoista eikä
      20.7.1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/68/ETY (EYVL          Bundesverband deutscher Bankenin (BdB) lausunnosta.
      L 219, 4.8.1992, s. 54).
                                                                           Komissio ei ole noudattanut EY 253 artiklan mukaista peruste-
                                                                           luvelvollisuuttaan, koska se ei ole selittänyt Wohnungsbauför-
                                                                           derungsanstalt-omaisuuden (Wfa) perustaksi asettamiensa
                                                                           tuottojen laskemismenetelmää eikä näyttänyt toteen EY 87
                                                                           artiklan 1 kohdan mukaisten muiden tunnusmerkkien täytty-
                                                                           mistä.
Westdeutsche Landesbank Girozentralen 12.10.1999 Eu-
     roopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                                                                           Päätös on EY 87 artiklan 1 kohdan vastainen, koska siinä
                                                                           laajennetaan valtiontuen käsitettä lainvastaisesti, kun siinä
                           (Asia T-228/99)                                 sovelletaan tervehdyttämistapauksia varten kehitettyä markki-
                                                                           nataloussijoittajan periaatetta erottelematta myös kantajaan,
                             (2000/C 6/51)                                 joka on kannattava yritys. Komissio edellyttää päätöksessä
                                                                           tämän lisäksi ensimmäistä kertaa, että yritysten olisi tähdättävä
                                                                           vähintään alan keskimääräisiin tuottoihin kohtuullisten tuotto-
                                                                           jen sijaan.
                      (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Westdeutsche Landesbank Girozentrale, Düsseldorf (Saksan                   Komissio jättää oman päätöskäytäntönsä ja yhteisöjen tuo-
liittotasavalta), on nostanut 12.10.1999 Euroopan yhteisöjen               mioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön vastaisesti otta-
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo-                   matta huomioon, että myöskään yksityiset sijoittajat eivät ole
pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on                  keskittyneet yksinomaan tuottoihin. Vähintään alan keski-
Frank Montag, Freshfields Deringer, Köln ja prosessiosoite                 määräisiä tuottoja koskeva vaatimus syrjii julkisia yrityksiä ja
Luxemburgissa asianajotoimisto Aloise May, 31 Grand Rue,                   loukkaa EY 295 artiklan mukaista omistusoikeusperiaatetta.
Luxemburg.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:                Komissio soveltaa väärin ymmärtämäänsä markkinataloussi-
                                                                           joittajan periaatetta virheellisesti ja päätyy harhaanjohtaviin
1. kumoaa Saksan liittotasavallan Westdeutsche Landesbank                  Wfa-omaisuuden tuottoarvoihin.
       Girozentralen hyväksi toteuttamista toimenpiteistä
       8 päivänä heinäkuuta 1999 tehdyn komission päätöksen
       K(1999)2265 lopull., ja                                             Komisson lähtökohtana on perusteettomasti se, että Wfa-
                                                                           omaisuuden riskiprofiili on taloudellisesti verrattavissa perus-
2. velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                    pääomaan.


title: Asia T-329/01: Archer Daniels Midland Companyn 21.12.2001 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 84/62                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     6.4.2002
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–     kumoaa vastaajan päätöksen, sellaisena kuin se on annet-            –     kumoaa kantajaa koskevan ajanjaksolta 1995–1997 laa-
      tu kantajalle tiedoksi 13.2.2001 ja 23.2.2001 päivätyillä                 ditun jaksoittaisen arviointikertomuksen siltä osin kuin
      kirjeillä, soveltaa freelance-tulkkeihin ja siis myös kanta-              siinä jätetään huomioimatta tilapäisryhmän, tilapäisen
      jaan 65 vuoden ikärajaa                                                   muutoksenhausta vastaavan pariteettiryhmän ja arviointi-
                                                                                asioiden pariteettikomitean lausunnot ja siltä osin kuin
                                                                                siinä ei arvioida kantajan ammattiyhdistystoimintaa ja
–     kumoaa tarvittaessa 7.9.2001 päivätyn ja 10.9.2001                        hänen edustajan asemaansa osana niitä tehtäviä, joita
      vastaanotetun komission päätöksen, jolla hylätään kanta-                  hänelle toimielimessään kuuluu,
      jan valitus
                                                                          –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
–     katsoo, että kantaja voi jatkaa freelance-tulkin palvelujen
      tarjoamista yhteisön toimielimille 65 vuotta täytettyään
                                                                          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
–     velvoittaa vastaajan korvaamaan kantajalle aiheutuneen
      vahingon, jonka suuruudeksi on väliaikaisesti arvioitu
      1 EUR
                                                                          Kantaja, joka on komission virkamies, riitauttaa päätöksen,
                                                                          jolla hylättiin valitus, jossa kantaja vaati häntä koskevan
–     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut ko-             ajanjaksolta 1995–1997 laaditun arviointikertomuksen ku-
      konaisuudessaan.                                                    moamista.
                                                                          Kanteensa tueksi kantaja väittää, että tietyt arvioinnit eivät
                                                                          ole oikeutettuja ja että hänelle on aiheutunut ammatilliseen
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                       tilanteeseen ja urakehitykseen kohdistunutta vahinkoa sen
                                                                          jälkeen, kun hänet valittiin paikalliseen henkilöstökomiteaan
                                                                          ja kun hän aloitti ammattiyhdistystoiminnan. Kantaja vetoaa
Kantaja vetoaa kanteensa tueksi samoihin oikeudellisiin perus-            siihen, että häneen on kohdistettu henkistä ahdistelua, jolla on
teisiin kuin asiassa T-153/01, Mercedes Alvarez Moreno                    pyritty rajoittamaan hänen vapauttaan ammatilliseen järjestäy-
vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (EYVL C 275,                         tymiseen, siihen, että henkilöstösääntöjen 43 artiklan yleisiä
29.9.2001, s. 11).                                                        täytäntöönpanosäännöksiä on rikottu ja siihen, että hyvän
                                                                          hallinnon periaatetta on loukattu.
                                                                          Archer Daniels Midland Companyn 21.12.2001 Euroopan
Giorgio Ledebefin 21.12.2001 Europan yhteisöjen komis-                            yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                   siota vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-329/01)
                          (Asia T-326/01)
                                                                                (2002/C 84/115)
                          (2002/C 84/114)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                          Archer Daniels Midland Company on nostanut 21.12.2001
Giorgio Ledebef, kotipaikka Senningerberg (Luxemburgin                    Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
suurherttuakunta), on nostanut 21.12.2001 Euroopan yhteisö-               messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-
jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Eu-                 jan edustajat ovat professori Karl Otto Lenz, L. Martin Alegi,
roopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustaja on                E. W. Batchelor ja M. Garcia, asianajotoimisto Baker &
asianajaja Gilles Bounéou, prosessiosoite Luxemburgissa.                  McKenzie, Lontoo (Yhdistynyt kuningaskunta).
 ---pagebreak--- 6.4.2002                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 84/63
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin               –     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut
–    kumoaa EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan
     soveltamisesta (Asia N:o COMP/E-1/36.756 – Natrium-                 –     velvoittaa komission korvaamaan EuroCommercelle tästä
     glukonaatti) 2 päivänä lokakuuta 2001 tehdyn komission                    oikeudenkäynnistä aiheutuneet kulut
     päätöksen 1 artiklan siltä osin kuin se koskee ADM:ia
     ainakin siltä osin kuin siinä todetaan ADM:n osallistuneen
     kilpailusääntöjen rikkomiseen 4.10.1994 jälkeen
–    kumoaa EY 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan
     soveltamisesta (Asia N:o COMP/E-1/36.756 – Natrium-                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     glukonaatti) 2 päivänä lokakuuta 2001 tehdyn komission
     päätöksen 3 artiklan siltä osin kuin se koskee ADM:ia
–    tai toissijaisesti muuttaa päätöksen 3 artiklaa siltä osin          Kantaja on kansainvälinen yhteenliittymä, jonka tarkoituksena
     kuin se koskee ADM:ia siten, että ADM:lle määrätty sakko            on kauppaan liittyvien ongelmien tutkiminen ja ratkaiseminen.
     kumotaan tai sen määrää vähennetään                                 Kantaja on tältä osin tehnyt komissiolle useita kanteluja,
                                                                         jotka koskevat muita kuin maksuja koskevia sääntöjä ja
–    velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                monenvälistä toimitusmaksua, joita maksukorttiorganisaatiot
                                                                         käyttävät. Korttitapahtumia vastaanottavan (kauppiaan) pan-
                                                                         kin on maksettava kortin myöntäneelle (asiakkaan) pankille
                                                                         monenvälinen toimitusmaksu. Tällä maksulla on kantajan
                                                                         mukaan suora vaikutus siihen maksuun, joka kauppiaan on
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      maksettava korttitapahtumia vastaanottavalle pankille siitä,
                                                                         että asiakkaat käyttävät maksukortteja maksaessaan. Muut
                                                                         kuin maksuja koskevat säännöt ovat sääntöjä, jotka koskevat
Perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa            maksukorttien myöntämistä ja hankkimista.
T-322/01, Roquette Frères vastaan komissio.
                                                                         Komissio on riitautetussa päätöksessä katsonut, että ei ollut
                                                                         tarvetta toteuttaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan
                                                                         mukaisia toimia muita kuin maksuja koskevien sääntöjen
                                                                         osalta. Kantajan mukaan tämä päätös on sekä EY:n perustamis-
                                                                         sopimuksen että ETA-sopimuksen vastainen.
EuroCommerce A.I.S.B.L:n 27.12.2001 Euroopan yhteisö-
           jen komissiota vastaan nostama kanne
                          (Asia T-336/01)                                Kantaja väittää, että komissio ei ottanut huomioon sen oikeutta
                                                                         tulla kuulluksi. Asetuksen N:o 2842/98 6 artiklan mukaisesti
                                                                         lähetetyn toisen kirjeen perusteella esittämissään huomautuk-
                          (2002/C 84/116)                                sissa kantaja peruutti ehdollisesti kantelunsa siinä uskossa, että
                                                                         komissio kieltäisi monenvälisen toimitusmaksun. Tämä maksu
                                                                         on kantajan mukaan läheisessä yhteydessä muihin kuin maksu-
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                       ja koskeviin sääntöihin. Myöhemmin komissio muutti tältä
                                                                         osin mielipidettään. Kantajan mukaan sillä ei kuitenkaan ollut
                                                                         silloin mahdollisuutta esittää huomautuksiaan.
EuroCommerce A.I.S.B.L on nostanut 27.12.2001 Euroopan
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kan-
teen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edusta-
jina ovat Pierre V. F. Bos ja Morten Nissen, asianajotoimisto            Lisäksi kantaja väittää, että EY:n perustamissopimuksen 81 ar-
Dorsey & Whitney LLP, Bryssel (Belgia).                                  tiklaa on rikottu ja hyvän hallinnon periaatetta loukattu, koska
                                                                         komissio ei ole tutkinut muita kuin maksuja koskevia sääntöjä
                                                                         ja monenvälisiä toimitusmaksuja yhdessä. Kantajan mukaan
                                                                         niitä olisi pitänyt tutkia yhdessä sen arvioimiseksi, onko niillä
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         haitallinen vaikutus kilpailuun vai ei. Komissio on riitautetussa
                                                                         päätöksessä hyväksynyt muut kuin maksuja koskevat säännöt
–    kumoaa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan ja ETA-                ja sillä on tarkoitus hyväksyä monenvälinen toimitusmaksu.
     sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä (Asia                Kantaja toteaa kuitenkin, että nämä näkökodat liittyvät lähei-
     COMP/29.373 – Visa International) 9.8.2001 tehdyn                   sesti toisiinsa ja että niiden yhteisvaikutusta kilpailuun olisi
     komission päätöksen                                                 pitänyt tutkia.


title: Asia C-504/03: Euroopan yhteisöjen komission 27.11.2003 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
24.1.2004                FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                           C 21/27
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                           Espanjan viranomaiset eivät noudattaneet direktiivistä 64/221/
                                                                       ETY johtuvia velvoitteitaan, koska osoitettuaan, että asian-
                                                                       omaisille henkilöille, joiden osalta ne totesivat, että heihin
1.    Toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut           sovelletaan yhteisöjen oikeutta, oli määrätty maahantulokielto
      ulkomaalaisten liikkumista ja oleskelua koskevien, yleis-        Schengenin tietojärjestelmässä, Espanjan viranomaiset päätteli-
      een järjestykseen ja turvallisuuteen sekä kansanterveyteen       vät automaattisesti ja ilman yksilöllistä arviointia, että näiltä
      perustuvien erityistoimenpiteiden yhteensovittamisesta           henkilöiltä oli evättävä pääsy Espanjan valtion alueelle ja
      25 päivänä helmikuuta 1964 annetun direktiivin 64/               että heidän viisumihakemuksensa oli hylättävä, eivätkä ne
      221/ETY (1) 1, 2, 3 ja 6 artiklan mukaisia velvoitteitaan,       suorittaneet tarpeellisia tarkastuksia varmistuakseen siitä, että
      koska se on evännyt viisumin ja pääsyn Espanjan valtion          tällainen henkilökohtainen tietojärjestelmään kirjaaminen oli
      alueelle kahdelta henkilöltä, jotka kummatkin ovat kol-          perusteltu yhteisöjen oikeudessa asetettujen edellytysten kan-
      mansien valtioiden kansalaisia ja joiden perheenjäsenet          nalta.
      ovat Euroopan unionin kansalaisia, vain siitä syystä,
      että heille on määrätty maahantulokielto Schengenin
                                                                       (1) EYVL P 56, 4.4.1964, s. 850; EP 05/01, s. 28.
      tietojärjestelmässä (jäsenvaltion vaatimuksesta), ja koska
      se ei perustellut riittävällä tavalla päätöstään evätä viisu-
      mit ja maahantulo.
2.    Velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
      denkäyntikulut.
                                                                       Euroopan yhteisöjen komission 27.11.2003 Ranskan tasa-
                                                                                valtaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-504/03)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                               (2004/C 21/50)
                                                                       Euroopan yhteisöjen komissio on 27.11.2003 nostanut Euroo-
Sellaisten henkilöiden liikkumista ja oleskelua koskevissa asi-        pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa
oissa sovellettava yhteisön säädös, joihin sovelletaan yhteisöjen      vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat J.-P. Keppenne ja V. Di
oikeutta (unionin kansalaiset tai kolmansien valtioiden kansa-         Bucci, prosessiosoite Luxemburgissa.
laiset, joiden perheenjäsenet ovat unionin kansalaisia), on
direktiivi 64/221/ETY, jossa estetään, että tällaiset henkilöt
määrätään Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn                  Euroopan yhteisöjen komission vaatii, että yhteisöjen tuo-
yleissopimuksen 96 artiklassa tarkoitettuun maahantulokiel-            mioistuin:
toon, koska maahantulokieltoon määräämisesta seuraa pää-
sääntöisesti, että kaikkien Schengenin säännöstöä soveltavien          1.    Toteaa, että Ranskan tasavalta on rikkonut sille EY
jäsenvaltioiden on evättävä kyseisen henkilön pääsy alueelleen.              249 artiklan neljännen kohdan ja Ranskan valtion Bull-
                                                                             yritykselle myöntämästä käteisennakosta 13.11.2002
                                                                             tehdyn komission päätöksen 2003/599/EY (tiedoksian-
                                                                             nettu numerolla K(2002) 4366) (1) 2 ja 3 artiklan mukai-
                                                                             sia velvollisuuksiaan, koska se ei ole toteuttanut asetetussa
Unionin kansalaiselta tai sellaiselta kolmanen valtion kansalai-             määräajassa tarvittavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi,
selta, jonka perheenjäsenet ovat unionin kansalaisia, voidaan                että Bull-yritys maksaa takaisin saamansa käteisennakon
evätä maahantulo yleistä järjestystä koskevista syistä vain                  ja siihen liittyvät korot edellä mainitun päätöksen mukai-
silloin, kun asianomaisen henkilön toiminta uhkaa välittömäs-                sesti.
ti, tosiasiallisesti ja riittävän vakavasti yhteiskunnan perusta-
vanlaatuista etua. Seikkoja, joiden on katsottava muodostavan          2.    Velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeuden-
yleisen järjestyksen uhan perinteisessä yhteisöjen oikeudessa                käyntikulut.
(direktiivi 64/221/ETY) tarkoitetulla tavalla, ei pidä rinnastaa
siihen, mikä muodostaa tällaisen uhan Schengenin sopimuksen
soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen 96 artiklan 2 kohdassa
tarkoitetulla tavalla. Esillä olevassa asiassa Saksan vaatimukses-     Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
ta tapahtunut Schengenin tietojärjestelmään kirjaaminen ei voi
sellaisenaan muodostaa riittävää osoitusta yleisen järjestyksen
todellisesta ja vakavasta uhasta, koska yhtäältä kyseisen kirjaa-      Ranskan tasavalta ei ole ryhtynyt mihinkään toimenpiteisiin
misen perusteet eivät ole tiedossa ja koska toisaalta asianomai-       noudattaakseen 13.11.2002 tehtyä päätöstä eikä ole toimitta-
nen oleskelee laillisesti yhden jäsenvaltion alueella, mikä on         nut kohtuullisessa ajassa komissiolle ehdotustaan vaihtoehtoi-
osoitus siitä, että tämänkaltaista uhkaa ei ole olemassa.              sista toimenpiteistä.
 ---pagebreak--- C 21/28                 FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                        24.1.2004
Ranskan tasavalta on vahvistanut halukkuutensa noudattaa              Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
13.11.2002 tehtyä päätöstä. Se ei ole kuitenkaan esittänyt
näyttöä, että Bull olisi maksanut takaisin viimeistään
17.6.2003 450 miljoonan euron käteisennakon ja siihen                 Direktiivin 80/778/ETY 7 artiklan 6 kohdasta ja 19 artiklasta
lilittyvät korot. Ranskan tasavalta ei ole milloinkaan esittänyt,     – luettuna yhdessä kyseisen direktiivin liitteen I kanssa –
että sen olisi täysin mahdotonta noudattaa asianmukaisesti            käy ilmi, että suurimman sallitun nitraattipitoisuuden olisi
päätöstä. Se ei ole ryhtynyt mihinkään toimiin Bullin suhteen         15.7.1985 lähtien pitänyt kaikessa Ranskan juomavedessä olla
avun takaisinmaksamiseksi. Lisäksi päätöksen täytäntöönpa-            alhaisempi tai yhtä suuri kuin 50 mg/l.
noon ei liity mitään erityisiä vaikeuksia, koska takaisinmaksus-
ta on sovittu jo alun perin yhtäältä komission ja Ranskan
tasavallan ja toisaalta Bull-yrityksen välillä.
                                                                      Virallisista julkaisuista käy kuitenkin ilmi, että 13 prosentille
                                                                      Bretagnen alueen kokonaisväestöstä tarjottiin vuonna 1988
                                                                      vettä, jonka nitraattipitoisuus oli tilapäisesti tai pysyvästi
Ranskan tasavalta on lisäksi antanut asetetun määräajan kulua         suurempi kuin 50 mg/l.
umpeen nostamatta kumoamiskannetta mainitusta päätökses-
tä, jota on näin ollen pidettävä lopullisena siihen nähden.
                                                                      Komission antamassa perustellussa lausunnossa vahvistetun
                                                                      määräajan päättyessä Ranskan viranomaiset ovat myöntäneet,
                                                                      että kyseinen prosenttimäärä – vaikka se olikin laskenut – oli
(1) EUVL L 209, 19.8.2003, s. 1.                                      edelleen 2,6 vuonna 2002.
                                                                      (1) EYVL L 229, 30.8.1980, s. 11.
Euroopan yhteisöjen komission 28.11.2003 Ranskan tasa-
                  valtaa vastaan nostama kanne                        Euroopan yhteisöjen komission 4.12.2003 Saksan liittota-
                                                                                savaltaa vastaan nostama kanne
                         (Asia C-505/03)
                                                                                (Asia C-510/03)
                          (2004/C 21/51)                                                         (2004/C 21/52)
                                                                      Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 4.12.2003 Euroo-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 28.11.2003 Euroo-            pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasaval-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa            taa vastaan. Kantajan asiamies on Josef Christian Schieferer,
vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat G. Valero Jordana ja               prosessiosoite Luxemburgissa.
F. Simonetti, prosessiosoite Luxemburgissa.
                                                                      Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
tuin:                                                                 1.    toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut
                                                                            kaasumaisia polttoaineita käyttäviä laitteita koskevan
                                                                            jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 29 päivänä
1.     toteaa, ettei Ranskan tasavalta ole noudattanut juomave-             kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/396/
       den laadusta 15.7.1980 annetun neuvoston direktiivin                 ETY (1) 8 artiklan mukaisia velvoitteitaan, kun se antoi ja
       80/778/ETY (1), sellaisena kuin se on muutettuna, 7 artik-           piti voimassa sellaisia säännöksiä, joilla estetään direktii-
       lan 6 kohdan eikä liitteen I mukaisia velvoitteitaan, koska          vin 90/396/ETY mukaisten kaasumaisia polttoaineita
       se ei ole noudattanut direktiivin vaatimuksia Bretagnen              käyttävien laitteiden, kuten kaasulla toimivien vedenläm-
       juomaveden nitraattipitoisuuden osalta                               mittimien, markkinoille saattaminen ja käyttöönotto.
2.     velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-         2.    velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeuden-
       tikulut.                                                             käyntikulut.


title: Asia C-19/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht München I (Saksa) on esittänyt 19.1.2015 – Verband Sozialer Wettbewerb e.V. v. Innova Vital GmbH

text:
               20.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 127/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht München I (Saksa) on esittänyt 19.1.2015 – Verband Sozialer Wettbewerb e.V. v. Innova Vital GmbH
   (Asia C-19/15)
   (2015/C 127/14)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landgericht München I

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Verband Sozialer Wettbewerb e.V.

      Vastaaja: Innova Vital GmbH

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko asetuksen (EY) N:o 1924/2006 (1) 1 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että tämän asetuksen säännöksiä sovelletaan myös kaupallisessa viestinnässä lopulliselle kuluttajalle tarkoitettujen elintarvikkeiden mainonnassa esitettäviin ravitsemus- ja terveysväitteisiin, jos kaupallinen viestintä tai mainonta suuntautuu yksinomaan ammattilaisille?

      (1)  Elintarvikkeita koskevista ravitsemus- ja terveysväitteistä 20.10.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1924/2006 (EUVL L 404, s. 9).


title: Asia C-155/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 20.1.2011 — Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 12, EY 18, EY 39 ja EY 43 artikla — Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 4, 28 ja 31 artikla — Verolainsäädäntö — Omistusoikeuden siirtoa koskevasta verosta vapauttamisen edellytykset kiinteää omaisuutta ensimmäistä kertaa hankittaessa — Vapautus, joka on varattu ainoastaan Kreikassa asuville henkilöille ja kreikkalaista alkuperää oleville henkilöille, jotka eivät asu siellä hankintahetkellä)

text:
               12.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 80/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 20.1.2011 — Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-155/09) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - EY 12, EY 18, EY 39 ja EY 43 artikla - Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 4, 28 ja 31 artikla - Verolainsäädäntö - Omistusoikeuden siirtoa koskevasta verosta vapauttamisen edellytykset kiinteää omaisuutta ensimmäistä kertaa hankittaessa - Vapautus, joka on varattu ainoastaan Kreikassa asuville henkilöille ja kreikkalaista alkuperää oleville henkilöille, jotka eivät asu siellä hankintahetkellä)
   2011/C 80/04
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: R. Lyal ja D. Triantafyllou)

      Vastaaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: P. Mylonopoulos ja V. Karra)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 18, EY 39 ja EY 43 artiklan rikkominen — Vapautus omistusoikeuden siirtoa koskevasta verosta kiinteää omaisuutta ensimmäistä kertaa hankittaessa — Vapautus, joka myönnetään vain henkilöille, jotka jo asuvat Kreikassa, samoin kuin Kreikan kansalaisille, jotka eivät asu Kreikassa ostohetkellä

      Tuomiolauselma

               1.

               Koska Helleenien tasavalta

                           —

                           on myöntänyt lain 1078/1980 1 §:n 1 momentin ja 3 momentin ensimmäisen kohdan nojalla vapautuksen kiinteän omaisuuden omistusoikeuden siirtoa koskevasta verosta ainoastaan henkilöille, jotka asuvat vakituisesti Kreikassa, mutta ei ole myöntänyt vapautusta henkilöille, jotka eivät asu Kreikassa ja jotka aikovat asettautua tulevaisuudessa sinne, ja

                           —

                           on myöntänyt tietyin edellytyksin vapautuksen samasta verosta ainoastaan Kreikan kansalaisille tai kreikkalaista alkuperää oleville henkilöille, kun nämä ostavat ensiasunnon Kreikasta,
                           se ei ole noudattanut EY 12, EY 18, EY 39 ja EY 43 artiklan eikä Euroopan talousalueesta 2.5.1992 tehdyn sopimuksen 4, 28 ja 31 artiklan mukaisia velvoitteitaan.

               2.

               Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 167, 18.7.2009.


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 11 päivänä kesäkuuta 1996, asiassa T-111/94, Giovanni Ouzounoff Popoff vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö - Palkan osan siirtäminen jäsenvaltion valuuttana, joka on eri kuin sen maan valuutta, jonka alueella toimielimen kotipaikka on - Tutkimatta jättäminen)

text:
N:o C 210/ 14          FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       20.7.96
     YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                              päätöksen kumoamista, jolla kantajan hakemus pääosaston
                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO ,                               IA — poliittiset ulkosuhteet apulaispääjohtajan virkaan
                   11 päivänä kesäkuuta 1996,                         hylättiin, ja toisaalta sen päätöksen kumoamista , jolla B
                                                                      nimitettiin tähän virkaan, ensimmäisen oikeusasteen
asiassa T-l 11/94, Giovanni Ouzounoff Popoff vastaan                  tuomioistuin ( kolmas jaosto ), toimien kokoonpanossa :
                Euroopan yhteisöjen komissio (')                      puheenjohtaja C. P. Briet sekä tuomarit B. Vesterdorf ja A.
(Henkilöstö — Palkan osan siirtäminen jäsenvaltion valuut            Potocki, kirjaaja hallintovirkamies J. Palacio Gonzalez, on
tana, joka on eri kuin sen maan valuutta, jonka alueella              antanut 11.6.1996 tuomion, jonka tuomiolauselma on
   toimielimen kotipaikka on — Tutkimatta jättäminen)                 seuraava :
                          ( 96/C 210/34 )
                                                                      1 ) Kanne hylätään.
                 (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
                                                                      2 ) Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluis
                                                                           taan .
Asiassa T-l 11/94 , Euroopan yhteisöjen komission virka
mies Giovanni Ouzounoff Popoff, edustajinaan asianajajat
Antonio Creus, Barcelona , ja Bonifacio Garcia Porras,                (') EYVL N:o C 208 , 12.8.1995
Salamanca , vastaan Euroopan yhteisöjen komissio ( asia
miehinään : Amparo Alcover San Pedro, Ana Maria Alves
Vieira ja Carlos Gomez de la Cruz ), jossa kantaja vaatii
ensiksi sen päätöksen kumoamista , jolla hylättiin kantajan
tekemä valitus liittyen kantajan palkan osan siirtämiseen
asuntosäästötilille, jolla valuuttana käytettiin Tanskan
kruunuja ( DKK ), toiseksi kantaja vaatii sen toteamista, että            YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
hänellä on oikeus tällaisen siirron tekemiseen , ja kolman                         TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
neksi kantaja vaatii vahingonkorvausta , ensimmäisen                                   11 päivänä kesäkuuta 1996,
oikeusasteen tuomioistuin ( kolmas jaosto ), toimien
                                                                      asiassa T-147/95 , Genevieve Pavan vastaan Euroopan
kokoonpanossa : jaoston puheenjohtaja C. P. Briet, tuoma                                     parlamentti ( 1 )
rit B. Vesterdorf ja A. Potocki , kirjaaja : johtava hallintovir
kamies B. Pastor, on antanut 11.6.1996 tuomion, jonka                 (Henkilöstö — Perheenhuoltajan lisä — Muualta saatu lisä
tuomiolauselma on seuraava :                                                  — Henkilöstösääntöjen 67 artiklan 2 kohta)
                                                                                ( 96/C 210/36 )
1 ) Kanne jätetään tutkimatta.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
2 ) Asianosaiset vastaavat kukin omista oikeudenkäyntiku
     luistaan .
                                                                      Asiassa T-147/95 , Euroopan parlamentin virkamies Gene
                                                                      vieve Pavan, Luxemburg, edustajanaan asianajaja Alain
(n EYVL N:o C 120 , 30.4.1994                                         Lorang, Luxemburg, prosessiosoite Luxemburgissa asian
                                                                      ajotoimisto Alain Lorang, 51 , rue Albert l er, vastaan Euroo
                                                                      pan parlamentti ( asiamiehinä Manfred Peter ja Jannis
                                                                      Pantalis, avustajanaan Alex Bonn ), jossa kantaja vaatii
                                                                      Euroopan parlamentin 29.9.1994 tekemän sellaisen
                                                                      päätöksen kumoamista, jolla kantajalta vaadittiin takaisin
     YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                              489 063 Luxemburgin frangin perheenhuoltajan lisää,
                                                                      jonka hän on saanut 1.6.1987 alkaen , ensimmäisen oikeus
                TUOMIOISTUIMEN TUOMIO ,
                                                                      asteen tuomioistuin ( kolmas jaosto ), toimien kokoonpa
                   11 päivänä kesäkuuta 1996,                         nossa : jaoston puheenjohtaja C. P. Briet sekä tuomarit B.
asiassa T-118/95 , Miguel Anacoreta Correia vastaan                   Vesterdorf ja A. Potocki, kirjaaja : johtava hallintovirkamies
                Euroopan yhteisöjen komissio (')                      B. Pastor, on antanut 11.6.1996 tuomion , jonka tuomio
                                                                      lauselma on seuraava :
(Henkilöstö — Palvelukseen ottamismenettely —
                     Palkkaluokan A 1 virka)
                            96/C 210/35 )                             1 ) Euroopan parlamentin 29.9.1994 tekemä päätös siitä,
                                                                           että kantajalta vaadittiin takaisin 489 063 Luxembur
                                                                           gin frangin perheenhuoltajan lisää, jonka hän on saanut
                  (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                            1.6.1987 alkaen, kumotaan .
Asiassa T-118/95 , Miguel Anacoreta Correia , Euroopan                2 ) Parlamentti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti
yhteisöjen komission virkamies, kotipaikka Bryssel, edusta                kulut.
janaan asianajaja Georges Vandersanden, Bryssel , proses
siosoite Luxemburgissa Fiduciaire Myson Sari, 1 , rue                 (!) EYVL N:o C 248 , 23.9.1995
Glesener, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamie
hinään Gianluigi Valsesia ja Julian Currall , avustajanaan
Dennis Waelbroeck ), jossa kantaja vaatii yhtäältä sen


title: Asia T-39/07: Kanne 16.2.2007 — ENI v. komissio

text:
               14.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/45

         Kanne 16.2.2007 — ENI v. komissio
   (Asia T-39/07)
   (2007/C 82/97)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: ENI SpA (Rooma, Italia) (edustajat: asianajajat professori G. M. Roberti ja I. Perego)

      Vastaaja: komissio
   Vaatimukset
   Kantaja vaatii, että

               —

               riidanalainen päätös kumotaan siltä osin kuin siitä todetaan kantaja vastuulliseksi rikkomisesta,

               —

               tämän päätöksen 2 artiklan mukaisesti asetettu sakko kumotaan tai sitä pienennetään

               —

               komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Nyt esillä oleva kanne on nostettu samasta päätöksestä, joka on kanteen kohteena asiassa T-38/07, Shell Petroleum ym. v. komissio.
   ENI katsoo, että riidanalainen päätös on lainvastainen, koska se asetetaan siinä vastuulliseksi vain siksi, että sillä on rooli kattoyhtiönä, joka valvoo niiden yhtiöiden koko pääomaa, joita syytetään sääntöjenvastaisesta menettelystä. Tältä osin se toteaa seuraavaa:

               —

               Komissio tukeutuu olennaisin osin omistussuhteisiin liittyvään vastuun absoluuttiseen olettamaan, joka ei saa vahvistusta niistä periaatteista, jotka on kehitetty yhteisön oikeuskäytännössä EY 81 artiklan soveltamisen yhteydessä yritysten yhteenliittymien alalla, ja joka on ristiriidassa näiden periaatteiden kanssa. Tällainen tarkastelutapa on lisäksi ristiriidassa henkilökohtaisen vastuun ja rangaistavuuden perustavanlaatuisten periaatteiden sekä laillisuusperiaatteen kanssa ja se perustuu ilmeisiin arviointivirheisiin niiden tosiseikkojen osalta, jotka ENI on esittänyt komission olettamien kiistämiseksi. Komissio ei ole tässä yhteydessä perustellut näkemystään riittävästi, ja se on siten rikkonut EY 253 artiklaa.

               —

               Lisäksi riidanalaisessa päätöksessä ei myöskään oteta huomioon pääomayhtiöiden rajoitetun vastuun yhtiöoikeudellista periaatetta, joka tunnetaan samalla tavoin jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksissä, kansainvälisessä oikeuskäytännössä ja yhteisön oikeudessa itsessään; tämä menettely ei myöskään ole yhteensoveltuva niiden kriteerien kanssa, jotka on kehitetty yhteisön kilpailusääntöjen soveltamisen puitteissa yritysseuraannon tai yritysten luovuttamisen osalta. Riidanalainen päätös on myös näiden näkemysten osalta täysin perustelematon.

         ENI vaatii siten sille asetetun sakon kumoamista tai ainakin tuntuvaa lievennystä, koska komissio

               —

               ei ole arvottanut väitettyjen rikkomisten vaikutusta relevanteilla markkinoilla,

               —

               on perusteettomasti soveltanut rikkomisen toistuvuuden raskauttavaa seikkaa vetoamalla EY 81 artiklassa tarkoitettuihin päätöksiin, jotka on tehty kauan sitten ja joiden tekemiseen kantaja ei millään tavoin, ei myöskään kattoyhtiön ominaisuudessaan, ole osallistunut,

               —

               on lisäksi oikeuskäytännössä vahvistettujen kriteerien vastaisesti jättäessään Syndialin virheellisesti riidanalaisen päätöksen addressaattien piirin ulkopuolelle rikkonut asetuksen N:o 1/2003 23 artiklaa, koska se ei ole ottanut huomioon tämän yrityksen liikevaihtoa.


title: Asia T-11/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 5.6.2008 — Martins v. komissio

text:
               2.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 197/35

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 5.6.2008 — Martins v. komissio
   (Asia T-11/04) (1)

   (2008/C 197/62)

      Oikeudenkäyntikieli: ranska

   Seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 59, 6.3.2004.


title: Asia T-176/09: Kanne 6.5.2009 — Government of Gibraltar v. komissio

text:
               4.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 153/48

         Kanne 6.5.2009 — Government of Gibraltar v. komissio
   (Asia T-176/09)
   2009/C 153/92
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Government of Gibraltar (edustajat: D. Vaughan, QC ja M. Llamas, barrister)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

               —

               Päätös 2009/95/EY on kumottava siltä osin kuin siinä ulotetaan ES6120032-alue brittiläisen Gibraltarin aluevesille (sekä UKGIB0002-alueen sisä- että ulkopuolelle) ja aavan meren alueelle

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut ja muut tähän asiaan liittyvät kulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii käsiteltävänä olevalla kanteella neuvoston direktiivin 92/43/ETY mukaisen, Välimeren vyöhykkeen luonnonmaantieteellisellä alueella olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista tehdyn luettelon toisesta päivityksestä (tiedoksiannettu numerolla K(2008) 8049) (1)12.12.2008 tehdyn komission päätöksen 2009/95/EY osittaista kumoamista siltä osin kuin siinä määritetään ES6120032 ”Estrecho oriental” -alue siten, että Gibraltarin aluevedet (sekä UKGIB0002-alueen sisä- että ulkopuolella) ja aavan meren alue sisältyvät siihen.
   Kantaja esittää kanteensa tueksi seuraavat kanneperusteet.
   Ensimmäiseksi kantaja esittää, että riidanalainen päätös on ristiriidassa EY:n perustamissopimuksen kanssa, koska

               —

               komissio teki ilmeisen oikeudellisen virheen, kun se EY 229 artiklan vastaisesti määritti yhden jäsenvaltion alueen, brittiläisen Gibraltarin, osaksi toista jäsenvaltiota, Espanjaa

               —

               se tehtiin direktiivin 92/43/ETY (2) 3 artiklan 2 kohdan ja 4 artiklan 1 kohdan vastaisesti ja tämän direktiivin järjestelmää selvästi loukkaamalla, koska siihen sisältyy ajatus ”yhteisön tärkeänä pitämän alueen” aseman antamisesta suurelle osalle ES6120032-aluetta, joka ei kuulu Espanjan alueeseen vaan toiseen jäsenvaltioon, ja selvästi saman direktiivin 2 artiklan vastaisesti osalle aavaa merta, joka ei kuulu jäsenvaltioiden Euroopassa olevaan alueeseen ja jolla Espanja ei käytä eikä se voi käyttää minkäänlaista tuomiovaltaa tai suvereniteettiä

               —

               siinä on oikeudellinen virhe, koska siihen sisältyy ajatus ”yhteisön tärkeänä pitämän alueen” aseman ja direktiivin 92/43/ETY mukaisten velvollisuuksien ulottamisesta osiin ES6120032-aluetta, joka kuuluu Espanjan suvereniteettiin ja joka on päällekkäinen Yhdistyneen kuningaskunnan suvereniteettiin kuuluvan UKGIB0002-alueen kanssa, ja pyrkimyksestä soveltaa siten kahta erillistä ja erilaista oikeudellista, rikosoikeudellista, hallinnollista ja valvontaa koskevaa järjestelmää samalla alueella

               —

               se tehtiin EY 300 artiklan 7 kohdan, Yhdistyneiden kansakuntien vuodelta 1982 olevan merioikeussopimuksen (UNICLOS) XII-osan, vuodelta 1976 olevan Välimeren suojelua koskevan Barcelonan sopimuksen ja tähän sopimukseen liittyvän vuodelta 1995 olevan pöytäkirjan määräysten vastaisesti, koska siinä edellytetään, että Espanja täyttää samat ympäristövelvoitteet osalla brittiläisen Gibraltarin aluevesiä, mukaan luettuna ES6120032-alue, jotka Yhdistynyt kuningaskunta/Gibraltar on velvollinen täyttämään samalla alueella

         Toiseksi kantaja väittää, että riidanalaista päätöstä rasittavat ilmeiset tosiseikastoa koskevat virheet, joiden seurauksena komissio soveltaa lakia virheellisesti ja rikkoo EY:n perustamissopimusta, sillä soveltaminen perustuu väärään ja harhaanjohtavaan tietoon.
   Kolmanneksi kantaja väittää, että riidanalaisella päätöksellä loukattiin oikeusvarmuuden periaatetta, koska automaattinen seuraus alueiden ”päällekkäisestä” määrittämisestä on se, että samalla alueella ja samaan tarkoitukseen sovelletaan kahta oikeusjärjestelmää (Gibraltarin ja Espanjan lainsäädäntöä direktiivin 92/43/ETY täytäntöönpanemiseksi).
   Vaihtoehtoisesti kantaja väittää, että riidanalaisella päätöksellä loukattiin UNICLOS-sopimuksen 2, 3, 89 artiklassa ja 137 artiklan 1 kohdassa esitettyjä kansainvälisen tapaoikeuden periaatteita. Edelleen vaihtoehtoisesti se esittää, että siltä osin kuin päätöksessä määritetään ES6120032-alue siten, että se käsittää brittiläisen Gibraltarin aluevesiä, sillä rikotaan kansainvälisten tapaoikeuden periaatetta, jonka mukaan aluemeri ulottuu vähintään kolmen meripeninkulman etäisyydelle.

      (1)  EUVL L 43, s. 393

      (2)  Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/43/ETY, EYVL L 206, s. 7


title: Asia C-287/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale ordinario di Milano (Italia) on esittänyt 30.6.2008 — Crocefissa Savia ym. v. Ministro dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca ym.

text:
               13.9.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 236/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale ordinario di Milano (Italia) on esittänyt 30.6.2008 — Crocefissa Savia ym. v. Ministro dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca ym.
   (Asia C-287/08)
   (2008/C 236/13)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tribunale ordinario di Milano
   Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Crocefissa Savia, Monica Maria Porcu, Ignazia Randazzo, Daniela Genovese ja Mariangela Campanella

      Vastaajat: Ministro dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Direzione Didattica II Circolo — Limbiate, Ufficio Scolastico Regionale per la Lombardia, Direzione Didattica III Circolo — Rozzano, Direzione Didattica IV Circolo — Rho, Istituto Comprensivo — Castano Primo, Istituto Comprensivo A. Manzoni — Rescaldina
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Saako Euroopan unionin jäsenvaltion lainsäätäjä antaa säännöksen, jonka tarkoituksena on sisältää autenttinen tulkinta, mutta joka tosiasiassa on sisällöltään uusi ja luonteeltaan — erityisesti — sellainen, että sillä annetaan tulkitulle säännökselle taannehtivasti muita vaikutuksia kuin joita aineellista kysymystä käsitelleet tuomioistuimet enimmäkseen antoivat sille aikaisemmin vallitsevassa oikeuskäytännössä ja joita ylemmät tuomioistuimet antoivat sille oikeuskäytännössään?

               2)

               Voiko ensimmäiseen kysymykseen annettavaan vastaukseen olla vaikutusta sillä mahdollisuudella, että annettua säännöstä ei luokitella uudeksi säännökseksi, jolla on taannehtivia vaikutuksia, vaan todelliseksi tulkintasäännökseksi, jolloin tällainen luokittelu päätellään siitä, että se on yhdenmukainen sen tulkintatavan kanssa, jota kysymystä käsitelleiden tuomioistuinten vähemmistön oikeuskäytäntö edustaa, mutta se on kuitenkin ristiriidassa ylempien tuomioistuinten kannan kanssa?

               3)

               Jos vastaus on myönteinen: mitä vaikutusta kummassakin tapauksessa on arvioitaessa tällaisen säännöksen yhteensoveltuvuutta yhteisön oikeuden kanssa ja erityisesti oikeudenkäynnin ”oikeudenmukaisuutta” koskevien periaatteiden kanssa sillä seikalla, että valtio itse on asianosaisena oikeudenkäynnissä ja että kyseessä olevan säännöksen soveltaminen edellyttää, että asiaa käsittelevä tuomioistuin hylkää sille valtiota vastaan esitetyt vaatimukset?

               4)

               Mitä ovat ohjeellisesti ottaen ne ”yleiseen etuun perustuvat pakottavat syyt”, joilla voidaan tarpeen vaatiessa myös siitä vastuksesta poiketen, joka periaatteessa olisi annettava edellä 1, 2 ja 3 kohdassa esitettyihin kysymyksiin, oikeuttaa myös se, että siviiliasioissa ja yksityisoikeudellisissa oikeussuhteissa — vaikka ne onkin luotu julkisyhteisön kanssa — sovellettavalle lain säännökselle annetaan taannehtivia vaikutuksia?

               5)

               Voivatko näihin syihin kuulua sen tyyppiset organisatoriset perusteet, joihin Italian Corte di Cassazione on viitannut tuomioissaan N:o 618/2008, 677/2008 ja 11922/2008 perustellakseen erityisesti ”laajaa siirtymätointa koskevan sääntelyn” välttämättömyydellä sellaisen lainsäädännön antamista, jolla on tarkoitus säännellä paikallisviranomaisten palveluksessa olevien ATA-henkilöstöjen (tekninen ja avustava hallintohenkilöstö) siirtämistä valtiolle yli kuusi vuotta sen jälkeen kun tämä on tapahtunut?

               6)

               Onko joko tapauksessa kansallisen tuomioistuimen tehtävä kansallisen lainsäädännön vaietessa asiasta määrittää ne ”yleiseen etuun perustuvat pakottava syyt”, jotka — vireillä olevan oikeuskäynnin tapauksessa ja yhdenvertaisen oikeudenkäynnin periaatteesta poiketen — voisivat oikeuttaa säännöksen antamisen taannehtivin vaikutuksin, jotka voivat mullistaa oikeudenkäynnin lopputuloksen, vai onko kansallisen tuomioistuimen päinvastoin tyydyttävä arvioimaan, ovatko kyseessä olevan valtion lainsäätäjän nimenomaisesti valintansa tueksi esittämät syyt yhdenmukaisia yhteisön oikeuden kanssa?