201807200462012992018/C 276/323362018CJC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180523232311Asia C-336/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Apelativen sad Sofia (Bulgaria) on esittänyt 23.5.2018 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on EP
 ---documentbreak--- C2762018FI2310120180523FI0032231231Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Apelativen sad Sofia (Bulgaria) on esittänyt 23.5.2018 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on EP
   (Asia C-336/18)2018/C 276/32Oikeudenkäyntikieli: bulgaria
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Apelativen sad Sofia

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   EP

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1889/2005 (
                  1
               ) 4 artiklan 2 kohtaa, jonka mukaan ilmoittamatta jätetty rahasumma voidaan pidättää kansallisessa oikeudessa säädettyjen edellytysten mukaisesti, tulkittava siten, että se ei ole esteenä sille, että seurauksena ilmoituksen laiminlyönnistä rahasumma tuomitaan automaattisesti menetetyksi valtiolle tutkimatta rahan alkuperää, vai onko kyseistä säännöstä tulkittava siten, että siinä sallitaan vain rahasumman väliaikainen takavarikointi siihen asti, kun toimivaltainen kansallinen viranomainen on tutkinut sen alkuperän? Vastaako rikoslain (nakazatelen kodeks) 251 §:n 2 momentissa säädetty asetuksen 4 artiklan 2 kohdassa säädettyä mahdollisuutta?

            2)

            Sen mukaan, miten ensimmäiseen kysymykseen vastataan: Onko Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 1889/2005 9 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle sääntelylle, jossa säädetään asetuksen 3 artiklassa tarkoitetun ilmoittamisvelvollisuuden laiminlyönnin seuraamusten eli vapausrangaistuksen tai sakon ja ilmoittamatta jätetyn rahasumman menettämisseuraamuksen kumuloitumisesta edellyttämättä rahan alkuperän tutkimista? Täyttääkö NK:n 251 §:n 1 momentin ja 251 §:n 2 momentin – eli NK:n 251 §:n 1 momentissa säädetyn rangaistuksen tuomitseminen ja tästä syyksi lukemisesta seuraava sen rahasumman, joka on NK:n 251 §:n 1 momentissa tarkoitetun rikoksen kohteena, tuomitseminen valtiolle menetetyksi NPK:n 251 §:n 2 momentissa säädetyn velvollisuuden mukaisesti – yhtäaikainen soveltaminen asetuksen N:o 1889/2005 9 artiklan 1 kohdassa säädetyt edellytykset, joiden mukaan asetuksen 3 artiklassa säädetyn ilmoittamisvelvollisuuden laiminlyönnin osalta on käytettävä tehokkaita, varoittavia ja oikeuden loukkaamiseen ja siitä aiheutuvaan yhteiskunnalliseen vaaraan nähden oikeasuhtaisia seuraamuksia?

      (
         1
      )	Yhteisön alueelle tuotavan tai sieltä vietävän käteisrahan valvonnasta 26.10.2005 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1889/2005 (EUVL 2005, L 309, s. 9).


201807200612013122018/C 276/182512018CJC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180412121322Asia C-251/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Noord-Holland (Alankomaat) on esittänyt 12.4.2018 – Trace Sport v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven
 ---documentbreak--- C2762018FI1220120180412FI0018122132Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Noord-Holland (Alankomaat) on esittänyt 12.4.2018 – Trace Sport v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven
   (Asia C-251/18)2018/C 276/18Oikeudenkäyntikieli: hollanti
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank Noord-Holland

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Trace Sport

      Vastaaja: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane, kantoor Eindhoven

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko täytäntöönpanoasetus N:o 501/2013 (
                  1
               ) pätevä siltä osin kuin se koskee vientiä harjoittavaa tuottajaa Kelani Cyclesia?

            2)

            Onko täytäntöönpanoasetus N:o 501/2013 pätevä siltä osin kuin se koskee vientiä harjoittavaa tuottajaa Creative Cyclesia?

      (
         1
      )	Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien polkupyörien tuonnissa täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 990/2011 käyttöön otetun lopullisen polkumyyntitullin laajentamisesta koskemaan Indonesiasta, Malesiasta, Sri Lankasta ja Tunisiasta lähtöisin olevien polkupyörien tuontia riippumatta siitä, onko alkuperämaaksi ilmoitettu Indonesia, Malesia, Sri Lanka tai Tunisia 29.5.2013 annettu neuvoston täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 501/2013 (EUVL 2013, L 153, s. 1).


201807200192012932018/C 276/333422018CJC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180524242521Asia C-342/18 P: Valitus, jonka Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. on tehnyt 24.5.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-130/17, Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo v. komissio, 15.3.2018 antamasta määräyksestä
 ---documentbreak--- C2762018FI2410120180524FI0033241252Valitus, jonka Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. on tehnyt 24.5.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-130/17, Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo v. komissio, 15.3.2018 antamasta määräyksestä
   (Asia C-342/18 P)2018/C 276/33Oikeudenkäyntikieli: puola
      Asianosaiset

      Valittaja: Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A. (edustaja: M. Jeżewski, adwokat)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

            —

            Unionin yleisen tuomioistuimen 15.3.2018 antama riidanalainen määräys, jolla Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A.:n kanne asiassa T-130/17 on jätetty tutkimatta, on kumottava.

            —

            Unionin tuomioistuimen on ratkaistava tutkittavaksi ottaminen ja todettava, että Polskie Górnictwo Naftowe i Gazownictwo S.A.:n kanne asiassa T-130/17, joka koskee komission 28.10.2016 antaman päätöksen C(2016) 6950 final, joka koskee direktiivillä 2003/55/EY (
                  1
               ) taattujen kolmannen osapuolen verkkoon pääsyä ja tariffisääntelyä koskevien vaatimusten soveltamisvaatimuksesta OPAL-kaasuputkeen annetun vapautuksen edellytysten muutoksia, kumoamista SEUT 263 artiklan nojalla, on otettava tutkittavaksi.

            —

            Asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen tutkittavaksi kanteen aineellisen kysymyksen osalta.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

            1)

            Unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut SEUT 263 artiklaa virheellisesti katsoessaan, että Euroopan komission päätös ei koskenut valittajaa suoraan.
            Tämän valitusperusteen yhteydessä valittaja väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen näkemys, jonka mukaan Euroopan komission päätös ei koske suoraan valittajaa, on virheellinen. Unionin yleisen tuomioistuimen lähestymistapa ei ole sopusoinnussa sellaisen aiemman oikeuskäytännön kanssa, jonka mukaan Euroopan komission päätös koskee suoraan muita henkilöitä kuin kansallista sääntelyviranomaista, jolle kyseinen päätös on osoitettu. Valittaja väittä erityisesti, että Saksan sääntelyviranomaisella oli ilmeinen aikomus antaa vapautus sääntelystä.

            2)

            Unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi SEUT 263 artiklaa virheellisesti katsoessaan, että Euroopan komission päätös ei koskenut valittajaa erikseen
            Tässä yhteydessä valittaja väittää, että sen tilanne mahdollistaa yksilöinnin kanteiden tutkittavaksi ottamista koskevassa oikeuskäytännössä tarkoitetulla tavalla. Riidanalainen päätös koskee valittajaa erikseen sen markkina-aseman perusteella. Päätös koskee valittajaa myös sen tilanteen vuoksi, joka koskee OPAL-putkilinjan (joka on jatkoa NordStream-putkilinjalle) kanssa kilpailevan Jamał-putkilinjan omistajuutta, ja päätös vaikuttaa myös valittajan tilanteeseen yhteisönä, jonka edellytetään takaavan kaasun toimitusvarmuus.

            3)

            Unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi SEUT 263 artiklan neljännen kohdan loppuosaa virheellisesti, kun se totesi, ettei riidanalainen päätös ole sääntelytoimi
            Tässä valitusperusteessa valittaja väittää, että päätös on sääntelytoimi ja että unionin yleisen tuomioistuimen arvio on tältä osin virheellinen.

      (
         1
      )	Maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26.6.2003 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/55/EY (EUVL 2003, L 176, s. 57).


201807200592013202018/C 276/192572018CJC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180413131311Asia C-257/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Centrale Raad van Beroep (Alankomaat) on esittänyt 13.4.2018 – M. Güler v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)
 ---documentbreak--- C2762018FI1310120180413FI0019131131Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Centrale Raad van Beroep (Alankomaat) on esittänyt 13.4.2018 – M. Güler v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)
   (Asia C-257/18)2018/C 276/19Oikeudenkäyntikieli: hollanti
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Centrale Raad van Beroep

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: M. Güler

      Vastapuoli: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (Uwv)

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Voiko Turkin kansalainen, joka on päässyt jäsenvaltion laillisille työmarkkinoille, saanut kyseisen jäsenvaltion kansalaisuuden luopumatta Turkin kansalaisuudesta, ja tämän jälkeen vapaaehtoisesti luopunut vastaanottavan jäsenvaltion kansalaisuudesta ja siten unionin kansalaisuudesta, vedota päätöksen N:o 3/80 (
                  1
               ) 6 artiklaan välttääkseen TW:ssä (
                  2
               ) säädetyn asuinpaikkavaatimuksen soveltamisen?

            2)

            Jos ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen on vastattava myöntävästi, minä ajankohtana tämän Turkin kansalaisen on täytettävä edellytys siitä, ettei hän ole unionin kansalainen, voidakseen saada oikeuksia päätöksen N:o 3/80 6 artiklan perusteella: jo vastaanottavasta jäsenvaltiosta poistumisen ajankohtana vai vasta siitä myöhemmästä ajankohdasta lähtien, jona maasta vietävä etuus tulee maksettavaksi ulkomailla?

            3)

            Onko päätöksen N:o 3/80 6 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että Turkin kansalaiselta, joka oli vielä Turkkiin paluumuuton ajankohtana jäsenvaltion kansalainen mutta joka on luopunut tästä kansalaisuudesta myöhempänä ajankohtana vapaaehtoisesti, ei saa tästä jälkimmäisestä ajankohdasta lähtien evätä oikeutta erityiseen maksuun perustuvaan rahaetuuteen, joka on tarkoitettu turvaamaan vähimmäistulo asianomaisen jäsenvaltion vähimmäistoimeentulon perusteella, yksinomaan siitä syystä, että hän asuu Turkissa, vaikka hänellä ei olisi asianomaisesta jäsenvaltiosta poistumisen ajankohtaan asti ollut oikeutta tähän erityiseen etuuteen, koska sen myöntämisen edellytykset eivät olleet tuolloin vielä täyttyneet?

      (
         1
      )	Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta turkkilaisiin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 19.9.1980 tehty assosiaationeuvoston päätös N:o 3/80 (EYVL 1983, C 110, s. 60).
   (
         2
      )	Lisäetuuksien myöntämisestä voimassa olevaan sosiaaliseen vähimmäistuloon työttömyysturvalain, sairausvakuutuslain, yleisen työkyvyttömyyslain, työkyvyttömyysvakuutuksista annetun lain ja sotilaiden työkyvyttömyysetuuksista annetun lain nojalla etuuksiin oikeutetuille (lisäetuuksista 6.11.1986 annettu laki) (Wet van 6 november 1986, houdende verlening van toeslagen tot het relevante sociaal minimum aan uitkeringsgerechtigden op grond van de Werkloosheidswet, de Ziektewet, de Algemene Arbeidsongeschiktheidswet, de Wet op de arbeidsongeschiktheidsverzekering en de Wet arbeidsongeschiktheidsvoorziening militairen (toeslagenwet)).


201807200142013512018/C 276/526452017CJC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180323333312Asia C-645/17: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 23.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Frankfurt am Main – Saksa) – Emirates Airlines – Direktion für Deutschland v. Aylin Wüst ja Peter Wüst
 ---documentbreak--- C2762018FI3320120180323FI0052332331Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 23.3.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Frankfurt am Main – Saksa) – Emirates Airlines – Direktion für Deutschland v. Aylin Wüst ja Peter Wüst
   (Asia C-645/17) (
         1
      )2018/C 276/52Oikeudenkäyntikieli: saksaUnionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.
   (
         1
      )	EUVL C 129, 24.4.2017.


201807200352013422018/C 276/343582018CJC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180601252731Asia C-358/18 P: Valitus, jonka Puolan tasavalta on tehnyt 1.6.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-507/15, Puola v. komissio, 15.3.2018 antamasta tuomiosta
 ---documentbreak--- C2762018FI2510120180601FI0034251273Valitus, jonka Puolan tasavalta on tehnyt 1.6.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (yhdeksäs jaosto) asiassa T-507/15, Puola v. komissio, 15.3.2018 antamasta tuomiosta
   (Asia C-358/18 P)2018/C 276/34Oikeudenkäyntikieli: puola
      Asianosaiset

      Valittaja: Puolan tasavalta (asiamies: B. Majczyna)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että

            —

            Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-507/15, Puolan tasavalta vastaan Euroopan komissio, 15.3.2018 antama tuomio kumotaan siltä osin kuin siinä hylättiin seuraavat kanneperusteet, joiden nojalla vaadittiin kumoamaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 22.6.2015 annetun komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2015/1119 (
                  1
               ) (tiedoksiannettu numerolla C(2015) 4076):

                     a)

                     ensimmäisen kanneperusteen toinen osa, joka koskee esihyväksyttyjä tuottajaryhmiä koskevien paikalla tehtyjen tarkastusten tehokkuutta

                     b)

                     toisen kanneperusteen toinen osa, joka koskee tukirahastolle aiheutuvien tappioiden vaaraa ja sen kiinteämääräisen rahoitusoikaisun suuruutta, jota sovellettiin menoihin toimenpiteen ”Hedelmät ja vihannekset – esihyväksytyt tuottajaryhmät” yhteydessä.

            —

            Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 22.6.2015 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2015/1119 (tiedoksiannettu numerolla C(2015) 4076) kumotaan siltä osin kuin siinä jätetään Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle Puolan tasavallan hyväksymän maksajaviraston menot, joiden suuruus on 55375053,74 euroa.

            —

            Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi valituksenalaisessa tuomiossa Puolan tasavallan kumoamiskanteen Euroopan komission päätöksestä, jolla Puolan tasavallan hyväksymän maksajaviraston menot, joiden suuruus on 142446,05 euroa ja 55375053,74 euroa ja jotka liittyvät toimenpiteisiin ”Hedelmät ja vihannekset – toimintaohjelmat” sekä ”Hedelmät ja vihannekset – Esihyväksytyt tuottajaryhmät”, jätettiin Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle.
   Komissio syytti Puolan tasavaltaa kolmesta rikkomisesta näitä toimenpiteitä koskevissa menoissa. Nämä rikkomiset koskivat ensimmäiseksi paikalla tehtäviä tarkastuksia tuottajaryhmien myöntämisperusteiden täyttymisestä (tarkastusten määrä), toiseksi paikalla tehtäviä tarkastuksia ennen tuottajaryhmän esihyväksyntää tai tuottajaorganisaation hyväksyntää sekä kolmanneksi tukia, jotka maksettiin tuottajaorganisaatioille kylvösiemenkuluina toimintaohjelmien yhteydessä.
   Toinen väitetyistä rikkomisista liittyy siihen, että Puolan viranomaiset eivät tarkastaneet ennen tuottajaryhmän esihyväksyntää tai tuottajaorganisaation hyväksyntää kaupan pidettävän tuotannon vähimmäismäärää eli olennaisen tärkeää hyväksymisen perustetta. Komission mukaan Puolan viranomaisten tältä osin tekemät tarkastukset eivät olleet tehokkaita. Nämä tarkastukset ovat komission mukaan keskeisiä, ja komission toteama rikkominen oli peruste kiinteämääräiselle 10 prosentin menojen oikaisulle sekä toimenpiteen ”Hedelmät ja vihannekset – toimintaohjelmat” että toimenpiteen ”Hedelmät ja vihannekset – Esihyväksytyt tuottajaryhmät” osalta.
   Puolan tasavalta esittää valituksenalaista tuomiota vastaan seuraavat valitusperusteet:

            1.

            Tosiseikkoja on selvästi vääristelty, koska

                     —

                     tuottajaorganisaatioiden tarkastuksissa ennen niiden hyväksyntää todettuja sääntöjenvastaisuuksia sovellettiin tuottajaryhmien tarkastuksiin ennen niiden esihyväksyntää

                     —

                     todettiin, että tuottajaryhmien tarkastukset ennen niiden esihyväksyntää olivat tehottomia huolimatta komission 1.3.2011 esittämästä kannasta, jolla näiden tarkastusten tehokkuus vahvistettiin.

               Tässä valitusperusteessa Puolan tasavalta väittää ensiksi, että unionin yleinen tuomioistuin sovelsi toteamuksia sääntöjenvastaisuuksista tuottajaorganisaatioiden (esim. Vegapol tai Zrzeszenie Plantatorów Owoców i Warzyw Łowiczissa) tarkastuksissa virheellisesti ennen esihyväksyntää suoritettujen tuottajaryhmien tarkastusten tehokkuuden arviointiin. Lisäksi unionin tuomioistuin selvästi vääristeli tosiseikkoja tarkastellessaan Puolan tasavallan väittämää ristiriitaa komission 1.3.2011 päivätyn kirjelmän, jossa tämä vahvisti Puolan viranomaisten ennen tuottajaryhmien esihyväksyntää suorittamien tarkastusten tehokkuuden, ja 24.2.2014 päivätyn kirjelmän, jossa komissio syytti tältä osin Puolan tasavaltaa rikkomisista, välillä. Näiden vääristelyjen vuoksi unionin yleinen tuomioistuin teki täysin vääriä päätelmiä ennen esihyväksyntää suoritettujen tuottajaryhmien tarkastusten tehokkuuden puuttumisesta.

            2.

            Oikeutta komission soveltaman kiinteämääräisen oikaisun suuruuden tehokkaaseen oikeudelliseen valvontaan on rikottu.
            Puolan tasavalta väittää tältä osin, ettei unionin yleinen tuomioistuin ole lainkaan suorittanut komission toimenpiteelle ”Hedelmät ja vihannekset – Esihyväksytyt tuottajaryhmät” asettaman kiinteämääräisen rahoitusoikaisun suuruuden lainmukaisuuden tuomioistuinvalvontaa. Erityisesti unionin yleinen tuomioistuin on rajoittanut valvontansa pelkästään sen tarkastamiseen, ovatko kyseiset tarkastukset 23.12.1997 annetuissa suuntaviivoissa, jotka koskevat rahoituksellisten seuraamusten laskemista valmisteltaessa EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä tehtävää päätöstä (VI/5330/97-PL), tarkoitettuja keskeisiä tarkastuksia. Unionin yleinen tuomioistuin ei sitä vastoin tarkastanut kaikkia muita näkökohtia, jotka komission on otettava huomioon, kun se arvioi unionin budjetille aiheutuvaa tappioiden vaaraa sekä rahoitusoikaisun suuruuden vahvistamista.

            3.

            Tuomiota ei ole perusteltu riittävällä tavalla sen unionin yleisen tuomioistuimen toteamuksen osalta, että komissio

                     —

                     on todennut lainvastaisuuden tuottajaryhmien tarkastuksissa ennen niiden esihyväksyntää sekä

                     —

                     vahvistanut lainmukaisesti kiinteämääräisen rahoitusoikaisun suuruuden.

               Puolan tasavalta väittää tässä valitusperusteessa, ettei tuomiota ole perusteltu riittävästi sen unionin yleisen tuomioistuimen toteamuksen osalta, että yhtäältä ennen esihyväksyntää suoritetut tuottajaryhmien tarkastukset eivät olleet tehokkaita ja toisaalta toimenpiteeseen ”Hedelmät ja vihannekset – Esihyväksytyt tuottajaryhmät” sovellettu kiinteämääräinen 10 prosentin rahoitusoikaisu oli lainmukainen.

      (
         1
      )	EUVL 2015, L 182, s. 39.


201807201162013082018/C 276/776912017TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180629464722Asia T-691/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.6.2018 – Hoechstmass Balzer v. EUIPO (mittanauhakotelon muoto) (EU-tavaramerkki — Hakemus kolmiulotteisen merkin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Mittanauhakotelon muoto — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))
 ---documentbreak--- C2762018FI4620120180629FI0077462472Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.6.2018 – Hoechstmass Balzer v. EUIPO (mittanauhakotelon muoto)
   (Asia T-691/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Hakemus kolmiulotteisen merkin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Mittanauhakotelon muoto — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta))”2018/C 276/77Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: Hoechstmass Balzer GmbH (Sulzbach, Saksa) (edustaja: asianajaja K. Zapfe)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: M. Fischer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 28.7.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 2331/2016-4), joka koskee hakemusta mittanauhakotelon muodosta koostuvan kolmiulotteisen merkin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Hoechstmass Balzer GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 402, 27.11.2017.


201807201132013562018/C 276/72782017TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180626434422Asia T-78/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.6.2018 – Jumbo Africa v. EUIPO – ProSiebenSat.1 Licensing (JUMBO) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki JUMBO — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) — Käytön perusteella syntynyt erottamiskyky — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 7 artiklan 3 kohta) — Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 2 kohta (joista on tullut asetuksen 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 2 kohta))
 ---documentbreak--- C2762018FI4320120180626FI0072432442Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.6.2018 – Jumbo Africa v. EUIPO – ProSiebenSat.1 Licensing (JUMBO)
   (Asia T-78/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki JUMBO — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) — Käytön perusteella syntynyt erottamiskyky — Asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 7 artiklan 3 kohta) — Asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 2 kohta (joista on tullut asetuksen 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 2 kohta))”2018/C 276/72Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset

      Kantaja: Jumbo Africa, SL (L’Hospitalet de Llobregat, Espanja) (edustajat: asianajajat M.C. Buganza González ja E. Torner Lasalle)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: J. García Murillo ja A. Folliard-Monguiral)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: ProSiebenSat.1 Licensing GmbH (Unterföhring, Saksa)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 26.10.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 227/2016-1), joka koskee osapuolten ProSiebenSat.1 Licensing ja Jumbo Africa välistä mitättömyysmenettelyä

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Jumbo Africa, SL vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 104, 3.4.2017.


201807200482012822018/C 276/537112017CJC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180517333313Asia C-711/17: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 17.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Hamburg – Saksa) – Anke Hartog v. British Airways plc
 ---documentbreak--- C2762018FI3330120180517FI0053333331Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 17.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Hamburg – Saksa) – Anke Hartog v. British Airways plc
   (Asia C-711/17) (
         1
      )2018/C 276/53Oikeudenkäyntikieli: saksaUnionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.
   (
         1
      )	EUVL C 134, 16.4.2018.


201807200292012952018/C 276/353632018CJC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180604272711Asia C-363/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 4.6.2018 – Organisation juive européenne ja Vignoble PSAGOT Ltd v. Ministre de l’Économie et des Finances
 ---documentbreak--- C2762018FI2710120180604FI0035271271Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Ranska) on esittänyt 4.6.2018 – Organisation juive européenne ja Vignoble PSAGOT Ltd v. Ministre de l’Économie et des Finances
   (Asia C-363/18)2018/C 276/35Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Organisation juive européenne ja Vignoble PSAGOT Ltd

      Vastapuoli: Ministre de l’Économie et des Finances

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Edellyttääkö Euroopan unionin oikeus ja erityisesti elintarviketietojen antamisesta kuluttajille annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1169/2011, (
         1
      ) kun merkintä kyseisen asetuksen soveltamisalaan kuuluvan tuotteen alkuperästä on pakollinen, Israelin vuodesta 1967 miehittämiltä alueilta peräisin olevan tuotteen osalta mainintaa kyseisestä alueesta sekä mainintaa, jossa täsmennetään, että tuote on peräisin Israelin siirtokunnasta jos näin on? Jos se ei edellytä tätä, voiko jäsenvaltio kyseisen asetuksen säännösten, erityisesti luvun VI säännösten, nojalla edellyttää tällaisia merkintöjä?
   (
         1
      )	Elintarviketietojen antamisesta kuluttajille, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusten (EY) N:o 1924/2006 ja (EY) N:o 1925/2006 muuttamisesta sekä komission direktiivin 87/250/ETY, neuvoston direktiivin 90/496/ETY, komission direktiivin 1999/10/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY, komission direktiivien 2002/67/EY ja 2008/5/EY sekä komission asetuksen (EY) N:o 608/2004 kumoamisesta 25.10.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N.0 1169/2011 (EUVL 2011, L 304, s. 18).


201807200932012892018/C 276/732112017TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180628444411Asia T-211/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.6.2018 – Amplexor Luxembourg v. komissio (Julkiset palveluhankinnat — Tarjouspyyntömenettely — Tarjoajan sijoittaminen etusijajärjestykseen — Ilmoitusten käsitteleminen Euroopan unionin virallisen lehden täydennysosassa julkaisemista varten — Tarjoajien yhdenvertainen kohtelu — Paikalla jo olevan tarjoajan etujen neutraloiminen — Harkintavallan väärinkäyttö)
 ---documentbreak--- C2762018FI4410120180628FI0073441441Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.6.2018 – Amplexor Luxembourg v. komissio
   (Asia T-211/17) (
         1
      )
   ”(Julkiset palveluhankinnat — Tarjouspyyntömenettely — Tarjoajan sijoittaminen etusijajärjestykseen — Ilmoitusten käsitteleminen Euroopan unionin virallisen lehden täydennysosassa julkaisemista varten — Tarjoajien yhdenvertainen kohtelu — Paikalla jo olevan tarjoajan etujen neutraloiminen — Harkintavallan väärinkäyttö)”2018/C 276/73Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantaja: Amplexor Luxembourg Sàrl (Bertrange, Luxemburg) (edustaja: asianajaja J.-F. Steichen)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Estrada de Solà ja O. Verheecke)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota Euroopan unionin julkaisutoimiston (OP) 13.2.2017 tekemä päätös luokitella kantaja toiselle sijalle ilmoitusten käsittelemistä Euroopan unionin virallisen lehden täydennysosassa julkaisemista varten koskevan rinnakkaisen puitesopimusten tekemistä koskevassa tarjouskilpailussa nro 10651 useampien tarjoajien puitesopimuksiin

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Amplexor Luxembourg Sàrl velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut, välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut mukaan lukien.

      (
         1
      )	EUVL C 213, 3.7.2017.


201807200082013502018/C 276/363712018CJC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180606272822Asia C-371/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (Chancery Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 6.6.2018 – Sky plc, Sky International AG ja Sky UK Limited v. Skykick UK Limited ja Skykick Inc
 ---documentbreak--- C2762018FI2720120180606FI0036272282Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (Chancery Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 6.6.2018 – Sky plc, Sky International AG ja Sky UK Limited v. Skykick UK Limited ja Skykick Inc
   (Asia C-371/18)2018/C 276/36Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Sky plc, Sky International AG ja Sky UK Limited

      Vastaajat: Skykick UK Limited ja Skykick Inc

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Voidaanko EU-tavaramerkki tai jäsenvaltiossa rekisteröity kansallinen tavaramerkki julistaa kokonaan tai osittain pätemättömäksi sillä perusteella, että jotkin tai kaikki tavaroiden ja palvelujen eritelmään sisältyvät käsitteet eivät ole niin selkeitä ja täsmällisiä, että toimivaltaiset viranomaiset ja kolmannet voisivat pelkästään näiden käsitteiden perusteella määrittää tavaramerkillä annettavan suojan laajuuden?

            2)

            Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko ”tietokoneohjelmiston” kaltainen käsite liian yleinen ja käsittääkö se liian moninaisia tavaroita ollakseen yhteensopiva tavaramerkin alkuperän osoittamistehtävän kanssa, jotta voitaisiin katsoa, että tämä käsite on niin selkeä ja täsmällinen, että toimivaltaiset viranomaiset ja kolmannet voisivat pelkästään tämän käsitteen perusteella määrittää tavaramerkillä annettavan suojan laajuuden?

            3)

            Voiko pelkästään se, että haetaan tavaramerkin rekisteröintiä ilman mitään aikomusta käyttää sitä eriteltyjä tavaroita tai palveluja varten, merkitä vilpillistä mieltä?

            4)

            Jos kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi, voidaanko hakijan katsoa jättäneen hakemuksen osittain vilpittömässä mielessä ja osittain vilpillisessä mielessä, jos ja siltä osin kuin hakijalla oli aikomus käyttää tavaramerkkiä joitakin eriteltyjä tavaroita tai palveluja varten mutta ei aikomusta käyttää tavaramerkkiä muita eriteltyjä tavaroita tai palveluja varten?

            5)

            Onko vuoden 1994 tavaramerkkilain 32 §:n 3 momentti yhteensopiva Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/2436 (
                  1
               ) ja sen edeltäjien kanssa?

      (
         1
      )	Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä 16.12.2015 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2015/2436 (EUVL 2015, L 336, s. 1).


201807200982013612018/C 276/781562017TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180620474711Asia T-156/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.6.2018 – L v. parlametti (Henkilöstö — Parlamentin jäsenen valtuutettu avustaja — Sopimuksen irtisanominen — Vireilläolo — Tutkimatta jättäminen)
 ---documentbreak--- C2762018FI4710120180620FI0078471471Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.6.2018 – L v. parlametti
   (Asia T-156/17) (
         1
      )
   ”(Henkilöstö — Parlamentin jäsenen valtuutettu avustaja — Sopimuksen irtisanominen — Vireilläolo — Tutkimatta jättäminen)”2018/C 276/78Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: L (edustaja: asianajaja I. Coutant Peyre)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: Í. Ní Riagáin Düro ja M. Windisch)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus kumota parlamentin 24.6.2016 tekemä päätös kantajan työskentelyä parlamentin jäsenen valtuutettuna avustajana koskevan työsopimuksen päättämisestä

      Määräysosa

            1)

            Kanne jätetään tutkimatta.

            2)

            Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (
         1
      )	EUVL C 402, 27.11.2017.


201807200502013462018/C 276/547212017CJC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180517333314Asia C-721/17: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 17.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Hannover – Saksa) – Sebastien Vollmer ja Vera Sagalov v. Swiss Global Air Lines AG
 ---documentbreak--- C2762018FI3340120180517FI0054334331Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 17.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Hannover – Saksa) – Sebastien Vollmer ja Vera Sagalov v. Swiss Global Air Lines AG
   (Asia C-721/17) (
         1
      )2018/C 276/54Oikeudenkäyntikieli: saksaUnionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.
   (
         1
      )	EUVL C 123, 9.4.2018.


201807200892013592018/C 276/743622017TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180627454511Asia T-362/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.6.2018 – NCL v. EUIPO (FEEL FREE) (EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin FEEL FREE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 2 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 2 kohta))
 ---documentbreak--- C2762018FI4510120180627FI0074451451Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.6.2018 – NCL v. EUIPO (FEEL FREE)
   (Asia T-362/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Hakemus sanamerkin FEEL FREE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 2 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 2 kohta))”2018/C 276/74Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: NCL Corporation Ltd (Miami, Florida, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat J. Bühling ja D. Graetsch)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: W. Schramek, A. Söder ja D. Walicka)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 23.3.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 2094/2016-4), joka koskee hakemusta sanamerkin FEEL FREE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            NCL Corporation Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 249, 31.7.2017.


201807200182012742018/C 276/5572018CJC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180426343411Asia C-7/18: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 26.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Espanja) – Modesto Jardón Lama v. Instituto Nacional de la Seguridad Social ja Tesorería General de la Seguridad Social
 ---documentbreak--- C2762018FI3410120180426FI0055341341Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 26.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunal Superior de Justicia de Galicia – Espanja) – Modesto Jardón Lama v. Instituto Nacional de la Seguridad Social ja Tesorería General de la Seguridad Social
   (Asia C-7/18) (
         1
      )2018/C 276/55Oikeudenkäyntikieli: espanjaUnionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.
   (
         1
      )	EUVL C 142, 23.4.2018.


201807200922013352018/C 276/755562017TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180626454622Asia T-556/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.6.2018 – Staropilsen v. EUIPO – Pivovary Staropramen (STAROPILSEN; STAROPLZEN) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki STAROPILSEN; STAROPLZEN — Aikaisemmat EU-sanamerkit ja kansalliset sanamerkit STAROPRAMEN — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 53 artiklan 1 kohdan a alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 60 artikla 1 kohdan a alakohta))
 ---documentbreak--- C2762018FI4520120180626FI0075452462Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.6.2018 – Staropilsen v. EUIPO – Pivovary Staropramen (STAROPILSEN; STAROPLZEN)
   (Asia T-556/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki STAROPILSEN; STAROPLZEN — Aikaisemmat EU-sanamerkit ja kansalliset sanamerkit STAROPRAMEN — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 53 artiklan 1 kohdan a alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 60 artikla 1 kohdan a alakohta))”2018/C 276/75Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Staropilsen s. r. o. (Plzeň, Tšekki) (edustaja: asianajaja A. Kodrasová)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: J. Ivanauskas)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Pivovary Staropramen s. r. o. (Praha, Tšekki) (edustaja: asianajaja M. Vojáček)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 20.6.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 236/2017-4), joka koskee osapuolten Pivovary Staropramen ja Staropilsen välistä mitättömyysmenettelyä

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Staropilsen s. r. o. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 347, 16.10.2017.


201807200122012722018/C 276/56272018CJC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180601343412Asia C-27/18: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 1.6.2018 – Euroopan komissio v. Bulgarian tasavalta, jota tukee Ranskan tasavalta
 ---documentbreak--- C2762018FI3420120180601FI0056342341Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 1.6.2018 – Euroopan komissio v. Bulgarian tasavalta, jota tukee Ranskan tasavalta
   (Asia C-27/18) (
         1
      )2018/C 276/56Oikeudenkäyntikieli: bulgariaUnionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.
   (
         1
      )	EUVL C 83, 5.3.2018.


201807200992013622018/C 276/766572017TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180620464611Asia T-657/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.6.2018 – Anabi Blanga v. EUIPO – Polo/Lauren (HPC POLO) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin HPC POLO rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki POLO — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Merkkien samankaltaisuus — Erottamiskyky — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
 ---documentbreak--- C2762018FI4610120180620FI0076461461Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.6.2018 – Anabi Blanga v. EUIPO – Polo/Lauren (HPC POLO)
   (Asia T-657/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin HPC POLO rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU-sanamerkki POLO — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Merkkien samankaltaisuus — Erottamiskyky — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))”2018/C 276/76Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Gidon Anabi Blanga (México, Meksiko) (edustaja: asianajaja M. J. Sanmartín Sanmartín)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: K. Zajfert, D. Walicka ja A. Folliard-Monguiral)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: The Polo/Lauren Company LP (New York, New York, Yhdysvallat) (edustajat: R. Black, solicitor ja S. Baran, barrister)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 14.6.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 2368/2016-1), joka koskee osapuolten The Polo/Lauren Company ja Gidon Anabi Blanga välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Gidon Anabi Blanga velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 437, 18.12.2017.


201807200432012792018/C 276/373792018CJC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180608282921Asia C-379/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 8.6.2018 – Deutsche Lufthansa AG v. Land Berlin
 ---documentbreak--- C2762018FI2810120180608FI0037281292Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 8.6.2018 – Deutsche Lufthansa AG v. Land Berlin
   (Asia C-379/18)2018/C 276/37Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesverwaltungsgericht

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Deutsch Lufthansa AG

      Vastaaja: Land Berlin

      Muut osapuolet: Berliner Flughafen Gesellschaft mbH; liittovaltion edustaja Bundesverwaltungsgerichtissä

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko kansallinen säännös, jossa säädetään, että lentoaseman pitäjän laatima lentoasemamaksujärjestelmä on esitettävä riippumattoman valvontaviranomaisen hyväksyttäväksi ilman, että lentoaseman pitäjää tai lentoaseman käyttäjää kiellettäisiin vahvistamasta muita kuin valvontaviranomaisen hyväksymät maksut, lentoasemamaksuista 11.3.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/12/EY (
                  1
               ), erityisesti sen 3 artiklan, 6 artiklan 3–5 kohdan sekä 11 artiklan 1 ja 7 kohdan kanssa yhteensoveltuva?

            2)

            Onko kansallisen oikeuden sellainen tulkinta mainitun direktiivin mukainen, jonka mukaan lentoaseman käyttäjää estetään riitauttamasta riippumattoman valvontaelimen suorittama maksujärjestelmän hyväksyminen, mutta tämä voi nostaa kanteen lentoaseman pitäjää vastaan ja väittää, ettei maksujärjestelmässä vahvistettu maksu ole kohtuuden mukainen?

      (
         1
      )	EUVL 2009, L 70, s. 11.


201807200822012872018/C 276/795872017TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180620484811Asia T-587/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.6.2018 – Unigroup v. EUIPO – Pronova Laboratories (nailicin) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin nailicin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi Benelux-sanamerkki NAILCLIN — Suhteellinen hylkäysperuste — Jäljennös aikaisempaa tavaramerkkiä koskevasta rekisteröintitodistuksesta — Asetuksen (EY) N:o 2868/95 19 säännön 2 kohdan a alakohdan ii alakohta (josta on tullut delegoidun asetuksen (EU) 2017/1430 7 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohta) — Yhdessä väiteilmoituksen kanssa jätetyn asiakirjan huomioon ottaminen — Asetuksen N:o 2868/95 19 säännön 4 kohta (josta on tullut delegoidun asetuksen 2017/1430 7 artiklan 5 kohta) — Selvästi täysin perusteeton kanne)
 ---documentbreak--- C2762018FI4810120180620FI0079481481Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.6.2018 – Unigroup v. EUIPO – Pronova Laboratories (nailicin)
   (Asia T-587/17) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin nailicin rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi Benelux-sanamerkki NAILCLIN — Suhteellinen hylkäysperuste — Jäljennös aikaisempaa tavaramerkkiä koskevasta rekisteröintitodistuksesta — Asetuksen (EY) N:o 2868/95 19 säännön 2 kohdan a alakohdan ii alakohta (josta on tullut delegoidun asetuksen (EU) 2017/1430 7 artiklan 2 kohdan a alakohdan ii alakohta) — Yhdessä väiteilmoituksen kanssa jätetyn asiakirjan huomioon ottaminen — Asetuksen N:o 2868/95 19 säännön 4 kohta (josta on tullut delegoidun asetuksen 2017/1430 7 artiklan 5 kohta) — Selvästi täysin perusteeton kanne)”2018/C 276/79Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Unigroup ApS (Lyngby, Tanska) (edustaja: asianajaja M. Rijsdijk)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: M. Rajh)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Pronova Laboratories BV (Muiden, Alankomaat) (edustaja: asianajaja S. Wertwijn)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 9.6.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 2359/2016-5), joka koskee osapuolten Pronova Laboratories ja Unigroup välistä väitemenettelyä

      Määräysosa

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Unigroup ApS vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) ja Pronova Laboratories BV:n oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 347, 16.10.2017.


201807200232013242018/C 276/57572018CJC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180517343413Asia C-57/18: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 17.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesarbeitsgericht – Saksa) – AX v. BW
 ---documentbreak--- C2762018FI3430120180517FI0057343341Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 17.5.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesarbeitsgericht – Saksa) – AX v. BW
   (Asia C-57/18) (
         1
      )2018/C 276/57Oikeudenkäyntikieli: saksaUnionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.
   (
         1
      )	EUVL C 152, 30.4.2018.


201807200652013292018/C 276/383932018CJC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180614292911Asia C-393/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice, Family Division (England and Wales) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 14.6.2018 – UD v. XB
 ---documentbreak--- C2762018FI2910120180614FI0038291291Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice, Family Division (England and Wales) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 14.6.2018 – UD v. XB
   (Asia C-393/18)2018/C 276/38Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   High Court of Justice, Family Division (England and Wales)

      Pääasian asianosaiset

      Hakija: UD

      Vastapuoli: XB

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko lapsen fyysinen olinpaikka jossain valtiossa [neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003] (
                  1
               ) 8 artiklassa tarkoitetun asuinpaikan kannalta olennainen osatekijä?

            2)

            Onko tilanteessa, jossa vanhempainvastuu on molemmilla vanhemmilla, sillä seikalla, että lapsen isä on houkutellut lapsen äidin lähtemään toiseen valtioon ja sen jälkeen laittomasti saanut hänet jäämään sinne pakottamalla tai muulla laittomalla teolla, minkä seurauksena äiti on joutunut synnyttämään lapsen kyseisessä valtiossa, vaikutusta kysymykseen 1 annettavaan vastaukseen tilanteessa, jossa on voinut olla kyseessä vuoden 1950 Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksen 3 ja 5 artiklan mukainen tai muunlainen äidin ja/tai lapsen ihmisoikeuksien loukkaus?

      (
         1
      )	Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2201/2003 (EYVL 2003, L 338, s. 1).


201807200882012882018/C 276/802582018TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180423484922Asia T-258/18: Kanne 23.4.2018 – Brunke v. komissio
 ---documentbreak--- C2762018FI4820120180423FI0080482492Kanne 23.4.2018 – Brunke v. komissio
   (Asia T-258/18)2018/C 276/80Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: Lothar Brunke (Berliini, Saksa) (edustaja: asianajaja A. Schniebel)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            toteamaan, että direktiivi 2005/36/EY vaikuttaa syrjivästi mahdollisuuksiin harjoittaa ammattia ilman erikoislääkärin pätevyyttä

            —

            toissijaisesti velvoittamaan vastaajan tekemään kantajan hyväksi päätöksen, jossa unionin yleisen tuomioistuimen oikeudellinen kannanotto huomioon ottaen mahdollistetaan luontaishoitojen erikoislääkäriksi hyväksyminen kohtuullisessa ajassa tunnustamalla pitkäaikainen yksityislääkärinä hankittu kokemus luontaishoitojen alalla ja ammatinharjoittamisen ohella suoritettu jatkokoulutus

            —

            vaihtoehtoisesti toteamaan, ettei komissio ole noudattanut EUT-sopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole tehnyt päätöstä kantajan 6.6.2017 päivätyn kantelun ja 27.12.2017 päivätyn kantelun johdosta.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi siihen, että Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/36/EY (
         1
      ) estää häntä harjoittamasta lääkärin ammattia Euroopan unionin laajuisesti, koska erikoislääkärin pätevyyttä vailla oleviin henkilöihin sovellettavien erivapaussäännösten puuttuminen merkitsee kantajalle tosiasiallista ammatin harjoittamisen kieltoa. Tältä osin kantaja katsoo, että komissio on laiminlyönyt puuttua tästä johtuvaan syrjintään.
   (
         1
      )	Ammattipätevyyden tunnustamisesta 7.9.2005 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/36/EY (EUVL 2005, L 255, s. 22).


201807201072013382018/C 276/813162018TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180522495021Asia T-316/18: Kanne 22.5.2018 – Mediaservis v. komissio
 ---documentbreak--- C2762018FI4910120180522FI0081491502Kanne 22.5.2018 – Mediaservis v. komissio
   (Asia T-316/18)2018/C 276/81Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Mediaservis s. r. o. (Praha, Tšekki) (edustajat: asianajajat D. Vosol ja C. Schneider)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan 19.2.2018 tehdyn komission päätöksen C(2018) 753 final olla esittämättä huomautuksia valtiontuesta, jota on myönnetty Tšekin postille yleishyödyllisen postipalvelun tarjoamisesta ajanjaksolla 2013–2017

            —

            velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi viiteen kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan SEUT 108 artiklan 2 ja 3 kohtaa on rikottu.

                     —

                     Komissio päätti olla aloittamatta SEUT 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä, vaikka sillä oli vakavia vaikeuksia arvioidessaan valtiontuen soveltuvuutta yhteismarkkinoille.

            2)

            Toinen kanneperuste, jonka mukaan tapausta on tutkittu riittämättömästi ja epätäydellisesti eikä komissio ole tutkinut kaikkia tosiseikkoja ja oikeudellisia seikkoja, joista henkilöt, yritykset ja yhdistykset, joiden etuihin tuen myöntäminen voi vaikuttaa, ovat sille ilmoittaneet, ja perusteluvelvollisuutta on laiminlyöty.

                     —

                     Komissio ei tutkinut kaikkia kantajien kantelussa esitettyjä seikkoja. Sen sijaan komissio katsoi pintapuolisesti, että nettokustannusten laskelma perustui asianmukaiseen kirjanpitoerotteluun yleispalvelun kustannusten ja muiden kustannusten välillä.

                     —

                     Komissio laiminlöi perusteluvelvollisuuttaan tältä osin.

            3)

            Kolmas kanneperuste, jonka mukaan nettokustannusten laskennassa ja ylikompensoinnin puuttumisen tarkastamisessa on tehty ilmeinen arviointivirhe.

                     —

                     Komissio päätteli virheellisesti, että kustannukset, joita Česká poštalle aiheutui yleispalvelun alan sisä- ja ulkopuolella, oli allokoitu vuoden 2012 julkisen palvelun velvoitteesta maksettavaa korvausta koskevien puitteiden (
                           1
                        ) 31 kohdan mukaisesti

                     —

                     Komissio perusti päätöksensä ilmeisen epärealistiseen ja tosiseikkoja vastaamattomaan skenaarioon.

                     —

                     Komission hyväksymässä skenaariossa, joka ei vastaa tosiseikkoja, ei otettu huomioon sitä, että Tšekin postilaissa edellytetään, että kaikkien aiheutuneiden kustannusten on sisällyttävä hintoihin.

                     —

                     Nettokustannukset laskettiin vuoden 2012 julkisen palvelun velvoitteesta maksettavaa korvausta koskevien puitteiden 32 kohdan vastaisesti, sillä siinä ei otettu huomioon merkityksellisiä tulonlähteitä, vaikka ne liittyivät muuhun toimintaan kuin julkisiin palveluihin.

            4)

            Neljäs kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2012 julkisen palvelun velvoitteesta maksettavaa korvausta koskevien puitteiden 25 kohtaa, luettuna yhdessä postipalveludirektiivin (
                  2
               ) liitteessä I olevan B osan kanssa, sovellettaessa on tehty ilmeinen oikeudellinen virhe.

                     —

                     Vaikka vuoden 2012 julkisen palvelun velvoitteesta maksettavaa korvausta koskevien puitteiden 25 kohdassa ja postipalveludirektiivin liitteessä I olevassa B osassa edellytetään, että nettokustannusten laskennassa olisi otettava huomioon yleispalvelua tarjoavan operaattorin saamat hyödyt, myös aineettomat (kaikkien yleispalvelun tarjoajan saamien aineettomien hyötyjen ja markkinahyötyjen huomioon ottamiseksi), komission päätöksessä, Liite A.1, käsiteltiin ainoastaan aineettomia hyötyjä.

            5)

            Viides kanneperuste, jonka mukaan vuoden 2012 julkisen palvelun velvoitteesta maksettavaa korvausta koskevien puitteiden 51 kohtaa ja sitä seuraavia kohtia on rikottu ja perusteluvelvollisuutta on laiminlyöty.

                     —

                     Česká poštan markkinakäyttäytymisen, jolla pyritään kilpailijoiden ajamiseen markkinoilta, vuoksi komission olisi pitänyt määrätä lisävelvoitteita, jotka ovat tarpeen sen varmistamiseksi, että tuki ei vääristä kilpailua tavalla, joka on ristiriidassa unionin etujen kanssa vuoden 2012 julkisen palvelun velvoitteesta maksettavaa korvausta koskevien puitteiden 51 kohdassa ja sitä seuraavissa kohdissa tarkoitetulla tavalla, mutta se ei tehnyt sitä.

                     —

                     Vaikka komissiolla ei olisi ollut tällaista velvollisuutta, komission olisi pitänyt Česká poštan markkinaosuus ja markkinakäyttäytyminen huomioon ottaen esittää konkreettiset perustelut sille, miksi tällaiset lisävelvoitteet eivät olleet tarpeen, mutta se ei tehnyt sitä.

      (
         1
      )	Komission tiedonanto Julkisesta palvelusta maksettavana korvauksena myönnettävää valtiontukea koskevat Euroopan unionin puitteet (2011) (EUVL 2012, C 8, s. 15).
   (
         2
      )	Yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden kehittämistä ja palvelun laadun parantamista koskevista yhteisistä säännöistä 15.12.1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/67/EY (EYVL 1998, L 15, s. 14), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivin 97/67/EY muuttamisesta yhteisön postipalvelujen sisämarkkinoiden täysimääräisen toteuttamisen osalta 20.2.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2008/6/EY (EUVL 2008, L 52, s. 3).


201807200962013342018/C 276/823182018TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180522515221Asia T-318/18: Kanne 22.5.2018 – Amazon EU ja Amazon.com v. komissio
 ---documentbreak--- C2762018FI5110120180522FI0082511522Kanne 22.5.2018 – Amazon EU ja Amazon.com v. komissio
   (Asia T-318/18)2018/C 276/82Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantajat: Amazon EU Sàrl (Luxemburg, Luxemburg) ja Amazon.com, Inc. (Seattle, Washington, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat: D. Paemen, M. Petite ja A. Tombiński)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

            —

            valtiontuesta SA.38944 (2014/C) (ex 2014/NN), jonka Luxemburg on myöntänyt Amazonille, 4.10.2017 annetun Euroopan komission päätöksen, (
                  1
               ) jossa todetaan, että Luxemburg myönsi LuxOpCo:lle sääntöjenvastaista valtiontukea toukokuun 2006 ja kesäkuun 2014 välisenä aikana vuonna 2003 annetun veropäätöksen nojalla, 1-4 artikla on kumottava

            —

            toissijaisesti päätöksen 2-4 artiklan on kumottava ja

            —

            komissio on joka tapauksessa velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhdeksään kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan päätöksellä rikotaan SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, koska siinä ei osoiteta kantajia hyödyttävän edun olemassaoloa kantajien esittämät vertailukohdat huomioiden

                     —

                     Päätöksessä jätetään virheellisesti huomiotta välittömät todisteet, jotka osoittavat, että LuxOpCO:n maksama rojalti aineettomista hyödykkeistä kyseessä olevalla ajanjaksolla oli markkinaehtoinen, minkä vuoksi 2003 ATC ei antanut todellista etua LuxOpCo:lle alemman veron perusteen muodossa.

            2)

            Toinen kanneperuste, jonka mukaan päätöksellä rikotaan SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, koska päätöksessä esitetty toteamus edusta perustuu LuxOpCo:n ja Amazon European Holding Technologies S.C.S:n toimintojen virheelliseen analyysiin.

                     —

                     Päätöksessä olevaan analyysiin Amazon European Holding Technologies S.C.S:n (LuxSCS) ja LuxOpCo:n toiminnoista sisältyy tiettyjä perustavanlaatuisia oikeudellisia ja tosiseikkoja koskevia virheitä. Kyseisten virheiden vuoksi päätöksessä sovellettu liiketoiminettomarginaalimenetelmä ja tähän perustuva hyödyn ensisijainen peruste ovat pätemättömiä.

            3)

            Kolmas kanneperuste, jonka mukaan päätöksellä rikotaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklaa ja loukataan hyvän hallinnon periaatetta, koska päätöksen esitetyssä toteamuksessa edusta ei tarkastella kaikkia todisteita.

                     —

                     Päätöksessä ei tarkastella asiakirja-aineistossa esitettyjä todisteita edellytetyn huolellisesti ja puolueettomasti.

            4)

            Neljäs kanneperuste, jonka mukaan päätöksellä rikotaan SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja laiminlyödään perusteluvelvollisuutta, koska päätöksessä esitetty toteamus edusta perustuu rojaltiin, joka ei ole markkinaehtoinen.

                     —

                     Päätöksessä esitetty toteamus edusta antaa ymmärtää, että LuxOpCo:n olisi pitänyt maksaa siirtohinta, joka poikkeaa ilmeisellä tavalla markkinaehtoisuutta koskevasta periaatteesta, minkä vuoksi se on perusteeton.

            5)

            Viides kanneperuste, jonka mukaan päätöksellä rikotaan SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, koska sen toissijaisissa perusteluissa ei osoiteta etua.

                     —

                     Päätöksessä esitetty toissijainen toteamus siitä, että 2003 ATC:llä annettiin taloudellinen etu LuxOpCo:lle, koska se perustui kolmeen epäasianmukaisesti valittuun menetelmään, perustuu LuxOpCo:n ja LuxSCS:n roolien virheelliseen luonnehtimiseen ja on perusteeton.

            6)

            Kuudes kanneperuste, jonka mukaan päätöksellä rikotaan SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, koska siinä luonnehditaan virheellisesti 2003 ATC ad hoc -yksittäiseksi toimenpiteeksi, minkä seurauksena siinä tukeudutaan virheellisesti valikoivuusolettamaan.

                     —

                     Koska päätöksessä luonnehditaan virheellisesti 2003 ATC ad hoc -yksittäiseksi toimenpiteeksi, sen valikoivuutta koskevassa ensisijaisessa perusteessa sovelletaan virheellisesti valikoivuusolettamaa sen toteamiseksi, että 2003 ATC on luonteeltaan valikoiva.

            7)

            Seitsemäs kanneperuste, jonka mukaan päätöksellä rikotaan SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja loukataan oikeusvarmuuden periaatetta, koska sen valikoivuusanalyysissä tukeudutaan virheelliseen viitekehykseen.

                     —

                     Päätöksessä esitetyissä toissijaisissa toteamuksissa valikoivuudesta Luxemburgin yleinen hallinnollinen käytäntö, joka koskee siirtohinnoittelua, suljetaan virheellisesti viitekehyksen ulkopuolelle sovellettavan oikeuskäytännön vastaisesti.

            8)

            Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan päätöksellä loukataan oikeusvarmuuden, taannehtivuuden ja syrjintäkiellon periaatteita ja rikotaan olennaista menettelymääräystä, koska siinä arvioidaan 2003 ATC:n pätevyyttä viittauksella sen jälkeisiin OECD:n ohjeisiin.

                     —

                     Päätöksessä sovelletaan taannehtivasti ja syrjivästi siirtohinnoittelua koskevissa vuoden 2017 OECD:n ohjeissa, jotka annettiin vasta komission aloitettua SEUT 108 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn ja kauan 2003 ATC:n antamisen jälkeen, olevia standardeja ja velvoitetaan virheellisesti kantajat ja Luxemburg noudattamaan niitä.

            9)

            Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan päätöksellä rikotaan asetuksen 2015/1589 (
                  2
               ) 17 artiklaa, koska siinä velvoitetaan perimään tuki takaisin, vaikka sovellettava vanhentumisaika oli jo päättynyt.

                     —

                     Päätöksen takaisinperintämääräys on lainvastainen, koska asetuksen 2015/1589 17 artiklassa säädetty kymmenen vuoden vanhentumisaika on päättynyt.

      (
         1
      )	Valtiontuesta SA.38944 (2014/C) (ex 2014/NN), jonka Luxemburg on myöntänyt Amazonille, 4.10.2017 annettu komission päätös (EU) 2018(859 (EUVL 2018, L 153, s. 1)
   (
         2
      )	Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 13.7.2015 annettu neuvoston asetus (EU) 2015/1589 (EUVL 2015, L 248, s. 9).


201807201002013632018/C 276/833582018TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180609525321Asia T-358/18: Kanne 9.6.2018 – J. García Carrión v. EUIPO – Codorníu (JAUME CODORNÍU)
 ---documentbreak--- C2762018FI5210120180609FI0083521532Kanne 9.6.2018 – J. García Carrión v. EUIPO – Codorníu (JAUME CODORNÍU)
   (Asia T-358/18)2018/C 276/83Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: J. García Carrión (Jumilla, Espanja) (edustaja: asianajaja E. Arsuaga Santos)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Codorníu, SA (Esplugues de Llobregat, Espanja)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus EU-tavaramerkiksi JAUME CODORNÍU – Rekisteröintihakemus nro 14 543 599

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 11.4.2018 asiassa R 451/2017-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen ja epää tavaramerkin nro 14 543 599 rekisteröinnin luokkaan 33 kuuluville tavaroille

            —

            velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 5 kohdan rikkominen.


201807201102013052018/C 276/843592018TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180611535421Asia T-359/18: Kanne 11.6.2018 – Unifarco v. EUIPO – GD Tecnologie Interdisciplinari Farmaceutiche (TRICOPID)
 ---documentbreak--- C2762018FI5310120180611FI0084531542Kanne 11.6.2018 – Unifarco v. EUIPO – GD Tecnologie Interdisciplinari Farmaceutiche (TRICOPID)
   (Asia T-359/18)2018/C 276/84Oikeudenkäyntikieli: italia
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Unifarco SpA (Santa Giustina, Italia) (edustajat: asianajajat A. Perani ja J. Graffer)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: GD Tecnologie Interdisciplinari Farmaceutiche Srl (Rooma, Italia)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Sanamerkki TRICOPID, jonka rekisteröimistä EU-tavaramerkiksi on haettu – Rekisteröintihakemus nro 14 287 056

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 13.3.2018 asiassa R 2150/2017-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittaa EUIPO:n ja muun osapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut sekä EUIPO:n väiteosastossa ja valituslautakunnassa aiheutuneet kulut.

      Kanneperusteet

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 47 artiklan 2 kohdan 3 alakohdan rikkominen ja virheellinen soveltaminen.

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen ja virheellinen soveltaminen.


201807201172012772018/C 276/853612018TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180608545521Asia T-361/18: Kanne 8.6.2018 – APEDA v. EUIPO – Burraq Travel & Tours General Tourism Office (SIR BASMATI RICE)
 ---documentbreak--- C2762018FI5410120180608FI0085541552Kanne 8.6.2018 – APEDA v. EUIPO – Burraq Travel & Tours General Tourism Office (SIR BASMATI RICE)
   (Asia T-361/18)2018/C 276/85Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Agricultural and Processed Food Products Export Development Authority (APEDA) (New Delhi, Intia) (edustaja: asianajaja N. Dontas)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Burraq Travel & Tours General Tourism Office SA (Ateena, Kreikka)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan SIR BASMATI RICE – EU-tavaramerkki nro 13 102 454

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 22.3.2018 asiassa 90/2017-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen lukuun ottamatta riidanalaisen tavaramerkin kattamia luokkaan 30 kuuluvia ”saagoa” ja ”keinotekoista riisiä (keittämätön)”

            —

            toteaa EU-tavaramerkin mitättömäksi kokonaisuudessaan

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut unionin yleisessä tuomioistuimessa sekä EUIPO:n valituslautakunnassa ja mitättömyysjaostossa.

      Kanneperusteet

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, luettuna yhdessä sen 7 artiklan 1 kohdan g alakohdan kanssa, on sovellettu virheellisesti harhaanjohtavuutta koskevan ehdottoman hylkäysperusteen osalta

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on sovellettu virheellisesti tavaramerkkihakemuksen jättämistä vilpillisessä mielessä koskevan ehdottoman hylkäysperusteen osalta

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, luettuna yhdessä sen 7 artiklan 1 kohdan c alakohdan kanssa, on sovellettu virheellisesti kuvailevuutta koskevan ehdottoman hylkäysperusteen osalta

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 94 artiklan 1 kohtaa, joka koskee EUIPO:n päätösten riittäviä perusteluja, on rikottu.


201807201082013392018/C 276/863662018TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180608555511Asia T-366/18: Kanne 8.6.2018 – Pet King Brands v. EUIPO – Virbac (SUIMOX)
 ---documentbreak--- C2762018FI5510120180608FI0086551551Kanne 8.6.2018 – Pet King Brands v. EUIPO – Virbac (SUIMOX)
   (Asia T-366/18)2018/C 276/86Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Pet King Brands, Inc. (Bartlett, Illinois, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja T. Schmidpeter)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Virbac SA (Carros, Ranska)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröitävä sanamerkki SUIMOX – Rekisteröintihakemus nro 15 039 993

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 21.3.2018 asiassa R 1835/2017-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 94 artiklan 1 kohdan rikkominen

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen


201807201042013042018/C 276/873672018TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180615565611Asia T-367/18: Kanne 15.6.2018 – Sixsigma Networks Mexico v. EUIPO – Marijn van Oosten Holding (UKIO)
 ---documentbreak--- C2762018FI5610120180615FI0087561561Kanne 15.6.2018 – Sixsigma Networks Mexico v. EUIPO – Marijn van Oosten Holding (UKIO)
   (Asia T-367/18)2018/C 276/87Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Sixsigma Networks Mexico, SA de CV (México, Meksiko) (edustajat: asianajajat C. Casas Feu ja J. Dorado Lopez-Lozano)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Marijn van Oosten Holding BV (Amsterdam, Alankomaat)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus sanamerkin UKIO rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – EU-tavaramerkki nro 15 079 023

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 22.3.2018 asiassa R 1536/2017-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen, ja

            —

            velvoittaa EUIPO:n ja muun osapuolen valituslautakunnassa korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

   Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


201807201022013022018/C 276/883682018TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180615565722Asia T-368/18: Kanne 15.6.2018 – ETI Gıda Sanayi ve Ticaret v. EUIPO – Grupo Bimbo (ETI Bumbo)
 ---documentbreak--- C2762018FI5620120180615FI0088562572Kanne 15.6.2018 – ETI Gıda Sanayi ve Ticaret v. EUIPO – Grupo Bimbo (ETI Bumbo)
   (Asia T-368/18)2018/C 276/88Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: ETI Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Eskişehir, Turkki) (edustajat: asianajajat D. Cañadas Arcas, P. Merino Baylos, D. Gómez Sánchez ja N. Martínez de las Rivas Malagón)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Grupo Bimbo, SAB de CV (México, Meksiko)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus sanamerkin ETI Bumbo rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 14 895 585

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 11.4.2018 asiassa R 1459/2017-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

   Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 5 alakohtaa sekä 76 artiklaa on rikottu.


201807201092012912018/C 276/893692018TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180618575821Asia T-369/18: Kanne 18.6.2018 – Napolitano v. komissio
 ---documentbreak--- C2762018FI5710120180618FI0089571582Kanne 18.6.2018 – Napolitano v. komissio
   (Asia T-369/18)2018/C 276/89Oikeudenkäyntikieli: italia
      Asianosaiset

      Kantaja: John Napolitano (Rooma, Italia) (edustaja: asianajaja M. Velardo)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan riidanalaiset toimenpiteet;

            —

            velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tällä kanteella riitautetaan 27.9.2017 tehty päätös, jolla kantaja päätettiin olla ottamatta EPSO/AD/324/16 koskevaan varallaololuetteloon, 25.10.2017 tehty päätös, jolla hylättiin ensin mainitun päätöksen oikaisemista koskeva vaatimus ja nimittävän viranomaisen 7.3.2018 tekemä päätös, jolla hylättiin henkilöstösääntöjen 90 artiklassa tarkoitettu hallinnollinen valitus. Tässä asiassa kyseessä olevan kilpailuilmoituksen tarkoituksena oli valita 10 ryhmään AD 9 kuuluvaa johtavaa tutkijaa merkittäväksi sellaisiin varallaololuetteloihin, joista Euroopan komissio (pääasiallisesti Euroopan petostentorjuntavirasto – OLAF) tuli valitsemaan uusia virkamiehiä, joiden oli tarkoitus johtaa EU:n menoihin, lahjonnan torjuntaan, EU:n henkilöstön vakaviin väärinkäytöksiin, tulleihin ja kauppaan sekä tupakkaan ja väärennettyihin tuotteisiin liittyviä asioita käsitteleviä tutkijaryhmiä.
   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi viiteen kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste perustuu Euroopan toimielinten kielijärjestelyjä koskevien säännösten, erityisesti asetuksen N:o 1/58 1, 2 ja 6 artiklan rikkomiseen ja kieleen perustuvan syrjinnän kiellon periaatteen ja SEUT 5 artiklassa sekä henkilöstösääntöjen 27 artiklassa määrätyn suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen.

            2)

            Toinen kanneperuste perustuu valintalautakunnan puheenjohtajalla olevan puolueettomuusvelvollisuuden noudattamatta jättämiseen ja henkilöstösääntöjen liitteessä III olevan 3 artiklan rikkomiseen.

            3)

            Kolmannen kanneperusteen mukaan valintalautakunta ei ollut noudattanut kilpailuilmoitusta, koska se oli yhtäältä monivalintatehtävästä saatuja pisteitä laskiessaan ja yleistä pätevyyttä koskevassa kokeessa sääntöjenvastaisesti pitänyt kahta toisistaan eroavaa käsitettä (käsite ”vaadittava vähimmäispistemäärä” ja käsite ”hylkäämisen luonteisuus”) samana käsitteenä, ja koska toisaalta sen yleisessä kokeessa tutkittavaksi valitsemien tapausten aiheet olivat liian erityisluontoisia, joten ne suosivat henkilöitä, joilla jo oli kokemusta OLAF:issa.

            4)

            Neljäs kanneperuste perustuu hakijoiden välisen yhdenvertaisuuden periaatteen loukkaamiseen ja siihen, etteivät arvioinnit olleet puolueettomia valintalautakunnan epävakaisuuden vuoksi.

            5)

            Viides kanneperuste perustuu arviointivirheeseen, kun otetaan huomioon, että valintalautakunnan esittämien yksittäisten arviointien välillä oli ollut suuri hajonta. Toisaalta yleisistä määräyksistä ei selvästi ilmene, että testejä olisi ollut tarkasteltava täysin erillään toisistaan.


201807201062013372018/C 276/903712018TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180618585921Asia T-371/18: Kanne 18.6.2018 – Reiner Stemme Utility Air Systems v. EASA
 ---documentbreak--- C2762018FI5810120180618FI0090581592Kanne 18.6.2018 – Reiner Stemme Utility Air Systems v. EASA
   (Asia T-371/18)2018/C 276/90Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Reiner Stemme Utility Air Systems GmbH (Wildau, Saksa) (edustajat: asianajajat O. Alexander ja P. Stompfe)

      Vastaaja: Euroopan lentoturvallisuusvirasto (EASA)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            toteamaan ilmoituksen palkkiosta – vastaajan laatima lasku nro 90091554, päivätty 28.4.2017 – EASA:n valituslautakunnan 19.4.2018 päivätyn päätöksen muodossa mitättömäksi

            —

            toteamaan, ettei Euroopan lentoturvallisuusviraston perimistä maksuista ja palkkioista 27.3.2014 annettua komission asetusta (EU) N:o 319/2014 (
                  1
               ) sovelleta käsiteltävässä asiassa

            —

            lykkää maksun nro 90091554, joka on päivätty 28.4.2017, soveltamista kunnes unionin yleinen tuomioistuin on antanut ratkaisun asiassa, ja

            —

            velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi neljään kanneperusteeseen.

            1.

            Ensimmäisen kanneperusteen mukaan komissio ylitti toimivaltansa kantaessaan veroja lentoturvallisuuden alalla.
            Kantaja väittää, että ”maksut” lentokoneista luokassa 2000 – 5700 kg nousevat veroiksi, koska ”kiinteä maksu””hyppää radikaalisti” yli 1700 prosenttia. Tässä erityisessä tapauksessa vastaajan kansalaiselle ”maksua” vastaan suorittama palvelu on niin merkityksetön (minimaalinen), ettei vastaajan palvelua voida katsoa vastikkeeksi, vaan se muodostaa veron.
            Komissiolla ei kuitenkaan ole toimivaltaa kantaa veroja lentoturvallisuuden alalla. Tämän vuoksi komission asetuksella (EU) N:o 319/2014, jossa säädetään kantajan lentokoneen kaltaisia lentokoneita koskevista sertifiointitehtävistä 263800 euron kiinteä maksu, joka on täysin suhteeton vastaajan todella suorittamiin tehtäviin nähden eikä siis ole vastike vastaajan suorittamista palveluista, loukataan annetun toimivallan periaatetta.

            2.

            Toisen kanneperusteen mukaan riidanalaisella laskulla sellaisena, kuin se on vahvistettu riidanalaisella päätöksellä, rikotaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 artiklaa.
            Kantajan mukaan maksut, joita vastaaja laskutti asetuksen (EU) N:o 319/2014 perusteella kyseisestä sertifiointitehtävästä, ovat suhteettomia tavoiteltuun päämäärään nähden ja niillä loukataan näin ollen kantajalla Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 artiklan mukaisesti olevaa vapautta harjoittaa elinkeinoa.

            3.

            Kolmannen kanneperusteen mukaan riidanalainen lasku sellaisena, kuin se on vahvistettu riidanalaisella päätöksellä, tarkoittaa syrjivää kohtelua ja tämän vuoksi sillä rikotaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 20 artiklaa.
            Vastaajan asetuksen (EU) N:o 319/2014 nojalla laatima riidanalainen lasku ei täytä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 20 artiklan mukaisia vaatimuksia, koska kantajaa kohdellaan eri tavalla muihin tyyppihyväksyntätodistusta hakeviin lentokonevalmistajiin verrattuna, vaikka tilanne edellyttää samanlaista kohtelua.

            4.

            Neljännen kanneperusteen mukaan SEU 13 artiklan 2 kohtaa on rikottu.
            Lopuksi kantaja väittää, että asetuksen (EU) N:o 319/2014 7 artiklan 2 kohdassa ei jätetä vastaajalle harkintavaltaa sertifiointitehtävästä suoritettavan maksun osalta. Siinä pikemminkin määritetään, milloin maksettava maksu on kiinteä maksu tai vaihtelevansuuruinen maksu. Tällä tavoin komissio on ylittänyt toimivaltansa antaa asetus ja täten loukannut SEU 13 artiklan 2 kohdassa määrättyä toimielinten välistä tasapainoa.

      (
         1
      )	Euroopan lentoturvallisuusviraston perimistä maksuista ja palkkioista sekä asetuksen (EY) N:o 593/2007 kumoamisesta 27.3.2014 annettu komission asetus (EU) N:o 319/2014 (EUVL 2014, L 93, s. 58).


201807201012012862018/C 276/913782018TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180622596021Asia T-378/18: Kanne 22.6.2018 – NHS/EUIPO – HLC SB Distribution (CRUZADE)
 ---documentbreak--- C2762018FI5910120180622FI0091591602Kanne 22.6.2018 – NHS/EUIPO – HLC SB Distribution (CRUZADE)
   (Asia T-378/18)2018/C 276/91Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: NHS, Inc. (Santa Cruz, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja P. Olson)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: HLC SB Distribution, SL (Irun, Espanja)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus sanamerkin CRUZADE rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 13 528 112

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 13.4.2018 asiassa R 1217/2017-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            hylkää EU-tavaramerkkiä koskevan rekisteröintihakemuksen 013 528 112 seuraavilta osin: ”rullalaudat ja niiden osat”

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa ja 8 artiklan 5 kohtaa on rikottu.


201807201052013362018/C 276/923812018TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180625606121Asia T-381/18: Kanne 25.6.2018 – Engel v. EUIPO – F. Engel (ENGEL)
 ---documentbreak--- C2762018FI6010120180625FI0092601612Kanne 25.6.2018 – Engel v. EUIPO – F. Engel (ENGEL)
   (Asia T-381/18)2018/C 276/92Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Engel GmbH (Pfullingen, Saksa) (edustaja: asianajaja C. Pfitzer)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: F. Engel K/S (Haderslev, Tanska)

      Menettely EUIPO:ssa

      Kyseessä olevan tavaramerkin hakija: Kantaja

      Kyseessä oleva tavaramerkki: Kuviomerkin ENGEL Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti – Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti nro 1 178 629

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 26.3.2018 asiassa R 1423/2017-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut

            —

            lykkää asian käsittelyä siihen saakka, kunnes päätökset F.ENGELin tavaramerkkien kumoamista koskevasta vaatimuksesta on tehty.

      Kanneperusteet

            —

            Komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 20 artiklan 7 kohdan c alakohtaa on rikottu.

            —

            Oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevaa periaatetta on loukattu.


201807200812013302018/C 276/934872017TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180619616111Asia T-487/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 19.6.2018 – UE v. komissio
 ---documentbreak--- C2762018FI6110120180619FI0093611611Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 19.6.2018 – UE v. komissio
   (Asia T-487/17) (
         1
      )2018/C 276/93Oikeudenkäyntikieli: englantiEnsimmäisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.
   (
         1
      )	EUVL C 357, 23.10.2017.


201807200862013322018/C 276/946202017TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180620616112Asia T-620/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.6.2018 – Teollisuuden Voima v. komissio
 ---documentbreak--- C2762018FI6120120180620FI0094612611Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 20.6.2018 – Teollisuuden Voima v. komissio
   (Asia T-620/17) (
         1
      )2018/C 276/94Oikeudenkäyntikieli: englantiToisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.
   (
         1
      )	EUVL C 402, 27.11.2017.


201807200872013582018/C 276/951482018TC27620180806FI01FIINFO_JUDICIAL20180619616113Asia T-148/18: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 19.6.2018 – EU v. komissio
 ---documentbreak--- C2762018FI6130120180619FI0095613611Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 19.6.2018 – EU v. komissio
   (Asia T-148/18) (
         1
      )2018/C 276/95Oikeudenkäyntikieli: englantiEnsimmäisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.
   (
         1
      )	EUVL C 166, 14.5.2018.


201808030332049842018/C 294/193182018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180511141411Asia C-318/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Belgia) on esittänyt 11.5.2018 – Oracle Belgium BVBA v. Belgian valtio
 ---documentbreak--- C2942018FI1410120180511FI0019141141Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel (Belgia) on esittänyt 11.5.2018 – Oracle Belgium BVBA v. Belgian valtio
   (Asia C-318/18)2018/C 294/19Oikeudenkäyntikieli: hollanti
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Nederlandstalige rechtbank van eerste aanleg Brussel

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Oracle Belgium BVBA

      Vastaaja: Belgian valtio

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko 11.1.2016 annetun Euroopan komission päätöksen (SA.37667) 2 artiklan 2 kohtaa, jonka mukaan ”kaikki tukimäärät (Belgian bvba Tekelec Internationalille maksamat sääntöjenvastaisiksi katsotut tuet, jotka käsittävät Belgian veroviranomaisen ennakkoratkaisuyksikön 1.7.2008 tehdyllä päätöksellä myönnetyn ns. ylisuurten voittojen verovapauden tilikausille 2009, 2010, 2011 ja 2012), joita ei ole vielä peritty takaisin tuensaajilta 1 kohdassa tarkoitetun takaisinperinnän jälkeen, on perittävä takaisin konserneilta, joihin kyseiset tuensaajat kuuluvat”, tulkittava siten, että tuensaajan (bvba Tekelec Internationalin) siirtyessä uuden konsernin (Oracle-konsernin) omistukseen tukitoimenpiteen päättymisen jälkeen (tukitoimenpiteiden koskettua tilikausia 2009, 2010, 2011 ja 2012 ja omistajanvaihdoksen tapahduttua 10.6.2013) ja ennen tukitoimenpiteen sääntöjenmukaisuutta koskevan Euroopan komission tutkimuksen alkamista (käynnistys 19.12.2013 annetulla kirjeellä), ”konserniksi, johon kyseinen tuensaaja kuuluu” tulee ostajan konserni vai katsotaanko täksi konserniksi edelleen myyjän konserni?

            2)

            Jos ensimmäiseen kysymykseen annettavan vastauksen kannalta sääntöjenvastaiseksi katsotun tukitoimenpiteen luonteella (taloudellinen tai verotuksellinen) ei ole merkitystä, vaan vastaus riippuu siitä, onko kauppahinta markkinalähtöinen eli jääkö myyjän konserni edunsaajaksi, jos kauppahinta on markkinalähtöinen eli se sisältää tukitoimenpiteen arvon, vai tuleeko ostajan konsernista edunsaaja, jos kauppahinta alittaa markkinahinnan eli tukitoimenpiteen arvoa ei ole sisällytetty siihen osittain tai kokonaan, millä taholla on todistustaakka perittäessä sääntöjenvastaiseksi katsottua tukitoimenpidettä ostajalta tai sen jäseneltä: onko uuden konsernin tai sen vastuuseen asetetun jäsenen todistettava, että kauppahinta on markkinalähtöinen, vai onko perivän tahon, Belgian valtion, todistettava, että kauppahinta alittaa markkinahinnan?

            3)

            Jos ensimmäiseen kysymykseen annettava vastaus sen sijaan riitautetun tukitoimenpiteen verotuksellisen luonteen vuoksi ei riipu siitä, onko kauppahinta markkinalähtöinen vai ei, millä perusteella silloin on määritettävä, kumpi konserni on omistajanvaihdoksen jälkeen ”konserni, johon kyseinen tuensaaja kuuluu”?


201808030362050152018/C 294/032082016CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL201806283311Asia C-208/16 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 28.6.2018 – Valittajana Saksan liittotasavalta sekä muina osapuolina Dirk Andres (Heitkamp BauHolding GmbH:n konkurssipesän pesänhoitaja) ja Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Valtiontuet — Saksan verolainsäädäntö, joka koskee tiettyjen tappioiden siirtämistä seuraaville verovuosille (saneerauslauseke) — Päätös, jolla tukijärjestelmä todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi — Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottaminen — SEUT 263 artiklan neljäs kohta — Yksityistä erikseen koskeva toimi — SEUT 107 artiklan 1 kohta — Valtiontuen käsite — Valikoivuusedellytys — Viitejärjestelmän määrittely — Tosiseikkojen oikeudellinen luonnehdinta)
 ---documentbreak--- C2942018FI310120180628FI00033131Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 28.6.2018 – Valittajana Saksan liittotasavalta sekä muina osapuolina Dirk Andres (Heitkamp BauHolding GmbH:n konkurssipesän pesänhoitaja) ja Euroopan komissio
   (Asia C-208/16 P) (
         1
      )
   ”(Muutoksenhaku — Valtiontuet — Saksan verolainsäädäntö, joka koskee tiettyjen tappioiden siirtämistä seuraaville verovuosille (saneerauslauseke) — Päätös, jolla tukijärjestelmä todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi — Kumoamiskanne — Tutkittavaksi ottaminen — SEUT 263 artiklan neljäs kohta — Yksityistä erikseen koskeva toimi — SEUT 107 artiklan 1 kohta — Valtiontuen käsite — Valikoivuusedellytys — Viitejärjestelmän määrittely — Tosiseikkojen oikeudellinen luonnehdinta)”2018/C 294/03Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Valittaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: T. Henze ja R. Kanitz)

      Muut osapuolet: Dirk Andres (Heitkamp BauHolding GmbH:n konkurssipesän pesänhoitajana) (edustajat: W. Niemann, S. Geringhoff ja P. Dodos, Rechtsanwälte) ja Euroopan komissio (asiamiehet: R. Lyal, T. Maxian Rusche ja K. Blanck-Putz)

      Tuomiolauselma

            1)

            Liitännäisvalitus hylätään.

            2)

            Unionin yleisen tuomioistuimen 4.2.2016 antaman tuomion Heitkamp BauHolding vastaan komissio (T-287/11, EU:T:2016:60) tuomiolauselman 2 ja 3 kohta kumotaan.

            3)

            Saksan myöntämästä valtiontuesta C 7/10 (ex CP 250/09 ja NN 5/10) (”KStG-lain saneerauslauseke”) 26.1.2011 annettu komission päätös 2011/527/EU kumotaan.

            4)

            Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan sekä Saksan liittotasavallalle että Heitkamp BauHolding GmbH:n konkurssipesän pesänhoitajana toimineelle Dirk Andresille ensimmäisen oikeusasteen menettelystä ja valitusmenettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 211, 13.6.2016.


201808030082050412018/C 294/343662018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180605252622Asia C-366/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Social de Madrid (Espanja) on esittänyt 5.6.2018 – José Manuel Ortiz Mesonero v. UTE Luz Madrid Centro (johon kuuluvat liikeyritykset SICE S.A., Urbalux S.A. ImesAPI S.A. Extralux S.A. ja Citelum Ibérica S.A.)
 ---documentbreak--- C2942018FI2520120180605FI0034252262Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Social de Madrid (Espanja) on esittänyt 5.6.2018 – José Manuel Ortiz Mesonero v. UTE Luz Madrid Centro (johon kuuluvat liikeyritykset SICE S.A., Urbalux S.A. ImesAPI S.A. Extralux S.A. ja Citelum Ibérica S.A.)
   (Asia C-366/18)2018/C 294/34Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de lo Social de Madrid

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: José Manuel Ortiz Mesonero

      Vastaaja: UTE Luz Madrid Centro (johon kuuluvat liikeyritykset SICE S.A., Urbalux S.A. ImesAPI S.A. Extralux S.A. ja Citelum Ibérica S.A.)

      Ennakkoratkaisukysymys

            1)

            Ovatko Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 8, 10 ja 157 artikla, Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 3 artikla, perusoikeuskirjan 23 artikla ja 33 artiklan 2 kohta sekä direktiivin 2006/54 (
                  1
               ) 1 artikla ja 14 artiklan 1 kohta, kun niitä kaikkia tarkastellaan vanhempainvapaata koskevan puitesopimuksen täytäntöönpanosta annettu direktiivi 2010/18 (
                  2
               ) huomioon ottaen, esteenä Espanjan työntekijöiden asemasta annetun lain 37 §:n 6 momentin kaltaiselle kansalliselle oikeussäännölle, jonka mukaan työntekijän työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista koskevan oikeuden käyttäminen huollettavina olevien alaikäisten tai perheenjäsenten välitöntä hoitamista varten edellyttää, että työntekijän on kaikissa tapauksissa lyhennettävä tavanomaisen työpäivänsä pituutta, mikä johtaa palkan pienentymiseen samassa suhteessa?

      (
         1
      )	Miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa 5.7.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/54/EY (EUVL 2006, L 204, s. 23).
   (
         2
      )	BUSINESSEUROPEN, UEAPME:n, CEEP:n ja EAY:n tekemän vanhempainvapaata koskevan tarkistetun puitesopimuksen täytäntöönpanosta ja direktiivin 96/34/EY kumoamisesta 8.3.2010 annettu neuvoston direktiivi 2010/18/EU (EUVL 2010, L 68, s. 13).


201808030092050422018/C 294/203312018CJC29420180820FI01FIINFO_JUDICIAL20180522151621Asia C-331/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Krajský súd v Prešove (Slovakia) on esittänyt 22.5.2018 – TE v. Pohotovosť s.r.o.
 ---documentbreak--- C2942018FI1510120180522FI0020151162Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Krajský súd v Prešove (Slovakia) on esittänyt 22.5.2018 – TE v. Pohotovosť s.r.o.
   (Asia C-331/18)2018/C 294/20Oikeudenkäyntikieli: slovakki
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Krajský súd v Prešove

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: TE

      Vastaaja: Pohotovosť s.r.o.

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

                        A.

                        Slovakian lainsäätäjä on reagoinut tuomioon C-42/15 (
                              1
                           ) poistamalla 1.5.2018 alkaen kulutusluotoista ja muista kuluttajille myönnettävistä luotoista ja lainoista sekä joidenkin lakien muuttamisesta annetun lain nro 129/2010 9§:n siitä osasta, jossa viitataan lainan lyhennyseriin luottosopimuksen osatekijänä, sanat ”pääomasta, koroista ja muista kuluista”. Tällä tavoin on poistettu kuluttajille lailla vahvistettu oikeus siihen, että kulutusluottosopimuksessa on jollakin tavoin (ei pelkästään lyhennystaulukolla) ilmoitettava lyhennyserien suuruus osuuksina luoton lyhennettävästä pääomasta, koroista ja muista kuluista yhdessä tämän oikeuden loukkaamisesta johtuvien seuraamusten kanssa.

                        B.

                        Tuomioistuinten lainsoveltamiskäytännössä on reagoitu tähän muun muassa panemalla lain muutoksen myötä 1.5.2018 alkaen mainittu unionin tuomioistuimen tuomio täysimääräisesti toimeen. Ennen 1.5.2018 solmituista kulutusluottosopimuksista johtuvissa riita-asioissa on kuitenkin päästävä unionin oikeuden mukaisen tulkinnan avulla asiallisesti samaan lopputulokseen kuin se, johon lainsäätäjä on pyrkinyt.

                        C.

                        Tällaisessa tilanteessa unionin tuomioistuimelle esitetty kysymys koskee unionin oikeuden tulkintaa direktiivien välillisen oikeusvaikutuksen osalta. Kun otetaan huomioon laaja oikeuskäytäntö, jossa kuluttajille on aiemmin tunnustettu lain nro 129/2010 mukaisesti oikeus siihen, että lyhennyserät ilmoitetaan osuuksina lyhennettävästä pääomasta, koroista ja muista kuluista, on kysyttävä seuraavaa:
                        Onko direktiivin välillisten oikeusvaikutusten toteuttamiseksi yksityisten välisissä horisontaalisissa suhteissa ja direktiivin parhaimman mahdollisen vaikutuksen saavuttamiseksi kaikkia tulkintakeinoja käyttämällä ja kansalliseen oikeuteen tukeutumalla, katsottava, että oikeusvarmuuden periaate antaa tuomioistuimelle mahdollisuuden riita-asiassa, joka koskee ennen 1.5.2018 solmittua kulutusluottosopimusta, antaa ratkaisun, jolla on samat vaikutukset kuin lain muutoksella, jonka lainsäätäjä on hyväksynyt pannakseen 1.5.2018 alkaen toimeen tuomion C-42/15?

      Siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin vastaa ensimmäiseen kysymykseen, että oikeusvarmuuden periaate antaa direktiivin välillisten oikeusvaikutusten toteuttamiseksi yksityisten välisissä horisontaalisissa suhteissa ja direktiivin parhaimman mahdollisen vaikutuksen saavuttamiseksi tuomioistuimelle mahdollisuuden antaa ratkaisun, jolla on samat vaikutukset kuin lainmuutoksella, jonka lainsäätäjä on hyväksynyt pannakseen 1.5.2018 toimeen tuomion C-42/15, on lisäksi esitettävä seuraavat kysymykset:

            2)

            Onko 9.11.2016 annettua tuomiota C-42/15, Home Credit Slovakia v. Klára Bíróová, ja kulutusluottosopimuksista ja neuvoston direktiivin 87/102/ETY (
                  2
               ) kumoamisesta 23.4.2008 annettua direktiiviä 2008/48/EY (
                  3
               ) tulkittava siten, että unionin tuomioistuin on katsonut, että direktiivi 2008/48/EY on esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jossa edellytetään luoton lyhennyserien ilmoittamista, ei pelkästään lyhennystaulukon avulla, vaan yksilöimällä laissa säädetyllä millä tahansa muulla tavalla kulutusluoton lyhennettävä pääoma, lyhennyserien lukumäärä ja maksuvälit?

            3)

            Onko mainittua unionin tuomioistuimen tuomiota tulkittava – tällä kertaa korkojen ja muiden kulujen, ei siis pääoman osalta – siten, että siinä vastataan myös kysymykseen siitä, ylitetäänkö sellaisella jäsenvaltion lainsäädännöllä, jossa säädetään kuluttajien oikeudesta vaatia, että kulutusluottosopimuksessa ilmoitetaan korkoja ja muita kuluja koskevien erien osalta niiden suuruus, lukumäärä ja maksuvälit, direktiivin vaatimukset. Jos mainittu tuomio koskee myös korkoja ja muita kuluja, ylitetäänkö lain säännöksillä, jotka koskevat korkojen ja muiden kulujen maksamisen yksityiskohtien ilmoittamista muuten kuin lyhennystaulukolla näin direktiivin 2008/48/EY ja erityisesti sen 10 artiklan 2 kohdan j alakohdan vaatimukset?

      (
         1
      )	Tuomio 9.11.2016, Home Credit Slovakia, (EU:C:2016:842).
   (
         2
      )	Kulutusluottoja koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 22.12.1986 annettu neuvoston direktiivi 87/102/ETY (EYVL 1987, L 42, s. 48).
   (
         3
      )	EUVL 2008, L 133, s. 66.