title: Asia C-490/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 29.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Freistaat Bayern v. Verlag Esterbauer GmbH (Ennakkoratkaisupyyntö — Tietokantojen oikeudellinen suoja — Direktiivi 96/9/EY — 1 artiklan 2 kohta — Soveltamisala — Tietokannat — Topografiset kartat — Tietokannan muodostavien aineistojen itsenäisyys — Mahdollisuus erottaa mainitut aineistot toisistaan vaikuttamatta niiden informaatiosisällön arvoon — Topografisen kartan käyttäjän sille antaman käyttötarkoituksen huomioon ottaminen)

text:
               21.12.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 429/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 29.10.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesgerichtshof – Saksa) – Freistaat Bayern v. Verlag Esterbauer GmbH
   (Asia C-490/14) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Tietokantojen oikeudellinen suoja - Direktiivi 96/9/EY - 1 artiklan 2 kohta - Soveltamisala - Tietokannat - Topografiset kartat - Tietokannan muodostavien aineistojen itsenäisyys - Mahdollisuus erottaa mainitut aineistot toisistaan vaikuttamatta niiden informaatiosisällön arvoon - Topografisen kartan käyttäjän sille antaman käyttötarkoituksen huomioon ottaminen))
   (2015/C 429/06)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Freistaat Bayern

      Vastaaja: Verlag Esterbauer GmbH

      Tuomiolauselma

   Tietokantojen oikeudellisesta suojasta 11.3.1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/9/EY 1 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että kolmannen topografisesta kartasta erottamilla maantieteellisillä tiedoilla, joita käytetään toisen kartan laatimiseen ja myyntiin saattamiseen, on niiden erottamisen jälkeen riittävä informaatioarvo, jotta ne voidaan luokitella mainitussa säännöksessä tarkoitetuiksi ”tietokantojen””itsenäisiksi aineistoiksi”.

      (1)  EUVL C 34, 2.2.2015.


title: Asia C-211/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Commissione Tributaria Provinciale di Torino (Italia) on esittänyt 15.4.2016 – Bimotor SpA v. Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale II di Torino

text:
               11.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 251/7

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Commissione Tributaria Provinciale di Torino (Italia) on esittänyt 15.4.2016 – Bimotor SpA v. Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale II di Torino
   (Asia C-211/16)
   (2016/C 251/10)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Commissione Tributaria Provinciale di Torino

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Bimotor SpA

      Vastaaja: Agenzia delle Entrate – Direzione Provinciale II di Torino

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko unionin arvonlisäverolainsäädäntö (17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY, (1) sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2002/38/EY, (2) ja direktiivi 2006/112/EY (3)) esteenä – 23.12.2000 annetun lain nro 388 34 §:n 1 momentin kaltaiselle – jäsenvaltion säännökselle, jonka mukaan arvonlisäverosaatavien palauttaminen tai niiden käyttäminen verovelan kuittaukseen ei ole kunkin verovuoden osalta mahdollista kyseisten saatavien koko määrältä vaan ainoastaan etukäteen määritettyyn enimmäismäärään asti?

      (1)  Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL 1977, L 145, s. 1).

      (2)  Direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta ja väliaikaisesta muuttamisesta radio- ja televisiolähetyspalveluihin ja tiettyihin sähköisesti suoritettaviin palveluihin sovellettavien arvonlisäverojärjestelyjen osalta 7.5.2002 annettu neuvoston direktiivi 2002/38/EY (EYVL 2002, L 128, s. 41).

      (3)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys, 9 päivänä kesäkuuta 2005, asiassa T-265/03, Helm Düngemittel GmbH vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Elintarvikeapu — Toimitusvakuuden osittainen pidättäminen — Vaatimus pidätetyn summan palauttamiseksi — Välityslauseke — Kumoamiskanne — Tutkimatta jättäminen)

text:
               17.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 229/18

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
   9 päivänä kesäkuuta 2005,
   asiassa T-265/03, Helm Düngemittel GmbH vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Elintarvikeapu - Toimitusvakuuden osittainen pidättäminen - Vaatimus pidätetyn summan palauttamiseksi - Välityslauseke - Kumoamiskanne - Tutkimatta jättäminen)
   (2005/C 229/37)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa T-265/03, Helm Düngemittel GmbH, kotipaikka Hampuri (Saksa), edustajanaan asianajaja W. Waschmann, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehinään G. Berscheid ja M. Niejahr, prosessiosoite Luxemburgissa, jossa kantaja vaatii 23.5.2003 päivättyyn komission kirjeeseen sisältyväksi väitetyn sellaisen päätöksen kumoamista, jolla osa kantajan lannoitetoimituksensa osalta asettamasta vakuudesta pidätettiin tämän toimituksen myöhästymisen vuoksi kyseen ollessa Pohjois-Korealle neuvoston asetuksen (EY) N:o 1292/96 yleisistä yksityiskohtaisista säännöistä yhteisön elintarvikeapuna toimitettavien tuotteiden hankinnasta 16 päivänä joulukuuta 1997 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2519/97 (EYVL L 346, s. 23) nojalla annettavasta elintarvikeavusta, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Jaeger sekä tuomarit J. Azizi ja E. Cremona, kirjaaja: H. Jung, on 9.6.2005 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 239, 4.10.2003.


title: Asia C-214/08 P: Valitus, jonka Philippe Guigard on tehnyt 22.5.2008 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-301/05, Guigard v. komissio, 11.3.2008 antamasta tuomiosta

text:
               30.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/19

         Valitus, jonka Philippe Guigard on tehnyt 22.5.2008 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-301/05, Guigard v. komissio, 11.3.2008 antamasta tuomiosta
   (Asia C-214/08 P)
   (2008/C 223/31)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Valittaja: Philippe Guigard (edustajat: avocat S. Rodrigues ja avocat C. Bernard-Glanz)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               valitus on otettava tutkittavaksi

               —

               Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-301/05 11.3.2008 antama tuomio on kumottava

               —

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kantajana olleen osapuolen kumoamis- ja vahingonkorvausvaatimukset on hyväksyttävä

               —

               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa vastaajana ollut osapuoli on velvoitettava korvaamaan kumoamiskanteesta ja valituksesta aiheutuneet kulut kokonaisuudessaan.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi etenkin kolmeen valitusperusteeseen.
   Ensimmäisessä valitusperusteessa, joka sisältää kaksi osaa, valittaja väittää aluksi, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tulkinnut virheellisesti neljättä Lomén sopimusta (1).
   Virhe muodostuu yhtäältä siitä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut, että Lomén sopimuksen 313 artiklan 2 kohdan k alakohdan nojalla kansallisen tulojen ja menojen hyväksyjän on päätettävä teknisten konsulttien ja asiantuntijoiden työhönotosta ottamatta huomioon komissiolle mainitulla sopimuksella myönnettyjä budjetin valvontaa ja rahaston hoitoa koskevia valtuuksia ja tämän toimielimen velvollisuutta antaa kansalliselle tulojen ja menojen hyväksyjälle teknistä apua sopimusten neuvottelussa.
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt virheen toisaalta sikäli kuin se on katsonut, että kansallisen tulojen ja menojen hyväksyjän komissiolle tekemässä pyynnössä kantajan työsopimuksen uusimista koskevan päätöksen hyväksymisestä on oltava nimenomainen viittaus Lomén yleissopimuksen 314 artiklaan, jotta tässä artiklassa säädetty 30 päivän määräajan kuluminen alkaa, vaikka tästä artiklasta ei lainkaan seuraa tällaista vaatimusta. Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi näin ollen, jos se olisi tulkinnut oikein edellä mainittua artiklaa, pitänyt todeta, ettei komissio ole noudattanut tätä määräaikaa.
   Valittaja esittää toisessa valitusperusteessa lisäksi, että riitautetun tuomion perustelut ovat ilmeisen ristiriitaisia, koska ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut Lomén sopimuksen 317 artiklan a kohdan rikkomiseen liittyvän kanneperusteen osalta yhtäältä, että tämä kanneperuste on esitetty myöhässä ja toisaalta, että se vastaa saman sopimuksen 313 artiklan 2 kohdan k alakohdan rikkomiseen liittyvää kanneperustetta. Valittajan mukaan samaa kanneperustetta ei voida samalla kertaa jättää tutkimatta ja hylätä perusteettomana.
   Valittaja väittää lopuksi kolmannessa valitusperusteessa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on loukannut hänen puolustautumisoikeuksiaan sikäli kuin se ei ole yhtäältä ottanut kokonaisuudessaan huomioon hänen suullisessa käsittelyssä esittämiään väitteitä ja toisaalta sikäli kuin se on ottanut valittajan esittämän huolenpitovelvollisuutta koskevan periaatteen, hyvän hallinnon periaatteen ja luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen liittyvän kanneperusteen huomioon vääristyneellä tavalla.

      (1)  Afrikan, Karibian ja Tyynen valtameren (AKT) valtioiden ja Euroopan talousyhteisön tekemä neljäs yleissopimus, allekirjoitettu Loméssa 15.12.1989 (hyväksytty 25.2.1991 tehdyllä neuvoston ja komission päätöksellä 91/400/EHTY, ETY neljännen AKT-ETY-yleissopimuksen tekemisestä, EYVL L 229, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna Mauritiuksella 4.11.1995 allekirjoitetulla sopimuksella (EYVL 1998, L 156, s. 3).


title: Asia T-42/13: Kanne 28.1.2013 — 1. garantovaná v. komissio

text:
               16.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 79/30

         Kanne 28.1.2013 — 1. garantovaná v. komissio
   (Asia T-42/13)
   2013/C 79/51
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: 1. garantovaná a.s. (Bratislava, Slovakia) (edustajat: solicitor M. Powell, barrister G. Forwood ja asianajajat M. Staroň ja P. Hodál)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 21.12.2012 päivätyn komission kirjeen asiassa COMP/39.396 — kalsiumkarbidi siltä osin kuin siinä

                           —

                           sovelletaan 4,5 prosentin korkoa ajanjaksoihin, joiden ajaksi unionin yleinen tuomioistuin oli i) lykännyt komission asiassa COMP/39.396 — teräs- ja kaasuteollisuuden käyttämät kalsiumkarbidi- ja magnesiumpohjaiset reagenssit 22.7.2009 tekemän päätöksen K(2009) 5791 lopullinen 2 artiklan täytäntöönpanon kantajan osalta ja ii) lykännyt kantajalle määrättyä velvollisuutta asettaa pankkitakaus kyseisen päätöksen 2 artiklassa määrätyn sakon välittömän perimisen välttämiseksi

                           —

                           asetetaan maksamatta olevaksi kokonaismääräksi 25.1.201220 293 586,60 euroa, joka kattaa sakon ja viivästyskoron

                           —

                           annetaan kantajalle virallinen kehotus joko tehdä 20 293 586,60 euron suuruinen väliaikainen maksusuoritus tai asettaa kyseisen summan kattava hyväksyttävä rahavakuus viimeistään 25.1.2013

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei komissiolla ollut minkäänlaisia oikeudellisia perusteita periä korkoa ex parte -menettelyssä annetun välitoimimääräyksen kattamalta ajanjaksolta, koska ex parte -menettelyssä 20.10.2009 annetussa välitoimimääräyksessä lykättiin päätöksen K(2009) 5791 2 artiklan täytäntöönpano kantajan osalta. Sakko ei siten ollut soveltamissääntöjen (1) 79 artiklan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla ”erääntynyt”. Periaatteen, jonka mukaan liitännäinen asia seuraa pääasiaa (accessorium sequitur principale), mukaisesti sakkoon liittyvää korkoa voidaan alkaa laskea vasta siitä päivämäärästä lukien, jolloin sakko erääntyy.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että 4,5 prosentin sakkokoron soveltaminen välitoimimääräyksen kattamalta ajalta loukkasi kantajan perusteltua luottamusta, koska 2.3.2011 annetussa välitoimimääräyksessä lykättiin kantajalle määrättyä velvollisuutta asettaa pankkitakaus päätöksen K(2009) 5791 2 artiklassa määrätyn sakon välittömän perimisen välttämiseksi. Tämän johdosta kantaja oli samassa asemassa kuin missä se olisi ollut, jos se olisi asettanut pankkitakauksen. Näin ollen kantaja saattoi 24.7.2009 päivätyn komission kirjeen, jolla annettiin tiedoksi päätös K(2009) 5791, nojalla perustellusti luottaa siihen, että sakon määrälle maksettaisiin korkoa soveltamissääntöjen 86 artiklan 5 kohdassa asetun korkokannan mukaan.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että 4,5 prosentin sakkokoron soveltamisella välitoimimääräysten kattamiin ajanjaksoihin estetään välitoimimääräysten käytännön vaikutus, koska soveltamissääntöjen 86 artiklan 2 kohdan b alakohtaan ja 5 kohtaan sisältyvän kahden eri korkokannan tarkoituksena on kannustaa yrityksiä pankkitakausten asettamiseen ja vastaavasti rangaista niitä, jotka kieltäytyvät maksamasta sakkoja näiden erääntyessä tai asettamasta asianmukaista pankkitakausta. Kantajaa ei tulisi rangaista perimällä siltä rangaistuksen luonteista korkoa sen johdosta, ettei se ole asettanut pankkitakausta, kun i) unionin yleinen tuomioistuin on lykännyt sakon täytäntöönpanoa ja ii) katsonut, että kantajan oli objektiivisesti tarkasteltuna mahdotonta asettaa pankkitakausta.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että 4,5 prosentin sakkokoron soveltaminen välitoimimääräysten kattamiin ajanjaksoihin on suhteellisuusperiaatteen vastaista. Olisi kohtuutonta rangaista kantajaa soveltamalla soveltamissääntöjen 86 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaista korkokantaa tilanteessa, jossa i) sakkoa ei voida panna täytäntöön ja jossa ii) unionin tuomioistuimissa on todettu, ettei kantaja pysty maksamaan sakkoa eikä asettamaan soveliasta pankkitakausta.

      (1)  Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä 23.12.2002 annettu komission asetus (EY, Euratom) N:o 2342/2002 (EYVL L 357, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna.


title: Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalenin 17.3.1995 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Paul Daut GmbH & Co., KG vastaan Oberkreisdirektor des Kreises Gütersloh (Asia C-105/95)

text:
N:o C 159/ 16            IFI                        Euroopan yhteisôien virallinen lehti                                       24.6.95
     ammattitautien korvaamisesta annettujen sääntöjen,                 Oberverwaltungsgericht fiir das Land Nordrhein-Westfale
     erityisesti niiden 3 artiklan, rikkominen;                         nin 17.3.1995 tekemällään päätöksellä esittämä ennakko
                                                                        ratkaisupyyntö asiassa Paul Daut GmbH & Co., KG
— yhteisön oikeuden mukaisten yleisten oikeusperiaattei                       vastaan Oberkreisdirektor des Kreises Gutersloh
     den, nimittäin oikeusvarmuuden periaatteen, vilpittö
                                                                                ( Asia C-105/95 )
     män mielen periaatteen, suojelun ja luottamuksensuojan
     periaatteen, huolenpitovelvoitteen, kohtuullisen määrä                                         95/C 159/31
     ajan periaatteen ja myös periaatteen, jonka mukaan
     kaikkien hallinnollisten päätösten on perustuttava                 Oberverwaltungsgericht fiir das Land Nordrhein-Westfalen
     oikeudellisesti hyväksyttäviin perusteisiin, eli oltava
                                                                        ( 13 . osasto ) pyytää 17.3.1995 tekemällään ja Euroopan
     asianmukaisia ja oikeudellisesti ja/tai tosiasiallisesti
                                                                        yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 31.3.1995 saapu
     virheettömiä , rikkominen.
                                                                        neella päätöksellään Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
                                                                        ennakkoratkaisua asiassa Paul Daut GmbH & Co ., KG
                                                                        vastaan Oberkreisdirektor des Kreises Giitersloh seuraa
                                                                        vista kysymyksistä :
Pretura Circondariale di Bassano del Grappan 21.3.1995
tekemillään päätöksillä esittämät ennakkoratkaisupyynnöt                Onko ETY:n perustamissopimuksen 30 ja 36 artiklan sekä
kyseisessä tuomioistuimessa vireillä olevissa asioissa 1 )              terveyttä koskevista ongelmista yhteisön sisäisessä tuoreen
Danila Bonifaci ym. ja 2 ) Wanda Berto ym. vastaan Istituto             lihan kaupassa 26 päivänä kesäkuuta 1964 annetun neuvos
            Nazionale della Previdenza Sociale ( INPS )                 ton direktiivin 64/433/ETY ( tuorelihadirektiivi )( 1 ), sellai
                      ( Asiat C-94/95 ja C-95/95 )                      sena kuin se on viimeksi muutettuna terveyttä koskevista
                              ( 95/C 159/30 )                           ongelmista yhteisön sisäisessä tuoreen lihan kaupassa anne
                                                                        tun direktiivin 64/443/ETY muuttamisesta ja ajan tasalle
                                                                        saattamisesta direktiivin ulottamiseksi koskemaan tuoreen
Pretura Circondariale di Bassano del Grappa on esittänyt
21.3.1995 tekemillään päätöksillä Euroopan yhteisöjen                   lihan tuotantoa ja saattamista markkinoille 29 päivänä
                                                                        heinäkuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91 /
tuomioistuimelle ennakkoratkaisupyynnöt, jotka ovat saa
puneet Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon                    497/ETY ( 2 ) sekä terveyttä koskevista kysymyksistä yhtei
24.3 . 1 995 , saadakseen ensiksi mainitussa tuomioistuimessa           sön sisäisessä lihavalmisteiden kaupassa annetun direktiivin
vireillä olevissa asioissa 1 ) Danila Bonifaci ym . ja 2 ) Wanda        77/99/ETY muuttamisesta ja saattamisesta ajan tasalle sekä
Berto ym . vastaan Istituto Nazionale della Previdenza                  direktiivin 64/433/ETY muuttamisesta 10 päivänä helmi
Sociale ( INPS ) ennakkoratkaisut seuraavissa kysymyk                  kuuta 1992 annetussa neuvoston direktiivissä 92/5/ETY ( 3 )
sissä :                                                                 ja terveyttä koskevista kysymyksistä lihavalmisteiden kau
                                                                        passa ja tiettyjen muiden eläinperäisten tuotteiden tuotan
 1 ) Onko neuvoston direktiivin 80/987/ETY ( ! ) 4 artiklan 2           nossa ja markkinoille saattamisessa 21 päivänä joulukuuta
      kohdan säännöksiä tulkittava siten, että ne tarkoittavat           1976 annetun neuvoston direktiivin 77/99/ETY ( 4 ) mukais
      sitä , että jäsenvaltiot voivat päättää rajoittaa takuulai       ta , kun vastaaja — terveydellisistä vaatimuksista ja viran
                                                                         omaisten tekemistä tutkimuksista lihavalmisteiden kau
      tosten korvausten maksamisvelvollisuutta tiettyyn ajan
      jaksoon, joka on tässä tapauksessa 12 kuukautta, myös              passa 30 päivänä lokakuuta 1986 annetun kansallisen
      sellaisissa tapauksissa , joissa kyseisen ajanjakson ylittä       asetuksen (Verordnung iiber die hygienischen Anforderun
      misen syynä ei ole ollut työntekijän viaksi luettava              gen und amtlichen Untersuchungen beim Verkehr mit
      toimimattomuus ja erityisesti tapauksissa , joissa työn           Fleisch, F1HV ), BGBl I, s . 1678 , sellaisena kuin se on
      tekijä vaatii korvauksia vahingosta , joka on aiheutunut           viimeksi muutettuna Euroopan talousalueen voimaansaat
      siitä , ettei itse direktiiviä ole pantu täytäntöön tai että se    tamisesta 27 päivänä huhtikuuta 1993 annetulla kansalli
      on pantu täytäntöön liian myöhään ?                                sella lailla ( EWR-Ausfùhrungsgesetz ), BGBl I, s . 512 ja 552 ,
                                                                         17 §:n 1 momentin 2 kohdan perusteella — ei hyväksy sitä ,
2 ) Jos vastaus ensimmäiseen kysymykseen on myönteinen,                  että EY :n normit täyttävä saksalainen yritys tuo pakastettua
      voidaanko direktiivin 4 artiklan 2 kohtaa pitää tasa              mekaanisesti erotettua lihaa ; tämä yritys kykenee lihaval
                                                                         mistedirektiivissä 77/99/ETY tarkoitettuun kuumennuskä
      arvon ja syrjintäkiellon periaatteen mukaisena ?
                                                                         sittelyyn ja hankkii belgialaiselta EY:n normit täyttävältä
 3 ) Onko yhteisöjen tuomioistuimen 19.11.1991 yhdiste                  yritykseltä pakastettua mekaanisesti erotettua lihaa belgia
      tyissä asioissa C-6/90 ja C-9/90, Francovich ym . vastaan          laisen EY:n säännösten mukaisen eläinlääkärin myöntä
      Italian tasavalta , antaman tuomion 43 kohtaa tulkittava           mällä luvalla kuumennuskäsitelläkseen ja jalostaakseen sitä
      siten, että jäsenvaltioiden kansallisessa lainsäädännössä          lihavalmistedirektiivissä 77/99/ETY tarkoitetulla tavalla; ja
      asetettujen sellaisia vahingonkorvausvaateita koskevien            jos vastaus kysymykseen on kielteinen, täytyykö asialle
      aineellisten ja menettelyllisten edellytysten, jotka perus        saada toimivaltaisten saksalaisten terveysviranomaisten
      tuvat siihen, ettei yhteisön direktiiviä ole pantu täytän         suostumus, ja kenen on se hankittava ?
      töön, on oltava samat ( tai ei ainakaan huonommat )
      kuin kansallisen lainsäätäjän asettamat edellytykset,              (•)  EYVL   N:o  121 , 29.7.1964 , s . 2012/64
      silloin kun tämä panee itse direktiivin myöhässä täytän           (2)  EYVL   N:o  L 268 , 24.9.1991 , s . 69
      töön ?                                                             (3 ) EYVL   N:o  L 57, 2.3.1992 , s . 1
                                                                         (4 ) EYVL   N:o  L 26 , 31.1.1977, s . 85
 (M EYVL N:o L 283 , 20.10.1980 , s . 23


title: Asia T-102/08 P: Valitus, jonka Åsa Sundholm on tehnyt 25.2.2008 virkamiestuomioistuimen asiassa F-27/07, Åsa Sundholm v. komissio, 13.12.2007 antamasta tuomiosta

text:
               26.4.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 107/38

         Valitus, jonka Åsa Sundholm on tehnyt 25.2.2008 virkamiestuomioistuimen asiassa F-27/07, Åsa Sundholm v. komissio, 13.12.2007 antamasta tuomiosta
   (Asia T-102/08 P)
   (2008/C 107/64)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Valittaja: Åsa Sundholm (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J. -N. Louis ja E. Marchal)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) 13.12.2007 asiassa F-27/07 antama tuomio on kumottava

               —

               asiassa on annettava uusi ratkaisu sen mukaisesti, kuin jo asiaa ensimmäisenä oikeusasteena käsitelleen tuomioistuimen olisi tullut tehdä eli se valittajan urakehitystä ajalla 1.7.–31.12.2002 koskevan kertomuksen vahvistamisesta tehty komission päätös, jolla pantiin täytäntöön ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 20.4.2005 antama tuomio, on kumottava

               —

               vastapuoli on velvoitettava korvaamaan sekä ensimmäisessä että valitusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja vaatii valituksellaan sen virkamiestuomioistuimen antaman tuomion kumoamista, jolla hylättiin valittajan kanne tämän urakehitystä ajalla 1.7.–31.12.2002 koskevan kertomuksen vahvistamisesta tehdyn komission päätöksen kumoamiseksi; valittaja huomauttaa, että kyseisen ajanjakson osalta tehty alkuperäinen urakehitystä koskeva kertomus on kumottu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 20.4.2005 antamalla tuomiolla (1).
   Valittaja esittää valituksensa tueksi yhden valitusperusteen, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen, EY 233 artiklan virheelliseen soveltamiseen ja yhteisön oikeuden mukaisen erityistä perusteluvelvollisuutta koskevan velvollisuuden laiminlyömiseen.
   Valittaja väittää, että virkamiestuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se ei ottanut huomioon ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 20.4.2005 antaman tuomion ulottuvuutta ja sovelsi virheellisesti EY 233 artiklaa sikäli kun se katsoi, ettei nimittävällä viranomaisella kyseisen tuomion täytäntöönpanon yhteydessä ollut, kun otetaan huomioon kyseisen tuomion perustelut ja kumotun päätöksen sekä sen päätöksen, jolla mainittu tuomio pantiin täytäntöön, välillä kulunut aika, laajempaa perusteluvelvollisuutta sen valittajan mukaan viranomaisille kuuluvan velvollisuuden mukaisesti, jonka mukaan viranomaisilla on erityinen perusteluvelvollisuus sen urakehitystä koskevan kertomuksen osalta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antaman tuomio on pantu täytäntöön ja joka on valittajan mukaan vahvistettu myöhässä.
   Valittaja väittää lisäksi, että virkamiestuomioistuin loukkasi ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antaman tuomion ehdotonta oikeusvoimaa, kun se katsoi, että valittajaa koskeva arviointi voitiin oikaista asianmukaisesti pelkällä sääntöjenvastaisesti huomioon otettujen huomautusten poistamisella.

      (1)  Asia T-86/04, Sundholm v. komissio, ei julkaistu oikeustapauskokoelmassa.


               3.10.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 287/14

         EFTAn valvontaviranomaisen 28 päivänä kesäkuuta 2013 Islantia vastaan nostama kanne
   (Asia E-10/13)
   2013/C 287/10
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, 1040 Bryssel, Belgium, asiamiehinään Xavier Lewis ja Maria Moustakali, nosti 28 päivänä kesäkuuta 2013 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Islantia vastaan.
   EFTAn valvontaviranomainen on pyytänyt EFTAn tuomioistuinta

               1)

               toteamaan, että jättäessään panematta asianmukaisesti täytäntöön Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XVIII olevassa 21b kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/54/EY, annettu 5 päivänä heinäkuuta 2006, miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa (uudelleenlaadittu toisinto), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1) 2 artiklan 1 kohdan a–d alakohdan ja 2 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan asetetun määräajan kuluessa Islanti on laiminlyönyt säädöksen mukaiset velvoitteensa.

               2)

               velvoittamaan Islannin korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Kanneperusteena on se, että Islanti ei ole noudattanut 20 päivään elokuuta 2012 mennessä Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä XVIII olevassa 21b kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/54/EY, annettu 5 päivänä heinäkuuta 2006, miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa (uudelleenlaadittu toisinto), jäljempänä ’direktiivi’) 2 artiklan 1 kohdan a–d alakohdan ja 2 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan asianmukaisen täytäntöönpanon laiminlyönnistä 20 päivänä kesäkuuta 2012 annettua EFTAn valvontaviranomaisen perusteltua lausuntoa.

               —

               EFTAn valvontaviranomainen esittää, että Islanti on laiminlyönyt direktiivin 2 artiklan 1 kohdan a–d alakohdan ja 2 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaiset velvoitteensa jättäessään toteuttamatta direktiivin täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet asetetussa määräajassa.


title: Asia T-43/05: Camper, S.L.:n 31.1.2005 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama kanne

text:
               30.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/26

         Camper, S.L.:n 31.1.2005 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama kanne
   (Asia T-43/05)
   (2005/C 106/58)
   Kieli, jolla kannekirjelmä on laadittu: englanti
   Camper, S.L., kotipaikka Inca, Mallorca (Espanja), on nostanut 31.1.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan. Kantajan edustajana on I. Temiñ o Ceniceros.
   JC AB, kotipaikka Mölnlycke (Ruotsi), osallistui myös asian käsittelyyn valituslautakunnassa.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan asiassa R 170/2004-1 tekemän päätöksen, jolla hylättiin valitus, joka koskee yhteisön tavaramerkin nro 1.954.601 rekisteröinnin epäämistä luokassa 25

               —

               toteaa yhteisön tavaramerkin nro 1.954.601 ”BROTHERS BY CAMPER” rekisteröinnin mahdolliseksi kaikkien luokkaan 25 kuuluvien tavaroiden osalta

               —

               velvoittaa kummankin asianosaisen vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja yhteisten kulujen puolikkaasta.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               Yhteisön tavaramerkin hakija:

               Kantaja

               Haettu tavaramerkki:

               Kuviomerkki ”BROTHERS by CAMPER” luokkiin 18, 25 ja 39 (nahat, vaatteet, jalkineet, päähineet, kuljetus…) kuuluvia tavaroita ja palveluita varten — hakemus nro 1 954 601

               Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu:

               JC AB

               Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu:

               Ruotsalainen, suomalainen ja tanskalainen kuviomerkki ”Brothers” tavaroille luokassa 25

               Väiteosaston ratkaisu:

               Väitteen hylkääminen siltä osin kuin se perustuu aikaisempaan ruotsalaiseen rekisteröintiin. Osaa riidanalaisista tavaroista eli vaatteita, jalkineita ja päähineitä luokassa 25 koskeva väitteen hyväksyminen siltä osin kuin se perustui aikaisempaan tanskalaiseen ja ruotsalaiseen rekisteröintiin.

               Valituslautakunnan ratkaisu:

               Valituksen hylkääminen

               Kanneperusteet:

               Tavaramerkit eivät ole niin samankaltaisia, että aiheutuisi neuvoston asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu sekaantumisvaara.


title: Yhdistetyt asiat C-260/06 ja C-261/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 8.11.2007 (Cour d'appel de Montpellierin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynnit, joissa vastaajina ovat Daniel Escalier (C-260/06) ja Jean Bonnarel (C-261/06) (Kasvinsuojeluaineet — Rinnakkaistuonti — Markkinoille saattamista koskevan luvan myöntämistä koskeva menettely — Hyväksyttävyys — Edellytykset — Suhteellisuusperiaatteen noudattaminen)

text:
               22.12.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 315/18

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 8.11.2007 (Cour d'appel de Montpellierin (Ranska) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rikosoikeudenkäynnit, joissa vastaajina ovat Daniel Escalier (C-260/06) ja Jean Bonnarel (C-261/06)
   (Yhdistetyt asiat C-260/06 ja C-261/06) (1)

   (Kasvinsuojeluaineet - Rinnakkaistuonti - Markkinoille saattamista koskevan luvan myöntämistä koskeva menettely - Hyväksyttävyys - Edellytykset - Suhteellisuusperiaatteen noudattaminen)
   (2007/C 315/29)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Cour d'appel de Montpellier
   Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa
   Daniel Escalier (C-260/06) ja Jean Bonnarel (C-261/06)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Cour d'appel de Montpellier — Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15.7.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY (EYVL L 230, s. 1) 28 ja 30 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö jossa edellytetään, että maanviljelijän, joka harjoittaa yksinomaan maatilansa tarpeisiin tarkoitetun sellaisen kasvinsuojeluaineen tuontia, joka on peräisin jostakin toisesta jäsenvaltiosta, jossa aineella on jo direktiivin 91/414/ETY mukaisesti myönnetty markkinoille saattamista koskeva lupa, on noudatettava yksinkertaistettua lupamenettelyä tuotteen tunnuspiirteitä koskevien edellytysten selvittämiseksi, ja suoritettava 800 euron suuruinen maksu
   Tuomiolauselma
   Jäsenvaltio voi edellyttää, että yksinkertaistettua markkinoille saattamista koskevaa lupaa koskevaa menettelyä noudatetaan kasvinsuojeluaineen rinnakkaistuonnissa toisesta jäsenvaltiosta, jossa tällä aineella on jo tällainen lupa, kun maahantuontia harjoittaa maanviljelijä pelkästään oman tilansa tarpeisiin, ja näin myönnetty markkinoille saattamista koskeva lupa on kunkin elinkeinonharjoittajan osalta henkilökohtainen. Tällaisen luvan edellytyksenä ei voi olla maahantuodun aineen merkitseminen kyseessä olevan elinkeinonharjoittajan tavaramerkillä, kun elinkeinonharjoittajana on maanviljelijä, joka harjoittaa rinnakkaistuontia pelkästään oman tilansa tarpeisiin. Mainitun luvan edellytyksenä ei voi olla sellaisen maksun suorittaminen, joka ei ole sopiva lupahakemuksen käsittelyssä tarvittavasta valvonnasta tai hallinnollisesta menettelystä aiheutuviin kuluihin nähden. Tällaisten kulujen kertaluonteinen arviointi on kuitenkin sallittua suhteellisuusperiaatetta noudattaen.

      (1)  EUVL C 212, 2.9.2006.


title: Asia C-208/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio (Italia) on esittänyt 15.4.2013 — Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti ja Ministero dello Sviluppo Economico

text:
               20.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 207/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio (Italia) on esittänyt 15.4.2013 — Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti ja Ministero dello Sviluppo Economico
   (Asia C-208/13)
   2013/C 207/18
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale Per il Lazio

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

      Vastapuolet: Ministero delle Infrastrutture e dei Trasporti ja Ministero dello Sviluppo Economico

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko — ja jos on, niin missä määrin — SEU 4 artiklan 3 kohdassa, SEUT 101 artiklassa sekä SEUT 49, SEUT 56 ja SEUT 96 artiklassa tarkoitettu kilpailuvapauden, yritysten vapaan liikkuvuuden, sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden suoja esteenä sellaisille unionin jäsenvaltioiden kansallisille säännöksille, joissa asetetaan vähimmäistoimintakustannukset maantiekuljetusten alalle ja määritetään näin ulkopuolelta yksi palvelun vastikkeen ja siten sopimushinnan osatekijä?

               2)

               Voidaanko — ja millaisin edellytyksin — tieliikenneturvallisuutta koskevan yleisen edun turvaamiseen liittyvillä tarpeilla oikeuttaa mainittujen periaatteiden rajoituksia, ja voiko asetuksen nro 112/2008 83 bis §:n mukainen vähimmäistoimintakustannusten määrittäminen olla tällaisesta toiminnallisesta näkökulmasta katsottuna perusteltua?

               3)

               Voidaanko vähimmäistoimintakustannusten määrittäminen edellä mainitusta näkökulmasta katsottuna jättää asianomaisten toimijaryhmien välisten vapaaehtoisten yleissopimusten varaan ja toissijaisesti sellaisten elinten tehtäväksi, joiden kokoonpanolle on ominaista se, että niissä ovat vahvasti edustettuina alan yksityisiä taloudellisia toimijoita edustavat tahot, kun lainsäädäntötasolla säädettyjä perusteita ei ole?


title: Asia C-154/07: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 20.3.2007 — Firma 01051 Telekom GmbH v. Saksan liittotasavalta

text:
               23.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 140/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesverwaltungsgericht (Saksa) on esittänyt 20.3.2007 — Firma 01051 Telekom GmbH v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-154/07)
   (2007/C 140/14)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Bundesverwaltungsgericht
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Firma 01051 Telekom GmbH

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta

      Asiaan käsittelyyn osallistui: Deutsche Telekom AG
   Ennakkoratkaisukysymykset
   Onko kilpailusta telepalvelumarkkinoilla 28.6.1990 annettua komission direktiiviä 90/388/ETY — kilpailudirektiiviä (1) — ja televiestinnän yhteenliittämisestä soveltaen avoimen verkon tarjoamisen (ONP) periaatteita yleispalvelun ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi 30.6.1997 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 97/33/EY — yhteenliittämisdirektiiviä (2) — tulkittava niin, että jäsenvaltion sääntelyviranomainen ei voinut vuonna 2003 velvoittaa yleisen televerkon kanssa yhteenliitetyn verkon operaattoria maksamaan määräävässä markkina-asemassa olevalle teleoperaattorille korvausta tilaajaliittymän tarjoamisesta syntyvän alijäämän tasapainottamiseksi?
   Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi:
   Onko kansallisen tuomioistuimen otettava huomioon menettelyssä, joka koskee operaattorin käytön hyväksymistä, että tällainen velvoite, joka on jäsenvaltion lainsäädännön mukainen, on yhteisön oikeuden vastainen?

      (1)  EYVL L 192, s. 10.

      (2)  EYVL L 199, s. 32.


title: Asia C-377/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugali) on esittänyt 3.7.2013 — Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               21.9.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 274/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD) (Portugali) on esittänyt 3.7.2013 — Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Asia C-377/13)
   2013/C 274/13
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa — CAAD)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Ascendi Beiras Litoral e Alta, Auto Estradas das Beiras Litoral e Alta, SA

      Vastaaja: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Ennakkoratkaisukysymys

   Ovatko 17.7.1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY (1) (sellaisena kuin se on muutettuna 10.6.1985 annetulla neuvoston direktiivillä 85/303/ETY (2)) 4 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 2 kohdan a alakohta, 7 artiklan 1 kohta ja 10 kohdan a alakohta esteenä 12.14.2001 annettuun asetukseen nro 322-B/2001 (Decreto-lei no 322-B/2001) sisältyvän kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jolla asetettiin leimaveron alaisiksi yhtiöpääoman korotukset, jotka oli toteutettu muuttamalla yhtiöpääomaksi aiemmin yhtiön hyväksi tehdyistä liitännäisistä suorituksista syntyneet osakkaiden saatavat, vaikka nämä liitännäiset suoritukset olisi toteutettu rahalla, kun otetaan huomioon, että 1.7.1984 kansallisessa lainsäädännössä tällä tavoin toteutetut korotukset säädettiin leimaveron alaisiksi, jonka verokanta oli 2 prosenttia ja samana ajankohtana rahalla suoritetut pääomankorotukset vapautettiin kyseisestä verosta?

      (1)  Pääoman hankinnasta suoritettavista välillisistä veroista 17.7.1969 annettu neuvoston direktiivi 69/335/ETY (EYVL L 249, s. 25).

      (2)  Pääoman hankinnasta suoritettavista välillisistä veroista annetun direktiivin 69/335 muuttamisesta10.6.1985 annettu neuvoston direktiivi 85/303/ETY (EYVL L 156, s. 23).


title: International Express Carriers Conferencen (IECC) 15. 2. 1995 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-28/95)

text:
N:o C 119/12         I FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     13.5.95
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                           2 ) että vastaajat velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyn
              TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,                                    tikulut.
                  23 päivänä helmikuuta 1995 ,
 asiassa T-490/93, Bremer Vulkan Verbund AG vastaan                 Kanteen oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
               Euroopan yhteisöjen komissio O
                                                                    Kanteen oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
          (Asian käsiteltäväksi ottamatta jättäminen)               vastaavat asiassa T-20/94 esitettyjä perusteita ja peruste
                         ( 95/C 119/29 )                            luita .
                   (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Asiassa T-490/93 , Bremer Vulkan Verbund AG, Bremen
 ( Saksa), edustajanaan asianajaja Hans-Jürgen Rabe, Ham
puri ja Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoi          Ernst-Reinhard Kondradin 23 . 1 . 1995 Euroopan unionin
misto Turk ja Prum, 13 B, avenue Guillaume, vastaan                    neuvostoa ja Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio ( asiamiehinään B. Smulders                                   nostama kanne
ja J. Grunwald), jossa vaaditaan mitätöimään komission                                        Asia T-9/95 )
6. 4. 1993 tekemä päätös 93/412/ETY, joka koskee Saksan                                       95/C 119/31
hallituksen Hibegille myöntämää tukea, jonka Hibeg puo
lestaan on myöntänyt Krupp GmbH:n kautta Bremer
Vulkan AG:lle Krupp GmbH -ryhmään kuuluvan Krupp                                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Atlas Elektronik GmbH:n myymisen helpottamiseksi Bre
mer Vulkan AG:lle ( 2), ensimmäisen oikeusasteen tuomio            Ernst-Reinhard Konrad, Löllbach ( Saksan liittotasavalta )
istuin (laajennettu neljäs jaosto ), toimien kokoonpanossa          on nostanut 23 . 1 . 1995 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
puheenjohtaja K. Lenaerts, tuomarit R. Schintgen, C. P.             oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin
Briët, R. García-Valdecasas ja C. W. Bellamy, kirjaaja H.           neuvostoa ja Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan.
Jung, on antanut 23 . 2. 1 995 määräyksen, jonka tuomio            Kantajan edustajina oikeudenkäynnissä ovat asianajajat
lauselma on seuraava :                                              Bernd Meisterernst, Mechtild Düsing, Dietrich Manstetten,
                                                                    Dr. Frank Schulze ja Dr. Winfried Haneklaus, Munster,
 1 ) Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jät          prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Dupong &
      tää asian T-490/93, Bremer Vulkan Verbund AG                  Associés, 14a, rue des Bains, Luxemburg.
      vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, käsiteltäväksi
      ottamatta, jotta yhteisöjen tuomioistuin voi ratkaista        Kantaja vaatii:
      mitätöimistä koskevat kanteet.
                                                                    1 ) että vastaajat velvoitetaan yhteisvastuullisesti korvaa
2 ) Oikeudenkäyntikuluista päätetään pääasian yhtey                    maan kantajalle SLOM-III hyvityksenä ajalta 1 . 7.
      dessä.                                                             1984—24. 3 . 1989 yhteensä 83 670,155 Saksan mark
                                                                        kaa ja maksamaan korkoa 8 % 19 . 5 . 1992 lukien sekä
(!) EYVL N:o C 222, 18 . 8 . 1993                                       korvaamaan yhteisvastuullisesti oikeudenkäyntikulut;
(2) EYVL N:o L 185 , 28 . 7. 1993 , s. 43
                                                                    2 ) että kanne yhdistetään jo vireillä olevan kanteen T
                                                                         77/93, Hülseberg ym. vastaan EY:n neuvosto ja komis
                                                                        sio, kanssa ja asian käsittely keskeytetään.
Ursula Schottlerin 13 . 1 . 1995 Euroopan unionin neuvostoa
                                                                    Kanteen oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     ja Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama
                              kanne
                                                                    Kanteen oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                         (Asia T-4/95 )                            vastaavat asiassa T-20/94 esitettyjä perusteita ja peruste
                         ( 95/C 119/30)                            luita .
                  (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Ursula Schottler, Orsfeld ( Saksan liittotasavalta ), on nosta
nut 13 . 1 . 1995 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus
asteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin neu              International Express Carriers Conferencen (IECC) 15 . 2.
vostoa ja Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta            1995 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama
                                                                                kanne
jan edustajana oikeudenkäynnissä on asianajaja Matthias
H. François, Bitburg, prosessiosoite Luxemburgissa asiana                                 (Asia T-28/95 )
jaja Annick Wurthin toimisto, 100, Boulevard de la                                          ( 95/C 119/32
Petrusse, Luxemburg.
Kantaja vaatii:
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
1 ) että hänelle maksetaan hyvitystä edellytetyltä myyn           International Express Carriers Conférence, toimipaikan
      nistä pidättäytymisajanjaksolta,                             osoite 9 , rue de la Terrassière, CH-1207 Geneve, Sveitsi,
 ---pagebreak--- 13.5.95            1 FI                        Euroopan yhteisôjen virallinen lehti                                  N:o C 119/13
edustajinaan asianajaja Eric Morgan de Rivery, Pariisi, ja           Osakeyhtiö " Groupe Qrigny'n" osakeyhtiön " Cedest"
asianajaja Jacques Derenne, Bryssel ja Pariisi, prosessiosoite      seuraajana 17. 2. 1995 Euroopan yhteisöjen komissiota
Luxemburgissa asianajotoimisto Alex Schmitt, Bonn &                                      vastaan nostama kanne
Schmitt, 62, Avenue Guillaume; on nostanut 15 . 2. 1995                                      (Asia T-38/95 )
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistu
imessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan.                                        (95/C 119/33 )
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
Kantaja vaatii tuomioistuinta
— toteamaan, että sillä, että komissio on jättänyt määrit         Osakeyhtiö " Groupe Origny" osakeyhtiön " Cedest" seu
    telemättä kantansa kahden kuukauden kuluessa siitä,            raajana, kotipaikka Pariisi (Ranska ), edustajanaan asiana
    kun se oli saanut tätä koskevan virallisen vaatimuksen         jaja Xavier de Roux, Pariisi, prosessiosoite Luxemburgissa
    kantajan 23 . 11 . 1 994 päiväämässä kirjeessä, joka liittyy   asianajotoimisto Jacques Loesch, 8, rue Zithe, on 17. 2 .
    13 . 7. 1988 päivättyyn hakemukseen,, siinä muodossa           1995 nostanut yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
    kuin sitä on täydennetty myöhemmin, koskien                    tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                   vastaan .
    — 85 artiklan soveltamista ja
                                                                   Kantaja vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta:
    — 86 artiklan soveltamista,                                    — mitätöimään kokonaan tai osittain komission 30 . 11 .
                                                                       1994 tekemän päätöksen 1 artiklan, 3 artiklan 3 kohdan
    rikotaan perustamissopimuksen 175 artiklaa;                        a alakohdan sekä 9 artiklan 20 kohdan sikäli kuin ne
                                                                       koskevat Cedestiä;
— velvoittamaan komission korvaamaan kanteesta aiheu
    tuvat oikeudenkäyntikulut myös siinä tapauksessa, että         — toissijaisesti muuttamaan komission päätöksen 9 artik
    komissio ryhtyisi sellaisiin toimiin, joiden johdosta              laa siten, että Cedestille määrätty sakko kumotaan tai
    tuomioistuin katsoo, että kanne on vailla perustetta.              ainakin sitä huomattavasti alennetaan;
                                                                   — velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäynti
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                    kulut.
Komissio on jättänyt ETY:n perustamissopimuksen 175 ar
tiklan toisen kohdan vastaisesti määrittelemättä kantansa          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
kantajan hakemuksessa esittämiin molempiin näkökantoi
hin kahden kuukauden kuluessa siitä, kun kantaja oli               Kanteensa tueksi kantaja esittää seuraavat perusteet:
esittänyt tätä koskevan vaatimuksen. Koska kanne on
nostettu tätä seuraavan kahden kuukauden pituisen ajan             I. Muotovirheet ja menettelyvirheet:
jakson kuluessa, se täytyy ottaa tutkittavaksi.
                                                                        1 ) Väitteiden puutteellinen yksilöinti.
Kun otetaan huomioon 85 artikla, valituksen kohteena
olevan kilpailunrajoituksen väitetty lakkaaminen (mikä                  2 ) Erittäin lyhyt määräaika asiakirja-aineistoon tutus
kiistetään) ei voi perustellusti vapauttaa komissiota velvol                tumista varten, joka ei ole ainoastaan suhteeton
lisuudesta määritellä kantaansa . Vaikka komissio lähetti                    tutkinnan kestoon nähden vaan myös perusteeton,
                                                                             koska asia ei ollut lainkaan kiireellinen.
IECC:lle asetuksen N:o 17 mukaisen menettelyn yhteydessä
asetuksen N:o 99/63 6 artiklan nojalla kirjeen, se ei hylännyt
tätä valituksessa esitettyä näkökantaa.                                 3 ) Puuttuva selkeä luettelo aineistoon sisältyvistä asia
                                                                             kirjoista sekä niistä asiakirjoista, jotka ovat saata
                                                                             villa .
86 artikla huomioonottaen, kirje, jossa todetaan, että
komissio jatkaa asian käsittelyä, ei voi täyttää komissiolle
kuuluvaa velvollisuutta määritellä kantansa . Hakemuksen                4 ) Kielto tutustua asiakirja-aineistoon kokonaisuu
                                                                             dessaan .
jättämisen ja sen kirjeen lähettämisen välillä, jossa komis
siota vaadittiin ryhtymään toimiin, välisen ajan kulumisen
takia, hakijalla on oikeus saada komissiolta joko perusteltu            5 ) Kielto järjestää kantajalle erillistä kuulemistilai
                                                                             suutta .
päätös, jossa todetaan, että valituksen tutkiminen oli
tarpeetonta, tai asetuksen N:o 99/63 6 artiklan mukainen
väliaikainen ilmoitus .                                            II. Moititut järjestelyt:
Tämän takia kanteen on katsottava olevan perusteltu                     1 ) Puutteelliset todisteet: komissio ei näytä toteen
hakemuksessa esitettyjen ETY:n perustamissopimuksen 85                       kantajan väitettyä osallistumista mainittuihin kah
ja 86 artiklaa koskevien näkökohtien osalta.                                 teen yritysten väliseen järjestelyyn, jotka koskevat
                                                                             kotimaisten markkinoiden suojaamista sekä tava
                                                                            ran liikkumisen sääntelyä Ranskan ja Saksan
                                                                             välillä .


title: Asia T-271/15 P: Valitus, jonka Tuula Rajala on tehnyt 28.5.2015 virkamiestuomioistuimen asiassa F-24/14, Rajala v. SMHV, 18.3.2015 antamasta tuomiosta

text:
               10.8.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 262/32

         Valitus, jonka Tuula Rajala on tehnyt 28.5.2015 virkamiestuomioistuimen asiassa F-24/14, Rajala v. SMHV, 18.3.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia T-271/15 P)
   (2015/C 262/43)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Tuula Rajala (El Campello, Espanja) (edustaja: asianajaja H. Tettenborn)

      Muu osapuoli: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan virkamiestuomioistuimen 18.3.2015 asiassa F-24/14 antaman tuomion

               —

               kumoamaan 1.10.2011–31.12.2012 koskevan arviointikertomuksen

               —

               velvoittamaan SMHV:n suorittamaan valittajalle tuomioistuimen harkinnan mukainen asianmukainen korvaus – ei kuitenkaan alle 500 euron suuruista määrää – hänelle riitautetusta arviointikertomuksesta aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä

               —

               velvoittamaan SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut virkamiestuomioistuimessa ja yleisessä tuomioistuimessa

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa neljään valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste, jonka mukaan virkamiestuomioistuin on ottanut merkittävät tosiseikat huomioon vääristyneellä tavalla ja perustanut tuomion vääristyneisiin tosiseikkoihin. Valittaja vetoaa seuraaviin vääristyneellä tavalla tehtyihin huomioonottamisiin

                           —

                           sen tosiseikan huomioon ottaminen vääristyneellä tavalla, että valittajan terveydelliset ongelmat vaikuttivat määräaikojen noudattamiseen

                           —

                           sen tosiseikan huomioon ottaminen vääristyneellä tavalla, että määräaikojen noudattamiseen vaikutti negatiivisesti se, että valittaja oli ainoa suomenkielellä työskentelevä tutkija arviointiajanjakson osan ajan ja toinen ainoastaan kahdesta suomalaisesta tutkijasta arviointiajanjakson jäljelle jäävän ajan aikana

                           —

                           sen tosiseikan huomioon ottaminen vääristyneellä tavalla, että valittaja oli käsitellyt epätavallisen suuren määrän erityisen vaikeita ja aikaa vieviä asioita

                           —

                           niiden tosiseikkojen huomioon ottaminen vääristyneellä tavalla, jotka koskevat IP Translator- tuomion täytäntöönpanon negatiivisia vaikutuksia valittajan määrälliseen tuotokseen ja määräaikojen noudattamiseen hänen päätöstensä osalta

                           —

                           niiden tosiseikkojen huomioon ottaminen vääristyneellä tavalla, jotka koskevat valittajan määräaikalaskelmia muihin tutkijoihin verrattuina.

               2)

               Toinen valitusperuste, jonka mukaan virkamiestuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen katsoessaan, että suorituksen arvioinnissa ei voida katsoa tapahtuneen ilmeistä arviointivirhettä, vaikka seitsemästä arvioidusta pätevyydestä viiden oli katsottu olleen vähintään aseman osalta vaaditun tason mukaisia.

               3)

               Kolmas valitusperuste, jonka mukaan virkamiestuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen hylätessään perusteen, jonka mukaan SMHV on jättänyt noudattamatta luottamusta koskevaa velvollisuuttaan

               4)

               Neljäs valitusperuste, jonka mukaan virkamiestuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen hylätessään perusteen, jonka mukaan SMHV on loukannut valittajan perusteltua luottamusta


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 18 päivänä huhtikuuta 2002 asiassa T-238/00, International and European Public Services Organisation (IPSO) ja Union of Staff of the European Central Bank (USE) vastaan Euroopan keskuspankki (Euroopan keskuspankki – Kieltäytyminen tarkistamasta palvelussuhteen ehtoja ja henkilöstösääntöjä – Ammattiyhdistykset – Kumoamiskanne – Tutkimatta jättäminen)

text:
C 180/24                FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      27.7.2002
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                   YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
                TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                                     TUOMIOISTUIMEN PRESIDENTIN MÄÄRÄYS
                                                                                29 päivänä huhtikuuta 2002
                   18 päivänä huhtikuuta 2002
                                                                        asiassa T-300/01 R, Carlo De Nicola vastaan Euroopan
                                                                                investointipankki
asiassa T-238/00, International and European Public Servi-              (Välitoimimenettely – Täytäntöönpanon lykkääminen – Kii-
ces Organisation (IPSO) ja Union of Staff of the European                                  reellisyyden puuttuminen)
  Central Bank (USE) vastaan Euroopan keskuspankki (1)
                                                                                (2002/C 180/42)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
(Euroopan keskuspankki – Kieltäytyminen tarkistamasta
palvelussuhteen ehtoja ja henkilöstösääntöjä – Ammattiyh-
    distykset – Kumoamiskanne – Tutkimatta jättäminen)
                                                                        Asiassa T-300/01 R, Carlo De Nicola, kotipaikka Rooma,
                                                                        edustajanaan asianajaja L. Isola, vastaan Euroopan investointi-
                                                                        pankki (asiamiehinään C. Gómez de la Cruz ja C. Camilli),
                         (2002/C 180/41)                                jossa vaaditaan sen päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä,
                                                                        jolla kantaja erotettiin Euroopan investointipankin palveluk-
                                                                        sesta, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
                                                                        presidentti on 29.4.2002 antanut määräyksen, jonka määräys-
                     (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                       osa on seuraava:
                                                                        1)    Välitoimihakemus hylätään.
                                                                        2)    Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
Asiassa T-238/00, International and European Public Services
Organisation (IPSO), kotipaikka Frankfurt am Main (Saksa),
Union of Staff of the European Central Bank (USE), kotipaikka
Frankfurt am Main, edustajinaan asianajajat T. Raab-Rhein,
M. Roth, C. Roth ja B. Karthaus, prosessiosoite Luxemburgissa,          Deutsche SiSi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG:n
vastaan Euroopan keskuspankki (asiamiehinään J. M. Fernan-              8.5.2002 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavara-
dez Martı́n, J. Sánchez Santiago ja B. Wägenbaur), jossa kantajat                 merkit ja mallit) vastaan nostama kanne
vaativat yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta
kumoamaan Euroopan keskuspankin varapääjohtajan                                                  (Asia T-146/02)
7.7.2000 tekemän päätöksen, jolla tämä kieltäytyi hyväksy-
mästä kantajien vaatimuksia, jotka koskivat Euroopan keskus-
pankin henkilöstön palvelussuhteen ehtojen ja Euroopan kes-                                      (2002/C 180/43)
kuspankin henkilöstösääntöjen tarkistamista, ensimmäisen oi-
keusasteen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpa-                                  (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
nossa: jaoston puheenjohtaja M. Vilaras sekä tuomarit V. Tiili
ja P. Mengozzi, kirjaaja: H. Jung, on antanut 18.4.2002
määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:                               Deutsche SiSi-Werke GmbH & Co. Betriebs KG, Eppelheim
                                                                        (Saksa), on nostanut 8.5.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäi-
                                                                        sen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden
                                                                        harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan. Kanta-
1)    Kanne jätetään tutkimatta.                                        jan edustajina ovat asianajajat H. Eichmann, G. Barth, U. Blu-
                                                                        menröder, C. Niklas-Falter, M. Kinkeldey, K. Brandt, A. Franke,
                                                                        U. Stephani, B. Allekotte, E. Pfrang, K. Lochner ja B. Ertle.
2)    Kantajat vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan ja velvoite-
      taan korvaamaan vastaajan kulut.
                                                                        Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                        –     kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-
                                                                              merkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 28.2.2002
(1) EYVL C 335, 25.11.2000.
                                                                              tekemän päätöksen valitusasiassa R 724/1999-2, joka
                                                                              koskee hakemusta nro 573 725, siltä osin kuin se koskee
                                                                              Nizzan sopimuksessa tarkoitettuun luokkaan 32 kuuluvia
                                                                              tavaroita, jotka vastaavat seuraavaa kuvausta: hedelmä-
                                                                              juomat ja hedelmämehut.


title: Asia T-460/08: Kanne 10.10.2008 — Komissio v. Acentro Turismo

text:
               6.12.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 313/53

         Kanne 10.10.2008 — Komissio v. Acentro Turismo
   (Asia T-460/08)
   (2008/C 313/94)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: A. Aresu ja A. Caeiros)

      Vastaaja: Acentro Turismo SpA (Milano, Italia)
   Vaatimukset

               —

               Komissio vaatii, että Acentro Tursimo S.p.A. velvoitetaan korvaamaan pääomaa 13 497,46 euroa

               —

               Kyseinen yhtiö on velvoitettava maksamaan 2 278,55 euron suuruinen määrä viivästyskorkoina, jotka ovat erääntyneet tämän kanteen jättämispäivään mennessä, sekä maksamaan viivästyskorot, jotka kertyvät tämän kanteen jättämispäivästä pääoman tosiasialliseen maksamiseen saakka ja joiden määrä tullaan myöhemmin määrittämään Italian laissa säädetyn korkokannan perusteella

               —

               Kyseinen yhtiö on velvoitettava maksamaan viivästyskorkoa edellä mainituille niille viivästyskoroille, jotka ovat erääntyneet tämän kanteen jättämispäivään mennessä ja joiden määrä tullaan myöhemmin määrittämään kyseisten korkojen maksupäivään asti Italian laissa säädetyn korkokannan perusteella

               —

               Acentro Turismo on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Euroopan yhteisöjen komissio vaatii tällä kanteella Euroopan atomienergiayhteisön edustajana (Euratom), että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin velvoittaa Italian oikeuden mukaan perustetun yhtiön Acentro Turismo S.p.A:n maksamaan 13 497,46 euron suuruisen summan viivästyskorkoineen. Tämä summa perustuu vuonna 1990 tehdyssä palveluhankintasopimuksessa N:o 349-90-04 TL ISP I, jolla kyseisen yhtiön kanssa tehtiin Ispralla toimivan matkatoimiston harjoittamista koskeva palveluhankintasopimus, määrättyihin täytäntöönpanosääntöihin.
   Komissio väittää tältä osin, että Acentro-yhtiö ei ole maksanut kahta laskua, jotka komissio lähetti sille riidanalaisen sopimuksen 8 artiklan perusteella, ja että tämän saatavan olemassaolon osoittaa riittävästi tämän sopimuksen sisältö, joten kyseinen saatava on varma, selvä ja perittävissä.


title: Asia C-361/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Napoli (Italia) on esittänyt 31.7.2012 — Carratù v. Poste Italiane SpA

text:
               29.9.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 295/23

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Napoli (Italia) on esittänyt 31.7.2012 — Carratù v. Poste Italiane SpA
   (Asia C-361/12)
   2012/C 295/42
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Napoli

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Carmela Carratù

      Vastaaja: Poste Italiane SpA

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko sellainen kansallisen lainsäädännön säännös vastaavuusperiaatteen vastainen, jossa direktiivin 1999/70/EY (1) mukaisesti säädetään sellaisen työsopimuksen, jossa on pätemätön määräaikaisuutta koskeva ehto, täytäntöönpanon laittoman keskeytyksen osalta erilaisista ja huomattavasti alhaisemmista taloudellisista seurauksista kuin yleisen siviilioikeudellisen sopimuksen, jossa on pätemätön määräaikaisuutta koskeva ehto, täytäntöönpanon laittoman keskeytyksen osalta?

               2)

               Onko unionin oikeuden mukaista, että sen soveltamisalalla jonkin seuraamuksen tehokkuus tuottaa etua väärään kohteluun syyllistyneelle työnantajalle väärin kohdellun työntekijän vahingoksi siten, että prosessin ajallinen, välttämätönkin, kesto aiheuttaa työntekijälle suoraa vahinkoa työnantajan hyväksi ja että aikaisemman oikeudentilan palauttamista koskevan toimenpiteen tehokkuus vähenee suhteellisesti menettelyn keston kasvaessa, kunnes se lähes mitätöityy?

               3)

               Onko Nizzassa julistetun perusoikeuskirjan 51 artiklan mukaisen unionin oikeuden soveltamisalalla perusoikeuskirjan 47 artiklan ja Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan mukaista, että prosessin ajallinen, välttämätönkin, kesto aiheuttaa työntekijälle suoraa vahinkoa työnantajan hyväksi ja että aikaisemman oikeudentilan palauttamista koskevan toimenpiteen tehokkuus vähenee suhteellisesti menettelyn keston kasvaessa, kunnes se lähes mitätöityy?

               4)

               Kun otetaan huomioon direktiivin 2000/78/EY (2) 3 artiklan 1 kohdan c alakohdassa ja direktiivin 2006/54/EY (3) 14 artiklan 1 kohdan c alakohdassa esitetyt selitykset, sisältyvätkö direktiivin 1999/70/EY liitteessä olevassa 4 lausekkeessa tarkoitettujen työehtojen käsitteeseen myös laittoman työsuhteen päättämisen seuraukset?

               5)

               Siinä tapauksessa, että edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko 4 lausekkeen mukaan perusteltua, että kansallisessa lainsäädännössä normaalisti säädetyt seuraamukset poikkeavat toisistaan toistaiseksi voimassa olevan ja määräaikaisen työsuhteen laittoman päättämisen osalta?

               6)

               Onko unionin oikeuden yleisiä periaatteita, oikeusvarmuuden periaatetta, luottamuksensuojan periaatetta, asianosaisten prosessuaalisen yhdenvertaisuuden periaatetta, tehokkaan oikeussuojan periaatetta, oikeutta saada asiansa käsitellyksi riippumattomassa tuomioistuimessa, ja yleisemminkin oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, jotka taataan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 2 kohdassa (sellaisena kuin se on muutettuna Lissabonin sopimuksen 1.8 artiklalla ja johon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 46 artiklassa viitataan) — yhdessä Roomassa 4.11.1950 allekirjoitetun, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn Euroopan yleissopimuksen 6 artiklan määräysten ja Nizzassa 7.12.2000 julistetun Euroopan unionin perusoikeuskirjan 46 ja 47 artiklan ja 52 artiklan 3 kohdan kanssa, sellaisina kuin ne on otettu Lissabonin sopimukseen, tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että Italian valtio säätää kohtuullisen pitkän ajan kuluttua (9 vuotta) lain nro 183/10 32 §:n 7 momentin kaltaisen säännöksen, joka muuttaa vireillä olevien oikeudenkäyntien seurauksia aiheuttaen työntekijälle suoraa vahinkoa työnantajan hyväksi ja jonka vuoksi aikaisemman oikeudentilan palauttamista koskevan toimenpiteen tehokkuus vähenee suhteessa menettelyn kestoon, kunnes se lähes mitätöityy?

               7)

               Siinä tapauksessa, että unionin tuomioistuin ei katso edellä mainittujen periaatteiden olevan Euroopan unionin perusperiaatteita niiden horisontaalisen ja yleisen soveltamista varten ja siten katsoo lain nro 183/10 32 §:n 5–7 momentin kaltaisen säännöksen voivan olla ainoastaan direktiivissä 1999/70/EY ja Nizzan perusoikeuskirjan mukaisten velvollisuuksien vastainen, onko vastaajan kaltaista yhtiötä pidettävä unionin oikeuden, erityisesti direktiivin 1999/70/EY liitteessä olevan 4 lausekkeen ja Nizzan sopimuksen, välittömän vertikaalisen soveltamisen kannalta valtion laitoksena?

      (1)  EYVL L 175, s. 43.

      (2)  EYVL L 303, s. 16.

      (3)  EUVL L 204, s. 23.


title: Asia C-203/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 16.5.2008 — The Sporting Exchange Ltd, joka harjoittaa toimintaa nimellä Betfair, muut osapuolet: Oikeusministeri, Stichting de Nationale Sporttotalisator ja Scientific Games Racing

text:
               2.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 197/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 16.5.2008 — The Sporting Exchange Ltd, joka harjoittaa toimintaa nimellä Betfair, muut osapuolet: Oikeusministeri, Stichting de Nationale Sporttotalisator ja Scientific Games Racing
   (Asia C-203/08)
   (2008/C 197/17)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Raad van State
   Pääasian asianosaiset

      Valittaja: The Sporting Exchange Ltd, joka harjoittaa toimintaa nimellä Betfair

      Muut osapuolet: Oikeusministeri, Stichting de Nationale Sporttotalisator ja Scientific Games Racing
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko EY 49 artiklaa tulkittava siten, että artiklan soveltaminen johtaa siihen, että jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen ei voi kieltää kyseisessä jäsenvaltiossa voimassa olevan rahapeleihin liittyviä palveluja koskevan suljetun lupajärjestelmän perusteella sitä, että palvelujen tarjoaja, jolle jo on myönnetty toisessa jäsenvaltiossa lupa tarjota palveluja Internetin välityksellä, tarjoaa näitä palveluja Internetin välityksellä myös ensiksi mainitussa jäsenvaltiossa?

               2)

               Sovelletaanko yhteisöjen tuomioistuimen eräissä toimilupia koskevissa asioissa esittämää EY 49 artiklan ja erityisesti yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja siihen perustuvan avoimuusvelvoitteen tulkintaa menettelyyn, joka koskee luvan myöntämistä rahapelipalvelujen tarjoamiseksi lakisääteisessä yhden luvan järjestelmässä?

               3)

                           a.

                           Voiko lakisääteisessä yhden luvan järjestelmässä nykyisen luvanhaltijan luvan voimassaolon pidentäminen ilman että mahdolliset muut osapuolet saavat mahdollisuuden kilpailla luvasta, olla asianmukainen ja oikeassa suhteessa oleva toimenpide yleistä etua koskevista pakottavista syistä, jotka yhteisöjen tuomioistuin on hyväksynyt perusteluksi rajoitettaessa vapaata liikkuvuutta rahapelipalvelujen tarjoamisen osalta? Jos vastaus on myöntävä, millä edellytyksillä?

                           b.

                           Onko 3 a. kysymykseen annettavaan vastauksen kannalta merkitystä sillä, vastataanko toiseen kysymykseen myöntävästi vai kieltävästi?


title: Asia C-361/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 17.1.2013 (Rechtbank Haarlemin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Hewlett-Packard Europe BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp (Yhteinen tullitariffi — Yhdistetty nimikkeistö — Tariffiluokittelu — Lasertulostinmoduulin ja skannausmoduulin yhdistelmästä koostuvat monitoimitulostimet, jotka on varustettu kopiointitoiminnolla — Alanimike 84433191 — Asetuksen (EY) N:o 1031/2008 pätevyys)

text:
               2.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 17.1.2013 (Rechtbank Haarlemin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Hewlett-Packard Europe BV v. Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp
   (Asia C-361/11) (1)

   (Yhteinen tullitariffi - Yhdistetty nimikkeistö - Tariffiluokittelu - Lasertulostinmoduulin ja skannausmoduulin yhdistelmästä koostuvat monitoimitulostimet, jotka on varustettu kopiointitoiminnolla - Alanimike 8443 31 91 - Asetuksen (EY) N:o 1031/2008 pätevyys)
   2013/C 63/06
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank Haarlem

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Hewlett-Packard Europe BV

      Vastaaja: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Rechtbank Haarlem — Yhteinen tullitariffi — Kolmesta osatekijästä (tulostin, skanneri ja kopiokone) koostuvien monitoimitulostinten tariffiluokitus — Luokittelu ennen 1.1.2007 yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 8471 60 20, mikä mahdollisti kyseisten tuotteiden vapauttamisen tulleista yhdistetyissä asioissa C-362/07 ja C-363/07, Kip Europe, 11.12.2008 annetun unionin tuomioistuimen tuomion (Kok., s. I-9489) — Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 19.9.2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1031/2008 (EUVL L 291, s. 1) pätevyys

      Tuomiolauselma

   Ennakkoratkaisukysymysten tarkastelussa ei ole tullut esille sellaisia seikkoja, jotka vaikuttaisivat tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 19.9.2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1031/2008 pätevyyteen siltä osin kuin siinä luokiteltiin asetuksen N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna 31.1.2000 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 254/2000, olevan yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 8443 31 91 pääasiassa riidanalaisina olevien kaltaiset lasertulostinmoduulin ja skannausmoduulin yhdistelmästä koostuvat monitoimitulostimet, jotka on varustettu kopiointitoiminnolla ja jotka on laskettu vapaaseen liikkeeseen huhtikuussa 2009.

      (1)  EUVL C 282, 24.9.2011.


title: Asia C-88/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Belgia) on esittänyt 22.2.2013 — Philippe Gruslin v. Citibank Belgium SA

text:
               25.5.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 147/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Belgia) on esittänyt 22.2.2013 — Philippe Gruslin v. Citibank Belgium SA
   (Asia C-88/13)
   2013/C 147/17
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour de cassation

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Philippe Gruslin

      Vastapuoli: Citibank Belgium SA

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 20.12.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/611/ETY (1) 45 artiklaa tulkittava niin, että käsitteellä ”maksut osuudenhaltijoille” tarkoitetaan myös osuudenhaltijan nimellä tehtyjä sijoituksia koskevien osuustodistusten toimittamista osuudenhaltijoille?

      (1)  EYVL L 375, s. 3.


title: Asia C-43/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nejvyšší správní soud (Tšekin tasavalta) on esittänyt 27.1.2014 – ŠKO-ENERGO, s.r.o. v. Odvolací finanční ředitelství

text:
               12.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nejvyšší správní soud (Tšekin tasavalta) on esittänyt 27.1.2014 – ŠKO-ENERGO, s.r.o. v. Odvolací finanční ředitelství
   (Asia C-43/14)
   2014/C 142/11
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Nejvyšší správní soud

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: ŠKO-ENERGO, s.r.o.

      Vastapuoli: Odvolací finanční ředitelství

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13.10.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY (1) 10 artiklaa tulkittava siten, että se estää kansallisen lainsäädännön sellaisten säännösten soveltamisen, joiden nojalla päästöoikeuksien maksuttomasta jakamisesta on kannettava lahjavero asianomaisen ajanjakson aikana?

      (1)  EUVL L 275, s. 32.


title: Asia C-328/05 P: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 10.5.2007 — SGL Carbon AG v. Euroopan yhteisöjen komissio (Muutoksenhaku — Kilpailu — Kartelli tai muu yhteisjärjestely — Sakkojen määrän laskennasta annetut suuntaviivat — Yhteistyötiedonanto — Ne bis in idem -periaate)

text:
               23.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 140/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 10.5.2007 — SGL Carbon AG v. Euroopan yhteisöjen komissio
   (Asia C-328/05 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Kilpailu - Kartelli tai muu yhteisjärjestely - Sakkojen määrän laskennasta annetut suuntaviivat - Yhteistyötiedonanto - Ne bis in idem -periaate)
   (2007/C 140/06)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Valittaja: SGL Carbon AG (edustajat: Rechtsanwalt M. Klusmann ja Rechtsanwalt F. Wiemer)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre, M. Schneider, W. Mölls ja H. Gading)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toinen jaosto) yhdistetyissä asioissa T-71/03, T-74/03, T-87/03 ja T-91/03, Tokai Carbon ym. vastaan komissio, 15.6.2005 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi osittain kumoamiskanteen, jonka kohteena oli EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan soveltamisesta 17.12.2002 tehty komission päätös K(2002) 5083 lopullinen — Erikoisgrafiittimarkkinoita koskeva yhteistoimintajärjestely
   Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               SGL Carbon AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 281, 12.11.2005.


title: Asia T-333/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.6.2017 – Josel v. EUIPO – Nationale-Nederlanden Nederland (NN) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Sanamerkki NN — Aikaisempi kansallinen sanamerkki NN — Suhteellinen hylkäysperuste — Tosiasiallisen käytön puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohta ja 42 artiklan 2 kohta — Muoto, joka poikkeaa rekisteröitävästä muodosta sellaisilta osin, että se vaikuttaa erottamiskykyyn)

text:
               21.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 277/35

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.6.2017 – Josel v. EUIPO – Nationale-Nederlanden Nederland (NN)
   (Asia T-333/15) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti - Sanamerkki NN - Aikaisempi kansallinen sanamerkki NN - Suhteellinen hylkäysperuste - Tosiasiallisen käytön puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 15 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohta ja 42 artiklan 2 kohta - Muoto, joka poikkeaa rekisteröitävästä muodosta sellaisilta osin, että se vaikuttaa erottamiskykyyn))
   (2017/C 277/51)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Josel, SL (Barcelona, Espanja) (edustajat: aluksi asianajaja J. L. Rivas Zurdo, sitten asianajaja J. Güell Serra)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (asiamies: D. Gája)

      Vastapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Nationale Nederlanden Nederland BV (Haag, Alankomaat) (edustajat: aluksi asianajajat E. Morée ja A. Janssen, sitten A. Janssen ja asianajajat R. Sjoerdsma ja C. Jehoram)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, joka on nostettu EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 14.4.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 1531/2014-4), joka koskee Joselin ja Nationale-Nederlanden Nederlandin välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Josel, SL velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 262, 10.8.2015.


title: Asia T-103/15: Kanne 27.2.2015 – Flabeg Deutschland v. komissio

text:
               27.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 138/62

         Kanne 27.2.2015 – Flabeg Deutschland v. komissio
   (Asia T-103/15)
   (2015/C 138/81)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Flabeg Deutschland GmbH (Nürnberg, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Küper ja E.-M. Schwind)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan vastaajan 25.11.2014 tekemän päätöksen C(2014) 8786 final valtiontukea koskevassa asiassa SA.33995 (2013) (ex 2013/NN) ja erityisesti tämän päätöksen 1 ja 2 artiklan, 3 artiklan 1 ja 2 kohdan, 4 ja 5 artiklan (uusiutuvista energioista annetun vuoden 2012 lain ja siihen sisältyvän erityisen tasoitussäännöstön luokitteleminen valtiontueksi ja toteaminen yhteismarkkinoille soveltumattomaksi) sekä 6 artiklan, luettuna yhdessä 7 artiklan (määräys tuen osan välittömästä takaisinperinnästä edunsaajalta) kanssa

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste: SEUT 107 artiklan mukaiset edellytykset eivät täyty.
               Kantaja katsoo, ettei uusiutuvista energioista annetun lain mukainen maksujärjestelmä ja tähän vuoden 2012 lakiin sisältyvä erityinen tasoitussäännöstö edes ole SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea. Siinä tapauksessa, että uusiutuvista energioista annetun vuoden 2012 lain mukainen erityinen tasoitussäännöstö olisi kuitenkin luokiteltava siinä tarkoitetuksi tueksi, sille olisi oikeutus SEUT 107 artiklan 3 kohdan b ja c alakohdassa (tuki Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen taikka tuki tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun vastaisella tavalla) eikä se siten olisi tukiin sovellettavien oikeussääntöjen vastainen.

               2)

               Toinen kanneperuste: mukautussuunnitelman kannalta ratkaisevia ympäristö- ja energia-alan valtiontuen yhteisön suuntaviivoja ei voida soveltaa
               Kantaja katsoo, ettei 1.7.2014 lähtien sovellettavia ympäristö- ja energia-alan valtiontuen suuntaviivoja, jotka vastaajan riidanalaisen päätöksen 3 artiklan mukaan määräävät takaisinmaksettavaksi vaadittavan rahamäärän suuruuden, ole sovellettava nyt kyseessä oleviin uusiutuvista energioista annetun lain mukaiseen maksujärjestelmään ja mainitun vuoden 2012 lain mukaiseen erityiseen tasoitussäännöstöön, koska ne eivät ole tukea ja koska hallinnon lainalaisuuden periaate on voimassa myös EU:n tasolla.


title: Asia C-551/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Centrale Raad van Beroep (Alankomaat) on esittänyt 31.10.2016 – J. Klein Schiphorst v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

text:
               30.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Centrale Raad van Beroep (Alankomaat) on esittänyt 31.10.2016 – J. Klein Schiphorst v. Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen
   (Asia C-551/16)
   (2017/C 030/24)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Centrale Raad van Beroep

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: J. Klein Schiphorst

      Vastapuoli: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voidaanko asetuksen N:o 883/2004 (1) 64 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädettyä toimivaltaa, kun otetaan huomioon asetuksen N:o 883/2004 63 ja 7 artikla sekä asetuksen N:o 883/2004 tavoite ja soveltamisala ja henkilöiden ja työntekijöiden vapaa liikkuvuus, käyttää siten, että työttömyysetuuden maastaviennin pidentämistä koskeva hakemus lähtökohtaisesti hylätään, ellei Uwv katso, että otettaessa huomioon konkreettisen tapauksen erityiset olosuhteet, esimerkiksi se, että työn saantiin on olemassa konkreettinen ja toteen näytettävä mahdollisuus, päätöstä maastaviennin jatkamisen epäämisestä ei voida kohtuudella tehdä?
               Jos tähän vastataan kieltävästi:

               2)

               Miten jäsenvaltioiden on sitten käytettävä asetuksen N:o 883/2004 64 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädettyä toimivaltaa?

      (1)  Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004 (EUVL 2004, L 166, s. 1).


title: Asia C-141/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Middelburg (Alankomaat) on esittänyt 20.3.2012 — Y.S. v. Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel

text:
               2.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 157/3

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Middelburg (Alankomaat) on esittänyt 20.3.2012 — Y.S. v. Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel
   (Asia C-141/12)
   2012/C 157/04
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank Middelburg

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Y.S.

      Vastaaja: Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Ovatko tiedot, jotka rekisteröidystä esitetään muistiossa ja jotka koskevat rekisteröityä, direktiivin 95/46 (1) 2 artiklan a alakohdassa tarkoitettuja henkilötietoja?

               2)

               Onko muistiossa esitetty oikeudellinen arviointi edellä mainitussa säännöksessä tarkoitettu henkilötieto?

               3)

               Jos unionin tuomioistuin katsoo, että edellä mainitut tiedot ovat henkilötietoja, onko tietojen käsittelijä tai viranomainen myös velvollinen antamaan direktiivin 95/46 12 artiklan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan (2) 8 artiklan 2 kohdan nojalla oikeuden tutustua näihin henkilötietoihin?

               4)

               Voiko rekisteröity tässä yhteydessä vedota oikeutetusti myös Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan b alakohtaan, ja jos voi, onko kyseiseen määräykseen sisältyvää ilmaisua ”ottaen huomioon oikeutetun luottamuksellisuuden [päätöksenteossa]” tulkittava siten, että oikeus tutustua muistioon voidaan evätä tällä perusteella?

               5)

               Kun rekisteröity pyytää oikeutta saada tutustua muistioon, onko tietojen käsittelijän tai viranomaisen annettava jäljennös tästä asiakirjasta tämän oikeuden täyttämiseksi?

      (1)  Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/46/EY (EYVL L 281, s. 31).

      (2)  Euroopan unionin perusoikeuskirja (EYVL L 2000, C 364, s. 1).


title: Asia C-359/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 8.7.2011 — Alexandra Schulz v. Technische Werke Schussental GmbH und Co. KG

text:
               22.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 8.7.2011 — Alexandra Schulz v. Technische Werke Schussental GmbH und Co. KG
   (Asia C-359/11)
   2011/C 311/26
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Alexandra Schulz

      Vastapuoli: Technische Werke Schussental GmbH und Co.KG

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26.6.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/55/EY (1) 3 artiklan 3 kohtaa luettuna yhdessä liitteessä A olevan b ja/tai c kohdan kanssa tulkittava siten, että kansallinen laintasoinen sääntely, joka koskee hinnanmuutoksia sellaisten kotitalousasiakkaiden kaasuntoimitussopimuksissa, joiden kaasuntoimitukset tehdään yleisen toimitusvelvollisuuden puitteissa (tariffiasiakkaat), täyttää riittävää avoimuutta koskevat vaatimukset, jos siinä ei ole ilmoitettu hinnanmuutoksen perustetta, edellytyksiä ja laajuutta, mutta on varmistettu, että kaasuntoimittajayritys ilmoittaa kaikista hinnankorotuksista asiakkailleen kohtuullisessa ajassa etukäteen ja asiakkailla on oikeus irtisanoa sopimus, jos he eivät halua hyväksyä ilmoitettuja muuttuneita ehtoja?

      (1)  EUVL L 176, s. 57.


title: Asia C-182/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia)on esittänyt 18.4.2011 — Econord Spa v. Comune di Cagno ja Comune di Varese

text:
               16.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia)on esittänyt 18.4.2011 — Econord Spa v. Comune di Cagno ja Comune di Varese
   (Asia C-182/11)
   2011/C 211/19
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Econord Spa

      Vastapuolet: Comune di Cagno ja Comune di Varese

      Muu osapuoli: Aspem Spa

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko periaatetta, jonka mukaan in house -yhtiön osakkaana olevan yksittäisen viranomaisen tilanteella ei ole merkitystä, sovellettava myös tapauksessa, jossa yksi sopimukseen kuuluvista kunnista omistaa in house -yhtiöstä yhden ainoan osakkeen, eivätkä viranomaisten välillä tehdyt osakkaiden sopimukset saa aikaan yhtiöön nähden mitään todellista määräysvaltaa sopimukseen osallistuvalle kunnalle siten, että osakepääoman omistuksen voidaan katsoa olevan pelkkä muodollinen kehys palvelujen suorittamista koskevalle sopimukselle?