title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 19 päivänä syyskuuta 2002 asiassa C-336/00 (Oberster Gerichtshofin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Itävallan tasavalta vastaan Martin Huber (Maatalous – Yhteisrahoitetut tuet – Palauttaminen – Oikeudellinen perusta – Luottamuksensuoja – Oikeusvarmuus – Jäsenvaltioiden prosessuaalinen autonomia)

text:
C 274/12                 FI                             Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                              9.11.2002
Pääasian kaltaisessa asiassa, jolle on ominaista se, että osapuoli ei ole   tasavallan ja Ruotsin kuningaskunnan liittymisehdoista ja
vapaaehtoisesti antanut sitoumuksia toiselle osapuolelle sopimuksen         niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni
tekoon tähtäävissä neuvotteluissa, ja se, että on mahdollisesti rikottu     perustuu (EYVL 1994, C 241, s. 21 ja EYVL 1995, L 1, s. 1),
oikeussääntöjä, erityisesti sitä oikeussääntöä, jossa velvoitetaan osa-     yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoon-
puolet toimimaan vilpittömässä mielessä sopimuksen tekoon tähtää-           panossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit
vissä neuvotteluissa, kanteessa, jolla vedotaan sopimusneuvotteluihin       D. A. O. Edward, A. La Pergola, M. Wathelet (esittelevä
perustuvaan vastaajan vastuuseen, on kyse tuomioistuimen toimival-          tuomari) ja C. W. A. Timmermans, julkisasiamies: S. Alber,
taa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koske-          kirjaaja: hallintovirkamies M.-F. Contet, on antanut 19.9.2002
van 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoitetun Brysselin yleissopi-          tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
muksen 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta sopimukseen perustuma-
tonta vahingonkorvausta koskevasta asiasta, sellaisena kuin tämä
yleissopimus on muutettuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä            1)     Ensimmäisen kysymyksen tarkastelussa ei ole ilmennyt yhtä-
Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan                     kään seikkaa, joka vaikuttaisi ympäristönsuojelun vaatimusten
liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 9 päivänä                 ja maaseutuympäristön hoidon vaatimusten kanssa sopusoin-
lokakuuta 1978 tehdyllä yleissopimuksella, Helleenien tasavallan                   tuisista maatalouden tuotantomenetelmistä 30 päivänä kesä-
liittymisestä kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 25 päivänä                kuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2078/
lokakuuta 1982 tehdyllä yleissopimuksella ja Espanjan kuningas-                    92 pätevyyteen, sellaisena kuin tämä asetus on muutettuna
kunnan ja Portugalin tasavallan liittymisestä kyseiseen yleissopimuk-              asiakirjalla Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan ja Ruotsin
seen ja pöytäkirjaan 26 päivänä toukokuuta 1989 tehdyllä yleissopi-                kuningaskunnan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukau-
muksella.                                                                          tuksista, joihin Euroopan unioni perustuu.
( 1) EYVL C 302, 21.10.2000.                                                2)     Asetuksen N:o 2078/92 7 artiklan 2 kohtaa, sellaisena kuin
                                                                                tämä asetus on muutettuna edellä mainitulla liittymisasiakirjal-
                                                                                la, on tulkittava siten, että komission päätös, jolla hyväksytään
                                                                                kansallinen tukiohjelma, koskee myös kyseisen ohjelman sisäl-
                                                                                töä, mutta ei kuitenkaan merkitse sitä, että ohjelmasta tulisi
                                                                                yhteisön oikeuden toimi.
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                            3)     Asetuksen N:o 2078/92 7 artiklassa, sellaisena kuin tämä
                                                                                asetus on muutettuna mainitulla liittymisasiakirjalla, tarkoite-
                            (viides jaosto)                                        tun komission päätöksen, jolla hyväksytään kansallinen tuki-
                                                                                ohjelma, ainoa adressaatti on asianomainen jäsenvaltio. Kan-
                    19 päivänä syyskuuta 2002                                      sallisten tuomioistuinten asiana on kansallinen oikeus huo-
                                                                                mioon ottaen tutkia, onko tapa, jolla mainittu ohjelma on
asiassa C-336/00 (Oberster Gerichtshofin esittämä ennak-                           julkistettu, mahdollistanut sen, että siihen voidaan vedota
koratkaisupyyntö), Itävallan tasavalta vastaan Martin                              maatalouden ja maaseudun toimijoita vastaan, ottaen erityisesti
                                Huber ( 1)                                         huomioon kyseisen asetuksen 3 artiklan 3 kohdan f alakohdassa
                                                                                säädetty riittävää tiedottamista koskeva vaatimus.
(Maatalous – Yhteisrahoitetut tuet – Palauttaminen – Oikeu-
dellinen perusta – Luottamuksensuoja – Oikeusvarmuus                        4)     Yhteisön oikeuden kanssa ristiriidassa ei ole se, että luottamuk-
         – Jäsenvaltioiden prosessuaalinen autonomia)                              sensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteisiin vedotaan perusteet-
                                                                                tomasti maksettujen yhteisön yhteisrahoittamien tukien palaut-
                                                                                tamisvaatimusta vastaan edellyttäen, että myös yhteisön etu
                          (2002/C 274/19)
                                                                                otetaan huomioon. Luottamuksensuojan periaatteen soveltami-
                                                                                nen edellyttää sitä, että kyseisen tuen saajan osoitetaan olleen
                      (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                                 vilpittömässä mielessä.
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                            5)     Jäsenvaltiot voivat panna asetuksen N:o 2078/92 3 artiklan
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                                1 kohdassa, sellaisena kuin kyseinen asetus on muutettuna
                                                                                mainitulla liittymisasiakirjalla, tarkoitetut kansalliset tukiohjel-
                                                                                mat täytäntöön yksityisoikeudellisin toimenpitein tai toimin,
Asiassa C-336/00, jonka Oberster Gerichtshof (Itävalta) on                         joihin liittyy julkisen vallan käyttämistä, kunhan kyseiset
saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen                        kansalliset toimenpiteet eivät vaikuta yhteisön oikeuden ulottu-
käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa                     vuuteen ja tehokkuuteen.
vireillä olevassa asiassa Itävallan tasavalta ja Martin Huber
ennakkoratkaisun ympäristönsuojelun vaatimusten ja maaseu-
tuympäristön hoidon vaatimusten kanssa sopusointuisista                     (1 ) EYVL C 335, 25.11.2000.
maatalouden tuotantomenetelmistä 30 päivänä kesäkuuta
1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2078/92 (EYVL
L 215, s. 85) pätevyydestä ja tulkinnasta, sellaisena kuin tämä
asetus on muutettuna asiakirjalla Itävallan tasavallan, Suomen


title: Asia T-214/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2013 — ClientEarth ja PAN Europe v. EFSA (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Niiden asiantuntijoiden nimet, jotka esittivät huomautuksia toimintaohjeista, jotka liittyvät tieteellisiin asiakirjoihin, jotka on liitettävä kasvinsuojeluaineiden ja kyseisissä aineissa olevien tehoaineiden markkinoille saattamista koskeviin lupahakemuksiin — Asiakirjaan tutustumista koskevan oikeuden epääminen — Yksityiselämän ja yksilön koskemattomuuden suojaa koskeva poikkeus — Henkilötietojen suoja — Asetus (EY) N:o 45/2001 — Perusteluvelvollisuus)

text:
               26.10.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 313/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 13.9.2013 — ClientEarth ja PAN Europe v. EFSA
   (Asia T-214/11) (1)

   (Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Niiden asiantuntijoiden nimet, jotka esittivät huomautuksia toimintaohjeista, jotka liittyvät tieteellisiin asiakirjoihin, jotka on liitettävä kasvinsuojeluaineiden ja kyseisissä aineissa olevien tehoaineiden markkinoille saattamista koskeviin lupahakemuksiin - Asiakirjaan tutustumista koskevan oikeuden epääminen - Yksityiselämän ja yksilön koskemattomuuden suojaa koskeva poikkeus - Henkilötietojen suoja - Asetus (EY) N:o 45/2001 - Perusteluvelvollisuus)
   2013/C 313/40
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: ClientEarth (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja P. Kirch)

      Vastaaja: Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen (EFSA) (asiamies: D. Detken)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi P. Oliver, P. Ondrůšek ja C. ten Dam, sitten P. Oliver, P. Ondrůšek ja B. Martenczuk)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Aluksi vaatimus kumota EFSAn 10.2.2011 tekemä päätös, jolla se hylkäsi hakemuksen saada tutustua Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43) nojalla tiettyihin valmisteluasiakirjoihin, jotka koskivat EFSAn laatimia ohjeita kasvinsuojeluaineen markkinoille saattamista koskevien lupahakemusten tekijöille, ja sittemmin vaatimus kumota EFSAn 12.12.2011 tekemä päätös, jolla tämä peruutti aikaisemman päätöksen ja antoi kantajille oikeuden tutustua kaikkiin pyydettyihin tietoihin toimintaohjeista tiettyjä huomautuksia esittäneiden ulkopuolisten asiantuntijoiden nimiä lukuun ottamatta

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               ClientEarth, Pesticide Action Network Europe (PAN Europe), Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen (EFSA) ja Euroopan komissio vastaavat kukin omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 179, 18.6.2011.


title: Asia T-177/11: Kanne 25.3.2011 — PASP ym. v. neuvosto

text:
               14.5.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 145/36

         Kanne 25.3.2011 — PASP ym. v. neuvosto
   (Asia T-177/11)
   2011/C 145/60
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: Port autonome de San Pedro (PASP) (San Pedro, Norsunluurannikko), Port autonome d’Abidjan (Abidjan, Norsunluurannikko), Société de gestion du patrimoine du secteur de l’électricité ((Sogepe) (Abidjan) (edustaja: asianajaja M. Ceccakdi)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 14.1.2011 tehdyn päätöksen 2011/18/YUTP ja tiettyihin henkilöihin ja yhteisöihin kohdistuvien rajoittavien erityistoimenpiteiden toteuttamisesta Norsunluurannikon tilanteen vuoksi 14.1.2011 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 25/2011 erityisesti kantajina olevien yhtiöiden eli PORT AUTONOME DE SAN PEDROn, PORT AUTONOME D’ABIDJANin ja Société de gestion du patrimoine du secteur de l’éléctricitén eli SOGEPE:n osalta

               —

               velvoittamaan neuvosto korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajien esittämät oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat olennaisin osin samanlaiset tai samankaltaiset kuin asiassa T-142/11, SIR vastaan neuvosto, esitetyt.


title: Asia T-8/09: Kanne 6.1.2009 — Dredging International ja Ondernemingen Jan de Nul v. EMSA

text:
               4.4.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/27

         Kanne 6.1.2009 — Dredging International ja Ondernemingen Jan de Nul v. EMSA
   (Asia T-8/09)
   (2009/C 82/48)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantajat: Dredging International NV (Zwijndrecht, Belgia) ja Ondernemingen Jan de Nul NV (Hofstade-Aalst, Belgia) (edustaja: asianajaja R. Martens)

      Vastaaja: Euroopan meriturvallisuusvirasto (EMSA)
   Vaatimukset

               —

               EMSAn päätös hylätä kantajien muodostaman Joint Venture Oil Combatin (JVOC) tarjous ja myöntää sopimus tarjouskilpailun voittajalle on kumottava

               —

               EMSAn ja tarjouspyyntömenettelyn EMSA/NEG/3/2008 voittajan välillä allekirjoitettu sopimus on katsottava pätemättömäksi

               —

               JVOC:lle on myönnettävä vahingonkorvausta tappiosta, joka sille aiheutui riidanalaisen päätöksen vuoksi; tämän tappion suuruudeksi arvioidaan väliaikaisesti 725 500 euroa, jota on korotettava viivästyskorolla tämän kanteen nostamispäivästä lukien

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut mukaan lukien JVOC:lle aiheutuneet asianajajan kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Esillä olevassa asiassa kantajat vaativat ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan vastaajan päätöksen hylätä niiden tarjous, jonka ne esittivät vastauksena tarjouspyyntömenettelyyn EMSA/NEG/3/2008 (erä 2: Pohjanmeri), joka koski palvelusopimuksia öljynkeräykseen käytettäville valmiusaluksille (1), ja myöntää sopimus tarjouskilpailun voittajalle. Kantajat vaativat niin ikään korvausta hankintamenettelystä niille väitetysti aiheutuneesta vahingosta.
   Vaatimustensa tueksi kantajat esittävät seuraavat neljä kanneperustetta.
   Ne väittävät ensinnäkin, että kieltäytymällä toimittamasta kantajille niiden pyytämiä tietoja syistä, joiden vuoksi niiden esittämä tarjous hylättiin, sekä tarjouskilpailun voittajan esittämän tarjouksen ominaisuuksista ja suhteellisista eduista vastaaja rikkoi asetuksen (2) 135 artiklan 2 kohtaa, EY 253 artiklaa ja olennaisia menettelymääräyksiä eli perusteluvelvollisuutta ja puolustautumisoikeuksien kunnioittamista. Kantajat väittävät edelleen, että vastaaja ei lykännyt sopimuksen allekirjoittamista tarjouskilpailun voittajan kanssa vaihtaessaan relevantteja tietoja kantajien kanssa, millä se rikkoi varainhoitoasetuksen (3) 105 artiklan 2 kohtaa ja komission asetuksen N:o 2342/2002 (4) 158 a artiklan 1 kohtaa.
   Kantajat väittävät toiseksi, että vastaaja syyllistyi ilmeisiin arviointivirheisiin arvioidessaan tarjouskilpailun voittajan tekemää tarjousta, ja loukkasi näin tehdessään yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja syrjintäkiellon periaatetta, joista säädetään varainhoitoasetuksen 89 artiklassa.
   Kantajat väittävät kolmanneksi, että vastaaja syyllistyi useisiin ilmeisiin arviointivirheisiin päätöksessään hylätä kantajien tarjous tarjouspyyntöasiakirjojen 12 artiklan 2 kohdan noudattamatta jättämisen vuoksi kantajien argumentteja tutkimatta. Kantajien mukaan vastaaja loukkasi tämän vuoksi suhteellisuusperiaatetta, yhdenvertaisen kohtelun periaatetta ja syrjintäkiellon periaatetta varainhoitoasetuksen 89 artiklan 1 kohdan vastaisesti.
   Kantajat väittävät neljänneksi, että vastaajan tulkinnassa tarjouspyyntöasiakirjojen 12 artiklan 2 kohdasta enimmäismäärä on ilmeisen kohtuuton eikä mahdollista sitä noudattavien tarjousten esittämistä.

      (1)   EUVL 2008/S 49-065631.

      (2)  Euroopan meriturvallisuusviraston johtokunnan 3.7.2003 hyväksymään EMSAn talousarvioon sovellettavan, 9.12.2003 annetun varainhoitoasetuksen soveltamissäännöistä 9.12.2003 annettu EMSAn asetus.

      (3)  Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25.6.2002 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (EYVL L 248, s. 1).

      (4)  Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä 23.12.2002 annettu komission asetus (EY, Euratom) N:o 2342/2002 (EYVL L 357, s. 1).


title: Asia T-357/05: Kanne 19.9.2005 — Generalitat Valenciana v. Euroopan yhteisöjen komissio

text:
               12.11.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/33

         Kanne 19.9.2005 — Generalitat Valenciana v. Euroopan yhteisöjen komissio
   (Asia T-357/05)
   (2005/C 281/60)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Generalitat Valenciana (Valencia, Espanja) (edustaja: asianajaja José Vicente Sánchez-Tarazaga Marcelino)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Komission 27.6.2005 tekemä päätös K(2005)1867 lopullinen, joka koskee koheesiorahastosta hankeryhmälle nro 97/11/61/028 myönnetyn tuen vähentämistä, on kumottava.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Käsiteltävänä oleva kanne perustuu komission 5.12.1997 tekemään päätökseen K(97)3882 myöntää koheesiorahastosta tukea 75 011 715 euroa Espanjassa toteutetulle hankkeelle nro 97/11/61/028 nimeltään ”jätevesien keräämistä ja käsittelyä Valencian autonomisen alueen Välimeren rannikolla koskeva hanke” (yleishanke, johon kuuluu 12 eri hanketta). Tätä alkuperäistä määrää korotettiin sittemmin 92 742 913 euroon.
   Tarkastuksen yhteydessä komissio havaitsi sovelletussa sopimuksentekomenettelyssä tapahtuneita tiettyjä sääntöjenvastaisuuksia, joihin kuului kokemuksen käyttäminen sopimuksentekoperusteena ja keskihinnan menetelmän käyttäminen ehdotetun hinnan arvioinnissa. Kantaja katsoo, että riidanalaisella päätöksellä, jolla vähennetään myönnettyä kokonaistukea 2 217 537 eurolla, rikottiin julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/37 (1) 18 ja 30 artiklaa ja 21.12.1977 annetun Euroopan yhteisöjen varainhoitoasetuksen 2 artiklaa.
   Väitteidensä tueksi kantaja esittää seuraavaa:

               —

               Yhteisön lainsäädännössä mainitaan nimenomaisesti kokemus valintaperusteena, ja vaikka sitä ei mainita nimenomaisesti mahdollisten sopimuksentekoperusteiden luettelossa, on helppo havaita, että näiden perusteiden luettelo on yksinomaan esimerkinomainen eikä tyhjentävä, eikä siinä suljeta pois kokemuksen mahdollista käyttöä yhtenä sopimuksentekoperusteena. Tämä päätelmä vahvistetaan yhteisön omassa oikeuskäytännössä.

               —

               On joka tapauksessa ilmeistä, ettei voida katsoa, että kokemuksen huomioon ottaminen hankintamenettelyssä sopimuksentekoperusteena olisi vakava ja ilmeinen rikkomus, mikä yhteisön lainsäädännön ja oikeuskäytännön mukaan on vastuun syntymisen edellytyksenä.

               —

               Keskihinnan menetelmän soveltamista hintaperusteen arviointimekanismina ei ole nimenomaisesti kielletty yhteisön lainsäädännössä, ja oikeuskäytännössä on vastustettu tätä perustetta ainoastaan silloin, kun se on ollut ainoa käytetty peruste, eikä silloin, kun se on ollut yksi monista.

         Kantaja väittää myös, että oikeusvarmuuden, luottamuksensuojan ja taannehtivuuskiellon periaatteita sekä suhteellisuusperiaatetta on loukattu.

      (1)  EYVL L 199, 9.8.1993, s. 54.


title: Asia T-160/08 P: Valitus, jonka Euroopan yhteisöjen komissio on tehnyt 5.5.2008 virkamiestuomioistuimen asiassa F-31/07, Putterie-De-Beukelaer v. komissio, 21.2.2008 antamasta tuomiosta

text:
               19.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 183/23

         Valitus, jonka Euroopan yhteisöjen komissio on tehnyt 5.5.2008 virkamiestuomioistuimen asiassa F-31/07, Putterie-De-Beukelaer v. komissio, 21.2.2008 antamasta tuomiosta
   (Asia T-160/08 P)
   (2008/C 183/45)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: C. Berardis-Kayser ja K. Herrmann)

      Muu osapuoli: Françoise Putterie-De-Beukelaer (Bryssel, Belgia)
   Vaatimukset

               —

               Riitautettu tuomio on kumottava

               —

               asia on palautettava virkamiestuomioistuimeen

               —

               oikeudenkäyntikuluista on päätettävä myöhemmin

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komissio vaatii käsiteltävänä olevassa valituksessa, että virkamiestuomioistuimen asiassa F-31/07, Putterie-De-Beukelaer v. komissio, 21.2.2008 antama tuomio, jolla virkamiestuomioistuin kumosi Putterie-De-Beukelaerin urakehitystä koskevan kertomuksen ajalta 1.1.2005–31.12.2005 sikäli kuin kertomuksessa ei myönnetä hänellä olevan ura-alueeseen B* kuuluvan toimen hoitamisessa vaadittavia ominaisuuksia, kumotaan.
   Komissio vetoaa valituksensa tueksi yhteen ainoaan valitusperusteeseen, jonka mukaan virkamiestuomioistuin on yhtäältä loukannut periaatteita, jotka liittyvät yhteisöjen tuomioistuinten viran puolesta harjoittaman valvonnan laajuuteen ja toisaalta rikkonut kieltoa lausua kanteen ulkopuolelta.
   Komissio katsoo, että virkamiestuomioistuimella ei ollut oikeutta esittää viran puolesta kanneperustetta, joka koskee riidanalaisen päätöksen aineellista lainmukaisuutta, joka liittyy Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 43 artiklan ja henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 10 artiklan 3 kohdan noudattamatta jättämiseen sikäli kuin aineelliset perusteet eivät koske asian jättämistä tutkimatta ehdottoman prosessinedellytyksen puuttumisen vuoksi.
   Toissijaisesti komissio väittää, että sikäli kuin riitautetun tuomion 75 ja 76 kohdan perustelut katsottaisiin erillisiksi riidanalaisen päätöksen aineellista lainmukaisuutta koskevaan kanneperusteeseen nähden ja luokiteltaisiin erilliseksi kanneperusteeksi, joka liittyy riidanalaisen päätöksen tekijän toimivallan puuttumiseen, virkamiestuomioistuin olisi loukannut komission puolustautumisoikeuksia, koska sitä ei ole kuultu tämän seikan osalta virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 77 artiklan mukaisesti.


title: Asia T-40/07 P: Valitus, jonka José António de Brito Sequeira Carvalho on tehnyt 14.2.2007 virkamiestuomioistuimen asiassa F-17/05, de Brito Sequeira Carvalho v. komissio, 13.12.2006 antamasta tuomiosta

text:
               14.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/46

         Valitus, jonka José António de Brito Sequeira Carvalho on tehnyt 14.2.2007 virkamiestuomioistuimen asiassa F-17/05, de Brito Sequeira Carvalho v. komissio, 13.12.2006 antamasta tuomiosta
   (Asia T-40/07 P)
   (2007/C 82/98)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Valittaja: José António de Brito Sequeira Carvalho (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja O. Martins)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               tämä valitus on otettava tutkittavaksi, ja se on todettava perustelluksi

               —

               komissio on määrättävä esittämään asiakirja-aineisto, joka sisältää kaikki valittajaa koskevat asiakirjat, jotka ovat hänen henkilökansiossaan, komission tutkimus- ja kurinpitotoimistossa (IDOC), komission työterveysyksikössä ja muualla, ja se on määrättävä esittämään ensiksi alkuperäiseen menettelyyn liittyvät 2.2.2001 päivätyt asiakirjat, jotka koskevat väitettyjä todisteita herjauksista, joihin valittajan väitetään syyllistyneen

               —

               komissio on määrättävä esittämään se oikeusperusta, jonka nojalla komission virkamies käynnisti valittajan henkistä terveyttä koskevan lääketieteellisen menettelyn heti sen jälkeen, kun nimittävä viranomainen oli maininnut valittajan nimen herjauksia koskeneen hallinnollisen tutkinnan yhteydessä, ja komissio on määrättävä luettelemaan kyseiseen alkuperäiseen menettelyyn liittyvät asiakirjat

               —

               Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen asiassa F-17/05 antama tuomio on kumottava

               —

               on todettava, että hallintomenettelyn tilalle tullut ja jo vuodesta 2001 vireillä ollut lääketieteellinen menettely on lainvastainen

               —

               on todettava, että kyseisessä edelleen vireillä olevassa menettelyssä on loukattu käsittelyaikojen kohtuullisuuden periaatetta

               —

               on todettava, että komission virkamiehen 18.6.2004 päivätty toimi on pätemätön toimivallan puuttumisen, perustelujen puuttumisen ja toimen oikeudellisen mitättömyyden takia ja että sitä ei voida pitää komission toimena

               —

               on todettava, että nimittävän viranomaisen 28.6.2004 päivätty toimi on oikeudellisesti mitätön ja että siihen ei voida vedota valittajaa vastaan, jolle sitä ei koskaan annettu tiedoksi

               —

               on todettava, että komissiossa pidetään valittajasta sellaista rinnakkaista henkilökansiota, joka sisältää vääriä valittajan henkilöä koskevia ja valittajalle vahingollisia tietoja

               —

               on todettava, että lääkärin 13.7.2004 päivätty se toimi on pätemätön ja lainvastainen, jolla valittajalta kiellettiin pääsy komission rakennuksiin, koska kyse ei ole sellaisesta nimittävän viranomaisen päätöksestä, joka olisi perusteltu muotovaatimusten mukaisesti

               —

               on todettava, että komission virkamiehen 22.9.2004 päivätty se toimi on pätemätön, jolla oli tarkoitus jatkaa kuudella kuukaudella väitettyä sairauslomaa, jolle valittaja oli siirretty, ja että ne muut myöhemmät toimet ovat pätemättömiä, joissa viitataan aikaisempiin nimittävän viranomaisen virkamiehen kesäkuussa 2004 laatimiin asiakirjoihin

               —

               muut ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyt vaatimukset on otettava tutkittaviksi

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valituksessaan valittaja väittää, että virkamiestuomioistuin teki virheen perustaessaan ratkaisunsa virheelliseen oikeusperustaan, nimittäin henkilöstösääntöjen 59 artiklaan, joka koskee siirtämistä sairauslomalle, vaikka valittajan mukaan komissio oli rikkonut henkilöstösääntöjen 86 artiklaa ja sen liitettä IX sekä hallinnollisten tutkimusten ja kurinpitomenettelyjen toteuttamisesta annettuja säännöksiä. Lisäksi valittaja väittää, että virkamiestuomioistuin loukkasi valittajan puolustautumisoikeuksia, rikkoi Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklaa sekä loukkasi oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevaa periaatetta antaessaan ratkaisunsa puutteellisen asiakirja-aineiston perusteella ja lausumatta rinnakkaisen henkilökansion väitetystä olemassaolosta. Valittaja katsoo myös, että virkamiestuomioistuin rikkoi Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklaa, kun se antoi ratkaisunsa väärien todisteiden perusteella. Valittaja arvostelee virkamiestuomioistuinta myös siitä, ettei se ottanut valituksenalaisessa tuomiossa kantaa valittajan vaatimukseen menettelyn aloittamisesta uudelleen. Se katsoo myös, että virkamiestuomioistuin jätti lainvastaisesti tekemättä oikeudelliset päätelmät väitteestä, jonka mukaan siltä viranomaiselta puuttui toimivalta, joka oli tehnyt päätöksen valittajan siirtämisestä sairauslomalle, päätöksen, joka virkamiestuomioistuimen olisi valittajan mukaan pitänyt todeta mitättömäksi toimivallan puuttumisen ja perustelujen puuttumisen takia.


title: Asia T-188/05: Joël De Bryn 2.5.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               23.7.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/40

         Joël De Bryn 2.5.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-188/05)
   (2005/C 182/75)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Joël De Bry, kotipaikka Woluwé-St-Lambert (Belgia), on nostanut 2.5.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Sébastien Orlandi, Albert Coolen, Jean-Noël Louis ja Etienne Marchal.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               1.

               kumoaa päätöksen, jolla vahvistettiin kantajan urakehitystä vuonna 2003 koskeva kertomus

               2.

               velvoittaa vastaajan maksamaan yhden euron suuruisen summan, jota voidaan korottaa oikeudenkäynnin aikana, sekä korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa ensinnäkin hänen arviointikertomuksensa laatineella arvioijalla, joka on virka-asteeltaan samalla tasolla kuin hän itse, olleeseen objektiiviseen eturistiriitaan.
   Lisäksi hän väittää, että hänen ansioidensa arvioinnissa on tehty arviointivirheitä, ja hän vetoaa ristiriitaan saamiensa kommenttien ja arvosanojen välillä.
   Lopuksi kantaja vetoaa henkilöstösääntöjen 43 artiklan yleisten täytäntöönpanosäännösten rikkomiseen, siihen, että asiassa on menetelty uuden urakehitystä painottavan järjestelmän päämäärien ja tavoitteiden vastaisesti, perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin, puolustautumisoikeuksien loukkaamiseen sekä henkilöstösääntöjen 26 artiklan rikkomiseen.


title: Asia C-508/07 P: Valitus, jonka Cain Cellars, Inc. on tehnyt 21.11.2007 asiassa T-304/05, Cain Cellars Inc. v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 12.9.2007 annetusta tuomiosta

text:
               26.1.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 22/32

         Valitus, jonka Cain Cellars, Inc. on tehnyt 21.11.2007 asiassa T-304/05, Cain Cellars Inc. v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 12.9.2007 annetusta tuomiosta
   (Asia C-508/07 P)
   (2008/C 22/57)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Valittaja: Cain Cellars, Inc. (edustaja: Rechtsanwalt J. Albrecht)

      Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
   Vaatimukset

               —

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-304/05 12.9.2007 antama riidanalainen tuomio on kumottava.

               —

               On todettava, että haetun tavaramerkin rekisteröinnin esteenä ei ole yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua suojan hylkäysperustetta.

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan SMHV:n valituslautakunnan menettelyssä, ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen menettelyssä ja muutoksenhakumenettelyssä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittajan asiassa T-304/05 12.9.2007 annetusta Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomiosta tekemän valituksen oikeudellisten perusteiden yhteenveto
   Ensimmäinen valitusperuste
   Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen
   Valittaja esittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole haetun viisikulmiota esittävän tavaramerkin erottamiskykyä arvioidessaan ottanut huomioon olennaisia tosiseikkoja ja olennaisia oikeudellisia näkökantoja ja periaatteita, kun se on arvioinut valittajan viisikulmiota esittävää tavaramerkkiä pelkästään teoreettisin ja abstraktein perustein eikä ole ottanut huomioon yleisiä, tosiasioihin perustuvia arviointiperiaatteita viisikulmion esitystavan erottamiskyvyn osalta, erityisesti sen omaleimaisuutta (uniqueness) tässä asiassa kyseessä olevalla viinialalla. Tuomioistuin katsoi merkin yksinkertaiseksi geometriseksi peruskuvioksi ja katsoi abstraktisti ja a priori (ennen tutkimusta), että tältä yksinkertaisten merkkien ryhmältä puuttuu kaikenlainen erottamiskyky.
   Toinen valitusperuste
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 67 (6) (10) artiklan kolmannen kohdan rikkominen:

               a)

               Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 67 (6) (10) artiklan kolmannen kohdan mukaan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ottaa huomioon vain ne asiakirjat ja todisteet, joihin asianosaisten asianajajat ja asiamiehet ovat voineet tutustua ja joista he ovat saaneet antaa lausumansa. Riidanalaisen tuomion 34 kohdassa viitataan asiakirjoihin, jotka virasto esitti ensimmäisen kerran valitukseen antamassaan vastineessa ja joihin valittaja ei voinut ottaa kantaa (kirjallinen menettely päätettiin vastineen toimittamisen jälkeen). Tuomio perustuu tämän vuoksi todisteisiin, jotka olisi pitänyt jättää tutkimatta. Koska valittaja ei voinut antaa lausumiaan, oikeutta tulla kuulluksi on loukattu.

               b)

               Valittaja väittää lopuksi, että haetun tavaramerkin erottamiskyvyn osoittamiseksi suullisessa käsittelyssä esitettyjä tuotteen kuvia, joiden esittämisen SMHV salli ja joilla on erityinen merkitys haetun tavaramerkin erottamiskyvyn arvioinnissa, ei mainita riidanalaisessa tuomiossa eikä niitä otettu huomioon erottamiskyvystä päätettäessä. Myös tällä perusteella oikeutta tulla kuulluksi on loukattu.


title: Asia F-30/11: Virkamiestuomioistuimen määräys 21.10.2011 — Torijano Montero v. neuvosto

text:
               12.5.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 138/40

         Virkamiestuomioistuimen määräys 21.10.2011 — Torijano Montero v. neuvosto
   (Asia F-30/11) (1)

   2012/C 138/104
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu virkamiestuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 179, 18.6.2011, s. 21.


title: Asia C-214/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Puolan tasavalta) on esittänyt 9.5.2011 — Grand Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

text:
               23.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 219/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku (Puolan tasavalta) on esittänyt 9.5.2011 — Grand Sp. z o.o. v. Dyrektor Izby Celnej w Gdyni
   (Asia C-214/11)
   2011/C 219/07
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Wojewódzki Sąd Administracyjny w Gdańsku

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Grand Sp. z o.o.

      Vastapuoli: Dyrektor Izby Celnej w Gdyni

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko teknisiä standardeja ja määräyksiä ja tietoyhteiskunnan palveluja koskevia määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22.6.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY (1) 1 artiklan 11 kohtaa tulkittava siten, että teknisiin määräyksiin, joita koskevat ehdotukset on toimitettava komissiolle edellä mainitun direktiivin 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti, kuuluu säännös, jossa kielletään pienivoittoisia peliautomaatteja koskevien lupien voimassaolon jatkaminen?

      (1)  Teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22.6.1998 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/34/EY (EYVL L 204, s. 37), sellaisena kuin se on muutettuna teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 98/34/EY muuttamisesta 20.7.1998 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/48/EY (EYVL L 217, s. 18).


title: Asia C-325/07: Kanne 11.7.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta

text:
               8.9.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/28

         Kanne 11.7.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-325/07)
   (2007/C 211/52)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: G. Rozet)

      Vastaaja: Luxemburgin suurherttuakunta
   Vaatimukset

               —

               on todettava, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät asbestialtistukseen työssä, annetun neuvoston direktiivin 83/477/ETY muuttamisesta 27.3.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/18/EY (1) 2 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ainakaan ole ilmoittanut niitä komissiolle

               —

               Luxemburgin suurherttuakunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin 2003/18/EY täytäntöönpanoa varten säädetty määräaika päättyi 14.4.2006.

      (1)  EUVL L 2003, s. 48.


title: Asia C-234/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vestre Landsret (Tanska) on esittänyt 26.6.2009 — Skatteministeriet v. DSV Road A/S

text:
               29.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/27

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vestre Landsret (Tanska) on esittänyt 26.6.2009 — Skatteministeriet v. DSV Road A/S
   (Asia C-234/09)
   2009/C 205/45
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Vestre Landsret

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Skatteministeriet

      Vastaaja: DSV Road A/S

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (1) 204 artiklan 1 kohdan a alakohtaa sekä 92 ja 96 artiklaa, luettuna yhdessä sen 1 artiklan ja 4 artiklan 9 ja 10 kohdan kanssa, tulkittava siten, että

                           (a)

                           tullivelka syntyy, jos valtuutettu lähettäjä aloittaa erehdyksessä passitusmenettelyn NCTS-järjestelmässä tavaroista, joita ei fyysisesti ole olemassa, ja jos passitusmenettelyä ei tämän seurauksena voida päättää sääntöjen mukaisesti; vai siten, että

                           (b)

                           tullivelkaa ei synny, koska passitusmenettelyä sovelletaan lähtökohtaisesti yksinomaan fyysisesti olemassa oleviin tavaroihin, joten passitusilmoituksen tallentaminen erehdyksessä NCTS-järjestelmään sellaisista tavaroista, joita ei fyysisesti ole olemassa, ei johda tullin kantamiseen?

               2)

               Jos ensimmäisen kysymyksen a kohtaan vastataan myöntävästi, onko yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 4 artiklan 10 kohdassa tarkoitettua ”tuontitavaroiden” käsitettä, luettuna yhdessä sen 204 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun ”tavaroiden” käsitteen kanssa, tulkittava siten, että tämä käsite tarkoittaa sekä fyysisesti olemassa olevia tavaroita että tavaroita, jotka eivät ole fyysisesti olemassa?

      (1)  EYVL L 302, s. 1.


title: Asia T-270/14: Kanne 29.4.2014 – Grupa Azoty ATT Polymers v. komissio

text:
               14.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/24

         Kanne 29.4.2014 – Grupa Azoty ATT Polymers v. komissio
   (Asia T-270/14)
   2014/C 223/29
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Grupa Azoty ATT Polymers GmbH (Guben, Saksa) (edustajat: asianajajat H. Janssen ja S. Kobes)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 18.12.2013 annetun Euroopan komission päätöksen asiassa valtiontuki SA.33995 (2013/C) – Uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön tukeminen ja uusiutuvan energian käyttöä tukevan lisämaksun alentaminen paljon energiaa käyttävien yritysten osalta

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste: SEUT 107 artiklan 1 kohdan rikkominen

                           —

                           Kantaja väittää, että riidanalainen päätös rikkoo SEUT 107 artiklan 1 kohtaa, koska uusiutuvan energian ensisijaisuudesta annetussa laissa (Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien, jäljempänä EEG) säädetty EEG-lisämaksu ja erityinen tasausjärjestely eivät olleet jäsenvaltion myöntämiä taikka valtion varoista myönnettyjä tukia. Kaikki näiden toimenpiteiden luokittelun kannalta merkitykselliset tosiseikat selvitettiin komission ja Saksan liittotasavallan välisessä oikeudenkäyntiä edeltävässä menettelyssä. Kantajien mukaan tämän menettelyn jälkeen ei ollut enää jäljellä sellaisia epäilyjä, joita komission olisi pitänyt selvittää SEUT 108 artiklan 2 kohdan ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) 4 artiklan 4 kohdan mukaisessa menettelyssä.

               2.

               Toinen kanneperuste: SEUT 108 artiklan 1 kohdan rikkominen ja oikeusvarmuuden periaatteen loukkaaminen

                           —

                           Tässä kohtaa kantaja väittää, että soveltamalla asetuksen N:o 659/1999 4 artiklan 4 kohdassa säädettyä uusille tuille tarkoitettua menettelyä asetuksen N:o 659/1999 17–19 artiklassa säädetyn voimassa oleville tuille tarkoitetun menettelyn sijasta tarkistaakseen alustavan arvionsa, jonka mukaan EEG:ssä säädetään tuesta, komissio ei ole noudattanut SEUT 108 artiklan 1 kohtaa eikä oikeusvarmuuden periaatetta. Tältä osin kantaja esittää erityisesti, että 22.5.2002 annetulla päätöksellä komissio ei luokitellut vuoden 2000 EEG:tä SEUT 107 artiklan 1 kohdan tarkoittamaksi tueksi, koska siinä ei säädetty valtion varojen siirrosta. Verrattuna 22.5.2002 annettuun komission päätökseen muutokset vuoden 2000 EEG:n ja vuoden 2012 EEG:n välillä eivät olleet olennaisia. Komissio olisi näin ollen voinut vedota komission muuttuneeseen oikeudelliseen tulkintaan SEUT 108 artiklan 1 kohdan mukaisessa menettelyssä aiheuttamatta kantajalle kustannuksia.

               3.

               Kolmas kanneperuste: perusoikeuskirjan 41 artiklan rikkominen ja loukkaus, joka kohdistuu oikeuteen tulla kuulluksi

                           —

                           Lisäksi kantaja väittää, että vastaaja on antanut riidanalaisen päätöksen antamatta kantajalle ensin mahdollisuutta ottaa siihen kantaa.

      (1)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1).


title: Andrew Macrae Moatin 17 päivänä helmikuuta 1995 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-41/95)

text:
8.4.95              I FI I                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                 N:o C 87/ 17
Antonio B. De Menezesin 15 päivänä helmikuuta 1995                 — velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntiku
 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne                  lut .
                        (Asia T-29/95 )
                           95/C 87/36                              Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                      Kanne on nostettu kantajaa koskevaa kurinpitomenette
                                                                   lyssä tehtyä viraltapanopäätöstä vastaan, joka perustui
Antonio B. De Menezes, kotipaikka Bryssel, edustajanaan            siihen, että kantaja oli ollut yhteydessä kahteen hakijaan
asianajaja Georges Vandersanden, Bryssel, on nostanut 15           avoimen kilpailun EUR/B/21 kirjallisten kokeiden korjaa
päivänä helmikuuta 1995 Euroopan yhteisöjen ensimmäi              jana ja että hän tiesi vakiokorjauksista .
sen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan
yhteisöjen komissiota vastaan.                                     Kanteensa perusteena kantaja vetoaa ensinnäkin siihen, että
                                                                   Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklaa on rikottu .
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen           Hän arvioi, että alustavaa hallinnollista tutkintaa ei ollut
tuomioistuin                                                       suoritettu vaadittavan objektiivisuuden, kunniallisuuden ja
                                                                   puolueettomuuden takaavalla tavalla; hän esittää lisäksi,
— toteaa, että kanne voidaan ottaa tutkittavaksi ja että se        että kurinpitoneuvoston lausuntoja ei ollut annettu eikä
    on perusteltu,                                                 viraltapanopäätöstä tehty edellä mainitussa artiklassa tar
                                                                   koitetun kohtuullisen ajan kuluessa ja että henkilöstösään
— julistaa mitättömiksi päätöksen olla hyväksymättä kan           nön liitteessä IX olevan 7 artiklan 1 ja 3 kohdassa asetettuja
    tajan hakemusta avoimeen johtajan virkaan KOM/                 määräaikoja ei ollut noudatettu.
    030/94 osastolla A, tiedotus- ja viestintäala ( Pääosasto
    X/A) ja päätöksen nimittää samaan virkaan toinen
                                                                   Kantaja esittää toiseksi, että oikeutta puolustautumiseen oli
    hakija ja
                                                                   rikottu, koska hänelle ei ollut annettu tiedoksi kaikkia
— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut              kurinpitoneuvoston ja nimittävän viranomaisen (AIPN)
    kokonaisuudessaan .                                            käytettäviksi asetettuja asiakirjoja .
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:               Kantaja esittää kolmanneksi, että hänelle määrätty kurin
                                                                   pitorangaistus on laiton, koska AIPN ei ollut näyttänyt
Kantaja, joka on ECHO:h ( Euroopan yhteisöjen humani              toteen tosiseikkoja, joista häntä moitittiin.
taarinen toimisto ) palveluksessa oleva A3-tason virkamies,
vastustaa osaston A (tiedotus- ja viestintäala ) johtajan          Kantaja esittää toisaalta, että virkamies, jonka AIPN oli
virkaan jättämänsä hakemuksen hylkäämistä .                        valtuuttanut suorittamaan kurinpitoneuvoston käsiteltä
                                                                   väksi saattamista edeltävän alustavan tutkinnan, ja AIPN
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat     itse ovat esittäneet hänelle uhkauksia ja että kurinpitome
kuin asiassa T-27/95 .                                             nettelyssä on syyllistytty toimivallan väärinkäyttöön.
                                                                   Kantaja vetoaa lopuksi ilmeiseen arviointivirheeseen, suh
                                                                   teellisuusperiaatteen noudattamatta jättämiseen ja
                                                                   henkilöstösäännön 25 artiklassa määrätyn perusteluvelvol
                                                                   lisuuden rikkomiseen .
Philippe Guebelsin 17 päivänä helmikuuta 1995 Euroopan
       yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                         Asia T-40/95 )
                           95/C 87/37 )
               (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                   Andrew Macrae Moatin 17 päivänä helmikuuta 1995
Philippe Guebels, kotipaikka Arlon ( Belgia ), on nostanut          Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
17 päivänä helmikuuta 1995 kanteen Euroopan yhteisöjen                                     Asia T-41/95 )
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa Euroopan
yhteisöjen komissiota vastaan; kantajan edustajina ovat                                     ( 95/C 87/38 )
asianajajat Jean-Noel Louis, Thierry Demaseure ja Ariane
Tornel, Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Myson S.ä.r.l., 1 , rue Glesener.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen           Andrew Macrae Moat, edustajanaan Jacques Verhaegen,
tuomioistuin :                                                     Avenue Rene Gobert, 20, 1180 Bryssel, on nostanut 17
                                                                   päivänä helmikuuta 1995 Euroopan yhteisöjen ensimmäi
— julistaa mitättömäksi komission 18 päivänä tammi                sen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan
    kuuta 1995 tekemän päätöksen,                                  yhteisöjen komissiota vastaan .
 ---pagebreak--- N:o C 87/ 18        FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       8.4.95
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
tuomioistuin
                                                                 Kantaja vastustaa sitä, että komissio on hylännyt 19
                                                                 päivänä marraskuuta 1994 tiedoksi annetulla päätöksellään
1 . toteaa, että kanne voidaan ottaa tutkittavaksi ja että se    hänen valituksensa siitä, että komissio oli hylännyt kaksi
    on perusteltu,                                               kantajan 30 päivänä maaliskuuta 1994 tekemää vastaus
                                                                 pyyntöä, jotka koskivat kantajan virkaan KOM/5/92
2 . toteaa, että komissio on laiminlyönyt ottaa uudelleen        pääosastossa IX/A/7 tekemän hakemuksen hylkäämistä .
    käsiteltäväksi kantajan hakemuksen virkaan pääosas
    tossa IX/A/7 tai että komissio on laiminlyönyt viipy        Kantaja väittää, että komissio on laiminlyönyt sekä en
    mättä kumota viran täytön ja julistaa uudelleen haetta      simmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-58/92 16
    vaksi kyseisen viran sekä ottaa tarkasteltaviksi uudet       päivänä joulukuuta 1993 antaman tuomion mukaisesti
    hakemukset,                                                  ottaa uudelleen käsiteltäväksi edellä mainitun viran täyttä
                                                                 misen että antaa viimeisimmän kantajaa koskevan arvioin
3 . toteaa, että komisso on laiminlyönyt varmistaa, että         nin ajoissa, jotta se olisi voitu ottaa huomioon päätettäessä
    kantajaa koskeva arviointi ajalta 1 päivänä heinäkuuta       kantajan urasta .
    1991—30 päivänä kesäkuuta 1993 annetaan ajoissa,
4. toteaa, että komissio on laiminlyönyt antaa perustellun               Asian T- 172/94 poistaminen rekisteristä (')
    vastauksen kantajan vastauspyyntöön ja/tai valitukseen                                  95/C 87/39 )
    henkilöstösäännön 90 artiklassa säädetyissä määrä
    ajoissa,                                                                    (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomio
5 . velvoittaa komission maksamaan lukuisien laiminlyön         istuimen laajennetun ensimmäisen jaoston puheenjohtajan
    tiensä vuoksi kantajalle tuomioistuimen sopivaksi kat       13 päivänä helmikuuta 1995 antamalla määräyksellä on
    soman määrän korvausta, ja                                   asia T- 172/94, Rima Industrial SA vastaan Euroopan
                                                                 unionin neuvosto, poistettu tuomioistuimen rekisteristä .
6 . velvoittaa komission korvaamaan kantajan oikeuden
    käyntikulut.                                                 (M EYVL N:o C 120, 30.4.1994


title: Asia T-441/17: Kanne 4.7.2017 – Arca Capital Bohemia v. komissio

text:
               16.10.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 347/26

         Kanne 4.7.2017 – Arca Capital Bohemia v. komissio
   (Asia T-441/17)
   (2017/C 347/35)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Arca Capital Bohemia a.s. (Praha, Tšekki) (edustaja: asianajaja M. Nedelka)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 13.3.2017 tehdyn komission päätöksen COMP/F3/NB/tt*D-2017/025322, jolla osittain hylättiin asetukseen (EY) N:o 1049/2001 perustuva oikeus tutustua asiakirjoihin, jotka liittyvät asiaan COMP/SA. 25076 (2011/NN) – Privatisation of Rental Housing – Karbon Invest;

               —

               kumoamaan 4.5.2017 tehdyn komission päätöksen C(2017) 3129 final, jolla pysytettiin 13.3.2017 tehty komission päätös COMP/F3/NB/tt*D-2017/025322

               —

               velvoittamaan komissio vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä ja kolmannessa luetelmakohdassa säädettyjä poikkeuksia sovellettiin virheellisesti.
               Kantaja väittää tältä osin, että vastaaja sovelsi virheellisesti merkityksellistä oikeuskäytäntöä, joka sen mukaan ei sovellu tapauksiin, joissa hallinnollisen asiakirja-aineiston käsittely on lopetettu. Valtiontukiasioissa on lisäsi hyvin suuri yleinen intressi saada mahdollisimman paljon tietoa valtion elinten valvomiseksi, ja kaupallisiin etuihin perustuviin argumentteihin olisi myös sovellettava erilaista harkintaa kuin sulautumisia tai kartelleja koskevissa asioissa.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan ylivoimainen yleinen etu edellyttää asiakirjojen ilmaisemista.
               Kantaja väittää tältä osin, että kyseessä olevalla yksityistämisellä on erittäin kielteinen yhteiskunnallinen vaikutus, ja viittaa laajalle levinneeseen epäilyyn siitä, että menettelyyn liittyi sääntöjenvastaisuuksia valtion elinten taholta.


title: Asia C-540/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.11.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Pääomien vapaa liikkuvuus — EY 56 artikla — ETA-sopimuksen 31 ja 40 artikla — Välitön verotus — Ulkomaille maksettavista osingoista pidätettävä lähdevero — Lähdeveron hyvittäminen osingonsaajan kotipaikassa kaksinkertaisen verotuksen välttämistä koskevan sopimuksen mukaisesti)

text:
               30.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/5

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.11.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-540/07) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Pääomien vapaa liikkuvuus - EY 56 artikla - ETA-sopimuksen 31 ja 40 artikla - Välitön verotus - Ulkomaille maksettavista osingoista pidätettävä lähdevero - Lähdeveron hyvittäminen osingonsaajan kotipaikassa kaksinkertaisen verotuksen välttämistä koskevan sopimuksen mukaisesti)
   2010/C 24/07
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: R. Lyal ja A. Aresu)

      Vastaaja: Italian tasavalta (asiamiehet: R. Adam ja avvocato dello Stato P. Gentili)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 56 artiklan ja ETA-sopimuksen 40 artiklan rikkominen — Verojärjestelmä, joka on ankarampi muihin jäsenvaltioihin ja ETA-sopimuksen sopimusvaltioihin sijoittautuneille yhtiöille jaettavien osinkojen osalta kuin ”kotimaisiin” osinkoihin sovellettava järjestelmä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kun Italian tasavalta on soveltanut muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneille yhtiöille jaettuihin osinkoihin epäedullisempaa verojärjestelmää kuin Italiassa asuville yhtiöille jaettuihin osinkoihin, se ei ole noudattanut EY 56 artiklan 1 kohtaan perustuvia velvoitteitaan.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan kolme neljäsosaa oikeudenkäyntikuluista. Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan yksi neljäsosa oikeudenkäyntikuluista.

      (1)  EUVL C 37, 9.2.2008.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 16 päivänä helmikuuta 2000 asiassa T-122/99, The Procter & Gamble Company vastaan Sisämarkkinoilla toimiva yhdenmukaistamisvirasto (tavarmerkit ja mallit) (Yhteisön tavaramerkki – Saippuatangon muoto – Rekisteröintihakemuksen muotoa koskeva virhe – Ehdoton hylkäysperuste – Valintalautakunta tutkii asian viran puolesta – Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen – Merkki, joka muodostuu yksinomaan tuotteen luonteenomaisesta muodosta – Tavaramerkin aiempi rekisteröinti joissain jäsenvaltioissa)

text:
29.4.2000               FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 122/33
Luxemburgissa asianajotoimisto Fiduciaire Myson SARL, 30                  kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
rue de Cessange, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asia-              mioistuin kumoaa sisämarkkinoilla toimivan yhdenmukaista-
miehinään C. Berardis-Kayser ja D. Waelbroeck), jossa kantaja             misviraston (tavaramerkit ja mallit) kolmannen valituslauta-
vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan                  kunnan 15.3.1999 tekemän päätöksen (asia R 74/1998-3)
palkkaluokkaan A 5 ylennettävien virkamiesten luettelon sekä              yhteisön tavaramerkkiä koskevasta hakemuksesta nro 230680,
tähän palkkaluokkaan ylentämistä varten ansioituneimmmiksi                joka koskee saippuaa koskevan merkin kuvausta, yhteisöjen
katsottujen virkamiesten luettelon vuoden 1998 ylennysten                 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen jaosto), toi-
osalta siltä osin kuin näihin luetteloihin ei sisälly kantajan            mien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Pirrung sekä
nimeä sekä vahingonkorvausta, yhteisöjen ensimmäisen oi-                  tuomarit A. Potocki ja A. W. H. Meij, kirjaaja: hallintovirka-
keusasteen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpa-                mies J. Palacio González, on 16.2.2000 antanut tuomion,
nossa: jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit J. Azizi           jonka tuomiolauselma on seuraava:
ja M. Jaeger, kirjaaja: hallintovirkamies G. Herzig, on 9.3.2000
antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:                        1. Sisämarkkinoilla toimivan yhdenmukaistamisviraston (tavara-
                                                                               merkit ja mallit) kolmannen valituslautakunnan 15.3.1999
1. Kumotaan valituksen hylkäämisestä tehdyllä implisiittisellä                 tekemä päätös (asia R74/1998-3) kumotaan.
     päätöksellä vahvistettu ja Hallinnollisissa tiedotuksissa
     6.4.1998 julkaistu komission päätös olla sisällyttämättä kanta-      2. Virasto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä velvoitetaan
     jaa palkkaluokkaan A 5 ylennettävien virkamiesten luetteloon              korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.
     vuoden 1998 ylennysten osalta.
                                                                          (1) EYVL C 340, 7.11.1998.
2. Kanne hylätään muilta osin.
3. Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) EYVL C 121, 1.5.1999.
                                                                          YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
                                                                                MIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                                                                                9 päivänä helmikuuta 2000
                                                                          asiassa T-111/97, Gregorio Valero Jordana ja Serge Vadé
                                                                                vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
                   MIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                          (Henkilöstö – Palkkaluokan uudelleenmäärittelyä koskeva
                                                                          vaatimus – Oikeudenkäyntiväite – Uusi ja olennainen tosi-
                  16 päivänä helmikuuta 2000                                              seikka – Tutkittavaksi ottaminen)
asiassa T-122/99, The Procter & Gamble Company vastaan                                              (2000/C 122/48)
Sisämarkkinoilla toimiva yhdenmukaistamisvirasto (ta-
                     varmerkit ja mallit) (1)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
(Yhteisön tavaramerkki – Saippuatangon muoto – Rekiste-                   Asiassa T-111/97, Gregorio Valero Jordana ja Serge Vadé,
röintihakemuksen muotoa koskeva virhe – Ehdoton hylkäys-                  Euroopan yhteisöjen komission virkamiehiä, edustajanaan
peruste – Valintalautakunta tutkii asian viran puolesta –                 asianajaja Carlos Amo Quiñones, Madrid, prosessiosoite Lu-
Puolustautumisoikeuksien kunnioittaminen – Merkki, joka                   xemburgissa asianajotoimisto Emilio de la Guardia, 46 rue
muodostuu yksinomaan tuotteen luonteenomaisesta muo-                      Tony Neumann, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asia-
dosta – Tavaramerkin aiempi rekisteröinti joissain jäsenval-              miehenään Julian Currall), jossa kantajat vaativat ensinnäkin,
                               tioissa)                                   että kumotaan 27.12.1996 tehty komission päätös, jolla
                                                                          hylättiin kantajien 13. ja 17.9.1996 tekemät oikaisuvaatimuk-
                         (2000/C 122/47)                                  set, joilla he pyysivät, että heidän osaltaan alun perin määritellyt
                                                                          palkkaluokat arvioitaisiin uudelleen ja että heidät sijoitettaisiin
                                                                          palkkaluokkaan A6 taannehtivin, palvelukseenotosta alkavin
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                         vaikutuksin, ja toiseksi, että kumotaan komission 1.3.1990 ja
                                                                          2.6.1992 tekemät päätökset siltä osin kuin kantajien palkka-
                                                                          luokaksi on niissä vahvistettu A7, yhteisöjen ensimmäisen
Asiassa T-122/99, The Procter & Gamble Company, kotipaikka                oikeusasteen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien ko-
Cincinnatti, Ohio (Yhdysvallat), edustajanaan asianajaja T. van           koonpanossa: presidentti B. Vesterdorf sekä tuomarit M. Vila-
Innis, Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto             ras ja N. Forwood, kirjaaja: H. Jung, on 9.2.2000 antanut
K. Manhaeve, 56-58, rue Charles Martel, vastaan Sisämarkki-               määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
noilla toimiva yhdenmukaistamisvirasto (tavaramerkit ja mal-
lit) (edustajinaan O. Montalto, E. Joly ja S. Laitinen), jossa            1. Kanne jätetään tutkimatta.


title: Asia C-378/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Unkarin tasavalta) on esittänyt 28.7.2010 — VALE Építési Kft

text:
               20.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 317/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka A Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága (Unkarin tasavalta) on esittänyt 28.7.2010 — VALE Építési Kft
   (Asia C-378/10)
   ()
   2010/C 317/25
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Magyar Köztársaság Legfelsőbb Bírósága

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: VALE Építési Kft.

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko vastaanottavan valtion noudatettava EY 43 ja EY 48 artiklaa tilanteessa, jossa toisessa (alkuperäisessä) jäsenvaltiossa perustettu yhtiö siirtää kotipaikkansa vastaanottavaan valtioon ja samanaikaisesti vaatii tässä tarkoituksessa yhtiötä koskevan rekisterimerkinnän poistamista alkuperäisessä jäsenvaltiossa, yhtiön osakkaat laativat uuden perustamiskirjan vastaanottavan jäsenvaltion lain mukaisesti ja yhtiö hakee rekisteröintiä vastaanottavan jäsenvaltion kaupparekisterissä kyseisen valtion lain mukaisesti?

               2)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko EY 43 ja EY 48 artiklaa tulkittava kuvatussa tilanteessa siten, että ne ovat esteenä (vastaanottavan) jäsenvaltion lainsäädännölle tai käytännölle, jonka mukaan missä tahansa muussa (alkuperäisessä) jäsenvaltiossa laillisesti perustettu yhtiö ei voi siirtää kotipaikkaansa vastaanottavaan jäsenvaltioon ja jatkaa toimintaansa tämän viimeksi mainitun valtion lain mukaisesti?

               3)

               Onko toiseen kysymykseen annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, millä perusteella vastaanottava jäsenvaltio kieltäytyy merkitsemästä yhtiötä kaupparekisteriin? Toisin sanoen

                           —

                           vastaanottavassa jäsenvaltiossa hyväksytyssä perustamiskirjassa yhtiö toteaa laillisen edeltäjänsä olevan alkuperäisessä jäsenvaltiossa perustettu yhtiö, jota koskeva rekisterimerkintä on poistettu, ja vaatii kyseisen yhtiön merkitsemistä vastaanottavan jäsenvaltion kaupparekisteriin laillisen edeltäjänsä ominaisuudessa

                           —

                           Kun vastaanottava jäsenvaltio ratkaisee yhteisön sisäistä kansainvälistä muutosta koskevassa tilanteessa yhtiön kaupparekisterihakemuksen, onko vastaanottavalla jäsenvaltiolla velvollisuus ottaa huomioon alkuperäisen jäsenvaltion päätös kotipaikan muutoksen merkitsemisestä sen kaupparekisteriin, ja jos tähän vastataan myöntävästi, miltä osin?

               4)

               Onko vastaanottavalla jäsenvaltiolla oikeus ratkaista yhtiöiden sisäisiä muutoksia sääntelevän oman yhtiöoikeutensa mukaisesti tämän valtion kaupparekisteriin merkitsemistä koskeva hakemus yhtiöltä, joka toteuttaa yhteisön sisäisen kansainvälisen muutoksen, ja vaatia tätä yhtiötä täyttämään kaikki vastaanottavan jäsenvaltion yhtiöoikeudessa asetetut edellytykset sisäisille muutoksille (esimerkiksi taseen laatiminen ja varojen luetteloiminen), vai onko sen sitä vastoin tehtävä EY 43 ja EY 48 artiklan perusteella ero yhteisön sisäisten kansainvälisten muutosten ja sisäisten muutosten välillä, ja jos tähän vastataan myöntävästi, miltä osin?


title: Euroopan yhteisöjen komission 24.2.1997 Saksan liittotasavaltaa vastaan nostama kanne (Asia C-83/97)

text:
5.4.97              1  rl    1                Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                 N:o C 108/19
sallinen säännös, jolla tiukennetaan niitä rajoituksia, jotka     Euroopan yhteisöjen komission 24.2.1997 Saksan liittota
direktiivissä on asetettu kosmeettisten valmisteiden kau                         savaltaa vastaan nostama kanne
passa sallituista myyntiväittämistä ?                                                       (Asia C-83/97)
f 1 ) EYVL N:o L 262, 27.9.1976 , s . 169 .
                                                                                ( 97/C 108/38 )
                                                                  Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 24.2.1997 Eu
                                                                  roopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liitto
                                                                  tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on Euroopan
                                                                  yhteisöjen komission oikeudellisen yksikön virkamies Dr.
Société Anonyme des Caves et Producteurs Réunis de                Götz zur Hausen, ja prosessiosoite Luxemburgissa c/o Eu
Roquefort'n (Aveyron) ym. 25.2.1997 Euroopan yhteisö             roopan yhteisöjen komission oikeudellisen yksikön virka
            jen komissiota vastaan nostama kanne                  mies Carlos Gomez de la Cruz, Centre Wagner C 254,
                          Asia C-80/97)                           Kirchberg, Luxembourg.
                            97/C 108/36 )
                                                                  Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi on              — toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut
25.2.1997 saatettu Societe Anonyme des Caves et Produc                 sille EY:n perustamissopimuksen mukaan kuuluvia vel
teurs Reunis de Roquefort'n (Aveyron) ym. yhteisöjen en               voitteita, koska se ei ole säädetyssä määräajassa to
simmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa Euroopan yh                    teuttanut kaikkia luontotyyppien sekä luonnonvaraisen
teisöjen komissiota vastaan nostama kanne . Tämän                       eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä touko
rekisteriin asianumerolla T-140/96 kirjatun kanteen osalta              kuuta   1992    annetun neuvoston direktiivin 92/43/
annettiin asian käsittelystä luopumista koskeva määräys,                ETY O noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä;
ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin toimitti kanteen
yhteisön tuomioistuimelle, jotta tämä ratkaisisi kumoamis        — velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeu
vaatimuksen .
                                                                        denkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut               Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut on jul       Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa
kaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä C 318 ,          mat kuin asiassa C-56/97 (2 ); direktiivin täytäntöönpanoa
26.10.1996, s. 24 .                                               koskeva määräaika päättyi 5.6.1994.
                                                                  (') EYVL N:o L 206 , 22.7.1992, s . 7.
                                                                  (2 ) Katso tämän virallisen lehden sivu 12 .
Bergpracht Milchwerk GmbH & Co. KG ym:n 25.2.1997
    Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                         (Asia C-82/97)
                          ( 97/C 108/37)
                                                                  Euroopan yhteisöjen komission 28.2.1997 Portugalin tasa
                                                                                valtaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-88/97)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi on saa
                                                                                ( 97/C 108/39 )
tettu 25.2.1997 Bergpracht Milchwerk GmbH & Co. KG
ym:n Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo
mioistuimessa Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan              Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 28.2.1997 Eu
nostama kanne . Tämän ensimmäisen oikeusasteen tuo
                                                                  roopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Portugalin ta
mioistuimen rekisteriin asianumerolla T-141/96 merkityn           savaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen
kanteen osalta annettiin asian käsittelystä luopumista kos       osaston virkamies Francisco de Sousa Fialho, ja prosessio
keva määräys, ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin            soite Luxemburgissa c/o Carlos Gomez de la Cruz, Centre
toimitti kanteen yhteisöjen tuomioistuimelle, jotta tämä          Wagner, Kirchberg.
ratkaisisi kumoamisvaatimuksen .
                                                                  Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                  — toteaa, että koska Portugalin tasavalta ei ole sille ase
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut on jul             tetussa määräajassa antanut luontotyyppien sekä luon
kaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä C 336,                 nonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päi
9.11.1996, s . 30 .                                                     vänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin
                                                                        92/43/ETY ( J ) noudattamisen edellyttämiä lakeja , ase
                                                                        tuksia ja hallinnollisia määräyksiä, se ei ole noudatta


title: Asia C-495/03: Hoge Raad der Nederlanden 21.11.2003 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Intermodal Transport B.V. vastaan Staatssecretaris van Financiën

text:
24.1.2004                FI                              Euroopan unionin virallinen lehti                                                  C 21/23
Hoge Raad der Nederlanden 21.11.2003 tekemällään pää-                      Hoge Raad der Nederlanden 21.11.2003 tekemällään pää-
töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Senior                     töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Intermo-
Engineering Investments B.V. vastaan Staatssecretaris van                   dal Transport B.V. vastaan Staatssecretaris van Financiën
                              Financiën
                                                                                (Asia C-495/03)
                           (Asia C-494/03)
                                                                                (2004/C 21/42)
                            (2004/C 21/41)
                                                                           Hoge Raad der Nederlanden, on pyytänyt 21.11.2003 tekemäl-
                                                                           lään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
                                                                           24.11.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
Hoge Raad der Nederlanden, on pyytänyt 21.11.2003 tekemäl-                 ratkaisua asiassa Intermodal Transport B.V. vastaan Staatsse-
lään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen              cretaris van Financiën, seuraaviin kysymyksiin:
24.11.2003, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
ratkaisua asiassa Senior Engineering Investments B.V. vastaan              1.    Onko kansallisen tuomioistuimen esitettävä yhdistetyn
Staatssecretaris van Financiën, seuraaviin kysymyksiin:                          nimikkeistön (1) tulkintaa koskevia kysymyksiä Euroopan
                                                                                yhteisöjen tuomioistuimelle, kun kyseisessä kansallisessa
                                                                                tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa, jossa on kyse
1.     Sallitaanko 17.7.1969 annetun direktiivin N:o 69/335/                     tietyn tavaran luokittelemista yhdistetyn nimikkeistön
       ETY (1), sellaisena kuin se on muutettuna 10.6.1985                       nimikkeeseen, asianosainen vetoaa tulliviranomaisen kan-
       annetulla direktiivillä N:o 85/303/ETY (2), 4 artiklan                    taan sellaisena kuin se on ilmaistu kolmannelle annetussa
       2 kohdan johdantokappaleessa ja b alakohdassa se, että                    samankaltaista tavaraa koskevassa sitovassa tariffitie-
       yhtiöltä kannetaan pääoman hankintavero siitä, että                       dossa, ja kun kyseinen kansallinen tuomioistuin katsoo,
       kyseisen yhtiön emoyhtiö on antanut suoran epämuodol-                     että tämä sitova tariffitieto ei ole sopusoinnussa yhdiste-
       lisen pääomaruiskeen kyseisen yhtiön tytäryhtiölle, ja                    tyn nimikkeistön kanssa?
       jos sallitaan, millä olosuhteilla on tällöin merkitystä?
       Erityisesti kysytään, onko merkitystä sillä, onko kyseistä
       yhtiötä taloudelliselta kannalta tarkasteltuna pidettävä            2.    Onko yhdistetyn nimikkeistön nimikettä 8709 tulkittava
       suoran epämuodollisen pääomaruiskeen tosiasiallisena                      siten, että nyt esillä olevassa tapauksessa kyseessä olevien
       edunsaajana?                                                              kaltaiset ajoneuvot kuuluvat sen alaisuuteen?
2.     Estääkö EY:n perustamissopimuksen 52 artiklassa (josta              (1) Neuvoston asetus (ETY) N:o 2658/87 annettu 23 päivänä heinä-
       on muutettuna tullut EY 43 artikla) ja EY:n perustamisso-               kuuta 1987 tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffis-
       pimuksen 58 artiklassa (josta on tullut EY 48 artikla)                  ta. Otetaan käyttöön tavaranimikkeistä, jäljempänä ”yhdistetty
       määrätty sijoittautumisvapaus sen, että jäsenvaltion vero-              nimikkeistö” tai lyhennettynä ”CN”, joka vastaa sekä yhteisen
       hallinto noudattaa käytäntöä, jonka mukaan yhtiöltä ei                  tullitariffin että yhteisön ulkomaankaupan tilastoinnin tarpeita.
       kanneta pääoman hankintaveroa kyseisen yhtiön emoyh-                    EYVL, erityispainos 1987, 11/nide13, s. 22.
       tiön kyseisen yhtiön tytäryhtiölle antamasta suorasta
       epämuodollisesta pääomaruiskeesta, jos kyseisen yhtiön
       tytäryhtiö on sijoittautunut tähän jäsenvaltioon, ja onko
       tällöin merkitystä – pitäen lähtökohtana sitä, että direktii-
       vissä sallitaan nyt esillä olevan tapauksen kaltaisessa
       tapauksessa pääoman hankintaveron kantaminen sekä
       yhtiöltä että sen tytäryhtiöltä – sillä, onko koko konsernil-
       ta kannettu enemmän pääoman hankintaveroa kuin olisi
       kannettu silloin, jos sekä yhtiö että sen tytäryhtiö olisivat       Euroopan yhteisöjen komission 24.11.2003 Ranskan tasa-
       sijoittautuneet Alankomaihin?                                                          valtaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-496/03)
(1) Council Directive 69/335/EEC of 17 July 1969 concerning
    indirect taxes on the raising of capital. EYVL L 249, 3.10.1969,
    s. 25-29. (Suomenkielistä toisintoa ei ole saatavissa).                                             (2004/C 21/43)
(2) Council Directive 85/303/EEc of 10 June 1985 amending Directi-
    ve 69/335/EEC concerning indirect taxes on the raising of capital.
    EYVL L 156, 15.6.1985, s. 23-24. (Suomenkielistä toisintoa ei ole
    saatavissa).
                                                                           Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 24.11.2003 Euroo-
                                                                           pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa
                                                                           vastaan. Kantajan edustajat ovat C.-F. Durand ja F. Simonetti,
                                                                           prosessiosoite Luxemburgissa.


title: Asia C-372/04: Court of Appealin (England & Wales) (Civil Division) 12.7.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa The Queen, Yvonne Wattsin hakemuksesta vastaan Bedford Primary Care Trust ja Secretary of State for Health

text:
               6.11.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 273/15

         Court of Appealin (England & Wales) (Civil Division) 12.7.2004 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa The Queen, Yvonne Wattsin hakemuksesta vastaan Bedford Primary Care Trust ja Secretary of State for Health
   (Asia C-372/04)
   (2004/C 273/29)
   Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) on pyytänyt 12.7.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 27.8.2004, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa THE QUEEN, Yvonne Wattsin hakemuksesta vastaan Bedford Primary Care Trust ja Secretary of State for Health seuraaviin kysymyksiin:
   Kysymys 1
   Kun otetaan huomioon Yhdistyneen kuningaskunnan julkisen terveydenhoitojärjestelmän (jäljempänä NHS) luonne ja kansalliseen oikeuteen perustuva asema, onko EY 49 artiklaa asiassa Geraets Smits, asiassa Müller-Fauré ja asiassa Inizan annettujen tuomioiden valossa tarkasteltuna tulkittava niin, että EU:n oikeussääntöjen mukaan Yhdistyneessä kuningaskunnassa vakinaisesti asuvilla henkilöillä on periaatteessa oikeus saada sairaalahoitoa muissa jäsenvaltioissa NHS:n kustannuksella?
   EY 49 artiklan oikeasta tulkinnasta kysytään erityisesti seuraavaa:

               a)

               Onko NHS:n kaltaisten valtion rahoittamien valtakunnallisten terveydenhoitojärjestelmien ja Alankomaiden ZFW-järjestelmän kaltaisten vakuutuskassojen välillä mitään eroa, etenkin kun otetaan huomioon, että NHS:llä ei ole rahastoa, josta olisi suoritettava maksuja?

               b)

               Onko NHS:llä velvollisuus sallia hoito toisessa jäsenvaltiossa ja maksaa siitä, vaikka sen ei tarvitse sallia eikä maksaa yksityisen hoitopalvelujen tarjoajan Yhdistyneessä kuningaskunnassa antamaa hoitoa?

               c)

               Onko tältä osin merkitystä sillä, että potilas hakeutuu hoitoon kyseisestä NHS:n laitoksesta riippumattomasti, sen lupaa ennalta kysymättä tai sille ennalta ilmoittamatta?

         Kysymys 2
   Vaikuttaako kysymykseen 1 annettavaan vastaukseen se, pidetäänkö NHS:n itsensä tarjoamaa sairaalahoitoa EY 49 artiklassa tarkoitettuna palvelujen tarjoamisena?
   Jos vaikuttaa, onko EY 48, EY 49 ja EY 50 artiklaa tulkittava periaatteessa niin, että edellä esitetyssä asian tosiseikkojen esittelyssä kuvatussa tilanteessa

               1)

               sairaalahoidon antaminen NHS:n laitoksissa on EY 49 artiklan soveltamisalaan kuuluvaa palvelujen tarjoamista;

               2)

               NHS:n piirissä sairaalahoitoa saava potilas käyttää jo sinänsä EY 49 artiklaan perustuvaa vapautta vastaanottaa palveluja; ja

               3)

               sairaalahoitoa antavat NHS:n laitokset ovat EY 48 ja EY 50 artiklassa tarkoitettuja palvelun tarjoajia?

         Kysymys 3
   Mikäli EY 49 artiklaa sovelletaan NHS:ään, voivatko NHS tai Secretary of State evätessään ennakkoluvan sairaalahoidon saantiin toisessa jäsenvaltiossa käyttää objektiivisena perusteena

               a)

               sitä, että ennakkoluvan antaminen häiritsisi vakavasti NHS:n järjestelmää, jossa hoitopalvelut priorisoidaan jonotuslistojen avulla;

               b)

               sitä, että ennakkoluvan saaneet vähemmän kiireellisessä hoidon tarpeessa olevat potilaat pääsisivät jonossa kiireellisemmän hoidon tarpeessa olevien potilaiden edelle;

               c)

               sitä, että ennakkoluvan antaminen aiheuttaisi sen, että varoja kulutettaisiin jonkin vähemmän kiireellisen hoidon maksamiseen potilaille, jotka ovat halukkaita matkustamaan hoitoon ulkomaille, mikä koituisi niiden potilaiden vahingoksi, jotka eivät halua tai eivät pysty matkustamaan ulkomaille, tai millä lisättäisiin NHS:n laitosten kustannuksia;

               d)

               sitä, että ennakkoluvan antaminen voi edellyttää sitä, että Yhdistyneen kuningaskunnan on myönnettävä lisävaroja NHS:n talousarvioon tai rajoitettava NHS:n tarjoamaa hoitopalvelujen valikoimaa;

               e)

               suhteellisia hoitokustannuksia ja hoidosta aiheutuneita satunnaiskustannuksia toisessa jäsenvaltiossa?

         Kysymys 4
   Kun on arvioitava, onko hoitoa saatavilla EY 49 artiklan soveltamisen kannalta ajoissa, miltä osin on tarpeellista tai sallittua ottaa huomioon erityisesti seuraavat seikat:

               a)

               odotusajat;

               b)

               hoidon kliininen priorisointi kyseisessä NHS:n laitoksessa;

               c)

               sairaalan hoitopalvelujen hallinnointi prioriteettien mukaisesti niin, että rajallisilla varoilla päästään parhaaseen mahdolliseen lopputulokseen;

               d)

               se, että NHS:n piirissä hoitoa annetaan ilmaiseksi paikan päällä;

               e)

               potilaan terveydentila sekä sen sairauden kehitys ja ennuste, johon potilas hakee hoitoa?

         Kysymys 5
   Asetuksen N:o 1408/71 22 artiklan 1 kohdan c alakohdan (1) ja erityisesti määritelmän ”siinä ajassa kuin on tavallisesti välttämätöntä kyseisen hoidon saamiseksi” oikeasta tulkinnasta kysytään seuraavaa:

               a)

               Sovelletaanko tässä yhteydessä samoja arviointiperusteita kuin ratkaistaessa kysymystä siitä, onko hoitoa saatavilla ajoissa EY 49 artiklan soveltamisen kannalta?

               b)

               Jos ei, missä määrin arvioinnissa on tarpeellista tai sallittua ottaa huomioon edellä kysymyksessä 4 mainitut seikat?

         Kysymys 6
   Jos jäsenvaltio on yhteisön oikeuden nojalla velvollinen rahoittamaan alueellaan vakinaisesti asuvien henkilöiden sairaalahoidon toisissa jäsenvaltioissa, onko hoidosta aiheutuneet kustannukset laskettava asetuksen N:o 1408/71 22 artiklan perusteella sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaan, jossa hoito annetaan, vai EY 49 artiklan perusteella asuinvaltion lainsäädännön mukaan?
   Kummankin vaihtoehdon osalta kysytään vielä seuraavaa:

               a)

               Miten laaja hoitokulujen maksu- tai korvausvelvollisuus täsmällisesti on etenkin Yhdistyneen kuningaskunnan kaltaisissa tapauksissa, joissa potilaille annetaan sairaalahoitoa ilmaiseksi paikan päällä ja joissa hoitokulujen korvaamisesta potilaille ei ole olemassa valtakunnallista taulukkoa?

               b)

               Rajoittuuko tämä velvollisuus niihin tosiasiallisiin kustannuksiin, joita samasta tai vastaavasta hoidosta olisi aiheutunut asuinvaltiossa?

               c)

               Sisältyykö siihen velvollisuus korvata matka- ja majoituskulut?

         Kysymys 7
   Onko EY 49 artiklaa ja asetuksen N:o 1408/71 22 artiklaa tulkittava niin, että niissä velvoitetaan jäsenvaltiot rahoittamaan sairaalahoito toisessa jäsenvaltiossa varojen rajallisuudesta huolimatta, ja jos on, sopivatko nämä vaatimukset yhteen niiden terveyspalvelujen ja sairaanhoidon järjestämiseen ja tarjoamiseen liittyvien jäsenvaltioiden velvollisuuksien kanssa, jotka mainitaan EY 152 artiklan 5 kohdassa?

      (1)  Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71.


title: Asia T-52/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.11.2013 — Efag Trade Mark Company v. SMHV (FICKEN) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin FICKEN rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Yleisen järjestyksen tai hyvän tavan vastainen tavaramerkki — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan f alakohta)

text:
               21.12.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 377/15

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.11.2013 — Efag Trade Mark Company v. SMHV (FICKEN)
   (Asia T-52/13) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin FICKEN rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Yleisen järjestyksen tai hyvän tavan vastainen tavaramerkki - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan f alakohta)
   2013/C 377/34
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG (Schemmerhofen, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Wekwerth)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: D. Walicka)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 18.10.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 493/2012-1), joka koskee hakemusta sanamerkin FICKEN rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 101, 6.4.2013.


title: Asia C-107/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.3.2014 (Administrativen sad Veliko Tarnovon (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – FIRIN OOD v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä  — Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen  — Ennakkomaksujen maksaminen  — Verovähennyksen epääminen  — Petos  — Vähennyksen oikaiseminen, kun verollista liiketoimea ei tehdä  — Edellytykset)

text:
               5.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 135/14

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.3.2014 (Administrativen sad Veliko Tarnovon (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – FIRIN OOD v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Asia C-107/13) (1)

   ((Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen - Ennakkomaksujen maksaminen - Verovähennyksen epääminen - Petos - Vähennyksen oikaiseminen, kun verollista liiketoimea ei tehdä - Edellytykset))
   2014/C 135/15
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Administrativen sad Veliko Tarnovo

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: FIRIN OOD

      Vastaaja: Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” – Veliko Tarnovo pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Administrativen sad Veliko Tarnovo – Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EYVL L 347, s. 1) 168 artiklan a alakohdan, luettuna yhdessä 65 artiklan, 90 artiklan 1 kohdan ja 185 artiklan 1 kohdan kanssa, sekä 205 artiklan, luettuna yhdessä 168 artiklan a alakohdan ja 193 artiklan kanssa, tulkinta – Arvonlisäverotuksen neutraalisuuden, tehokkuuden ja suhteellisuuden periaatteet – Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen – Selvästi määritellystä verollisesta tavaroiden luovutuksesta suoritettu ennakkomaksu – Vähentämisen epääminen ennakkomaksun osalta, kun tavaroita ei ole luovutettu – Tavaroiden luovuttajan mahdollisuus oikaista alun perin tehty vähennys ja oikaisun vaikutus tällaisen vähennyksen epäämiseen – Verovähennyksen epääminen luovutuksen vastaanottajalta sillä perusteella, että verovelasta vastaa yhteisvastuullisesti muu henkilö kuin veronmaksuvelvollinen – Yhteisvastuussa olevan henkilön nimeäminen siviilioikeudellisia käsitteitä koskevien olettamien perusteella

      Tuomiolauselma

   Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 65 artiklaa, 90 artiklan 1 kohtaa, 168 artiklan a alakohtaa, 185 artiklan 1 kohtaa ja 193 artiklaa on tulkittava siten, että niissä vaaditaan, että sellaisen laskun saajan tekemää arvonlisäverovähennystä, joka on laadittu tavaroiden luovutuksesta suoritettavan ennakkomaksun maksamista varten, on oikaistava, kun kyseistä luovutusta ei pääasian kaltaisissa olosuhteissa loppujen lopuksi ole tehty, vaikka luovuttaja pysyisi velvollisena maksamaan tämän veron eikä olisi palauttanut ennakkomaksua.

      (1)  EUVL C 129, 4.5.2013.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 16 päivänä marraskuuta 2000 rikosasiassa C-37/99, (Hoge Raad der Nederlandenin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Roelof Donkersteegia vastaan (Direktiivi 83/189/ETY – Tekniset standardit ja määräykset – Tiedoksiantovelvollisuus – Jalkineiden desinfioimisvarusteet maatiloilla – Sikojen rokottaminen)

text:
10.2.2001                FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                                 C 45/5
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                           YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                           (kuudes jaosto)                                                             (kuudes jaosto)
                   16 päivänä marraskuuta 2000
                                                                                16 päivänä marraskuuta 2000
rikosasiassa C-37/99, (Hoge Raad der Nederlandenin esit-
tämä ennakkoratkaisupyyntö), Roelof Donkersteegia vas-                      asiassa C-217/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                taan (1)                                                         Belgian kuningaskunta (1)
(Direktiivi 83/189/ETY – Tekniset standardit ja määräykset                  (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Tavaroi-
– Tiedoksiantovelvollisuus – Jalkineiden desinfioimisvarus-                 den vapaa liikkuvuus –Vaikutukseltaan vastaavat toimenpi-
             teet maatiloilla – Sikojen rokottaminen)                       teet – Ravintoaineet ja ravintoaineita sisältävät elintarvik-
                                                                            keet – Velvollisuus jättää ilmoitus – Velvollisuus mainita
                            (2001/C 45/09)                                               ilmoitusnumero pakkausmerkinnöissä)
                     (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                                                   (2001/C 45/10)
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen                                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Asiassa C-37/99 P, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alanko-                 (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
maat) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan                                 tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
(josta on tullut EY 234 artikla) nojalla yhteisöjen tuomioistui-
men käsiteltäväksi saadakseen ensin mainitussa tuomioistui-
messa vireillä olevassa rikosasiassa, jossa vastaajana on Roelof            Asiassa C-217/99, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-
Donkersteeg, ennakkoratkaisun teknisiä standardeja ja mää-                  nään H. van Lier) vastaan Belgian kuningaskunta (asiamiehe-
räyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta                  nään ensin Y. Houyet, sittemmin P. Rietjens), jossa kantaja
menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1983 annetun neuvoston                  vaati yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Belgian kunin-
direktiivin 83/189/ETY (EYVL L 109, s. 8), sellaisena kuin se               gaskunta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 30 ar-
on muutettuna 22.3.1988 annetulla neuvoston direktiivillä                   tiklan (josta on muutettuna tullut EY 28 artikla) ja sitä
88/182/ETY (EYVL L 81, s. 75), 1 artiklan tulkinnasta,                      seuraavien artikloiden mukaisia velvoitteitaan, kun se on
yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpa-                  säätänyt ravintoaineiden ja sellaisten elintarvikkeiden, joihin
nossa: jaoston puheenjohtaja C. Gulmann (estittelevä tuomari)               on lisätty ravintoaineita, markkinoille saattamisesta 3.3.1992
sekä tuomarit J.-P. Puissochet ja F. Macken, julkisasiamies:                annetun kuninkaan asetuksen (Moniteur belge 15.4.1992,
N. Fennelly, kirjaaja: johtava hallintovirkamies D. Louterman-              s. 8467) 6 §:n 1 momentin 1 kohdassa, että kyseisessä
Hubeau, on antanut 16.11.2000 tuomion, jonka tuomiolausel-                  asetuksessa tarkoitettujen tuotteiden pakkausmerkintöihin on
ma on seuraava:                                                             merkittävä asetuksen 4 §:ssä tarkoitettu ilmoitusnumero, yhtei-
                                                                            söjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa:
1)    Pääasiassa kyseessä olevan kaltainen säännös, jonka mukaan            jaoston puheenjohtaja C. Gulmann sekä tuomarit V. Skouris
      tilalla, jolla harjoitetaan siankasvatusta, on oltava yksi tai        (esittelevä tuomari) ja J.-P. Puissochet, julkisasiamies: N. Fennel-
      useampi jalkineiden desinfioimisallas tai niiden puhdistamiseen       ly, kirjaaja: johtava hallintovirkamies H. A. Rühl, on antanut
      soveltuva varuste, ei ole sellainen teknisiä standardeja ja           16.11.2000 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
      määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta
      menettelystä 28 päivänä maaliskuuta 1983 annetussa neuvos-            1.    Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut EY:n perustamissopi-
      ton direktiivissä 83/189/ETY, sellaisena kuin sitä on muutettu              muksen 30 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 28 artikla)
      neuvoston 22.3.1988 antamalla direktiivillä 88/182/ETY,                     ja sitä seuraavien artiklojen mukaisia velvoitteitaan, kun se on
      tarkoitettu tekninen määräys, joka olisi pitänyt antaa komissiol-           säätänyt ravintoaineiden ja sellaisten elintarvikkeiden, joihin on
      le tiedoksi ennen säätämistään.                                             lisätty ravintoaineita, markkinoille saattamisesta 3.3.1992
                                                                                annetun kuninkaan asetuksen 6 §:n 1 momentin 1 kohdassa,
2)    Pääasiassa kyseessä olevan kaltainen säännös, jonka mukaan                  että kyseisessä asetuksessa tarkoitettujen tuotteiden pakkaukseen
      siankasvattajan on rokotettava maatilallaan kasvatettavat siat              on merkittävä asetuksen 4 §:ssä säädetty ilmoitusnumero.
      Aujeszkyn tautia vastaan, ei ole sellainen direktiivissä
      83/189/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä            2.    Belgian kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeuden-
      88/182/ETY, tarkoitettu tekninen määräys, joka olisi pitänyt                käyntikulut.
      antaa komissiolle tiedoksi ennen säätämistään.
                                                                            (1) EYVL C 226, 7.8.1999.
(1) EYVL C 121, 1.5.1999.