title: Asia C-68/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesarbeitsgericht (Saksa) on esittänyt 9.2.2017 – IR v. JQ

text:
               8.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 144/26

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesarbeitsgericht (Saksa) on esittänyt 9.2.2017 – IR v. JQ
   (Asia C-68/17)
   (2017/C 144/34)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesarbeitsgericht

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: IR

      Vastapuoli: JQ

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY (1) 4 artiklan 2 kohdan toista alakohtaa tulkittava siten, että kirkko voi määrätä sitovasti käsiteltävässä asiassa vastaajana olevan kaltaista organisaatiota, joka vaatii johtavassa asemassa olevalta työntekijältä uskollisuutta ja vilpittömyyttä, tekemään eron kirkkoon kuuluvien työntekijöiden ja työntekijöiden, jotka kuuluvat johonkin toiseen kirkkoon tai eivät kuulu mihinkään kirkkoon, välillä?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:

                           a)

                           Onko käsiteltävässä asiassa jätettävä soveltamatta yleisen tasa-arvolain (Allgemeines Gleichbehandlungsgesetz, jäljempänä AGG) 9 §:n 2 momentin kaltaista kansallisen oikeuden säännöstä, jonka mukaan tällainen erilainen kohtelu on perusteltua työntekijän uskontokuntaan kuulumisen vuoksi kirkon identiteetin mukaisesti?

                           b)

                           Mitä vaatimuksia sovelletaan direktiivin 2000/78/EY 4 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaan kirkon työntekijöille tai siinä mainittujen muiden organisaatioiden työntekijöille osoitettuun vaatimukseen, joka koskee uskollisuutta ja vilpittömyyttä suhteessa järjestön eetokseen?

      (1)  EYVL 2000, L 303, s. 16.


title: Asia C-334/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour d’appel de Mons (Belgia) on esittänyt 9.7.2014 – Belgian valtio v. Nathalie De Fruytier

text:
               8.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/31

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour d’appel de Mons (Belgia) on esittänyt 9.7.2014 – Belgian valtio v. Nathalie De Fruytier
   (Asia C-334/14)
   2014/C 303/39
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour d’appel de Mons

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Belgian valtio

      Vastapuoli: Nathalie De Fruytier

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko kuudennen arvonlisäverodirektiivin (1) 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b ja c alakohta esteenä sille, että näytteiden ja elinten lääketieteellistä analyysia tai lääkinnällistä taikka terapeuttista hoitoa varten toteutettu kuljetus, jonka on suorittanut kolmas itsenäinen ammatinharjoittaja, jonka palvelusuoritukset sisältyvät sosiaaliturvaviranomaisen hoitolaitoksille ja laboratorioille suorittamaan korvaukseen, vapautetaan arvonlisäverosta lääketieteellisiin palvelusuorituksiin läheisesti liittyvänä suorituksena, eli suorituksena, jolla pyritään diagnosoimaan, hoitamaan ja mahdollisuuksien mukaan parantamaan sairauksia tai terveydellisiä poikkeavuuksia?

               2)

               Voidaanko näytteiden ja elinten lääketieteellistä analyysia tai lääkinnällistä taikka terapeuttista hoitoa varten toteutettuun kuljetukseen, jonka on suorittanut kolmas itsenäinen ammatinharjoittaja, jonka palvelusuoritukset sisältyvät sosiaaliturvaviranomaisen hoitolaitoksille ja laboratorioille suorittamaan korvaukseen lääketieteellisten analyysien toteuttamista varten, liittyvä toiminta vapauttaa arvonlisäverosta kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b ja c alakohdan mukaisesti?

               3)

               Onko kuudennen direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b alakohdassa tarkoitettua muiden asianmukaisesti hyväksyttyjen vastaavanlaisten laitosten käsitettä tulkittava siten, että siihen kuuluvat yksityiset yhtiöt, joiden suoritukset käsittävät ihmisistä otettujen näytteiden kuljetuksen tarpeellista analyysia varten sairaaloiden ja lääkinnällisten hoitolaitosten tavoittelemien terapeuttisten tavoitteiden saavuttamiseksi?

      (1)  Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annettu kuudes neuvoston direktiivi 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1).


title: Asia C-168/03: Euroopan yhteisöjen komission 11.4.2003 Espanjan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
C 135/20                 FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                             7.6.2003
vastaan. Kantajan asiamies on B. Stromsky, prosessiosoite                     b alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on säätänyt
Luxemburgissa.                                                                työntekijöiden käyttämille työvälineille asetettavista tur-
                                                                              vallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksis-
                                                                              ta 18.7.1997 annetun kuninkaan asetuksen nro 1215/
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-                1997 ainoan siirtymäsäännöksen 1 §:ssä ylimääräisen
tuin                                                                          siirtymäkauden työntekijöiden käyttöön yrityksessä ja/tai
                                                                              laitoksessa ennen 27.8.1997 jo asetetuille työvälineille.
–    toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY:n
     perustamissopimuksen 28 artiklan mukaisia velvoittei-
     taan, koska se on varannut nimityksen ”kulta” esineille,         2.      velvoittaa Espanjan kuningaskunnan korvaamaan oikeu-
     joiden kultapitoisuus on 750/000, kun taas sellaisille                   denkäyntikulut.
     esineille, joiden kultapitoisuus on 375 tai 585/000, on
     varattu nimitys ”kultaseos”
–    velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-
     tikulut.
                                                                      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                      Kuninkaan asetuksen ainoan siirtymäsäännöksen 1 §:n 1 mo-
                                                                      mentissa myönnetään 12 kuukauden määräaika asetuksen
Kyseessä olevassa lainsäädännössä kielletään markkinoimasta           voimaantulosta yrityksessä jo käytettyjen välineiden sopeutta-
nimityksellä ”kulta” esineitä, joiden kultapitoisuus on 585 tai       miseksi asetuksen liitteen I (joka vastaa direktiivin liitettä I)
375 tuhannesosaa ja jotka voivat saada tämän nimityksen               edellytyksiin. Koska kuninkaan asetus tuli voimaan 27.8.1997,
lähtöjäsenvaltiossa, ja siinä näin ollen vaikeutetaan kyseisten       tämä määräaika antoi espanjalaisille työnantajille siirtymäkau-
esineiden myymistä.                                                   den, joka on paljon pidempi kuin direktiivin 4 artiklan
                                                                      1 kohdan b alakohdassa vahvistettu siirtymäkausi.
Kyseistä kieltoa ei voida perustella kuluttajien suojelulla eikä
hyvällä kauppatavalla, koska tähän riittävät tarkoituksenmu-
kaiset merkinnät.                                                     Siirtymäsäännöksen 1 §:n 2, 3 ja 4 momentissa säädetään, että
                                                                      kun tietyillä aloilla objektiivisissa erityistilanteissa työvälineitä
                                                                      ei voida sopeuttaa 12 kuukauden määräajassa, alan eduste-
                                                                      tuimpien työnantajajärjestöjen perustellusta pyynnöstä ja
                                                                      saman alan edustetuimpia työntekijäjärjestöjä kuultuaan työ-
                                                                      voimaviranomainen voi poikkeuksellisesti hyväksyä enintään
                                                                      viiden vuoden ajaksi suunnitelman saattaa työvälineet kunin-
                                                                      kaan asetuksen liitteen I (joka vastaa direktiivin liitettä I)
Euroopan yhteisöjen komission 11.4.2003 Espanjan ku-
            ningaskuntaa vastaan nostama kanne                        mukaisiksi esitetyn objektiivisen tilanteen vakavuus, ulottu-
                                                                      vuus ja tärkeys huomioon ottaen. Tällaisen suunnitelman
                                                                      hyväksymistä koskeva pyyntö oli esitettävä tämän säännöksen
                          (Asia C-168/03)                             mukaisesti enintään yhdeksän kuukauden kuluessa kuninkaan
                                                                      asetuksen voimaantulosta (eli viimeistään 27.6.1998), ja toimi-
                          (2003/C 135/30)                             valtaisen työvoimaviranomaisen oli tehtävä päätöksensä tämän
                                                                      osalta tätä seuranneiden kolmen kuukauden kuluessa.
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 11.4.2003 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan kuningas-            Komissio katsoo, että tämän ylimääräinen siirtymäkausi ei
kuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on komission oikeudelli-         ole direktiivin 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa asetetun
sen yksikön jäsen Isabel Martínez del Peral, prosessiosoite           velvoitteen mukainen ja että se on täysin perusteeton.
Luxemburgissa.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                          (1 ) Työntekijöiden työssään käyttämille työvälineille asetettavista
                                                                           turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista (toi-
                                                                           nen direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu
1.   toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudattanut                erityisdirektiivi) annettu direktiivi (EYVL L 393, 30.12.1989,
     EY 10 ja EY 249 artiklan eikä 30.11.1989 annetun                      s. 13).
     neuvoston direktiivin 89/655/ETY (1), sellaisena kuin se         (2 ) Neuvoston direktiivi (EYVL L 335, 30.12.1995, s. 28).
     on muutettuna työntekijöiden työssään käyttämille työvä-
     lineille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista
     vähimmäisvaatimuksista 5 päivänä joulukuuta 1995 an-
     netulla direktiivillä 95/63/EY ( 2), 4 artiklan 1 kohdan


title: Asia C-607/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 29.3.2012 — Euroopan komissio v. Ruotsin kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Ympäristö — Direktiivi 2008/1/EY — Ympäristön pilaantumisen ehkäiseminen ja vähentäminen — Vaatimukset luvan myöntämiselle olemassa oleville laitoksille — Velvollisuus varmistaa, että kyseiset laitokset toimivat direktiivin vaatimusten mukaisesti)

text:
               26.5.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 151/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 29.3.2012 — Euroopan komissio v. Ruotsin kuningaskunta
   (Asia C-607/10) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Ympäristö - Direktiivi 2008/1/EY - Ympäristön pilaantumisen ehkäiseminen ja vähentäminen - Vaatimukset luvan myöntämiselle olemassa oleville laitoksille - Velvollisuus varmistaa, että kyseiset laitokset toimivat direktiivin vaatimusten mukaisesti)
   2012/C 151/14
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Alcover San Pedro ja K. Simonsson)

      Vastaaja: Ruotsin kuningaskunta (asiamies: A. Falk)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 15.1.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/1/EY (EUVL L 24, s. 8) 5 artiklan 1 kohdan rikkominen — Vaatimukset luvan myöntämiselle olemassa oleville laitoksille — Velvollisuus varmistaa, että kyseisiä laitoksia käytetään direktiivissä asetettujen vaatimusten mukaisesti

      Tuomiolauselma

               1)

               Ruotsin kuningaskunta ei ole noudattanut ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 15.1.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/1/EY 5 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä varmistaakseen, että toimivaltaiset viranomaiset valvovat 6 ja 8 artiklan mukaisesti annettujen lupien avulla tai ehtoja asianmukaisesti uudelleen tarkistamalla ja tarpeellisesti ajanmukaistamalla, että olemassa olevat laitokset toimivat 3, 7, 9, 10 ja 13 artiklan sekä 14 artiklan a ja b alakohdan sekä 15 artiklan 2 kohdan vaatimusten mukaisesti.

               2)

               Ruotsin kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 89, 19.3.2011.


title: Asia C-135/06 P: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 18.12.2007 — Roderich Weißenfels v. Euroopan parlamentti (Muutoksenhaku — Palkkaus — Huollettavana olevasta lapsesta maksettava lisä — Muualta saatua vastaavaa lisää vastaavan summan vähentäminen — Täysi harkintavalta — Raha-asioita koskevat riidat)

text:
               23.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 51/13

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 18.12.2007 — Roderich Weißenfels v. Euroopan parlamentti
   (Asia C-135/06 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Palkkaus - Huollettavana olevasta lapsesta maksettava lisä - Muualta saatua vastaavaa lisää vastaavan summan vähentäminen - Täysi harkintavalta - Raha-asioita koskevat riidat)
   (2008/C 51/20)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Valittaja: Roderich Weißenfels (edustaja: Rechtsanwalt G. Maximini)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan parlamentti (asiamiehet: L. G. Knudsen ja M. Ecker sekä U. Rösslein)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Valitus, joka on tehty yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-33/04, Roderich Weißenfels v. parlamentti, 25.1.2006 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi valittajan vaatimuksen kumota parlamentin 26.6.2003 tekemä päätös, jonka mukaan valittajalle henkilöstösääntöjen 67 artiklan 3 kohdan nojalla myönnetystä huollettavana olevasta lapsesta maksettavasta kaksinkertaisesta lisästä vähennetään muualta maksettava vastaava lisä — Henkilöstösääntöjen 67 artiklan 2 kohdan mukaisen päällekkäisyyden kieltävän säännön soveltamisen edellytykset — Käsite ”vastaava lisä”
   Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-33/04, Weißenfels vastaan parlamentti, 25.1.2006 antama tuomio kumotaan.

               2)

               Euroopan parlamentin 26.6.2003 ja 28.4.2004 tekemät päätökset kumotaan.

               3)

               Euroopan parlamentti velvoitetaan maksamaan Weißenfelsille saamatta jääneet huollettavana olevasta lapsesta maksettavat lisät, jotka hänen olisi pitänyt saada 1.7.2003 alkaen, laillisine viivästyskorkoineen.

               4)

               Euroopan parlamentti velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan Weißenfelsille ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 108, 6.5.2006.


title: Asia T-577/15: Kanne 1.10.2015 – Uribe-Etxebarría Jiménez v. SMHV – Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA)

text:
               7.12.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 406/39

         Kanne 1.10.2015 – Uribe-Etxebarría Jiménez v. SMHV – Núcleo de comunicaciones y control (SHERPA)
   (Asia T-577/15)
   (2015/C 406/40)
   Kannekirjelmän kieli: espanja

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Xabier Uribe-Etxebarría Jiménez (Erandio, Espanja) (edustaja: asianajaja Esteve Sanz)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Núcleo de comunicaciones y control, SL (Tres Cantos (Madrid), Espanja)

      Menettely SMHV:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ”SHERPA” – Yhteisön tavaramerkki nro 1 0 0 00  339

      SMHV:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n toisen valituslautakunnan 17.7.2015 asiassa R 1135/2014-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa SMHV:n ja tarvittaessa väliintulijan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 63 artiklan 1 kohtaa, 64 artiklan 1 kohtaa ja 76 artiklan 1 kohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 ja 3 kohtaa ja 22 sääntöä on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan a ja b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-2/09: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Varhoven administrativen sad (Bulgaria) on esittänyt 6.1.2009 — Peter Dimitrov Kalinchev v. Regionalna Mitnicheska Direktsia — Plovdiv

text:
               7.3.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 55/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Varhoven administrativen sad (Bulgaria) on esittänyt 6.1.2009 — Peter Dimitrov Kalinchev v. Regionalna Mitnicheska Direktsia — Plovdiv
   (Asia C-2/09)
   (2009/C 55/31)
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Varhoven administrativen sad
   Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Peter Dimitrov Kalinchev

      Vastapuoli: Regionalna Mitnicheska Direktsia — Plovdiv
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Sallitaanko valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25.2.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/12/ETY (1) 3 artiklan 3 kohdassa se, että jäsenvaltiot ottavat käyttöön sellaisen valmisteverosääntelyn, jonka mukaan valmisteveroa kannetaan käytettyjen moottoriajoneuvojen jäsenvaltion alueelle tapahtuvan tuomisen yhteydessä, jos tätä veroa ei ole maksettava välittömästi sellaisten ajoneuvojen myöhemmän hankinnan yhteydessä, jotka ovat jo kyseisen maan alueella ja joiden osalta valmistevero maksetaan silloin, kun ajoneuvot tuodaan ensimmäisen kerran jäsenvaltion alueelle?

               2)

               Millä tavoin ilmaisu ”samanlaiset kotimaiset tuotteet” on ymmärrettävä EY 90 artiklan ensimmäisessä kohdassa olevan määräyksen tutkinnan yhteydessä:

                           a)

                           sitenkö, että ne ovat peräisin tietyistä sisäisistä maksuista määränneestä jäsenvaltiosta vai

                           b)

                           siten, että ne ovat jo tämän jäsenvaltion alueella siitä riippumatta, mistä ne ovat peräisin?

               3)

               Kun otetaan huomioon molempiin edellä oleviin kysymyksiin annetut vastaukset: Onko EY 25 artikla ja EY 90 artiklan ensimmäinen kohta ymmärrettävä siten, että niissä kielletään Bulgarian tasavallan ZADS:n 30 ja 40 §:llä moottoriajoneuvojen valmisteveron kantamisen osalta käyttöönottama ja ajoneuvojen valmistusvuodesta ja kilometrimäärästä riippuva erilainen sääntely?

      (1)  EUVL L 76, s. 1.


title: Asia T-325/02: Michel Soubiesin 14.10.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 19/36                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       25.1.2003
sidentti on 17.10.2002 antanut määräyksen, jonka määräysosa             Kantaja katsoo, että pääsihteeri on toiminut lainvastaisesti
on seuraava:                                                            tehdessään kanteen kohteena olevan päätöksen, koska se on
                                                                        laiminlyönyt johtotehtäviä sisältävien virkojen palauttamis-
                                                                        mahdollisuutta koskevien sääntöjen antamisen. Tehtävät, joita
1)    Välitoimihakemus hylätään.                                        kantajan on hoidettava tämän päätöksen antamisen jälkeen
                                                                        ovat huomattavasti alempiarvoisia kuin tehtävät, joita A 3
2)    Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.                       -virassa toimiva virkamies tavanomaisesti hoitaa.
                                                                        Gestoras Pro Amnistia -nimisen yhdistyksen, Juan Mari
                                                                        Olano Olanon ja Zulen Zelrain Errastin 31.10.2002 Euroo-
Michel Soubiesin 14.10.2002 Euroopan yhteisöjen komis-                         pan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne
                  siota vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-333/02)
                          (Asia T-325/02)
                                                                                (2003/C 19/70)
                           (2003/C 19/69)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                        Gestoras pro Amnistia -niminen yhdistys, kotipaikka Hernani
                                                                        (Espanja), Juan Mari Olano Olano, kotipaikka Gainza (Espanja)
                                                                        ja Zulen Zelrain Errasti, kotipaikka Donostia (Espanja), ovat
Michel Soubies, kotipaikka Bryssel, on nostanut 14.10.2002              nostaneet 31.10.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oi-
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-               keusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin neu-
messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-            vostoa vastaan. Kantajien edustajana on asianajaja Didier
jan edustajina ovat asianajajat Albert Coolen, Jean-Noël Louis          Rouget.
ja Étienne Marchal ja prosessiosoite Luxemburgissa.
                                                                        Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                        –     velvoittaa vastaajan maksamaan vahingonkorvausta Ges-
                                                                              toras     Pro       Amnistia        -nimiselle yhdistykselle
–     kumoaa 26.11.2001 tehdyn komission pääsihteerin pää-                    1 000 000 euroa ja kahdelle muulle kantajalle eli Juan
      töksen, jolla kantaja sijoitettiin osastolle SG/F.2 ”Institu-           Mari Olano Olanolle ja Zulen Zelrain Errastille kummalle-
      tionaaliset asiat” -nimiseen yksikköön ad personam A 3                  kin 100 000 euroa;
      -virkaan.
                                                                        –     määrää, että näille summille lasketaan 4,5 prosentin
–     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                    vuotuinen viivästyskorko ensimmäisen oikeusasteen tuo-
                                                                              mioistuimen tuomion julistamispäivästä alkaen vahin-
                                                                              gonkorvauksen tosiasialliseen maksamiseen asti;
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                     –     velvoittaa vastaajan vastaamaan omista oikeudenkäynti-
                                                                              kuluistaan sekä korvaamaan kantajille aiheutuneet oikeu-
                                                                              denkäyntikulut.
Kantaja, jolla on A 3 -virka, on riitauttanut nimittävän
viranomaisen päätöksen, jolla hänet nimitettiin ad personam
osastolle SG/F.2 ”Institutionaaliset asiat”, jonka päälliköllä on       Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
A 5 -virka.
                                                                        Gestoras pro Amnistia -niminen yhdistys ja sen kaksi edustajaa
                                                                        vaativat korvausta vahingosta, jonka ne väittävät aiheutuneen
Väitteidensä tueksi kantaja esittää,
                                                                        sen vuoksi, että kyseinen yhdistys merkittiin 27 päivänä
                                                                        joulukuuta 2001 hyväksytyn neuvoston yhteisen kannan
–     perusteluvelvollisuutta on laiminlyöty                            2001/931/YUTP ( 1), joka vahvistettiin 2 päivänä toukokuuta
                                                                        2002 hyväksytyllä neuvoston yhteisellä kannalla 2002/340/
–     että väliportaan johtovirkojen täyttämismenettelyä ei ole         YUTP ( 2) ja 17 päivänä kesäkuuta 2002 hyväksytyllä neuvoston
      noudatettu, henkilöstösääntöjen 4, 5, 27 ja 29 artiklaa,          yhteisellä kannalla 2002/940/YUTP ( 3), mukaiseen terrorite-
      hyvän hallintotavan ja virkamiehen urakutsumuksen kun-            koihin sekaantuneiden henkilöiden, ryhmien ja yhteisöjen
      nioittamisen periaatetta on loukattu.                             luetteloon.


title: Asia T-339/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 8.3.2007 — France Télécom v. komissio (Kilpailu — Tarkastusta koskeva päätös — Lojaali yhteistyö kansallisten tuomioistuinten kanssa — Lojaali yhteistyö kansallisten kilpailuviranomaisten kanssa — Asetuksen (EY) N:o 1/2003 20 artiklan 4 kohta — Komission tiedonanto yhteistyöstä kilpailuviranomaisten verkostossa — Perustelut — Oikeasuhteisuus)

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/38

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 8.3.2007 — France Télécom v. komissio
   (Asia T-339/04) (1)

   (Kilpailu - Tarkastusta koskeva päätös - Lojaali yhteistyö kansallisten tuomioistuinten kanssa - Lojaali yhteistyö kansallisten kilpailuviranomaisten kanssa - Asetuksen (EY) N:o 1/2003 20 artiklan 4 kohta - Komission tiedonanto yhteistyöstä kilpailuviranomaisten verkostossa - Perustelut - Oikeasuhteisuus)
   (2007/C 95/76)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: France Télécom SA, aiemmin Wanadoo SA (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat H. Calvet ja M.-C. Rameau)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: É. Gippini Fournier ja O. Beynet)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Komission 18.5.2004 asiassa COMP/C-1/38.916 tekemän päätöksen C (2004) 1929, jolla tämä määräsi France Télécom SA:n samoin kuin kaikki yritykset, joissa tällä on suoraan tai välillisesti määräysvaltaa, Wanadoo SA mukaan lukien sekä kaikki yritykset, joissa Wanadoo SA:lla on suoraan tai välillisesti määräysvaltaa, [EY] 81 ja [EY] 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1) 20 artiklan 4 kohdan mukaiseen tarkastukseen, kumoaminen.
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 262, 23.10.2004.


title: Lars Bo Rasmussenin 9.6.1995 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-130/95)

text:
12.8.95               FI |                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                 N:o C 208/35
rahoitusetujen saamiseksi, jotka siten ovat hankkeiden              — velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäynti
onnistumisen edellytys .                                                kulut.
Pääasian suhteen kantaja esittää seuraavat kanneperus              Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
teet :
                                                                    Oikeudelliset perusteet ja rpääasialliset perustelut ovat samat
a ) Perustelujen puute : kantaja katsoo, että kanteen koh          asiassa T-126/95 esitettyjen kanssa .
     teena olevan komission päätöksen perusteluissa ei ole
     noudatettu EY:n perustamissopimuksen 190 artiklan
     vaatimuksia .
b ) EY:n perustamissopimuksen 155 artiklan rikkominen:
     kantaja katsoo, että koska komissio on jättänyt ryhty
     mättä toimenpiteisiin esillä olevassa asiassa, komissio ei     Societe Aeroports de Paris'n (ADP) 3.6.1995 Euroopan
     ole hoitanut perustamissopimuksen 155 artiklan                        yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
     mukaista tehtäväänsä valvoa sitä , että Kreikka noudat                               (Asia T-128/95 )
     taa yhteisön oikeutta .                                                                ( 95/C 208/73 )
c ) Oikeudellinen virhe ja ilmeinen arviointivirhe: kantaja
     katsoo, että komissio on tehnyt joko oikeudellisen                             (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
     virheen arvioidessaan, ettei ole tarpeellista nostaa kan
     netta Kreikkaa vastaan, koska yhteisön oikeutta ei ole         Societe Aeroports de Paris (ADP ), kotipaikka Pariisi,
     rikottu tai ilmeisen arviointivirheen, jos komissio kat       edustajanaan asianajaja Hugues Calvet, Pariisi, prosessi
     soo, että tämä rikkominen ei riitä jäsenyysvelvoitteiden       osoite Luxemburgissa Aloyse Mayn asianajotoimisto, 31 ,
     noudattamatta jättämistä koskevan kanteen nostami             Grand Rue, on 3.6.1995 nostanut kanteen Euroopan
     seksi Helleenien tasavaltaa vastaan . Kantaja katsoo itse      yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
     asiassa, ettei voida kiistää sitä, että urakkatarjouksen       Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan.
     tekijöiden yhdenvertaista kohtelua on loukattu usealla
     tavalla ja että Kreikan viranomaiset ovat selvästi jättä      Kantaja    vaatii   yhteisöjen   ensimmäisen      oikeusasteen
     neet ottamatta huomioon EY :n perustamissopimuksen             tuomioistuinta
     30 ja 59 artiklan säädökset kuten myös julkisten
     hankintojen jakamisesta annetut neuvoston direktii            — kumoamaan komission 29.3.1995 tekemän päätöksen,
     vit.
                                                                        jossa komissio päättää olla nostamatta yhteisön oikeu
                                                                        den noudattamatta jättämistä koskevaa kannetta Hel
                                                                        leenien tasavaltaa vastaan sen päättäessä Ateenan lento
                                                                        kenttää koskevista julkisista hankinnoista;
                                                                    — toissijaisesti toteamaan komission laiminlyönnin;
Societe Auxiliaire d'Entreprises SAE:n 5.6.1995 Euroopan
       yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne                  — velvoittamaan komission korvaamaan kaikki ADP:n
                        (Asia T-127/95 )                                oikeudenkäyntikulut esillä olevassa kumoamiskannetta
                                                                        koskevassa asiassa .
                         ( 95/C 208/72 )
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Societe Auxiliaire d'Entreprises SAE, kotipaikka Issy-les           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
Moulineaux ( Ranska ), edustajanaan asianajaja Alexandre            kuin asiassa T-126/95 esitetyt.
Carnelutti, Pariisi, on 5.6.1 995 nostanut kanteen Euroopan
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan.
Kantaja     vaatii   yhteisöjen   ensimmäisen     oikeusasteen
tuomioistuinta                                                      Lars Bo Rasmussenin 9.6.1995 Euroopan yhteisöjen komis
                                                                                siota vastaan nostama kanne
— kumoamaan komission 29.3.1995 tekemän päätök                                            (Asia T-130/95 )
    sen ;                                                                                ( 95/C 208/74
— toissijaisesti toteamaan, että komissio on lainvastaisesti
    jättänyt nostamatta jäsenvelvoitteiden noudattamatta                            (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
    jättämistä koskevan kanteen Kreikan hallitusta vastaan
    tämän vakavien ja toistuvien yhteisön oikeuden rikko           Lars Bo Rasmussen, kotipaikka Dalheim ( Luxemburg ),
    misten vuoksi Ateenan kaupungin tulevaa lentokenttää            edustajanaan asianajaja Carlo Revoldini ( Luxemburg ),
    koskevan urakan myöntämistä käsittelevässä menette             prosessiosoite viimeksi mainitun toimisto, 180, route de
    lyssä;                                                          Longwy, on nostanut 9.6.1995 Euroopan yhteisöjen ensim
 ---pagebreak--- N:o C 208/36      FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      12.8.95
mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan             Euroopan         yhteisöjen      ensimmäisen , oikeusasteen
yhteisöjen komissiota vastaan .                                   tuomioistuimessa Euroopan yhteisöjen komissiota vas
                                                                  taan .
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomio
istuin                                                            Kantaja      vaatii  yhteisöjen ensimmäisen      oikeusasteen
                                                                  tuomioistuinta
— kumoaa komission päätöksen olla ylentämättä häntä               — kumoamaan komission päätöksen, jossa kantajan pal
    palkkaluokkaan A4 ylennyskautena 1994 ja tarvittavin                velukseenottopaikaksi vahvistettiin Bryssel samoin kuin
    osin komission 3.3.1995 antaman hylkäävän vastauk                  muut myöhäisemmät päätökset,
    sen kantajan valitukseen sekä komission päätöksen
    ylentää palkkaluokkaan A4 hallintotiedotteessa                — velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäynti
    N:o 859 8.9.1994 julkaistuun luetteloon kirjatut virka             kulut.
    miehet;
                                                                  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
— velvoittaa komission suorittamaan vahingonkorvausta
    kantajan kärsimien aineellisten ja henkisten vahinkojen       Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
    korvaamiseksi, jotka kantaja erittelee tarkemmin oikeu       asiassa T-33/95 ( 1 ) esitettyjen kanssa .
    denkäynnin yhteydessä;
                                                                  (!) EYVL N:o C 101 , 22.4.1995
— velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntiku
    lut .
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut:
                                                                  Friedrich Engelkingin 3.7.1995 Euroopan unionin neuvos
Kantaja vetoaa kanteensa tueksi virkamiesten henkilöstö          toa ja Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama
sääntöjen 45 artiklan 1 kohdan rikkomiseen.                                                      kanne
                                                                                (Asia T-138/95 )
Kantaja väittää tämän osalta, että vastaaja ei ole tutkinut
hänen ansioitaan A5 palkkaluokkaan kuuluvana virkamie                                      ( 95/C 208/76 )
henä vuosia 1991 —1993 koskevan jaksottaisen arviointi
kertomuksen puuttumisen vuoksi .                                                    (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
Kantaja korostaa lisäksi, että vastaaja on verrannut hänen        Friedrich Engelking, Raddestorf ( Saksan liittotasavalta ), on
ansioitaan ainoastaan pääosasto V:n virkamiesten ansioi          nostanut 3.7.1995 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
hin, eikä toimielimen kaikkien ylennysvuorossa olevien,           oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin
palkkaluokkaan A5 kuuluvien virkamiesten ansioihin .              neuvostoa ja Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan.
                                                                  Kantajan edustajina oikeudenkäynnissä ovat asianajajat
Kantaja tähdentää lopuksi, että ylennykset palkkaluokkaan         Bernd Meisterernst, Mechtild Düsing, Dietrich Manstetten,
A4 eivät tapahdu ylennysvuorossa olevien virkamiesten             Dr. Frank Schulze ja Dr . Winfried Haneklaus, Münster,
vertailevan ansioiden tutkimisen jälkeen, vaan kunkin             prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Dupong &
pääosaston ylennettävien lukumäärän mukaan laatiman               Associes, 14 a, rue des Bains , Luxemburg .
paremmuusjärjestyksen perusteella, jonka se voi laatia
harkintansa mukaan .                                              Kantaja vaatii
                                                                   1 . että vastaajat velvoitetaan korvaamaan kantajalle
                                                                        SLOM-II -hyvityksenä ajalta 2.4.1984—13.6.1991
                                                                        yhteensä 110 021,93 Saksan markkaa ja maksamaan
                                                                        korkoa kahdeksan prosenttia 19.5.1992 lukien sekä
                                                                        korvaamaan oikeudenkäyntikulut;
Peter Gammeltoftin 19.6.1995 Euroopan yhteisöjen komis- "          2 . että kanne yhdistetään jo vireillä olevan kanteen T
               siota vastaan nostama kanne
                                                                        77/93 , Hülseberg ym. vastaan Euroopan unionin neu
                      (Asia T- 132/95 )                                 vosto ja Euroopan yhteisöjen komissio, kanssa ja asian
                       ( 95/C 208/75 )                                  käsittely keskeytetään.
                                                                   Kanteen oikeudelliset perusteet ja keskeiset perustelut
              (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                   Kanteen oikeudelliset perusteet ja keskeiset perustelut
 Peter Gammeltoft, kotipaikka Bryssel, edustajinaan asiana        vastaavat asiassa T-20/94 esitettyjä perusteita ja perustelui
jajat Jean-Noel Louis, Thierry Demaseure ja Ariane Tornel,         ta .
 Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa Sari Fiduciaire
Myson, 1 , rue Glesener, on 19.6.1995 nostanut kanteen


title: Asia T-349/02: Société Sephoran 22.11.2002 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama kanne

text:
25.1.2003                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         C 19/41
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin           Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
–     kumoaa 14.8.2002 tehdyn komission päätöksen, jolla
      asia nro COMP/m.2845 – Sogecable/Canalsatélite Digital/           Yhteisön     tavaramerkin      INTER SERVICE S.r.l.
      Vía Digital on siirretty Espanjan kuningaskunnan toimi-           hakija:
      valtaisten viranomaisten käsiteltäväksi neuvoston asetuk-
      sen N:o 4064/89 9 artiklan mukaisesti                             Haettu tavaramerkki:           SEPHORA (rekisteröintihakemus
                                                                                nro 593806 luokkiin 9, 18 ja
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                                             25 kuuluvia tavaroita varten)
                                                                        Sen tavaramerkki- tai          Kantaja.
                                                                        merkkioikeuden haltija,
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                     johon väitemenettelyssä
                                                                        on vedottu:
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat olennai-
silta osin samat kuin asiassa T-346/02, Cableuropa ym. vastaan          Tavaramerkki- tai merk-        Nimityksen sisältävä ranskalainen
komissio.                                                               kioikeus, johon väiteme-       tavaramerkki SEPHORA luokkiin
                                                                        nettelyssä on vedottu:         35 ja 42 kuuluvia tavaroita varten.
Kantajat väittävät erityisesti, että hyvän hallintotavan periaatet-     Väiteosaston ratkaisu:         Väitteen hylkääminen.
ta on loukattu, koska komissio on paitsi jättänyt noudattamatta
käytäntöä ja politiikkaa, jotka on jo vahvistettu päätöksissä,          Valituslautakunnan rat-        Valituksen hylkääminen.
jotka koskevat markkinoita, joihin kyseinen keskittymä vaikut-          kaisu:
taa, myös jättänyt ottamatta huomioon asian, joka liittyy
kiinteästi tähän yrityskeskittymään ja koskee samoja osapuolia.         Kanneperusteet:                Asetuksen N:o 40/94 8 artiklan
Komissiolla on joka tapauksessa kansallisia viranomaisia pa-                                           4 kohdan virheellinen soveltami-
remmat mahdollisuudet tutkia kyseistä keskittymää, muun
                                                                                nen.
muassa yhteisön etua koskettavien esille tulevien merkittävien
kysymysten vuoksi.
Société Sephoran 22.11.2002 sisämarkkinoiden harmoni-                   Ikegami Electronics (Europe) GmbH:n 26.11.2002 Euroo-
sointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama                        pan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne
                                kanne
                                                                                (Asia T-350/02)
                          (Asia T-349/02)
                           (2003/C 19/77)                                                        (2003/C 19/78)
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                                          (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Société Sephora, kotipaikka Levallois-Perret (Ranska), on nos-
tanut 22.11.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusas-              Ikegami Electronics (Europe) GmbH, Neuss, Saksa, on nostanut
teen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden harmoni-                 26.11.2002 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
sointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan. Kantajan edusta-       tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
jana on avocat Michel-Paul Escande.                                     vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Laurent Ruessman,
                                                                        prosessisoite Luxemburgissa.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-
mioistuin
                                                                        Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–     kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-
      merkit ja mallit) toisen valituslautakunnan 9.9.2002              –     kumoaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 1696/2002 2 ar-
      tekemän päätöksen (asia R 425/2000-2), ja                               tiklan, ja
–     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.              –     velvoittaa neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 8 päivänä maaliskuuta 2001 asiassa C-68/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Saksan liittotasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Sĳoittautumisvapaus – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Sosiaaliturva – Asetus N:o 1408/71 – Itsenäisinä ammatinharjoittajina toimivien taiteilĳoiden ja toimittajien sosiaaliturvajärjestelmän rahoitus – Taiteilĳoiden ja toimittajien töitä markkinoivilta yrityksiltä kannettava maksu, joka lasketaan näille henkilöille maksettujen palkkioiden perusteella – Toisen jäsenvaltion lainsäädännön alaisuuteen kuuluville taiteilĳoille ja toimittajille maksettujen palkkioiden huomioon ottaminen)

text:
30.6.2001                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 186/1
                                                                       I
                                                                 (Tiedonantoja)
                                                       TUOMIOISTUIN
                                                               TUOMIOISTUIN
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                 ja jotka tästä syystä ovat yksinomaan kyseisen asuinvaltionaan
                                                                           olevan jäsenvaltion lainsäädännön alaisia sosiaaliturvajärjestel-
                           (kuudes jaosto)                                 mien osalta, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien
                                                                           kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. Gulmann sekä tuo-
                   8 päivänä maaliskuuta 2001                              marit V. Skouris, J.-P. Puissochet (esittelevä tuomari), R. Schint-
                                                                           gen ja F. Macken, julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer,
asiassa C-68/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                           kirjaaja: R. Grass, on antanut 8.3.2001 tuomion, jonka tuomio-
                      Saksan liittotasavalta (1)
                                                                           lauselma on seuraava:
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Sijoit-
                                                                           1)    Kanne hylätään.
tautumisvapaus – Palvelujen tarjoamisen vapaus – Sosiaali-
turva – Asetus N:o 1408/71 – Itsenäisinä ammatinharjoitta-                 2)    Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeu-
jina toimivien taiteilijoiden ja toimittajien sosiaaliturvajär-                  denkäyntikulut.
jestelmän rahoitus – Taiteilijoiden ja toimittajien töitä
markkinoivilta yrityksiltä kannettava maksu, joka lasketaan
näille henkilöille maksettujen palkkioiden perusteella – Toi-              (1) EYVL C 121, 1.5.1999.
sen jäsenvaltion lainsäädännön alaisuuteen kuuluville taitei-
lijoille ja toimittajille maksettujen palkkioiden huomioon
                             ottaminen)
                          (2001/C 186/01)
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                      (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
                                                                                (ensimmäinen jaosto)
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
         yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                                8 päivänä maaliskuuta 2001
Asiassa C-68/99, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-
nään P. Hillenkamp ja A. Buschmann) vastaan Saksan liittotasa-             asiassa      C-240/99,      Försäkringsaktiebolaget       Skandia
valta (asiamiehinään W.-D. Plessing ja C.-D. Quassowski), jossa                                          (publ) (1)
kantaja vaatii sen vahvistamista, että Saksan liittotasavalta ei
ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 51, 52 ja/tai                    (Kuudes arvonlisäverodirektiivi – Vapautukset – Vakuutus–
59 artiklan (joista on muutettuina tullut EY 42, EY 43 ja/tai EY                              ja jälleenvakuutustoiminta)
49 artikla) mukaisia velvoitteitaan eikä sosiaaliturvajärjestel-
mien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin                                        (2001/C 186/02)
työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän per-
heenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston
asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena kuin se on muutettuna                                   (Oikeudenkäyntikieli: ruotsi)
ja ajan tasalle saatettuna 2.12.1996 annetulla neuvoston
asetuksella (ETY) N:o 118/97 (EYVL 1997, L 28, s. 1), II
osaston ja erityisesti 13 artiklan 1 kohdan ja 2 kohdan                    (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
b alakohdan sekä 14 a artiklan 2 kohdan ensimmäisen                                      tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
virkkeen mukaisia velvoitteitaan, koska se on soveltanut
Künstlersozialversicherungsgesetzin (itsenäisinä ammatinhar-               Asiassa C-240/99, jonka Regeringsrätten (Ruotsi) on saattanut
joittajina toimivien taiteilijoiden ja toimittajien sosiaaliturvaa         EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväk-
koskeva laki) 23 §: ää ja sitä seuraavia pykäliä sellaisiin toisessa       si saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä ole-
Euroopan unionin jäsenvaltiossa asuviin taiteilijoihin ja toimit-          vassa asiassa Försäkringsaktiebolaget Skandia (publ) ennakko-
tajiin, jotka toimivat tavallisesti itsenäisinä ammatinharjoittaji-        ratkaisun jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhden-
na sekä tässä toisessa jäsenvaltiossa että Saksan liittotasavallassa       mukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhden-


title: Asia T-742/14: Kanne 3.11.2014 – Alpha Calcit v. SMHV – Materis Paints Italia (CALCILITE)

text:
               22.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 462/29

         Kanne 3.11.2014 – Alpha Calcit v. SMHV – Materis Paints Italia (CALCILITE)
   (Asia T-742/14)
   (2014/C 462/42)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft mbH (Köln, Saksa) (edustaja: asianajaja F. Hauck)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Materis Paints Italia SpA (Novate Milanese, Italia)

      Menettely SMHV:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen malli: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki ”CALCILITE” – Yhteisön tavaramerkki nro 5 0 74  745

      SMHV:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n neljännen valituslautakunnan 4.9.2014 asiassa R 753/2013-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen seuraavien tavaroiden osalta: maalit, vernissat, lakat, ruosteenesto- ja puunsuojavalmisteet, väriaineet, peittausaineet, raa'at luonnonhartsit (luokka 2) ja laasti (luokka 19)

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 53 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-138/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 14.9.2006 (College van Beroep voor het bedrijfslevenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit (Kasvinsuojeluaineiden ja biosidituotteiden markkinoille saattamista koskeva lupa — Direktiivi 91/414/ETY — 8 artikla — Direktiivi 98/8/EY — 16 artikla — Jäsenvaltioiden toimivalta siirtymäkauden aikana)

text:
               18.11.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/13

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 14.9.2006 (College van Beroep voor het bedrijfslevenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie v. Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Asia C-138/05) (1)

   (Kasvinsuojeluaineiden ja biosidituotteiden markkinoille saattamista koskeva lupa - Direktiivi 91/414/ETY - 8 artikla - Direktiivi 98/8/EY - 16 artikla - Jäsenvaltioiden toimivalta siirtymäkauden aikana)
   (2006/C 281/21)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   College van Beroep voor het bedrijfsleven
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Stichting Zuid-Hollandse Milieufederatie

      Vastaaja: Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

      Väliintulija: LTO Nederland
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — College van Beroep voor het bedrijfsleven — Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY (EYVL L 230, s. 1) 4 artiklan, 8 artiklan 2 ja 3 kohdan sekä 23 artiklan tulkinta — Biosidituotteiden markkinoille saattamisesta 16 päivänä helmikuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY (EYVL L 123, s. 1) 16 artiklan tulkinta — Markkinoille saattamista koskeva ennakkoon myönnetty lupa — Täytäntöönpanolle säädetyn määräajan päättyminen — Soveltaminen kansallisessa tuomioistuimessa — Markkinoille saattamista koskevan luvan myöntäminen tuotteille, jotka olivat jo markkinoilla kaksi vuotta direktiivin tiedoksiantamisen jälkeen — Tuotteiden tutkiminen
   Tuomiolauselma

               1)

               Biosidituotteiden markkinoille saattamisesta 16 päivänä helmikuuta 1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY 16 artiklan 1 kohdalla on sama merkitys kuin kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta 15 päivänä heinäkuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/414/ETY 8 artiklan 2 kohdalla.

               2)

               Direktiivin 91/414 8 artiklan 2 kohdassa ei aseteta ”standstill”-velvoitetta. EY 10 artiklan toisesta kohdasta, EY 249 artiklan kolmannesta kohdasta ja direktiivistä 91/414 seuraa kuitenkin, että jäsenvaltioiden on pidättäydyttävä antamasta direktiivin 8 artiklan 2 kohdassa säädetyn siirtymäkauden kuluessa säännöksiä, jotka ovat omiaan vakavasti vaarantamaan direktiivissä säädetyn tavoitteen saavuttamisen. Täsmällisemmin sanottuna jäsenvaltiot eivät voi muuttaa kyseisen siirtymäkauden aikana sovellettavaa lainsäädäntöä siten, että tämän säännöksen soveltamisalaan kuuluvalle kasvinsuojeluaineelle voitaisiin antaa lupa ottamatta asianmukaisesti huomioon vaikutuksia, joita kyseisellä tuotteella voi olla ihmisten ja eläinten terveydelle ja ympäristölle. Lupapäätös on myös tehtävä ainoastaan sellaisen asiakirjan perusteella, joka sisältää tarvittavat seikat, jotta kyseisiä vaikutuksia voidaan todella arvioida.

               3)

               Direktiivin 91/414 8 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että jos jäsenvaltio antaa luvan saattaa alueellaan markkinoille kasvinsuojeluaineita, jotka sisältävät tehoaineita, joita ei mainita tämän direktiivin liitteessä I ja jotka olivat jo markkinoilla kaksi vuotta direktiivin tiedoksiantamisen jälkeen, sen ei tarvitse noudattaa tämän direktiivin 4 artiklan tai 8 artiklan 3 kohdan säännöksiä.

               4)

               Kansallisen tuomioistuimen tehtävänä on arvioida, vastaako vuoden 1962 Bestrijdingsmiddelenwetin (torjunta-ainelaki), sellaisena kuin se on muutettuna 6.2.2003 annetulla lailla, 16aa §:ää sovellettaessa toteutettu arviointi kaikkia direktiivin 91/414 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun tutkimuksen vaatimuksia ja erityisesti niitä, jotka täsmennetään tämän tuomion 53 ja 54 kohdassa.

               5)

               Direktiivin 91/414 8 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että se koskee yksinomaan tietojen toimittamista ennen tutkimusta.

      (1)  EUVL C 143, 11.6.2005.


title: Asia C-413/08 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 17.6.2010 — Lafarge SA v. Euroopan komissio ja Euroopan unionin neuvosto (Muutoksenhaku — Kartelli — Kipsilevyt — Selvitysaineiston ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla — Todistustaakka — Perustelujen puuttuminen — Asetus N:o 17 — 15 artiklan 2 kohta — Seuraamus — Uusiminen — Vaihe, jossa sakon ehkäisevä vaikutus otetaan huomioon)

text:
               14.8.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 221/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 17.6.2010 — Lafarge SA v. Euroopan komissio ja Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-413/08 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Kartelli - Kipsilevyt - Selvitysaineiston ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla - Todistustaakka - Perustelujen puuttuminen - Asetus N:o 17 - 15 artiklan 2 kohta - Seuraamus - Uusiminen - Vaihe, jossa sakon ehkäisevä vaikutus otetaan huomioon)
   2010/C 221/07
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Lafarge SA (edustajat: asianajajat A. Winckler, F. Brunet, E. Paroche, H. Kanellopoulos ja C. Medina)

      Valittajan vastapuolet: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre ja N. von Lingen) ja Euroopan unionin neuvosto

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus, jossa haetaan muutosta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-54/03, Lafarge SA vastaan komissio, 8.7.2008 antamaan tuomioon, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi valittajan kanteen, jossa se oli vaatinut 27.11.2002 tehdyn komission sen päätöksen kumoamista, jolla valittajalle määrättiin sakko EY 81 artiklan nojalla — Kipsilevyalan hintakartelli — Perusteluvelvollisuuden loukkaaminen ja todistustaakkaa koskevien sääntöjen rikkominen — Yhdenvertaista kohtelua koskevan periaatteen ja suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen sakon määrää laskettaessa — Uusimisen käsite

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Lafarge SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 327, 20.12.2008.


title: Asia C-575/15 P: Valitus, jonka Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) on tehnyt 9.11.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-584/14, INDITEX v. SMHV-ANSELL (ZARA), 9.9.2015 antamasta tuomiosta

text:
               1.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/27

         Valitus, jonka Industria de Diseño Textil, SA (Inditex) on tehnyt 9.11.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-584/14, INDITEX v. SMHV-ANSELL (ZARA), 9.9.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-575/15 P)
   (2016/C 038/40)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: Industria de Diseño Textila, SA (Inditex) (edustaja: asianajaja C. Duch)

      Muu osapuoli: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

               —

               On kumottava Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen tuomio, jolla hylättiin kanne, jonka Inditex SA oli nostanut SMHV:n toisen valituslautakunnan 19.5.2014 (asia R 1118/2013-2) tekemästä päätöksestä ja siten on kumottava riidanalainen päätös ja 30.4.2013 tehty aikaisempi SMHV:n mitättömyysosaston päätös, jolla hyväksyttiin yhteisön tavaramerkin ZARA nro 112 755 rekisteröinnin menettäminen luokkaan 39 kuuluvilta palveluilta

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Valittaja riitauttaa kuudella valitusperusteella valituksenalaisen tuomion 32–37 kohdassa esitellyt oikeusperustat.

               2.

               Ensimmäisellä valitusperusteella valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut tavaramerkkiasetuksen (1) 65 artiklan 3 kohtaa, koska se on valituksenalaisen tuomion 37 kohdassa ylittänyt sen käsiteltävänä olleen kanteen rajat kyseenalaistaessaan itsessään tavaramerkin ZARA nro 112755 käyttämisen luokkaan 39 kuuluvien palvelujen osalta, vaikkei tästä kysymyksestä ollut keskusteltu eikä se ollut kanteen osa.

               3.

               Valituslautakunnan käsiteltävänä olleen valituksen kohde rajoittui sen määrittämiseen, voidaanko Inditexin tavaramerkin ZARA käyttämistä tämän yhtiön sen franchise-oikeuksien saajille toimittamien tuotteiden kuljetus- ja jakelupalveluja varten pitää julkisena käyttämisenä vastakohtana yksityiselle käyttämiselle yrityksen sisäisesti, ja voidaanko siten katsoa, että kyseessä on tavaramerkin tosiasiallinen käyttäminen. Näin ollen tavaramerkin ZARA käyttäminen sinällään tavaramerkin haltijan suorittamiin kuljetus- ja jakelupalveluihin oli riidaton seikka, josta ei keskusteltu hallinnollisessa menettelyssä.

               4.

               Toisella valitusperusteella Inditex väittää, että unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 32 ja 33 kohdassa tehnyt oikeudellisen virheen soveltaessaan tavaramerkkiasetuksen 51 artiklan 1 kohdan a alakohtaa sekoittaen käsitteen ”kaupallinen integraatio”, joka on franchise-oikeuden saajan ominaisuus sen integroituessa franchise-oikeuksien antajan kaupalliseen järjestelmään, käsitteeseen ”taloudellinen integraatio” tai ”taloudellinen kokonaisuus”, jolla tarkoitetaan taloudellisen riippuvuuden astetta.

               5.

               Unionin yleinen tuomioistuin on katsonut valituksenalaisen tuomion 33 kohdassa, että se, että Inditexin franchise-oikeuksien saajat noudattavat kaupallista mallia, joka on integroitu franchise-oikeuksien antajan kaupalliseen menetelmään, merkitsee sitä, että kyseiset franchise-oikeuksien saajat menettävät riippumattomien taloudellisten kokonaisuuksien, toisin sanoen franchise-oikeuksien antajan sisäisen organisaation ulkopuolella olevien kolmansien, ominaisuudet. Tämä arviointi on valittajan mukaan lainvastainen ja siten virheellinen.

               6.

               Kolmannella valitusperusteella väitetään, että unionin yleinen tuomioistuin on valituksenalaisen tuomion 33 kohdassa ottanut vääristyneellä tavalla huomioon Antonio Abrilin 7.5.2012 antaman valaehtoisen todistuksen (valituksen liite 4) kirjaamalla vain osittain osan tämän tosiasiassa antamista ilmoituksista, mikä on johtanut siihen, että unionin yleinen tuomioistuin on tulkinnut tätä asiakirjaa virheellisesti ja sillä on ollut vaikutuksia sen päätelmiin tavaramerkin ZARA julkisen käytön luonteen määrittelyn osalta.

               7.

               Neljännellä valitusperusteella väitetään, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen tavaramerkkiasetuksen 51 artiklan 1 kohdan a alakohtaa soveltaessaan, koska unionin yleinen tuomioistuin on rikkonut valituksenalaisen tuomion 35 kohdassa sääntöjä, joiden mukaan tavaramerkin tosiasiallisen käyttämisen luonteen arvioimiseksi on otettava huomioon kaikki asianmukaiset tosiseikat ja olosuhteet sen kaupallisen käyttämisen tosiasiallisuuden määrittämiseksi. Valittaja väittää konkreettisesti, että unionin yleinen tuomioistuin on arvioinut, että Inditex ei esiintynyt tavaroiden kuljetuspalvelumarkkinoilla tavaramerkillään ZARA, koska tällä yhtiöllä ei ollut luokkaan 39 kuuluvien palvelujen tarjoamisesta aiheutuvaa liikevaihtoa.

               8.

               Unionin yleinen tuomioistuin on katsonut, ettei Inditex tarjonnut tavaroiden kuljetuspalveluja sen taloudellisen kokonaisuuden ulkopuolella oleville kolmansille, koska INDITEX on yhtiö, jonka toimialana on muotituotteiden valmistaminen ja myynti, eikä se ole kuljetusalan yritys. Tämä unionin yleisen tuomioistuimen kanta on valittajan mukaan virheellinen ja se on ristiriidassa unionin oikeuden ja oikeuskäytännön kanssa, sellaisina kuin niihin viitataan kyseisessä valitusperusteessa.

               9.

               Viidennellä valitusperusteella Inditex väittää, että valituksenalaisen tuomion 35 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin on ottanut vääristyneellä tavalla huomioon Antonio Abrilin 7.5.2012 antaman valaehtoisen todistuksen, kun se on tulkinnut valaehtoisen todistuksen 18 kohdassa olevia numerotietoja niin, että ne todistavat riidanalaisen tavaramerkin kaupallisen käyttämisen tuotteiden markkinoille saattamiseen, vaikka tosiasiassa kyseisessä asiakirjassa olevat määrät koskevat vain Inditexin sen franchise-oikeuksien saajilta saamia määriä tämän yhtiön franchise-oikeuksien saajilleen tarjoamista kuljetuspalveluista.

               10.

               Kuudella valitusperusteellaan valittaja vetoaa oikeudelliseen virheeseen, joka johtuu tavaramerkkiasetuksen 51 artiklan 1 kohdan a alakohdan rikkomisesta, luettuna yhdessä asetuksen N:o 2868/1995 (2) 22 säännön kanssa, koska valituksenalaisen tuomion 36 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin on vaatinut Inditexiä toimittamaan sille ”probatio diabolican”, kun se on evännyt näytön esittämisen liikevaihdosta siltä osin kuin mitään laskuja ei ole esitetty, vaikka unionin yleinen tuomioistuin oli tietoinen siitä, ettei Inditex voinut esittää tällaisia laskuja, koska kyseisiä asiakirjoja ei ollut olemassa vastaavassa valitusperusteessa esitetyistä syistä.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (kodifioitu versio) (EUVL L 78, s. 1).

      (2)  Yhteisön tavaramerkistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 40/94 täytäntöönpanosta 13.12.1995 annettu komission asetus N:o 2868/1995 (EYVL L 303, s. 1).


title: Asia C-95/15 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 16.2.2017 – Valittajana H&R ChemPharm GmbH ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Euroopan parafiinivahamarkkinat ja Saksan raakaparafiinimarkkinat — Hintojen vahvistaminen ja markkinoiden jakaminen — Perusteluvelvollisuus — Todisteet rikkomisesta — Todisteiden ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla — Asetus (EY) N:o 1/2003 — 23 artiklan 3 kohta — Sakon määrän laskeminen — Sakkojen määrän laskemisesta annetut vuoden 2006 suuntaviivat — Suhteellisuusperiaate)

text:
               10.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 16.2.2017 – Valittajana H&R ChemPharm GmbH ja muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-95/15 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Euroopan parafiinivahamarkkinat ja Saksan raakaparafiinimarkkinat - Hintojen vahvistaminen ja markkinoiden jakaminen - Perusteluvelvollisuus - Todisteet rikkomisesta - Todisteiden ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla - Asetus (EY) N:o 1/2003 - 23 artiklan 3 kohta - Sakon määrän laskeminen - Sakkojen määrän laskemisesta annetut vuoden 2006 suuntaviivat - Suhteellisuusperiaate))
   (2017/C 112/07)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: H&R ChemPharm GmbH (edustajat: M. Klusmann, Rechtsanwalt, ja S. Thomas, Professor)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: R. Sauer, C. Vollrath ja L. Wildpanner, avustajanaan A. Böhlke, Rechtsanwalt)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               H&R ChemPharm GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 138, 27.4.2015.


title: Asia C-205/14: Kanne 24.4.2014 – Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta

text:
               7.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 212/18

         Kanne 24.4.2014 – Euroopan komissio v. Portugalin tasavalta
   (Asia C-205/14)
   2014/C 212/20
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Guerra e Andrade ja F. Wilman)

      Vastaaja: Portugalin tasavalta

      Vaatimukset

   Unionin tuomioistuinta pyydetään

               —

               toteamaan, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut asetuksen (ETY) N:o 95/93 (1) 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole taannut lähtö- ja saapumisaikoja koordinoivan elimen toiminnallista ja rahoituksellista itsenäisyyttä

               —

               velvoittamaan Portugalin tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Portugalissa lähtö- ja saapumisaikoja koordinoiva elin on ANA, lentoasemien hallinnointia harjoittava yksityinen kaupallinen yhtiö, minkä vuoksi se ei täytä asetuksessa (ETY) N:o 95/93 asetettuja itsenäisyyttä koskevia edellytyksiä.
   Koska lähtö- ja saapumisaikojen kansallisen koordinoinnin yksikkö kuuluu ANA:an ja on riippuvainen yksinomaan siitä, se ei ole unionin oikeudessa edellytetyllä tavalla toiminnallisesti ja rahoituksellisesti itsenäinen.

      (1)  Lähtö- ja saapumisaikojen jakamista yhteisön lentoasemilla koskevista yhteisistä säännöistä 18.1.1993 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 95/93 (EYVL L 14, s. 1).


title: Asia C-480/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 15.5.2014 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Minister van Financiën v. X BV (Yhteisön tullikoodeksi — Asetuksen (ETY) N:o 2913/92 203 artiklan ja 204 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamisala — Ulkoinen passitusmenettely — Tullivelan syntyminen velvollisuuden täyttämättä jättämisen vuoksi — Tavaroiden esittäminen määrätoimipaikassa myöhässä — Kuudes arvonlisäverodirektiivi — 10 artiklan 3 kohta — Tullivelan ja arvonlisäverovelan syntymisen välinen yhteys — Verollisten liiketoimien käsite)

text:
               7.7.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 212/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 15.5.2014 (Hoge Raad der Nederlandenin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – Minister van Financiën v. X BV
   (Asia C-480/12) (1)

   ((Yhteisön tullikoodeksi - Asetuksen (ETY) N:o 2913/92 203 artiklan ja 204 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamisala - Ulkoinen passitusmenettely - Tullivelan syntyminen velvollisuuden täyttämättä jättämisen vuoksi - Tavaroiden esittäminen määrätoimipaikassa myöhässä - Kuudes arvonlisäverodirektiivi - 10 artiklan 3 kohta - Tullivelan ja arvonlisäverovelan syntymisen välinen yhteys - Verollisten liiketoimien käsite))
   2014/C 212/06
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Minister van Financiën

      Vastapuoli: X BV

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat – Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (EYVL L 302, s. 1) 203 ja 204 artiklan, tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (EYVL L 253, s. 1) 356 artiklan 1 kohdan ja 859 artiklan 2 alakohdan c alakohdan sekä jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 7 artiklan tulkinta – Lähtötoimipaikan tavaroiden määrätoimipaikassa esittämiselle vahvistaman määräajan ylittäminen, joka merkitsee tuontitullivelan ehdollista syntymistä eikä sen automaattista syntymistä – Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä – Verolliset liiketoimet – Tuonnin käsite

      Tuomiolauselma

               1)

               Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 13.4.2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 648/2005, 203 ja 204 artiklaa, kun niitä luetaan yhdessä tietyistä asetuksen N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna 11.3.2002 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 444/2002, 859 artiklan 2 alakohdan c alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että pelkkä asetuksen N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 444/2002, 356 artiklan 1 kohdan mukaisesti vahvistetun, tavaran esittämistä koskevan määräajan ylittyminen ei johda asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 648/2005, 203 artiklassa tarkoitettuun kyseisten tavaroiden tullivalvonnasta poissiirtämisen aiheuttamaan tullivelkaan vaan saman asetuksen 204 artiklaan perustuvaan tullivelkaan ja että tullivelan syntymiseksi kyseisen 204 artiklan nojalla ei ole tarpeen, että asianomaiset toimittavat tulliviranomaisille tiedot asetuksen N:o 2454/93, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 444/2002, 356 artiklan mukaisesti vahvistetun määräajan ylittymisen syistä tai paikasta, jossa tavarat ovat olleet kyseisen määräajan päättymisen ja sen ajankohdan välisenä aikana, jolloin mainitut tavarat tosiasiallisesti esitettiin määrätullitoimipaikassa.

               2)

               Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 26.4.2004 annetulla neuvoston direktiivillä 2004/66/EY, 7 artiklan 3 kohdan ensimmäistä alakohtaa on tulkittava siten, että arvonlisävero on maksettava, kun kyseisiin tavaroihin on lakattu soveltamasta kyseisessä artiklassa tarkoitettuja tullimenettelyjä, vaikka tullivelka on syntynyt yksinomaan asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 648/2005, 204 artiklan perusteella.

      (1)  EUVL C 26, 26.1.2013.


title: Asian C-377/95 poistaminen rekisteristä

text:
28.6.97            I FI 1                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                               N:o C 199/ 19
        Asian C-187/95 H poistaminen rekisteristä                          Asian C-363/95 (') poistaminen rekisteristä
                        ( 97/C 199/39 )                                                   ( 97/C 199/43 )
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 7.3.1997           Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 7.3.1997
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on             antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on
poistettu asia C-187/95 ( Pretura circondariale di Roma,          poistettu asia C-363/95 ( Pretura circondariale di Roma,
sezione distaccata di Tivolin esittämä ennakkoratkaisu           sezione distaccata di Tivolin esittämä ennakkoratkaisu
pyyntö ), rikosoikeudenkäynti Angelo Deodatia ja Aldo             pyyntö ), rikosoikeudenkäynti Giuseppe Tancredia vastaan .
Luchinia vastaan .
                                                                  (') EYVL N:o C 16 , 20.1.1996 .
(') EYVL N:o C 208 , 12.8.1995 .
                                                                           Asian C-3 77/95 (') poistaminen rekisteristä
        Asian C-331/95 (') poistaminen rekisteristä
                                                                                97/C 199/44 )
                         ( 97/C 199/40 )
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 7.3.1997           Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 7.3.1997
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on             antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on
poistettu asia C-331/95 ( Pretura circondariale di Roma,          poistettu asia C-3 77/95 ( Pretura circondariale di Roma,
sezione distaccata di Tivolin esittämä ennakkoratkaisu           sezione distaccata di Tivolin esittämä ennakkoratkaisu
pyyntö ), rikosoikeudenkäynti Giuseppe Piccoloa vastaan .         pyyntö ), rikosoikeudenkäynti Tersilio Onoratia vastaan .
(') EYVL N:o C 333 , 9.12.1995 .                                  (') EYVL N:o C 31 , 3.2.1996 .
         Asian C-332/95 ( 1 ) poistaminen rekisteristä                     Asian C-378/95 (') poistaminen rekisteristä
                         ( 97/C 199/41 )                                                   ( 97/C 199/45 )
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 7.3.1997           Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 7.3.1997
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on             antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on
poistettu asia C-332/95 ( Pretura circondariale di Roma ,         poistettu asia C-378/95 ( Pretura circondariale di Roma,
sezione distaccata di Tivolin esittämä ennakkoratkaisu           sezione distaccata di Tivolin esittämä ennakkoratkaisu
pyyntö ), rikosoikeudenkäynti Mario Corboa ym . vastaan .         pyyntö ), rikosoikeudenkäynti Palma Mariullia vastaan .
(') EYVL N:o C 333 , 9.12.1995 .                                  o EYVL N:o C 31 , 3.2.1996 .
         Asian C-342/95 (') poistaminen rekisteristä
                                                                           Asian C-l/96 SA f 1 ) poistaminen rekisteristä
                         ( 97/C 199/42 )
                                                                                ( 97/C 199/46 )
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 7.3.1997
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 24.4.1997
poistettu asia C-342/95 ( Pretura circondariale di Roma,          antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on pois
sezione distaccata di Tivolin esittämä ennakkoratkaisu           tettu asia C-l/96 SA, Must Interim SA vastaan Euroopan
pyyntö ), rikosoikeudenkäynti Miranda Violaa vastaan.             yhteisöjen komissio.
 (') EYVL N:o C 333 , 9.12.1995 .                                  (M EYVL N:o C 269 , 14.9.1996 .


title: Asia C-473/10: Kanne 29.9.2010 — Euroopan komissio v. Unkarin tasavalta

text:
               4.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 328/19

         Kanne 29.9.2010 — Euroopan komissio v. Unkarin tasavalta
   (Asia C-473/10)
   ()
   2010/C 328/36
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: H. Støvlbæk ja B.D. Simon)

      Vastaaja: Unkarin tasavalta

      Vaatimukset

   A Komissio vaatii, että unionin tuomioistuin

               1)

               toteaa, että Unkarin tasavalta

                           —

                           ei ole noudattanut direktiivin 91/440/ETY (1), sellaisena kuin se on muutettuna, 6 artiklan 3 kohdan ja sen liitteen II eikä direktiivin 2001/14/EY (2) 14 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole varmistanut sitä, että reittien käyttöön osoittaminen tapahtuu rautatieyrityksistä riippumattomasti

                           —

                           ei ole noudattanut direktiivin 91/440/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna, 6 artiklan 3 kohdan ja sen liitteen II eikä direktiivin 2001/14/EY 4 artiklan 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole varmistanut sitä, että käyttömaksut vahvistetaan rautatieyrityksistä riippumattomasti

                           —

                           ei ole noudattanut direktiivin 2001/14/EY 6 artiklan 1 kohdan mukaista velvollisuuttaan, koska se ei ole varmistanut rautatieinfrastruktuurin hallinnon rahoituksellista tasapainoa

                           —

                           ei ole noudattanut direktiivin 2001/14/EY 6 artiklan 2 kohdan mukaista velvoitettaan, koska se ei ole tarjonnut kannustimia rautatieinfrastruktuurin tarjoamisesta aiheutuvien kustannusten vähentämiseksi ja sen käytöstä perittävien maksujen alentamiseksi

                           —

                           ei ole noudattanut direktiivin 2001/14/EY 7 artiklan 3 kohdan mukaista velvoitettaan, koska se ei ole varmistanut, että vähimmäiskäyttömahdollisuuksista ja radan käyttömahdollisuuksista palveluihin pääsyä varten perittävät infrastruktuurimaksut vahvistetaan niiden kustannusten perusteella, jotka aiheutuvat suoraan rautatieliikenteen harjoittamisesta

                           —

                           ei ole noudattanut direktiivin 2001/14/EY 11 artiklan mukaista velvoitettaan, koska se ei ole saattanut voimaan suorituskannustinjärjestelmää, jonka avulla rautatieyrityksiä ja infrastruktuurin hallintoa kannustetaan minimoimaan häiriöt ja parantamaan rautatieverkon suorituskykyä

               2)

               toteaa, että Unkarin tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Direktiivin 91/440/ETY ja direktiivin 2001/14/EY tavoitteena on taata rautatieyrityksille yhdenmukaisiin edellytyksiin perustuva ja ketään syrjimätön oikeus päästä käyttämään rautatieinfrastruktuuria. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi edellä mainituissa direktiiveissä säädetään, että rautatiekuljetuspalveluja tarjoavat elimet eivät saa tehdä junareittien käyttöönosoittamispäätöksiä, ja että riippumattoman elimen on päätettävä kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä. Kun rautatieyritys vastaa liikenteenohjauksesta, se saa välttämättä kilpailuetua, koska liikenteenohjaukseen kuuluvien tehtävien hoitamiseksi sillä on oltava yksityiskohtaiset tiedot rautatieyritysten suorittamista palveluista, niiden määrästä ja aikatauluista.
   Kanteen nostaminen on välttämätöntä muun muassa sen vuoksi, että Unkarissa rautateiden liikenteenohjauksesta vastaavat — edellä mainittujen direktiivien säännösten vastaisesti — rautatiekuljetuspalveluja tarjoavat yksiköt.
   Liikenteenohjausta ei voida pitää sellaisena infrastruktuurin hallintona, johon ei kuulu junareittien käyttöön osoittamista tai kapasiteetin käyttöoikeuksien myöntämistä, koska liikenteenohjauksesta vastaava osallistuu välttämättä junareittien käyttöön osoittamista koskevaan päätöksentekoon. Liikenteenohjauksesta vastaavien on yhtäältä tunnettava kapasiteetin käyttöoikeuksien myöntämispäätökset voidakseen hoitaa liikenteenohjausta, toisaalta niiden on häiriötilanteissa tai hätätapauksissa voitava toteuttaa suunnitelman mukaisen liikenteen ennallistamisen edellyttämät toimenpiteet, johon liittyy välttämättä junareittien järjestämistä sekä verkon kapasiteetin käyttöoikeuksien uudelleen jakamista.
   Liikenteenohjauksen riippumattomuuden periaatetta loukkaa se, että Unkarissa rautatieyritykset laativat infrastruktuurin käyttämisestä suoritettavien maksujen yksityiskohtaiset laskut. Koska yksityiskohtaisissa laskuissa viitataan välttämättä muun muassa yksittäisen rautatieyrityksen suorittamiin palveluihin, palvelujen määrään ja aikatauluihin, laskujen laatiminen tuottaa tästä vastaavalle rautatieyritykselle kilpailuetua.
   Junareittien käyttöön osoittamisen riippumattomuutta koskevan vaatimuksen loukkaamisen lisäksi Unkarin tasavalta on laiminlyönyt direktiivin 91/440/ETY ja direktiivin 2001/14/EY mukaisten velvoitteidensa noudattamisen, koska

               —

               se ei ole vahvistanut edellytyksiä, joilla varmistetaan rautatieinfrastruktuurin hallinnon rahoituksellinen tasapaino

               —

               se ei ole ryhtynyt toimenpiteisiin, joilla infrastruktuurin hallinto velvoitetaan toiminnan ylläpitämiskustannusten vähentämiseen ja rautatieverkon käyttömahdollisuuksista perittävien maksujen alentamiseen

               —

               se ei ole toteuttanut toimenpiteitä, joilla varmistetaan suorien kustannusten periaatteen soveltaminen rautatieverkon käyttömahdollisuuksista palveluihin pääsyä varten perittäviä maksuja vahvistettaessa

               —

               eikä se ole ottanut käyttöön suorituskannustinjärjestelmää kannustimien tarjoamiseksi rautatieyrityksille ja infrastruktuurin hallinnoille rautatieverkossa esiintyvien häiriöiden minimoimiseksi ja rautatieverkon suorituskyvyn parantamiseksi

      (1)  Yhteisön rautateiden kehittämisestä 29.7.1991 annettu neuvoston direktiivi 91/440/ETY (EVYL L 237, s. 25).

      (2)  Rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta 26.2.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/14/EY (EYVL L 75, s. 29).


title: Asia C-252/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 10.5.2007 (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Divisionin (Administrative Court) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — The Queen, Thames Water Utilities Ltd:n vaatimuksesta v. South East London Division, Bromley Magistrates' Court (Jätteet — Direktiivit 75/442/ETY, 91/156/ETY ja 91/271/ETY — Viemärijärjestelmästä vuotava jätevesi — Määritelmä — Direktiivien 75/442/ETY ja 91/271/ETY soveltamisala)

text:
               23.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 140/3

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 10.5.2007 (High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Divisionin (Administrative Court) (Yhdistynyt kuningaskunta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — The Queen, Thames Water Utilities Ltd:n vaatimuksesta v. South East London Division, Bromley Magistrates' Court
   (Asia C-252/05) (1)

   (Jätteet - Direktiivit 75/442/ETY, 91/156/ETY ja 91/271/ETY - Viemärijärjestelmästä vuotava jätevesi - Määritelmä - Direktiivien 75/442/ETY ja 91/271/ETY soveltamisala)
   (2007/C 140/04)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: The Queen, Thames Water Utilities Ltd:n vaatimuksesta

      Vastaaja: South East London Division, Bromley Magistrates' Court

      Muu osapuoli: Environment Agency
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — High Court of Justice (England and Wales), Queen's Bench Division (Admisistrative Court) — Yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY (EYVL L 135, s. 40) sekä jätteistä 15.7.1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY (EYVL L 194, s. 39), sellaisena kuin se on muutettuna 18.3.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY (EYVL L 78, s. 32), tulkinta — Jätteen käsite — Viemäriverkoston vuotokohdista peräisin oleva viemärivesi
   Tuomiolauselma

               1)

               Jätevettä, joka vuotaa viemäriverkosta, jonka hoitamisesta vastaa julkinen jätevedenpuhdistamoyritys yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY ja sen panemiseksi täytäntöön annettujen kansallisten säännösten mukaisesti, on pidettävä jätteistä 15.7.1975 annetussa neuvoston direktiivissä 75/442/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 18.3.1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY, tarkoitettuna jätteenä.

               2)

               Direktiivi 91/271 ei ole direktiivin 75/442, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156, 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua ”muuta lainsäädäntöä”. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tutkittava tässä tuomiossa esitettyjä kriteereitä noudattaen, voidaanko kansallisen lainsäädännön katsoa olevan tässä artiklassa tarkoitettua ”muuta lainsäädäntöä”. Näin on, jos tämä kansallinen lainsäädäntö sisältää tarkat säännökset näitä jätteitä koskevasta jätehuollosta ja jos se voi johtaa sellaisen ympäristönsuojelun tason varmistamiseen, joka vastaa direktiivillä 75/442, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/156, ja erityisesti sen 4, 8 ja 15 artiklalla taattua tasoa.

               3)

               Direktiiviä 91/271 ei voida viemärijärjestelmästä vuotavaa jätevettä koskevan jätehuollon osalta pitää lex specialis -säännöksenä suhteessa direktiiviin 75/442, eikä sitä näin voida soveltaa viimeksi mainitun direktiivin 2 artiklan 2 kohdan nojalla.

      (1)  EUVL C 205, 20.8.2005.


title: Asia T-339/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 11.12.2008 — Kreikka v. komissio (Maatalous — Viinin yhteinen markkinajärjestely — Viiniviljelmien rakenneuudistuksen ja uusiin lajikkeisiin siirtymisen toteuttamiseksi myönnettävät tuet — Asetus (EY) N:o 1493/1999 — Jäsenvaltioille myönnettyjen määrärahojen lopullinen jako — Päätös 2006/669/EY — Asetuksen (EY) N:o 1227/2000 16 artiklan 1 kohdassa säädetyn määräajan pakottavuus — Lojaalin yhteistyön, vilpittömän mielen ja hyvän hallinnon periaatteet sekä suhteellisuus- ja tehokkuusperiaatteet)

text:
               7.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/28

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 11.12.2008 — Kreikka v. komissio
   (Asia T-339/06) (1)

   (Maatalous - Viinin yhteinen markkinajärjestely - Viiniviljelmien rakenneuudistuksen ja uusiin lajikkeisiin siirtymisen toteuttamiseksi myönnettävät tuet - Asetus (EY) N:o 1493/1999 - Jäsenvaltioille myönnettyjen määrärahojen lopullinen jako - Päätös 2006/669/EY - Asetuksen (EY) N:o 1227/2000 16 artiklan 1 kohdassa säädetyn määräajan pakottavuus - Lojaalin yhteistyön, vilpittömän mielen ja hyvän hallinnon periaatteet sekä suhteellisuus- ja tehokkuusperiaatteet)
   (2009/C 32/52)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asianosaiset

      Kantaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: I. Chalkias et S. Papaioannou)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: H. Tserepa-Lacombe, M. Konstantinidis ja F. Jimeno Fernández)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne määrärahojen lopullisesta jaosta jäsenvaltioittain tietyille hehtaarimäärille varainhoitovuonna 2006 neuvoston asetuksen (EY) N:o 1493/1999 mukaisen viiniviljelmien rakenneuudistuksen ja uusiin lajikkeisiin siirtymisen toteuttamiseksi 4.10.2006 tehdyn komission päätöksen 2006/669/EY (EUVL L 275, s. 62) kumoamiseksi
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 326, 30.12.2006.


title: Asia C-295/07 P: Valitus, jonka Euroopan yhteisöjen komissio on tehnyt 20.6.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-369/07, Département du Loiret (Ranska), jota tukee Scott SA, v. Euroopan yhteisöjen komissio, 29.3.2007 antamasta tuomiosta

text:
               8.9.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/19

         Valitus, jonka Euroopan yhteisöjen komissio on tehnyt 20.6.2007 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-369/07, Département du Loiret (Ranska), jota tukee Scott SA, v. Euroopan yhteisöjen komissio, 29.3.2007 antamasta tuomiosta
   (Asia C-295/07 P)
   (2007/C 211/36)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: J. Flett)

      Muut osapuolet: Département du Loiret (Ranska), Scott SA
   Vaatimukset

               —

               Valitus on katsottava perustelluksi, ja näin ollen valituksenalainen tuomio on kumottava kokonaisuudessaan.

               —

               Asia on ratkaistava lopullisesti ja on katsottava, että päätös 2002/14/EY (1) on riittävästi perusteltu siltä osin kuin kyse on yhdistetystä korkokannasta tai sen sijaan, mikäli yhteisöjen tuomioistuimen on katsottava, että asia ei ole ratkaisukelpoinen, sen on palautettava asia ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ratkaistavaksi.

               —

               Kantaja on velvoitettava vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan sekä korvaamaan komissiolle oikeudenkäyntimenettelystä yhteisöjen tuomioistuimessa ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

               —

               Scott SA on velvoitettava vastaamaan sille kahdesta oikeudenkäyntimenettelystä aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi kahdeksaan valitusperusteeseen väittäen aluksi, että valituksenalainen tuomio perustuu virheelliseen näkemykseen valtiontukia koskevista yhteisön säännöistä, jotka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on virheellisesti samaistanut yritysten välistä kilpailua koskeviin sääntöihin sääntöjenvastaisen tuen takaisinperimismääräyksen antohetkellä eikä jäsenvaltioiden välistä kilpailua koskeviin sääntöihin mainitun tuen tosiasiallisena myöntämisajankohtana.
   Ensimmäisellä valitusperusteellaan valittaja väittää vastoin sitä, mitä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi valituksenalaisessa tuomiossa, että päätös, jossa määrätään sääntöjenvastaisesti myönnetyn tuen takaisinperimisestä, on riittävästi perusteltu, mikäli yksinkertaisella matemaattisella laskutoimituksella voidaan todeta, mitä laskentatapaa on käytetty. Tästä juuri on kyse nyt esillä olevassa tapauksessa, koska kaikki myönnetyn tuen määrää, korkokantaa, kestoa ja takaisin perittävää määrää koskevat olennaiset tiedot esitetään sen päätöksessä.
   Toisella valitusperusteellaan valittaja väittää, että yhdistetyn korkokannan käyttö ilmaistiin joka tapauksessa epäsuorasti sen päätöksen perusteluissa, kun otetaan huomioon ilmoitetut tavoitteet tuesta johtuvien etujen poistamiseksi ja aikaisemman tilanteen palauttamiseksi. Tältä kannalta katsottuna takaisin perittävään summaan sovellettavan korkokannan oli välttämättä oltava yhdistetty korkokanta, jotta voitiin ottaa huomioon rahan arvon aleneminen ja tuensaajalle ajan myötä kertyvä etu.
   Kolmannella valitusperusteellaan komissio väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen kääntäessään todistustaakan sen vahingoksi. Kantajana ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa olevan asianosaisen nimittäin kuuluu näyttää toteen väitetty muutos sääntöjenvastaisesti myönnettyjen tukien takaisinperimismääräyksiin sovellettavaa korkokantaa koskevassa komission käytännössä, eikä viimeksi mainitun asiana ole näyttää toteen, ettei tällaista muutosta ole tehty.
   Neljännellä valitusperusteellaan valittaja katsoo, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on katsonut, ettei valittaja ole täsmentänyt, miltä osin tuensaajana oleva yhtiö sai edelleen etua kyseisen tuen takaisinperimismääräyksen antohetkellä. Komission on vahvistettava tällaisen edun olemassaolo tuen myöntämisajankohtana eikä sen takaisinperimishetkellä.
   Viidennellä ja kuudennella valitusperusteellaan komissio moittii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta nojautumisesta pohdintoihin eikä todisteisiin siltä osin kuin kyse on tuensaajana olevan yhtiön myyntihinnasta toiselle yhtiölle ja siitä, että se on katsonut, että tämä myyntihinta 11 vuotta tuen myöntämisen jälkeen oli seikka, joka komission olisi tullut ottaa huomioon takaisin perittävää määrää vahvistaessaan. Valtiontukien alalla tavoitteena nimittäin on palauttaa aikaisempi tilanne ja takaisin perittävän tuen määrä vastaa siten välttämättä alun perin myönnettyä määrää lisättynä sen tosiasialliseen takaisinperimiseen asti vuotuisilla yhdistetyillä koroilla riippumatta siitä, mitä tuensaaja on tällä välin tehnyt tuelle.
   Seitsemännellä valitusperusteellaan valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on katsonut, että se seikka, että tuen takaisinperimisen on tapahduttava kansallisten sääntöjen mukaisesti, merkitsee välttämättä sitä, että korot on laskettava yksinkertaisen kannan mukaan. Vaikka on totta, että pääoma ja korot on perittävä takaisin kansallisessa oikeudessa säädettyjen menettelyiden mukaisesti, korkokannan määrääminen, kuten myös kysymys siitä, onko tämän kannan oltava yksikertainen vai yhdistetty, kuuluu nimittäin yhteisön oikeuden eikä kansallisen oikeuden piiriin.
   Kahdeksannella valitusperusteellaan komissio väittää lopuksi, että valituksenalainen tuomio on täysin suhteeton siltä osin kuin sillä kumotaan kokonaisuudessaan sen päätös, vaikka pääoman määrä oli mahdollista erottaa korkoina maksettavasta määrästä, kuten myös yksinkertaisen korkokannan käyttö oli mahdollista erottaa yhdistetyn korkokannan käytöstä.

      (1)  Valtiontuesta, jonka Ranska on myöntänyt Scott Paper SA:lle/Kimberly-Clarkille, 12.7.2000 tehty komission päätös 2002/14/EY (EYVL 2002, L 12, s. 1).