               30.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 143/10

         EFTAn valvontaviranomaisen 16 päivänä helmikuuta 2015 Norjan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia E-6/15)
   (2015/C 143/11)
   EFTAn valvontaviranomainen, Rue Belliard 35, 1040 Bryssel, Belgia, asiamiehinään Xavier Lewis ja Clémence Perrin, nosti 16 päivänä helmikuuta 2015 EFTAn tuomioistuimessa kanteen Norjan kuningaskuntaa vastaan.
   Kantaja pyytää EFTAn tuomioistuinta

               1.

               toteamaan, että pitämällä voimassa kaavoitus- ja rakennuslain (Plan- og bygningsloven) 20–1 §:n 2 momentin sekä 22–3 §:n, tarkasteltuna yhdessä rakennusasetusten (Byggesaksforskriften) 9–1—9–4 §:n ja 11–1 §:n kanssa, jotka velvoittavat rakennustöitä suunnittelevat yritykset hankkimaan paikallisen viranomaisen luvan ennen rakennustyön aloittamista, Norja on laiminlyönyt ETA-sopimuksen liitteessä X olevassa 1 kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/123/EY, annettu 12 päivänä joulukuuta 2006, palveluista sisämarkkinoilla) 16 artiklan tai vaihtoehtoisesti ETA-sopimuksen 36 artiklan mukaiset velvoitteensa;

               2.

               velvoittamaan Norjan kuningaskuntaa maksamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeusperusta ja taustatiedot sekä kanteen tueksi esitetyt oikeusseikkoja koskevat väitteet:

               —

               Asia koskee Norjan lain (kaavoitus- ja rakennuslain 20–1 §:n 2 momentti sekä 22–3 §, tarkasteltuna yhdessä rakentamista koskevien asetusten 9–1—9–4 §:n ja 11–1 §:n kanssa) edellytystä, jonka mukaan yritysten, jotka haluavat tarjota rakennuspalveluja Norjassa, on ennen työn aloittamista saatava lupa paikalliselta viranomaiselta. Lupa on anottava ennen jokaista rakennusprojektia.

               —

               EFTAn valvontaviranomaisen mukaan laista aiheutuu rajoitus, jota ei voida perustella palveluista sisämarkkinoilla 12 päivänä joulukuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123/EY (”palveludirektiivi”)16 artiklan 1 ja 3 kohdan nojalla tai vaihtoehtoisesti, että lainkohta muodostaa ETA-sopimuksen 36 artiklassa tarkoitetun palvelujen tarjoamisen vapauden rajoituksen, jota ei voida perustella ETA-sopimuksen 33 artiklan nojalla.

               —

               Norjan mukaan kyseinen lupamenettely ei ole palveludirektiivin periaatteen vastainen, koska se voidaan perustella saman direktiivin 16 artiklan 1 ja 3 kohdan avulla.


title: Asia T-496/12: Kanne 16.11.2012 — European Drinks v. SMHV — Alexandrion Grup Romania (DRACULA BITE)

text:
               26.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/57

         Kanne 16.11.2012 — European Drinks v. SMHV — Alexandrion Grup Romania (DRACULA BITE)
   (Asia T-496/12)
   2013/C 26/116
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: European Drinks SA (Ștei, Romania) (edustaja: asianajaja V. von Bomhard)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Alexandrion Grup Romania Srl (Pleasa, Romania)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) asiassa R 682/2011-4 6.9.2012 antaman päätöksen ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki ”DRACULA BITE” luokkiin 33, 35 ja 39 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 7588288

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Romaniassa tavaramerkiksi nro 34847 luokkiin 33 ja 35 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten rekisteröity kuviomerkki ”Dracula”

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hylättiin kaikilta osin.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin.

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 42 artiklan 2 kohdan ja 42 artiklan 3 kohdan rikkominen.


title: Asia C-138/04: Euroopan yhteisöjen komission 15.3.2004 Tanskan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
               26.6.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 168/1

         Euroopan yhteisöjen komission 15.3.2004 Tanskan kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-138/04)
   (2004/C 168/01)
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 15.3.2004 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Tanskan kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat R. Lyal ja T. Fich, ja prosessiosoite on Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1.

               toteaa, että Tanskan kuningaskunta ei ole noudattanut EY 249 artiklan ja direktiivin 83/183/ETY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei myönnä henkilöille, jotka muuttavat pysyvän asuinpaikkansa lopullisesti Tanskaan, direktiivin 83/183/ETY 1 artiklan 1 kohdassa säädettyä vapautusta niin kutsutusta rekisteröintimaksusta, joka todellisuudessa vastaa kulutukseen kohdistuvaa veroa.

               2.

               velvoittaa Tanskan kuningaskunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Moottoriajoneuvojen rekisteröintimaksu kannetaan, kun ajoneuvo rekisteröidään ensimmäisen kerran Tanskassa, ja maksuvelvollisuus koskee näin ollen myös henkilöitä, jotka muuttaessaan pääasiallisen asuinpaikkansa ulkomailta Tanskaan tuovat lopullisesti maahan ajoneuvonsa Tanskassa käytettäviksi.

               —

               Komission mukaan rekisteröintimaksu on täten ”luonnollisen henkilön henkilökohtaisen omaisuuden lopullisessa maahantuonnissa toisesta jäsenvaltiosta tavanomaisesti kannettava — muu kulutukseen kohdistuva vero”, josta jäsenvaltioiden on direktiivin 1 artiklan 1 kohdan nojalla myönnettävä verovapaus.

         Rekisteröintimaksu on kiistatta ”kulutukseen kohdistuva vero”, sillä se määrätään kulutustavaralle, se lasketaan tavaran taloudellisen arvon perusteella ja se kannetaan vain yhden kerran.
   Lisäksi on kiistatta kysymys maksusta, joka on ”luonnollisen henkilön henkilökohtaisen omaisuuden lopullisessa maahantuonnissa — tavanomaisesti kannettava” vero. Se, että maksu kannetaan vasta ajoneuvoa rekisteröitäessä, ei muuta asiaa, sillä rekisteröinti on edellytys sille, että ajoneuvoa voidaan käyttää Tanskan teillä. Muuttajan suorittamalla ajoneuvon maahantuonnilla ei voida olettaa olevan muuta tarkoitusta kuin ajoneuvon käyttäminen tässä tarkoituksessa.

               —

               Komissio katsoo edelleen, että rekisteröintimaksua ei voida katsoa ”tämän omaisuuden käytöstä maan alueella kannettavaksi erityiseksi ja/tai kausiluonteiseksi maksuksi ja veroksi”, joka on direktiivin 1 artiklan 2 kohdan nojalla jätetty verovapauden ulkopuolelle.

         Tämä poikkeus koskee vain maksuja, jotka koskevat nimenomaan kyseessä olevan omaisuuden käyttöä, sekä maksuja, jotka voidaan kantaa vastikkeena jostain sellaisesta, jolla on erityinen yhteys kyseessä olevan omaisuuden käyttöön.
   Direktiivin 1 artiklan 2 kohdassa annetaan kolme esimerkkiä tällaisista maksuista, jotka voidaan jättää verovapauden ulkopuolelle, eli ”autojen rekisteröinnissä kannettavat maksut, tieliikennemaksut ja televisioluvat”. Yhteistä näille esimerkeille on se, että eivät ole kulutukseen kohdistuvia veroja, vaan ne liittyvät tavaran jatkuvaan käyttöön tai niillä varmistetaan, että yhteiskunnalle korvataan kulut, jotka liittyvät kyseessä olevien tavaroiden käyttöön.
   Viittausta autojen rekisteröinnissä kannettaviin maksuihin on komission mukaan näin ollen tulkittava siten, että se kattaa ainoastaan maksut, jotka koskevat nimenomaan ajoneuvon rekisteröintiä.
   Tämä näkemys vahvistuu edelleen, kun tarkastellaan direktiivin 1 artiklan eri kieliversioita. Lukuun ottamatta saksan- ja tanskankielistä tekstiä, joissa molemmissa käytetään samaa ilmaisua 1 ja 2 kohdassa, eli ilmaisuja ”Abgaben” ja ”afgifter”, kaikissa muissa kieliversioissa käytetään eri ilmaisuja 1 ja 2 kohdassa, eli ranskaksi ilmaisuja ”taxes” ja ”droits”, englanniksi ilmaisuja ”taxes” ja ”fees” jne. Ilmaisut ”droits” ja ”fees” voivat selvästi viitata ainoastaan maksuihin, jotka maksetaan jonkin vastikkeena.
   On täysin mahdotonta katsoa rekisteröintimaksu vastikkeen maksamiseksi, sillä kyseisen maksun suuruus lasketaan moottoriajoneuvon arvon perusteella, eli se on tällä hetkellä 105 % ajoneuvon arvonlisäverollisesta arvosta rekisteröintipäivänä 57 400 DKK:uun saakka (mikä vastaa 7 735 EUR) ja tämän ylittävältä osalta 180 %.

      (1)  Luonnollisten henkilöiden henkilökohtaisen omaisuuden lopullisessa maahantuonnissa jäsenvaltiosta sovellettavista verovapauksista 28 päivänä maaliskuuta 1983 annettu neuvoston direktiivi.


title: Asia T-313/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 12.2.2008 — Otsuka Chemical v. EFSA

text:
               12.4.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 92/46

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 12.2.2008 — Otsuka Chemical v. EFSA
   (Asia T-313/06) (1)

   (2008/C 92/92)

      Oikeudenkäyntikieli: englanti

   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 326, 30.12.2006.


title: Asia C-51/10: Valitus, jonka Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. on tehnyt 1.2.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-298/06, Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 19.11.2009 antamasta tuomiosta

text:
               1.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/17

         Valitus, jonka Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. on tehnyt 1.2.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-298/06, Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit), 19.11.2009 antamasta tuomiosta
   (Asia C-51/10)
   2010/C 113/25
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (edustaja: asianajajat A. von Mühlendahl ja H. Hartwig)

      Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-298/06 19.11.2009 antaman tuomion

               —

               palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut unionin tuomioistuimessa

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen (1) 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, koska se sovelsi virheellisiä oikeudellisia perusteita todetakseen, että valittajan tavaramerkki ei ole rekisteröintikelpoinen.
   Lisäksi valittaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin rikkoi yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, 76 artiklaa tai molempia, koska se ei ottanut asianmukaisella tavalla huomioon SMHV:n käytäntöä sellaisten tavaramerkkien rekisteröimisen osalta, jotka käsittävät lukuja tai joissa mainitaan julkaisujen sisältö.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, s. 1).


title: Asia T-316/10: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 17.2.2011 — HIM v. komissio

text:
               9.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 17.2.2011 — HIM v. komissio
   (Asia T-316/10) (1)

   2011/C 113/44
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Viidennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 274, 9.10.2010.


title: Asia C-615/13 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16.7.2015 – Valittajina ClientEarth ja Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) sekä muina osapuolina Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen (EFSA) ja Euroopan komissio (Valitus — Oikeus tutustua Euroopan unionin toimielinten asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — 4 artiklan 1 kohdan b alakohta — Asetus (EY) N:o 45/2001 — 8 artikla — Poikkeus tutustumisoikeuteen — Henkilötietojen suoja — Henkilötietojen käsite — Edellytykset henkilötietojen siirrolle — Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen (EFSA) ohjeluonnoksesta, joka koskee tieteellistä aineistoa, joka on oheistettava kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamista koskeviin lupahakemuksiin, esitetyn kunkin huomautuksen laatijan nimi — Asiakirjoihin tutustumisen epääminen)

text:
               21.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 16.7.2015 – Valittajina ClientEarth ja Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) sekä muina osapuolina Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen (EFSA) ja Euroopan komissio
   (Asia C-615/13 P) (1)

   ((Valitus - Oikeus tutustua Euroopan unionin toimielinten asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - 4 artiklan 1 kohdan b alakohta - Asetus (EY) N:o 45/2001 - 8 artikla - Poikkeus tutustumisoikeuteen - Henkilötietojen suoja - Henkilötietojen käsite - Edellytykset henkilötietojen siirrolle - Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen (EFSA) ohjeluonnoksesta, joka koskee tieteellistä aineistoa, joka on oheistettava kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamista koskeviin lupahakemuksiin, esitetyn kunkin huomautuksen laatijan nimi - Asiakirjoihin tutustumisen epääminen))
   (2015/C 311/05)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittajat: ClientEarth ja Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (edustaja: asianajaja P. Kirch)

      Muut osapuolet: Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen (EFSA) (asiamiehet: D. Detken ja C. Pintado, avustajanaan advocaat R. Van der Hout) ja Euroopan komissio (asiamiehet: B. Martenczuk ja L. Pignataro-Nolin)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan tietosuojavaltuutettu (EDPS) (asiamiehet: A. Buchta ja M. Pérez Asinari)

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin yleisen tuomioistuimen tuomio ClientEarth ja PAN Europe v. EFSA (T-214/11, EU:T:2013:483) kumotaan.

               2)

               Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen (EFSA) 12.12.2011 tekemä päätös kumotaan.

               3)

               Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen (EFSA) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan ClientEarthin ja Pesticide Action Network Europen (PAN Europe) oikeudenkäyntikulut muutoksenhakumenettelyssä ja menettelyssä ensimmäisessä oikeusasteessa.

               4)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan muutoksenhakumenettelyssä ja menettelyssä ensimmäisessä oikeusasteessa.

               5)

               Euroopan tietosuojavaltuutettu (EDPS) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan muutoksenhakumenettelyssä.

      (1)  EUVL C 71, 8.3.2014.


title: Asia T-100/04: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.3.2008 — Giannini v. komissio (Virkamiehet — Avoin kilpailu — Hakijan jättäminen merkitsemättä varallaololuetteloon — Kokeissa tapahtuneet virheellisyydet, jotka voivat vääristää lopputuloksen — Yhdenvertainen kohtelu — Kumoamiskanne — Vahingonkorvauskanne)

text:
               26.4.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 107/23

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.3.2008 — Giannini v. komissio
   (Asia T-100/04) (1)

   (Virkamiehet - Avoin kilpailu - Hakijan jättäminen merkitsemättä varallaololuetteloon - Kokeissa tapahtuneet virheellisyydet, jotka voivat vääristää lopputuloksen - Yhdenvertainen kohtelu - Kumoamiskanne - Vahingonkorvauskanne)
   (2008/C 107/37)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Massimo Giannini (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat G. Vandersanden ja L. Levi)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: aluksi L. Lozano Palacios ja M. Velardo, sittemmin G. Berscheid, avustajaan asianajaja M. Genton)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhtäältä varallaololuettelon laatimiseksi myöhempää palvelukseen ottamista varten taloustieteen ja tilastotieteen alojen hallintovirkamiehistä (A7/A6) järjestetyn kilpailun (EYVL 2001, C 240 A, s. 12) valintalautakunnan päätöksen kumoamista koskeva vaatimus ja toisaalta vahingonkorvausvaatimus
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan kolme neljäsosaa Massimo Gianninin oikeudenkäyntikuluista.

               3)

               Massimo Giannini vastaa yhdestä neljäsosasta omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 106, 30.4.2004.


title: Asia C-403/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 23.10.2007 — Euroopan parlamentti v. Euroopan yhteisöjen komissio (Kumoamiskanne — Komission päätös, jolla hyväksytään Filippiinien rajaturvallisuuteen liittyvä hanke — Asetuksen (ETY) N:o 443/92 perusteella tehty päätös — Komission täytäntöönpanovalta — Rajat)

text:
               22.12.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 315/8

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 23.10.2007 — Euroopan parlamentti v. Euroopan yhteisöjen komissio
   (Asia C-403/05) (1)

   (Kumoamiskanne - Komission päätös, jolla hyväksytään Filippiinien rajaturvallisuuteen liittyvä hanke - Asetuksen (ETY) N:o 443/92 perusteella tehty päätös - Komission täytäntöönpanovalta - Rajat)
   (2007/C 315/13)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet R. Passos, E. Waldherr, K. Lindahl ja G. Mazzini)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet C. Tufvesson ja A. Bordes)

      Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Espanjan kuningaskunta (asiamies J. M. Rodríguez Cárcamo)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Rahoitusavusta ja teknisestä avusta Aasian ja Latinalaisen Amerikan kehitysmaille sekä taloudellisesta yhteistyöstä näiden maiden kanssa 25.2.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 443/92 (EYVL L 52, s. 1) täytäntöönpanemiseksi tehdyn komission päätöksen (ASIA/2004/016-924; budjettikohta 19 1002), jolla hyväksyttiin Filippiinien rajaturvallisuuteen liittyvä hanke, kumoaminen
   Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan yhteisöjen komission päätös (Philippine Border Management Project, ASIA/2004/016-924), jolla hyväksyttiin Filippiinien tasavallan rajaturvallisuuteen liittyvä, Euroopan unionin yleisen talousarvion budjettikohdasta 19 10 02 rahoitettava hanke, kumotaan.

               2)

               Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Espanjan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 10, 14.1.2006.


title: Asia T-286/11 P: Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 6.6.2011 virkamiestuomioistuimen asiassa F-21/10, Luigi Marcuccio v. Euroopan komissio, 16.3.2011 antamasta määräyksestä

text:
               6.8.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 232/35

         Valitus, jonka Luigi Marcuccio on tehnyt 6.6.2011 virkamiestuomioistuimen asiassa F-21/10, Luigi Marcuccio v. Euroopan komissio, 16.3.2011 antamasta määräyksestä
   (Asia T-286/11 P)
   2011/C 232/62
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Luigi Marcuccio (Tricase, Italia) (edustaja: asianajaja G. Cipressa)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan valituksenalaisen määräyksen kokonaisuudessaan ja poikkeuksetta ja lisäksi ensisijaisesti:

               —

               hyväksymään kaikki vaatimukset, jotka on esitetty ensimmäisessä oikeusasteessa

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan valittajalle kaikki ne kulut, joita tälle on aiheutunut valituksenalaisen ensimmäisessä oikeusasteessa annetun ratkaisun osalta, tai toissijaisesti:

               —

               palauttamaan asian Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen käsiteltäväksi eri kokoonpanossa, jotta tämä ratkaisisi asian uudelleen kunkin sellaisen vaatimuksen osalta, joihin näiden vaatimusten edellisissä kohdissa viitataan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa kahteen valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu perustelujen täydelliseen puuttumiseen ”korvausvaatimusten” osalta

                           —

                           Valittaja vetoaa tutkinnan laiminlyömisen ja tosiseikkojen vääristämisen osalta siihen, että unionin toimielinten sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun syntymistä koskevia oikeussääntöjä, kaikille kyseisille toimielimille ja Euroopan unionin tuomioistuimelle kuuluvan perusteluvelvollisuuden käsitettä ja Euroopan unionin toimielimen lainvastaisen toiminnan käsitettä on tulkittu ja sovellettu virheellisesti ja kohtuuttomasti.

               2)

               Toinen valitusperuste, joka perustuu siihen, että ensimmäisessä oikeusasteessa asiaa käsitelleen tuomioistuimen ”oikeudenkäyntikuluja” koskevat ratkaisut ovat lainvastaisia

                           —

                           Valittaja väittää tältä osin, että se, että oikeusriidan asianosainen velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimelle tälle aiheutuneet kulut työjärjestyksen 94 artiklan perusteella, voi perustua ainoastaan sellaisiin seikkoihin, jotka ovat tiiviissä yhteydessä kyseiseen asiaan, eikä sellaisiin käyttäytymiseen, johon saman asianosaisen väitetään syyllistyneen muissa asioissa.


title: Asia T-126/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.6.2013 — Interroll v. SMHV (Inspired by efficiency) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin Inspired by efficiency rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               3.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 225/76

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 6.6.2013 — Interroll v. SMHV (Inspired by efficiency)
   (Asia T-126/12) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin Inspired by efficiency rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2013/C 225/169
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Interroll Holding AG (Sant’Antonino, Sveitsi) (edustajat: asianajajat R. Böhm ja N. Ehlers)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: A. Poch)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 12.1.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 1280/2011-1), joka koskee hakemusta sanamerkin Inspired by efficiency rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Interroll Holding AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 157, 2.6.2012.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 14 päivänä heinäkuuta 2005, asiassa T-371/03, Vincenzo Le Voci vastaan Euroopan unionin neuvosto (Henkilöstö — Sisäinen kilpailu — Päätös olla hyväksymättä hakijaa suullisiin kokeisiin — Kilpailuilmoituksen vastainen menettely — Sellainen kokeissa tapahtunut säännönvastaisuus, joka vääristää niiden tulokset — Yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaate — Hyvän hallinnon periaate)

text:
               17.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 229/15

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   14 päivänä heinäkuuta 2005,
   asiassa T-371/03, Vincenzo Le Voci vastaan Euroopan unionin neuvosto (1)

   (Henkilöstö - Sisäinen kilpailu - Päätös olla hyväksymättä hakijaa suullisiin kokeisiin - Kilpailuilmoituksen vastainen menettely - Sellainen kokeissa tapahtunut säännönvastaisuus, joka vääristää niiden tulokset - Yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaate - Hyvän hallinnon periaate)
   (2005/C 229/30)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asiassa T-371/03, Vincenzo Le Voci, Euroopan unionin neuvoston virkamies, kotipaikka Bryssel (Belgia), edustajanaan asianajajat G. van der Wal ja E. Oude Elferink, vastaan Euroopan unionin neuvosto (asiamiehinään M. Sims ja F. Anton), jossa kantaja vaatii yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan neuvoston sisäiseen kilpailuun A/270 liittyvät toimet tai toissijaisesti kilpailun valintalautakunnan päätöksen olla hyväksymättä kantajaa kyseisen kilpailun suullisiin kokeisiin, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Jaeger sekä tuomarit V. Tilli ja O. Czúcz, kirjaaja: hallintovirkamies C. Kristensen, on antanut 14.7.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 21, 24.1.2004.


title: Asia C-442/11: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (Chancery Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 26.8.2011 — Novartis AG v. Actavis UK Ltd

text:
               22.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 311/27

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (Chancery Division) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 26.8.2011 — Novartis AG v. Actavis UK Ltd
   (Asia C-442/11)
   2011/C 311/44
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   High Court of Justice (Chancery Division)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Novartis AG

      Vastaaja: Actavis UK Ltd

      Ennakkoratkaisukysymys

               1)

               Silloin kun asetuksessa (EY) N:o 469/2009 (1) annetun määritelmän mukaiselle tuotteelle on annettu tiettyä vaikuttavaa ainetta koskeva lisäsuojatodistus, merkitseekö niille oikeuksille, jotka todistus asetuksen 5 artiklan nojalla antaa asetuksen 4 artiklassa määritellyn suojan sisällön osalta, loukkausta:

                           i)

                           sellainen lääke, joka sisältää kyseistä vaikuttavaa ainetta (tässä tapauksessa valsartaania) yhdistelmänä yhden tai useamman muun vaikuttavan aineen (tässä tapauksessa hydroklooritiatsidin) kanssa, vai

                           ii)

                           ainoastaan sellainen lääke, joka sisältää kyseistä vaikuttavaa ainetta (tässä tapauksessa valsartaania) ainoana vaikuttavana aineena?

      (1)  Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 469/2009 (EUVL L 152, s. 1)


title: Asia F-70/12: Virkamiestuomioistuimen määräys 13.12.2012 — Parikka v. SEAE

text:
               9.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/33

         Virkamiestuomioistuimen määräys 13.12.2012 — Parikka v. SEAE
   (Asia F-70/12) (1)

   2013/C 38/66
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu virkamiestuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 258, 25.8.2012, s. 29.


               29.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 357/31

         Liechtensteinin Fürstlicher Oberster Gerichtshofin 9. heinäkuuta 2015 esittämä pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa Rainer Armbruster v Swiss Life (Liechtenstein) AG
   (Asia E-16/15)
   (2016/C 357/11)
   Fürstlicher Oberster Gerichtshof, Liechtenstein (Liechtensteinin korkein oikeus) on pyytänyt 9. heinäkuuta 2015 päivätyllä kirjeellä EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antavaa lausuntoa asiassa Rainer Armbruster vastaan Swiss Life (Liechtenstein) AG. Kirje saapui tuomioistuimen kansliaan 9. heinäkuuta 2015 ja koskee seuraavia kysymyksiä:

               1.

               Onko henkivakuutuksesta 5 päivänä marraskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/83/EY 36 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että kyseisessä kohdassa sekä liitteessä III olevan A kohdan a.11 ja a.12 alakohdissa sekä B kohdan b.2 alakohdassa tarkoitettuja sijoitussidonnaisia henkivakuutussopimuksia koskevia tiedonantovelvollisuuksia on noudatettava myös silloin, kun henkilö hankkii sopimuksen siirrolla sijoitussidonnaisen henkivakuutuksen toiselta henkilöltä vakuutuksenantajan suostumuksella (”jälleenmyydyt henkivakuutukset”)?

         Mikäli tuomioistuin vastaa ensimmäiseen kysymykseen myöntävästi, esitetään seuraava jatkokysymys:

               2.

               Onko henkivakuutuksesta annetun direktiivin 2002/83/EY 36 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että silloin kun sijoitussidonnainen henkivakuutussopimus on hankittu oikeustoimella, on uudelle vakuutuksenottajalle annettava vain yleisluonteista tietoa vai onko henkivakuutusyhtiön toimitettava uudelle vakuutuksen ottajalle juuri kyseistä vakuutustuotetta koskevaa tietoa, erityisesti nykyisen vakuutuksenottajan ja sopimuksen luovutuksensaajan riskiprofiilien eroista?

               3.

               Onko henkivakuutusta koskevan direktiivin 2002/83/EY liitteessä III olevan B kohdan b.2 alakohdan säännökset vakuutuksenantajan velvoitteista saatettu asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä, vaikka kansallisessa lainsäädännössä (Versicherungsaufsichtsgesetz (VersAG), laki vakuutusvalvonnasta, liitteessä 4 olevan II kohdan 2 alakohta) säädetään sijoitussidonnaisista henkivakuutussopimuksista, että sopimuksen voimassaoloaikana tietoa on annettava henkivakuutussopimuksen perustana olevista sijoituksista ja siihen sisältyvistä varoista vain silloin, kun annettujen tietojen muutokset aiheutuvat lainsäädännön muuttumisesta mutta eivät sen lisäksi vakuutusehtojen muuttumisesta (direktiivin 2002/83/EY liitteessä III olevan B kohdan b.2 alakohta)?


title: Asia T-249/13: Kanne 2.5.2013 — MHCS v. SMHV — Ambra (DORATO)

text:
               20.7.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 207/39

         Kanne 2.5.2013 — MHCS v. SMHV — Ambra (DORATO)
   (Asia T-249/13)
   2013/C 207/65
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: MHCS (Epernay, Ranska) (edustajat: lakimiehet P. Boutron, N. Moya Fernández ja L-E. Balleydier)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Ambra S.A. (Varsova, Puola)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               Ottamaan kanteen liitteineen tutkittavaksi

               —

               Kumoamaan toisen valituslautakunnan päätöksen

               —

               Velvoittamaan SMHV:n ja väliintulijan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Vastapuoli valituslautakunnassa

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki, joka sisältää pullon kaulaetiketin ja sanaosan DORATO luokkaan 33 kuuluville tavaroille — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 9 131 228

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kantaja

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kuviomerkit, jotka sisältävät pullon kaulaetiketin luokkaan 33 kuuluville tavaroille

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hylättiin.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin.

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen


title: Asia C-394/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 31.1.2013 (Komisia za zashtita ot diskriminatsian (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Valeri Hariev Belov v. CHEZ Elektro Balgaria AD ym. (Ennakkoratkaisupyyntö — SEUT 267 artikla — Kansallisen tuomioistuimen käsite — Unionin tuomioistuimen toimivallan puuttuminen)

text:
               23.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 31.1.2013 (Komisia za zashtita ot diskriminatsian (Bulgaria) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Valeri Hariev Belov v. CHEZ Elektro Balgaria AD ym.
   (Asia C-394/11) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 267 artikla - Kansallisen tuomioistuimen käsite - Unionin tuomioistuimen toimivallan puuttuminen)
   2013/C 86/06
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Komisia za zashtita ot diskriminatsia

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Valeri Hariev Belov

      Vastapuolet: CHEZ Elektro Balgaria AD, Lidia Georgieva Dimitrova, Roselina Dimitrova Kostova, Kremena Stoyanova Stoyanova, CHEZ Razpredelenie Balgaria AD, Ivan Kovarzhchik, Atanas Antonov Dandarov, Irzhi Postolka, Vladimir Marek ja Darzhavna Komisia po energiyno i vodno regulirane

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Komisia za zashtita ot diskriminatsia — Rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta 29.6.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/43/EY (EYVL L 180, s. 22) 2 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdan, 3 artiklan 1 kohdan h alakohdan ja 8 artiklan 1 kohdan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 38 artiklan, energian loppukäytön tehokkuudesta ja energiapalveluista sekä neuvoston direktiivin 93/76/ETY kumoamisesta 5.4.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/32/EY (EUVL L 114, s. 64) johdanto-osan 29 perustelukappaleen, 1 artiklan ja 13 artiklan 1 kohdan, sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 96/92/EY kumoamisesta — Käytöstäpoisto- ja jätehuoltotoimia koskevat lausumat — 26.6.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/54/EY (EUVL L 176, s. 37) 3 artiklan 5 kohdan ja sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/72/EY (EUVL L 211, s. 55) 3 artiklan 7 kohdan tulkinta — Hallintokäytäntö, jossa sähkönjakeluyritys voi vapaasti sijoittaa sähkömittareita romanikaupunginosissa kaduille sähköpylväisiin sellaiselle korkeudelle, johon käyttäjät eivät ylety, minkä takia näiden kaupunginosien kuluttajat eivät pääse katsomaan mittariaan, kun taas romanikaupunginosien ulkopuolella sähkömittarit on sijoitettu sellaiselle korkeudelle, että niihin ylettyy — Sähkön loppukäyttäjän oikeus tai intressi tarkastaa säännöllisesti sähkömittarin lukemat — Todistustaakka syrjintäasioissa

      Tuomiolauselma

   Unionin tuomioistuin ei ole toimivaltainen vastaamaan kysymyksiin, jotka Komisia za zashtita ot diskriminatsia on esittänyt 19.7.2011 päivätyssä ennakkoratkaisupyynnössään.

      (1)  EUVL C 298, 8.10.2011.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 15 päivänä maaliskuuta 2001 yhdistetyissä asioissa C-279/99, C-293/99, C-296/99, C-330/99 ja C-336/99, Petrovilla & Bortolotti SpA ym. vastaan Direzione delle Entrate per la Provincia di Trento, Hôtel Bellavista di Litterini Valter e Nadia Snc ym. vastaan Ufficio Imposte Dirette di Tione di Trento, ja Centro di Servizio delle Imposte Dirette e Indirette di Trento, Tumedei SpA vastaan Centro di Servizio delle Imposte Dirette e Indirette di Trento (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohta – Vastaus, joka on selvästi pääteltävissä oikeuskäytännöstä)

text:
C 200/36                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        14.7.2001
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                             ten nettovarallisuuden perusteella määräytyvän veron kaltaista veroa
                                                                         silloinkaan, kun kyseinen vero kannetaan nettovarallisuudesta, johon
                                                                         sisältyy vuosittaisesta taseesta ilmenevä yhtiöpääoma.
                       (ensimmäinen jaosto)
                                                                         (1) EYVL C 333, 20.11.1999 (C-279/99, C-296/99, C-336/99); EYVL
                                                                              C 314, 30.10.1999 (C-293/99); EYVL C 352, 4.12.1999
                  15 päivänä maaliskuuta 2001                                 (C-330/99).
yhdistetyissä asioissa C-279/99, C-293/99, C-296/99,
C-330/99 ja C-336/99, Petrovilla & Bortolotti SpA ym.
vastaan Direzione delle Entrate per la Provincia di Trento,
Hôtel Bellavista di Litterini Valter e Nadia Snc ym. vastaan
Ufficio Imposte Dirette di Tione di Trento, ja Centro di
Servizio delle Imposte Dirette e Indirette di Trento,                            YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
Tumedei SpA vastaan Centro di Servizio delle Imposte
                  Dirette e Indirette di Trento (1)
                                                                                (kuudes jaosto)
(Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohta – Vastaus, joka on                                     5 päivänä huhtikuuta 2001
             selvästi pääteltävissä oikeuskäytännöstä)
                                                                         asiassa C-518/99 (Cour d’appel de Bruxellesin esittämä
                                                                         ennakkoratkaisupyyntö), Richard Gaillard vastaan Alaya
                          (2001/C 200/65)                                                               Chekili (1)
                                                                         (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohta – Brysselin yleissopi-
                                                                         mus – Brysselin yleissopimuksen 16 artiklan 1 kohta –
                      (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                         Yksinomainen toimivalta asiassa, joka koskee esineoikeutta
                                                                         kiinteään omaisuuteen – Soveltamisala – Kanne kiinteistö-
                                                                           kaupan purkamiseksi ja vahingonkorvauksen saamiseksi)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                                              (2001/C 200/66)
Yhdistetyissä asioissa C-279/99, C-293/99, C-296/99,                                           (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
C-330/99 ja C-336/99, jotka Commissione tributaria di primo
grado di Trento (Italia) on saattanut EY 234 artiklan nojalla
yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäviksi saadakseen tässä kan-           (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
sallisessa tuomioistuimessa vireillä olevissa asioissa Petrovilla                      tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
& Bortolotti SpA vastaan Direzione delle Entrate per la
Provincia di Trento (C-279/99), Energy Service Srl vastaan               Asiassa C-518/99, jonka Cour d’appel de Bruxelles (Belgia) on
Direzione delle Entrate per la Provincia di Trento (C-293/99),           saattanut yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi tuomiois-
Pavarini Components SpA vastaan Direzione delle Entrate per              tuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityis-
la Provincia di Trento (C-296/99), Hôtel Bellavista di Litterini         oikeuden alalla koskevan 27 päivänä syyskuuta 1968 allekirjoi-
Valter e Nadia Snc, Cattoni Hôtel Plaza di Cattoni Gian Carlo e          tetun yleissopimuksen tulkitsemisesta yhteisöjen tuomioistui-
C. Snc ja Villa Luti Srl vastaan Ufficio Imposte Dirette di Tione        messa 3 päivänä kesäkuuta 1971 tehdyn pöytäkirjan nojalla
di Trento, Centro di Servizio delle Imposte Dirette e Indirette          saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä ole-
di Trento (C-330/99), ennakkoratkaisun pääoman hankinnasta               vassa asiassa Richard Gaillard vastaan Alaya Chekili ennakko-
kannettavista välillisistä veroista 17 päivänä heinäkuuta 1969           ratkaisun edellä mainitun 27 päivänä syyskuuta 1968 allekir-
annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY (EYVL L 249,                    joitetun yleissopimuksen (EYVL 1972, L 299, s. 32) 16 artiklan
s. 25), sellaisena kuin se on muutettuna 10.6.1985 annetulla             1 kohdan tulkinnasta, sellaisena kuin yleissopimus on muutet-
neuvoston direktiivillä 85/303/ETY (EYVL L 156, s. 23),                  tuna Tanskan kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian
tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto),               ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan liittymisestä
toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Wathelet                 kyseiseen yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 9 päivänä lokakuu-
sekä tuomarit P. Jann (esittelevä tuomari) ja L. Sevón, julkisasia-     ta 1978 tehdyllä yleissopimuksella (EYVL L 304, s. 1, muutettu
mies: L. A. Geelhoed, kirjaaja: R. Grass, on antanut 15.3.2001           teksti s. 77) sekä Helleenien tasavallan liittymisestä kyseiseen
määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:                                yleissopimukseen ja pöytäkirjaan 25 päivänä lokakuuta 1982
                                                                         tehdyllä yleissopimuksella (EYVL L 388, s. 1), yhteisöjen
                                                                         tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston
Pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista 17 päivänä       puheenjohtaja C. Gulmann sekä tuomarit V. Skouris,
heinäkuuta 1969 annettu neuvoston direktiivi 69/335/ETY, sellai-         J.-P. Puissochet, R. Schintgen (esittelevä tuomari) ja N. Colneric,
sena kuin se on muutettuna 10.6.1985 annetulla neuvoston                 julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: R. Grass, on antanut 5.4.2001
direktiivillä 85/303/ETY, ei estä kantamasta pääomayhtiöiltä yritys-     määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:


title: Asia C-345/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 13.6.2013 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2002/91/EY — Rakennusten energiatehokkuus — 7 artiklan 1 ja 2 kohta, 9 artikla, 10 artikla ja 15 artiklan 1 kohta — Virheellinen täytäntöönpano — Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti — Direktiivi 2010/31/EU — 29 artikla)

text:
               3.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 225/38

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 13.6.2013 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-345/12) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2002/91/EY - Rakennusten energiatehokkuus - 7 artiklan 1 ja 2 kohta, 9 artikla, 10 artikla ja 15 artiklan 1 kohta - Virheellinen täytäntöönpano - Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytäntöönpanon laiminlyönti - Direktiivi 2010/31/EU - 29 artikla)
   2013/C 225/64
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: E. Montaguti ja K. Herrmann)

      Vastaaja: Italian tasavalta (asiamies: G. Palmieri, avustajanaan avvocato dello Stato A. De Stefano)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Laiminlyönti antaa säädetyssä määräajassa kaikki rakennusten energiatehokkuudesta 16.12.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/91/EY (EYVL L 1, s. 65) 7 artiklan 1 ja 2 kohdan, 10 artiklan sekä 15 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä rakennusten energiatehokkuudesta 19.5.2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/31/EU (EUVL L 153, s. 13) 29 artiklan kanssa, noudattamisen edellyttämät säännökset

      Tuomiolauselma

               1)

               Italian tasavalta ei ole noudattanut rakennusten energiatehokkuudesta 16.12.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/91/EY (EYVL L 1, s. 65) 7 artiklan 1 ja 2 kohdan, 10 artiklan sekä 15 artiklan 1 kohdan, luettuna yhdessä rakennusten energiatehokkuudesta 19.5.2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/31/EU (EUVL L 153, s. 13) 29 artiklan kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole säätänyt direktiivin 2002/91 7 artiklan ja 10 artiklan mukaisesta velvollisuudesta antaa energiatehokkuustodistus rakennusta myytäessä tai vuokrattaessa, ja koska se ei ole ilmoittanut Euroopan komissiolle direktiivin 2002/91 9 artiklan täytäntöönpanoa koskevista toimenpiteistä.

               2)

               Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 287, 22.9.2012.


title: Asia C-439/10: Unionin tuomioistuimen määräys (viides jaosto) 7.12.2010 (Curtea de Apel Bacăun (Romania) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — SC DRA SPEED SRL v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău (Ennakkoratkaisupyyntö — Tosiseikkojen kuvaus puuttuu — Tutkimatta jättäminen)

text:
               26.2.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/17

         Unionin tuomioistuimen määräys (viides jaosto) 7.12.2010 (Curtea de Apel Bacăun (Romania) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — SC DRA SPEED SRL v. Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău
   (Asia C-439/10) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Tosiseikkojen kuvaus puuttuu - Tutkimatta jättäminen)
   2011/C 63/32
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel Bacău

      Asianosaiset

      Kantaja: SC DRA SPEED SRL

      Vastaaja: Direcția Generală a Finanțelor Publice Bacău, Administrația Finanțelor Publice Bacău

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Curtea de Apel Bacău Secția Comercială, Contencios Administrativ și Fiscal — Sellaisten käytettyjen ajoneuvojen rekisteröinti, jotka on aikaisemmin rekisteröity muissa jäsenvaltioissa — Ympäristövero, joka kannetaan autoista, kun ne rekisteröidään ensimmäisen kerran jäsenvaltiossa — Kansallisen lainsäädännön yhteensoveltuvuus SEUT 110 artiklan kanssa — Syrjivä kohtelu sellaisiin käytettyihin ajoneuvoihin verrattuna, jotka on jo rekisteröity kyseisen jäsenvaltion alueella ja joista ei kanneta mainittua veroa, kun ne myydään myöhemmin ja rekisteröidään uudelleen

      Määräysosa

   Curtea de Apel Bacăun 1.9.2010 tekemällään päätöksellä esittämän ennakkoratkaisupyynnön tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

      (1)  EUVL C 328, 4.12.2010.


title: Asia T-664/16: Kanne 14.9.2016 – PJ v. EUIPO – Erdmann & Rossi (Erdmann & Rossi)

text:
               6.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 70/22

         Kanne 14.9.2016 – PJ v. EUIPO – Erdmann & Rossi (Erdmann & Rossi)
   (Asia T-664/16)
   (2017/C 070/31)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: PJ (edustaja: asianajaja B. Schürmann)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Erdmann & Rossi GmbH (Berliini, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki Erdmann & Rossi – EU-tavaramerkki nro 10 310 481

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 18.7.2016 asiassa R 1670/2015-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut sekä kulut mitättömyysmenettelystä valituslautakunnassa ja mitättömyysosastossa.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 52, 56, 63, 75 ja 76 artiklaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 2868/95 50, 55 ja 94 sääntöä on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 216/96 12 artiklaa on rikottu.

               —

               Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklaa on rikottu.

               —

               Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 ja 48 artiklaa on rikottu.


title: Asia C-172/06: Yhteisöjen tuomioistuimen seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräys 13.6.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta

text:
               25.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 199/24

         Yhteisöjen tuomioistuimen seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräys 13.6.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Espanjan kuningaskunta
   (Asia C-172/06) (1)

   (2007/C 199/39)

      Oikeudenkäyntikieli: espanja

   Seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 131, 3.6.2006.


title: Asia T-249/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.5.2013 — Sanco v. SMHV — Marsalman (kanaa esittävä kuviomerkki) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kanaa esittävän kuviomerkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi kansallinen kanaa esittävä tavaramerkki — Suhteellinen hylkäysperuste — Tavaroiden ja palvelujen samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               22.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 178/8

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.5.2013 — Sanco v. SMHV — Marsalman (kanaa esittävä kuviomerkki)
   (Asia T-249/11) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kanaa esittävän kuviomerkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi kansallinen kanaa esittävä tavaramerkki - Suhteellinen hylkäysperuste - Tavaroiden ja palvelujen samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2013/C 178/14
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Sanco, SA (Barcelona, Espanja) (edustaja: asianajaja A. Segura Roda)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Marsalman SL (Barcelona, Espanja)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kumoamiskanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 17.2.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 1073/2010-2), joka koskee Sanco, SA:n ja Marsalman, SL:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) toisen valituslautakunnan 17.2.2011 tekemä päätös (asia R 1073/2010-2) kumotaan.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               SMHV velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 204, 9.7.2011.


title: Asia T-392/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 24.5.2011 — Euro-Information v. SMHV (EURO AUTOMATIC CASH) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin EURO AUTOMATIC CASH rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdottomat hylkäysperusteet — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)

text:
               9.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 204/23

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 24.5.2011 — Euro-Information v. SMHV (EURO AUTOMATIC CASH)
   (Asia T-392/10) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin EURO AUTOMATIC CASH rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdottomat hylkäysperusteet - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta)
   2011/C 204/41
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euro-Information — Européenne de traitement de l'information (Strasbourg, Ranska) (edustaja: asianajaja A. Grolée)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 17.6.2010 antamasta ratkaisusta (asia R 892/2010-2), joka koskee hakemusta sanamerkin EURO AUTOMATIC CASH rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Euro-Information — Européenne de traitement de l'information velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 301, 6.11.2010.


title: Asia C-700/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 15.12.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Vrhovno sodišče – Slovenia) – LEK farmacevtska družba d.d. v. Slovenian valtio (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhdistetty nimikkeistö — Tavaroiden luokittelu — Tariffinimikkeeseen 2106 kuuluvat ravintolisät — Vaikuttava aine olennaisena ainesosana — Mahdollinen luokittelu yhdistetyn nimikkeistön 30 ryhmään — Tuotteiden esillepano ja myyminen lääkkeinä)

text:
               13.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 15.12.2016 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Vrhovno sodišče – Slovenia) – LEK farmacevtska družba d.d. v. Slovenian valtio
   (Asia C-700/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhdistetty nimikkeistö - Tavaroiden luokittelu - Tariffinimikkeeseen 2106 kuuluvat ravintolisät - Vaikuttava aine olennaisena ainesosana - Mahdollinen luokittelu yhdistetyn nimikkeistön 30 ryhmään - Tuotteiden esillepano ja myyminen lääkkeinä))
   (2017/C 046/12)
   Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Vrhovno sodišče

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: LEK farmacevtska družba d.d.

      Vastaaja: Slovenian valtio

      Tuomiolauselma

               1)

               Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteeseen I sisältyvän yhdistetyn nimikkeistön, sellaisena kuin se on muutettuna 27.9.2011 annetulla komission asetuksella (EU) N:o 1006/2011, nimikettä 3004 on tulkittava siten, ettei tähän nimikkeeseen pidä automaattisesti luokitella tuotteita, jotka kuuluvat ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä 6.11.2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/83/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 8.6.2011 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2011/62/EU, tarkoitetun lääkkeen käsitteen piiriin.

               2)

               Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun asetuksen N:o 2658/87 liitteeseen I sisältyvää yhdistettyä nimikkeistöä, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 1006/2011, on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevien kaltaiset tuotteet, joilla on yleisiä terveyttä edistäviä vaikutuksia ja joiden olennainen ainesosa on vaikuttava aine, joka sisältyy yhdistetyn nimikkeistön tariffinimikkeeseen 2106 luokiteltuihin ravintolisiin, kuuluvat tähän nimikkeeseen, vaikka niiden valmistaja panee ne esille lääkkeinä ja vaikka niitä markkinoidaan ja myydään lääkkeinä.

      (1)  EUVL C 111, 29.3.2016.


               27.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 88/18

         Staatsgerichtshof des Fürstentums Liechtensteinin 29. lokakuuta 2013 päivätty pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa Casino Admiral AG vastaan Wolfgang Egger
   (Asia E-24/13)
   2014/C 88/15
   Staatsgerichtshof des Fürstentums Liechtenstein (Liechtensteinin ruhtinaskunnan tuomioistuin) pyysi 6. marraskuuta 2013 päivätyllä kirjeellä, jonka tuomioistuimen kirjaamo kirjasi vastaanotetuksi 8. marraskuuta 2013, EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antavaa lausuntoa asiassa Casino Admiral AG vastaan Wolfgang Egger seuraavista kysymyksistä:

               1.

               Mitä yleisiä vaatimuksia kasinojen toimilupien myöntämismenettelystä sisältyy ETAn ja EU:n lainsäädäntöön (erityisesti EY:n perustamissopimuksen 43 ja 49 artikla ja niistä johtuva avoimuusvelvoite)?

               2.

               Edellytetäänkö ETAn tai EU:n lainsäädännössä, että toimiluvan myöntävä viranomainen ilmoittaa tarjouskilpailuilmoitusta julkaistessaan, miten se aikoo täydentää ja tarkentaa laissa ja asetuksessa asetettuja vaatimuksia?

               3.

               Sisältyykö asianomaiseen tarjouskilpailumenettelyyn yleinen velvollisuus ilmoittaa ennakkoon, miten myöntämisperusteita painotetaan toimilupia myönnettäessä? Jos vastaus on myönteinen, mitä vaatimuksia ETAn ja EU:n lainsäädäntöön sisältyy tiedoista, jotka ennakkoilmoituksessa on annettava?

               4.

               Täyttyivätkö ETAn ja EU:n lainsäädännön vaatimukset tarkasteltavana olevassa asiassa?

               5.

               Jos EFTAn tuomioistuin katsoo, että tarjouskilpailumenettely ei täyttänyt ETAn ja EU:n lainsäädännön vaatimuksia:

                           a)

                           Säädetäänkö ETAn ja EU:n lainsäädännössä erityisistä oikeudellisista seuraamuksista tällaisten menettelyä koskevien virheiden osalta?

                           b)

                           Voidaanko tämänkaltaiset menettelyä koskevat virheet korjata? Mikäli voidaan, millaisin edellytyksin?

                           c)

                           Täyttyivätkö koko tarjouskilpailu- ja luvanmyöntämismenettelyn ohittamista koskevat vaatimukset tarkasteltavana olevassa asiassa?


title: Asia T-25/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 4.5.2015 – Espanja v. komissio

text:
               29.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 213/41

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 4.5.2015 – Espanja v. komissio
   (Asia T-25/14) (1)

   (2015/C 213/67)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Ensimmäisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 61, 1.3.2014.


title: Asia C-429/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 25.11.2010 (Verwaltungsgericht Hallen esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Günter Fuß v. Stadt Halle (Sosiaalipolitiikka — Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu — Direktiivi 93/104/EY ja direktiivi 2003/88/EY — Työajan järjestäminen — Julkisen sektorin palveluksessa olevat palomiehet — Direktiivin 2003/88/EY 6 artiklan b alakohta — Viikoittainen enimmäistyöaika — Ylittyminen — Unionin oikeuden rikkomisesta aiheutuneen vahingon korvaaminen — Edellytykset, joiden täyttyessä oikeus korvaukseen syntyy — Menettelysäännöt — Velvollisuus esittää vaatimus ensin työnantajalle — Korvauksen muoto ja laajuus — Lisävapaa tai rahamääräinen korvaus — Vastaavuusperiaate ja tehokkuusperiaate)

text:
               29.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 25.11.2010 (Verwaltungsgericht Hallen esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Günter Fuß v. Stadt Halle
   (Asia C-429/09) (1)

   (Sosiaalipolitiikka - Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu - Direktiivi 93/104/EY ja direktiivi 2003/88/EY - Työajan järjestäminen - Julkisen sektorin palveluksessa olevat palomiehet - Direktiivin 2003/88/EY 6 artiklan b alakohta - Viikoittainen enimmäistyöaika - Ylittyminen - Unionin oikeuden rikkomisesta aiheutuneen vahingon korvaaminen - Edellytykset, joiden täyttyessä oikeus korvaukseen syntyy - Menettelysäännöt - Velvollisuus esittää vaatimus ensin työnantajalle - Korvauksen muoto ja laajuus - Lisävapaa tai rahamääräinen korvaus - Vastaavuusperiaate ja tehokkuusperiaate)
   2011/C 30/11
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgericht Halle

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Günter Fuß

      Vastaaja: Stadt Halle

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Verwaltungsgericht Halle — Tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 23.11.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY (EYVL L 307, s. 18) ja 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY (EUVL L 299, s. 9) ja etenkin direktiivin 2003/88/EY 6 artiklan b alakohdan, 16 artiklan b alakohdan ja 19 artiklan toisen alakohdan tulkinta — Kansallinen säädös, jossa säädetään mainittujen direktiivien vastaisesti sellaisten virkamiesten 48 viikkotuntia ylittävästä työajasta, jotka työskentelevät ammattipalokunnan hälytystehtävissä — Virkamiehen, jonka enimmäistyöaika on ylittynyt, oikeus korvaukseen vapaan tai rahallisen korvauksen muodossa

      Tuomiolauselma

               1)

               Työntekijä, kuten pääasiassa Fuß, jonka palomiehenä julkisen sektorin pelastustoiminnan yksikössä suorittama keskimääräinen viikoittainen työaika ylittää tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY 6 artiklan b alakohdassa säädetyn enimmäismäärän, voi vedota unionin oikeuteen, jotta asianomaisen jäsenvaltion viranomaisille syntyisi korvausvastuu ja jotta hän voisi saada korvauksen tämän säännöksen rikkomisesta aiheutuneesta vahingosta.

               2)

               Unionin oikeus on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle

                           —

                           jossa julkisen sektorin työntekijän oikeudelle saada korvaus vahingosta, joka on aiheutunut siitä, että asianomaisen jäsenvaltion viranomaiset ovat rikkoneet unionin oikeussääntöä, tässä tapauksessa direktiivin 2003/88 6 artiklan b alakohtaa, asetetaan, mikä kansallisen tuomioistuimen on selvitettävä, tuottamuksen käsitteeseen perustuva edellytys, joka on ankarampi kuin unionin oikeuden riittävän ilmeisen rikkomisen edellytys.

                           —

                           jossa julkisen sektorin työntekijän oikeudelle saada korvaus vahingosta, joka on aiheutunut siitä, että asianomaisen jäsenvaltion viranomaiset ovat rikkoneet direktiivin 2003/88 6 artiklan b alakohtaa, asetetaan edellytys, jonka mukaan työntekijän on ensin pitänyt esittää työnantajalleen vaatimus siitä, että tätä säännöstä on noudatettava.

               3)

               Jäsenvaltion viranomaisten vastattavaksi kuuluvan korvauksen vahingosta, jonka ne ovat aiheuttaneet yksityisille unionin oikeutta rikkomalla, on vastattava aiheutunutta vahinkoa. Tätä seikkaa koskevien unionin oikeuden säännösten puuttuessa asianomaisen jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä on vastaavuusperiaatetta ja tehokkuusperiaatetta noudattaen säädettävä yhtäältä siitä, onko työntekijälle, kuten pääasiassa Fußille, unionin oikeuden oikeussäännön rikkomisesta aiheutunut vahinko korvattava myöntämällä työntekijälle lisävapaata vai rahamääräinen korvaus, ja toisaalta siitä, minkä sääntöjen mukaisesti tällainen korvaus on laskettava. Direktiivin 2003/88 16–19 artiklassa tarkoitetuilla vertailujaksoilla ei ole tässä merkitystä.

               4)

               Vastaukset ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen esittämiin kysymyksiin ovat samat siitä riippumatta, sovelletaanko asian tosiseikkoihin tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 23.11.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/104/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.6.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2000/34/EY, vai direktiivin 2003/88 säännöksiä.

      (1)  EUVL C 24, 30.1.2010.


title: Asia C-359/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vilniaus miesto apylinkės teismas (Liettua) on esittänyt 23.7.2014 – ERGO Insurance SE, joka toimii Liettuassa sijaitsevan sivuliikkeensä ERGO Insurance SE:n välityksellä v. If P&C Insurance AS, joka toimii sivuliikkeensä If P&C Insurance AS:n välityksellä

text:
               22.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 329/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vilniaus miesto apylinkės teismas (Liettua) on esittänyt 23.7.2014 – ERGO Insurance SE, joka toimii Liettuassa sijaitsevan sivuliikkeensä ERGO Insurance SE:n välityksellä v. If P&C Insurance AS, joka toimii sivuliikkeensä If P&C Insurance AS:n välityksellä
   (Asia C-359/14)
   2014/C 329/11
   Oikeudenkäyntikieli: liettua

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Vilniaus miesto apylinkės teismas

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: ERGO Insurance SE, joka toimii Liettuassa sijaitsevan sivuliikkeensä ERGO Insurance SE:n välityksellä

      Vastaaja: If P&C Insurance AS, joka toimii sivuliikkeensä If P&C Insurance AS:n välityksellä

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 17.[6.]2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 593/2008 (1) (Rooma I) 4 artiklan 4 kohdan, jossa säädetään, että ”jos sovellettavaa lakia ei voida määrittää 1 tai 2 kohdan mukaisesti, sopimukseen sovelletaan sen maan lakia, johon sopimus läheisimmin liittyy,” tulkittava tarkoittavan, että käsiteltävän asian kaltaisissa olosuhteissa on sovellettava Saksan lakia?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastaan kieltävästi, onko sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista 11.7.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 864/2007 (2) (Rooma II) 4 artiklassa säädetyn periaatteen tulkittava tarkoittavan, että käsiteltävän asian kaltaisissa olosuhteissa laki, jota sovelletaan traktorin vakuutuksen antajan ja perävaunun vakuutuksen antajan väliseen riitaan, on määritettävä sen maan lainsäädännön perusteella, jossa tieliikenneonnettomuudesta aiheutunut vahinko on aiheutunut?

      (1)  EUVL L 177, s. 6.

      (2)  EUVL L 199, s. 40.


title: Euroopan yhteisöjen komission 1.8.1997 Belgian kuningaskuntaa vastaan nostama kanne (Asia C-283/97)

text:
27.9.97                 FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     C 295/21
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                  Euroopan yhteisöjen komission 1.8.1997 Portugalin tasa
                                                                                valtaa vastaan nostama kanne *
EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kolmas kohta                                            ( Asia C-285 /97 )
velvoittaa jäsenvaltiot, joille direktiivi on osoitettu, saatta                                 ( 97/C 295/34
maan direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet
voimaan säädetyssä määräajassa . Direktiivin 92/73/ETY
10 artiklassa säädetty määräaika on päättynyt 31.12.1993
ilman, että Ranska olisi toteuttanut edellytettyjä toimenpi         Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 1.8.1997
teitä .                                                              Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Portugalin
                                                                     tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on oikeudellisen
                                                                     yksikön virkamies Francisco de Sousa Fialho, ja prosessio
(') EYVL 22 , 9.2.1965 , s . 369 .
( 2 ) EYVL L 147, 9.6.1975 , s. 13 .
                                                                     soite Luxemburgissa on c/o Carlos Gomez de la Cruz,
( 3 ) EYVL L 297, 13.10.1992 , s . 8 .                               Centre Wagner, Kirchberg.
                                                                     Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                     — toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut
Euroopan yhteisöjen komission 1.8.1997 Belgian kunin                       EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannen
                gaskuntaa vastaan nostama kanne                             kohdan ja geneettisesti muunnettujen mikro-organis
                            ( Asia C-283/97 )
                                                                           mien käytöstä suljetuissa oloissa annetun neuvoston
                                                                           direktiivin 90/219/ETY (') mukauttamisesta tekniikan
                              ( 97/C 295/33 )                              kehitykseen 7 päivänä marraskuuta 1994 annetun
                                                                           komission direktiivin 94/5 l/EY (2 ) 2 artiklan mukaisia
                                                                           velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktii
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 1.8.1997                          vin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian                        hallinnollisia määräyksiä,
kuningaskuntaa vastaan . Kantajan asiamiehinä ovat oikeu
dellisen yksikön virkamies Fernando Castillo de la Torre ja
oikeudellisessa yksikössä toimiva kansallinen virkamies O.           — toissijaisesti toteaa, että Portugalin tasavalta ei ole
Couvert-Castera ja prosessiosoite Luxemburgissa on c/o                      noudattanut näiden samojen määräysten ja säännösten
Carlos Gomez de la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.                          mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole ilmoittanut
                                                                            näistä toimenpiteistä viipymättä komissiolle,
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuo
moistuin
                                                                     — velvoittaa Portugalin tasavallan korvaamaan oikeuden
                                                                            käyntikulut.
— toteaa, että Belgian kunningaskunta ei ole noudattanut
       EY:n perustamissopimuksen ja lääkkeitä koskevien
       lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentä      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
       misestä annettujen direktiivien 65/65/ETY ( ] ) ja 75/
       319/ETY (2 ) soveltamisalan laajentamisesta ja homeo
       paattisia lääkkeitä koskevista lisäsäännöksistä 22 päi       Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat
       vänä syyskuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin             samat kuin asiassa C-282/97 ( 3 ); direktiivin täytäntöönpa
       92/73/ETY (3 ) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole       non määräaika päättyi 30.4.1995 .
       antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttä
       miä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, ja        (') EYVL L 117, 8.5.1990, s . 1 .
                                                                     ( 2 ) EYVL L 297, 18.11.1994, s . 29 .
                                                                     (') Ks . tämän virallisen lehden s . 20 .
— velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu
       denkäyntikulut.
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat             Euroopan yhteisöjen komission 1.8.1997 Portugalin tasa
samat kuin asiassa C-282/97 ( 4 ).                                                      valtaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-286/97)
 (')  EYVL 22, 9.2.1965 , s . 369 .
 ( 2) EYVL L 147, 9.6.1975 , s . 13 .                                                             ( 97/C 295 /35 )
 (3)  EYVL L 297, 13.10.1992, s . 8 .
 (4 ) Ks . tämän virallisen lehden s . 20 .
                                                                     Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 1.8.1997
                                                                     Euroopan yhteisöjen tuomioistuimesa kanteen Portugalin


title: Asia T-574/11: Kanne 31.10.2011 — Unipol Banca v. SMHV — Union Investment Privatfonds (unicard)

text:
               7.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/23

         Kanne 31.10.2011 — Unipol Banca v. SMHV — Union Investment Privatfonds (unicard)
   (Asia T-574/11)
   2012/C 6/42
   Kannekirjelmän kieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Unipol Banca (Bologna, Italia) (edustajat: asianajajat P. Costa ja P. Creta)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurt am Main, Saksa)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SMHV:n toisen valituslautakunnan 13.7.2011 tekemän päätöksen, joka on tehty 14.4.2010 aloitetun menettelyn R 0597/2010-2 päätteeksi, ja tämän seurauksena

               —

               hyväksymään 18.7.2006 toimitetun yhteisön tavaramerkkiä koskevan hakemuksen nro 005240080, joka koskee merkkiä ”unicard”, erityisesti Nizzan luokituksen luokkaan 36 kuuluvia palveluja varten

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: kuviomerkki ”unicard” (rekisteröintihakemus nro 5 240 080) luokkaan 36 kuuluvia palveluja varten

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Union Investment Privatfonds GmbH

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: saksalaiset sanamerkit ”UNIFONDS” (nro 991 995), ”UNIGLOBAL” (nro 991 996) ja ”UniGarant” (nro 301 383 065) luokkaan 36 kuuluvia palveluja varten.

      Väiteosaston ratkaisu: väitteen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: väiteosaston ratkaisun kumoaminen ja tavaramerkin rekisteröimistä koskevan hakemuksen hylkääminen

      Kanneperusteet: yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen N:o 207/09 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan virheellinen soveltaminen ja tulkinta


title: Asia T-372/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 17.4.2008 — Dimos Kerateas v. komissio (Kumoamiskanne — Määräajat — Tutkimatta jättäminen)

text:
               5.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/37

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 17.4.2008 — Dimos Kerateas v. komissio
   (Asia T-372/07) (1)

   (Kumoamiskanne - Määräajat - Tutkimatta jättäminen)
   (2008/C 171/69)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asianosaiset

      Kantaja: Dimos Kerateas (Kreikka) (edustajat: asianajajat A. Papakonstantinou ja M. Chaïntarlis)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: D. Triantafyllou ja A. Steiblytė)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Komission 22.12.2004 tekemän päätöksen C(2004) 5611, joka koskee koheesiorahaston tukea Attikin (Kreikka) alueen jätehuoltohankkeen toteuttamiselle, kumoamista koskeva vaatimus
   Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Dimos Kerateas velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 283, 24.11.2007.


title: Asia C-484/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht München I (Saksa) on esittänyt 3.11.2014 – Tobias Mc Fadden v. Sony Music Entertainment Germany GmbH

text:
               9.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/18

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht München I (Saksa) on esittänyt 3.11.2014 – Tobias Mc Fadden v. Sony Music Entertainment Germany GmbH
   (Asia C-484/14)
   (2015/C 046/25)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landgericht München I

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Tobias Mc Fadden

      Vastaaja: Sony Music Entertainment Germany GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Ensimmäinen kysymys:
               Onko tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (1) (direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä) 12 artiklan 1 kohdan alkuosaa, luettuna yhdessä saman direktiivin 2 artiklan a alakohdan, luettuna yhdessä direktiivin 98/34/EY 1 artiklan 2 kohdan kanssa, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/48/EY (2), tulkittava siten, että ilmaisulla ”tavallisesti maksetaan korvaus” tarkoitetaan, että kansallisen tuomioistuimen on todettava,

                           a)

                           tarjoaako henkilö, jota asia konkreettisesti koskee ja joka vetoaa palvelun tarjoajan ominaisuuteen, tätä konkreettista palvelua tavallisesti korvausta vastaan,
                           vai

                           b)

                           onko markkinoilla ylipäätään palvelun tarjoajia, jotka tarjoavat tällaisia tai vastaavia palveluja korvausta vastaan,
                           vai

                           c)

                           tarjotaanko tällaisia tai vastaavia palveluja valtaosin korvausta vastaan?

               2)

               Toinen kysymys:
               Onko tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä) 12 artiklan 1 kohdan alkuosaa tulkittava siten, että ”viestintäverkkoyhteyden tarjoamisella” tarkoitetaan, että direktiivin mukaisen yhteyden tarjoamisen kannalta olennaista on pelkästään se, että tulos toteutuu tarjoamalla yhteys viestintäverkkoon (esim. internetiin)?

               3)

               Kolmas kysymys:
               Onko tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä) 12 artiklan 1 kohdan alkuosaa, luettuna yhdessä saman direktiivin 2 artiklan b alakohdan kanssa, tulkittava siten, että kyseisen direktiivin 2 artiklan b alakohdassa tarkoitetun ”tarjonnan” kannalta on riittävää, kun annetaan tosiasiallisesti mahdollisuus käyttää tietoyhteiskunnan palveluja eli kun konkreettisessa tapauksessa asetetaan käyttöön avoin langaton lähiverkko (WLAN), vai onko sen lisäksi tarpeen esimerkiksi harjoittaa mainontaa?

               4)

               Neljäs kysymys:
               Onko tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä) 12 artiklan 1 kohdan alkuosaa tulkittava siten, että ilmaisulla ”ei ole vastuussa siirretyistä tiedoista” tarkoitetaan, että kieltomääräystä, vahingonkorvauksia sekä kehotusmenettelystä aiheutuneiden kulujen ja oikeudenkäyntimaksujen korvaamista koskevat vaatimukset, joita asianomainen saattaa esittää tekijänoikeusloukkauksen perusteella yhteyden tarjoajaa vastaan, on lähtökohtaisesti tai ainakin ensimmäisen todetun tekijänoikeusloukkauksen yhteydessä suljettu pois?

               5)

               Viides kysymys:
               Onko tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä) 12 artiklan 1 kohdan alkuosaa, luettuna yhdessä saman direktiivin 12 artiklan 3 kohdan kanssa, tulkittava siten, etteivät jäsenvaltiot voi sallia yhteyden tarjoajaa vastaan käytävässä pääasian oikeudenkäynnissä, että kansallinen tuomioistuin antaa määräyksen, jonka nojalla yhteyden tarjoajaa kielletään tulevaisuudessa antamasta kolmansille osapuolille mahdollisuutta asettaa yksittäistä internetyhteyttä käyttäen tietty tekijänoikeudella suojattu teos tiedostojenjakosivustolle sähköisesti saataville?

               6)

               Kuudes kysymys:
               Onko tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä) 12 artiklan 1 kohdan alkuosaa tulkittava siten, että pääasian olosuhteissa direktiivin 2000/31/EY 14 artiklan 1 kohdan b alakohdan säännöstä sovelletaan analogisesti kieltovaatimukseen?

               7)

               Seitsemäs kysymys:
               Onko tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä) 12 artiklan 1 kohdan alkuosaa, luettuna yhdessä saman direktiivin 2 artiklan b alakohdan kanssa, tulkittava siten, että palvelun tarjoajaan sovellettavat vaatimukset on rajoitettu koskemaan palvelun tarjoajaa, joka on luonnollinen tai oikeushenkilö, joka tarjoaa tietoyhteiskunnan palvelun?

               8)

               Kahdeksas kysymys:
               Jos seitsemänteen kysymykseen vastataan kieltävästi, mitä muita vaatimuksia palvelun tarjoajalle asetetaan tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä) 2 artiklan b alakohtaa tulkittaessa?

               9)

               Yhdeksäs kysymys:

                           a)

                           Onko tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8.6.2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/31/EY (direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä) 12 artiklan 1 kohdan alkuosaa, kun otetaan huomioon immateriaalioikeuksien suojaa koskeva perusoikeus, joka perustuu omistusoikeuteen (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklan 2 kohta), sekä jäljempänä esitettyjen direktiivien säännökset immateriaalioikeuksien ja erityisesti tekijänoikeuden suojelemiseksi:

                                       —

                                       tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.1991 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/29/EY,

                                       —

                                       teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/48/EY

                                 ja kun otetaan huomioon tiedonvapaus ja elinkeinovapautta koskeva unionin perusoikeus (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 16 artikla),
                           tulkittava siten, ettei se ole esteenä kansallisen tuomioistuimen pääasiaa koskevassa oikeudenkäynnissä antamalle tuomiolle, jolla yhteyden tarjoaja velvoitetaan vastaamaan kuluista ja määrätään lopettamaan tulevaisuudessa sen mahdollistaminen, että kolmannet osapuolet voivat yksittäistä internetyhteyttä käyttäen asettaa tietyn tekijänoikeudella suojatun teoksen tai sen osia sähköisesti saataville tiedostojenjakosivustolle, ja jonka nojalla yhteyden tarjoaja voi siten valita, mihin teknisiin toimenpiteisiin hän käytännössä ryhtyy tämän määräyksen noudattamiseksi?

                           b)

                           Päteekö tämä myös silloin, jos yhteyden tarjoaja voi noudattaa tuomioistuimen määräämää kieltoa tosiasiallisesti vain sulkemalla internetyhteyden tai suojaamalla sen salasanalla tai valvomalla kaikkea yhteyttä käyttäen siirrettyjä tietoja tutkiakseen, välitetäänkö tiettyä tekijänoikeudella suojattua teosta toistamiseen lainvastaisesti, kun se on todettu jo aikaisemmin eikä vasta pakkotäytäntöönpano- tai rangaistusmenettelyssä?

      (1)  EYVL L 178, s. 1.

      (2)  Teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 98/34/EY muuttamisesta 20.7.1998 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/48/EY (EYVL L 217, s. 18).


title: Asia T-191/16: Kanne 25.4.2016 – Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro v. komissio

text:
               11.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 251/33

         Kanne 25.4.2016 – Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro v. komissio
   (Asia T-191/16)
   (2016/C 251/39)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE (Ateena, Kreikka) (edustaja: asianajaja E. Tzannini)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               hyväksymään kanteen

               —

               kumoamaan riidanalaisen toimen eli 16.2.2016 annetun Euroopan komission päätöksen C(2016) 1080, joka koskee 109 415,20 euron suuruisen määrän takaisin perimistä korkoineen LITO HOSPITAL FOR WOMEN AE:lta

               —

               toteamaan, että hankkeessa työskennelleen kantajan henkilöstön työaika vastaa kannekirjelmässä selostetuissa tosiseikoissa mainittua työaikaa

               —

               ottamaan huomioon kantajan väitteet, jos se katsoisi, että 5.11.2009 päivätyssä kirjelmässä ilmoitetut määrät on palautettava

               —

               kumoamaan riidanalaisen toimen myös siltä osin kuin se koskee kolmatta erää, jota ei ole maksettu

               —

               korvaamaan mahdollisesti palautettavat määrät mainittuun kolmanteen erään kuuluvilla määrillä, joita ei ole koskaan maksettu ja joiden maksaminen on keskeytetty 10 vuotta sitten

               —

               toteamaan, että nyt käsiteltävänä oleva kanne keskeyttää kolmannen erän maksua koskevan oikeuden vanhentumisen

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että Euroopan komissio on rikkonut oikeussääntöä, sekä siihen, että Euroopan komissio ei voinut toteuttaa nyt esillä olevassa asiassa toimea, joka voidaan riitauttaa SEUT 263 artiklan nojalla.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että Euroopan komissio ei ole ottanut huomioon sille esitettyä näyttöä.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että Euroopan komissio ei ole ottanut huomioon menettelyn kuluessa esiin tulleita tosiseikkoja.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että luottamuksensuojan periaatetta on loukattu.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu siihen, että sopimusmääräys, jossa vahvistetaan yksi ainoa keino osoittaa työt toteutetuiksi, on kohtuuton.

               6)

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu siihen, että komission vaatima saatava on vanhentunut.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 5 päivänä huhtikuuta 2001 asiassa C-123/00 (Tribunal de première instance de Bruxellesin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), rikosoikeudenkäynti Christina Bellamyä ja English Shop Wholesale SA: ta vastaan (Tavaroiden vapaa liikkuvuus – Vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet – Leivän myynti – Elintarvikkeiden mainonta)

text:
14.7.2001                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                                C 200/7
          YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                          YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                              (toinen jaosto)                                                          (kolmas jaosto)
                      5 päivänä huhtikuuta 2001                                                5 päivänä huhtikuuta 2001
asiassa C-100/00. Euroopan yhteisöjen komissio vastaan                      asiassa C-123/00 (Tribunal de première instance de Bru-
                           Italian tasavalta (1)                            xellesin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), rikosoikeuden-
                                                                            käynti Christina Bellamyä ja English Shop Wholesale SA:
                                                                                ta vastaan (1)
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Jäsenyys-
velvoitteiden noudattamatta jättäminen, jota ei ole kiistetty
– Direktiivi 73/23/ETY – Sähköllä toimiva kuumavedenva-                     (Tavaroiden vapaa liikkuvuus – Vaikutukseltaan vastaavat
      raaja – Vaatimukset, joista ei säädetä direktiivissä)                  toimenpiteet – Leivän myynti – Elintarvikkeiden mainonta)
                            (2001/C 200/11)                                                           (2001/C 200/12)
                        (Oikeudenkäyntikieli: italia)                                            (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen            (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                                   tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Asiassa C-100/00, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-                  Asiassa C-123/00, jonka Tribunal de première instance de
nään R.B. Wainwright ja G. Bisogni), vastaan Italian tasavalta              Bruxelles (Belgia) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisö-
(asiamiehenään U. Leanza, avustajanaan G. Aiello), jossa                    jen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansalli-
kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Italian            sessa tuomioistuimessa vireillä olevassa rikosoikeudenkäyn-
tasavalta ei ole noudattanut yhteisön oikeuden mukaisia                     nissä, jossa vastaajina ovat Christina Bellamy ja yksityisoikeu-
velvoitteitaan, koska se on asettanut sähköllä toimiville kuuma-            dellisella perusteella English Shop Wholesale SA, ennakkorat-
vedenvaraajille sellaisia turvallisuusvaatimuksia, joista ei sääde-         kaisun EY 28 ja EY 30 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen
tä tietyllä jännitealueella toimivia sähkölaitteita koskevan jäsen-         tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston
valtioiden lainsäädännön lähentämisestä 19 päivänä helmikuu-                puheenjohtaja C. Gulmann (esittelevä tuomari) sekä tuomarit
ta 1973 annetussa neuvoston direktiivissä 73/23/ETY (EYVL                   F. Macken ja J.N. Cunha Rodrigues, julkisasiamies: D. Ruiz-
L 77, s. 29), ja koska se ei näin ollen ole hyväksynyt olettamaa            Jarabo Colomer, kirjaaja: R. Grass, on antanut 5.4.2001
siitä, että standardin EN 60335-2-21 mukaisesti valmistetut                 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
tuotteet ovat vaatimustenmukaisia, yhteisöjen tuomioistuin
(toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohta-                1)    EY 28 artiklassa tarkoitettuna määrällistä rajoitusta vaikutuk-
ja V. Skouris sekä tuomarit R. Schintgen ja N. Colneric                           seltaan vastaavana toimenpiteenä on pidettävä sitä, että toisessa
(esittelevä tuomari), julkisasiamies: F.G. Jacobs, kirjaaja:                      jäsenvaltiossa laillisesti valmistettuun ja kaupan pidettyyn
R. Grass, on antanut 5.4.2001 tuomion, jonka tuomiolauselma                       leipään sovelletaan jäsenvaltion lainsäädäntöä, jossa kielletään
on seuraava:                                                                      pitämästä kaupan leipää ja muita leipomotuotteita, joiden
                                                                                suolapitoisuus kuiva-aineen perusteella laskettuna ylittää kah-
1)     Italian tasavalta ei ole noudattanut tietyllä jännitealueella              den prosentin enimmäisrajan.
       toimivia sähkölaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön
       lähentämisestä 19 päivänä helmikuuta 1973 annetun neuvos-                  Tällainen lainsäädäntö on omiaan rajoittamaan jäsenvaltioiden
       ton direktiivin 73/23/ETY mukaisia velvoitteitaan, koska se on             välistä kauppaa, eikä sitä voida pitää EY 30 artiklassa
       asettanut sähköllä toimiville kuumavedenvaraajille sellaisia               tarkoitetulla tavalla perusteltuna kansanterveyden suojelemi-
       turvallisuusvaatimuksia, joista ei säädetä kyseisessä direktii-            seksi.
       vissä, ja koska se ei näin ollen ole hyväksynyt olettamaa
       siitä, että standardin EN 60335-2-21 mukaisesti valmistetut          2)    EY 28 artikla ei ole esteenä sellaiselle kansalliselle säännökselle,
       tuotteet ovat vaatimustenmukaisia.                                         jonka mukaan merkkituotteella ei saa esittää olevan erityisiä
                                                                                ominaisuuksia, jos kaikilla sen kanssa samankaltaisilla elintar-
2)     Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.             vikkeilla on nämä samat ominaisuudet.
(1) EYVL C 149, 27.5.2000.                                                  (1) EYVL C 149, 27.5.2000.