title: Asia C-462/12: Kanne 12.10.2012 — Euroopan komissio v. Unkari

text:
               8.12.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 379/18

         Kanne 12.10.2012 — Euroopan komissio v. Unkari
   (Asia C-462/12)
   2012/C 379/30
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G.Braun ja K.Talabér-Ritz)

      Vastaaja: Unkari

      Vaatimukset

               1)

               On todettava, ettei Unkari ole noudattanut sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista (valtuutusdirektiivi) 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY 12 ja 14 artiklan mukaisia velvoitteitaan,

                           —

                           koska se tiettyjä toiminta-aloja rasittavasta erityisverosta vuonna 2010 antamallaan lailla nro XCIV velvoittaa televiestintäpalveluja yleisvaltuutuksen nojalla tarjoavat yritykset maksamaan erityisveroa, ja

                           —

                           koska se ei asianmukaisesti ilmoittanut asianomaisille aikomuksestaan muuttaa yleisvaltuutuksia, oikeuksia ja edellytyksiä ja koska se ei antanut niille riittävästi aikaa esittää näkemyksensä ehdotetuista muutoksista.

               2)

               Unkari on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tiettyjä toiminta-aloja rasittavasta erityisverosta vuonna 2010 annetulla lailla nro XCIV (az egyes ágazatokat terhelő különadóról szóló 2010. évi XCIV. törvény) on otettu käyttöön erityisveroksi kutsuttu uusi maksu, joka kannetaan Unkarin talouden kolmelta pääasialliselta alalta, nimittäin vähittäiskauppa-alan, televiestintäalan ja koko energiahuoltoalan toiminnan harjoittamisesta, ja joka asianomaisten on maksettava kolmena perättäisenä vuotena liikevaihtonsa (ennen veroja) perusteella.
   Komissio esittää vaatimuksensa tueksi seuraavat oikeudelliset perusteet ja perustelut:

               Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/20/EY todetaan, että sen tavoitteena on sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen sisämarkkinoiden toteuttaminen yhdenmukaistamalla ja yksinkertaistamalla valtuutusjärjestelmät. Tässä tarkoituksessa direktiivissä säädetään, että lainsäädäntöjen on oltava sellaisia, ettei yleisvaltuutusjärjestelmillä vääristetä kilpailua eikä vaikeuteta markkinoille pääsyä.

               Direktiivissä annetaan valtuutusmenettelyä ja valtuutusten sisältöä koskevat säännöt sekä säädetään niiden taloudellisten rasitusten laadusta ja laajuudesta, joita mainituissa menettelyissä voidaan vaatia maksettavaksi. Sen 12 artiklan mukaan sähköisistä viestintäverkkopalveluista kannettavilla hallinnollisilla maksuilla saadaan kattaa ainoastaan yleisvaltuutusjärjestelmän, käyttöä koskevien oikeuksien ja erityisvelvollisuuksien hallinnoinnista, valvonnasta ja toteuttamisesta aiheutuvat hallinnolliset kustannukset, ja sekundäärilainsäädännön ja hallinnollisten päätösten, kuten käyttöoikeuksia ja yhteenliittämistä koskevien päätösten valmistelusta ja voimaan saattamisesta aiheutuvat kustannukset.

               Erityisverosta aiheutuu, että sähköisiä viestintäverkkopalveluja rasittaa hallinnollisten ja valvontamaksujen lisäksi vielä muukin maksu, jolla direktiivin 12 artiklan vastaisesti ei pyritä kattamaan yleisvaltuutusjärjestelmästä aiheutuvia hallinnollisia kustannuksia, vaan sillä pyritään kattamaan Unkarin valtion yleisiä menoja.

               Komissio katsoo, että käyttöön otettu erityismaksu on maksu, joka rasittaa sähköisiä viestintäverkkopalveluita yleispalvelujärjestelmään liittymättä, sillä lisätään huomattavasti kyseistä palvelua tarjoavien yritysten taloudellista rasitusta, estetään televiestintäalan palvelujen vapaata liikkuvuutta ja pyritään sellaisten kustannusten kattamiseen, joita direktiivissä ei sallita, ja rikotaan näin sen 12 artiklaa.

               Lopuksi komissio väittää, että Unkari ei ole asianmukaisesti ilmoittanut asianomaisille aikomuksestaan muuttaa yleisvaltuutuksia ja oikeuksia sekä edellytyksiä, eikä se ole antanut asianomaisille riittävästi aikaa esittää näkemyksensä ehdotetuista muutoksista. Näin toimiessaan Unkari on jättänyt noudattamatta sille direktiivin 14 artiklassa asetetut velvollisuudet.


title: Asia C-182/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 13.5.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Industrial Tribunals (Northern Ireland) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Valerie Lyttle ym. v. Bluebird UK Bidco 2 Limited (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Joukkovähentämiset — Direktiivi 98/59/EY — 1 artiklan 1 kohdan a alakohta — Yrityksen käsite — Irtisanottavien työntekijöiden määrän laskentamenetelmät)

text:
               20.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 236/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 13.5.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Industrial Tribunals (Northern Ireland) – Yhdistynyt kuningaskunta) – Valerie Lyttle ym. v. Bluebird UK Bidco 2 Limited
   (Asia C-182/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Joukkovähentämiset - Direktiivi 98/59/EY - 1 artiklan 1 kohdan a alakohta - Yrityksen käsite - Irtisanottavien työntekijöiden määrän laskentamenetelmät))
   (2015/C 236/03)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Industrial Tribunals (Northern Ireland)

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Valerie Lyttle, Sarah Louise Halliday, Clara Lyttle ja Tanya McGerty

      Vastaaja: Bluebird UK Bidco 2 Limited

      Tuomiolauselma

   Työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.7.1998 annetun neuvoston direktiivin 98/59/EY 1 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa olevaa käsitettä ”yritys” on tulkittava samalla tavalla kuin a alakohdan i alakohdassa olevaa käsitettä.
   Direktiivin 98/59 1 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään velvollisuudesta tiedottaa työntekijöille ja kuulla heitä silloin kun kyse on tietyn yrityskokonaisuuden tietyn yrityksen vähintään 20 työntekijän irtisanomisesta 90 päivän aikana, muttei silloin, kun tietyn yrityskokonaisuuden kaikissa yrityksissä tai tietyissä yrityksissä toteutettujen irtisanomisten yhteenlaskettu määrä samalla ajanjaksolla saavuttaa tai ylittää 20 työntekijän rajan.

      (1)  EUVL C 189, 29.6.2013.


title: Asia C-224/14 P: Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 6.9.2016 – Valittajana Lidl Stiftung & Co. KG ja muuna osapuolena Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (Muutoksenhaku — EU-tavaramerkki — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla — Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat tai joka on selvästi perusteeton)

text:
               5.12.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 454/5

      Unionin tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 6.9.2016 – Valittajana Lidl Stiftung & Co. KG ja muuna osapuolena Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto
      (Asia C-224/14 P) (1)

      ((Muutoksenhaku - EU-tavaramerkki - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 181 artikla - Valitus, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat tai joka on selvästi perusteeton))
      (2016/C 454/11)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: Lidl Stiftung & Co. KG (edustajat: M. Wolter, M. Kefferpütz ja A. K. Marx, Rechtsanwälte)

         Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: L. Rampini)

         Määräysosa

                  1)

                  Valitus hylätään.

                  2)

                  Lidl Stiftung & Co. KG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 282, 25.8.2014.


title: Hof van cassatie van Belgiën 17.6.1997 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Awoyemi Ibiyinka vastaan Openbaar Ministerie (Asia C-230/97)

text:
N:o C 252/18          FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           16.8.97
Portugali olisi antanut 1 ) direktiivin 3 artiklan 3 kohdan                 tus siten, että niiden vastaisena on pidettävä sitä, että
ja liitteessä I olevan C, D ja E sarakkeen sekä 2 ) direktii               jos sellainen henkilö, joka ei ole Euroopan unionin
vin 4 artiklan 2 kohdan, 5 artiklan ja liitteessä I olevan                  kansalainen mutta joka on jäsenvaltion myöntämän
alaviitteen 10 noudattamisen edellyttämät säännökset ja                     kansallisen tai yhteisön mallin mukaisen ajokortin hal
määräykset.                                                                 tija ja joka olisi voinut vaihtaa tämän ajokorttinsa vas
                                                                            taanottavan valtion ajokorttiin mutta joka ei ole
                                                                            27.7.1993 tätä tehnyt säädetyssä määräajassa, ajaa
O EYVL L 271 , 29.10.1979, s . 44 .
( 2 ) EYVL L 302, 15.11.1985 .
                                                                            moottoriajoneuvoa, tämä rinnastetaan ajokortitta aja
                                                                            miseen, jonka vuoksi kyseiselle henkilölle määrättäisiin
                                                                            rangaistukseksi vankeutta tai sakko ?
                                                                     (>) EYVL L 375 , 31.12.1980, s . 1 .
                                                                     ( 2 ) EYVL L 237, 24.8.1991 , s . 1 .
Hof van cassatie van Belgien 17.6.1997 tekemällään pää
töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Awoyemi
               Ibiyinka vastaan Openbaar Ministerie
                          ( Asia C-230/97 )
                                                                     Nederlandse Raad van Staten 17.6.1997 tekemällään
                            ( 97/C 252/35 )
                                                                     päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Ing.
                                                                     A. M. L. van Rooij vastaan Dagelijks bestuur van het
                                                                                waterschap de Dommel
Hof van cassatie van Belgie on pyytänyt 17.6.1997 teke                                         (Asia C-231/97)
mällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuo
mioistuimen kirjaamoon 24.6.1997, yhteisöjen tuomiois                                           ( 97/C 252/36 )
tuimelta asiassa Awoyemi Ibiyinka vastaan Openbaar
Ministerie ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:
                                                                     Nederlandse Raad van State on pyytänyt 17.6.1997 teke
                                                                     mällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisö
 1 . Onko yhteisön ajokortin käyttöönotosta 4 päivänä                jen tuomioistuimen kirjaamoon 25.6.1997, Euroopan
       joulukuuta 1980 annetun ensimmäisen neuvoston                 yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Ing. A. M. L. van
       direktiivin 80/1263/ETY (') ja erityisesti sen 8 artiklan     Rooij vastaan Dagelijks bestuur van het waterschap de
       vastaisena pidettävä sitä, että jos sellainen henkilö,        Dommel, ennakkoratkaisua seuraaviin kysymyksiin:
       joka ei ole Euroopan unionin kansalainen mutta joka
       on jäsenvaltion myöntämän kansallisen tai yhteisön
       mallin mukaisen ajokortin haltija ja joka olisi voinut         1 . Onko tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen
       vaihtaa tämän ajokorttinsa vastaanottavan valtion ajo                vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta 4
       korttiin mutta joka ei ole tätä tehnyt säädetyssä mää                päivänä toukokuuta 1976 annetun neuvoston direktii
       räajassa, ajaa moottoriajoneuvoa, tämä rinnastetaan                   vin 76/464/ETY ( EYVL L 129, 18.5.1976 , s. 23 ) 1
       ajokortitta ajamiseen, jonka vuoksi kyseiselle henki                 artiklan 2 kohdan d alakohdassa olevaa käsitettä
       lölle määrättäisiin rangaistukseksi vankeutta tai                     " päästäminen " tulkittava siten, että siihen sisältyy epä
       sakko ?
                                                                             puhtaan höyryn tiivistyminen vetenä pintaveteen ?
                                                                             Onko se, miltä etäisyydeltä kysymyksessä oleva höyry
                                                                             tiivistyy vetenä pintaveteen, merkittävä tämän osalta ?
 2 . Seuraako yhteisön ajokortista 29 päivänä heinäkuuta
       1991 annetun neuvoston direktiivin 91/439/ETY ( 2 ) 1
       artiklan 2 kohdasta, jonka mukaan jäsenvaltioiden              2 . Sisältyykö käsitteeseen "päästäminen " höyry, joka tii
       myöntämät ajokortit on tunnustettava vastavuoroi                     vistyy ensiksi vetenä maahan ja katoille ja päätyy sit
       sesti, ja tämän direktiivin 8 artiklan 1 kohdassa sääde              ten joko kyseisen laitoksen tai asuintalojen tai muiden
       tystä vaihtamisoikeudesta se, että henkilö, joka ei ole               rakennusten sadevesiviemäreitä pitkin pintaveteen ?
       Euroopan unionin kansalainen mutta joka on jäsenval                  Onko tähän kysymykseen annettavan vastauksen kan
       tion myöntämän kansallisen tai yhteisön mallin mukai                 nalta sillä merkitystä, päätyykö epäpuhdas höyry pin
       sen ajokortin haltija ja jonka vakituinen asuinpaikka                 taveteen kyseisen laitoksen sadevesiviemäreitä vai kol
       on jossakin toisessa jäsenvaltiossa, voi vedota                       mansille kuuluvien rakennusten viemäreitä pitkin ?
        1.7.1996 lähtien tuomioistuimissa näihin säännöksiin,
       vaikka tätä koskevia kansallisia säännöksiä ei olisi
       annettu ;                                                      3 . Jos ensimmäiseen ja/tai toiseen kysymykseen annetaan
                                                                             myöntävä vastaus, onko sallittua, että käsitteelle
                                                                             " päästäminen " annetaan kansallisessa lainsäädännössä
  3 . Jos vastaus toiseen kysymykseen on myöntävä, onko                      toinen, direktiiviin sisältyvää käsitettä laajempi sisältö ?
       yhteisön ajokortista 29 päivänä heinäkuuta 1991
        annetun neuvoston direktiivin 91 /439/ETY 1 artiklan
        2 kohdalla ja 8 artiklan 1 kohdalla taannehtiva vaiku


title: Asia T-537/15: Kanne 14.9.2015 – Deutsche Post v. SMHV – Verbis Alfa (InPost)

text:
               9.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 371/41

         Kanne 14.9.2015 – Deutsche Post v. SMHV – Verbis Alfa (InPost)
   (Asia T-537/15)
   (2015/C 371/42)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Deutsche Post AG (Bonn, Saksa) (edustaja: asianajajat M. Viefhues ja T. Heitmann)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Verbis Alfa sp. z o.o. (Krakova, Puola), EasyPack sp. o.o. (Krakova, Puola)

      Menettely SMHV:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen malli: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”InPost” – Rekisteröintihakemus nro 11 049 558

      SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 26.6.2015 asiassa R 546/2014-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen siltä osin kuin siinä hylätään kantajan valitus, joka koskee samanlaisia palveluja

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu;

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohtaa on rikottu


title: Asia F-83/14: Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 22.9.2015 – Silvan v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Vuoden 2013 ylennyskierros — Päätös olla ylentämättä kantajaa — Henkilöstösääntöjen 43 artikla ja 45 artiklan 1 kohta — Komission yleiset täytäntöönpanosäännökset — Lainvastaisuusväite — Ansioiden vertailu — Arviointikertomusten huomioon ottaminen — Numeroina esitettyjen arvosanojen tai analyyttisten arviointien puuttuminen — Kirjalliset kommentit)

text:
               3.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 363/48

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 22.9.2015 – Silvan v. komissio
   (Asia F-83/14) (1)

   ((Henkilöstö - Virkamiehet - Vuoden 2013 ylennyskierros - Päätös olla ylentämättä kantajaa - Henkilöstösääntöjen 43 artikla ja 45 artiklan 1 kohta - Komission yleiset täytäntöönpanosäännökset - Lainvastaisuusväite - Ansioiden vertailu - Arviointikertomusten huomioon ottaminen - Numeroina esitettyjen arvosanojen tai analyyttisten arviointien puuttuminen - Kirjalliset kommentit))
   (2015/C 363/57)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Juha Tapio Silvan (Bryssel, Belgia) (edustajat: aluksi asianajajat D. de Abreu Caldas, M. de Abreu Caldas ja J.-N. Louis, sitten asianajajat J.-N. Louis ja N. de Montigny)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Berardis-Kayser ja G. Berscheid)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Sen päätöksen kumoaminen, jolla kantaja päätettiin jättää ylentämättä palkkaluokkaan AST 10 Euroopan komission vuoden 2013 ylennyskierroksen yhteydessä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Juha Tapio Silvan vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 7, 12.1.2015, s. 47.


title: Asia T-127/01: Carlo Ripa di Meanan 12.6.2001 Euroopan parlamenttia vastaan nostama kanne

text:
1.9.2001                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 245/23
Carlo Ripa di Meanan 12.6.2001 Euroopan parlamenttia                           den määrät vastaamaan kansallisen parlamentin italialais-
                      vastaan nostama kanne                                    ten jäsenten eläkkeiden määriä. Näin ollen Euroopan
                                                                               parlamentin on mahdotonta rajoittaa oikeutta lakanneen
                                                                               jäsenyyden perustella maksettavaan eläkkeeseen sovelta-
                           (Asia T-127/01)                                     malla lainvastaisesti omiin jäseniinsä eläkkeen maksami-
                                                                               sen keskeyttämistä koskevaa Italian säädöksen 12 §:ää
                          (2001/C 245/37)
                                                                         –     kantajan vastaajan palveluksessa ansaitseman eläkkeen
                      (Oikeudenkäyntikieli: italia)                            maksamisen keskeyttäminen vain siitä syystä, että hän
                                                                               nykyisin saa palkkaa toiselta ”työnantajalta”, on epäoikeu-
                                                                               denmukainen seuraamus, minkä lisäksi Euroopan parla-
Carlo Ripa di Meana on nostanut 12.6.2001 Euroopan yhteisö-                    mentti saa siitä perusteetonta etua
jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Eu-
roopan parlamenttia vastaan. Kantajan edustajina ovat asiana-
jajat Wilma Viscardini ja Gabriele Donà.
                                                                         –     vastaaja hallinoi itsenäistä eläkejärjestelmää, joten se ei
                                                                               voi perustaa toimintaansa toisten poliittisten elinten
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                     määrittelemiin tavoitteisiin, jotka viimeksi mainitut ovat
                                                                               määritelleet muita henkilöitä koskevien toisenlaisten itse-
                                                                               näisten eläkejärjestelmien osalta
–     ensisijaisesti kumoaa EY 230 artiklan nojalla Euroopan
      parlamentin (jäsenten raha-asioista vastaava jaosto)
      26.3.2001 tekemän päätöksen, asiakirja 106 721 (joka
      lähetettiin tavallisessa postissa ja josta kantaja sai tiedon      –     kyseisessä yhteisön lainsäädännössä ei ole säännöstä,
      4.4.2001), jolla kantajalle ilmoitettiin, että hänelle aikai-            jonka mukaan Euroopan parlamentin jäsenelle ei makseta
      semman jäsenyyden perusteella suoritettavan eläkkeen                     eläkettä, jos hänellä on tuloja muusta toiminnasta
      maksaminen keskeytetään, koska kantaja oli valittu Con-
      siglio regionale della Regione Umbrian jäseneksi
–     toissijaisesti kumoaa EY 230 artiklan nojalla Euroopan             –     joka tapauksessa vaikka Italian säädöksen 12 §:n analogis-
      parlamentin (jäsenten raha-asioista vastaava jaosto)                     ta soveltamista pidettäisiinkin lainmukaisena, entisen
      26.3.2001 tekemän päätöksen, asiakirja 106 721, siltä                    jäsenen eläkkeen maksamisen keskeyttämistä voidaan
      osin kuin sillä keskeytettiin kantajan istuntokausilta                   perustella vain silloin, kun hänet valitaan kansalliseen
      1979/1984 kertyneen eläkkeen maksaminen                                  parlamenttiin, muttei silloin kun hänet valitaan Consiglio
                                                                               regionaleen
–     molemmissa tapauksissa velvoittaa Euroopan parlamentin
      korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.
                                                                         –     Italian säädöksen voimaantulopäivänä (1.1.1998) kantaja
                                                                               oli jo saanut oikeuden eläkkeeseen istuntokausilta
                                                                               1979/1984.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantaja, joka on ollut kantajana myös asiassa T-83/99 (1),               –     tästä syystä ja vaikka Italian säädöksen 12 §:n analogista
riitauttaa vastaajan tekemän päätöksen, jolla hänelle hänen                    soveltamista pidettäisiinkin lainmukaisena, nyt esillä ole-
aikaisemman Euroopan parlamentin jäsenyytensä perusteella                      vassa asiassa tarkoitettua keskeyttämistä voitaisiin perus-
suoritetun eläkkeen maksaminen keskeytettiin, koska hänet oli                  tella vain istuntokausilta 1994/1999 kertyneiden eläkkei-
valittu Consiglio regionale della Regione Umbrian jäseneksi.                   den osalta, mutta ei istuntokausilta 1979/1984 kertynei-
Tämä päätös perustuu kantajan mukaan Regolamento per gli                       den eläkkeiden osalta.
assegni vitalizi dei deputatin (säädös, jota sovelletaan Italian
parlamentin alahuoneen jäseniin) 12 §:ään. Kantaja toteaa, että
Euroopan parlamentin jäsenten kuluja ja korvauksia koskevan
säädöksen liitteessa III olevassa 2 artiklan 1 kohdassa viitataan
edellä mainittuun Italian säädökseen ”väliaikaisen eläkkeen
määrän ja myöntämisedellytysten” osalta.                                 (1) Yhdistetyt asiat T-83/99, T-84/99 ja T-85/99, Ripa di Meana,
                                                                             Leoluca Orlando ja Gastone Parigi v. Euroopan parlamentti,
                                                                             tuomio 26.10.00, ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.
Kantaja esittää vaatimustensa tueksi seuraavat seikat:
–     liitteessä III olevassa 2 artiklan 1 kohdassa ei viitata sic et
      simpliciter Italian lainsäädäntöön, vaan siinä vain saate-
      taan Euroopan parlamentin italialaisten jäsenten eläkkei-


title: Asia C-671/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Belgia) on esittänyt 29.12.2016 – Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Groupe d’Animation du Quartier Européen de la Ville de Bruxelles ASBL, Association du Quartier Léopold ASBL, Brusselse Raad voor het Leefmilieu ASBL, Pierre Picard ja David Weytsman v. Région de Bruxelles-Capitale

text:
               13.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 78/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Conseil d’État (Belgia) on esittänyt 29.12.2016 – Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Groupe d’Animation du Quartier Européen de la Ville de Bruxelles ASBL, Association du Quartier Léopold ASBL, Brusselse Raad voor het Leefmilieu ASBL, Pierre Picard ja David Weytsman v. Région de Bruxelles-Capitale
   (Asia C-671/16)
   (2017/C 078/18)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Groupe d’Animation du Quartier Européen de la Ville de Bruxelles ASBL, Association du Quartier Léopold ASBL, Brusselse Raad voor het Leefmilieu ASBL, Pierre Picard ja David Weytsman

      Vastaaja: Région de Bruxelles-Capitale

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY (1) 2 artiklan a alakohtaa tulkittava siten, että ”suunnitelmien ja ohjelmien” käsitteeseen kuuluu alueellisen viranomaisen hyväksymä asemakaava:

               —

               johon sisältyvässä kartoituksessa määritellään sen yhteen ainoaan kortteliin rajoittuva soveltamisalue ja määritellään tällä alueella tietyt kohteet, joilla sovelletaan erillisiä sääntöjä rakennelmien pystyttämiseen ja korkeuteen, ja

               —

               jossa on myös suunnittelua koskevia erityissäännöksiä rakennusten läheisyydessä sijaitsevien alueiden osalta ja tarkkoja tietoja tiettyjen kyseisessä kaavassa katujen, näiden katujen suhteen kohtisuoraan piirrettyjen linjojen ja näistä kaduista laskettujen etäisyyksien perusteella asetettujen sääntöjen alueellisesta soveltamisesta ja

               —

               jolla pyritään kyseisen korttelin kehittämiseen ja

         jossa asetetaan sääntöjä, jotka koskevat rakennuslupahakemusten hakemusasiakirjoja ympäristövaikutusten arvioimiseksi tämän korttelin osalta?

      (1)  EYVL 2001, L 197, s. 30.


title: Asia F-118/13: Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 18.9.2014 – Lebedef v. komissio (Henkilöstö — Oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvät seikat — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               24.11.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 421/57

         Virkamiestuomioistuimen määräys (ensimmäinen jaosto) 18.9.2014 – Lebedef v. komissio
   (Asia F-118/13) (1)

   ((Henkilöstö - Oikeudenkäyntimenettelyyn liittyvät seikat - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen))
   2014/C 421/82
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Giorgio Lebedef (Senningerberg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja F. Frabetti)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Berardis-Kayser et G. Berscheid)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota ajanjaksolle 1.7.2001–31.12.2002 laadittu urakehitystä koskeva kertomus ja vuoden 2003 ylennyskierroksella myönnetyt ansiopisteet.

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

               2)

               Giorgio Lebedef vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 52, 22.2.2014, s. 53.


title: Asia T-159/15: Kanne 1.4.2015 – Puma v. SMHV – Gemma Group (kuvio, joka esittää hyppäävää eläintä)

text:
               26.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/35

         Kanne 1.4.2015 – Puma v. SMHV – Gemma Group (kuvio, joka esittää hyppäävää eläintä)
   (Asia T-159/15)
   (2015/C 171/42)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Puma (Herzogenaurach, Saksa) (edustaja: asianajaja P. González-Bueno Catalán de Ocón)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Gemma Group Srl (Cerasolo Ausa, Italia)

      Menettely SMHV:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki – Rekisteröintihakemus nro 11 573 474

      SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n viidennen valituslautakunnan 19.12.2014 asiassa R 1207/2014-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa SMHV:n ja hakijan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohtaa ja 75 ja 76 artiklaa on rikottu.


title: Massimo Lombardinin 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-102/97)

text:
14.6.97             I FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                N:o C 181 / 19
Willem Stolsin 7.4.1997 Euroopan unionin neuvostoa                 — velvoittaa vastaajan korvaamaan asian käsittelystä
                    vastaan nostama kanne                              tässä tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäyntiku
                         ( Asia T-99/97 )                              lut .
                          ( 97/C 181 /36 )                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                     Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa
                                                                   mansisältöiset kuin asiassa T-16/97 ( M.
Willem Stols, kotipaikka Halsteren ( Alankomaat), on nos
tanut 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus
                                                                   (M EYVL N:o C 74, 8.3.1997, s . 27.
asteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin neu
vostoa vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Nicolas
Lhoëst, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire
Myson SARL, 30 rue de Cessange.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois            Pablo Jimenez Fernandezin 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen
tuin
                                                                                komissiota vastaan nostama kanne
— kumoaa neuvoston 13.8.1996 tekemän päätöksen, jol                                      ( Asia T-101 /97 )
     la se kantajan vaatimuksen vastaisesti päätti olla arvi                                ( 97/C 181 /38 )
     oimatta henkilöstösääntöjen 31 artiklan 2 kohdan
     mahdollista soveltuvuutta,                                                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
— kumoaa tarpeellisilta osin neuvoston 27.12.1996 kan             Pablo Jimenez Fernandez, kotipaikka Overijse ( Belgia ), on
     tajan valituksen perusteella tekemän nimenomaisen             nostanut 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oi
     hylkäävän päätöksen,                                          keusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
                                                                   komissiota vastaan . Kantajan edustajana on asianajaja Ni
— velvoittaa vastaajan korvaamaan asian käsittelystä               colas Lhoëst, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa Fi
     tässä tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäyntiku           duciaire Myson SARL, 30 rue de Cessange.
     lut .
                                                                   Kantaja vaatii , että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                tuin
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa       — kumoaa 17.6.1996 tehdyn komission päätöksen, jolla
mansisältöiset kuin asiassa T-16/97 ( M.                                komissio hylkäsi kantajan vaatimuksen henkilöstö
                                                                        sääntöjen 31 artiklan 2 kohdan mahdollisen soveltu
(') EYVL N:o C 74, 8.3.1997, s. 27.                                     vuuden arvioimisesta,
                                                                   — kumoaa tarpeellisilta osin kantajan valituksen perus
                                                                        teella 27.12.1996 tehdyn komission nimenomaisen hyl
                                                                        käävän päätöksen,
Andre Peningin 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota             — velvoittaa vastaajan korvaamaan asian käsittelystä
                    vastaan nostama kanne                               tässä tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäyntiku
                        ( Asia T-100/97 )                               lut.
                           ( 97/C 181 /37 )                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa
                                                                    mansisältöiset kuin asiassa T-16/97 ( M.
Andre Pening, kotipaikka Waterloo ( Belgia ), on nostanut
 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen              (M EYVL N:o C 74, 8.3.1997, s . 27.
 tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan . Kantajan edustajana on asianajaja Nicolas
 Lhoëst, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire
 Myson SARL, 30 rue de Cessange.
 Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois               Massimo Lombardinin 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen
 tuin
                                                                                komissiota vastaan nostama kanne
 — kumoaa 12.6.1996 tehdyn komission päätöksen, jolla                                      ( Asia T- 102/9 7 )
      komissio hylkäsi kantajan vaatimuksen henkilöstö                                       ( 97/C 181 /39 )
      sääntöjen 31 artiklan 2 kohdan mahdollisen soveltu
      vuuden arvioimisesta,                                                         (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
 — kumoaa tarpeellisilta osin kantajan valituksen perus            Massimo Lombardini, kotipaikka Bryssel, on nostanut
      teella 27.12.1996 tehdyn komission nimenomaisen hyl          7.4.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
      käävän päätöksen,                                             tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
 ---pagebreak--- N:o C 181/20         LH                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     14.6.97
vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Nicolas                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Lhoëst, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire
Myson SARL, 30 rue de Cessange.                                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa
                                                                   mansisältöiset kuin asiassa T-16/97 (').
Kantaja vaatii , että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
tuin                                                               (') EYVL N:o C 74, 8.3.1997, s . 27.
— kumoaa 14.6.1996 tehdyn komission päätöksen, jolla
     komissio hylkäsi kantajan vaatimuksen henkilöstö
     sääntöjen 31 artiklan 2 kohdan mahdollisen soveltu
     vuuden arvioimisesta,
                                                                   Ginette Nabavin 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                                vastaan nostama kanne
— kumoaa tarpeellisilta osin kantajan valituksen perus
     teella 27.12.1 996 tehdyn komission nimenomaisen hyl                                 ( Asia T-104/97 )
     käävän päätöksen,                                                                        ( 97/C 181 /41 )
— velvoittaa vastaajan korvaamaan asian käsittelystä                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
     tässä tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäyntiku
     lut .                                                         Ginette Nabavi, kotipaikka Tervuren ( Belgia ), on nostanut
                                                                   7.4.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                   vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Nicolas
                                                                   Lhoëst, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa       Myson SARL, 30 rue de Cessange .
mansisältöiset kuin asiassa T-16/97 (').
                                                                   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
(') EYVL N:o C 74, 8.3.1997, s . 27.                               tuin
                                                                   — kumoaa 18.6.1996 tehdyn komission päätöksen, jolla
                                                                        komissio hylkäsi kantajan vaatimuksen henkilöstö
                                                                        sääntöjen 31 artiklan 2 kohdan mahdollisen soveltu
                                                                        vuuden arvioimisesta,
     Georges Herbillonin 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen
              komissiota vastaan nostama kanne                     — kumoaa tarpeellisilta osin kantajan valituksen perus
                       ( Asia T-103/97 )                                teella 27.12.1996 tehdyn komission nimenomaisen hyl
                                                                        käävän päätöksen,
                         ( 97/C 181 /40 )
                                                                   — velvoittaa vastaajan korvaamaan asian käsittelystä
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                          tässä tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäyntiku
                                                                        lut .
Georges Flerbillon, kotipaikka Arlon ( Belgia ), on nostanut
7.4.1997 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen              Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Nicolas                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat sa
Lhoëst, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire        mansisältöiset kuin asiassa T- 16/9 7 ( M.
Myson SARL, 30 rue de Cessange .
                                                                   (') EYVL N:o C 74, 8.3.1997, s . 27 .
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
tuin
— kumoaa 17.6.1996 tehdyn komission päätöksen, jolla
     komissio hylkäsi kantajan vaatimuksen henkilöstö
     sääntöjen 31 artiklan 2 kohdan mahdollisen soveltu          Jorge D. Savion 7.4.1997 Euroopan yhteisöjen komissiota
     vuuden arvioimisesta,                                                            vastaan nostama kanne
                                                                                ( Asia T-105/97)
— kumoaa tarpeellisilta osin kantajan valituksen perus                                      ( 97/C 181/42 )
     teella 27.12.1996 tehdyn komission nimenomaisen hyl
     käävän päätöksen,                                                             (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
— velvoittaa vastaajan korvaamaan asian käsittelystä              Jorge D. Savio, kotipaikka Bryssel, on nostanut 7.4.1997
    tässä tuomioistuimessa aiheutuvat oikeudenkäyntiku            Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois
     lut.                                                         tuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan .


title: Asia C-219/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 20.6.2013 (Verwaltungsgerichtshofin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr v. Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz (Kuudes arvonlisäverodirektiivi — 4 artiklan 1 ja 2 kohta — Taloudellisen toiminnan käsite — Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen — Asuinkäyttöön tarkoitetun omakotitalon katolle sijoitetun aurinkosähkölaitteiston käyttö — Toimitus verkkoon — Korvaus — Kulutusta pienempi sähköntuotanto)

text:
               3.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 225/33

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 20.6.2013 (Verwaltungsgerichtshofin (Itävalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr v. Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz
   (Asia C-219/12) (1)

   (Kuudes arvonlisäverodirektiivi - 4 artiklan 1 ja 2 kohta - Taloudellisen toiminnan käsite - Ostoihin sisältyvän veron vähentäminen - Asuinkäyttöön tarkoitetun omakotitalon katolle sijoitetun aurinkosähkölaitteiston käyttö - Toimitus verkkoon - Korvaus - Kulutusta pienempi sähköntuotanto)
   2013/C 225/56
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Finanzamt Freistadt Rohrbach Urfahr

      Vastaaja: Unabhängiger Finanzsenat Außenstelle Linz

      Muu osapuoli: Thomas Fuchs

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Verwaltungsgerichtshof — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 4 artiklan tulkinta — Taloudellisen toiminnan käsite — Omakotitalon läheisyyteen sijoitettu sähköenergiaa tuottava aurinkosähkölaitteisto, jossa ei ole varastointiyksikköä — Tuotetun energian myynti yhtiölle, joka toimittaa kyseiseen omakotitaloon sen tarvitseman energian — Kulutuksen pitkällä aikavälillä alittava energiantuotanto

      Tuomiolauselma

   Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.4.1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/7/EY, 4 artiklan 1 ja 2 kohtaa on tulkittava siten, että asuinkäyttöön tarkoitetun omakotitalon katolle tai viereen sijoitetun aurinkosähkölaitteiston, joka on suunniteltu siten, että yhtäältä tuotettu sähkömäärä on aina alhaisempi kuin laitteiston omistajan yksityisiin tarkoituksiin kuluttaman sähkön kokonaismäärä ja että toisaalta tuotettu sähkömäärä syötetään verkkoon jatkuvaluonteisia tuloja vastaan, käyttö kuuluu kyseisessä artiklassa tarkoitetun taloudellisen toiminnan käsitteen alaan.

      (1)  EUVL C 243, 11.8.2012.


title: Asia C-104/04: Euroopan yhteisöjen komission 1.3.2004 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               17.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/30

         Euroopan yhteisöjen komission 1.3.2004 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-104/04)
   (2004/C 94/68)
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 1.3.2004 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehet ovat J.-F. Pasquier ja M. Shotter, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1.

               toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/12/EY (1) 3 artiklan 2 kohdan ja 8 artiklan 1 kohdan ja sen liitteen mukaisia velvoitteitaan koska se ei ole antanut tämän direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä

               2.

               velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Ranskan code des postes et télécommunicationsiin (posti- ja telelaki) tehdyillä muutoksilla ei ole poistettu sitä, että pakollinen tutkimus- ja kehitysmaksu ei ole direktiivin säännösten mukainen. Tässä laissa asetetaan niille palvelujen tarjoajille, joita asia koskee, velvollisuus osallistua televiestintäalan tutkimuksen ja kehityksen kustannuksiin Euroopan yhteisössä sellaisella summalla, jonka vuosittainen suuruus on vähintään 5 prosenttia niiden tekemistä sijoituksista. Tätä velvollisuutta ei kuitenkaan mainita niistä edellytyksistä laaditussa tyhjentävässä luettelossa, joita toimilupiin voidaan liittää, eikä se kuulu yhteenkään edellytysten luokkaan, jotka on toistettu direktiivin liitteessä.

      (1)  Telepalvelualan yleisten valtuutusten ja yksittäisten toimilupien yhteisistä puitteista 10 päivänä huhtikuuta 1997 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/13/EY (EYVL L 117, 7.5.1997, s. 15)


title: Asia C-558/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Kammergericht Berlin (Saksa) on esittänyt 3.11.2016 – Doris Margret Lisette Mahnkopf

text:
               30.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Kammergericht Berlin (Saksa) on esittänyt 3.11.2016 – Doris Margret Lisette Mahnkopf
   (Asia C-558/16)
   (2017/C 030/25)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Kammergericht Berlin

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Doris Margret Lisette Mahnkopf

      Muu osapuoli: Sven Mahnkopf

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko asetuksen N:o 650/2012 (1) 1 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että asetuksen soveltamisalaan (perimys) kuuluvat myös kansallisen oikeuden säännökset, joilla – kuten Saksan siviililain (Bürgerliches Gesetzbuch; jäljempänä BGB) 1371 §:n 1 momentilla – säännellään puolison kuoleman jälkeisiä varallisuussuhteita korottamalla toisen puolison lakimääräistä perintöosuutta?

               2)

               Jos kysymykseen 1 vastataan kieltävästi, onko asetuksen N:o 650/2012 68 artiklan l alakohtaa ja 67 artiklan 1 kohtaa tulkittava kuitenkin siten, että eloonjääneen puolison perintöosuus voidaan ottaa kokonaisuudessaan eurooppalaiseen perintötodistukseen myös silloin, kun kyseinen osuus käsittää BGB:n 1371 §:n 1 momentin kaltaisen varallisuusoikeudellisen säännön nojalla tehtyyn korotukseen perustuvan murto-osan?
               Jos tähän on lähtökohtaisesti vastattava kieltävästi, onko tähän vastattava kuitenkin poikkeuksellisesti myöntävästi tilanteessa, jossa

                           a)

                           perintötodistus on annettu vain siinä tarkoituksessa, että perillisten oikeuksiin voidaan vedota tietyssä toisessa jäsenvaltiossa perittävän siellä olevan omaisuuden osalta, ja

                           b)

                           ratkaisu perimyksestä (asetuksen N:o 650/2012 4 ja 21 artikla) ja – riippumatta siitä, mitä lainvalintasääntöjä sovelletaan – aviovarallisuussuhteisiin liittyviä kysymyksiä koskeva ratkaisu on annettava saman kansallisen lain nojalla?

               3)

               Jos kysymyksiin 1 ja 2 on kokonaisuudessaan vastattava kieltävästi, onko asetuksen N:o 650/2012 68 artiklan l alakohtaa tulkittava siten, että varallisuusoikeudellisen säännön nojalla korotettu eloonjääneen puolison perintöosuus voidaan ottaa kokonaisuudessaan – korotuksen vuoksi kuitenkin vain ilmoitusluonteisesti – eurooppalaiseen perintötodistukseen?

      (1)  Toimivallasta, sovellettavasta laista, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta ja virallisten asiakirjojen hyväksymisestä ja täytäntöönpanosta perintöasioissa sekä eurooppalaisen perintötodistuksen käyttöönotosta 4.7.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 650/2012 (EUVL 2012, L 201, s. 107).


title: Asia C-504/14: Kanne 11.11.2014 – Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta

text:
               12.1.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 7/19

         Kanne 11.11.2014 – Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-504/14)
   (2015/C 007/25)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Patakia ja C. Hermes)

      Vastaaja: Helleenien tasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Helleenien tasavalta on jättänyt noudattamatta jäsenyysvelvoitteitaan

                           —

                           luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ΕTY (1) 6 artiklan 2 ja 3 kohdan nojalla, koska se a) on jättänyt toteuttamatta asianmukaiset toimenpiteet luontotyyppien ja lajien elinympäristöjen heikentymisen sekä niitä lajeja koskevien häiriöiden estämiseksi, joita varten kyseinen alue on osoitettu, ja b) on sallinut (toteuttamatta mitään asianmukaista vaikutusten arviointia, sellaisena kuin siitä säädetään 6 artiklan 3 kohdassa) puuttumiset, jotka ovat omiaan vaikuttamaan kyseiseen alueeseen merkittävästi joko erikseen tai yhdessä muiden suunnitelmien kanssa pienentäen ja hävittäen ensisijaisesti suojeltavan lajin Caretta carettan, joka esiintyy kyseisellä alueella, pesimisaluetta, häiriten mainittua lajia sekä pienentäen ja hävittäen hiekkadyynien ekotyyppejä 2110, 2220 ja ensisijaisesti suojeltavaa luontotyyppiä 2250

                           —

                           saman direktiivin 12 artiklan 1 kohdan b ja d alakohdan nojalla, koska se on jättänyt toteuttamatta vaadittavat toimenpiteet merikilpikonna Caretta carettan (ensisijaisesti suojeltava laji) tehokkaan tiukan suojelujärjestelmän luomiseksi ja soveltamiseksi Kyparissianlahdella tavalla, jolla estettäisiin kaikki häiriöt mainitulle lajille sen lisääntymisaikana ja kaikki toiminta, joka voi heikentää tai hävittää sen lisääntymispaikkoja.

               —

               Helleenien tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Käsiteltävä rikkominen koskee: a) eri hankkeiden ja toiminnan vaikutusta Natura 2000 -alueeseen GR2550005 ”Kyparissian dyynit” (ehdotus yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi 1.1.1997 alkaen ja yhteisön tärkeänä pitämä alue 1.1.2006 alkaen) ja etenkin ensijaisesti suojeltavaan lajiin Caretta caretta ja hiekkadyynien luontotyyppeihin, mukaan lukien ensisijaisesti suojeltava luontotyyppi 2250 * Rannikon dyynit, joissa Juniperus spp., ja b) tarpeellisten toimenpiteiden toteuttamatta jättämistä merikilpikonna Caretta carettan tehokkaan tiukan suojelujärjestelmän luomiseksi ja soveltamiseksi kyseessä olevalla alueella, jotta estettäisiin yhtäältä mikä tahansa häiriö kyseiselle lajille sen lisääntymisaikana ja toisaalta mikä tahansa toiminta, joka saattaa heikentää tai hävittää sen lisääntymispaikkoja.

               2.

               LIFE-Nature LIFE98NAT/GR/5262 (”Application of Management Plan for Caretta caretta in Southern Kyparissia”) -ohjelma alkoi vuonna 1998 toimivaltaisen ministerin hyväksynnän jälkeen. LIFE-ohjelma päättyi vuonna 2002, kun laadittiin suunnitelma erityisestä ympäristötutkimuksesta (Kreikan lainsäädännön mukainen tutkimus), jossa viitattiin jo lajin piirteisiin ja sen tehokkaan suojelun tarpeeseen.

               3.

               Komissio aloitti kansalaisjärjestöjen kanteluiden ja komission valtuuskunnan alueelle heinäkuussa 2011 tekemän vierailun jälkeen direktiivin 92/43/ETY säännösten, jotka mainitaan tämän kanteen vaatimusosassa, rikkomista koskevan menettelyn.

               4.

               Komissio väittää aluksi, että Helleenien tasavalta ei kyseisen direktiivin 12 artiklan vastaisesti ole luonut lajeille, jotka mainitaan direktiivin liitteessä IV, tiukkaa suojelujärjestelmää, jossa kiellettäisiin

                           —

                           tahallinen häiritseminen erityisesti lisääntymisaikana

                           —

                           lisääntymispaikkojen heikentäminen ja hävittäminen.

               5.

               Erityisesti kattava ja johdonmukainen kreikkalainen lainsäädäntökehys puuttuu, tiettyjä erityisiä ja tehokkaita suojelutoimenpiteitä ei sovelleta ja siedetään toimintaa, joka saattaa paitsi vahingoittaa tai hävittää lisääntymispaikkoja myös häiritä lajin yksilöitä etenkin munimisaikana, munien hautomisaikana ja vastakuoriutuneiden kilpikonnien mereen siirtymisen aikana.

               6.

               Komissio väittää myös, että direktiivin 6 artiklan 2 ja 3 kohdan säännöksiä rikotaan, koska

                           a)

                           ei estetä luontotyyppien heikentymistä eikä niitä lajeja koskevia merkittäviä häiriöitä, joita varten alueet on osoitettu. Sietämällä 6 artiklan 2 kohdan vastaisesti erilaista valvomatonta ja/tai sääntelemätöntä toimintaa Kreikka nimittäin jätti kyseessä olevassa tapauksessa toteuttamatta tarvittavat toimepiteet tällaisen luontotyypien heikentymisen ja lajin häiritsemisen estämiseksi.

                           b)

                           kyseisessä tapauksessa todettu toiminta toteutettiin ilman, että olisi toteutettu vaadittu asianmukainen vaikutusten arviointi joko jokaisesta suunnitelmasta erikseen tai siten, että olisi arvioitu niiden yhteisvaikutuksia, vaikka direktiivin 6 artiklan 3 kohdan mukaan on arvioitava asianmukaisesti kaikki suunnitelmat, jotka eivät liity suoranaisesti alueen käyttöön eivätkä ole sen kannalta tarpeellisia mutta voivat vaikuttaa siihen merkittävästi, sen kannalta, miten ne vaikuttavat alueen suojeluun.

      (1)  ΕYVL L 206, s. 7.


title: Asia C-415/12: Unionin tuomioistuimen määräys (yhdeksäs jaosto) 13.6.2013 (Arbeitsgericht Nienburgin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Bianca Brandes v. Land Niedersachsen (Sosiaalipolitiikka — Direktiivi 2003/88/EY — Oikeus palkalliseen vuosilomaan — Osa-aikatyötä koskeva puitesopimus — Kokoaikainen työntekijä, joka ei ole voinut käyttää palkallista vuosilomaa koskevia oikeuksiaan viiteajanjaksona — Kyseisen työntekijän siirtyminen osa-aikatyöhön — Kansallinen säännös tai käytäntö, jonka mukaan tällä tavalla aikaisemmin ansaittujen palkallisten lomapäivien määrää vähennetään siten, että se suhteutetaan osa-aikaisena työntekijänä tehtyihin viikoittaisiin työpäiviin)

text:
               3.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 225/50

         Unionin tuomioistuimen määräys (yhdeksäs jaosto) 13.6.2013 (Arbeitsgericht Nienburgin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Bianca Brandes v. Land Niedersachsen
   (Asia C-415/12) (1)

   (Sosiaalipolitiikka - Direktiivi 2003/88/EY - Oikeus palkalliseen vuosilomaan - Osa-aikatyötä koskeva puitesopimus - Kokoaikainen työntekijä, joka ei ole voinut käyttää palkallista vuosilomaa koskevia oikeuksiaan viiteajanjaksona - Kyseisen työntekijän siirtyminen osa-aikatyöhön - Kansallinen säännös tai käytäntö, jonka mukaan tällä tavalla aikaisemmin ansaittujen palkallisten lomapäivien määrää vähennetään siten, että se suhteutetaan osa-aikaisena työntekijänä tehtyihin viikoittaisiin työpäiviin)
   2013/C 225/89
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Arbeitsgericht Nienburg

      Asianosaiset

      Kantaja: Bianca Brandes

      Vastaaja: Land Niedersachsen

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Arbeitsgericht Nienburg — UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemästä osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta 15.12.1997 annetun neuvoston direktiivin 97/81/EY (EYVL L 14, s. 9), sellaisena kuin se on muutettuna 7.4.1988 annetulla neuvoston direktiivillä 98/23/EY (EYVL L 131, s. 10), liitteessä olevan 4 artiklan 1 ja 2 kohdan tulkinta — Työntekijä, joka siirtyy kokoaikatyöstä osa-aikatyöhön — Jäsenvaltion lainsäädäntö, jossa mahdollistetaan tällaisessa tapauksessa kokoaikatyön aikana kertyneen mutta vielä käyttämättömän vuosilomaoikeuden uudelleen laskeminen tavalla, joka johtaa lomapäivien määrän vähenemiseen

      Määräysosa

   Asian kannalta merkityksellistä unionin oikeutta ja erityisesti tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4.11.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY 7 artiklan 1 kohtaa ja Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE), julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) ja Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY) tekemästä osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta 15.12.1997 annetun neuvoston direktiivin 97/81/EY — sellaisena kuin se on muutettuna 7.4.1998 annetulla neuvoston direktiivillä 98/23/EY — liitteenä olevan, 6.6.1997 tehdyn osa-aikatyötä koskevan puitesopimuksen 4 lausekkeen 2 kohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaisille kansallisille säännöksille tai käytännölle, joiden mukaan sellaisten palkallisten vuosilomapäivien määrää, joita kokoaikainen työntekijä ei ole voinut käyttää viiteajanjaksona, vähennetään sillä perusteella, että hän on siirtynyt osa-aikatyötä koskevaan järjestelmään, suhteutettuna sen erotuksen mukaisesti, kuinka monta viikoittaista työpäivää kyseinen työntekijä teki yhtäältä ennen siirtymistä osa-aikatyöhön ja toisaalta sen jälkeen.

      (1)  EUVL C 366, 24.11.2012.


title: Asia C-548/07: Kanne 10.12.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Helleenien tasavalta

text:
               26.1.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 22/38

         Kanne 10.12.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-548/07)
   (2008/C 22/68)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Patakia ja M. van Beek)

      Vastaaja: Helleenien tasavalta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemästä vanhempainlomaa koskevasta puitesopimuksesta annetun direktiivin 96/34/EY (1) eikä varsinkaan kyseisen direktiivin liitteenä olevan sopimuksen 1 lausekkeen 2 kohdan, 2 lausekkeen 1 kohdan, 2 lausekkeen 3 kohdan b alakohdan, 2 lausekkeen 3 kohdan e ja f alakohdan, 2 lausekkeen 4 kohdan eikä 2 lausekkeen 6 kohdan mukaisia velvoitteitaan.

               —

               Helleenien tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Sen jälkeen kun komissio oli tutkinut kaiken kreikkalaisen lainsäädännön, jolla pannaan Kreikan oikeusjärjestyksessä täytäntöön UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemästä vanhempainlomaa koskevasta puitesopimuksesta annettu direktiivi 96/34/EY, komissio totesi, että edelleen on olemassa puutteita ja että edellä mainitulla direktiivillä vahvistetun puitesopimuksen tietyt lausekkeet on pantu virheellisesti täytäntöön kauppalaivastossa työskentelevien työntekijöiden osalta.

               2.

               Komissio toteaa erityisesti, että asianomaisen kreikkalaisen lainsäädännön, jolla vahvistetaan alaa koskevat kollektiivisopimukset, soveltamisala on rajoitettu, koska sitä ei sovelleta kaikkien kaupallisten alusten työntekijöihin.

               3.

               Lisäksi komissio esittää, että jotta edellä mainituille työntekijöille myönnetään oikeus vanhempainlomaan, Kreikan lainsäädännön mukaan on noudatettava seuraavaa edellä mainitussa direktiivissä asetettujen edellytysten lisäksi:

                           —

                           ensin on palveltava 12 kuukautta samalla aluksella

                           —

                           kyseisellä aluksella on työskenneltävä vähintään 30 henkilöä

                           —

                           on esitettävä näyttö siitä, että toinen vanhemmista työskentelee muualla kuin kyseisellä aluksella

                           —

                           vanhempainlomalta palaava on luokiteltava uudella miehistösopimuksella työskenteleväksi, ja uuden työn keston on oltava vähintään 6 tai 7 kuukautta

                           —

                           kauppalaivaston on vastattava viransijaisen kuluista

                           —

                           kyseessä olevaa kansallista lainsäädäntöä sovelletaan vain sellaisiin miehistösopimuksiin, jotka tulevat voimaan kollektiivisopimusten voimaantulon jälkeen

                           —

                           kaupalliset velvoitteet on luokiteltu ylivoimaisiksi esteiksi, joiden takia vanhempainlomaa ei myönnetä.

               4.

               Lopuksi komissio esittää, että kollektiivisopimuksissa ja ministeriön päätöksissä, joilla ne vahvistetaan, ei ole mitään viittausta siihen, että työntekijöitä suojeltaisiin irtisanomiselta, mikäli he ovat hakeneet tai ottaneet vanhempainlomaa.

               5.

               Komissio katsoo näin ollen, että Helleenien tasavalta ei ole noudattanut direktiivin 96/34/EY eikä varsinkaan kyseisen direktiivin liitteenä olevan puitesopimuksen 1 lausekkeen 2 kohdan, 2 lausekkeen 1 kohdan, 2 lausekkeen 3 kohdan b alakohdan, 2 lausekkeen 3 kohdan e ja f alakohdan, 2 lausekkeen 4 kohdan ja 2 lausekkeen 6 kohdan mukaisia velvoitteitaan.

      (1)  EYVL L 145, 19.6.1996, s. 4.


title: Asia T-278/10 RENV: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 24.11.2015 – WeserGold Getränke v. SMHV – Lidl Stiftung (WESTERN GOLD) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin WESTERN GOLD rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat kansalliset, yhteisön ja kansainväliset sanamerkit WeserGold, Wesergold ja WESERGOLD — Suhteellinen hylkäysperuste — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta — Valitusasiassa annettu tuomio — Asetuksen N:o 207/2009 64 artiklan 1 kohta — Perusteluvelvollisuus — Oikeus tulla kuulluksi — Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla)

text:
               18.1.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 16/27

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 24.11.2015 – WeserGold Getränke v. SMHV – Lidl Stiftung (WESTERN GOLD)
   (Asia T-278/10 RENV) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin WESTERN GOLD rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat kansalliset, yhteisön ja kansainväliset sanamerkit WeserGold, Wesergold ja WESERGOLD - Suhteellinen hylkäysperuste - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta - Valitusasiassa annettu tuomio - Asetuksen N:o 207/2009 64 artiklan 1 kohta - Perusteluvelvollisuus - Oikeus tulla kuulluksi - Asetuksen N:o 207/2009 75 artikla))
   (2016/C 016/33)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: riha WeserGold Getränke GmbH & Co. KG (aiemmin Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG) (Rinteln, Saksa) (edustajat: asianajajat T. Melchert, P. Goldenbaum ja I. Rohr)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: aluksi A. Pohlmann, sitten S. Hanne)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Lidl Stiftung & Co. KG (Neckarsulm, Saksa) (edustajat: asianajajat A. Marx ja M. Wolter)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 24.3.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 770/2009-1), joka koskee Wesergold Getränkeindustrie GmbH & Co. KG:n ja Lidl Stiftung & Co. KG:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               riha WeserGold Getränke GmbH & Co. KG vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ja Lidl Stiftung & Co. KG:n oikeudenkäyntikulut unionin yleisen tuomioistuimen ja unionin tuomioistuimen menettelyissä.

      (1)  EUVL C 221, 14.8.2010.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (viides jaosto) 7 päivänä heinäkuuta 2005, asiassa C-373/03 (Verwaltungsgericht Freiburgin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Ceyhun Aydinli vastaan Land Baden-Württemberg (ETY:n ja Turkin välinen assosiaatio — Työntekijöiden vapaa liikkuvuus — Assosiaationeuvoston päätös N:o 1/80 — 6 ja 7 artikla — Rikostuomio — Vankeusrangaistus — Vaikutus oleskeluoikeuteen)

text:
               3.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/10

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (viides jaosto)
   7 päivänä heinäkuuta 2005,
   asiassa C-373/03 (Verwaltungsgericht Freiburgin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Ceyhun Aydinli vastaan Land Baden-Württemberg (1)

   (ETY:n ja Turkin välinen assosiaatio - Työntekijöiden vapaa liikkuvuus - Assosiaationeuvoston päätös N:o 1/80 - 6 ja 7 artikla - Rikostuomio - Vankeusrangaistus - Vaikutus oleskeluoikeuteen)
   (2005/C 217/19)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asiassa C-373/03, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Verwaltungsgericht Freiburg (Saksa) on esittänyt 12.3.2003 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 5.9.2003, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa Ceyhun Aydinli vastaan Land Baden-Württemberg, yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja R. Silva de Lapuerta sekä tuomarit R. Schintgen (esittelevä tuomari) ja P. Kūris, julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: R. Grass, on antanut 7.7.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   Sellainen Turkin kansalainen, jolla on Euroopan talousyhteisön ja Turkin välisellä assosiaatiosopimuksella perustetun assosiaationeuvoston 19.9.1980 assosiaation kehittämisestä tekemän päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisen kohdan toisen luetelmakohdan nojalla oikeus tehdä vapaasti minkälaista tahansa valitsemaansa palkattua työtä, ei menetä tätä oikeutta siitä syystä, että hän on useankin vuoden vankeuden ja sitä seuranneen pitkäkestoisen vieroitushoidon takia ollut pitkään poissa työmarkkinoilta, eikä myöskään siitä syystä, että karkotuspäätöksen tekohetkellä asianomainen oli täysi-ikäinen eikä enää asunut sen turkkilaisen työntekijän luona, jonka välityksellä hän oli oleskeluoikeutensa saanut, vaan eli tähän työntekijään nähden itsenäisesti.

      (1)  EUVL C 21, 24.1.2004.


title: Asian C-286/96 poistaminen rekisteristä

text:
30.5.98               FI                    Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  C 166/13
         Asian C-56/97 (1) poistaminen rekisteristä                      Asian C-352/97 (1) poistaminen rekisteristä
                        (98/C 166/28)                                                   (98/C 166/32)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kuudennen jaoston
puheenjohtajan 6.3.1998 antamalla määräyksellä tuo-             Euroopan       yhteisöjen    tuomioistuimen     presidentin
mioistuimen rekisteristä on poistettu asia C-56/97, Euroo-      23.3.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
pan yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta.              ristä on poistettu asia C-352/97, Euroopan yhteisöjen
                                                                komissio vastaan Irlanti.
(1) EYVL C 108, 5.4.1997.
                                                                (1) EYVL C 357, 22.11.1997.
        Asian C-339/95 (1) poistaminen rekisteristä
                        (98/C 166/29)                                    Asian C-353/97 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (98/C 166/33)
Euroopan       yhteisöjen    tuomioistuimen     presidentin
11.3.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
ristä on poistettu asia C-339/95 (High Court of Justice,        Euroopan       yhteisöjen    tuomioistuimen     presidentin
Queen's Bench Division, Commercial Courtin esittämä             23.3.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
ennakkoratkaisupyyntö), Compagnia di Navigazione                ristä on poistettu asia C-353/97, Euroopan yhteisöjen
Marittima ym. vastaan Compagnie Maritime Belge ym.              komissio vastaan Irlanti.
(1) EYVL C 351, 30.12.1995.
                                                                (1) EYVL C 357, 22.11.1997.
        Asian C-310/96 (1) poistaminen rekisteristä
                        (98/C 166/30)                                    Asian C-101/97 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (98/C 166/34)
Euroopan       yhteisöjen    tuomioistuimen     presidentin
11.3.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
ristä on poistettu asia C-310/96, Euroopan yhteisöjen           Euroopan       yhteisöjen    tuomioistuimen     presidentin
komissio vastaan Alankomaiden kuningaskunta.                    26.3.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-
                                                                ristä on poistettu asia C-101/97, Euroopan yhteisöjen
(1) EYVL C 354, 23.11.1996.                                     komissio vastaan Italian tasavalta.
                                                                (1) EYVL C 142, 10.5.1997.
        Asian C-264/97 (1) poistaminen rekisteristä
                        (98/C 166/31)
                                                                         Asian C-286/96 (1) poistaminen rekisteristä
Euroopan       yhteisöjen    tuomioistuimen     presidentin
20.3.1998 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekiste-                                (98/C 166/35)
ristä on poistettu asia C-264/97 (Tribunale amministrativo
per la Sardegnan esittämä ennakkoratkaisupyyntö), SocietaÁ      Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen viidennen jaoston
Appia Srl vastaan Comune di Cagliari ja SocietaÁ Cagliari       puheenjohtajan 30.3.1998 antamalla määräyksellä tuo-
Calcio SpA.                                                     mioistuimen rekisteristä on poistettu asia C-286/96,
                                                                Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian tasavalta.
(1) EYVL C 271, 6.9.1997.
                                                                (1) EYVL C 294, 5.10.1996.


title: Asia T-340/14: Kanne 15.5.2014 – Klyuyev v. neuvosto

text:
               11.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/27

         Kanne 15.5.2014 – Klyuyev v. neuvosto
   (Asia T-340/14)
   2014/C 261/51
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Andriy Klyuyev (Donetsk, Ukraina) (edustaja: solicitor R. Gherson)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan siltä osin kuin ne koskevat kantajaa

                           —

                           Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 5.3.2014 annetun neuvoston päätöksen 2014/119/YUTP ja

                           —

                           Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä 5.3.2014 annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 208/2014.

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kuuteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että SEU 29 artikla ei ollut asianmukainen oikeudellinen perusta riidanalaiselle päätökselle, koska kantajasta esitetyssä väitteessä kantajan ei todettu olevan henkilö, joka on vaarantanut oikeusvaltion tai ihmisoikeuksia Ukrainassa SEU 21 artiklan 2 kohdassa ja SEU 23 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Kantaja väittää, että koska riidanalainen päätös oli pätemätön, neuvosto ei voinut antaa riidanalaista asetusta SEUT 215 artiklan 2 kohdan nojalla. Ajankohtana, jona rajoittavista toimenpiteistä päätettiin, kantajaan ei kantajan mukaan kohdistunut mitään syytteitä tai väitteitä siitä, että hänen toimintansa uhkasi vaarantaa oikeusvaltion tai loukkasi mitään ihmisoikeuksia Ukrainassa.

               2.

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että neuvosto loukkasi kantajan puolustautumisoikeuksia ja oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan, koska perusteet, joilla kantaja on sisällytetty luetteloon, vastaavat syyllisyyden julkista toteamista ennen kuin asiaa on tutkittu missään tuomioistuimessa ja koska kantajalle ei ole annettu mitään yksityiskohtaista tietoa niistä riidanalaisissa toimenpiteissä viitatuista perusteista, joiden perusteella hänet on sisällytetty luetteloon henkilöistä, yhteisöistä ja elimistä, joihin sovelletaan rajoittavia toimenpiteitä, huolimatta siitä, että kantaja on pyytänyt neuvostolta tietoa.

               3.

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että neuvosto ei esittänyt kantajalle riittäviä perusteluja hänen sisällyttämiselleen luetteloon. Kantaja väittää, että mitään yksityiskohtia ei ole annettu siitä, millainen kantajan toiminta johti hänen sisällyttämiseensä luetteloon. Lisäksi kantaja väittää, että mitään yksityiskohtia ei ole esitetty elimestä, joka on vastuussa niistä rikosoikeudellisista menettelyistä, jotka kantajaan väitetysti kohdistuvat, eikä päivämäärästä, jolloin kyseiset menettelyt kantajaa vastaan aloitettiin.

               4.

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että neuvosto loukkasi perusteettomasti ja suhteettomasti kantajan omistusoikeutta ja mainetta koskevia perusoikeuksia, koska rajoittavista toimenpiteistä ei säädetty laissa, asetuksissa tai määräyksissä ja koska niistä päätettiin ilman asianmukaista suojaa, jolla kantajalle annetaan mahdollisuus tosiasiallisesti esittää asiansa neuvostolle.

               5.

               Viides kanneperuste, joka perustuu siihen, että neuvosto nojasi aineellisesti epätäsmällisiin tietoihin ja teki ilmeisen arviointivirheen. Kantaja väittää, että hänen saatavillaan olevien tietojen mukaan häntä vastaan ei ole meneillään mitään rikosoikeudellisia menettelyjä tai tutkimuksia liittyen Ukrainan valtion varojen kavaltamiseen tai kyseisten varojen siirtämiseen laittomasti Ukrainan ulkopuolelle.

               6.

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu siihen, että neuvosto ei varmistunut kantajan luetteloon sisällyttämisen perusteena olevien todisteiden merkittävyydestä ja pätevyydestä, koska neuvosto ei ottanut huomioon sitä, oliko nykyisellä Ukrainan virkaa toimittavalla valtakunnansyyttäjällä Ukrainan perustuslakiin perustuvaa toimivaltaa aloittaa tutkimuksia kantajaa vastaan eikä neuvosto ottanut huomioon sitä, että kantajaan Itävallassa kohdistunut tutkinta lopetettiin, koska kantajaan kohdistuneiden valtion varojen kavaltamista koskevien väitteiden tueksi ei ollut riittävää näyttöä.


title: Asia C-263/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) on esittänyt 10.5.2017 – Whirlpool Europe Srl ym. v. Autorità per l’energia elettrica e per il gas e il sistema idrico

text:
               18.9.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 309/18

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia (Italia) on esittänyt 10.5.2017 – Whirlpool Europe Srl ym. v. Autorità per l’energia elettrica e per il gas e il sistema idrico
   (Asia C-263/17)
   (2017/C 309/24)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Whirlpool Europe Srl, Fenice – Qualità Per L’ambiente SpA, FCA Italy SpA, FCA Group Purchasing Srl, FCA Melfi SpA, Barilla G. e R. Fratelli SpA ja Versalis SpA

      Vastaaja: Autorità per l’energia elettrica e per il gas e il sistema idrico

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 2009/72/EY (1) säännöksiä ja erityisesti sen 3 artiklan 5 ja 6 kohtaa ja 28 artiklaa tulkittava siten, että yksityisen elimen perustama ja hallinnoima verkko, johon on liitetty rajattu määrä tuotanto- ja kulutusyksiköitä ja joka puolestaan on liitetty julkiseen verkkoon, on väistämättä sähköverkko ja siten tässä direktiivissä tarkoitettu jakeluverkko, ja ettei ennen direktiivin voimaantuloa perustettuja ja alun perin omaan käyttöön tarkoitettua tuotantoa varten luotuja yksityisiä verkkoja, joilla on nämä ominaisuudet, ole mahdollista sulkea tämän luonnehdinnan ulkopuolelle?

               2)

               Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko ainoa direktiivin mukainen mahdollisuus yksityisen sähköverkon erityisluonteen huomioon ottamiseksi se, että tällainen verkko luokitellaan direktiivin 2009/72/EY 28 artiklassa tarkoitettujen suljettujen jakeluverkkojen luokkaan, vai saako kansallinen lainsäätäjä määritellä erilaisen jakeluverkkojen luokan, johon kuuluviin jakeluverkkoihin sovelletaan yksinkertaistettua sääntelyä, joka poikkeaa suljettuihin jakeluverkkoihin sovellettavasta sääntelystä?

               3)

               Siitä riippumatta, miten edellisiin kysymyksiin vastataan, onko direktiiviä tulkittava siten, että sen 28 artiklassa tarkoitetuilla suljetuilla jakeluverkoilla on kaikissa tapauksissa velvollisuus liittää kolmannet osapuolet verkkoon?

               4)

               Siitä riippumatta, miten edellisiin kysymyksiin vastataan, mahdollistaako se, että yksityinen sähköverkko luokitellaan direktiivin 2009/72/EY 28 artiklassa tarkoitetuksi suljetuksi jakeluverkoksi, että kansallinen lainsäätäjä voi säätää tällaisen verkon eduksi vain sellaisista jakeluverkkoja koskevaan yleiseen järjestelmään tehtävistä poikkeuksista, jotka mainitaan nimenomaisesti direktiivin 28 artiklassa ja 26 artiklan 4 kohdassa, vai onko – direktiivin 29 ja 30 perustelukappaleessa todetun valossa – jäsenvaltion sallittua tai pakko säätää muista poikkeuksista jakeluverkkoja koskevan yleisen sääntelyn soveltamiseen niin, että varmistetaan edellä mainituissa perustelukappaleissa mainittujen tavoitteiden saavuttaminen?

               5)

               Jos unionin tuomioistuin katsoo, että jäsenvaltio voi tai sen on pakko laatia sääntely, jossa otetaan huomioon suljettujen jakeluverkkojen erityisluonne, ovatko direktiivin 2009/72/EY säännökset ja erityisesti sen 29 ja 30 perustelukappale, 15 artiklan 7 kohta, 37 artiklan 6 kohdan b alakohta ja 26 artiklan 4 kohta esteenä käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan suljettuja jakeluverkkoja koskee täysin vastaava ajojärjestystä ja eriyttämistä koskeva sääntely kuin julkisia verkkoja ja jossa säädetään sähköverkon yleismaksujen osalta, että näiden maksujen maksaminen määräytyy osittain myös suljetun sähköverkon sisällä kulutetun sähkön perusteella?

      (1)  Sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 2003/54/EY kumoamisesta 13.7.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/72/EY (EUVL 2009, L 211, s. 55).


title: Asia C-337/14: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 23.9.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Rüsselsheim — Saksa) — Elvira Mandl ja Helmut Mandl v. Condor Flugdienst GmbH

text:
               1.12.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 431/17

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 23.9.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Rüsselsheim — Saksa) — Elvira Mandl ja Helmut Mandl v. Condor Flugdienst GmbH
   (Asia C-337/14) (1)

   (2014/C 431/28)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 315, 15.9.2014.


title: Yhdistetyt asiat C-468/10 ja C 469/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 24.11.2011 (Tribunal Supremon (Espanja) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF) (C-468/10) ja Federación de Comercio Electrónico y Marketing Directo (FECEMD) (C-469/10) v. Administración del Estado (Henkilötietojen käsittely — Direktiivi 95/46/EY — 7 artiklan f alakohta — Välitön oikeusvaikutus)

text:
               28.1.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 25/18

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 24.11.2011 (Tribunal Supremon (Espanja) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF) (C-468/10) ja Federación de Comercio Electrónico y Marketing Directo (FECEMD) (C-469/10) v. Administración del Estado
      (Yhdistetyt asiat C-468/10 ja C 469/10) (1)

      (Henkilötietojen käsittely - Direktiivi 95/46/EY - 7 artiklan f alakohta - Välitön oikeusvaikutus)
      (2012/C 25/30)
      Oikeudenkäyntikieli: espanja

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Tribunal Supremo

         Pääasian asianosaiset

         Kantajat: Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF) (C-468/10) ja Federación de Comercio Electrónico y Marketing Directo (FECEMD) (C-469/10)

         Vastaaja: Administración del Estado

         Oikeudenkäynnin kohde

      Ennakkoratkaisupyynnöt — Tribunal Supremo — Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (EVYL L 281, s. 31) 7 artiklan f alakohdan tulkinta — Rekisterinpitäjä käsittelee ja luovuttaa vastaanottajille henkilötietoja näiden oikeutettuja intressejä toteuttaessaan — Lisävaatimukset — Direktiivin säännösten välitön oikeusvaikutus

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY 7 artiklan f alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jonka mukaan silloin, kun rekisteröidyn suostumusta ei ole saatu, henkilötietojen käsittely, joka on tarpeen rekisterinpitäjän tai sivullisen, jolle tiedot on luovutettu, oikeutettujen intressien toteuttamiseksi, edellyttää rekisteröidyn perusoikeuksien ja -vapauksien kunnioittamisen lisäksi sitä, että henkilötiedot ovat yleisön saatavilla olevissa lähteissä, ja jolla suljetaan näin ehdottomasti ja yleisesti pois mahdollisuus käsitellä tietoja, jotka eivät ole tällaisissa yleisön saatavilla olevissa lähteissä.

                  2)

                  Direktiivin 95/46 7 artiklan f alakohdalla on välitön oikeusvaikutus.

         (1)  EUVL C 346, 18.12.2010.


title: Asia T-282/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.2.2012 — Grazer Wechselseitige Versicherung v. komissio (Valtiontuet — Itävallan viranomaisten Grazer Wechselseitige -konsernille (GRAWE) Bank Burgenlandin yksityistämisen yhteydessä myöntämä tuki — Päätös, jolla tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään perimään se takaisin — Yksityinen sijoittaja markkinataloudessa -arviointiperuste — Soveltaminen tilanteeseen, jossa valtio toimii myyjänä — Markkinahinnan määrittäminen)

text:
               14.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 109/9

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 28.2.2012 — Grazer Wechselseitige Versicherung v. komissio
   (Asia T-282/08) (1)

   (Valtiontuet - Itävallan viranomaisten Grazer Wechselseitige -konsernille (GRAWE) Bank Burgenlandin yksityistämisen yhteydessä myöntämä tuki - Päätös, jolla tuki todetaan yhteismarkkinoille soveltumattomaksi ja määrätään perimään se takaisin - Yksityinen sijoittaja markkinataloudessa -arviointiperuste - Soveltaminen tilanteeseen, jossa valtio toimii myyjänä - Markkinahinnan määrittäminen)
   2012/C 109/20
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Grazer Wechselseitige Versicherung AG (Graz, Itävalta) (edustaja: asianajaja H. Wollmann)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi V. Kreuschitz, N. Khan ja K. Gross, sitten V. Kreuschitz, N. Khan ja T. Maxian Rusche)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kumoamiskanne komission 30.4.2008 valtiontuesta C 56/06 (ex NN 77/06), jonka Itävalta on myöntänyt Bank Burgenlandin yksityistämiseen, tekemästä päätöksestä (EUVL L 239, s. 32).

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Grazer Wechselseitige Versicherung AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 247, 27.9.2008.


title: Asia C-608/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Sibiu (Romania) on esittänyt 23.12.2014 – Elena Delia Pondiche v. Romanian valtio ja Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

text:
               16.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 89/10

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Sibiu (Romania) on esittänyt 23.12.2014 – Elena Delia Pondiche v. Romanian valtio ja Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
   (Asia C-608/14)
   (2015/C 089/11)
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunalul Sibiu

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Elena Delia Pondiche

      Vastaajat: Romanian valtio ja Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Voidaanko unionin oikeudessa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 20 artiklassa, 21 artiklan 1 kohdassa, 24 artiklan 1 ja 2 kohdassa, 34 artiklassa ja 52 artiklassa sekä sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 (1) 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 4 artiklassa taattuja sosiaaliturvaa, lasten oikeuksia ja yhdenvertaisen kohtelun sekä syrjintäkiellon periaatteita tulkita niin, että ne ovat esteenä sellaisille kansallisille säännöksille, jotka ilman objektiivista ja kohtuullista perustetta rajaavat lapsilisän määrän lapsen syntymäajankohdan perusteella eivätkä lapsen siittämisajankohdan perusteella, vaikka siitettyä lasta, jos se syntyy elävänä ja elinkelpoisena, pidetään olemassa olevana?

               2)

               Onko lailla nro 111/2010 (Ordonanță de Urgență a Guvernului nr. 111/2010) otettu käyttöön syrjivä toimenpide samassa tilanteessa olevien henkilöiden välillä eli ennen 31.12.2010 siitettyjen ja syntyneiden lasten ja ennen 31.12.2010 siitettyjen, mutta sen jälkeen syntyneiden lasten välillä?

      (1)  Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004 (ETA:n ja Sveitsin kannalta merkityksellinen teksti) (EUVL L 166, s. 1).


title: Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys 16 päivänä syyskuuta 2003 asiassa T-272/03 R, Maria Dolores Fernández Gómez vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Väliaikainen oikeussuoja – Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus – Kiireellisyyden puuttuminen)

text:
29.11.2003             FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                             C 289/25
3)    Oikeudenkäyntikuluista, välitoimimenettelystä     aiheutuneet   Beckhausen. Muuna osapuolena valituslautakunnassa oli Con-
      kulut mukaan lukien, päätetään myöhemmin.                       ceria Toska S.R.L., kotipaikka Milano (Italia).
                                                                      Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                      –     kumoaa vastaajan toisen valituslautakunnan 13.5.2003
                                                                            tekemän päätöksen (R 369/2002-2);
ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN
                  PRESIDENTIN MÄÄRÄYS
                                                                      –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                  16 päivänä syyskuuta 2003
asiassa T-272/03 R, Maria Dolores Fernández Gómez
            vastaan Euroopan yhteisöjen komissio                      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
(Väliaikainen oikeussuoja – Täytäntöönpanon lykkäämistä               Tavaramerkin hakija:            Conceria Toska S.R.L.
       koskeva hakemus – Kiireellisyyden puuttuminen)
                                                                      Haettu tavaramerkki:            Sanamerkki ”TOSKA” luokan 18
                        (2003/C 289/53)                                                               tuotteille (mm. laukut) – Hakemus
                                                                                nro 743427
                   (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                      Sen tavaramerkki- tai           Kantaja
                                                                      merkkioikeuden haltija,
                                                                      johon väitemenettelyssä
Asiassa T-272/03 R, Maria Dolores Fernández Gómez, koti-              on vedottu:
paikka Bryssel (Belgia), edustajanaan asianajajat J. Iturriagagoi-
tia ja K. Delvolvé, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio              Tavaramerkki- tai merk-         Saksalainen sanamerkki ”TOSCA”
(asiamiehinään J. Currall, F. Clotuche-Duvieusart ja H. Tserepa-      kioikeus, johon väiteme-        hajuvesille (mm. ”parfum”, ”eau
Lacombe), jossa kantaja pyytää komission 12.5.2003 tekemän            nettelyssä on vedottu:          de toilette” ja ”eau de parfum pour
sellaisen päätöksen täytäntöönpanon lykkäämistä, joka koskee                                          femmes”)
kantajan väliaikaisen toimihenkilön sopimuksen uudistamista
koskevan pyynnön hylkäämistä, välitoimista päättävä tuomari
                                                                      Väiteosaston ratkaisu:          Väitteen hylkääminen
on antanut 16.9.2003 määräyksen, jonka määräysosa on
seuraava:
                                                                      Valituslautakunnan rat-         Kantajan valituksen hylkääminen
                                                                      kaisu:
1)    Välitoimihakemus hylätään.
                                                                      Kanneperusteet:                 –      Väite, joka koskee yleisesti
2)    Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.
                                                                                tunnettua tavaramerkkiä, on
                                                                                asetuksen (EY) N:o 40/94 (1)
                                                                                8 artiklan 1 kohdan b ala-
                                                                                kohdan nojalla perusteltu.
                                                                                –      Vastakkain olevien tavara-
                                                                                merkkien sekaannusvaara on
Mülhens GmbH & Co. KG:n 18.7.2003 sisämarkkinoiden                                                           olemassa.
harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan
                         nostama kanne                                                                –      Vastakkain olevat tuotteet
                                                                                ovat tietyiltä osin samankal-
                         (Asia T-263/03)                                                                     taisia.
                                                                                –      Yleisesti tunnettu tavara-
                        (2003/C 289/54)                                                                      merkki on asetuksen (EY)
                                                                                N:o 40/94 8 artiklan 5 koh-
(Oikeudenkäyntikieli määritetään työjärjestyksen 131 artiklan                                                dassa tarkoitettu laajalti tun-
          2 kohdan mukaisesti – Hakemuksen kieli: saksa)                                                     nettu tavaramerkki.
                                                                      (1) Yhteisön tavaramerkistä 20 päivänä joulukuuta 1993 annettu
Mülhens GmbH & Co. KG on nostanut 18.7.2003 Euroopan                      neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL L 11, s. 1).
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kan-
teen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja
mallit) vastaan. Kantajan edustaja on Rechtsanwalt Th. Schulte-


title: Asia C-85/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 20.2.2012 — Société Landsbanki Islands HF v. Kepler Capital Markets SA ja Frédéric Giraux

text:
               21.4.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 20.2.2012 — Société Landsbanki Islands HF v. Kepler Capital Markets SA ja Frédéric Giraux
   (Asia C-85/12)
   2012/C 118/30
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour de cassation

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Société Landsbanki Islands HF

      Vastapuolet: Kepler Capital Markets SA ja Frédéric Giraux

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko luottolaitosten tervehdyttämisestä ja likvidaatiosta annetun direktiivin 2001/24/EY (1) 3 ja 9 artiklaa tulkittava siten, että 15.4.2009 annettuun Islannin lakiin nro 44/2009 perustuvia rahalaitoksen tervehdyttämis- ja likvidaatiotoimenpiteitä on pidettävä näissä direktiivin artikloissa tarkoitettuina hallinto- tai lainkäyttöviranomaisten toteuttamina toimenpiteinä?

               2)

               Onko direktiivin 2001/24/EY 32 artiklaa tulkittava siten, että se estää 20.12.2002 annetun Islannin lain 98 §:n kaltaisen kansallisen säännöksen, jolla kielletään oikeudellisten vaateiden kohdistaminen rahalaitokseen tai määrätään kaikki tällaiset rahalaitokseen kohdistetut toimenpiteet keskeytettäväksi velkasaneeraukseen asettamisesta alkaen, vaikutukset turvaamistoimenpiteisiin, jotka on määrätty jossakin muussa jäsenvaltiossa ennen velkasaneeraukseen asettamista?

      (1)  Luottolaitosten tervehdyttämisestä ja likvidaatiosta annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/24/EY (EYVL L 125, s. 15).


title: Asia T-196/15 P: Valitus, jonka Valéria Anna Gyarmathy on tehnyt 24.11.2016 virkamiestuomioistuimen asiassa F-97/13, Gyarmathy v. FRA, 5.3.2015 antamasta tuomiosta

text:
               20.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/28

         Valitus, jonka Valéria Anna Gyarmathy on tehnyt 24.11.2016 virkamiestuomioistuimen asiassa F-97/13, Gyarmathy v. FRA, 5.3.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia T-196/15 P)
   (2017/C 086/37)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Valéria Anna Gyarmathy (Györ, Unkari) (edustaja: asianajaja A. Cech)

      Muu osapuoli: Euroopan unionin perusoikeusvirasto (FRA)

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan valituksenalaisen tuomion kokonaisuudessaan ja hyväksymään ensimmäisessä oikeusasteessa nostetun kanteen kokonaisuudessaan

               —

               velvoittamaan muun osapuolen vastamaan kaikista oikeudenkäyntikuluista.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa viiteen valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste koskee sitä, että virkamiestuomioistuin otti todistusaineiston huomioon vääristyneessä muodossa ja teki huomattavia virheitä tosiseikaston arvioinnissa hakuilmoituksen sanamuodon noudattamatta jättämisen osalta.

               2)

               Toinen valitusperuste koskee sitä, että virkamiestuomioistuin loukkasi Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 6 artiklan 1 kohdassa turvattua kantajan oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, koska se ei perustellut asianmukaisesti tuomiotaan valintamenettelyä koskevien kysymysten osalta.

               3)

               Kolmas valitusperuste koskee sitä, ettei virkamiestuomioistuin määrännyt muista prosessinjohtotoimista, joiden ansiosta valittaja olisi voinut kehitellä väitettään siitä, ettei valintamenettely ollut puolueeton, objektiivinen eikä riippumaton.

               4)

               Neljäs valitusperuste koskee sitä, että virkamiestuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se jätti tutkimatta valittajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämän kanneperusteen, joka koski kyseessä olevan viran täyttämistä, sillä perusteella, ettei tähän ollut vedottu oikeudenkäyntiä edeltäneessä menettelyssä.

               5)

               Viides kanneperuste koskee sitä, että virkamiestuomioistuin teki oikeudellisen virheen, kun se jätti tutkimatta valittajan ensimmäisessä oikeusasteessa esittämän kanneperusteen, joka koski valintalautakunnan kokoonpanon sääntöjenvastaisuutta ja syrjinnän kiellon periaatteen loukkaamista sukupuolen perusteella, sillä perusteella, ettei tähän ollut vedottu oikeudenkäyntiä edeltäneessä menettelyssä eikä se liittynyt läheisesti oikaisuvaatimuksessa esitettyihin perusteisiin (vastaavuussääntö).