201807270112025032018/C 285/513302018TC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180523343631Asia T-330/18: Kanne 23.5.2018 – Carvalho ym. v. parlamentti ja neuvosto
 ---documentbreak--- C2852018FI3410120180523FI0051341363Kanne 23.5.2018 – Carvalho ym. v. parlamentti ja neuvosto
   (Asia T-330/18)2018/C 285/51Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantajat: Armando Carvalho (Santa Comba Dão, Portugali) ja 36 muuta (edustajat: professori G. Winter, asianajaja R. Verheyen ja H. Leith, Barrister)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto, Euroopan parlamentti

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            toteamaan, että kasvihuonekaasupäästöjä koskevat toimet (
                  1
               ) ovat lainvastaisia siltä osin kuin niissä sallitaan vuosina 2021–2030 kasvihuonekaasupäästöjen määrä, joka vastaa 80 prosenttia vuoden 1990 päästöistä vuonna 2021 ja niissä vähennetään niiden määrää 60 prosenttiin vuoden 1990 päästöistä vuonna 2030

            —

            kumoamaan kasvihuonekaasupäästöjä koskevat toimet siltä osin kuin niiden tavoitteena on vähentää kasvihuonekaasupäästöjä vuoteen 2030 mennessä 40 prosentilla vuoden 1990 tasoista, ja erityisesti direktiivin 2003/87/EY 9 artiklan 2 kohta, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivin 2018/410 4 artiklan 2 kohdalla, sekä asetuksen 2018/842 liitteen I ja asetuksen 2018/841 4 artiklan

            —

            velvoittaa vastaajat toteuttamaan kasvihuonekaasupäästöjä koskevien toimien mukaiset toimenpiteet, joilla vähennetään kasvihuonekaasupäästöjä vuoteen 2030 mennessä 50–60 prosenttia vuoden 1990 tasoista taikka joilla toteutetaan korkeampi vähennystaso, jonka unionin yleinen tuomioistuin katsoo sopivaksi

            —

            vaihtoehtoisesti, jos unionin yleinen tuomioistuin ei halua antaa tällaista määräystä ja sen päätös kumota vähennystavoitteet tulee liian myöhään, jotta asiaa koskevat säännökset voidaan muuttaa ennen vuotta 2021, kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta määräämään, että kasvihuonekaasupäästöjä koskevien toimien riidanalaiset säännökset pysyvät voimassa tiettyyn päivään asti, johon menneessä niitä on muutettava ylemmäntasoisten oikeudellisten vaatimusten mukaisesti

            —

            velvoittamaan vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi kymmeneen kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste, joka liittyy kumoamisvaatimukseen ja jossa väitetään, että unionilla on velvollisuus ylemmäntasoisten lain sääntöjen perusteella välttää ilmastonmuutoksen aiheuttamia haittoja, kansainvälisen tapaoikeuden nojalla kieltää valtioita aiheuttamasta haittoja ja estää vahinkoa SEUT 191 artiklan nojalla. Unionilla on myös velvollisuus estää ilmastonmuutoksen aiheuttama Euroopan unionin perusoikeuskirjan suojelemien perusoikeuksien loukkaaminen. Nämä oikeudet sisältävät oikeuden elämään ja fyysiseen koskemattomuuteen, oikeuden työskentelyyn, omaisuudensuojan, lasten oikeudet ja oikeuden yhdenvertaiseen kohteluun.

            2)

            Toinen kanneperuste, joka liittyy kumoamisvaatimukseen ja jossa väitetään, että kun otetaan huomioon kasvihuonekaasupäästöjen ja vaarallisen ilmastonmuutoksen välinen syy-yhteys, unionilla on velvollisuus toteuttaa toimenpiteitä kasvihuonekaasupäästöjen sääntelemiseksi unionissa tällaisen haitan välttämiseksi ja perusoikeuksien loukkaamisen estämiseksi.

            3)

            Kolmas kanneperuste, joka liittyy kumoamisvaatimukseen ja jossa väitetään, että ilmastonmuutos aiheuttaa jo haittaa ja perusoikeuksien loukkaamista ja se tulee aiheuttamaan niitä jatkossakin. Näitä vaikutuksia edistävät kasvihuonekaasupäästöt ovat siksi lainvastaisia, ellei päästöjä voida oikeuttaa objektiivisin perustein ja ellei unioni ole pyrkinyt teknisten ja taloudellisten kykyjensä mukaisesti vähentämään päästöjä.

            4)

            Neljäs kanneperuste, joka liittyy kumoamisvaatimukseen ja jossa väitetään, että tällaista objektiivista perustetta ei ole olemassa sille, että unioni hyväksyy kasvihuonekaasupäästöjä koskevien toimien mukaiset tavoitteet seuraavista syistä:

                     —

                     Näillä tavoitteilla sallitaan sellaiset päästöjen määrät, jotka ylittävät merkittävästi EU:n oikeudenmukaisen osuuden päästöbudjetista, sellaisena kuin se asetettiin Pariisin sopimuksen sen tavoitteen mukaisesti, että maapallon keskilämpötilan enimmäisnousu on 1,5 oC:a taikka huomattavasti alle 2 oC:a;

                     —

                     Tavoitteet asetettiin ilman, että vastaajat olisivat tutkineet päästöjen vähentämistä koskevan unionin teknisen ja taloudellisen kyvyn laajuutta. Tavoitteet valittiin lähinnä sen perusteella, miten kustannustehokkaimmin keinoin saavutettaisiin ensisijainen pitkän aikavälin päästötavoite, joka tämän jälkeen syrjäytettiin Pariisin sopimuksella

                     —

                     Vastaajien saatavilla oleva näyttö osoittaa, että unioni kykeni tosiasiassa toteuttamaan toimenpiteitä kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi vähintään 50–60 prosenttia vuoden 1990 tasosta vuoteen 2030 mennessä.

            5)

            Viides kanneperuste, joka liittyy määräyksen antamiseen ja jossa väitetään jälleen, että unionilla on velvollisuus ylemmäntasoisten lain sääntöjen perusteella välttää ilmastonmuutoksen aiheuttamia haittoja, kansainvälisen tapaoikeuden nojalla kieltää valtioita aiheuttamasta haittoja ja estää vahinkoa SEUT 191 artiklan nojalla. Unionilla on myös velvollisuus estää ilmastonmuutoksen aiheuttama Euroopan unionin perusoikeuskirjan suojelemien perusoikeuksien loukkaaminen.

            6)

            Kuudes kanneperuste, joka liittyy määräyksen antamiseen ja jossa väitetään, että unioni on sillä kasvihuonekaasupäästöjä koskevan vastuun perusteella laiminlyönyt näitä velvoitteitaan aikaisemmin:

                     —

                     se laiminlöi velvoitteensa välttää haitan aiheuttamista vuodesta 1992 lähtien, jolloin Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimus ilmastonmuutoksesta hyväksyttiin ja tietoisuus ilmastonmuutoksesta yleistyi;

                     —

                     Unionin velvoitteiden laiminlyönti kulminoitui vuonna 2009, kun sekä SEUT 191 artikla että Euroopan unionin perusoikeuskirja tulivat voimaan;

                     —

                     Näinä ajankohtina kasvihuonekaasujen jatkuva päästö kiellettiin, ellei menettely ollut objektiivisesti oikeutettua. Unioni ei ole väittänyt eikä se voi väittää, että se päästöjen taso, jonka se edelleen salli näinä ajanjaksoina, oli päästöjen vähentämiseksi sen teknisen ja taloudellisen kyvyn mukainen.

            7)

            Seitsemäs kanneperuste, joka liittyy määräyksen antamiseen ja jossa väitetään, että unioni laiminlyö edelleen velvoitteitaan hyväksyessään päästövähennystavoitteet kasvihuonekaasupäästöjä koskevilla toimilla. Kuten on todettu kumoamisvaatimukseen liittyvissä kanneperusteissa, kasvihuonekaasupäästöjä koskevilla toimilla ei vähennetä päästöjä ja niissä sallitaan päästöjen jatkaminen tasoilla, jotka ovat lainvastaisia ja joita ei voida perustella.

            8)

            Kahdeksas kanneperuste, joka liittyy määräyksen antamiseen ja jossa väitetään, että unionin velvoitteiden laiminlyönti on sellaisen säännöksen, jolla annetaan oikeuksia yksityisille oikeussubjekteille, riittävän vakava rikkominen. Unionilla ei ole harkintavaltaa kieltäytyä harkitsemasta tai toteuttamasta sen teknisen ja taloudellisen kyvyn mukaisia toimenpiteitä päästöjen vähentämiseksi.

            9)

            Yhdeksäs kanneperuste, joka liittyy määräyksen antamiseen ja jossa väitetään, että velvoitteiden laiminlyönti on aiheuttanut vaarallisen ilmastonmuutoksen, joka on aiheuttanut aineellista vahinkoa tietyille kantajille ja aiheuttaa sitä sekä muunlaista vahinkoa kantajille edelleen tulevaisuudessa.

            10)

            Kymmenes kanneperuste, joka liittyy määräyksen antamiseen ja jossa väitetään, että unionilla on velvollisuus varmistaa, että sen menettely on yhdenmukainen sen lainmukaisen velvoitteen kanssa tehdä päästövähennykset oikeassa suhteessa sen teknisen ja taloudellisen kyvyn kanssa; näyttö osoittaa, että tämä kyky vastaa ainakin 50–60 prosentin vähennystä vuoden 1990 päästötasosta vuoteen 2030 mennessä. Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta antamaan tätä koskevan määräyksen.

      (
         1
      )	Direktiivin 2003/87/EY muuttamisesta kustannustehokkaiden päästövähennysten ja vähähiilisyyttä edistävien investointien edistämiseksi sekä päätöksen (EU) 2015/1814 muuttamisesta 14.3.2018 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2018/410 (EUVL 2018, L 76, s. 3); sitovista vuotuisista kasvihuonekaasupäästöjen vähennyksistä jäsenvaltioissa vuosina 2021–2030, joilla edistetään ilmastotoimia Pariisin sopimuksen sitoumusten täyttämiseksi, sekä asetuksen (EU) N:o 525/2013 muuttamisesta 30.5.2018 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2018/842 (EUVL 2018, L 156, s. 26) ja maankäytöstä, maankäytön muutoksesta ja metsätaloudesta aiheutuvien kasvihuonekaasujen päästöjen ja poistumien sisällyttämisestä vuoteen 2030 ulottuviin ilmasto- ja energiapolitiikan puitteisiin sekä asetuksen (EU) N:o 525/2013 ja päätöksen N:o 529/2013/EU muuttamisesta 30.5.2018 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2018/841 (EUVL 2018, L 156, s. 1). (Kantajat viittaavat kannekirjelmissään asetusten 2018/842 ja 2018/841 versioihin, jotka neuvosto hyväksyi 14.5.2018 ennen niiden allekirjoittamista ja julkaisemista Euroopan unionin virallisessa lehdessä.)


201807270432025172018/C 285/04152016CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL201806193422Asia C-15/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 19.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesverwaltungsgericht – Saksa) – Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht v. Ewald Baumeister (Ennakkoratkaisupyyntö — Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Direktiivi 2004/39/EY — 54 artiklan 1 kohta — Kansallisten rahoitusvalvontaviranomaisten salassapitovelvollisuuden ulottuvuus — Luottamuksellisen tiedon käsite)
 ---documentbreak--- C2852018FI320120180619FI00043242Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 19.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesverwaltungsgericht – Saksa) – Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht v. Ewald Baumeister
   (Asia C-15/16) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Direktiivi 2004/39/EY — 54 artiklan 1 kohta — Kansallisten rahoitusvalvontaviranomaisten salassapitovelvollisuuden ulottuvuus — Luottamuksellisen tiedon käsite)”2018/C 285/04Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesverwaltungsgericht

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Bundesanstalt für Finanzdienstleistungsaufsicht

      Vastaaja: Ewald Baumeister

      Muu osapuoli: Frank Schmitt, Phoenix Kapitaldienst GmbH:n pesänhoitaja

      Tuomiolauselma

            1)

            Rahoitusvälineiden markkinoista sekä neuvoston direktiivien 85/611/ETY ja 93/6/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/12/EY muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 93/22/ETY kumoamisesta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY 54 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että kaikki valvottavan yrityksen toimivaltaiselle viranomaiselle toimittamat sitä itseään koskevat tiedot sekä kaikki valvonta-aineistoon sisältyvät kyseisen viranomaisen toteamukset, mukaan luettuna sen kirjeenvaihto muiden yksikköjen kanssa, eivät ole muista edellytyksistä riippumatta luottamuksellisiksi katsottavia tietoja, joita koskisi näin ollen kyseisen säännöksen mukainen salassapitovelvollisuus. Luottamuksellisiin tietoihin kuuluvat sellaiset jäsenvaltioiden kyseisessä direktiivissä tarkoitettuja tehtäviä varten nimeämien viranomaisten hallussa olevat tiedot, jotka ensinnäkään eivät ole luonteeltaan julkisia ja joiden ilmaisemisesta saattaisi toiseksi olla haittaa ne toimittaneen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön eduille tai kolmansien eduille taikka unionin lainsäätäjän direktiivillä 2004/39 käyttöön ottaman sijoituspalveluyritysten toiminnan valvontajärjestelmän moitteettomalle toiminnalle.

            2)

            Direktiivin 2004/39 54 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että valvottavaa yritystä koskevien ja jäsenvaltioiden kyseisessä direktiivissä tarkoitettuja tehtäviä varten nimeämille viranomaisille toimitettujen tietojen luottamuksellisuutta on arvioitava sen ajankohdan tilanteen mukaan, jolloin kyseiset viranomaiset suorittavat niille kuuluvan tutkinnan mainittujen tietojen ilmaisemista koskevan pyynnön ratkaisemiseksi, riippumatta kyseisten tietojen luokittelusta silloin, kun ne toimitettiin mainituille viranomaisille.

            3)

            Direktiivin 2004/39 54 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltioiden kyseisessä direktiivissä tarkoitettuja tehtäviä varten nimeämien viranomaisten hallussa olevia tietoja, jotka ovat voineet tiettynä aikana olla liikesalaisuuksia mutta jotka ovat vähintään viisi vuotta vanhoja, on ajan kulumisen vuoksi pidettävä lähtökohtaisesti historiallisina tietoina, joiden salaisuus on tästä syystä lakannut, ellei tietojen salaisuuteen vetoava osapuoli poikkeuksellisesti osoita, että tiedot ovat vanhuudestaan huolimatta vielä sen tai kolmansien liiketaloudellista asemaa koskevia olennaisia seikkoja. Tällaiset toteamukset eivät päde sellaisiin kyseisten viranomaisten hallussa oleviin tietoihin, joiden luottamuksellisuutta voidaan perustella muilla syillä kuin niiden merkityksellä kyseessä olevien yritysten liiketaloudellisen aseman kannalta.

      (
         1
      )	EUVL C 111, 29.3.2016.


201807270072025332018/C 285/523372018TC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180601363721Asia T-337/18: Kanne 1.6.2018 – Laboratoire Pareva v. komissio
 ---documentbreak--- C2852018FI3610120180601FI0052361372Kanne 1.6.2018 – Laboratoire Pareva v. komissio
   (Asia T-337/18)2018/C 285/52Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Laboratoire Pareva (Saint Martin de Crau, Ranska) (edustajat: asianajajat K. Van Maldegem ja S. Englebert)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

            —

            kanne on otettava tutkittavaksi ja se on katsottava perustelluksi

            —

            PHMB:n (1415; 4.7) hyväksymättä jättämisestä valmisteryhmiin 1, 5 ja 6 asetuksen 528/2012 (
                  1
               ) nojalla kuuluvissa biosidivalmisteissa käytettävänä vanhana tehoaineena 20.4.2018 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2018/619 (
                  2
               ) (riidanalainen päätös) on kumottava ja

            —

            vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.
   Kantaja väittää, että vastaaja antoi riidanalaisen päätöksen Euroopan unionin toiminasta tehdyn sopimuksen (SEUT), unionin johdetun oikeuden ja unionin oikeuden periaatteiden vastaisesti. Kantaja vaatii tämän vuoksi riidanalaisen päätöksen kumoamista seuraavien kolmen kanneperusteen nojalla:

            1.

            Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee olennaisia menettelyvirheitä:

                     —

                     Vastaaja ei noudattanut siltä edellytettyä menettelyä ennen riidanalaisen päätöksen antamista. Vastaaja rikkoi komission delegoidun asetuksen (EU) 1062/2014 (
                           3
                        ) 6 artiklan 7 kohdan a ja b alakohdan olennaisia menettelysääntöjä, jotka olisivat voineet johtaa erilaiseen lopputulokseen, jos niitä olisi noudatettu.

            2.

            Toinen kanneperuste, joka koskee ilmeisiä arviointivirheitä:

                     —

                     Vastaaja teki ilmeisen arviointivirheen, koska se otti huomioon merkityksettömiä seikkoja PHMB:tä arvioidessaan ja koska se ei antanut riittävää ja asianmukaista painoarvoa tekijöille, jotka ovat erityisiä ja merkityksellisiä kantajan PHMB:lle.

            3.

            Kolmas kanneperuste, jonka mukaan unionin oikeuden perusperiaatteita ja kantajan puolustautumisoikeuksia on loukattu:

                     —

                     Vastaaja ei huolehtinut siitä, että kantajalle olisi annettu täysimääräinen, asianmukainen ja tosiasiallinen mahdollisuus esittää huomautuksia menettelyn aikana.

      (
         1
      )	Biosidivalmisteiden asettamisesta saataville markkinoilla ja niiden käytöstä 22.5.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 528/2012 (EUVL 2012, L 167, s. 1)
   (
         2
      )	PHMB:n (1415; 4.7) hyväksymättä jättämisestä valmisteryhmiin 1, 5 ja 6 kuuluvissa biosidivalmisteissa käytettävänä vanhana tehoaineena 20.4.2018 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2018/619 (EUVL 2018, L 102, s. 21)
   (
         3
      )	Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 528/2012 tarkoitetusta kaikkien biosidivalmisteissa käytettyjen vanhojen tehoaineiden järjestelmällistä arviointia koskevasta työohjelmasta 4.8.2014 annettu komission delegoitu asetus (EU) N:o 1062/2014 (EUVL 2014, L 294, s. 1).


201807270162025302018/C 285/051812016CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL201806194521Asia C-181/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 19.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Belgia) – Sadikou Gnandi v. Belgian valtio (Ennakkoratkaisupyyntö — Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue — Laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttaminen — Direktiivi 2008/115/EY — 3 artiklan 2 alakohta — Käsite ”laiton oleskelu” — 6 artikla — Palauttamispäätöksen tekeminen ennen kuin on annettu ratkaisu muutoksenhausta, joka koskee vastuuviranomaisen päätöstä hylätä kansainvälistä suojelua koskeva hakemus — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 18 artikla, 19 artiklan 2 kohta ja 47 artikla — Palauttamiskiellon periaate — Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin — Lupa jäädä jäsenvaltioon)
 ---documentbreak--- C2852018FI410120180619FI00054152Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 19.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Belgia) – Sadikou Gnandi v. Belgian valtio
   (Asia C-181/16) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue — Laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttaminen — Direktiivi 2008/115/EY — 3 artiklan 2 alakohta — Käsite ”laiton oleskelu” — 6 artikla — Palauttamispäätöksen tekeminen ennen kuin on annettu ratkaisu muutoksenhausta, joka koskee vastuuviranomaisen päätöstä hylätä kansainvälistä suojelua koskeva hakemus — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 18 artikla, 19 artiklan 2 kohta ja 47 artikla — Palauttamiskiellon periaate — Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin — Lupa jäädä jäsenvaltioon)”2018/C 285/05Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Sadikou Gnandi

      Vastaaja: Belgian valtio

      Tuomiolauselma

   Jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2008/115/EY, luettuna yhdessä pakolaisaseman myöntämistä tai poistamista koskevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista 1.12.2005 annetun neuvoston direktiivin 2005/85/EY ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 18 artiklassa, 19 artiklan 2 kohdassa ja 47 artiklassa vahvistettujen palauttamiskiellon periaatteen ja tehokasta oikeussuojaa koskevan oikeuden kanssa, on tulkittava siten, ettei se ole esteenä direktiivin 2008/115 6 artiklan 1 kohdan mukaisen palauttamispäätöksen tekemiselle sellaisesta kolmannen maan kansalaisesta, joka on tehnyt kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen, heti, kun vastuuviranomainen on tehnyt päätöksen tämän hakemuksen hylkäämisestä, taikka kumulatiivisesti tämän hylkäämispäätöksen kanssa samalla hallinnollisella toimella ja siten ennen kuin tästä hylkäämispäätöksestä vireille pantu muutoksenhakumenettely on päättynyt, edellyttäen erityisesti, että kyseessä oleva jäsenvaltio takaa, että palauttamispäätöksen kaikki oikeusvaikutukset lykätään tämän muutoksenhakumenettelyn päättymistä odottaessa, että hakija voi tänä aikana hyötyä turvapaikanhakijoiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vähimmäisvaatimuksista 27.1.2003 annettuun neuvoston direktiiviin 2003/9/EY perustuvista oikeuksista ja että hän voi vedota palauttamispäätöksen tekemisen jälkeen tapahtuneisiin kaikkiin sellaisiin olosuhteiden muutoksiin, joilla voi olla merkittävä vaikutus asianomaisen henkilön tilanteen arviointiin direktiivin 2008/115, erityisesti sen 5 artiklan, perusteella, mikä kansallisen tuomioistuimen on varmistettava.
   (
         1
      )	EUVL C 191, 30.5.2016.


201807270102025322018/C 285/533472018TC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180601373711Asia T-347/18: Kanne 1.6.2018 – Laboratoire Pareva ja Biotech3D v. komissio
 ---documentbreak--- C2852018FI3710120180601FI0053371371Kanne 1.6.2018 – Laboratoire Pareva ja Biotech3D v. komissio
   (Asia T-347/18)2018/C 285/53Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantajat: Laboratoire Pareva (Saint Martin de Crau, Ranska) ja Biotech3D Ltd & Co. KG (Gampern, Itävalta) (edustajat: asianajajat K. Van Maldegem ja S. Englebert)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

            —

            kanne on otettava tutkittavaksi ja se on katsottava perustelluksi

            —

            PHMB:n (1415; 4.7) hyväksymisestä valmisteryhmiin 2 ja 4 asetuksen 528/2012 (
                  1
               ) nojalla kuuluvissa biosidivalmisteissa käytettävänä vanhana tehoaineena 20.4.2018 annettu Euroopan komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2018/613 (
                  2
               ) on kumottava ja

            —

            vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat kolmeen kanneperusteeseen, jotka ovat lähinnä samat tai samankaltaiset kuin kanneperusteet, joihin vedottiin asiassa T-337/18, Laboratoire Pareva v. komissio.
   (
         1
      )	Biosidivalmisteiden asettamisesta saataville markkinoilla ja niiden käytöstä 22.5.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 528/2012 (EUVL 2012, L 167. s. 1)
   (
         2
      )	PHMB:n (1415; 4.7) hyväksymisestä valmisteryhmiin 2 ja 4 kuuluvissa biosidivalmisteissa käytettävänä vanhana tehoaineena 20.4.2018 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2018/613 (EUVL 2018, L 102, s. 1)


201807270232025062018/C 285/064802016CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL201806215621Asia C-480/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 21.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Østre Landsret – Tanska) – Fidelity Funds ym. v. Skatteministeriet (Ennakkoratkaisupyyntö — Pääomien ja maksujen vapaa liikkuvuus — Rajoitukset — Arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaville yrityksille (yhteissijoitusyrityksille) maksettujen osinkojen verotus — Jäsenvaltiossa asuvien yhtiöiden ulkomaisille yhteissijoitusyrityksille maksamat osingot — Jäsenvaltiossa asuvien yhtiöiden kotimaisille yhteissijoitusyrityksille maksamien osinkojen vapauttaminen verosta — Oikeuttamisperusteet — Verotusvallan tasapainoinen jako jäsenvaltioiden välillä — Verojärjestelmän johdonmukaisuus — Oikeasuhteisuus)
 ---documentbreak--- C2852018FI510120180621FI00065162Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 21.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Østre Landsret – Tanska) – Fidelity Funds ym. v. Skatteministeriet
   (Asia C-480/16) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Pääomien ja maksujen vapaa liikkuvuus — Rajoitukset — Arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaville yrityksille (yhteissijoitusyrityksille) maksettujen osinkojen verotus — Jäsenvaltiossa asuvien yhtiöiden ulkomaisille yhteissijoitusyrityksille maksamat osingot — Jäsenvaltiossa asuvien yhtiöiden kotimaisille yhteissijoitusyrityksille maksamien osinkojen vapauttaminen verosta — Oikeuttamisperusteet — Verotusvallan tasapainoinen jako jäsenvaltioiden välillä — Verojärjestelmän johdonmukaisuus — Oikeasuhteisuus)”2018/C 285/06Oikeudenkäyntikieli: tanska
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Østre Landsret

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Fidelity Funds, Fidelity Investment Funds ja Fidelity Institutional Funds

      Vastaaja: Skatteministeriet

      Muu osapuoli: NN (L) SICAV

      Tuomiolauselma

   SEUT 63 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasioissa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion säännöstölle, jonka mukaan tässä jäsenvaltiossa asuvan yhtiön ulkomaiselle yhteissijoitusyritykselle jakamista osingoista pidätetään lähdevero, kun taas tässä samassa jäsenvaltiossa asuvalle yhteissijoitusyritykselle jaetut osingot on vapautettu tällaisesta lähdeverosta edellyttäen, että tämä yritys jakaa osakkailleen voittoa tietyn vähimmäismäärän tai määrittää teknisen vähimmäisvoitonjaon ja pidättää osakkailtaan veroa tästä tosiasiallisesta tai fiktiivisestä vähimmäisvoitonjaosta.
   (
         1
      )	EUVL C 419, 14.11.2016.


201807270032025182018/C 285/543552018TC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180608383811Asia T-355/18: Kanne 8.6.2018 – Espanja v. komissio
 ---documentbreak--- C2852018FI3810120180608FI0054381381Kanne 8.6.2018 – Espanja v. komissio
   (Asia T-355/18)2018/C 285/54Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Asianosaiset

      Kantaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: M. García-Valdecasas Dorrego)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan kilpailuilmoituksen

            —

            velvoittamaan Euroopan komission vastaamaan oikeudenkäyntikuluista.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tämä kanne koskee hallintovirkamiesten (AD 6) myöhempää palvelukseen ottamista varten julkishallinnon alalla järjestettäviä avoimia kilpailuja EPSO/AD/340/18 ja EPSO/AD/341/18 koskevia ilmoituksia.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen 1/58 1 ja 2 artiklan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 22 artiklan ja henkilöstösääntöjen 1 d artiklan rikkomiseen siltä osin kuin EPSO:n ja hakijoiden välistä kommunikointia rajoitettiin kyseisissä ilmoituksissa siten, että se oli käytävä vain englannin, ranskan tai saksan kielellä, hakulomake mukaan lukien.

            2)

            Toinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen 1/58 1 ja 6 artiklan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 22 artiklan ja henkilöstösääntöjen 1 d artiklan 1-6 kohdan, 27 artiklan ja 28 artiklan f kohdan rikkomiseen, koska mainituissa ilmoituksissa rajoitettiin toisen kielen valintaa siten, että se oli valittava neljästä kielestä, joita olivat englanti, ranska, saksa ja italia ja suljettiin näin ollen pois Euroopan unionin muut viralliset kielet.

            3)

            Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että englannin, ranskan, saksan ja italian kielen valinta merkitsee mielivaltaista valintaa, joka johtaa asetuksen N:o 1/58 1 artiklassa, perusoikeuskirjan 22 artiklassa ja henkilöstösääntöjen 1 d artiklan 1 ja 6 kohdassa, 27 artiklassa ja 28 artiklan f kohdassa kiellettyyn kieleen perustuvaan syrjintään.

            4)

            Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että kilpailuilmoituksessa ei täsmennetä nimenomaisesti, että ensimmäisen kielen on oltava kieli, jossa hakijoilla on vähintään tason C1 (perusteellinen kielitaito) taidot, merkitsee kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää ja ”puhuttuun” kieleen perustuvaa syrjintää, jolla rikotaan asetuksen N:o 1/58 1 artiklaa, perusoikeuskirjan 22 artiklaa ja henkilöstösääntöjen 1 d artiklan 1 ja 6 kohtaa, 27 artiklaa ja 28 artiklan f kohtaa.


201807270362025132018/C 285/075432016CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL201806216611Asia C-543/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 21.6.2018 – Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 91/676/ETY — 5 artiklan 5 ja 7 kohta — Liitteessä II olevan A kohdan 1 – 3 ja 5 alakohta — Liitteessä III olevan 1 kohdan 1 – 3 alakohta ja 2 kohta — Vesien suojeleminen maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta — Voimassa olevien toimenpiteiden riittämättömyys — Lisätoimenpiteet tai vahvistetut toimet — Toimintaohjelman tarkistaminen — Levittämisen rajoittaminen — Tasapainoinen lannoitus — Lannoituskaudet — Lietelantasäiliöiden tilavuus — Lannoitteiden levittäminen jyrkästi kalteville pinnoille ja jäiselle tai lumen peittämälle maalle)
 ---documentbreak--- C2852018FI610120180621FI00076161Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 21.6.2018 – Euroopan komissio v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-543/16) (
         1
      )
   ”(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 91/676/ETY — 5 artiklan 5 ja 7 kohta — Liitteessä II olevan A kohdan 1 – 3 ja 5 alakohta — Liitteessä III olevan 1 kohdan 1 – 3 alakohta ja 2 kohta — Vesien suojeleminen maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta — Voimassa olevien toimenpiteiden riittämättömyys — Lisätoimenpiteet tai vahvistetut toimet — Toimintaohjelman tarkistaminen — Levittämisen rajoittaminen — Tasapainoinen lannoitus — Lannoituskaudet — Lietelantasäiliöiden tilavuus — Lannoitteiden levittäminen jyrkästi kalteville pinnoille ja jäiselle tai lumen peittämälle maalle)”2018/C 285/07Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Hermes ja E. Manhaeve)

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: T. Henze ja J. Möller)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Tanskan kuningaskunta (asiamiehet: C. Thorning ja M. Wolff)

      Tuomiolauselma

            1)

            Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12.12.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/676/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 22.10.2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1137/2008, 5 artiklan 5 ja 7 kohdan, luettuina yhdessä tämän direktiivin liitteessä II olevan A kohdan 1–3 ja 5 alakohdan ja liitteessä III olevan 1 kohdan 1–3 alakohdan ja 2 kohdan kanssa, mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut lisätoimenpiteitä tai vahvistettuja toimia heti sen jälkeen, kun oli käynyt ilmeiseksi, etteivät Saksan toimintaohjelman mukaiset toimenpiteet olleet riittäviä määriteltyjen tavoitteiden toteuttamiseksi, ja koska se ei ole uudelleentarkastellut tätä toimintaohjelmaa.

            2)

            Saksan liittotasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 6, 9.1.2017.


201807270042024672018/C 285/553742018TC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180619383922Asia T-374/18: Kanne 19.6.2018 – Vassiliki Labiri v. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea
 ---documentbreak--- C2852018FI3820120180619FI0055382392Kanne 19.6.2018 – Vassiliki Labiri v. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea
   (Asia T-374/18)2018/C 285/55Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantaja: Vassiliki Labiri (Bryssel, Belgia) (edustaja: J. N. Louis)

      Vastaaja: Euroopan talous- ja sosiaalikomitea

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kehottaa vastaajaa toimittamaan sille 30.3.2016 tehdyn Euroopan talous- ja sosiaalikomitean pääsihteerin päätöksen, jossa todetaan, ettei kantajan yksikkönsä päällikköä vastaan esittämiä moitteita ole hyväksytty

            —

            kumoaa edellä mainitun päätöksen, jossa katsottiin lisäksi, ettei kantajan 14.12.2017 tekemä avunantoa koskeva pyyntö/valitus anna aihetta toimenpiteisiin

            —

            velvoittaa Euroopan talous- ja sosiaalikomitean korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste koskee Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavan henkilöstösäännön (jäljempänä henkilöstösääntö) 25 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetun perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiä sekä niiden yhteistyöperiaatteiden loukkaamista, jotka perustuvat Euroopan talous- ja sosiaalikomitean ja alueiden komitean välillä hallinnollisesta yhteistyöstä 17.12.2007 tehtyyn sopimukseen

            2)

            Toinen kanneperuste koskee henkilöstösäännön 24 artiklan ensimmäisen kohdan ja yksityisten oikeutta hyvään hallintoon koskevan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan rikkomista. Kanteen kohteena olevaa päätös on tehty niiden kantajan oikeuksien vastaisesti, jotka koskevat oikeutta tulla kuulluksi, ja puolustautumisoikeuksia laiminlyöden.

            3)

            Kolmas kanneperuste koskee ilmeistä arviointivirhettä, johon Euroopan talous- ja sosiaalikomitea on kantajan mukaan syyllistynyt katsomalla, ettei asiassa ollut aihetta toimenpiteisiin, tehdessään päätöksen, jossa viitataan lainvastaisesti virkamiestuomioistuimessa käsitellyssä asiassa tehtyyn sopimukseen sekä päätelmiin, jotka oli tehty hallinnollisessa tutkinnassa, jossa ei hänen mukaansa ole missään vaiheessa tutkittu sitä, olisiko kantajan tekemän valituksen kohteena olleita tosiseikkoja voitu objektiivisesti arvioiden pitää kiusaamisena.


201807270252025092018/C 285/086812016CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL201806217711Asia C-681/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Düsseldorf – Saksa) – Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group v. Orifarm GmbH (Ennakkoratkaisupyyntö — Immateriaalioikeudet — Patenttioikeus — Euroopan unioniin liittymisestä vuosina 2003, 2005 ja 2012 tehdyt asiakirjat — Erityisjärjestely — Sovellettavuus rinnakkaistuontiin — Asetus (EY) N:o 469/2009 — Tuote, joka on suojattu lisäsuojatodistuksella yhdessä jäsenvaltiossa ja jonka peruspatentin haltija saattaa myyntiin toisessa jäsenvaltiossa — Immateriaalioikeuksien sammuminen — Tilanne, jossa peruspatenttia ei ole uusissa jäsenvaltioissa — Asetus (EY) N:o 1901/2006 — Suoja-ajan jatkaminen)
 ---documentbreak--- C2852018FI710120180621FI00087171Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Landgericht Düsseldorf – Saksa) – Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group v. Orifarm GmbH
   (Asia C-681/16) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Immateriaalioikeudet — Patenttioikeus — Euroopan unioniin liittymisestä vuosina 2003, 2005 ja 2012 tehdyt asiakirjat — Erityisjärjestely — Sovellettavuus rinnakkaistuontiin — Asetus (EY) N:o 469/2009 — Tuote, joka on suojattu lisäsuojatodistuksella yhdessä jäsenvaltiossa ja jonka peruspatentin haltija saattaa myyntiin toisessa jäsenvaltiossa — Immateriaalioikeuksien sammuminen — Tilanne, jossa peruspatenttia ei ole uusissa jäsenvaltioissa — Asetus (EY) N:o 1901/2006 — Suoja-ajan jatkaminen)”2018/C 285/08Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landgericht Düsseldorf

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Pfizer Ireland Pharmaceuticals, Operations Support Group

      Vastaaja: Orifarm GmbH

      Tuomiolauselma

            1)

            Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn asiakirjan liitteessä IV olevan 2 kohdan, Bulgarian tasavallan ja Romanian liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn asiakirjan liitteessä V olevan 1 kohdan ja Kroatian tasavallan liittymisehdoista sekä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen mukautuksista tehdyn asiakirjan liitteessä IV olevan 1 kohdan mukaisia erityisjärjestelyjä on tulkittava siten, että ne mahdollistavat muussa jäsenvaltiossa kuin uusissa jäsenvaltiossa myönnetyn lisäsuojatodistuksen haltijalle sen, että tämä voi kieltää lääkkeen rinnakkaistuonnin kyseisistä uusista jäsenvaltioista siinä tilanteessa, että mahdollisuudesta saada vastaava suoja säädettiin viimeksi mainittujen valtioiden oikeusjärjestyksissä silloin, kun peruspatenttia koskeva hakemus julkaistiin ja/tai lisäsuojatodistusta haettiin tuontijäsenvaltiossa, mutta ei vielä peruspatentin hakemisajankohtana, mistä syystä haltijan oli mahdotonta saada patentti ja vastaava lisäsuojatodistus vientivaltioissa.

            2)

            Tšekin tasavallan, Viron tasavallan, Kyproksen tasavallan, Latvian tasavallan, Liettuan tasavallan, Unkarin tasavallan, Maltan tasavallan, Puolan tasavallan, Slovenian tasavallan ja Slovakian tasavallan liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn asiakirjan liitteessä IV olevan 2 kohdan, Bulgarian tasavallan ja Romanian liittymisehdoista ja niiden sopimusten mukautuksista, joihin Euroopan unioni perustuu, tehdyn asiakirjan liitteessä V olevan 1 kohdan ja Kroatian tasavallan liittymisehdoista sekä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen mukautuksista tehdyn asiakirjan liitteessä IV olevan 1 kohdan mukaisia erityisjärjestelyjä on tulkittava siten, että niitä sovelletaan lastenlääkkeistä sekä asetuksen (ETY) N:o 1768/92, direktiivin 2001/20/EY, direktiivin 2001/83/EY ja asetuksen (EY) N:o 726/2004 muuttamisesta 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1901/2006 36 artiklan 1 kohdassa säädettyyn voimassaoloajan jatkamiseen.

      (
         1
      )	EUVL C 104, 3.4.2017.


201807270062025082018/C 285/563852018TC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180625394021Asia T-385/18: Kanne 25.6.2018 – Aldi v. EUIPO – Crone (CRONE)
 ---documentbreak--- C2852018FI3910120180625FI0056391402Kanne 25.6.2018 – Aldi v. EUIPO – Crone (CRONE)
   (Asia T-385/18)2018/C 285/56Kannekirjelmän kieli: saksa
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Saksa) (edustajat: asianajajat N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen ja M. Minkner)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Christoph Michael Crone (Krefeld, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: Kuviomerkin CRONE rekisteröintiä EU-tavaramerkiksi koskeva hakemus nro 14 854 533

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 14.3.2018 asiassa R 1100/2017-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperuste

   Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


201807270632024682018/C 285/0912017CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL201806218811Asia C-1/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 21.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Corte di Appello di Torino – Italia) – Petronas Lubricants Italy SpA v. Livio Guida (Ennakkoratkaisupyyntö — Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa — Asetus (EY) N:o 44/2001 — Toimivalta työsopimusta koskevissa asioissa — 20 artiklan 2 kohta — Työnantaja, joka on haastettu vastaamaan sen jäsenvaltion tuomioistuimissa, jossa hänellä on kotipaikka — Työnantajan vastakanne — Toimivaltaisen tuomioistuimen määrittäminen)
 ---documentbreak--- C2852018FI810120180621FI00098181Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 21.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Corte di Appello di Torino – Italia) – Petronas Lubricants Italy SpA v. Livio Guida
   (Asia C-1/17) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa — Asetus (EY) N:o 44/2001 — Toimivalta työsopimusta koskevissa asioissa — 20 artiklan 2 kohta — Työnantaja, joka on haastettu vastaamaan sen jäsenvaltion tuomioistuimissa, jossa hänellä on kotipaikka — Työnantajan vastakanne — Toimivaltaisen tuomioistuimen määrittäminen)”2018/C 285/09Oikeudenkäyntikieli: italia
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Corte di Appello di Torino

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Petronas Lubricants Italy SpA

      Vastaaja: Livio Guida

      Tuomiolauselma

   Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 20 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että siinä annetaan pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa työnantajalle oikeus nostaa tuomioistuimessa, jossa on vireillä työntekijän laillisesti nostama alkuperäinen kanne, vastakanne, joka perustuu saatavan siirtoa koskevaan sopimukseen, jonka työnantaja ja saatavan alkuperäinen haltija ovat tehneet alkuperäisen kanteen nostamisen jälkeen.
   (
         1
      )	EUVL C 112, 10.4.2017.


201807270122025052018/C 285/573872018TC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180625404121Asia T-387/18: Kanne 25.6.2018 – Delta-Sport v. EUIPO – Delta Enterprise (DELTA SPORT)
 ---documentbreak--- C2852018FI4010120180625FI0057401412Kanne 25.6.2018 – Delta-Sport v. EUIPO – Delta Enterprise (DELTA SPORT)
   (Asia T-387/18)2018/C 285/57Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Delta-Sport Handelskontor GmbH (Hampuri, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Krogmann)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Delta Enterprise Corp. (New York, New York, Yhdysvallat)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja unionin yleisessä tuomioistuimessa

      Riidanalainen tavaramerkki: Hakemus kuviomerkin DELTA SPORT rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi – Rekisteröintihakemus nro 14 327 911

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 17.4.2018 asiassa R 1894/2017-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen,

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut, mukaan lukien viidennessä valituslautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneet kulut, ja

            —

            toteuttaa kaikki muut tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet.

      Kanneperusteet

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


201807270542025232018/C 285/10202017CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL201806218922Asia C-20/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Kammergericht Berlin – Saksa) – asia, jonka on pannut vireille Vincent Pierre Oberle (Ennakkoratkaisupyyntö — Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa — Asetus (EU) N:o 650/2012 — 4 artikla — Jäsenvaltion tuomioistuimen yleinen toimivalta antaa ratkaisu perimyksestä kokonaisuudessaan — Kansallinen säännöstö, jolla säännellään kansallisten perintötodistusten antamista koskevaa kansainvälistä toimivaltaa — Eurooppalainen perintötodistus)
 ---documentbreak--- C2852018FI820120180621FI00108292Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Kammergericht Berlin – Saksa) – asia, jonka on pannut vireille Vincent Pierre Oberle
   (Asia C-20/17) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa — Asetus (EU) N:o 650/2012 — 4 artikla — Jäsenvaltion tuomioistuimen yleinen toimivalta antaa ratkaisu perimyksestä kokonaisuudessaan — Kansallinen säännöstö, jolla säännellään kansallisten perintötodistusten antamista koskevaa kansainvälistä toimivaltaa — Eurooppalainen perintötodistus)”2018/C 285/10Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Kammergericht Berlin

      Pääasian asianosainen

      Kantaja: Vincent Pierre Oberle

      Tuomiolauselma

   Toimivallasta, sovellettavasta laista, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta ja virallisten asiakirjojen hyväksymisestä ja täytäntöönpanosta perintöasioissa sekä eurooppalaisen perintötodistuksen käyttöönotosta 4.7.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 650/2012 4 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion säännöstölle, jossa säädetään, että vaikka perittävän asuinpaikka ei ollut hänen kuolinhetkellään kyseisessä jäsenvaltiossa, kyseisen jäsenvaltion tuomioistuimet ovat toimivaltaisia antamaan kansallisia perintötodistuksia sellaisen perimyksen yhteydessä, jolla on rajat ylittäviä vaikutuksia, kun jäämistöomaisuutta sijaitsee mainitun jäsenvaltion alueella tai jos perittävä oli kyseisen jäsenvaltion kansalainen.
   (
         1
      )	EUVL C 112, 10.4.2017.


201807270082025342018/C 285/583892018TC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180621414111Asia T-389/18: Kanne 21.6.2018 – Nonnemacher v. EUIPO – Ingram (WKU)
 ---documentbreak--- C2852018FI4110120180621FI0058411411Kanne 21.6.2018 – Nonnemacher v. EUIPO – Ingram (WKU)
   (Asia T-389/18)2018/C 285/58Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Klaus Nonnemacher (Karlsruhe, Saksa) (edustaja: asianajaja C. Zierhut)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Paul Ingram (Birmingham, Yhdistynyt kuningaskunta)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki WKU – EU-tavaramerkki nro 11 482 841

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 17.4.2018 asiassa R 399/2017-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 61 artiklaa on rikottu.


201807270382025162018/C 285/111082017CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL2018062091021Asia C-108/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 20.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Vilniaus apygardos administracinis teismas – Liettua) – ”Enteco Baltic” UAB v. Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos (Ennakkoratkaisupyyntö — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 143 artiklan 1 kohdan d alakohta ja 143 artiklan 2 kohta — Tuonnin arvonlisäverovapautukset — Maahantuonti, jota seuraa yhteisöluovutus — Edellytykset — Näyttö siitä, että tavara on lähetetty tai kuljetettu toiseen jäsenvaltioon — Väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmässä tapahtuva kuljetus — Tavaroiden määräämisvallan siirto hankkijalle — Veropetos — Toimivaltaisilla viranomaisilla ei ole velvollisuutta auttaa verovelvollista keräämään tarvittavia tietoja sen osoittamiseksi, että verosta vapauttamisen edellytykset täyttyvät)
 ---documentbreak--- C2852018FI910120180620FI001191102Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 20.6.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Vilniaus apygardos administracinis teismas – Liettua) – ”Enteco Baltic” UAB v. Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
   (Asia C-108/17) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 143 artiklan 1 kohdan d alakohta ja 143 artiklan 2 kohta — Tuonnin arvonlisäverovapautukset — Maahantuonti, jota seuraa yhteisöluovutus — Edellytykset — Näyttö siitä, että tavara on lähetetty tai kuljetettu toiseen jäsenvaltioon — Väliaikaisen valmisteverottomuuden järjestelmässä tapahtuva kuljetus — Tavaroiden määräämisvallan siirto hankkijalle — Veropetos — Toimivaltaisilla viranomaisilla ei ole velvollisuutta auttaa verovelvollista keräämään tarvittavia tietoja sen osoittamiseksi, että verosta vapauttamisen edellytykset täyttyvät)”2018/C 285/11Oikeudenkäyntikieli: liettua
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja:”Enteco Baltic” UAB

      Vastaaja: Muitinės departamentas prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Tuomiolauselma

            1)

            Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 25.6.2009 annetulla neuvoston direktiivillä 2009/69/EY, 143 artiklan 1 kohdan d alakohtaa ja 143 artiklan 2 kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset epäävät vapautuksen tuonnin arvonlisäverosta yksinomaan sillä perusteella, että tuontihetken jälkeen tapahtuneen olosuhteiden muutoksen vuoksi kyseessä olevat tavarat on toimitettu muulle verovelvolliselle kuin sille, jonka arvonlisäverotunniste oli merkitty tuonti-ilmoitukseen, vaikka tuoja oli ilmoittanut tuontijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille kaikki uutta hankkijaa koskevat tiedot, mikäli osoitetaan, että myöhemmän yhteisöluovutuksen verovapautusta koskevat aineelliset edellytykset tosiasiallisesti täyttyvät.

            2)

            Direktiivin 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/69, 143 artiklan 1 kohdan d alakohtaa, luettuna yhdessä tämän direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna, 138 artiklan ja 143 artiklan 2 kohdan c alakohdan kanssa, on tulkittava siten, että

                     —

                     asiakirjat, joissa vahvistetaan tavaroiden kuljetus tuontijäsenvaltiossa sijaitsevasta verottomasta varastosta toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan verottomaan varastoon eikä hankkijalle, voidaan katsoa riittäväksi näytöksi siitä, että nämä tavarat on lähetetty tai kuljetettu toiseen jäsenvaltioon näissä säännöksissä tarkoitetulla tavalla

                     —

                     tavaran kansainvälisessä tiekuljetuksessa käytettävästä rahtisopimuksesta Genevessä 19.5.1956 allekirjoitetun yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna 5.7.1978 allekirjoitetulla pöytäkirjalla, perusteella laadittujen lähetyskirjojen ja sähköisten hallinnollisten asiakirjojen, jotka liittyvät valmisteveron alaisten tavaroiden väliaikaisesti verottomiin siirtoihin, kaltaiset asiakirjat voidaan ottaa huomioon sen osoittamiseksi, että jäsenvaltioon tuotaessa kyseessä olevat tavarat on ollut tarkoitus lähettää tai kuljettaa toiseen jäsenvaltioon direktiivin 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna, 143 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla, mikäli nämä asiakirjat on esitetty tuontihetkellä ja mikäli ne sisältävät kaikki tarvittavat tiedot. Näillä asiakirjoilla samoin kuin tavaroiden luovutusten sähköisillä vahvistuksilla ja tavaran väliaikaisesti verottoman siirron päättyessä luovutetulla vastaanottoraportilla voidaan osoittaa, että kyseiset tavarat on tosiasiallisesti lähetetty tai kuljetettu toiseen jäsenvaltioon direktiivin 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna, 138 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla.

            3)

            Direktiivin 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/69, 143 artiklan 1 kohdan d alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jäsenvaltion viranomaiset kieltäytyvät myöntämästä maahantuojalle tässä säännöksessä säädetyn arvonlisäverovapautuksen tavaroiden maahantuonnista, joka on toteutettu tässä jäsenvaltiossa ja jota on seurannut yhteisöluovutus, sillä perusteella, että näitä tavaroita ei ole toimitettu suoraan hankkijalle vaan hankkijan määrittämille kuljetusyrityksille ja verottomiin varastoihin, mikäli maahantuoja on siirtänyt kyseisten tavaroiden omistajalle kuuluvan määräämisvallan hankkijalle. Tässä yhteydessä tämän direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna, 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tavaroiden luovutuksen käsitettä on tulkittava samalla tavalla kuin mainitun direktiivin, sellaisena kuin se on muutettuna, 167 artiklan yhteydessä.

            4)

            Direktiivin 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/69, 143 artiklan 1 kohdan d alakohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle hallintokäytännölle, jonka perusteella pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa evätään oikeus arvonlisäverovapautukseen vilpittömässä mielessä olleelta maahantuojalta, kun edellytykset myöhemmän yhteisöluovutuksen verovapautukselle eivät täyty siitä syystä, että hankkija on syyllistynyt veropetokseen, ellei osoiteta, että maahantuoja tiesi tai sen olisi pitänyt tietää, että liiketoimi oli osa hankkijan tekemää petosta, ja että maahantuoja ei ollut toteuttanut kaikkia käytettävissään olleita kohtuullisia toimenpiteitä välttääkseen osallistumisensa tähän petokseen. Pelkästään sen seikan perusteella, että maahantuoja ja hankkija ovat olleet yhteydessä sähköisten viestintävälineiden välityksellä, ei voida olettaa, että maahantuoja tiesi tai sen olisi pitänyt tietää osallistuvansa tällaiseen petokseen.

            5)

            Direktiivin 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/69, 143 artiklan 1 kohdan d alakohtaa on tulkittava siten, että toimivaltaisilla viranomaisilla ei tavaroiden omistajalle kuuluvan määräämisvallan siirtoa tutkiessaan ole velvollisuutta hankkia tietoja, jotka ovat ainoastaan viranomaisten saatavilla.

      (
         1
      )	EUVL C 161, 22.5.2017.


201807270152025022018/C 285/593902018TC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180621414222Asia T-390/18: Kanne 21.6.2018 – Nonnemacher v. EUIPO – Ingram (WKU WORLD KICKBOXING AND KARATE UNION)
 ---documentbreak--- C2852018FI4120120180621FI0059412422Kanne 21.6.2018 – Nonnemacher v. EUIPO – Ingram (WKU WORLD KICKBOXING AND KARATE UNION)
   (Asia T-390/18)2018/C 285/59Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Klaus Nonnemacher (Karlsruhe, Saksa) (edustaja: asianajaja C. Zierhut)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Paul Ingram (Birmingham, Yhdistynyt kuningaskunta)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan WKU WORLD KICKBOXING AND KARATE UNION – EU-tavaramerkki nro 11 523 958

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 17.4.2018 asiassa R 409/2017-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 61 artiklan rikkominen.


201807270222024982018/C 285/123072017CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20170526101121Asia C-307/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 26.5.2017 – EUflight.de GmbH v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018FI1010120170526FI0012101112Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 26.5.2017 – EUflight.de GmbH v. TUIfly GmbH
   (Asia C-307/17)2018/C 285/12Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: EUflight.de GmbH

      Vastaaja: TUIfly GmbH
   Asia poistettiin 8.5.2018 annetulla unionin tuomioistuimen määräyksellä unionin tuomioistuimen rekisteristä.


201807270052025112018/C 285/603922018TC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180628424321Asia T-392/18: Kanne 28.6.2018 – Innocenti v. EUIPO – Gemelli (Innocenti)
 ---documentbreak--- C2852018FI4210120180628FI0060421432Kanne 28.6.2018 – Innocenti v. EUIPO – Gemelli (Innocenti)
   (Asia T-392/18)2018/C 285/60Oikeudenkäyntikieli: italia
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Innocenti SA (Lugano, Sveitsi) (edustaja: asianajaja N. Ferretti)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Filippo Gemelli (Torino, Italia)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki Innocenti – Rekisteröintihakemus nro 7 502 181

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 19.4.2018 asiassa R 2336/2010-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa viidennen valituslautakunnan asiassa R 2336/2010-5 tekemän päätöksen ja muuttaa sitä sekä hylkää Filippo Gemellin tavaramerkkiä 007502181 vastaan esittämän väitteen.

      Kanneperusteet

            —

            Tribunale di Torinolle ei ollut asetetussa määräajassa esitetty sellaisia asiakirjoja, jotka olisivat osoittaneet, että kyseinen tavaramerkki oli julistettu menetetyksi puuttuvan käytön vuoksi;

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


201807270132025002018/C 285/613982018TC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180625434421Asia T-398/18: Kanne 25.6.2018 – Pielczyk v. EUIPO – Thalgo TCH (DERMAEPIL SUGAR EPIL SYSTEM)
 ---documentbreak--- C2852018FI4310120180625FI0061431442Kanne 25.6.2018 – Pielczyk v. EUIPO – Thalgo TCH (DERMAEPIL SUGAR EPIL SYSTEM)
   (Asia T-398/18)2018/C 285/61Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Radoslaw Pielczyk (Klijndijk, Alankomaat) (edustaja: asianajaja K. Kielar)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Thalgo TCH (Roquebrune-sur-Argens, Ranska)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja unionin yleisessä tuomioistuimessa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkki nro 11 649 324

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 13.4.2018 yhdistetyissä asioissa R 979/2017-4 ja R 1070/2017-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen osittain, nimittäin siltä osin kuin valituslautakunta

                     a)

                     hylkäsi kantajan valituksen R 979/2017-4,

                     b)

                     hyväksyi osittain mitättömäksi julistamista koskevan Thalgo TCH:n valituksen R 1070/2017-4 Nizzan luokituksen luokkaan 3 kuuluvien tavaroiden osalta,

                     c)

                     julisti EU-tavaramerkin nro 11 649 324 myös mitättömäksi kyseisten luokkaan 3 kuuluvien tavaroiden osalta, ja

                     d)

                     pysytti osittain EUIPO:n 21.3.2017 tekemän päätöksen (mitättömyysmenettely nro 11 974 C), jonka mukaan kantajan tavaramerkki on julistettu mitättömäksi luokkaan 3 kuuluvien tavaroiden osalta,

            —

            velvoittaa Thalgo TCH:n korvaamaan EUIPO:n mitättömyysosaston ja valituslautakunnan menettelyistä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut, ja

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan tämän menettelyn oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 60 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, luettuna yhdessä 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa, on rikottu,

            —

            komission asetuksen (EY) N:o 2868/95 22 säännön 3 kohdan 4 alakohtaa, luettuna yhdessä 40 säännön 6 kohdan kanssa, on rikottu, ja

            —

            Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 64 artiklan 2 kohdan 3 alakohtaa, luettuna yhdessä 18 artiklan 1 kohdan a alakohdan kanssa, on rikottu.


201807270372024552018/C 285/373322018CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180521222321Asia C-332/18 P: Valitus, jonka Mytilinaios Anonymi Etairia/Omilos Epicheiriseon on tehnyt 21.5.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-542/11 RENV, Alouminion tis Ellados v. komissio, 13.3.2018 antamasta tuomiosta
 ---documentbreak--- C2852018FI2210120180521FI0037221232Valitus, jonka Mytilinaios Anonymi Etairia/Omilos Epicheiriseon on tehnyt 21.5.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-542/11 RENV, Alouminion tis Ellados v. komissio, 13.3.2018 antamasta tuomiosta
   (Asia C-332/18 P)2018/C 285/37Oikeudenkäyntikieli: kreikka
      Asianosaiset

      Valittaja: Mytilinaios Anonymi Etairia/Omilos Epicheiriseon (edustajat: N. Korogiannakis, N. Keramidas, E. Chrysafis, D. Diakopoulos, dikigoroi, ja K. Struckmann, Rechtsanwalt)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio ja Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI)

      Vaatimukset

   Mytilinaios Anonymi Etairia/Omilos Epicheiriseon vaatii valituksessaan unionin tuomioistuinta

            —

            kumoamaan unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-542/11 RENV (EU:T:2018:132) 13.3.2018 antaman tuomion;

            —

            käyttämään täyttä tuomiovaltaansa;

            —

            kumoamaan 13.7.2011 tehdyn komission päätöksen, ja

            —

            velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan valittajalle molemmissa oikeusasteissa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja vetoaa valituksensa tueksi kolmeen perusteeseen.

            1)

            Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisia virheitä ja vääristeli tosiseikkoja arvioidessaan, oliko riidanalainen toimenpide valtiontuki, ja etenkin arvioidessaan, muodostiko kyseinen toimenpide ”edun”, mainittua etua arvioidessaan, kieltäytyessään tutkimasta taloudelliseen perusteltavuuteen liittyvää kysymystä ja soveltaessaan virheellisesti näyttövelvollisuutta, koska Helleenien tasavala ei ollut hallinnollisessa menettelyssä esittänyt niihin liittyviä perusteluja; lisäksi se teki oikeudellisen virheen käsitellessään niitä valittajan esittämiä perusteluja, jotka liittyivät arviointiperusteeseen ”yksityinen sijoittaja”.

            2)

            Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisen virheen arvioidessaan edun ”valikoivuutta”, ja

            3)

            Unionin yleinen tuomioistuin teki oikeudellisia virheitä ja vääristeli todistusaineistoa, kun se arvioi riidanalaisesta toimenpiteestä kaupalle ja kilpailulle aiheutuvia vaikutuksia.


201807270452025072018/C 285/143162017CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180530111112Asia C-316/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 30.5.2017 – Rainer Hadamek, Heike Hadamek, Florian Hadamek ja Carina Hadamek v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018FI1120120180530FI0014112111Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 30.5.2017 – Rainer Hadamek, Heike Hadamek, Florian Hadamek ja Carina Hadamek v. TUIfly GmbH
   (Asia C-316/17)2018/C 285/14Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Rainer Hadamek, Heike Hadamek, Florian Hadamek ja Carina Hadamek

      Vastaaja: TUIfly GmbH
   Asia poistettiin 17.5.2018 annetulla unionin tuomioistuimen määräyksellä unionin tuomioistuimen rekisteristä.


201807270092025312018/C 285/624102018TC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180704444521Asia T-410/18: Kanne 4.7.2018 – Silgan Closures ja Silgan Holdings v. komissio
 ---documentbreak--- C2852018FI4410120180704FI0062441452Kanne 4.7.2018 – Silgan Closures ja Silgan Holdings v. komissio
   (Asia T-410/18)2018/C 285/62Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantajat: Silgan Closures GmbH (München, Saksa) ja Silgan Holdings Inc. (Stamford, Connecticut, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat H. Wollmann, D. Seeliger, R. Grafunder ja V. Weiss)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen SEUT 264 artiklan mukaisesti siltä osin kuin se koskee kantajia

            —

            velvoittaa komission korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vaativat kanteellaan kumoamaan osittain komission asetuksen (EY) N:o 773/2004 (
         1
      ) 2 artiklan 1 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisesta asiassa AT.40522 – Pandora 19.4.2018 annetun komission päätöksen C(2018) 2466 final.
   Kanne perustuu seuraaviin perusteisiin:

            1.

            Subsidiariteettiperiaatteen loukkaaminen
            Ensimmäisessä kanneperusteessa kantajat väittävät, että komissio poistaa riidanalaisella päätöksellä oikeudellisen perustan menettelyltä, joka on ollut vireillä samassa asiassa Bundeskartellamtissa (Saksan liittotasavallan kilpailuvirasto) jo kolme vuotta ja joka olisi ratkaisukelpoinen.

            2.

            Suhteellisuusperiaatteen loukkaaminen
            Toisessa kanneperusteessa kantajat väittävät, ettei riidanalainen päätös ollut tarpeellinen, jotta komissio on voinut tehdä siltä pyydetyt tarkastukset, eikä se ole kohtuullinen, kun otetaan huomioon sen haitalliset vaikutukset kantajille molempien osapuolten intressejä punnittaessa.

            3.

            Puutteelliset perustelut
            Kolmannessa kanneperusteessa kantajat väittävät, ettei komissio ole SEUT 296 artiklan vastaisesti esittänyt riidanalaisessa päätöksessä minkäänlaista perustetta sille, minkä vuoksi se katsoi menettelyn aloittaminen subsidiariteetti- ja suhteellisuusperiaatteen valossa tarpeelliseksi ja perustelluksi.

            4.

            Harkintavallan väärinkäyttö
            Neljännessä kanneperusteessa kantajat väittävät, että komissio määräsi menettelyn aloittamisesta sen vuoksi, että kantajille olisi mahdollista asettaa asetuksen (EY) N:o 1/2003 (
                  2
               ) seuraamusjärjestelmän mukainen seuraamus.

      (
         1
      )	EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan mukaisten komission menettelyjen kulusta 7.4.2004 annettu komission asetus (EY) N:o 773/2004 (EUVL 2004, L 123, s. 18).
   (
         2
      )	Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1).


201807270242024562018/C 285/153172017CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20170530111223Asia C-317/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 30.5.2017 – Gerhard Schneider ja Christa Schneider v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018FI1130120170530FI0015113122Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 30.5.2017 – Gerhard Schneider ja Christa Schneider v. TUIfly GmbH
   (Asia C-317/17)2018/C 285/15Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Gerhard Schneider ja Christa Schneider

      Vastaaja: TUIfly GmbH
   Asia poistettiin 17.5.2018 annetulla unionin tuomioistuimen määräyksellä unionin tuomioistuimen rekisteristä.


201807270532025282018/C 285/383332018CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180523232311Asia C-333/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 23.5.2018 – Lombardi Srl v. Comune di Auletta, Delta Lavori SpA ja Msm Ingegneria Srl
 ---documentbreak--- C2852018FI2310120180523FI0038231231Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 23.5.2018 – Lombardi Srl v. Comune di Auletta, Delta Lavori SpA ja Msm Ingegneria Srl
   (Asia C-333/18)2018/C 285/38Oikeudenkäyntikieli: italia
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Lombardi Srl

      Vastapuolet: Comune di Auletta, Delta Lavori SpA ja Msm Ingegneria Srl

      Ennakkoratkaisukysymys

   Voidaanko julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 21.12.1989 annetun neuvoston direktiivin 89/665/ETY, (
         1
      ) sellaisena kuin se on muutettuna 11.12.2007 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2007/66/EY, (
         2
      ) 1 artiklan 1 kohdan kolmatta alakohtaa ja 3 kohtaa tulkita siten, että niissä sallitaan se, että kun tarjouspyyntömenettelyyn on osallistunut useita yrityksiä, jotka eivät ole oikeudenkäynnin osapuolia (ja joidenkin niiden tarjouksista ei muutenkaan ole valitettu), päävaatimuksen esittäneen tarjoajan, jota vastaan on esitetty perustelluksi katsottu pois sulkeva liitännäisvaatimus, intressin konkreettisuuden arviointi annetaan jäsenvaltioille annetun prosessiautonomian nojalla tehtäväksi tuomioistuimelle, joka käyttää hyväkseen sille oikeusjärjestyksessä käyttöön annettuja prosessuaalisia välineitä ja saattaa siten kyseisen subjektiivisen aseman suojan yhdenmukaiseksi niiden vakiintuneiden kansallisten periaatteiden kanssa, jotka koskevat asianosaisen vaatimuksia (siviiliprosessilain 112 §), väitetyn intressin toteen näyttämistä (siviililain 2697 §) ja tuomion henkilöllistä ulottuvuutta, jonka mukaan tuomio koskee ainoastaan oikeudenkäynnin asianosaisia eikä voi koskea sen ulkopuolisten henkilöiden asemaa (siviililain 2909 §)?
   (
         1
      )	EYVL 1989, L 395, s. 33

   (
         2
      )	Neuvoston direktiivien 89/665/ETY ja 92/13/ETY muuttamisesta julkisia hankintoja koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen tehokkuuden parantamiseksi 11.12.2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/66/EY (EUVL 2007, L 335, s. 31).


201807270582025252018/C 285/163532017CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20170609121211Asia C-353/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Iris Michardt ja Detlef Michardt v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018FI1210120170609FI0016121121Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Iris Michardt ja Detlef Michardt v. TUIfly GmbH
   (Asia C-353/17)2018/C 285/16Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Iris Michardt ja Detlef Michardt

      Vastaaja: TUIfly GmbH
   Asia poistettiin 17.5.2018 annetulla unionin tuomioistuimen määräyksellä unionin tuomioistuimen rekisteristä.


201807270422025142018/C 285/393372018CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180523232422Asia C-337/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 23.5.2018 – Via Lattea Scrl ym. v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) ja Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2852018FI2320120180523FI0039232242Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 23.5.2018 – Via Lattea Scrl ym. v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) ja Regione Veneto
   (Asia C-337/18)2018/C 285/39Oikeudenkäyntikieli: italia
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Via Lattea Scrl, Alba Gilberto, Antonio Barausse, Gabriele Barausse, Azienda Agricola Benvegnù Gianni Battista e Giangaetano s.s., Domenico Brogliato s.s., Cesare Filippi, Michele Filippi, Fontana Fidenzio e Fabrizio s.s., Giovanni Gastaldello, Tiziano Giaretta, Azienda Agricola Guadagnin Gianni ed Emanuele s.s., Il Moretto di Martinazza Laura s.s., Marini Alessandro e Domenico s.s., Azienda Agricola Milan Sergio & C. s.s., Matteo Mosele, Luciano Mosele, Ennio Mosele, Renato Munaretto, Azienda Agricola Pain di Gazzola Luigi, Azienda Agricola Parise Luigi, Angelo, Francesco e Giancarlo, Sillo Zefferino Maurizio s.s., Storti Danilo e Nicoletta s.s., Tosatto Paolo e Federico s.s., Vivaldo Emilio e Pierino s.s., Giuseppe Zanettin

      Vastapuolet: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA)ja Regione Veneto

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko kuvatun kaltaisessa, pääasian kohteena olevassa tilanteessa unionin oikeutta tulkittava siten, että jos jäsenvaltion lainsäädännön säännös on ristiriidassa asetuksen (ETY) N:o 3950/92 (
                  1
               ) 2 artiklan 2 kohdan 3 alakohdan kanssa, siitä seuraa, etteivät tuottajat ole velvollisia maksamaan lisämaksua, kun kyseisessä asetuksessa säädetyt edellytykset täyttyvät?

            2)

            Onko kuvatun kaltaisessa, pääasian kohteena olevassa tilanteessa unionin oikeutta ja erityisesti yleistä luottamuksensuojan periaatetta tulkittava siten, että sellaisten henkilöiden luottamusta ei voida suojata, jotka ovat noudattaneet jäsenvaltion säätämää velvollisuutta ja hyötyneet kyseisen velvollisuuden noudattamiseen liittyvistä vaikutuksista, kun kyseinen velvollisuus on osoittautunut unionin oikeuden vastaiseksi?

            3)

            Ovatko kuvatun kaltaisessa, pääasian kohteena olevassa tilanteessa asetuksen (EY) N:o 1392/2001 (
                  2
               ) 9 artikla ja unionin oikeuteen sisältyvä ”etuoikeutetun luokan” käsite esteenä Italian tasavallan antaman asetuksen (decreto legge) 157/2004 2 §:n 3 momentin kaltaiselle jäsenvaltion säännökselle, jossa säädetään liikaa kannetun lisämaksun palauttamisen eriytetyistä menettelyistä tekemällä ero määräaikojen ja palautustapojen osalta tuottajien, jotka ovat luottaneet unionin oikeuden vastaiseksi todetun kansallisen säännöksen asianmukaiseen noudattamiseen, ja niiden tuottajien välille, jotka eivät ole noudattaneet kyseistä säännöstä?

      (
         1
      )	Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28.12.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3950/92 (EYVL 1992, L 405, s. 1)
   (
         2
      )	Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3950/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 9.7.2001 annettu komission asetus (EY) N:o 1392/2001 (EYVL 2001, L 187, s. 19).


201807270622024662018/C 285/173542017CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20170609121212Asia C-354/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Birgit Förg v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018FI1220120170609FI0017122121Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Birgit Förg v. TUIfly GmbH
   (Asia C-354/17)2018/C 285/17Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Birgit Förg

      Vastaaja: TUIfly GmbH
   Asia poistettiin 28.5.2018 annetulla unionin tuomioistuimen määräyksellä unionin tuomioistuimen rekisteristä.


201807270412025042018/C 285/403382018CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180523242521Asia C-338/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 23.5.2018 – Cooperativa Novalat Scrl ym. v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2852018FI2410120180523FI0040241252Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 23.5.2018 – Cooperativa Novalat Scrl ym. v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Regione Veneto
   (Asia C-338/18)2018/C 285/40Oikeudenkäyntikieli: italia
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Cooperativa Novalat Scrl, Antico Giuseppe e Figli s.s., Impresa Barutta Livio, Impresa Cusinato Giulio, Impresa Danesa Cisino, Impresa Faggian Rudi, Furlan Diego e Stefano s.s., Impresa Furlan Marco, Impresa Massaro Leo Valter, Impresa Reginato Guido, Impresa Sachespi Lucio, Impresa Salmaso Luigi, Impresa Schiavon Denis, Impresa Zanetti Narciso

      Vastapuolet: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) ja Regione Veneto

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko kuvatun kaltaisessa, pääasian kohteena olevassa tilanteessa unionin oikeutta tulkittava siten, että jos jäsenvaltion lainsäädännön säännös on ristiriidassa asetuksen (ETY) N:o 3950/92 (
                  1
               ) 2 artiklan 2 kohdan 3 alakohdan kanssa, siitä seuraa, etteivät tuottajat ole velvollisia maksamaan lisämaksua, kun kyseisessä asetuksessa säädetyt edellytykset täyttyvät?

            2)

            Onko kuvatun kaltaisessa, pääasian kohteena olevassa tilanteessa unionin oikeutta ja erityisesti yleistä luottamuksensuojan periaatetta tulkittava siten, että sellaisten henkilöiden luottamusta ei voida suojata, jotka ovat noudattaneet jäsenvaltion säätämää velvollisuutta ja hyötyneet kyseisen velvollisuuden noudattamiseen liittyvistä vaikutuksista, kun kyseinen velvollisuus on osoittautunut unionin oikeuden vastaiseksi?

            3)

            Ovatko kuvatun kaltaisessa, pääasian kohteena olevassa tilanteessa asetuksen (EY) N:o 1392/2001 (
                  2
               ) 9 artikla ja unionin oikeuteen sisältyvä ”etuoikeutetun luokan” käsite esteenä Italian tasavallan antaman asetuksen (decreto legge) 157/2004 2 §:n 3 momentin kaltaiselle jäsenvaltion säännökselle, jossa säädetään liikaa kannetun lisämaksun palauttamisen eriytetyistä menettelyistä tekemällä ero määräaikojen ja palautustapojen osalta tuottajien, jotka ovat luottaneet unionin oikeuden vastaiseksi todetun kansallisen säännöksen asianmukaiseen noudattamiseen, ja niiden tuottajien välille, jotka eivät ole noudattaneet kyseistä säännöstä?

      (
         1
      )	Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28.12.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3950/92 (EYVL 1992, L 405, s. 1).
   (
         2
      )	Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3950/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 9.7.2001 annettu komission asetus (EY) N:o 1392/2001 (EYVL 2001, L 187, s. 19).


201807270522024502018/C 285/183552017CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20170609121323Asia C-355/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Lutz Leupolt v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018FI1230120170609FI0018123132Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Lutz Leupolt v. TUIfly GmbH
   (Asia C-355/17)2018/C 285/18Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Lutz Leupolt

      Vastaaja: TUIfly GmbH
   Asia poistettiin 28.5.2018 annetulla unionin tuomioistuimen määräyksellä unionin tuomioistuimen rekisteristä.


201807270272024572018/C 285/413392018CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180523252511Asia C-339/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 23.5.2018 – Veneto Latte Scrl ym. v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) ja Regione Veneto
 ---documentbreak--- C2852018FI2510120180523FI0041251251Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 23.5.2018 – Veneto Latte Scrl ym. v. Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) ja Regione Veneto
   (Asia C-339/18)2018/C 285/41Oikeudenkäyntikieli: italia
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: Veneto Latte Scrl, Bovolenta Luca e Matteo s.s., Greco Andrea e Alessando s.s., Ruzza Vanel e Gloriano s.s., Azienda Agricola Marangona di Tamiso Rossano

      Vastapuolet: Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) ja Regione Veneto

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko kuvatun kaltaisessa, pääasian kohteena olevassa tilanteessa unionin oikeutta tulkittava siten, että jos jäsenvaltion lainsäädännön säännös on ristiriidassa asetuksen (ETY) N:o 3950/92 (
                  1
               ) 2 artiklan 2 kohdan 3 alakohdan kanssa, siitä seuraa, etteivät tuottajat ole velvollisia maksamaan lisämaksua, kun kyseisessä asetuksessa säädetyt edellytykset täyttyvät?

            2)

            Onko kuvatun kaltaisessa, pääasian kohteena olevassa tilanteessa unionin oikeutta ja erityisesti yleistä luottamuksensuojan periaatetta tulkittava siten, että sellaisten henkilöiden luottamusta ei voida suojata, jotka ovat noudattaneet jäsenvaltion säätämää velvollisuutta ja hyötyneet kyseisen velvollisuuden noudattamiseen liittyvistä vaikutuksista, kun kyseinen velvollisuus on osoittautunut unionin oikeuden vastaiseksi?

            3)

            Ovatko kuvatun kaltaisessa, pääasian kohteena olevassa tilanteessa asetuksen (EY) N:o 1392/2001 (
                  2
               ) 9 artikla ja unionin oikeuteen sisältyvä ”etuoikeutetun luokan” käsite esteenä Italian tasavallan antaman asetuksen (decreto legge) 157/2004 2 §:n 3 momentin kaltaiselle jäsenvaltion säännökselle, jossa säädetään liikaa kannetun lisämaksun palauttamisen eriytetyistä menettelyistä tekemällä ero määräaikojen ja palautustapojen osalta tuottajien, jotka ovat luottaneet unionin oikeuden vastaiseksi todetun kansallisen säännöksen asianmukaiseen noudattamiseen, ja niiden tuottajien välille, jotka eivät ole noudattaneet kyseistä säännöstä?

      (
         1
      )	Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28.12.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3950/92 (EYVL 1992, L 405, s. 1).
   (
         2
      )	Maito- ja maitotuotealan lisämaksusta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3950/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 9.7.2001 annettu komission asetus (EY) N:o 1392/2001 (EYVL 2001, L 187, s. 19)..


201807270352024522018/C 285/193562017CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20170609131311Asia C-356/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Johannes Büker ja Ursula Münsterteicher v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018FI1310120170609FI0019131131Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Johannes Büker ja Ursula Münsterteicher v. TUIfly GmbH
   (Asia C-356/17)2018/C 285/19Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Johannes Büker ja Ursula Münsterteicher

      Vastaaja: TUIfly GmbH
   Asia poistettiin 17.5.2018 annetulla unionin tuomioistuimen määräyksellä unionin tuomioistuimen rekisteristä.


201807270312025102018/C 285/423472018CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180528262611Asia C-347/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Milano (Italia) on esittänyt 28.5.2018 – Asianajaja Alessandro Salvoni v. Anna Maria Fiermonte
 ---documentbreak--- C2852018FI2610120180528FI0042261261Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Milano (Italia) on esittänyt 28.5.2018 – Asianajaja Alessandro Salvoni v. Anna Maria Fiermonte
   (Asia C-347/18)2018/C 285/42Oikeudenkäyntikieli: italia
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Milano

      Pääasian asianosaiset

      Hakija: Asianajaja Alessandro Salvoni

      Vastapuoli: Anna Maria Fiermonte

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko asetuksen N:o 1215/2012 (
         1
      ) 53 artiklaa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä sille, että alkuperävaltion tuomioistuimilla, joilta on alun perin haettu asetuksen N:o 1215/2012 53 artiklassa säädettyä todistusta lopullisen ratkaisun osalta, olisi mahdollisuus käyttää viran puolesta toimivaltaansa selvittääkseen, onko asetuksen N:o 1215/2012 II luvun 4 jakson säännöksiä rikottu, jotta kuluttajalle voidaan ilmoittaa mahdollisesti todetusta rikkomisesta ja antaa hänelle mahdollisuus arvioida kaikista seikoista tietoisena mahdollisuutta vedota saman asetuksen 45 artiklassa säädettyyn oikeussuojakeinoon?
   (
         1
      )	Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1215/2012 (EUVL 2012, L 351, s. 1).


201807270172025262018/C 285/203572017CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20170609131312Asia C-357/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Lydia Wieczorek ja Paul Wieczorek v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018FI1320120170609FI0020132131Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Lydia Wieczorek ja Paul Wieczorek v. TUIfly GmbH
   (Asia C-357/17)2018/C 285/20Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Lydia Wieczorek ja Paul Wieczorek

      Vastaaja: TUIfly GmbH
   Asia poistettiin 17.5.2018 annetulla unionin tuomioistuimen määräyksellä unionin tuomioistuimen rekisteristä.


201807270572024612018/C 285/433522018CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180530262722Asia C-352/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de Primera Instancia de Reus (Espanja) on esittänyt 30.5.2018 – Jaime Cardus Suarez v. Catalunya Caixa, S.A.
 ---documentbreak--- C2852018FI2620120180530FI0043262272Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de Primera Instancia de Reus (Espanja) on esittänyt 30.5.2018 – Jaime Cardus Suarez v. Catalunya Caixa, S.A.
   (Asia C-352/18)2018/C 285/43Oikeudenkäyntikieli: espanja
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de Primera Instancia de Reus

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Jaime Cardus Suarez

      Vastaaja: Catalunya Caixa, S.A.

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

                        1.1

                        Onko direktiivin 93/13 (
                              1
                           ) 1 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, ettei direktiivin säännöksiä sovelleta sopimusehtoon, jossa määrätään lailla säädetystä virallisesta indeksistä IRPH:sta, vaikka kyseisen indeksin soveltaminen ei ole pakollista riippumatta siitä, onko se valittu, tai vaikka sitä ei sovelleta toissijaisesti siinä tapauksessa, etteivät sopimusosapuolet ole sopineet muusta?

                        1.2

                        Onko direktiivin 93/13 1 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että direktiivin säännöksiä sovelletaan sopimusehtoon, jossa määrätään virallisesta indeksistä IRPH:sta, josta säädetään lailla, jos sopimusehdossa poiketaan IRPH-indeksiä koskevasta hallinnollisesta määräyksestä siltä osin kuin se koskee negatiivista marginaalia, jota on tarpeen soveltaa silloin, kun kyseistä indeksiä käytetään sopimuskorkona, kiinnelainatoimenpiteen todellisen vuosikoron yhtenäistämiseksi markkinoiden todellisen vuosikoron kanssa, jolloin voidaan olettaa, että kansallisen lainsäätäjän säätämä sopimustasapaino on järkkynyt?

            2)

                        2.1.

                        Poistaako se, että elinkeinonharjoittajan lainasopimuksen ehtoon sisällyttämästä viiteindeksistä IRPH:sta, säädetään lailla tai asetuksella, tuomioistuimelta velvoitteen tarkistaa, että kuluttajalle on annettu tiedoksi kaikki hänen sitoumuksensa laajuuteen mahdollisesti vaikuttavat tätä indeksiä koskevat seikat, kun se tutkii, voidaanko ehtoa pitää direktiivin 93/13 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla selkeästi ja ymmärrettävästi laadittuna?

                        2.2.

                        Onko sellainen oikeuskäytäntö, jonka mukaan avoimuusvelvoitteen katsotaan täyttyneen pelkällä vakiosopimusehtoon sisällytetyllä viittauksella viralliseen indeksiin ilman, että ehdon sopimukseen sisällyttäneeltä elinkeinonharjoittajalta edellytetään minkään muiden tietojen antamista, ristiriidassa direktiivin 93/13 kanssa, tai päinvastaisesti, onko avoimuusvelvoitteen täyttämiseksi tarpeen, että tällaisen ehdon sopimukseen sisällyttänyt osapuoli antaa tietoja viiteindeksin mekanismin sisällöstä, ulottuvuudesta ja konkreettisesta toiminnasta?

                        2.3.

                        Onko direktiivin 93/13 4 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että sen perusteella, ettei kuluttajalle anneta tietoja IRPH:n sisällöstä, toiminnasta, aikaisemmasta kehityksestä eikä ennustettavissa olevasta tulevasta kehityksestä lyhyellä tai edes keskipitkällä aikavälillä, kun otetaan huomioon se, mitä elinkeinonharjoittaja tietää kyseisistä seikoista sopimuksentekoajankohtana, voidaan katsoa, ettei ehtoa, jossa IRPH:sta määrätään, ole laadittu direktiivin 93/13 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla selkeästi ja ymmärrettävästi?

                        2.4

                        Onko direktiivin 4 artiklan 2 kohdan mukaisen avoimuusvaatimuksen tulkittava edellyttävän, että kuluttajalle annetaan tiedot itse säännöksistä, joilla viiteindeksiä säänneltiin, ja niiden sisällöstä merkityksellisenä pidettävinä tietoina, jotta tämä pystyisi arvioimaan tällaista indeksiä koskevan ehdon taloudellista ja oikeudellista merkitystä?

                        2.5.

                        Voiko mainonta ja ehdon sopimukseen sisällyttäneen elinkeinonharjoittajan antamat tiedot, jotka ovat omiaan johtamaan kuluttajaa harhaan, kun tämä tekee lainasopimuksen, jossa viitataan IRPH:ään, olla seikka, johon tuomioistuimet voivat perustaa arvionsa siitä, että sopimusehto on direktiivin 93/13 4 artiklan 2 kohdan perusteella kohtuuton?

            3)

                        3.1.

                        Onko siinä tapauksessa, että ehto todetaan kohtuuttomaksi, jolloin laina olisi maksettava takaisin ilman korkoa, mikä tarkoittaa pankin näkökulmasta sitä, ettei sopimuksenteolle olisi vaihtuvaa korkoa koskevan ehdon pätemättömyyden ja poistamisen vuoksi ollut perustetta, sallittava kyseisen sopimuksen täydentäminen muuttamalla kohtuuttoman ehdon sisältöä niin, että pätemättömäksi todetun viiteindeksin sijasta sovelletaan mitä tahansa muuta viiteindeksiä? Olisiko tällainen tulkinta ja sopimuksen täydentäminen tällaisessa tapauksessa direktiivin 93/13 6 artiklan vastaista?

      (
         1
      )	Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettu neuvoston direktiivi 93/13/ETY (EYVL 1993, L 95, s. 29).


201807270182025122018/C 285/213582017CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20170609131423Asia C-358/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Walter Langguth ja Elke Langguth v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018FI1330120170609FI0021133142Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Walter Langguth ja Elke Langguth v. TUIfly GmbH
   (Asia C-358/17)2018/C 285/21Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Walter Langguth ja Elke Langguth

      Vastaaja: TUIfly GmbH
   Asia poistettiin 28.5.2018 annetulla unionin tuomioistuimen määräyksellä unionin tuomioistuimen rekisteristä.


201807270282024582018/C 285/443682018CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180605272821Asia C-368/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Justice de paix du troisième canton de Charleroi on esittänyt 5.6.2018 – Frank Casteels v. Ryanair DAC, aiemmin Ryanair Ltd
 ---documentbreak--- C2852018FI2710120180605FI0044271282Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Justice de paix du troisième canton de Charleroi on esittänyt 5.6.2018 – Frank Casteels v. Ryanair DAC, aiemmin Ryanair Ltd
   (Asia C-368/18)2018/C 285/44Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Justice de paix du troisième canton de Charleroi

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Frank Casteels

      Vastaaja: Ryanair DAC, aiemmin Ryanair Ltd

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Ennakkoratkaisupyyntö, joka koskee matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (
         1
      ) 5 artiklan 3 kohdan tulkintaa ja jonka sanamuoto on seuraava:

            —

            kuuluuko nyt vireillä olevassa asiassa kyseessä oleva olosuhde eli huolintayhtiön työntekijöiden lakko asianomaisen lennon lähtöpaikan lentoasemalla, 22.12.2008 annetun tuomion Wallentin-Hermann (C-549/07, EU:C:2008:771) 22 kohdassa tarkoitetun tapahtuman käsitteen alaan vai kyseisen asetuksen johdanto-osan 14 perustelukappaleessa tarkoitetun poikkeuksellisen olosuhteen käsitteen alaan, sellaisena kuin sitä on tulkittu 31.1.2013 annetussa tuomiossa McDonagh (C-12/11, EU:C:2013:43), vai ovatko nämä kaksi käsitettä päällekkäisiä;

            —

            onko matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että nyt käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltainen tapahtuma eli huolintayhtiön työntekijöiden lakko asianomaisen lennon lähtöpaikan lentoasemalla on katsottava lentoliikenteen harjoittajan tavanomaiseen toiminnan harjoittamiseen liittyväksi tapahtumaksi eikä sitä voida näin ollen luonnehtia poikkeukselliseksi olosuhteeksi, joka vapauttaa lentoliikenteen harjoittajan sillä olevasta velvollisuudesta maksaa matkustajille korvausta, jos asianomaisella lentokoneella liikennöity lento peruutetaan;

            —

            jos nyt vireillä olevassa asiassa kyseessä olevan kaltaista tapahtumaa eli huolintayhtiön työntekijöiden lakkoa asianomaisen lennon lähtöpaikan lentoasemalla on pidettävä poikkeuksellisena olosuhteena, onko tästä pääteltävä, että kyse on lentoliikenteen harjoittajan kannalta poikkeuksellisesta olosuhteesta, jota ei olisi voitu välttää, vaikka kaikki kohtuulliset toimenpiteet olisi toteutettu?

            —

            onko siitä, että lakosta on ilmoitettu, katsottava seuraavan, että nyt vireillä olevassa asiassa kyseessä olevan kaltainen tapahtuma eli huolintayhtiön työntekijöiden lakko asianomaisen lennon lähtöpaikan lentoasemalla ei kuulu matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun poikkeuksellisten olosuhteiden käsitteen piiriin?

      (
         1
      )	EUVL 2004, L 46, s. 1.


201807270342024632018/C 285/223592017CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20170609141411Asia C-359/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Marcel Lutz, Janine Lutz, Michelle Lutz ja Sarah Lutz v. TUIfly GmbH
 ---documentbreak--- C2852018FI1410120170609FI0022141141Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Marcel Lutz, Janine Lutz, Michelle Lutz ja Sarah Lutz v. TUIfly GmbH
   (Asia C-359/17)2018/C 285/22Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Marcel Lutz, Janine Lutz, Michelle Lutz ja Sarah Lutz

      Vastaaja: TUIfly GmbH
   Asia poistettiin 18.5.2018 annetulla unionin tuomioistuimen määräyksellä unionin tuomioistuimen rekisteristä.


201807270202024302018/C 285/453692018CJC28520180813FI01FIINFO_JUDICIAL20180605282921Asia C-369/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgia) on esittänyt 5.6.2018 – Giovanni Martina v. Ryanair DAC, aiemmin Ryanair Ltd
 ---documentbreak--- C2852018FI2810120180605FI0045281292Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Justice de paix du troisième canton de Charleroi (Belgia) on esittänyt 5.6.2018 – Giovanni Martina v. Ryanair DAC, aiemmin Ryanair Ltd
   (Asia C-369/18)2018/C 285/45Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Justice de paix du troisième canton de Charleroi

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Giovanni Martina

      Vastaaja: Ryanair DAC, aiemmin Ryanair Ltd

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Ennakkoratkaisupyyntö, joka koskee matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (
         1
      ) 5 artiklan 3 kohdan tulkintaa ja jonka sanamuoto on seuraava:

            —

            kuuluuko nyt vireillä olevassa asiassa kyseessä oleva olosuhde eli polttoaineen valuminen lähtökiitoradalle, minkä johdosta kyseinen kiitorata on suljettu, 22.12.2008 annetun tuomion Wallentin-Hermann (C-549/07, EU:C:2008:771) 22 kohdassa tarkoitetun tapahtuman käsitteen alaan vai kyseisen asetuksen johdanto-osan 14 perustelukappaleessa tarkoitetun poikkeuksellisen olosuhteen käsitteen alaan, sellaisena kuin sitä on tulkittu 31.1.2013 annetussa tuomiossa McDonagh (C-12/11, EU:C:2013:43), vai ovatko nämä kaksi käsitettä päällekkäisiä,

            —

            onko matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että nyt vireillä olevassa asiassa kyseessä olevan kaltaista tapahtumaa eli polttoaineen valumista [alkup. s. 8] lähtökiitoradalle, minkä johdosta kyseinen kiitorata on suljettu, on pidettävä lentoliikenteen harjoittajan tavanomaiseen toiminnan harjoittamiseen liittyvänä tapahtumana eikä sitä näin ollen voida luonnehtia poikkeukselliseksi olosuhteeksi, jonka nojalla lentoliikenteen harjoittaja vapautuu velvollisuudestaan suorittaa korvausta matkustajille kyseisellä lentokoneella liikennöitävän lennon viivästyessä pitkäaikaisesti

            —

            jos nyt vireillä olevassa asiassa kyseessä olevan kaltaista tapahtumaa eli polttoaineen valumista lähtökiitoradalle, minkä johdosta kyseinen kiitorata on suljettu, on pidettävä poikkeuksellisena olosuhteena, onko tästä pääteltävä, että kyse on lentoliikenteen harjoittajan kannalta poikkeuksellisesta olosuhteesta, jota ei olisi voitu välttää, vaikka kaikki kohtuulliset toimenpiteet olisi toteutettu?

      (
         1
      )	EUVL 2004, L 46, s. 1.