title: Asia C-74/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 9.4.2014 (Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróságin (Unkari) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – GSV kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen tullitariffi — Tariffiluokittelu — Yhdistetty nimikkeistö — Taric-koodit 7019590010 ja 7019590090  — Polkumyyntitullien käyttöönotosta tiettyjen Kiinasta peräisin olevien lasikuidusta valmistettujen seulakankaiden tuonnissa annetut asetukset — Erot kieliversioiden välillä — Polkumyyntitullien maksuvelvollisuus)

text:
               10.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 175/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 9.4.2014 (Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróságin (Unkari) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) – GSV kft v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
   (Asia C-74/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen tullitariffi - Tariffiluokittelu - Yhdistetty nimikkeistö - Taric-koodit 7019590010 ja 7019590090 - Polkumyyntitullien käyttöönotosta tiettyjen Kiinasta peräisin olevien lasikuidusta valmistettujen seulakankaiden tuonnissa annetut asetukset - Erot kieliversioiden välillä - Polkumyyntitullien maksuvelvollisuus))
   2014/C 175/12
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: GSV kft

      Vastapuoli: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Észak-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö – Debreceni Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság – Väliaikaisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien lasikuidusta valmistettujen seulakankaiden tuonnissa 16.12.2011 annetun komission asetuksen (EU) N:o 138/2011 (EUVL L 43, s. 9) 14 perustelukappaleen ja 1 artiklan 1 kohdan tulkinta – Sellaisten lasikuidusta valmistettujen kankaiden vapauttaminen polkumyyntitullista, jotka eivät vastaa TARIC -koodin 7019590010 kuvausta sellaisena kuin se on asetuksissa, jotka julkaistu maahantuojan kielellä – Tuote, joka voidaan luokitella kyseiseen koodiin muiden kieliversioiden perusteella

      Tuomiolauselma

               1)

               Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 2 artiklalla käyttöön otettua Euroopan yhteisöjen yhtenäistettyä tullitariffia on tulkittava siten, että sen koodiin 7019 59 00 10 voivat kuulua ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen kuvaileman kaltaiset tuotteet, jotka muodostuvat erityisesti sellaisista lasikuidusta valmistetuista kankaista, joiden aukkojen silmäkoko on sekä pituudeltaan että leveydeltään 4 mm, jotka painavat yli 35 g/m2 ja jotka on tarkoitettu rakennusalalle.

               2)

               Sillä perusteella, että tulli-ilmoituksessa pääasiassa mainittu tuote, jolla on Euroopan yhteisöjen yhtenäistetyn tullitariffin koodissa 7019 59 00 10 edellytetyt ja polkumyyntitullien kantamisesta kyseisestä tuotteesta annetuissa asetuksissa säädetyt ominaispiirteet, ei vastaa sellaista nimitystä, jota siitä on käytetty kyseisen koodin ja kyseisten asetusten ilmoituksen tekijän jäsenvaltion kielellä julkaistuissa versioissa, joihin tämä on yksinomaan perustanut ilmoituksensa, ei voida kumota tulliviranomaisten tämän koodin ja näiden asetusten muiden kieliversioiden perusteella tekemää kyseisen tuotteen tariffiluokittelua tähän koodiin.

      (1)  EUVL C 164, 8.6.2013.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 25 päivänä lokakuuta 2001 asiassa C-475/99 (Oberverwaltungsgericht Rheinland-Pfalzin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Firma Ambulanz Glöckner vastaan Landkreis Südwestpfalz (EY:n perustamissopimuksen 85, 86 ja 90 artikla (joista on tullut EY 81, EY 82 ja EY 86 artikla) – Sairaankuljetus – Erityis- tai yksinoikeudet – Kilpailunrajoitus – Yleisen edun mukainen tehtävä – Perusteltavuus – Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan)

text:
22.12.2001               FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                                C 369/3
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                          YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                           (kuudes jaosto)                                                               (viides jaosto)
                                                                                25 päivänä lokakuuta 2001
                    16 päivänä lokakuuta 2001
                                                                          asiassa C-475/99 (Oberverwaltungsgericht Rheinland-
asiassa C-429/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan                    Pfalzin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Firma Ambu-
                      Portugalin tasavalta (1)                                  lanz Glöckner vastaan Landkreis Südwestpfalz (1)
                                                                          (EY:n perustamissopimuksen 85, 86 ja 90 artikla (joista on
(Televiestintä – Direktiivit 90/388/ETY ja 96/19/EY –                     tullut EY 81, EY 82 ja EY 86 artikla) – Sairaankuljetus –
 Puhelintoiminta – Call back -palvelut – Portugal Telecom)                Erityis- tai yksinoikeudet – Kilpailunrajoitus – Yleisen edun
                                                                          mukainen tehtävä – Perusteltavuus – Vaikutus jäsenvaltioi-
                          (2001/C 369/04)                                                          den väliseen kauppaan)
                                                                                (2001/C 369/05)
                    (Oikeudenkäyntikieli: portugali)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                     (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
Asiassa C-429/99, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-                Asiassa C-475/99, jonka Oberverwaltungsgericht Rheinland-
nään A. Alves Vieira) vastaan Portugalin tasavalta (asiamiehi-            Pfalz (Saksa) on saattanut EY 234 artiklan nojalla yhteisöjen
nään L. Fernandes, P. de Pitta e Cunha ja N. Ruiz), jossa kantaja         tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa
vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Portugalin               tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Firma Ambulanz
tasavalta ei ole noudattanut kilpailusta telepalvelumarkkinoilla          Glöckner vastaan Landkreis Südwestpfalz, seuraavien osapuol-
28 päivänä kesäkuuta 1990 annetun komission direktiivin                   ten osallistuessa asian käsittelyyn: Arbeiter-Samariter-Bund
90/388/ETY (EYVL L 192, s. 10) 2 artiklan 2 kohdan neljännen              Landesverband Rheinland-Pfalz eV, Deutsches Rotes Kreuz
luetelmakohdan mukaisia velvoitteitaan, sellaisena kuin tämä              Landesverband Rheinland-Pfalz eV, ja Vertreter des öffentli-
direktiivi on muutettuna täydellisen kilpailun toteuttamista              chen Interesses, Mainz, ennakkoratkaisun EY:n perustamisso-
televiestintämarkkinoilla pohjustavan direktiivin 90/388/ETY              pimuksen 85, 86 ja 90 artiklan (joista on tullut EY 81, EY 82
muuttamisesta 13 päivänä maaliskuuta 1996 annetulla komis-                ja EY 86 artikla) tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (viides
sion direktiivillä 96/19/EY (EYVL L 74, s. 13), koska se ei ole           jaosto), toimien kokoonpanossa: viidennen jaoston puheenjoh-
toteuttanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä               tajan tehtäviä hoitava neljännen jaoston puheenjohtaja S. von
tarpeellisia toimenpiteitä, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes               Bahr sekä tuomarit D. A. O. Edward, A. La Pergola, M. Wathelet
jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja                     (esittelevä tuomari) ja C. W. A. Timmermans, julkisasiamies:
F. Macken sekä tuomarit N. Colneric, G. Gulmann (esittelevä               F. G. Jacobs, kirjaaja: johtava hallintovirkamies H. A. Rühl,
tuomari), J.-P. Puissochet ja V. Skouris, julkisasiamies: P. Léger,       on antanut 25.10.2001 tuomion, jonka tuomiolauselma on
kirjaaja: R. Grass, on antanut 16.10.2001 tuomion, jonka                  seuraava:
tuomiolauselma on seuraava:
                                                                          –      Rettungsdienstgesetzin (pelastustoimesta annettu laki), sellaise-
1)    Portugalin tasavalta ei ole noudattanut kilpailusta telepalvelu-           na kuin se on muutettuna 22.4.1991 annetulla lailla, 18
      markkinoilla 28 päivänä kesäkuuta 1990 annetun komission                   §:n3 momentin kaltaisella kansallisella säännöksellä – jonka
      direktiivin 90/388/ETY 2 artiklan 2 kohdan neljännen alakoh-               mukaan toimivaltainen viranomainen voi kieltäytyä myöntä-
      dan mukaisia velvoitteitaan, sellaisena kuin tämä direktiivi on            mästä välttämätöntä toimilupaa sairaankuljetuspalvelujen tar-
      muutettuna täydellisen kilpailun toteuttamista televiestintä-              joamiseen, jos toimiluvan käyttäminen todennäköisesti vaikut-
      markkinoilla pohjustavan direktiivin 90/388/ETY muuttami-                  taisi haitallisesti julkisen sairaankuljetuspalvelun toimintaan ja
      sesta 13 päivänä maaliskuuta 1996 annetulla komission                      kannattavuuteen, kun tästä palvelusta huolehtiminen on uskot-
      direktiivillä 96/19/EY, koska se on lykännyt 1.1.2000 asti                 tu kansallisessa oikeudenkäynnissä kyseessä olevien kaltaisille
      ajankohtaa, jolloin Portugal Telecomin call back -järjestelmää             ensiapuorganisaatioille – myönnetään nälille ensiapuorgani-
      koskevat yksinoikeudet poistetaan.                                         saatioille EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohdassa
                                                                                (josta on tullut EY 86 artiklan 1 kohta) tarkoitettu erityisoikeus
2)    Portugalin tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti-               tai yksinoikeus;
      kulut.
                                                                          –      kun toimivaltaiset viranomaiset ovat tehneet päätöksen kyseisen
                                                                                toimiluvan myöntämisestä tai eväämisestä yksipuolisesti ja
                                                                                täysin omalla vastuullaan laissa säädetyillä edellytyksillä ja
(1) EYVL C 34, 5.2.2000.
                                                                                ilman, että viranomaiset olisivat tehneet sopimusta tai toimisi-
                                                                                vat yhteisymmärryksessä kyseisten ensiapuorganisaatioiden
                                                                                kanssa tai että viimeksi mainitut olisivat tehneet sopimusta
 ---pagebreak--- C 369/4                    FI                             Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         22.12.2001
      keskenään, EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan 1 kohtaa,               W.-D. Plessing ja B. Muttelsee-Schön), jossa kantaja vaatii
      tarkasteltuna yhdessä 85 artiklan 1 kohdan c alakohdan kanssa            yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Saksan liittotasavalta
      (josta on tullut EY 81 artiklan 1 kohdan c alakohta), ei ole             ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 52 ja 59 artik-
      rikottu;                                                                 lan (joista on muutettuina tullut EY 43 ja EY 49 artikla)
                                                                               mukaisia velvoitteitaan, koska se on kansallisessa lainsäädän-
–     Rettungsdienstgesetzin, sellaisena kuin se on muutettuna                 nössään vahvistanut, että muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneet
      22.4.1991 annetulla lailla, 18 §:n3 momentin kaltainen                   rakennusalan yritykset
      kansallinen säännös rikkoo EY:n perustamissopimuksen 90 ar-
      tiklan 1 kohtaa, luettuna yhdessä 86 artiklan (josta on tullut
      EY 82 artikla) kanssa, jos on osoitettu, että:
                                                                               a)    voivat väliaikaisen yritysten yhteenliittymän puitteissa
      –      kansallisessa oikeudenkäynnissä kyseessä olevien kaltaisil-             tarjota rajatylittäviä palveluja Saksan markkinoilla vain
             la ensiapuorganisaatioilla on määräävä asema kiireellis-                silloin, kun niillä on Saksassa kotipaikka tai ainakin
             ten sairaankuljetuspalvelujen markkinoilla,                             toimipaikka, jolla on oma henkilökunta ja jota varten ne
                                                                                tekevät yrityskohtaisen työehtosopimuksen
      –      tämä määräävä markkina-asema vallitsee yhteismarkki-
             noiden olennaisella osalla ja
      –      kun otetaan huomioon kyseessä olevien markkinoiden                b)    voivat vuokrata työvoimaa toisesta jäsenvaltiosta muille
             taloudelliset ominaispiirteet, on nähtävissä riittävällä                rakennusalan yrityksille vain, jos niillä on Saksassa koti-
             todennäköisyydellä, että tämä säännös tosiasiallisesti                  paikka tai ainakin toimipaikka, jolla on oma henkilökunta
             estää muihin kuin kyseessä olevaan jäsenvaltioon sijoit-                ja joka on saksalaisen työnantajayhdistyksen jäsenenä
             tautuneita toimijoita tarjoamasta sairaankuljetuspalvelu-               sidottu yleiseen työehtosopimukseen ja sosiaaliturvaa
             ja kyseessä olevassa jäsenvaltiossa tai jopa sijoittautumas-            koskevaan työehtosopimukseen
             ta siihen;
–     vuoden 1991 RettDG:n 18 §:n3 momentin kaltainen säännös                  c)    eivät voi perustaa Saksaan rakennusalan yrityksenä pidet-
      on kuitenkin EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan 2 kohdan                    tävää tytäryhtiötä, jos tämän henkilökunta toimii yksin-
      nojalla perusteltu sikäli kuin siinä ei estetä toimiluvan myöntä-              omaan hallinto-, myynti-, suunnittelu-, valvonta- ja/tai
      mistä itsenäisille palveluntarjoajille tilanteessa, jossa on osoitet-          alihankintatehtävissä, vaan jotta tällaista tytäryhtiötä voi-
      tu, että ensiapuorganisaatiot, joille julkinen sairaankuljetuspal-             taisiin pitää rakennusalan yrityksenä, sen on palkattava
      velu on uskottu, eivät ilmeisestikään kykene tyydyttämään                      Saksan työmarkkinoilla työntekijöitä, jotka suorittavat yli
      kiireellisten ja kiireettömien sairaankuljetuspalvelujen kysyntää.             50 prosenttia henkilöstön kokonaistyöajasta rakennus-
                                                                                työmailla,
(1) EYVL C 63, 4.3.2000.
                                                                               yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpa-
                                                                               nossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann sekä tuomarit
                                                                               D. A. O. Edward (esittelevä tuomari), A. La Pergola, L. Sevón ja
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                      C. W. A. Timmermans, julkisasiamies: D. Ruı́z-Jarabo Colomer,
                                                                               kirjaaja: R. Grass, on antanut 25.10.2001 tuomion, jonka
                              (viides jaosto)                                  tuomiolauselma on seuraava:
                     25 päivänä lokakuuta 2001
asiassa C-493/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan                         1)    Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopi-
                       Saksan liittotasavalta (1)                                    muksen 52 ja 59 artiklan (joista on muutettuina tullut EY
                                                                                43 ja EY 49 artikla) mukaisia velvoitteitaan, koska se
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – EY:n                               on kansallisessa lainsäädännössään vahvistanut, että muihin
perustamissopimuksen 52 ja 59 artikla (joista on muutettui-                          jäsenvaltioihin sijoittautuneet rakennusalan yritykset
na tullut EY 43 ja EY 49 artikla) – Rakennusalan työvoiman
vuokrausta koskeva kansallinen lainsäädäntö – Yritysten,
jotka eivät ole sidottuja alan työehtosopimukseen ja joilla ei                       a)    voivat väliaikaisen yritysten yhteenliittymän puitteissa
ole toimipaikkaa siinä jäsenvaltiossa, jossa palvelu suorite-                              tarjota rajatylittäviä palveluja Saksan markkinoilla vain
               taan, poissulkeminen – Suhteellisuus)                                       silloin, kun niillä on Saksassa kotipaikka tai ainakin
                                                                                toimipaikka, jolla on oma henkilökunta ja jota varten se
                            (2001/C 369/06)
                                                                                tekee yrityskohtaisen työehtosopimuksen
                       (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen                     b)    voivat vuokrata työvoimaa toisesta jäsenvaltiosta muille
               tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                                     rakennusalan yrityksille vain, jos niillä on Saksassa
                                                                                kotipaikka tai ainakin toimipaikka, jolla on oma henkilö-
                                                                                kunta ja joka on saksalaisen työnantajayhdistyksen jäse-
Asiassa C-493/99, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-                                 nenä sidottu yleiseen työehtosopimukseen ja sosiaaliturvaa
nään J. Sack) vastaan Saksan liittotasavalta (asiamiehinään                                koskevaan työehtosopimukseen


title: Asia T-366/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 14.7.2008 — Calebus v. komissio (Kumoamiskanne — Direktiivi 92/43/ETY — Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu — Päätös 2006/613/EY — Luettelo Välimeren vyöhykkeen luonnonmaantieteellisellä alueella olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista — Kannekelpoinen toimi — Toimi ei koske kantajaa suoraan — Tutkimatta jättäminen)

text:
               30.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/42

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 14.7.2008 — Calebus v. komissio
   (Asia T-366/06) (1)

   (Kumoamiskanne - Direktiivi 92/43/ETY - Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu - Päätös 2006/613/EY - Luettelo Välimeren vyöhykkeen luonnonmaantieteellisellä alueella olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista - Kannekelpoinen toimi - Toimi ei koske kantajaa suoraan - Tutkimatta jättäminen)
   (2008/C 223/72)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Calebus, SA (Almería, Espanja) (edustaja: asianajaja R. Bocanegra Sierra)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: A. Alcover San Pedro ja D. Recchia)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Espanjan kuningaskunta (asiamies: valtionasiamies F. Díez Moreno)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Vaatimus neuvoston direktiivin 92/43/ETY mukaisesta luettelosta Välimeren vyöhykkeen luonnonmaantieteellisellä alueella olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista 19.7.2006 tehdyn komission päätöksen 2006/613/EY (EUVL L 259, s. 1) kumoamisesta osittain eli siltä osin kuin ”Ramblas de Gergal, Tabernas y Sur de Sierra Alhamilla”-niminen alue, jolla kantajan omistama maa-alue sijaitsee, on nimetty yhteisön tärkeänä pitämäksi alueeksi Välimeren vyöhykkeen luonnonmaantieteellisellä alueella
   Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Calebus, SA vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Espanjan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 20, 27.1.2007.


title: Asia T-392/06: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.4.2010 — Union Investment Privatfonds v. SMHV — Unicre-Cartão International De Crédito (unibanco) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin unibanco rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat kansalliset kuviomerkit UniFLEXIO, UniVARIO ja UniZERO — Asiakirjojen esittäminen liian myöhään — Asetuksen (EY) N:o 40/94 74 artiklan 2 kohtaan (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohta) perustuva harkintavalta)

text:
               19.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/38

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 27.4.2010 — Union Investment Privatfonds v. SMHV — Unicre-Cartão International De Crédito (unibanco)
      (Asia T-392/06) (1)

      (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin unibanco rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat kansalliset kuviomerkit UniFLEXIO, UniVARIO ja UniZERO - Asiakirjojen esittäminen liian myöhään - Asetuksen (EY) N:o 40/94 74 artiklan 2 kohtaan (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 76 artiklan 2 kohta) perustuva harkintavalta)
      (2010/C 161/58)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Union Investment Privatfonds GmbH (Frankfurt am Main, Saksa) (edustajat: asianajaja H. Keller, sittemmin asianajaja J. Zindel)

         Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: G. Schneider)

         Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa: Unicre-Cartão International De Crédito, SA (Lissabon, Portugali)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne SMHV:n toisen valituslautakunnan 10.10.2006 tekemästä päätöksestä (asia R 442/2004-2), joka koskee Union Investment Privatfonds GmbH:n ja Unicre-Cartão International De Crédito, SA.:n välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Union Investment Privatfonds GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 42, 24.2.2007.


title: Asia C-26/05: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (kolmas jaosto)  16.2.2006  (Landesgericht Korneuburgin esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Plato Plastik Robert Frank GmbH v. Caropack Handelsgesellschaft mbH (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan toinen alakohta — Direktiivi 94/62/EY — Pakkaukset ja pakkausjätteet — Pakkausten valmistajan ja pakkausmateriaalien valmistajan käsitteet — Muovisten kantokassien valmistaja)

text:
               1.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 154/2

         Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 16.2.2006 (Landesgericht Korneuburgin esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Plato Plastik Robert Frank GmbH v. Caropack Handelsgesellschaft mbH
   (Asia C-26/05) (1)

   (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan toinen alakohta - Direktiivi 94/62/EY - Pakkaukset ja pakkausjätteet - Pakkausten valmistajan ja pakkausmateriaalien valmistajan käsitteet - Muovisten kantokassien valmistaja)
   (2006/C 154/04)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Landesgericht Korneuburg
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Plato Plastik Robert Frank GmbH

      Vastaaja: Caropack Handelsgesellschaft mbH
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Landesgericht Korneuburg — Pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY (EYVL L 365, s. 10) 3 artiklan tulkinta — Käsitteet kuluttaja-, ryhmä- tai kuljetuspakkausten valmistaja ja pakkausmateriaalien toimittaja — Muovisten kantokassien valmistaja
   Määräysosa

               1)

               Pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY 3 artiklan 1 ja 11 kohtaa on tulkittava siten, että pakkausten valmistaja ei ole välttämättä se, joka yhdistää tavarat pakkauksena käytettävään tuotteeseen tai jonka toimeksiannosta tavarat yhdistetään siihen. Asiakkaille kaupoissa vastikkeetta tai vastikkeellisesti annettavien muovisten kantokassien valmistajaa on pidettävä pakkausten valmistajana.

               2)

               Direktiiviä 94/62 on tulkittava siten, että sen vastaista ei ole pakkausjätteiden ja tiettyjen raaka-ainejäämien välttämisestä ja hyödyntämisestä sekä keruu- ja hyödyntämisjärjestelmän käyttöönottamisesta annetun liittovaltion ympäristö-, nuoriso- ja perheasioista vastaavan ministeriön asetuksen kaltainen kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään, että pakkausten ja erityisesti muovisten kantokassien valmistajan on joko otettava nämä kassit takaisin käytön jälkeen tai osallistuttava pakkausjätteiden keruu- ja hyödyntämisjärjestelmään, paitsi jos seuraavaan jakeluportaaseen kuuluva talouden toimija ottaa tämän velvollisuuden hoitaakseen ja toimittaa tästä kyseiselle valmistajalle pätevän selvityksen.

      (1)  EUVL C 82, 2.4.2005.


title: Asia T-290/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 11.9.2008 — Italia v. komissio

text:
               22.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/63

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 11.9.2008 — Italia v. komissio
   (Asia T-290/06) (1)

   (2008/C 301/117)

      Oikeudenkäyntikieli: italia

   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 310, 16.12.2006.


title: Asia C-414/08 P: Sviluppo Italia Basilicata Spa:n 23.9.2008 tekemä valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-176/06, Sviluppo Italia Basilicata SpA v. Euroopan yhteisöjen komissio, 8.7.2008 antamasta tuomiosta

text:
               22.11.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/23

         Sviluppo Italia Basilicata Spa:n 23.9.2008 tekemä valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asiassa T-176/06, Sviluppo Italia Basilicata SpA v. Euroopan yhteisöjen komissio, 8.7.2008 antamasta tuomiosta
   (Asia C-414/08 P)
   (2008/C 301/37)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Sviluppo Italia Basilicata SpA (edustajat: asianajajat F. Sciaudone, R. Sciaudone ja A. Neri)

      Vastapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset
   Sviluppo Italia Basilicata SpA vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               kumoaa ensimmäisen oikeusasteen 8.7.2008 asiassa T-176/06 antaman tuomion (jäljempänä valituksenalainen tuomio) ja palauttaa asian ensimmäisen oikeusasteen käsiteltäväksi, jotta se ratkaisisi pääasian yhteisöjen tuomioistuimen ohjeiden mukaisesti

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut asian käsittelystä yhteisöjen tuomioistuimessa ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa asiassa T-176/06

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valituksenalaisella tuomiollaan hylännyt kanteen, jossa vaadittiin Italiassa Basilicatan alueella toimivien pienten ja keskisuurten yritysten aloitteiden toteuttamiseksi Euroopan aluekehitysrahastosta myönnettyyn yleiskattavaan tukeen myönnetyn rahoitustuen alentamisesta 20.4.2006 tehdyn komission päätöksen K(2006) 1706 (jäljempänä valituksenalainen päätös) kumoamista ja tästä päätöksestä kantajalle aiheutuneen vahingon korvaamista.
   Valituksessaan valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut väärin kyseessä olevia oikeussääntöjä.
   Kantaja väittää, että muuttamalla ensimmäisessä asteessa esitettyjen kanneperusteiden käsittelyjärjestystä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on vääristänyt ilmeisellä tavalla kanteen sisältöä ja sen laajuutta.
   Toiseksi kantaja vetoaa väärään lainsoveltamiseen ja väärään tulkintaan, joihin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on sen mukaan syyllistynyt yleiskattavan tuen, rahoitustukisopimuksen ja päätöksen 97/322/EY (1) tulkinnassa ja soveltamisessa. Valittajan mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole ymmärtänyt oikein, mitä on pidettävä näiden säännösten ja määräysten mukaan yleiskattavan tuen toimenpiteen 2 sisältönä ja päämäärinä. Tämän vakavan taustavirheen johdosta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tulkinnut väärin keskeisiä käsitteitä (sitoumus, menot, toteutusaika).
   Kolmanneksi valittaja esittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen olisi pitänyt vahvistaa riidanalaisen päätöksen lainvastaisuus, koska päätös perustui sellaisen edellytyksen väitettyyn rikkomiseen (hyötyedellytys), jota ei ole tuen myöntämispäätöksessä eikä yleiskattavassa tukiohjelmassa, ja joka on ongelmallinen sekä oikeusvarmuuden että edellytystä sovellettaessa käytetyn laajan harkintavallan vuoksi.
   Neljänneksi valittaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tulkinnut väärin ja tämän johdosta jättänyt soveltamatta asiassa C-462/98 P, Mediocurso v. komissio, 21.9.2000 annetussa yhteisöjen tuomioistuimen tuomiossa (2) vahvistettuja periaatteita.
   Viidenneksi kantaja väittää, että asetuksen N:o 4253/88 (3) 25 ja 26 artiklassa tarkoitettua komission seuranta- ja valvontavelvollisuutta ei ole noudatettu. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ratkaisu johtaisi näissä säännöksissä vahvistetun seuranta- ja arviointijärjestelmän laiminlyöntiin.
   Kuudenneksi kantaja väittää luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatetta loukatun sillä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kantajan väitteet virheellisestä perusasetelmasta, jonka komission (muun muassa valvontakomitean toimien perusteella) osoittama luottamus oli luonut ja joka oli ristiriidassa sovellettavien säännösten kanssa ja jota ei näin voida suojata.
   Seitsemänneksi kantaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on arvioinut väärin todisteet ja että torjumalla sellaisten riidattomien tosiseikkojen aseman näytettyinä seikkoina sekä valittajan esittämät todisteet, se on toiminut todistustaakkaa koskevien yleisten periaatteiden vastaisesti.
   Kahdeksanneksi kantaja väittää, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole noudattanut oikeuskäytäntöä, joka koskee suhteellisuusperusteen soveltamista yhteisön tuen vähentämistapauksissa, koska se ole ottanut huomioon seikkoja, jotka olisivat voineet johtaa rahoitusta korjaavien toimien lieventämiseen.
   Valittaja vetoaa aiheutuneen vahingon korvaamisvaatimusta koskevien kanneperusteiden osalta erityisesti siihen, että valituksenalaisessa tuomiossa on perusteltu väärin ja riittämättömästi se, miksi vaatimus saada korvaus sellaisesta vahingosta oli hylätty, joka oli aiheutunut lainvastaisesta teosta, josta yhteisö vastaa.
   Lopuksi valittaja vetoaa siihen, että valituksenalaisessa tuomiossa on perusteltu väärin ja riittämättömästi se, miksi vaatimus saada korvaus sellaisesta vahingosta oli hylätty, josta yhteisö vastaa nk. ankaran vastuun perusteella.

      (1)  Yhteisön tukikehyksen, yhtenäisten suunnitteluasiakirjojen ja Italiaa koskevien yhteisöaloitteiden hyväksymistä koskevien päätösten muuttamisesta 23.4.1997 tehty komission päätös (EYVL L 146, s. 11).

      (2)  Kok. 2000, s. I-7183.

      (3)  Asetuksen (ETY) N:o 2052/88 soveltamisesta rakennerahastojen toiminnan yhteensovittamisen osalta toisaalta keskenään ja toisaalta Euroopan investointipankin toiminnan ja muiden rahoitusvälineiden kanssa 19.12.1988 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 4253/88 (EYVL L 374, s. 1).


title: Asia T-17/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.4.2014 – Hagenmeyer ja Hahn v. komissio (Kuluttajansuoja — Asetus (EY) N:o 1924/2006 — Elintarvikkeita koskevat terveysväitteet — Sairauden riskin vähentämistä koskevan väitteen hyväksynnän epääminen — Riskitekijän nimeäminen — Sairauden riskin vähentämistä koskevien väitteiden hyväksyntää koskevan menettelyn laillisuus — Kumoamiskanne — Oikeussuojan tarve — Koskettava kantajia suoraan ja erikseen — Tutkittavaksi ottaminen — Oikeasuhteisuus — Perusteluvelvollisuus)

text:
               24.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 194/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 30.4.2014 – Hagenmeyer ja Hahn v. komissio
   (Asia T-17/12) (1)

   ((Kuluttajansuoja - Asetus (EY) N:o 1924/2006 - Elintarvikkeita koskevat terveysväitteet - Sairauden riskin vähentämistä koskevan väitteen hyväksynnän epääminen - Riskitekijän nimeäminen - Sairauden riskin vähentämistä koskevien väitteiden hyväksyntää koskevan menettelyn laillisuus - Kumoamiskanne - Oikeussuojan tarve - Koskettava kantajia suoraan ja erikseen - Tutkittavaksi ottaminen - Oikeasuhteisuus - Perusteluvelvollisuus))
   2014/C 194/26
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantajat: Moritz Hagenmeyer (Hampuri, Saksa) ja Andreas Hahn (Hannover, Saksa) (edustaja: asianajaja T. Teufer)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: L. Pignataro-Nolin ja S. Grünheid)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: I. Šulce, Z. Kupčová ja M. Simm)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse tiettyjen sairauden riskin vähentämiseen viittaavien elintarvikkeita koskevien terveysväitteiden hyväksynnän epäämisestä 16.11.2011 annetun komission asetuksen (EU) N:o 1170/2011 (EUVL L 299, s. 1) osittaista kumoamista koskevasta vaatimuksesta.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Moritz Hagenmeyer ja Andreas Hahn vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Euroopan unionin neuvosto vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 89, 24.3.2012.


title: Asia T-189/14: Kanne 24.3.2014 – Deza v. ECHA

text:
               24.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 194/27

         Kanne 24.3.2014 – Deza v. ECHA
   (Asia T-189/14)
   2014/C 194/35
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki

      Asianosaiset

      Kantaja: Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Tšekin tasavalta) (edustaja: asianajaja P. Dejl)

      Vastaaja: Euroopan kemikaalivirasto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan kemikaaliviraston 24.1.2014 tekemät päätökset ilmoitusten AFA-C-0000004274-77-09/F, AFA-C-0000004280-84-09/F, AFA-C-0000004275-75-09/F ja AFA-C-0000004151-87-08/F osalta

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (1) 4 artiklan 2 kohtaa yhdessä asetuksen (EY) N:o 1907/2006 (2) 118 artiklan kanssa on rikottu ja oikeutta oikeutettujen kaupallisten etujen ja teollis- ja tekijänoikeuksien suojaan on loukattu

                           —

                           Kantaja väittää tästä, että riidanalainen päätös on ristiriidassa asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kanssa – tarkasteltuna yhdessä asetuksen N:o 1907/2006 118 artiklan kanssa –, koska kyseessä olevien tietojen ilmaiseminen kolmannelle henkilölle johtaisi sen kaupallisten etujen ja teollis- ja tekijänoikeuksien suojan laiminlyömiseen, ja ettei ole olemassa ylivoimaista yleistä etua kyseisten tietojen ilmaisemiseen ja ettei vastaaja edes maininnut päätöksessään, että tarve suojata kantajan kyseisiä oikeuksia syrjäytettäisiin jonkinlaisella yleisellä edulla.

               2)

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan Euroopan unionin velvoitteita, jotka perustuvat TRIPS-sopimukseen, (3) on laiminlyöty, ja luottamuksellisten tietojen suojaa koskevaan oikeuteen on puututtu.

                           —

                           Kantaja väittää tästä, että riidanalainen päätös on ristiriidassa Euroopan unionin niiden kansainvälisten velvoitteiden kanssa, jotka perustuvat TRIPS-sopimuksen 39 artiklan 2 kohtaan, jonka mukaan sopimuspuolten on varmistettava, että luonnollisilla henkilöillä ja oikeushenkilöillä on mahdollisuus estää laillisesti heidän valvonnassaan olevan tiedon ilmaiseminen, hankkiminen tai käyttäminen ilman heidän lupaansa muiden toimesta tavalla, joka on vastoin rehellistä kaupallista käytäntöä, niin kauan kuin a) tieto on salaista siinä mielessä, että se ei ole kokonaisuudessaan tai samanlaisina osina taikka osien yhdistelmänä sellaisten henkilöiden yleisessä tiedossa tai laillisin keinoin saatavissa, jotka yleensä käsittelevät kyseistä tietoa; b) tiedolla on kaupallista arvoa, koska se on salaista ja c) henkilö, jolla on laillisesti sellainen tieto hallussaan, on ryhtynyt riittäväksi katsottaviin toimenpiteisiin pitääkseen tiedon salassa.

               3)

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan Euroopan unionin velvoitteita, jotka perustuvat ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen (Euroopan ihmisoikeussopimus) 8 artiklaan, on laiminlyöty ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklaa on rikottu ja tästä johtuen omistusoikeuteen ja sen suojaan on puututtu.

                           —

                           Kantaja väittää tässä yhteydessä, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklaa, kyseisen yleissopimuksen lisäpöytäkirjan 1 artiklaa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklaa, koska sillä rajoitetaan kantajan oikeutta nauttia omaisuudestaan.

               4)

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 3 kohtaa on rikottu.

                           —

                           Kantajan mukaan riidanalaisella päätöksellä rikotaan asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 3 kohtaa, koska kyseessä olevien tietojen ilmaisemisella vaarannettaisiin vakavasti Euroopan komission ja vastaajan päätöksentekomenettely tehtäessä päätös asianomaisen aineen käyttöä koskevasta lupahakemuksesta, eikä kyseessä olevien tietojen ilmaisemiseen ole olemassa ylivoimaista yleistä etua, eikä vastaaja edes maininnut päätöksessään, että tarve suojata kantajan kyseisiä oikeuksia syrjäytettäisiin jonkinlaisella yleisellä edulla.

      (1)  Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1049/2001 (EYVL L 145, s. 43)

      (2)  Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH) ja Euroopan kemikaaliviraston perustamisesta, direktiivin 1999/45/EY muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93, komission asetuksen (EY) N:o 1488/94, neuvoston direktiivin (ETY) N:o 769/79 ja komission direktiivien (ETY) N:o 155/91, (ETY) N:o 67/93, (ETY) N:o 105/93 ja (ETY) N:o 21/2000 kumoamisesta 18.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1907/2006 (EUVL L 396, s. 1)

      (3)  Teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista 15.4.1994 tehty sopimus (TRIPS) (EUVL L 336, s. 214)


title: Asia T-261/14 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.2.2015 – Valittajana Walton ja muuna osapuolena komissio (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Väliaikaiset toimihenkilöt — Kanteen tutkimatta jättäminen ensimmäisessä oikeusasteessa sillä perusteella, että sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat — Väliaikaisen toimihenkilön irtisanoutuminen — Komissiolla kantajalta kantajan irtisanoutumisen seurauksena olevan saatavan määrä — Oikeusvoima — Päätökset, joista on tullut lopullisia, kun niihin ei ole haettu muutosta)

text:
               13.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/28

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.2.2015 – Valittajana Walton ja muuna osapuolena komissio
   (Asia T-261/14 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Henkilöstö - Väliaikaiset toimihenkilöt - Kanteen tutkimatta jättäminen ensimmäisessä oikeusasteessa sillä perusteella, että sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat - Väliaikaisen toimihenkilön irtisanoutuminen - Komissiolla kantajalta kantajan irtisanoutumisen seurauksena olevan saatavan määrä - Oikeusvoima - Päätökset, joista on tullut lopullisia, kun niihin ei ole haettu muutosta))
   (2015/C 118/37)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Robert Walton (Oxford, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: asianajaja F. Moyse)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja A.-C. Simon)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus, jossa vaaditaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (kolmas jaosto) 27.2.2014 antaman määräyksen Walton v. komissio (F-32/13, Kok. H., EU:F:2014:37) kumoamista

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Robert Walton vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komissiolle tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 235, 21.7.2014.


title: Asia F-134/14: Kanne 18.11.2014 – ZZ v. komissio

text:
               2.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 34/53

         Kanne 18.11.2014 – ZZ v. komissio
   (Asia F-134/14)
   (2015/C 034/65)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustajat: asiananajat S. Rodrigues ja A. Tymen)

      Vastaaja: komissio

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Komission sen päätöksen kumoaminen, jossa katsottiin, että ajasta, joka komissiolla on kulunut kantajan sairauden määrittämisessä ammattitaudiksi ei ole aiheutunut vahinkoa ja päätettiin suorittaa kantajan sairauden määrittämistä ammattitaudiksi koskevasta epävarmasta tilanteesta korvauksena vain 2  000 euroa, sekä väitetyn henkisen kärsimyksen korvaamista koskeva vaatimus.

      Vaatimukset

               —

               8.8.2014 tehty Euroopan komission päätös, jonka kantaja vastaanotti kirjattuna kirjeenä 1.10.2014 ja jolla hylättiin hänen 24.4.2014 tekemänsä valitus, on kumottava

               —

               tarvittaessa on kumottava 3.2.2014 tehty komission päätös, jossa hyväksytään vain osittain kantajan 16.10.2013 esittämä vahingonkorvausvaatimus

               —

               on määrättävä, että kantajalle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä on korvattava ex aequo et bono (oikeuden ja kohtuuden mukaan) 20  000 euroa

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-556/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 5.3.2009 – Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Yhteinen kalastuspolitiikka — Asetus (EY) N:o 894/97 — Ajoverkko — Käsite — Kielto käyttää Thonaille-tyyppistä verkkoa tiettyjen lajien kalastuksessa — Asetukset (ETY) N:o 284/93 ja (EY) N:o 2371/2002 — Tehokkaan valvontajärjestelmän puuttuminen yhteisön kiellon noudattamiseksi)

text:
               1.5.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 102/8

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 5.3.2009 – Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-556/07) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Yhteinen kalastuspolitiikka - Asetus (EY) N:o 894/97 - Ajoverkko - Käsite - Kielto käyttää Thonaille-tyyppistä verkkoa tiettyjen lajien kalastuksessa - Asetukset (ETY) N:o 284/93 ja (EY) N:o 2371/2002 - Tehokkaan valvontajärjestelmän puuttuminen yhteisön kiellon noudattamiseksi)
   2009/C 102/11
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Nolin, M. van Heezik ja T. van Rijn)

      Vastaaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: G. de Bergues ja A.-L. During)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Yhteinen kalastuspolitiikka – Yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12.10.1993 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2847/93 (EYVL L 261, s. 1) ja elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2371/2002 (EYVL L 358, s. 59) – Thonaille-tyyppisten verkkojen käyttämisen salliminen kansallisten viranomaisten toimesta siitä huolimatta, että yhteisön säännöstössä kielletään ajoverkot, joiden pituus on 2,5 kilometriä tai sitä enemmän – Tehokkaan valvontajärjestelmän puuttuminen yhteisön kiellon noudattamiseksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Ranskan tasavalta ei ole noudattanut yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12.10.1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93, sellaisena kuin se on muutettuna 17.12.1998 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2846/98, 2 artiklan ja 31 artiklan 1 ja 2 kohdan ja elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 23 artiklan 1 ja 2 kohdan, 24 artiklan ja 25 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole valvonut, tarkastanut ja tarkkaillut riittävällä tavalla sitä, ettei kalastuksessa rikota kieltoa käyttää ajoverkkoa tiettyjen lajien pyynnissä, ja koska se ei ole varmistunut siitä, että ajoverkkokieltoa koskevan yhteisön säännöstön rikkomuksiin syyllistyneiden suhteen toteutetaan asianmukaiset toimenpiteet

               2)

               Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 37, 9.2.2008.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 13 päivänä huhtikuuta 2000 asiassa C-123/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Helleenien tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktiivin 94/62/EY täytäntöönpanon laiminlyönti)

text:
8.7.2000                  FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 192/5
(josta on tullut EY 234 artikla) nojalla yhteisöjen tuomioistui-            van Financiën ennakkoratkaisun jäsenvaltioiden toimivaltais-
men käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistui-              ten viranomaisten keskinäisestä avusta välittömien verojen
messa vireillä olevassa asiassa C. Baars vastaan Inspecteur der             alalla 19 päivänä joulukuuta 1977 annetun neuvoston direktii-
Belastingen Particulieren/Ondernemingen Gorinchem ennak-                    vin 77/799/ETY (EYVL L 336, s. 15) 4 artiklan 1 ja 3 kohdan
koratkaisun EY:n perustamissopimuksen 6 ja 52 artiklan (joista              tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto),
on muutettuina tullut EY 12 ja EY 43 artikla) sekä EY:n                     toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja L. Sevón sekä
perustamissopimuksen 73 b ja 73 d artiklan (joista on tullut                tuomarit P. Jann (esittelevä tuomari) ja M. Wathelet, julkisasia-
EY 56 ja EY 58 artikla) tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin                mies: S. Alber, kirjaaja: johtava hallintovirkamies H. A. Rühl,
(viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja               on antanut 13.4.2000 tuomio, jonka tuomiolauselma on
D. A. O. Edward sekä tuomarit C. Gulmann, J.-P. Puissochet,                 seuraava:
P. Jann ja M. Wathelet (esittelevä tuomari), julkisasiamies:
S. Alber, kirjaaja: johtava hallintovirkamies D. Louterman-                 Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten keskinäisestä avusta
Hubeau, on antanut 13.4.2000 tuomion, jonka tuomiolausel-                   välittömien verojen alalla 19 päivänä joulukuuta 1977 annetun
ma on seuraava:                                                             neuvoston direktiivin 77/799/ETY 4 artiklan 1 kohdan a alakohtaa
                                                                            on tulkittava seuraavasti:
EY:n perustamissopimuksen 52 artiklan (josta on muutettuna tullut
EY 43 artikla) vastaisena on pidettävä kansallisessa tuomioistuimessa       –    Siinä tarkoitetun veronalennuksen tai verovapautuksen ei tarvitse
kyseessä olevan kaltaista jäsenvaltion verolainsäädäntöä,                        käydä ilmi toisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen ni-
                                                                                menomaisesta toimenpiteestä.
–    jolla jäsenvaltioiden kansalaisille, jotka asuvat tämän jäsenval-
     tion alueella, myönnetään täysi tai osittainen vapautus varalli-       –    Ilmaus epätavanomainen veronalennus tai verovapautus tarkoit-
     suusverosta yhtiön osakkeisiin tai osuuksiin sijoitetun pääoman             taa verojen määrän perusteetonta vähentymistä toisessa jäsenval-
     osalta                                                                      tiossa.
–    mutta jolla tämän verovapautuksen saamisen edellytykseksi
     asetetaan, että osakkeet tai osuudet omistetaan yhtiöstä, jonka        (1) EYVL C 48, 20.2.1999.
     kotipaikka on kyseessä olevassa jäsenvaltiossa, ja jonka mukaan
     verovapautusta ei siis myönnetä sellaisten yhtiöiden osakkeiden
     tai osuuksien omistajille, joiden kotipaikka on jossakin toisessa
     jäsenvaltiossa, jos yhtiön osakkeiden tai osuuksien omistaminen
     antaa omistajalle vaikutusvaltaa yhtiön päätöksiin ja toimintaan.
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
(1) EYVL L 278, 5.9.1998.
                                                                                (kolmas jaosto)
                                                                            13 päivänä huhtikuuta 2000 asiassa C-123/99, Euroopan
                                                                                yhteisöjen komissio vastaan Helleenien tasavalta (1)
         YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                            (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direk-
                        (ensimmäinen jaosto)                                        tiivin 94/62/EY täytäntöönpanon laiminlyönti)
                   13 päivänä huhtikuuta 2000                                                          (2000/C 192/10)
asiassa C-420/98 (Nederlandse Raad van Staten esittämä                                            (Oikeudenkäyntikieli: kreikka)
ennakkoratkaisupyyntö), W. N. vastaan Staatssecretaris
                           van Financiën (1)                                (Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
                                                                                yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
(Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Direktiivi
77/799/ETY – Jäsenvaltioiden viranomaisten keskinäinen
apu välittömien verojen alalla – Oma-aloitteinen tietojen-                  Asiassa C-123/99, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamie-
                                vaihto)                                     henään M. Condou-Durande) vastaan Helleenien tasavalta
                                                                            (asiamiehinään N. Dafniou ja D. Tsagkaraki), jossa kantaja
                           (2000/C 192/09)                                  vaatii yhteisöjen tuomioistuinta vahvistamaan, että Helleenien
                                                                            tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen ja
                                                                            pakkauksista ja pakkausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994
                     (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                        annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin
                                                                            94/62/EY (EYVL L 365, s. 10) mukaisia velvoitteitaan, koska
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan              se ei ole ilmoittanut komissiolle direktiivin noudattamisen
         yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                 edellyttämistä tarpeellisista laeista, asetuksista ja hallinnollisista
                                                                            määräyksistä tai ryhtynyt tarpeellisiin toimenpiteisiin direktii-
Asiassa C-420/98, jonka Nederlandse Raad van State (Alanko-                 vin noudattamiseksi, yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto),
maat) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan                   toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. C. Moitinho
(josta on tullut EY 234 artikla) nojalla yhteisöjen tuomioistui-            de Almeida sekä tuomarit C. Gulmann ja F. Macken (esittelevä
men käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistui-              tuomari), julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: R. Grass, on antanut
messa vireillä olevassa asiassa W. N. vastaan Staatssecretaris              13.4.2000 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
 ---pagebreak--- C 192/6                  FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        8.7.2000
1) Helleenien tasavalta ei ole noudattanut pakkauksista ja pak-                 asetuksen N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan
     kausjätteistä 20 päivänä joulukuuta 1994 annetun Euroopan                  nojalla. Asiassa ei ole myöskään käytetty sitä mahdollisuut-
     parlamentin ja neuvoston direktiivin 94/62/EY mukaisia velvoit-            ta, että rekisteröintiin liitettäisiin selitys eli disclaimer
     teitaan, koska se ei ole antanut säädetyssä määräajassa kyseisen           (jonka mukaan yksinoikeutta ei vaadittaisi merkin osille eli
     direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallin-        company- ja line-sanoille).
     nollisia määräyksiä.
                                                                                Riidanalaisesta päätöksestä ei ilmene, että asetuksen N:o
2) Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti-                 40/94 12 artiklan b alakohtaan sisältyvä korjaussäännös
     kulut.                                                                     olisi otettu huomioon. Tämä selittää COMPANYLINE-
                                                                                merkin osalta sen, miksi asetuksen N:o 40/94 7 artiklan
                                                                                1 kohdan b alakohtaan sisältyviä hylkäysperusteita on
(1) EYVL C 188, 3.7.1999.
                                                                                tulkittu liian tiukasti.
                                                                                Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on myös toiminut
                                                                                virheellisesti, kun se on jättänyt ottamatta huomioon sen,
                                                                                että virasto ei ole omasta puolestaan myötävaikuttanut
                                                                                disclaimerin tekemiseen, vaikka asetuksen N:o 40/94
DKV Deutsche Krankenversicherung AG:n 20.3.2000                                 38 artiklan 2 ja 3 kohta, täytäntöönpanoasetuksen 11
tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus-                          artiklan 2 kohta sekä tutkintaohjeiden 8.13.2 kohta tätä
asteen tuomioistuimen neljännen jaoston asiassa T-19/99,                        edellyttäisi. Tuomioistuin on myös toiminut virheellisesti,
DKV Deutsche Krankenversicherung AG vastaan Sisä-                               kun se on tutkiessaan asetuksessa N:o 40/94 säädettyjä
markkinoilla toimiva yhdenmukaistamisvirasto (tavara-                           hylkäysperusteita jättänyt ottamatta huomioon rekisteröin-
       merkit ja mallit), 12.1.2000 antamasta tuomiosta                         tikäytännön kaikissa yhteisön jäsenvaltioissa.
                                                                            –   Aineellisen oikeuden rikkominen, harkintavallan väärin-
                          (Asia C-104/00 P)                                     käyttö: valittajan mukaan vastapuolen laiminlyönneistä ja
                                                                                ristiriitaisista näkemyksistä ilmenee selvästi, että riidan-
                           (2000/C 192/11)                                      alaista päätöstä tehtäessä pyrittiin estämään COMPANY-
                                                                                LINE-merkin rekisteröiminen kaikin keinoin ja ottamatta
DKV Deutsche Krankenversicherung AG on valittanut                               huomioon voimassa olevaa lainsäädäntöä ja virastolla
20.3.2000 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan                          olevaa harmonisointitehtävää. Se puhtaasti muodollinen
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ensim-                       perustelu, joka koskee yhteisön tavaramerkkiä koskevan
mäisen jaoston asiassa T-19/99, DKV Deutsche Krankenversi-                      lainsäädännön ja kansallisen tavaramerkkioikeuden rin-
cherung AG vastaan Sisämarkkinoilla toimiva yhdenmukaista-                      nakkaiseloa, ei ole vakuuttava, koska virasto on tehnyt
misvirasto (tavaramerkit ja mallit), 12.1.2000 antamasta tuo-                   päätöksen selvittämättä objektiivisesti tosiseikkojaja erityi-
miosta. Valittajan edustajana on asianajaja Stephan v. Peters-                  sesti ratkaisukäytäntöä Yhdistyneessä kuningaskunnassa;
dorff-Campen, asianajotoimisto Rospatt, von den Osten &                         virasto ei ole myöskään punninnut keskenään erilaisia
Pross, Kaiser-Friedrich-Ring 56, D-40547 Düsseldorf, avustaja-                  intressejä eikä pyrkinyt saattamaan niitä tasapainoon rin-
naan Patentanwalt Alfred Maxton, asianajotoimisto Maxton &                      nakkaiseloa koskevan periaatteen mukaisesti (Gebot des
Langmaack, Goltsteinstraße 93, D-50968 Köln. Prosessiosoite                     Miteinanders).
Luxemburgissa on c/o asianajaja Marc Loesch, asianajotoimisto
De Bandt, van Heckel, Lagae & Loesch, 11 rue Goethe, L-1011
Luxembourg.
Valittajat vaativat, että yhteisöjen tuomioistuin
–    kumoaa riidanalaiset päätökset                                         Espanjan kuningaskunnan 27.3.2000 Euroopan yhteisöjen
                                                                                komissiota vastaan nostama kanne
–    velvoittaa vastapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                                (Asia C-114/00)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                                                  (2000/C 192/12)
–    Aineellisen oikeuden rikkominen: neuvoston asetuksen                   Espanjan kuningaskunta on nostanut 27.3.2000 Euroopan
     N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta: COMPANY-                     yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
     LINE-merkin rekisteröimiskelpoisuudelle on asetettu liian              komissiota vastaan. Kantajan asiamiehenä on valtionasiamies
     tiukat arviointiperusteet. Sen sijan että arvioitaisiin                Santiago Ortiz Vaamonde, prosessiosoite Luxemburgissa Es-
     COMPANYLINE-merkistä saatavaa kokonaisvaikutelmaa,                     panjan suurlähetystö, 4-6 boulevard E. Servais.
     riidanalaisissa päätöksissä tutkitaan ainoastaan kokonai-
     suudesta irroitettuina yksittäisiä osia COMPANY ja LINE.               Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
     Tarkastelun ulkopuolelle on jäänyt se, miten lukuisia
     mahdollisia merkityssisältöjä merkillä on. Kun otetaan                 1. kumoaa 22.12.1999 tehdyn komission päätöksen maata-
     huomioon rekisteröintikäytäntö jäsenvaltioissa (mukaan                     lousalan käyttöpääoman rahoittamista Extremadurassa
     lukien englanninkieliset jäsenvaltiot) ja myös tavaramerk-                 koskevasta tuesta
     kiviraston oma käytäntö vastaavien merkkien osalta,
     COMPANYLINE-merkin rekisteröintiä ei olisi saatu evätä                 2. velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-219/03: Mullglen Limitedin 13.6.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 239/10                  FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                         4.10.2003
Kantaja vetoaa myös perusteluvelvollisuuden laiminlyömiseen               Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen. Vii-
meksi mainitun osalta kantaja väittää, että kaikkia uusia
korvaavia aluksia koskevia hakemuksia ja kahta hakemusta,                 Oikeudelliset perusteet ovat samat kuin asiassa T-218/03 (1)
jotka koskevat uusia korvaavia aluksia aluksille ”Angela” ja              esitetyt perusteet.
”Pembroke”, on käsitelty eri tavoin.
                                                                          (1 ) Ks. tämän virallisen lehden, s. 9.
( 1) Komission saamista pyynnöistä kasvattaa MOO IV:n tavoitteita
     kokonaispituudeltaan yli 12 metrin pituisten alusten turvallisuut-
     ta, navigointia, hygieniaa, tuotteiden laatua ja alusten työoloja
     koskevien parannusten ottamiseksi huomioon 4 päivänä huhti-
     kuuta 2003 tehty komission päätös 2033/245/EY (tiedoksiannet-
     tu numerolla K(2003) 1113) (EYVL L 90, s. 48).
( 2) Yhteisön kalastusalan uudelleenjärjestelyn tavoitteista ja yksityis-
     kohtaisista säännöistä 1 päivästä tammikuuta 1997 31 päivään
     joulukuuta 2001 kestävän tasapainon löytämiseksi kalavarojen ja      Cavankee Fishing Company Limitedin 13.6.2003 Euroo-
     niiden hyödyntämisen välillä 26 päivänä kesäkuuta 1997 tehty
                                                                                pan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
     neuvoston päätös 97/413/EY (EYVL L 175, s. 27).
                                                                                (Asia T-220/03)
                                                                                (2003/C 239/15)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Mullglen Limitedin 13.6.2003 Euroopan yhteisöjen komis-
                   siota vastaan nostama kanne
                                                                          Cavankee Fishing Company Limited, kotipaikka Greencastle
                                                                          (Irlanti), on nostanut 13.6.2003 Euroopan yhteisöjen ensim-
                           (Asia T-219/03)                                mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yh-
                                                                          teisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajat ovat barrister
                                                                          P. Gallagher, barrister A. Collins ja solicitor D. Barry.
                           (2003/C 239/14)
                                                                          Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                     (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                          –      kumoaa komission saamista pyynnöistä kasvattaa MOO
                                                                                IV:n tavoitteita kokonaispituudeltaan yli 12 metrin pituis-
                                                                                ten alusten turvallisuutta, navigointia, hygieniaa, tuottei-
                                                                                den laatua ja alusten työoloja koskevien parannusten
Mullglen Limited, kotipaikka Killybegs (Irlanti), on nostanut                    ottamiseksi huomioon 4 päivänä huhtikuuta 2003 teh-
13.6.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                           dyn komission päätöksen, joka on tiedoksiannettu nume-
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota                          rolla K(2003) 1113, 2 artiklaan sisältyvän päätöksen
vastaan. Kantajan edustajat ovat barrister P. Gallagher, barrister               hylätä turvallisuden parantamiseksi tehty vetoisuushake-
A. Collins ja solicitor D. Barry.                                                mus, joka koskee kalastusalusta MFV Endurance.
                                                                          –      velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–       kumoaa komission saamista pyynnöistä kasvattaa MOO
        IV:n tavoitteita kokonaispituudeltaan yli 12 metrin pituis-       Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
        ten alusten turvallisuutta, navigointia, hygieniaa, tuottei-
        den laatua ja alusten työoloja koskevien parannusten
        ottamiseksi huomioon 4 päivänä huhtikuuta 2003 teh-               Oikeudelliset perusteet ovat samat kuin asiassa T-218/03 (1)
        dyn komission päätöksen, joka on tiedoksiannettu nume-            esitetyt perusteet.
        rolla K(2003) 1113, 2 artiklaan sisältyvän päätöksen
        hylätä turvallisuden parantamiseksi tehty vetoisuushake-
        mus, joka koskee kalastusalusta MFV Endurance.                    (1 ) Ks. tämän virallisen lehden, s. 9.
–       velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: José Cuenda Guijarron ynnä muiden 29.10.1998 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne (Asia T-179/98)

text:
19.12.98               FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     C 397/33
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-              nen kohtelu ja elinkeinovapaus) on loukattu. Kantajat
tuimessa kanteen Euroopan parlamenttia ja Euroopan                  väittävät myös, että TRIPS-sopimusta (tekijän- ja teollisoi-
unionin neuvostoa vastaan. Kantajien edustajana on asian-           keuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehty sopimus)
ajaja, professori Rolf Wägenbaur, Bryssel, prosessiosoite           on rikottu.
asianajotoimisto Arendt & Medernach, 8Ð10 rue Matt-
hias Hardt, Luxembourg.                                             (1) Asia T-175/98, Una Film GmbH v. parlamentti ja neuvosto.
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuin
1. kumoaa tupakkatuotteiden mainontaa ja niiden                     JoseÂ Cuenda Guijarron ynnä muiden 29.10.1998 Euroo-
     hyväksi tapahtuvaa sponsorointia koskevien jäsenvalti-                 pan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne
     oiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten
                                                                                (Asia T-179/98)
     lähentämisestä 6 päivänä heinäkuuta 1998 annetun
     Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/43/                                     (98/C 397/65)
     EY (EYVL L 213, 30.7.1998, s. 9) ainakin siltä osin,
     kuin siinä kielletään tai tehdään vaikeammaksi sponso-
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
     rointi ja mainonta käyttäen sellaisia tavaramerkkejä,
     joita jo 30.7.1998 mennessä oli käytetty myös muussa
     kuin tupakkatuotteita koskevassa mainonnassa;                  JoseÂ Cuenda Guijarro, Eva Hellgren, Petri Samuli Laakso-
                                                                    nen, Hans Lund, Daniel Marlier, Maria Augusta Santos,
                                                                    Agneta Sederowsky, NoeÂ Youssouroum ja Jacqueline Wil-
2. velvoittaa vastaajat korvaamaan oikeudenkäyntikulut.             lems, kaikkien kotipaikka Belgiassa, edustajinaan asianaja-
                                                                    jat Jean-NoeÈl Louis ja FrancËoise Parmentier, Bryssel,
                                                                    prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire Myson SARL, 30
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                 rue de Cessange, ovat nostaneet 29.10.1998 Euroopan
                                                                    yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
                                                                    kanteen Euroopan unionin neuvostoa vastaan.
Kantajat ovat Sveitsin oikeuden mukaan perustettuja yhti-
öitä. Kantajista ensin mainitulla on oikeus tavaramerkin
ºDavidoffº käyttämiseen muissa kuin tupakkaa koskevissa             Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
yhteyksissä, ja se luovuttaa maailmanlaajuisesti lisenssejä         tuin
tämän tavaramerkin ja siihen liittyvien tavaramerkkien
käyttämiseen diversifioiduissa tuotteissa. Toisella kanta-
                                                                    Ð kumoaa 12.1.1998 tehdyn neuvoston päätöksen;
jista on oikeus tämän tavaramerkin käyttämiseen tupakka-
tuotteissa ja tupakointivälineissä kuten tupakansytytti-
missä.                                                              Ð velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Alun perin tavaramerkillä ºDavidoffº myytiin ainoastaan             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
tupakkatuotteita ja tupakointivälineitä, mutta nykyisin
tällä tavaramerkillä varustettuna markkinoidaan myös                Kantajat, jotka ovat Euroopan unionin neuvoston virka-
monia muita diversifioituja tuotteita, jotka säännönmukai-          miehiä, ovat todenneet vikoja, puutteellisuuksia, rakennus-
sesti ovat lisenssinsaajien valmistamia. Näitä tuotteita ovat       virheitä ja muita virheitä heidän toimipaikkanaan olevassa
esimerkiksi kosmetiikka, väkijuomat, nahkatavarat, sol-             Justus Lipsius -rakennuksessa.
miot, kellot ja silmälasit. Kantajien mukaan tupakkatuot-
teiden ja muiden diversifioitujen tuotteiden mainonta eroa-
vat ratkaisevasti toisistaan, eikä diversifioitujen tuotteiden      He ovat useiden epävirallisten pyyntöjensä jälkeen esittä-
mainonnassa ole havaittavasti kytkentää Davidoff-tavara-            neet virallisen vaatimuksen,
merkillä myytäviin tupakkatuotteisiin ja tupakointivälinei-
siin.                                                               Ð että määrättäisiin yhteisymmärryksessä henkilöstön
                                                                         edustajien kanssa nimettävä asiantuntija, sitten kun
                                                                         tällä on ollut tilaisuus tutustua kaikkiin Justus Lipsius
Kantajat pitävät välttämättömänä sitä, että lisenssinsaajat              -rakennusta koskeviin asiakirjoihin, toteamaan kaikki
voivat edelleenkin markkinoida Davidoff-tavaramerkillä                   rakennuksessa olevat viat ja rakennusvirheet, jotka
varustettuja diversifioituja tuotteita, jotta voidaan taata              vaarantavat henkilökunnan ja vierailijoiden turvalli-
näiden tuotteiden pysyminen markkinoilla ja näihin tuot-                 suutta, sekä osoittamaan asiantilan korjaamiseksi tar-
teisiin liittyvien työpaikkojen säilyminen.                              vittavat työt ja valvomaan niiden asianmukaista suorit-
                                                                         tamista;
Oikeudellisesti kantajat vetoavat perusteluihin, jotka vas-
taavat asiassa T-175/98 (1) jo esitettyjä. Lisäksi kantajat         Ð että neuvosto sitoutuisi siihen, että kaikki edellä maini-
väittävät, että harkintavaltaa on käytetty väärin ja että                tun asiantuntijan osoittamat työt tehdään tai teetetään
perustavanlaatuisia oikeuksia (lehdistönvapaus, nimioikeu-               rakennuksen saattamiseksi asiantuntijalausunnossa
det persoonallisuusoikeuksien ilmentymänä, yhdenvertai-                  edellytettyyn kuntoon;
 ---pagebreak--- C 397/34              FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    19.12.98
Ð että Justus Lipsius -rakennus saatettaisiin viipymättä                periä kantajalta takaisin 50 102 Belgian frangia eli 2/3
     asianmukaiseen kuntoon, jotta se täyttäisi sekä                    tälle palvelukseen astumisen yhteydessä maksetusta
     yhteisön että Belgian lainsäädäntöön ja hallinnollisiin            asettautumiskorvauksesta, ja
     määräyksiin perustuvat vaatimukset;
Ð että ryhdyttäisiin tehokkaisiin toimenpiteisiin henkilös-        Ð velvoittaa vastaajan korvaaman oikeudenkäyntikulut.
     tön informoimiseksi ja kouluttamiseksi turvallisuusky-
     symyksissä.
                                                                   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Pyyntö on nimenomaisesti hylätty           siihen  annetussa
12.1.1998 päivätyssä vastauksessa.
                                                                   Kantaja tuli 1.4.1997 Euroopan ammatillisen koulutuksen
Kantajat huomauttavat, että neuvosto on työnantajana               kehittämiskeskuksen palvelukseen hoitamaan sihteerin teh-
velvollinen takaamaan, että sen virkamiesten työympäristö          täviä väliaikaisena toimihenkilönä palkkaluokassa C5 kah-
on turvallinen, terveellinen ja laadukas.                          deksi vuodeksi tehdyllä työsopimuksella. Hänelle makset-
                                                                   tiin asettautumiskorvaus Euroopan yhteisöjen muuhun
                                                                   henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 24
Kantajat esittävät kanteensa tueksi ainoana kanneperus-
                                                                   artiklan 1 kohdan mukaisesti.
teena huolenpito- ja avustamisvelvollisuuden rikkomisen,
Brysselin kaupunkialueen rakentamismääräysten rikkomi-
sen, työympäristön turvallisuutta, terveellisyyttä ja laatua
koskevien määräysten rikkomisen sekä ilmeisen arviointi-           Komissio tarjosi kantajalle 28.1.1998 päivätyssä kirjees-
virheen.                                                           sään konekirjoittajan työtä XI pääosastossa. Hyväksyt-
                                                                   tyään tarjouksen kantaja ilmoitti vastaajalle 31.1.1998 kir-
                                                                   jallisesti irtisanoutuvansa työsopimuksensa 8 artiklan
                                                                   mukaisesti. Kahden kuukauden irtisanomisaika alkoi
                                                                   kulua 1.2.1998 ja päättyi 31.3.1998. Kantaja aloitti työt
                                                                   XI pääosastossa 1.4.1998.
Elizabeth Cotrimin 30.10.1998 Euroopan ammatillisen
koulutuksen kehittämiskeskusta (Cedefop) vastaan nos-              Kantaja väittää olleensa yhteisöjen palveluksessa keskey-
                         tama kanne                                tyksettä 1.4.1997 alkaen. Kantajan mukaan vastaajan pää-
                       (Asia T-180/98)                             tös periä takaisin 2/3 hänelle palvelukseen astumisen
                                                                   yhteydessä maksetusta asettautumiskorvauksesta on henki-
                        (98/C 397/66)                              löstösääntöjen VII liitteen 5 artiklan 5 kohdan vastainen.
                                                                   Koska kantaja oli irtisanoutunut omasta tahdostaan yhtei-
                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                      söjen palveluksesta siirtyessään Cedefopista komissioon,
                                                                   vastaaja oli tehnyt Ð vastaajan aseman ja sille osoitetut
                                                                   tehtävät huomioon ottaen Ð ilmeisen arviointivirheen.
Elizabeth Cotrim, kotipaikka Winksele (Belgia), on nosta-
                                                                   Kantajan mukaan oli henkilöstösääntöjen 85 artiklan vas-
nut 30.10.1998 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus-
                                                                   taista, että komissio ryhtyi perimään takaisin 2/3:ta kanta-
asteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan ammatillisen
                                                                   jalle maksetusta asettautumiskorvauksesta, kun otetaan
koulutuksen kehittämiskeskusta vastaan. Kantajan edusta-
                                                                   huomioon vastaajan yhteisymmärryksessä komission
jina ovat asianajajat Jean-NoeÈl Louis ja FrancËoise Parmen-
                                                                   kanssa noudattama vakiintunut käytäntö maksaa toimi-
tier, Bryssel, ja prosessiosoite Luxemburgissa Fiduciaire
                                                                   henkilöille palvelukseen astumisen yhteydessä suoritettava
Myson SARL, 30 rue de Cessange.
                                                                   asettautumiskorvaus kokonaisena.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuin
                                                                   Toissijaisesti kantaja pitää henkilöstösääntöjen VII liitteen
                                                                   5 artiklan 5 kohdan nojalla lainvastaisena sitä, että vas-
Ð kumoaa Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittä-                taaja vaatii takaisin yli puolta hänelle maksetusta asettau-
     miskeskuksen (Cedefop) 9.3.1998 tekemän päätöksen             tumiskorvauksesta.


title: Asia T-229/10: Kanne 21.5.2010 — Graf-Syteco v. SMHV — Teco Electric & Machinery (SYTECO)

text:
               17.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 195/28

         Kanne 21.5.2010 — Graf-Syteco v. SMHV — Teco Electric & Machinery (SYTECO)
   (Asia T-229/10)
   2010/C 195/45
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Graf-Syteco GmbH & Co. KG (Tuningen, Saksa) (edustaja: asianajaja T. Kieser)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Teco Electric & Machinery Co. Ltd (Taipai, Taiwan)

      Vaatimukset

               —

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 18.2.2010 asiassa R 230/2009/-1 tekemää päätöstä on muutettava siten, että saksalaisen sana-kuviomerkin nro 30 327 439, brittiläisen ja pohjoisirlantilaisen sana-kuviomerkin nro 233 226, Benelux sana-kuviomerkin nro 742 535 ja espanjalaisen sana-kuviomerkin nro 2 545 860 TECO johdosta 5.2.2007 tehty väite nro B 1 112 889 hylätään

               —

               Toissijaisesti, sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 18.2.2010 asiassa R 230/2009-1 tekemä päätös kumotaan

               —

               SMHV on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”SYTECO” luokkiin 9, 37 ja 42 kuuluville tavaroille ja palveluille

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Teco Electric & Machinery Co. Ltd.

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Neljä kansallista kuviomerkkiä, joissa on sanan osa ”TECO”, luokkiin 7, 9 ja 11 kuuluville tavaroille

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksyttiin osittain

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin

      Kanneperusteet: Asetuksen N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen, koska kyseisten merkkien välillä ei ole sekaannusvaaraa.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).


title: Asia C-11/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nejvyšší správní soud (Tšekin tasavalta) on esittänyt 13.1.2015 – Odvolací finanční ředitelství v. Český Rozhlas

text:
               27.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 138/26

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Nejvyšší správní soud (Tšekin tasavalta) on esittänyt 13.1.2015 – Odvolací finanční ředitelství v. Český Rozhlas
   (Asia C-11/15)
   (2015/C 138/37)
   Oikeudenkäyntikieli: tšekki

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Nejvyšší správní soud

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Odvolací finanční ředitelství

      Vastapuoli: Český Rozhlas

      Ennakkoratkaisukysymys

   Voidaanko julkisen sektorin harjoittamaa yleisradiotoimintaa, joka rahoitetaan pakollisilla lakisääteisillä maksuilla, joiden suuruus on vahvistettu laissa, radiovastaanottimen omistajuuden, haltijuuden tai muuhun oikeudelliseen perusteeseen perustuvan käyttöoikeuden nojalla, pitää jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta – yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste – 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (1) 2 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettuna ”vastikkeellisena palvelujen suorituksena”, joka on vapautettava arvonlisäverosta kyseisen direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan q alakohdan nojalla, vai onko se muuta kuin taloudellista toimintaa, joka ei ole lainkaan arvonlisäveron alaista kuudennen direktiivin 2 artiklan nojalla ja johon ei siksi sovelleta arvonlisäveron vapautusta kyseisen direktiivin 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan q alakohdan nojalla?

      (1)  EYVL L 145, s. 1.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 15 päivänä joulukuuta 1999 asiassa T-144/98, Dino Cantoreggi vastaan Euroopan parlamentti (Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu)

text:
8.4.2000                FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 102/23
YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-                             YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUO-
                   MIOISTUIMEN TUOMIO                                                      MIOISTUIMEN TUOMIO
                  16 päivänä joulukuuta 1999                                              15 päivänä joulukuuta 1999
asiassa T-143/98, Michael Cendrowicz vastaan Euroopan                  asiassa T-144/98, Dino Cantoreggi vastaan Euroopan par-
                      yhteisöjen komissio(1)                                                       lamentti (1)
(Henkilöstö – Nimitys – Haettavana olevan viran palkkata-                        (Henkilöstö – Ylennys – Ansioiden vertailu)
son määrittäminen – Ilmoitus avoimesta virasta – Ansioiden
                    vertailu – Ilmeinen virhe)
                                                                                (2000/C 102/46)
                         (2000/C 102/45)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                       Asiassa T-144/98, Dino Cantoreggi, Euroopan parlamentin
                                                                       virkamies, kotipaikka Bryssel, edustajanaan asianajaja Eric
                                                                       Boigelot, Bryssel, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoi-
Asiassa T-143/98, Michael Cendrowicz, Euroopan yhteisöjen              misto Louis Schiltz, 2 rue du Fort Rheinsheim, vastaan
komission virkamies, kotipaikka Bryssel, edustajanaan asian-           Euroopan parlamentti (asiamiehinään Yannis Pantalis ja Denis
ajaja Marc-Albert Lucas, Liège, prosessiosoite Luxembourgissa          Waelbroeck), jota tukee N, edustajinaan asianajajat Jean-Noël
Fiduciaire Myson Sarl, 1 rue Glesener, vastaan Euroopan                Louis ja Greta-Françoise Parmentier, Bryssel, sekä asianajaja
yhteisöjen komissio (edustajinaan Christine Berardis-Kayser ja         Cathy Arendt, Luxemburg, prosessiosoite Luxemburgissa
Florence Duvieusart-Clotuche), jossa kantaja vaatii ensinnäkin         asianajotoimisto Arendt, 49 boulevard Royal, jossa kantaja
sen komission päätöksen kumoamista, jolla tämä nimitti                 on vaatinut kumoamaan päätöksen olla ylentämättä häntä,
Carlos Caminon ”ulkosuhteet: Välimeren eteläpuoliset maat,             yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (toinen
Keski- ja Lähi-Itä, Latinalainen Amerikka, Etelä- ja Kaak-             jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Po-
kois-Aasia sekä pohjoinen-etelä -yhteistyö” -nimisen pääosas-          tocki sekä tuomarit J. Pirrung ja A. W. H. Meij, kirjaaja: hallin-
ton (PO I B) ”Etelä- ja Kaakkois-Aasia” -nimisen C-osaston             tovirkamies J. González, on 15.12.1999 antanut tuomion,
”Intia, Nepal, Bhutan, Sri Lanka” -nimisen yksikön 1 päällikön         jonka tuomiolauselma on seuraava:
virkaan KOM/98/97, sekä sen komission päätöksen kumoa-
mista, jolla tämä hylkäsi kantajan hakemuksen tähän virkaan
ja vielä tarpeen vaatiessa sen komission päätöksen kumoamis-           1. Kumotaan Euroopan parlamentin 12.2.1998, 25.2.1998 ja
ta, jolla tämä hylkäsi tehdyn oikaisupyynnön, sekä toiseksi                 22.6.1998 tekemät päätökset, jotka koskevat N:n nimittämistä
vahingonkorvausta, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuo-                 osaston ”rakennusten tekninen hallintotoimi” johtajan virkaan,
mioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston                   kantajan tätä virkaa koskeneen hakemuksen hylkäämistä ja
puheenjohtaja R. M. Moura Ramos, tuomarit V. Tiili ja P. Men-               hänen asiasta tekemää oikaisupyyntöä.
gozzi, kirjaaja: hallintovirkamies A. Mair, on 16.12.1999 anta-
nut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
                                                                       2. Euroopan parlamentti velvoitetaan vastaamaan omista ja kanta-
                                                                            jan oikeudenkäyntikuluista.
1. Kanne hylätään.
                                                                       3. Asiassa väliintulijaksi hyväksytty N vastaa omista oikeudenkäyn-
2. Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.                  tikuluistaan.
(1) EYVL C 340, 7.11.1998.                                             (1) EYVL C 340, 7.11.1998.


title: Asia C-436/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 29.3.2012 (Cour d’appel de Monsin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Belgian valtio v. BLM SA (Kuudes arvonlisäverodirektiivi — 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohta ja 13 artiklan B kohdan b alakohta — Vähennysoikeus — Investointitavara, joka kuuluu verovelvolliselle oikeushenkilölle ja joka on luovutettu verovelvollisen henkilöstön yksityiseen käyttöön)

text:
               26.5.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 151/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 29.3.2012 (Cour d’appel de Monsin (Belgia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Belgian valtio v. BLM SA
   (Asia C-436/10) (1)

   (Kuudes arvonlisäverodirektiivi - 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohta ja 13 artiklan B kohdan b alakohta - Vähennysoikeus - Investointitavara, joka kuuluu verovelvolliselle oikeushenkilölle ja joka on luovutettu verovelvollisen henkilöstön yksityiseen käyttöön)
   2012/C 151/10
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour d’appel de Mons

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Belgian valtio — SPF Finances

      Vastaaja: BLM SA

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Cour d’appel de Mons — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan ja 13 artiklan B kohdan b alakohdan tulkinta — Investointitavara, joka on luovutettu käytettäväksi ja osoitettu osittain oikeushenkilön johtajan ja hänen perheensä yksityisiin tarpeisiin ja jonka johdosta on syntynyt oikeus vähentää hankintaan sisältynyt arvonlisävero — Vähennysoikeuden epääminen

      Tuomiolauselma

   Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 10.4.1995 annetulla neuvoston direktiivillä 95/7/EY, 6 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohtaa ja 13 artiklan B kohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että ne ovat esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa pidetään kyseisen 13 artiklan B kohdan b alakohdan nojalla arvonlisäverosta vapautettuna palvelun suorituksena — vaikkeivät kyseisessä säännöksessä tarkoitetut kiinteän omaisuuden vuokrausta koskevat edellytykset täyty — sitä, että arvonlisäverovelvollisen oikeushenkilön henkilöstö käyttää yksityisiin tarpeisiinsa osaa rakennuksesta, jonka kyseinen verovelvollinen on rakentanut tai jota se hallitsee kiinteistöön kohdistuvan esineoikeuden nojalla, jos kyseisen kiinteistön johdosta on syntynyt oikeus vähentää hankintaan sisältynyt arvonlisävero.
   Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tehtävänä on tässä yhteydessä arvioida, voidaanko pääasiassa kyseessä olevan kaltaista tilannetta pitää mainitun 13 artiklan B kohdan b alakohdassa tarkoitettuna kiinteän omaisuuden vuokrauksena.

      (1)  EUVL C 328, 4.12.2010.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 12 päivänä heinäkuuta 2001 asiassa C-399/98 (Tribunale amministrativo regionale per la Lombardian esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Ordine degli Architetti delle Province di Milano e Lodi ym. vastaan Comune di Millano (Julkiset rakennusurakat – Direktiivi 93/37/ETY – Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan rakennusluvan ja hyväksytyn rakennuspaikkasuunnitelman haltĳa voi toteuttaa suoraan yhdyskuntateknisiä töitä, joiden kustannukset vähennetään yhdyskuntateknisestä maksusta – Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan viranomaiset voivat sopia suoraan yksityisen kanssa tätä koskevien hallintotoimien sisällöstä)

text:
29.9.2001                 FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 275/3
1)    Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liik-               YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
      kuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoit-
      tajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971                                      (kuudes jaosto)
      annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71, sellaisena
      kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2.6.1983
      annetulla neuvoston asetuksella N:o 2001/83, 22 artiklan                                  12 päivänä heinäkuuta 2001
      1 kohdan c alakohtaa ja sen i alakohtaa on tulkittava siten,
      että kun toimivaltainen laitos on antanut vakuutetulle luvan           asiassa C-399/98 (Tribunale amministrativo regionale per
      mennä toisen jäsenvaltion alueelle saadakseen siellä hoitoa,           la Lombardian esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Ordine
      oleskeluvaltion laitoksen on annettava hänelle luontoisetuuksia        degli Architetti delle Province di Milano e Lodi ym.
      soveltamiensa terveyspalvelujen korvaamista koskevien säännös-                           vastaan Comune di Millano (1)
      ten mukaisesti, ikään kuin asianomainen henkilö olisi vakuutet-
      tu tässä valtiossa.                                                    (Julkiset rakennusurakat – Direktiivi 93/37/ETY – Kansalli-
                                                                             nen lainsäädäntö, jonka mukaan rakennusluvan ja hyväksy-
      Kun vakuutettu on hakenut tämän asetuksen 22 artiklan                  tyn rakennuspaikkasuunnitelman haltija voi toteuttaa suo-
      1 kohdan c alakohdan mukaista lupaa, jonka toimivaltainen              raan yhdyskuntateknisiä töitä, joiden kustannukset vähenne-
      laitos on evännyt, ja kun luvan epääminen on myöhemmin                 tään yhdyskuntateknisestä maksusta – Kansallinen lainsää-
      todettu perusteettomaksi, asianomaisella henkilöllä on oikeus          däntö, jonka mukaan viranomaiset voivat sopia suoraan
      saada suoraan toimivaltaiselta laitokselta korvaus siitä kulujen        yksityisen kanssa tätä koskevien hallintotoimien sisällöstä)
      määrästä, josta oleskeluvaltion laitos olisi vastannut sovelta-
      mansa lainsäädännön mukaisesti, jos lupa olisi alunperin                                         (2001/C 275/05)
      asianmukaisesti myönnetty.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
      Koska asetuksen 22 artiklassa ei ole pyritty sääntelemään
      toimivaltaisessa jäsenvaltiossa voimassa olevien taksojen mu-          (Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan
      kaista mahdollista korvausta, siinä ei estetä mutta ei myöskään                 yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
      edellytetä sitä, että tämä valtio maksaa lisäkorvauksen, joka
      vastaa kyseisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisen korvaus-           Asiassa C-399/98, jonka Tribunale amministrativo regionale
      järjestelmän ja oleskeluvaltion soveltaman korvausjärjestelmän         per la Lombardia (Italia) on saattanut EY:n perustamissopimuk-
      välistä erotusta, kun ensin mainittu on edullisempi kuin               sen 177 artiklan (josta on tullut EY 234) nojalla yhteisöjen
      jälkimmäinen ja kun tällaisesta korvauksesta on säädetty sen           tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kansallisessa
      jäsenvaltion lainsäädännössä, jossa potilas on vakuutettu.             tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Ordine degli Archi-
                                                                             tetti delle Province di Milano e Lodi, Piero De Amicis, Consiglio
      Perustamissopimuksen 59 artiklaa (josta on muutettuna tullut           Nazionale degli Architetti, Leopoldo Freyrie vastaan Comune
      EY 49 artikla) on tulkittava siten, että, vaikka oleskeluvaltiossa     di Milano, Pirelli SpA:n Milano Centrale Servizi SpA:n, Fonda-
      annetuista sairaalapalveluista aiheutuvien kulujen korvaus, joka       zione Teatro alla Scala:n, aiemmin Ente Autonomo Teatro alla
      perustuu kyseisessä valtiossa voimassa olevien säännösten              Scala, osallistuessa asian käsittelyyn, ennakkoratkaisun julkisia
      soveltamiseen, on pienempi kuin se korvaus, joka siinä jäsenval-       rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yh-
      tiossa, jossa potilas on vakuutettu, maksettaisiin siellä voimassa     teensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993. annetun neu-
      olevan lainsäädännön mukaan sen alueella annetusta sairaala-           voston direktiivin 93/37/ETY (EYVL L 199, s. 54) tulkinnasta,
      hoidosta, toimivaltaisen laitoksen on myönnettävä vakuutetulle         yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpa-
      tätä erotusta vastaava lisäkorvaus.                                    nossa: jaoston puheenjohtaja C. Gulmann sekä tuomarit
                                                                             V. Skouris (esittelevä tuomari), J.-P. Puissochet, R. Schintgen ja
                                                                             F. Macken, julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: hallintovirkamies
                                                                             L. Hewlett, on antanut 12.7.2001 tuomion, jonka tuomiolau-
2)    Asetuksen N:o 1408/71 36 artiklaa, sellaisena kuin se on
                                                                             selma on seuraava:
      muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella
      N:o 2001/83, ei voida tulkita niin, että kun vakuutettu on
      hakenut asetuksen 22 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaista            Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen
      lupaa, jonka toimivaltainen laitos on evännyt, hänellä olisi           yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston
      oikeus saada täysimääräinen korvaus niistä sairaanhoitokuluis-         direktiivin 93/37/ETY vastaisena on pidettävä sellaista kansallista
      ta, jotka hänelle on aiheutunut hoitoa antaneessa jäsenvaltiossa,      yhdyskuntasuunnittelua koskevaa lainsäädäntöä, jonka mukaan ra-
      kun on todettu, että hänen lupahakemuksensa on perusteetto-            kennusluvan tai hyväksytyn rakennuspaikkasuunnitelman haltija voi
      masti hylätty.                                                         toteuttaa tässä direktiivissä säädetyistä menettelyistä riippumatta
                                                                             suoraan yhdyskuntateknisiä töitä, joiden kustannukset vähennetään
                                                                             kokonaan tai osittain rakennusluvan myöntämisen yhteydessä suori-
                                                                             tettavasta yhdyskuntateknisestä maksusta, ja kun kyseisten töiden
                                                                             arvo on vähintään yhtä suuri kuin tässä direktiivissä vahvistettu
(1) EYVL C 397, 19.12.1998.                                                  kynnysarvo.
                                                                             (1) EYVL C 1, 4.1.1999.