title: Asia C-281/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Raad van State – Alankomaat) – Vereniging Hoekschewaards Landschap v. Staatssecretaris van Economische Zaken (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi 92/43/ETY — Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu — Täytäntöönpanopäätös (EU) 2015/72 — Luettelo Atlantin vyöhykkeen luonnonmaantieteellisellä alueella olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista — Alueen pinta-alan pienentäminen — Tieteellinen virhe — Pätevyys)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Raad van State – Alankomaat) – Vereniging Hoekschewaards Landschap v. Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Asia C-281/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi 92/43/ETY - Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu - Täytäntöönpanopäätös (EU) 2015/72 - Luettelo Atlantin vyöhykkeen luonnonmaantieteellisellä alueella olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista - Alueen pinta-alan pienentäminen - Tieteellinen virhe - Pätevyys))
   (2017/C 424/09)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Raad van State

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Vereniging Hoekschewaards Landschap

      Vastaaja: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Tuomiolauselma

   Atlantin vyöhykkeen luonnonmaantieteellisellä alueella olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista tehdyn luettelon kahdeksannesta päivityksestä 3.12.2014 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2015/72 on pätemätön siltä osin kuin Haringvlietin alue (NL1000015) on lisätty kyseisellä päätöksellä tähän luetteloon siten, ettei Leenheerenpolder kuulu siihen.

      (1)  EUVL C 279, 1.8.2016.


title: Asia C-525/17 P: Valitus, jonka L’Oréal on tehnyt 30.8.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-183/16, L’Oréal v. EUIPO, 26.6.2017 antamasta määräyksestä

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/19

         Valitus, jonka L’Oréal on tehnyt 30.8.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-183/16, L’Oréal v. EUIPO, 26.6.2017 antamasta määräyksestä
   (Asia C-525/17 P)
   (2017/C 424/28)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: L’Oréal SA (edustajat: asianajajat T. de Haan ja P. Péters)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) ja Guinot SAS

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-183/16 26.6.2017 antama määräys (EU:T:2017:449) on kumottava,

               —

               asia on palautettava unionin yleisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, ja

               —

               oikeudenkäyntikuluista on päätettävä myöhemmin; toissijaisesti virasto on velvoitettava korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut, jotka ovat aiheutuneet valitusmenettelystä ja ensimmäisessä oikeusasteessa käydystä menettelystä.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajan mukaan unionin yleinen tuomioistuin otti vääristyneellä tavalla huomioon kantajan esittämät tosiseikat ja perustelut ja rikkoi asetuksen (EY) N:o 207/2009 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).


title: Asia C-295/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 4 de Murcia – Espanja) – Europamur Alimentación SA v. Dirección General de Comercio y Protección del Consumidor de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia (Ennakkoratkaisupyyntö — Kuluttajansuoja — Direktiivi 2005/29/EY — Sopimattomat elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien väliset kaupalliset menettelyt — Kyseisen direktiivin soveltamisala — Tukkuliikkeen harjoittama myynti vähittäismyyjille — Unionin tuomioistuimen toimivalta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa kielletään yleisesti tappiollinen myynti — Poikkeukset, jotka perustuvat mainitun direktiivin ulkopuolisiin kriteereihin)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 4 de Murcia – Espanja) – Europamur Alimentación SA v. Dirección General de Comercio y Protección del Consumidor de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia
   (Asia C-295/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Kuluttajansuoja - Direktiivi 2005/29/EY - Sopimattomat elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien väliset kaupalliset menettelyt - Kyseisen direktiivin soveltamisala - Tukkuliikkeen harjoittama myynti vähittäismyyjille - Unionin tuomioistuimen toimivalta - Kansallinen lainsäädäntö, jossa kielletään yleisesti tappiollinen myynti - Poikkeukset, jotka perustuvat mainitun direktiivin ulkopuolisiin kriteereihin))
   (2017/C 424/10)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 4 de Murcia

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Europamur Alimentación SA

      Vastaaja: Dirección General de Comercio y Protección del Consumidor de la Comunidad Autónoma de la Región de Murcia

      Tuomiolauselma

   Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2005/29/EY (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännökselle, johon sisältyy yleinen kielto tarjota myyntiin tai myydä tuotteita tappiollisesti ja jossa säädetään mahdollisuudesta poiketa kyseisestä kiellosta perusteilla, joita ei ole kyseisessä direktiivissä.

      (1)  EUVL C 305, 22.8.2016.


title: Asia T-551/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.10.2017 – Lucaccioni v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Altistuminen asbestille ja muille aineille — Ammattitauti — Henkilöstösääntöjen 73 artikla — Yhteiset määräykset tapaturma- ja ammattitautivakuutuksesta — 14 artikla — SEUT 266 artikla — Harkintavallan väärinkäyttö — Lääketieteellinen lautakunta — Kollegiaalisuusperiaate — Lääketieteellisen lautakunnan toimivaltuuksien ylittäminen — Perusteluvelvollisuus — Vahingonkorvauskanne — Menettelyn kesto — Henkinen kärsimys)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/32

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.10.2017 – Lucaccioni v. komissio
   (Asia T-551/16) (1)

   ((Henkilöstö - Virkamiehet - Altistuminen asbestille ja muille aineille - Ammattitauti - Henkilöstösääntöjen 73 artikla - Yhteiset määräykset tapaturma- ja ammattitautivakuutuksesta - 14 artikla - SEUT 266 artikla - Harkintavallan väärinkäyttö - Lääketieteellinen lautakunta - Kollegiaalisuusperiaate - Lääketieteellisen lautakunnan toimivaltuuksien ylittäminen - Perusteluvelvollisuus - Vahingonkorvauskanne - Menettelyn kesto - Henkinen kärsimys))
   (2017/C 424/46)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Arnaldo Lucaccioni (San Benedetto del Tronto, Italia) (edustajat: aluksi asianajaja M. Velardo, sitten asianajaja L. Gialluca)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: T. Bohr ja G. Gattinara, avustajanaan asianajaja A. Dal Ferro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan yhtäältä kumoamaan 26.6.2014 tehty komission päätös, jolla kantajalle myönnettiin hänen 7.6.2000 tekemänsä hakemuksen johdosta vain 20 prosentin korotus Euroopan yhteisöjen virkamiesten tapaturma- ja ammattitautivakuutuksesta annettujen yhteisten määräysten 14 artiklassa tarkoitettuun korvaukseen, ja toisaalta korvausta kantajalle aiheutuneeksi väitetystä aineettomasta vahingosta.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kumotaan Euroopan komission 26.6.2014 tekemä päätös, jolla Arnaldo Lucaccionille myönnettiin 20 prosentin korotus Euroopan yhteisöjen virkamiesten tapaturma- ja ammattitautivakuutuksesta annettujen yhteisten määräysten 14 artiklassa tarkoitettuun korvaukseen.

               2)

               Komissio velvoitetaan maksamaan Lucaccionille 5 000 euroa korvaukseksi hänelle aiheutuneesta aineettomasta vahingosta.

               3)

               Kanne hylätään muilta osin.

               4)

               Komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 279, 24.8.2015. (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-74/15 ja siirretty unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Asia C-303/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Solar Electric Martinique v. Ministre des Finances et des Comptes publics (Ennakkoratkaisupyyntö — Kuudes arvonlisäverodirektiivi — Direktiivi 2006/112/EY — Rakennustyöt — Ranskan merentakaiset departementit — Säännökset, joista on kansallisessa oikeudessa tehty sovellettavia — Myyntitoimet ja asennustyöt rakennuksiin — Luokittelu yhdeksi ainoaksi liiketoimeksi — Toimivallan puuttuminen)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Solar Electric Martinique v. Ministre des Finances et des Comptes publics
   (Asia C-303/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Kuudes arvonlisäverodirektiivi - Direktiivi 2006/112/EY - Rakennustyöt - Ranskan merentakaiset departementit - Säännökset, joista on kansallisessa oikeudessa tehty sovellettavia - Myyntitoimet ja asennustyöt rakennuksiin - Luokittelu yhdeksi ainoaksi liiketoimeksi - Toimivallan puuttuminen))
   (2017/C 424/11)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d’État

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Solar Electric Martinique

      Vastapuoli: Ministre des Finances et des Comptes publics

      Tuomiolauselma

   Unionin tuomioistuimella ei ole toimivaltaa vastata Conseil d’État’n (Ranska) 20.5.2016 tekemällään päätöksellä esittämään kysymykseen.

      (1)  EUVL C 287, 8.8.2016.


title: Asia T-704/17: Kanne 9.10.2017 – Espanja v. komissio

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/53

         Kanne 9.10.2017 – Espanja v. komissio
   (Asia T-704/17)
   (2017/C 424/77)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: M. García-Valdecasas Dorrego)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan valintamenettelyä koskevan ilmoituksen

               —

               velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste: Asetuksen N:o 1/58 1 ja 2 artiklan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 22 artiklan ja henkilöstösääntöjen 1 d artiklan rikkominen sillä perusteella, että EPSO:n ja ehdokkaan välistä viestintää on rajattu siten, että se on mahdollista ainoastaan englanniksi, ranskaksi ja saksaksi, mukaan lukien hakemuslomake.

               2)

               Toinen kanneperuste: Asetuksen N:o 1/58 1 ja 6 artiklan, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 22 artiklan ja henkilöstösääntöjen 1 d artiklan 1 ja 6 kohdan rikkominen sillä perusteella, että toisen kielen valintamahdollisuus on rajattu ainoastaan kolmeen kieleen, jotka ovat englanti, ranska ja saksa, mutta eivät Euroopan unionin muut viralliset kielet, ja koska vaihtoehdossa 1 kolmas kieli on rajattu englantiin, ranskaan ja saksaan, mutta ei Euroopan unionin muihin virallisiin kieliin.

               3)

               Kolmas kanneperuste: Englannin, ranskan ja saksan valinta on mielivaltainen, ja se merkitsee asetuksen N:o 1/58 1 artiklassa, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 22 artiklassa ja henkilöstösääntöjen 1 d artiklan 1 ja 6 kohdassa kiellettyä kieleen perustuvaa syrjintää.


title: Asia C-533/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 11.9.2017 – Anja Oehlke ja Wolfgang Oehlke v. TUIfly GmbH

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 11.9.2017 – Anja Oehlke ja Wolfgang Oehlke v. TUIfly GmbH
   (Asia C-533/17)
   (2017/C 424/29)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Anja Oehlke ja Wolfgang Oehlke

      Vastaaja: TUIfly GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko asetuksen N:o 261/2004 (1) 5 artiklan 3 kohtaa, kun sitä tarkastellaan asetuksen johdanto-osan 15 perustelukappaleen valossa, tulkittava siten, että lennosta vastaava lentoliikenteenharjoittaja voi vapautua korvausvelvollisuudestaan vain sellaisen poikkeuksellisten olosuhteiden perusteella, jotka ilmenivät vasta lentopäivänä, vai voivatko jo edellisenä päivänä ilmenneet poikkeukselliset olosuhteet oikeuttaa lennon peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen seuraavana päivänä?

               2)

               Siinä tapauksessa, että jo edellisenä päivänä ilmenneet poikkeukselliset olosuhteet voivat oikeuttaa lennon peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen seuraavana päivänä, onko asetuksen N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohtaa tulkittava siten, että lentoliikenteen harjoittaja on niiden toimenpiteiden puitteissa, jotka sen on kohtuudella toteutettava poikkeuksellisten olosuhteiden välttämiseksi, velvollinen jo etukäteen ryhtymään asianmukaisiin varotoimiin, ja joka tapauksessa pitämään kotilentoasemallaan käytettävissä myös asianmukaisen määrän korvaavia lentokoneita?

      (1)  Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1).


title: Asia T-613/17: Kanne 4.8.2017 – La Guirigaña ym. v. EKP ja SRB

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/40

         Kanne 4.8.2017 – La Guirigaña ym. v. EKP ja SRB
   (Asia T-613/17)
   (2017/C 424/58)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: La Guirigaña, S.L. (Madrid, Espanja) ja seitsemän muuta kantajaa (edustaja: asianajaja J. Díaz-Patón Porras)

      Vastaajat: Euroopan keskuspankki (EKP) ja yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta ottamaan huomioon vaatimuksen siitä, että Euroopan unionin on katsottava olevan taloudellisessa vastuussa Euroopan keskuspankin toimista ja laiminlyönneistä, ja samanaikaisesti vireille pannun kanteen yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 7.6.2017 tekemästä päätöksestä, sekä noudatettuaan asianmukaisia oikeudellisia muodollisuuksia antamaan ratkaisun, jossa

               —

               todetaan, että Euroopan unioni on taloudellisessa vastuussa kantajiin nähden;

               —

               kumotaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 7.6.2017 tekemä päätös, ja poistetaan sen vaikutukset;

               —

               jos edellisiä pyyntöjä ei hyväksytä, päätetään toissijaisesti maksaa kantajille korvaus yhteisestä kriisinratkaisurahastosta.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asiassa T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno ja SFL v. SRB, asiassa T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asiassa T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asiassa T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asiassa T-497/17, Sánchez del Valle ja Calatrava Real Estate 2015 v. komissio ja SRB sekä asiassa T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB


title: Asia T-705/17: Kanne 5.10.2017 – Temes Rial ym. v. SRB

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/54

         Kanne 5.10.2017 – Temes Rial ym. v. SRB
   (Asia T-705/17)
   (2017/C 424/78)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Enrique Manuel Temes Rial (Vilagarcía de Arousa, Espanja), Jon Nuñes Baracaldo (Erandio Astraburua, Espanja), Maria Luisa Muniente Pallas (Madrid, Espanja), Alfonso Velasco Nieto (Madrid) ja Gloria María Zarco Martínez (Guarnizo el Astillero, Espanja) (edustaja: asianajaja P. Rúa Sobrino)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan asetuksen (EU) N:o 806/2014 20 artiklan 15 kohdan perusteella yhteisen kriisinratkaisuneuvoston päätöksen (SRB/EES/2017/08) ja sen perusteena olevan, riippumattoman asiantuntijan suorittaman arvostuksen.

               —

               toteamaan, että asetuksen (EU) N:o 806/2014 18 ja 29 artikla ovat lainvastaisia eikä niitä voida soveltaa.

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asiassa T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno ja SFL v. SRB, asiassa T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asiassa T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asiassa T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asiassa T-497/17, Sánchez del Valle ja Calatrava Real Estate 2015 v. komissio ja SRB sekä asiassa T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB.


title: Asia T-707/17: Kanne 11.10.2017 – Euroways v. SRB

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/55

         Kanne 11.10.2017 – Euroways v. SRB
   (Asia T-707/17)
   (2017/C 424/79)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroways, SL (Hospitalet de Llobregat, Espanja) (edustajat: asianajajat R. Vallina Hoset ja C. Iglesias Megías)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että yhteinen kriisinratkaisuneuvosto on sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa, ja velvoittamaan sen korvaamaan vahinko, joka kantajalle aiheutui kaikista niistä SRB:n toimista ja laiminlyönneistä, joiden johdosta kantaja menetti omistamansa Banco Popular Español, S.A:n joukkovelkakirjalainat;

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston korvaamaan kantajalle aiheutettu vahinko (jäljempänä vaadittava määrä)

                           —

                           ensisijaisesti palauttamalla kantajalle 543 242,11 euroa tämän Banco Popularin osakkeisiin tekemien investointien perusteella; tai vaihtoehtoisesti

                           —

                           toissijaisesti palauttamaan kantajalle 44 055,19 euroa

               —

               määräämään, että vaadittavalle määrälle on maksettava korkoa 7.6.2017 lähtien tämän kanteen ratkaisevan tuomion antamispäivään saakka;

               —

               määräämään, että vaadittavalle määrälle on tämän kanteen ratkaisevan tuomion antamispäivästä lukien ja siihen saakka, kunnes koko vaadittava määrä on maksettu, maksettava viivästyskorkoa, joka määräytyy Euroopan keskuspankin pääasiallisia jälleenrahoitusliiketoimia varten vahvistaman korkotason mukaan, lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä;

               —

               määräämään, että vaadittavalle määrälle on maksettava korkoa 7.6.2017 lähtien tämän kanteen ratkaisevan tuomion antamispäivään saakka;

               —

               määräämään, että vaadittavalle määrälle on tämän kanteen ratkaisevan tuomion antamispäivästä lukien ja siihen saakka, kunnes koko vaadittava määrä on maksettu, maksettava viivästyskorkoa, joka määräytyy Euroopan keskuspankin pääasiallisia jälleenrahoitusliiketoimia varten vahvistaman korkotason mukaan, lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä;

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin asiassa T-659/17, Vallina Fonseca v. SRB.


title: Asia T-601/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.10.2017 – Paraskevaidis v. Cedefop (Henkilöstö — Virkamiehet — Cedefop — Ylennys — Vuoden 2015 ylennyskierros — Päätös olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan AD 12 — Henkilöstösääntöjen 44 ja 45 artikla — Ansioiden vertailu — Perusteluvelvollisuus — Valituksen implisiittinen hylkääminen — Vastuu)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/33

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.10.2017 – Paraskevaidis v. Cedefop
   (Asia T-601/16) (1)

   ((Henkilöstö - Virkamiehet - Cedefop - Ylennys - Vuoden 2015 ylennyskierros - Päätös olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan AD 12 - Henkilöstösääntöjen 44 ja 45 artikla - Ansioiden vertailu - Perusteluvelvollisuus - Valituksen implisiittinen hylkääminen - Vastuu))
   (2017/C 424/47)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Georges Paraskevaidis (Auderghem, Belgia) (edustaja: asianajaja S. Pappas)

      Vastaaja: Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskus (Cedefop) (asiamies: M. Fuchs, avustajanaan asianajaja A. Duron)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuvasta kanne, jossa vaaditaan yhtäältä kumoamaan Cedefopin johtajan 4.11.2015 tekemä päätös olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan AD 12 vuoden 2015 ylennyskierroksella, ja toisaalta korvaamaan vahinko, joka kantajalle väitetysti aiheutui tästä päätöksestä

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskuksen (Cedefop) johtajan 4.11.2015 tekemä päätös, ettei Georges Paraskevaidisia ylennetä palkkaluokkaan AD 12 vuoden 2015 ylennyskierroksella, kumotaan.

               2)

               Cedefop velvoitetaan maksamaan Paraskevaidisille 2 000 euroa korvaukseksi tälle aiheutuneesta vahingosta.

               3)

               Kanne hylätään muilta osin.

               4)

               Cedefop velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 296, 16.8.2016 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-31/16, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Asia C-537/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Berlin (Saksa) on esittänyt 12.9.2017 – Claudia Wegener v. Royal Air Maroc SA

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/21

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landgericht Berlin (Saksa) on esittänyt 12.9.2017 – Claudia Wegener v. Royal Air Maroc SA
   (Asia C-537/17)
   (2017/C 424/31)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Landgericht Berlin

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Claudia Wegener

      Vastaaja: Royal Air Maroc SA

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko kyseessä matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu lento, kun lentoliikenteen harjoittajan tarjoamaan kuljetukseen sisältyy sellainen aikataulun mukainen keskeytys (välilasku) Euroopan yhteisöjen alueen ulkopuolella, johon sisältyy lentokoneen vaihto?

      (1)  Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1).


title: Asia C-383/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt College van Beroep voor het bedrijfsleven – Alankomaat) – Vion Livestock BV v. Staatssecretaris van Economische Zaken (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen markkinajärjestely — Eläinten suojelu kuljetuksen aikana — Vientituet — Asetus (EU) N:o 817/2010 — Asetus (EY) N:o 1/2005 — Velvollisuus päivittää jäljennös reittisuunnitelmasta siihen asti, kunnes eläimet saapuvat lopullisena määräpaikkana olevan kolmannen maan ensimmäiseen purkamispaikkaan — Liikaa maksettujen määrien periminen)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/9

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt College van Beroep voor het bedrijfsleven – Alankomaat) – Vion Livestock BV v. Staatssecretaris van Economische Zaken
   (Asia C-383/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen markkinajärjestely - Eläinten suojelu kuljetuksen aikana - Vientituet - Asetus (EU) N:o 817/2010 - Asetus (EY) N:o 1/2005 - Velvollisuus päivittää jäljennös reittisuunnitelmasta siihen asti, kunnes eläimet saapuvat lopullisena määräpaikkana olevan kolmannen maan ensimmäiseen purkamispaikkaan - Liikaa maksettujen määrien periminen))
   (2017/C 424/12)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   College van Beroep voor het bedrijfsleven

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Vion Livestock BV

      Vastaaja: Staatssecretaris van Economische Zaken

      Tuomiolauselma

   Yksityiskohtaisten sääntöjen säätämisestä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 nojalla elävien nautaeläinten hyvinvointia kuljetuksen aikana koskevien, vientitukia myönnettäessä noudatettavien vaatimusten osalta 16.9.2010 annetun komission asetuksen (EU) N:o 817/2010 7 artiklaa, luettuna yhdessä asetuksen N:o 817/2010 3 artiklan 1 ja 2 kohdan ja 2 artiklan 2 kohdan sekä eläinten suojelusta kuljetuksen ja siihen liittyvien toimenpiteiden aikana sekä direktiivien 64/432/ETY ja 93/119/EY ja asetuksen (EY) N:o 1255/97 muuttamisesta 22.12.2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2005 liitteessä II olevien 3, 7 ja 8 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että asetuksen N:o 817/2010 perusteella voidaan vaatia vientitukien takaisin maksamista, kun nautaeläinten kuljettaja ei ole pitänyt ajan tasalla asetuksen N:o 1/2005 liitteessä II säädetyn reittisuunnitelman jäljennöstä lopullisena määräpaikkana olevan kolmannen maan ensimmäiseen purkamispaikkaan asti.

      (1)  EUVL C 371, 10.10.2016.


title: Asia C-563/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supremo Tribunal Administrativo (Portugali) on esittänyt 25.9.2017 – Associação Peço a Palavra ym. v. Conselho de Ministros

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supremo Tribunal Administrativo (Portugali) on esittänyt 25.9.2017 – Associação Peço a Palavra ym. v. Conselho de Ministros
   (Asia C-563/17)
   (2017/C 424/32)
   Oikeudenkäyntikieli: portgali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Supremo Tribunal Administrativo

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Associação Peço a Palavra, João Carlos Constantino Pereira Osório, Maria Clara Marques Pires Sarmento Franco, Sofia da Silva Santos Arauz ja Maria João Galhardas Fitas

      Vastaaja: Conselho de Ministros

      Muut osapuolet: PARPÚBLICA – Participações Públicas, SGPS, S.A. já TAP, SGPS, S.A.

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko lentoliikenteen alalla toimivan julkisomisteisen yhtiön osakepääoman osittaista yksityistämistä koskevan menettelyn yhteydessä unionin oikeuden ja erityisesti SEUT 49 ja SEUT 54 artiklan ja niissä vahvistettujen periaatteiden mukaista, että kyseistä menettelyä ohjaavissa asiakirjoissa mainitaan mahdollisten kiinnostuneiden sijoittajien ostotarjousten ja hankintamenettelyn kohteena olevien tarjousten eräänä valintaperusteena vaatimus kyseisen yhtiön kotipaikan ja tosiasiallisen liikkeenjohdon säilyttämisestä siinä jäsenvaltiossa, jossa se on perustettu?

               2)

               Onko kyseisen yhtiön osakepääoman osittaista yksityistämistä koskevan menettelyn yhteydessä unionin oikeuden ja erityisesti SEUT 56 ja SEUT 57 artiklan ja niissä vahvistettujen periaatteiden sekä syrjimättömyysperiaatteen, suhteellisuusperiaatteen ja välttämättömyysperiaatteen mukaista, että kyseistä menettelyä ohjaavissa asiakirjoissa mainitaan mahdollisten kiinnostuneiden sijoittajien ostotarjousten ja hankintamenettelyn kohteena olevien tarjousten eräänä valintaperusteena vaatimus siitä, että ostava yksikkö täyttää julkisen palvelun velvoitteet?

               3)

               Onko kyseisen yhtiön osakepääoman osittaista yksityistämistä koskevan menettelyn yhteydessä unionin oikeuden ja erityisesti SEUT 56 ja SEUT 57 artiklan ja niissä vahvistettujen periaatteiden mukaista, että kyseistä menettelyä ohjaavissa asiakirjoissa mainitaan mahdollisten kiinnostuneiden sijoittajien ostotarjousten ja hankintamenettelyn kohteena olevien tarjousten eräänä valintaperusteena vaatimus siitä, että ostava yksikkö ylläpitää ja kehittää lentoliikenteen olemassa olevaa kansallista solmukohtaa (hub)?

               4)

               Onko yksityistämismenettelyn kohteena olevan kyseisen yhtiön harjoittamaa toimintaa pidettävä direktiivin 2006/123/EY (1) mukaisena sisämarkkinoilla tarjottavana palveluna, kun kyseisen direktiivin 2 artiklan 2 kohdan d alakohdassa säädettyä liikennealan palveluja koskevaa poikkeusta sovelletaan, ja jos on, onko direktiiviä sovellettava myös kyseiseen yksityistämismenettelyyn?

               5)

               Jos neljänteen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko kyseisen yhtiön osakepääoman osittaista yksityistämistä koskevan menettelyn yhteydessä kyseisen direktiivin 16 ja 17 artiklan mukaista, että kyseistä menettelyä ohjaavissa asiakirjoissa mainitaan mahdollisten kiinnostuneiden sijoittajien ostotarjousten ja hankintamenettelyn kohteena olevien tarjousten eräänä valintaperusteena vaatimus siitä, että ostava yksikkö täyttää julkisen palvelun velvoitteet?

               6)

               Jos neljänteen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko kyseisen yhtiön osakepääoman osittaista yksityistämistä koskevan menettelyn yhteydessä kyseisen direktiivin 16 ja 17 artiklan mukaista, että kyseistä menettelyä ohjaavissa asiakirjoissa mainitaan mahdollisten kiinnostuneiden sijoittajien ostotarjousten ja hankintamenettelyn kohteena olevien tarjousten eräänä valintaperusteena vaatimus siitä, että ostava yksikkö ylläpitää ja kehittää lentoliikenteen olemassa olevaa kansallista solmukohtaa (hub)?

      (1)  Palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/123/EY (EUVL 2006, L 376, s. 36).


title: Asia T-718/17: Kanne 19.10.2017 – Italia v. komissio

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/55

         Kanne 19.10.2017 – Italia v. komissio
   (Asia T-718/17)
   (2017/C 424/80)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamies: G. Palmieri ja P. Gentili, avvocato dello Stato

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan yleisiä kilpailuja koskevan ilmoituksen – Hallintovirkamiehet ja hallintoavustajat rakennusalalla – EPSO/AD/342/17 (AD 6) – Kiinteistönpitoinsinöörit (ml. ympäristöinsinöörit ja palveluinsinöörit) – EPSO/AST/141/17 (AST 3) – Työntekijäprofiili 1. Rakennuskoordinaattorit/-teknikot – Työntekijäprofiili 2. Kiinteistökoordinaattorit/-teknikot ilmastoinnin, sähkömekaniikan ja sähkötekniikan aloilla – Työntekijäprofiili 3. Hallintoavustajat työturvallisuuden / rakennusten turvallisuuden alalla – joka on julkaistu 27.7.2017 ilmestyneessä Euroopan unionin virallisessa lehdessä C 242 A

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat, joihin on vedottu asiassa T-695/17, Italian tasavalta v. komissio.


title: Asia T-640/17: Kanne 20.9.2017 – Escriba Serra ym. v. komissio ja SRB

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/40

         Kanne 20.9.2017 – Escriba Serra ym. v. komissio ja SRB
   (Asia T-640/17)
   (2017/C 424/59)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Juan Escriba Serra (Girona, Espanja) ja seitsemän muuta kantajaa (edustajat: asianajajat R. Vallina Hoset ja C. Iglesias Megías)

      Vastaajat: Euroopan komissio ja yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

               —

               Kantajat vaativat unionin yleinen tuomioistuinta ensisijaisesti ja prosessiekonomisista syistä

                           —

                           kumoamaan (peruuttamaan) osittain yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 7.6.2017 tekemän päätöksen SRB/EES/2017/08, joka koskee Banco Popular Español, S.A:iin liittyvää kriisinratkaisutoimea, ja hyväksymään Banco Popularin etuoikeudeltaan huonommassa asemassa olevien joukkokirjalainojen muuntaminen ja alaskirjaaminen; ja

                           —

                           kumoamaan osittain 7.6.2017 tehdyn komission päätöksen EU 2017/1246, jolla hyväksyttiin Banco Popular Español, S.A:n kriisinratkaisujärjestelmä, ja hyväksymään Banco Popularin etuoikeudeltaan huonommassa asemassa olevien joukkokirjalainojen muuntaminen ja alaskirjaaminen.

               —

               Vaihtoehtoisesti ja toissijaisesti

                           —

                           kumoamaan kokonaisuudessaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 7.6.2017 tekemän päätöksen SRB/EES/2017/08, joka koskee Banco Popular Español, S.A:iin liittyvää kriisinratkaisutoimea, ja

                           —

                           kumoamaan kokonaisuudessaan 7.6.2017 tehdyn komission päätöksen EU 2017/1246, jolla hyväksyttiin Banco Popular Español, S.A:n kriisinratkaisujärjestelmä.

               —

               Tarvittaessa SEUT 277 artiklan nojalla toteamaan, ettei asetuksen (EU) N:o 806/2014 15, 18, 20, 21, 22 ja/tai 24 artiklaa voida soveltaa, ja

               —

               velvoittamaan Euroopan komission ja yhteisen kriisinratkaisuneuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asiassa T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno ja SFL v. SRB, asiassa T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asiassa T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asiassa T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asiassa T-497/17, Sánchez del Valle ja Calatrava Real Estate 2015 v. komissio ja SRB sekä asiassa T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB.


title: Asia C-425/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberster Gerichtshof – Itävalta) – Hansruedi Raimund v. Michaela Aigner (Ennakkoratkaisupäätös — Teollis- ja tekijänoikeudet — EU-tavaramerkki — Asetus (EY) N:o 207/2009 — 96 artiklan a alakohta — Loukkauskanne — 99 artiklan 1 kohta — Pätevyysolettama — 100 artikla — Mitättömäksi julistamista koskeva vastakanne — Loukkauskanteen ja mitättömäksi julistamista koskevan vastakanteen välinen suhde — Menettelyllinen itsemääräämisoikeus)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberster Gerichtshof – Itävalta) – Hansruedi Raimund v. Michaela Aigner
   (Asia C-425/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupäätös - Teollis- ja tekijänoikeudet - EU-tavaramerkki - Asetus (EY) N:o 207/2009 - 96 artiklan a alakohta - Loukkauskanne - 99 artiklan 1 kohta - Pätevyysolettama - 100 artikla - Mitättömäksi julistamista koskeva vastakanne - Loukkauskanteen ja mitättömäksi julistamista koskevan vastakanteen välinen suhde - Menettelyllinen itsemääräämisoikeus))
   (2017/C 424/14)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Oberster Gerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Hansruedi Raimund

      Vastapuoli: Michaela Aigner

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin tavaramerkistä 26.2.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 207/2009 99 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että EU-tavaramerkkejä käsittelevä tuomioistuin ei voi hylätä siinä kyseisen asetuksen 96 artiklan a alakohdan nojalla nostettua loukkauskannetta kyseisen asetuksen 52 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun kaltaisen ehdottoman mitättömyysperusteen vuoksi ilman, että kyseinen tuomioistuin on ensin hyväksynyt mitättömäksi julistamista koskevan vastakanteen, jonka kyseisen loukkauskanteen vastaaja on nostanut mainitun asetuksen 100 artiklan 1 kohdan nojalla ja joka perustuu samaan mitättömyysperusteeseen.

               2)

               Asetuksen N:o 207/2009 säännöksiä on tulkittava niin, että ne eivät ole esteenä sille, että EU-tavaramerkkejä käsittelevä tuomioistuin voi hylätä mainitun asetuksen 96 artiklan a alakohdan nojalla nostetun loukkauskanteen kyseisen asetuksen 52 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetun kaltaisen ehdottoman mitättömyysperusteen vuoksi, vaikka mitättömäksi julistamista koskevasta vastakanteesta, joka on nostettu mainitun asetuksen 100 artiklan 1 kohdan nojalla ja joka perustuu samaan mitättömyysperusteeseen, tehty päätös ei ole vielä lopullinen.

      (1)  EUVL C 402, 31.10.2016.


title: Asia T-643/17: Kanne 21.9.2017 – Euroways v. komissio ja SRB

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/41

         Kanne 21.9.2017 – Euroways v. komissio ja SRB
   (Asia T-643/17)
   (2017/C 424/60)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroways, SL (Hospitalet de Llobregat, Espanja) (edustajat: asianajajat R. Vallina Hoset ja C. Iglesias Megías)

      Vastaajat: Euroopan komissio ja yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 7.6.2017 tekemän päätöksen SRB/EES/2017/08, joka koskee Banco Popular Español S.A:n asettamista kriisinratkaisumenettelyyn;

               —

               kumoamaan 7.6.2017 tehdyn komission päätöksen EU 2017/1246, jolla hyväksyttiin Banco Popular Español, S.A:n kriisinratkaisujärjestelmä;

               —

               toissijaisesti toteamaan SEUT 277 artiklan nojalla, ettei asetuksen (EU) N:o 806/2014 15, 18, 20, 21, 22 ja/tai 24 artiklaa voida soveltaa, ja

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asiassa T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno ja SFL v. SRB, asiassa T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asiassa T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asiassa T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asiassa T-497/17, Sánchez del Valle ja Calatrava Real Estate 2015 v. komissio ja SRB sekä asiassa T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB.


title: Asia T-706/16 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.10.2017 – Valittajana HB ja muuna osapuolena komissio (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Ylennys — Vuoden 2014 ylennyskierros — Ansioiden vertailu — Sukupuoleen perustuva syrjintä — Oikeudellinen virhe)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/33

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 26.10.2017 – Valittajana HB ja muuna osapuolena komissio
   (Asia T-706/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Henkilöstö - Virkamiehet - Ylennys - Vuoden 2014 ylennyskierros - Ansioiden vertailu - Sukupuoleen perustuva syrjintä - Oikeudellinen virhe))
   (2017/C 424/48)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: HB (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Berardis-Kayser ja G. Berscheid)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) 21.7.2016 antamasta tuomiosta HB v. komissio (F-125/15, EU:F:2016:164) tehty valitus, jossa vaaditaan tämän tuomion kumoamista

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               HB vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komissiolle tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Pysytetään määräys asian käsittelystä ensimmäisessä oikeusasteessa aiheutuneiden oikeudenkäyntikulujen jakamisesta Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (toinen jaosto) 21.7.2016 asiassa F-125/15, HB v. komissio, antaman tuomion tuomiolauselman 2 ja 3 kohdan mukaisesti.

      (1)  EUVL C 454, 5.12.2016.


title: Asia C-522/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat) – A v. Staatssecretaris van Financiën (Ennakkoratkaisupyyntö — Tulliunioni ja yhteinen tullitariffi — Asetus (ETY) N:o 2913/92 — 201 artiklan 3 kohdan toinen alakohta sekä 221 artiklan 3 ja 4 kohta — Asetus (ETY) N:o 2777/75 — Asetus (EY) N:o 1484/95 — Lisätuontitulli — Keinotekoinen järjestely, jonka tarkoituksena on kannettavien lisätullien välttäminen — Tulli-ilmoituksen perustana olevien tietojen virheellisyys — Henkilöt, jotka voivat olla vastuussa tullivelasta — Vanhentumisaika)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat) – A v. Staatssecretaris van Financiën
   (Asia C-522/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Tulliunioni ja yhteinen tullitariffi - Asetus (ETY) N:o 2913/92 - 201 artiklan 3 kohdan toinen alakohta sekä 221 artiklan 3 ja 4 kohta - Asetus (ETY) N:o 2777/75 - Asetus (EY) N:o 1484/95 - Lisätuontitulli - Keinotekoinen järjestely, jonka tarkoituksena on kannettavien lisätullien välttäminen - Tulli-ilmoituksen perustana olevien tietojen virheellisyys - Henkilöt, jotka voivat olla vastuussa tullivelasta - Vanhentumisaika))
   (2017/C 424/15)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: A

      Vastapuoli: Staatssecretaris van Financiën

      Tuomiolauselma

               1)

               Pääasian olosuhteiden kaltaisissa olosuhteissa yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna 16.11.2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 2700/2000, 201 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että asiakirjat, joiden esittämistä edellytetään siipikarjanliha- ja muna-alan sekä ovalbumiinin tuonnissa sovellettavien lisätullien järjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja asetuksen N:o 163/67/ETY kumoamisesta 28.6.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1484/95, sellaisena kuin se on muutettuna 29.3.1999 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 684/1999, 3 artiklan 2 kohdassa, ovat tietoja, jotka ovat kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla tulli-ilmoituksen laatimiseksi tarvittavia.

               2)

               Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2700/2000, 201 artiklan 3 kohdan toista alakohtaa on tulkittava siten, että tässä säännöksessä tarkoitetun tullivelallisen käsitteen soveltamisalaan kuuluu luonnollinen henkilö, joka on läheisesti ja tietoisesti osallistunut pääasiassa kyseessä olevan kaltaisen liiketoimirakenteen, jonka vaikutuksesta lain mukaan kannettavien tuontitullien määrä pienenee, suunnitteluun ja keinotekoiseen järjestelyyn, vaikka hän ei itse ole ilmoittanut virheellisiä tietoja, joiden perusteella tulli-ilmoitus on laadittu, kun olosuhteista ilmenee, että tämä henkilö tiesi tai hänen olisi kohtuudella pitänyt tietää siitä, ettei kyseisiä tähän rakenteeseen perustuvia liiketoimia ollut toteutettu tavanomaisen kaupallisen toiminnan puitteissa vaan yksinomaan unionin oikeudessa myönnettyjen etujen väärin käyttämiseksi. Sillä, että mainittu henkilö on ryhtynyt kyseessä olevan rakenteen suunnitteluun ja keinotekoiseen järjestelyyn vasta saatuaan tullioikeuden asiantuntijoilta vakuutuksen niiden sen laillisuudesta, on tältä osin merkityksetöntä.

               3)

               Asetuksen N:o 2913/92, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella N:o 2700/2000, 221 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, että pääasian olosuhteiden kaltaisissa olosuhteissa se, että tuontitullivelka on syntynyt sen 201 artiklan 1 kohdan mukaisesti silloin, kun tuontitullien alainen tavara on luovutettu vapaaseen liikkeeseen, ei yksinään sulje pois mahdollisuutta antaa tällaisista tavaroista maksettavien tuontitullien määrä tiedoksi velalliselle kyseisen asetuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, 221 artiklan 3 kohdassa säädetyn määräajan päättymisen jälkeen.

      (1)  EUVL C 86, 20.3.2017.


title: Asia T-659/17: Kanne 28.9.2017 – Vallina Fonseca v. SRB

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/42

         Kanne 28.9.2017 – Vallina Fonseca v. SRB
   (Asia T-659/17)
   (2017/C 424/61)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: José Antonio Vallina Fonseca (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat R. Vallina Hoset ja A. Sellés Marco)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että yhteinen kriisinratkaisuneuvosto on sopimussuhteen ulkopuolisessa vastuussa, ja velvoittamaan tämän korvaamaan kaiken sen vahingon, joka José Antonio Vallina Fonsecalle on aiheutunut SRB:n toimenpiteistä ja laiminlyönneistä, joiden johdosta kantaja menetti omistamansa BANCO POPULAR ESPAÑOL, S.A:n joukkovelkakirjalainat;

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston maksamaan kantajalle 50.000.000€ korvauksena kärsitystä vahingosta (jäljempänä vaadittava määrä);

               —

               määräämään, että vaadittavalle määrälle on maksettava korkoa 7.6.2017 lähtien tämän kanteen ratkaisevan tuomion antamispäivään saakka;

               —

               määräämään, että vaadittavalle määrälle on tämän kanteen ratkaisevan tuomion antamispäivästä lukien ja siihen saakka, kunnes koko vaadittava määrä on maksettu, maksettava viivästyskorkoa, joka määräytyy Euroopan keskuspankin pääasiallisia jälleenrahoitusliiketoimia varten vahvistaman korkotason mukaan, lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 7.6.2017 tekemä päätös SRB/EES/2017/08, jolla Banco Popular Español, S.A. asetettiin kriisinratkaisumenettelyyn, rikkoo periaatetta nemo auditur turpitudinem opropiam allegans ja asetuksen (EU) N:o 806/2014 88 artiklaa, koska sillä on toteutettu Banco Popularia ja sen osakkeenomistajia vahingoittava toimenpide yhteisen kriisinratkaisuneuvoston itsensä aiheuttaman kriisin vuoksi.

               2.

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan yhteinen kriisinratkaisuneuvosto rikkoi riidanalaista päätöstä antaessaan huolellisuusvelvollisuutta, SEUT 296 artiklassa määrättyä hyvän hallinnon periaatetta, mielivallan kieltoa koskevaa periaatetta ja periaatetta nemo auditur turpitudinem suam allegans.

               3.

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 ja 41 artiklaa on rikottu, koska kantajan oli pakko luopua omaisuudestaan ilman että hänelle olisi annettu mahdollisuutta tulla edeltäkäsin tai jälkikäteen kuulluksi.

               4.

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan yhteinen kriisinratkaisuneuvosto on rikkonut Euroopan unionin perusoikeuskirjan 17 artiklaa ja SEU 54 artiklaa, koska se riisti kantajalta tämän omaisuuden, vaikka olemassa oli vaihtoehtoisia, vähemmän rajoittavia keinoja.


title: Asia T-721/17: Kanne 17.10.2017 – Topor-Gilka v. neuvosto

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/56

         Kanne 17.10.2017 – Topor-Gilka v. neuvosto
   (Asia T-721/17)
   (2017/C 424/81)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Sergey Topor-Gilka (Moskova, Venäjä) (edustaja: asianajaja N. Meyer)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 4.8.2017 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2017/1418 (1)

               —

               vaihtoehtoisesti joka tapauksessa kumoamaan osittain riitautetun neuvoston päätöksen 2017/1418 siltä osin kuin sillä sisällytetään kantaja numerolla 160 luetteloon päätöksen 1 artiklassa tarkoitetuista henkilöistä ja yhteisöistä

               —

               yhdistämään unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 68 artiklan 1 kohdan mukaisesti tämän asian käsittelyn asiaan, joka koskee OOO WO Technopromexportia.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste: asiassa on tehty useita ilmeisiä arviointivirheitä

                           —

                           Neuvoston asetukseen (EU) N:o 1351/2014 (2) vetoaminen
                           Mainittu asetus koskee sellaista henkilöiden luokkaa, johon kantaja ei kuulu, eikä se täten ole peruste sille, että kantaja pitäisi sisällyttää riidanalaiseen luetteloon.

                           —

                           Sopimusrikkomukseen vetoaminen
                           Neuvosto perustelee päätöstään kantajan lisäämisestä riidanalaiseen luetteloon muun muassa sillä, että Topor-Gilka johti sopimusneuvotteluja Siemens Gas Turbine Technology OOO:n kanssa alkuperäisen sopimuksen yhteydessä, ja tämän alkuperäisen sopimuksen määräyksiä on väitetysti rikottu. Kantajan mukaan arviointi sopimusrikkomuksesta on tehtävä Venäjän lain mukaan. Sopimusosapuolet ovat aloittaneet menettelyn Moskovan välimiesoikeudessa. Siihen saakka, kunnes mainittu tuomioistuin on antanut ratkaisunsa, väitetty sopimusrikkominen on riittämätön tosiasiallinen peruste, eikä sitä voida käyttää päätöksen 2017/1418 perustana.

                           —

                           Kaasuturbiinien kuljettaminen Krimille
                           Kantajan väitetään olleen vastuussa kaasuturbiinien siirtämisestä Krimille. Esitetyt lehtiartikkelit eivät ole selkeitä ja perustuvat nimettömiin lähteisiin. Toimivaltaisen Euroopan unionin elimen on osoitettava, että perustana käytetyt seikat ovat päteviä. Kyseessä olevan henkilön tehtävänä ei ole esittää päinvastaista näyttöä siitä, etteivät mainitut seikat ole päteviä.

                           —

                           Kansainvälisen humanitaarisen oikeuden periaatteiden loukkaaminen
                           Venäjän on kansainvälisen oikeuden mukaan palautettava yleinen järjestys Krimille ja ylläpidettävä sitä, ja tämän edellyttää myös turvallisen ja riittävän energiahuollon takaamista. Humanitaarista tarvetta tällaiselle energiahuollolle samoin kuin kansainvälisen humanitaarisen oikeuden sääntöjä ei ole otettu huomioon päätöksen 2017/1418 perusteluissa.

               2.

               Toinen kanneperuste: SEUT 296 artiklan toisessa kohdassa määrätyn perusteluvelvollisuuden loukkaaminen
               Päätöksellä 2017/1418 loukataan SEUT 296 artiklan toisen kohdan mukaista perusteluvelvollisuutta. Päätöksen liitteen kohdassa 160 mainitut perustelut ovat yleisluontoisia ja niiden yksityiskohdat ovat puutteellisia. Perusteluissa ei mainita erityisiä syitä, joiden johdosta neuvosto päätti harkintavaltaansa käyttäessään kohdistaa rajoittavia toimenpiteitä kantajaan, eivätkä nämä perustelut täten täytä SEUT 296 artiklan toisessa kohdassa määrättyä perusteluvelvollisuutta.

               3.

               Kolmas kanneperuste: puolustautumisoikeuksia ja oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan on loukattu
               Koska neuvosto ei täyttänyt SEUT 196 artiklan toisen kohdan mukaista perusteluvelvollisuutta, se loukkasi kantajan puolustautumisoikeuksia ja oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan, koska kantaja ei voi puolustautua parhaalla mahdollisella tavalla ilman tietoa niistä pääasiallisista syistä, joiden vuoksi hänet lisättiin riidanalaiseen luetteloon.

      (1)  Rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä heikentävien tai uhkaavien toimien johdosta annetun päätöksen 2014/145/YUTP muuttamisesta 4.8.2017 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2017/1418 (EUVL 2017, L 203, s. 5).

      (2)  Rajoittavista toimenpiteistä Krimin ja Sevastopolin laittoman liittämisen johdosta annetun asetuksen (EU) N:o 692/2014 muuttamisesta 18.12.2014 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 1351/2014 (EUVL 2014, L 365, s. 46).


title: Asia C-556/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Hamburg – Saksa) – Lutz GmbH v. Hauptzollamt Hannover (Ennakkoratkaisupyyntö — Asetus (ETY) N:o 2658/87 — Tulliliitto — Yhteinen tullitariffi — Tariffiluokittelu — Yhdistetty nimikkeistö — Tullinimikkeet — Alanimike 6212 20 00 (Housuliivit) — Selittävät huomautukset yhdistettyyn nimikkeistöön — Harmonoidun järjestelmän selitykset)

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/12

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 19.10.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Finanzgericht Hamburg – Saksa) – Lutz GmbH v. Hauptzollamt Hannover
   (Asia C-556/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (ETY) N:o 2658/87 - Tulliliitto - Yhteinen tullitariffi - Tariffiluokittelu - Yhdistetty nimikkeistö - Tullinimikkeet - Alanimike 6212 20 00 (Housuliivit) - Selittävät huomautukset yhdistettyyn nimikkeistöön - Harmonoidun järjestelmän selitykset))
   (2017/C 424/16)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Finanzgericht Hamburg

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Lutz GmbH

      Vastaaja: Hauptzollamt Hannover

      Tuomiolauselma

   Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna 9.10.2012 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 927/2012, olevaa yhdistettyä nimikkeistöä on tulkittava siten, että alushousut, joille on ominaista vähäinen leveyssuuntainen joustavuus ja joissa ei kuitenkaan ole tämän suuntaisesti sisällytettyjä joustamattomia osia, voidaan luokitella yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 6212 20 00, jos tarkastelu osoittaa, että niiden leveyssuuntainen joustavuus on huomattavan vähäistä ihmiskehon tukemiseksi, jotta vaikutuksena olisi siluetin kaventuminen.

      (1)  EUVL C 38, 6.2.2017.


title: Asia T-660/17: Kanne 28.9.2017 – Miralla Inversiones v. komissio ja SRB

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/42

         Kanne 28.9.2017 – Miralla Inversiones v. komissio ja SRB
   (Asia T-660/17)
   (2017/C 424/62)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Miralla Inversiones, S.L. (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat R. Vallina Hoset ja A. Lois Perreau de Pinninc)

      Vastaajat: Euroopan komissio ja yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 7.6.2017 tekemän päätöksen SRB/EES/2017/08, joka koskee Banco Popular Español S.A:n asettamista kriisinratkaisumenettelyyn;

               —

               kumoamaan 7.6.2017 tehdyn komission päätöksen EU 2017/1246, jolla hyväksyttiin Banco Popular Español, S.A:n kriisinratkaisujärjestelmä;

               —

               toissijaisesti toteamaan SEUT 277 artiklan nojalla, ettei asetuksen (EU) N:o 806/2014 15, 18, 20, 21, 22 ja/tai 24 artiklaa voida soveltaa, ja

               —

               velvoittamaan Euroopan komission ja yhteisen kriisinratkaisuneuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asiassa T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno ja SFL v. SRB, asiassa T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asiassa T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asiassa T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asiassa T-497/17, Sánchez del Valle ja Calatrava Real Estate 2015 v. komissio ja SRB sekä asiassa T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB.


title: Asia T-722/17: Kanne 17.10.2017 – WO Technopromexport v. neuvosto

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/57

         Kanne 17.10.2017 – WO Technopromexport v. neuvosto
   (Asia T-722/17)
   (2017/C 424/82)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: OOO WO Technopromexport (Moskova, Venäjä) (edustaja: asianajaja N. Meyer)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 4.8.2017 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2017/1418 (1)

               —

               vaihtoehtoisesti joka tapauksessa kumoamaan osittain riitautetun neuvoston päätöksen 2017/1418 siltä osin kuin sillä sisällytetään kantaja numerolla 39 luetteloon päätöksen 1 artiklassa tarkoitetuista henkilöistä ja yhteisöistä

               —

               yhdistämään unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 68 artiklan 1 kohdan mukaisesti tämän asian käsittelyn asiaan, joka koskee Sergey Topor-Gilkaa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste: asiassa on tehty useita ilmeisiä arviointivirheitä

                           —

                           Neuvoston asetukseen (EU) N:o 1351/2014 (2) vetoaminen
                           Mainittu asetus koskee sellaista henkilöiden luokkaa, johon kantaja ei kuulu, eikä se täten ole peruste sille, että kantaja pitäisi sisällyttää riidanalaiseen luetteloon.

                           —

                           Sopimusrikkomukseen vetoaminen
                           Neuvosto perustelee päätöstään kantajan lisäämisestä riidanalaiseen luetteloon muun muassa sillä, että kaasuturbiineita toimitettiin Krimille ja että Siemens Gas Turbine Technology OOO:n kanssa tehtyä alkuperäistä sopimusta oli rikottu. Kantajan mukaan arviointi sopimusrikkomuksesta on tehtävä Venäjän lain mukaan. Sopimusosapuolet ovat aloittaneet menettelyn Moskovan välimiesoikeudessa. Siihen saakka, kunnes mainittu tuomioistuin on antanut ratkaisunsa, väitetty sopimusrikkominen on riittämätön tosiasiallinen peruste, eikä sitä voida käyttää päätöksen 2017/1418 perustana.

                           —

                           Kaasuturbiinien kuljettaminen Krimille
                           Kantajan väitetään olleen vastuussa kaasuturbiinien siirtämisestä Krimille. Esitetyt lehtiartikkelit eivät ole selkeitä ja perustuvat nimettömiin lähteisiin. Toimivaltaisen Euroopan unionin elimen on osoitettava, että perustana käytetyt seikat ovat päteviä. Kyseessä olevan henkilön tehtävänä ei ole esittää päinvastaista näyttöä siitä, etteivät mainitut seikat ole päteviä.

                           —

                           Kansainvälisen humanitaarisen oikeuden periaatteiden loukkaaminen
                           Venäjän on kansainvälisen oikeuden mukaan palautettava yleinen järjestys Krimille ja ylläpidettävä sitä, ja tämän edellyttää myös turvallisen ja riittävän energiahuollon takaamista. Humanitaarista tarvetta tällaiselle energiahuollolle samoin kuin kansainvälisen humanitaarisen oikeuden sääntöjä ei ole otettu huomioon päätöksen 2017/1418 perusteluissa.

               2.

               Toinen kanneperuste: SEUT 296 artiklan toisessa kohdassa määrätyn perusteluvelvollisuuden loukkaaminen
               Päätöksellä 2017/1418 loukataan SEUT 296 artiklan toisen kohdan mukaista perusteluvelvollisuutta. Päätöksen liitteen kohdassa 39 mainitut perustelut ovat yleisluontoisia ja niiden yksityiskohdat ovat puutteellisia. Perusteluissa ei mainita erityisiä syitä, joiden johdosta neuvosto päätti harkintavaltaansa käyttäessään kohdistaa rajoittavia toimenpiteitä kantajaan, eivätkä nämä perustelut täten täytä SEUT 296 artiklan toisessa kohdassa määrättyä perusteluvelvollisuutta.

               3.

               Kolmas kanneperuste: puolustautumisoikeuksia ja oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan on loukattu
               Koska neuvosto ei täyttänyt SEUT 196 artiklan toisen kohdan mukaista perusteluvelvollisuutta, se loukkasi kantajan puolustautumisoikeuksia ja oikeutta tehokkaaseen oikeussuojaan, koska kantaja ei voi puolustautua parhaalla mahdollisella tavalla ilman tietoa niistä pääasiallisista syistä, joiden vuoksi se lisättiin riidanalaiseen luetteloon.

      (1)  Rajoittavista toimenpiteistä Ukrainan alueellista koskemattomuutta, suvereniteettia ja itsenäisyyttä heikentävien tai uhkaavien toimien johdosta annetun päätöksen 2014/145/YUTP muuttamisesta 4.8.2017 annettu neuvoston päätös (YUTP) 2017/1418 (EUVL 2017, L 203, s. 5).

      (2)  Rajoittavista toimenpiteistä Krimin ja Sevastopolin laittoman liittämisen johdosta annetun asetuksen (EU) N:o 692/2014 muuttamisesta 18.12.2014 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 1351/2014 (EUVL 2014, L 365, s. 46).


title: Asia T-661/17: Kanne 29.9.2017 – Fundación Agustín de Betancourt v. SRB

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/43

         Kanne 29.9.2017 – Fundación Agustín de Betancourt v. SRB
   (Asia T-661/17)
   (2017/C 424/63)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: Fundación Agustín de Betancourt (Madrid, Espanja) (edustaja: asianajaja I. Salama Salama)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SEUT 263 artiklan nojalla yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 7.6.2017 tekemän päätöksen SRB/EES/2017/08, joka koskee Banco Popular Español S.A:n asettamista kriisinratkaisumenettelyyn;

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston SEUT 340 artiklan 2 kohdan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 3 kohdan nojalla korvaamaan kantajalle aiheutuneen vahingon, jonka määrä tullaan määrittämään sen jälkeen, kun sille on esitetty pyydetyt täydelliset tiedot ja erityisesti Deloitten antama alustava selvitys sekä riippumattomien asiantuntijoiden asetuksen (EU) N:o 806/2014 perusteella laatimat selvitykset. Kantaja vaatii oikeutta saada tutustua näihin selvityksiin;

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 133 ja 134 artiklan nojalla korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asiassa T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno ja SFL v. SRB, asiassa T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asiassa T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asiassa T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asiassa T-497/17, Sánchez del Valle ja Calatrava Real Estate 2015 v. komissio ja SRB sekä asiassa T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB.


title: Asia T-243/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 18.10.2017 – Ecolab Deutschland ja Lysoform Dr. Hans Rosemann v. ECHA

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/59

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 18.10.2017 – Ecolab Deutschland ja Lysoform Dr. Hans Rosemann v. ECHA
   (Asia T-243/17) (1)

   (2017/C 424/83)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Viidennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 221, 10.7.2017.


title: Asia T-662/17: Kanne 28.9.2017 – Link Flexible v. SRB

text:
               11.12.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 424/44

         Kanne 28.9.2017 – Link Flexible v. SRB
   (Asia T-662/17)
   (2017/C 424/64)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Link Flexible Sicav, SA (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat M. Romero Rey ja I. Salama Salama)

      Vastaaja: Yhteinen kriisinratkaisuneuvosto (SRB)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan SEUT 263 artiklan nojalla yhteisen kriisinratkaisuneuvoston 7.6.2017 tekemän päätöksen SRB/EES/2017/08, joka koskee Banco Popular Español S.A:n asettamista kriisinratkaisumenettelyyn;

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston SEUT 340 artiklan 2 kohdan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 3 kohdan nojalla korvaamaan kantajille aiheutuneen vahingon, jonka täsmällinen määrä tullaan määrittämään sen jälkeen, kun sille on esitetty pyydetyt täydelliset tiedot ja erityisesti Deloitten antama alustava selvitys sekä riippumattomien asiantuntijoiden asetuksen (EU) N:o 806/2014 perusteella laatimat selvitykset, joihin vaaditaan tutustumisoikeutta.;

               —

               velvoittamaan yhteisen kriisinratkaisuneuvoston yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 133 ja 134 artiklan nojalla korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samanlaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-478/17, Mutualidad de la Abogacía ja Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos v. SRB, asiassa T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán el Bueno ja SFL v. SRB, asiassa T-482/17, Comercial Vascongada Recalde v. komissio ja SRB, asiassa T-483/17, García Suárez ym. v. komissio ja SRB, asiassa T-484/17, Fidesban ym. v. SRB, asiassa T-497/17, Sánchez del Valle ja Calatrava Real Estate 2015 v. komissio ja SRB sekä asiassa T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda v. komissio ja SRB.


title: Tuomioistuimen tuomio, annettu 27 päivänä marraskuuta 2017, asiassa E-12/16 – Marine Harvest ASA ja sitä tukeva Norsk Industri (Norjan teollisuusliitto) vastaan EFTAn valvontaviranomainen ja sitä tukeva Norjan kuningaskunta (EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen kumoamiseksi nostettu kanne – Valtiontuki – Kala ja muut meren tuotteet – ETA-sopimuksen aineellinen soveltamisala – Pöytäkirja 9 – Valvontatoimivalta)

text:
               5.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 119/9

         TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   annettu 27 päivänä marraskuuta 2017,
   asiassa E-12/16
   Marine Harvest ASA ja sitä tukeva Norsk Industri (Norjan teollisuusliitto) vastaan EFTAn valvontaviranomainen ja sitä tukeva Norjan kuningaskunta

      (EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen kumoamiseksi nostettu kanne – Valtiontuki – Kala ja muut meren tuotteet – ETA-sopimuksen aineellinen soveltamisala – Pöytäkirja 9 – Valvontatoimivalta)

   (2018/C 119/10)
   Asiassa E-12/16, Marine Harvest ASA Norsk Industrin (Norjan teollisuusliitto) tukemana vastaan EFTAn valvontaviranomainen Norjan kuningaskunnan tukemana, on esitetty KUMOAMISKANNE, jossa pyydetään tuomioistuinta kumoamaan EFTAn valvontaviranomaisen 27 päivänä heinäkuuta 2016 antama päätös asiassa N:o 79116 ja toteamaan, että EFTAn valvontaviranomaisella on toimivalta ja velvollisuus valvoa kalatalousalan valtiontukia. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Páll Hreinsson, antoi 27 päivänä marraskuuta 2017 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   Tuomioistuin:

               1.

               hylkää kanteen perusteettomana;

               2.

               määrää Marine Harvest ASAn vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan EFTAn valvontaviranomaisen oikeudenkäyntikulut;

               3.

               määrää väliintulijat vastaamaan kunkin omista oikeudenkäyntikuluistaan.


title: Tuomioistuimen tuomio, annettu 27 päivänä marraskuuta 2017, asiassa E-19/16 – Thorbjørn Selstad Thue Norjan poliisijärjestöjen liiton (Politiets Fellesforbund) tukemana vastaan Norjan hallitus (Direktiivi 2003/88/EY – Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu – Työaika – Matkat, joiden määrä- tai lähtöpaikka on muu kuin työntekijän vakituinen tai tavanomainen työpaikka)

text:
               5.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 119/10

         TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   annettu 27 päivänä marraskuuta 2017,
   asiassa E-19/16
   Thorbjørn Selstad Thue Norjan poliisijärjestöjen liiton (Politiets Fellesforbund) tukemana vastaan Norjan hallitus

      (Direktiivi 2003/88/EY – Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelu – Työaika – Matkat, joiden määrä- tai lähtöpaikka on muu kuin työntekijän vakituinen tai tavanomainen työpaikka)

   (2018/C 119/11)
   Asiassa E-19/16, Thorbjørn Selstad Thue Norjan poliisijärjestöjen liiton (Politiets Fellesforbund) tukemana vastaan Norjan hallitus, Norjan korkein oikeus (Norges Høyesterett) on esittänyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle PYYNNÖN, joka koskee tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 4 päivänä marraskuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/88/EY 2 artiklan tulkintaa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti ja esittelevä tuomari, ja tuomarit Per Christiansen ja Ása Ólafsdóttir (ad hoc) on antanut 27 päivänä marraskuuta 2017 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1.

               Kun työntekijä, kuten valittaja, joutuu tavanomaisen työaikansa ulkopuolella käyttämään aikaa matkoihin, joiden määrä- tai lähtöpaikka on muu kuin hänen vakituinen tai tavanomainen työpaikkansa, ja matkat tehdään sellaisten työntekijän toimien tai työtehtävien vuoksi, jotka työnantaja on hänelle määrännyt, kyseinen matka-aika on direktiivin 2003/88/EY 2 artiklassa tarkoitettua työaikaa.

               2.

               Matkustamisen aikana tehdyn työn intensiteettiä ei ole tarpeen arvioida.

               3.

               Sillä, kuinka usein tällaisia matkoja tehdään, ei ole merkitystä, ellei työntekijän vakituinen tai tavanomainen työpaikka siirry matkojen vuoksi toiseen paikkaan.


               5.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 119/11

         Borgarting lagmannsrettin 23. marraskuuta 2017 esittämä pyyntö saada EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antava lausunto asiassa Nye Kystlink AS vastaan Color Group AS ja Color Line AS
   (Asia E-10/17)
   (2018/C 119/12)
   Borgarting lagmannsrett (Borgartingin muutoksenhakutuomioistuin) on pyytänyt EFTAn tuomioistuimelta neuvoa-antavaa lausuntoa 23. marraskuuta 2017 päivätyllä ja tuomioistuimen kirjaamoon 24. marraskuuta 2017 saapuneella kirjeellä asiassa Nye Kystlink AS vastaan Color Group AS ja Color Line AS. Pyyntö koskee seuraavia kysymyksiä:

               1.

               Seuraako ETA-oikeudessa sovellettavasta vastaavuusperiaatteesta, että kun kanneoikeuden vanhentumista koskevan kansallisen lain mukaan sellaisiin rikosvahingon korvaamista koskeviin kanteisiin, joiden perustana on lainvoimainen rikostuomio, sovelletaan yhden vuoden erityistä vanhentumisaikaa, tätä vanhentumisaikaa on sovellettava vastaavalla tavalla myös silloin kun vahingonkorvauskanne perustuu ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan rikkomiseen, jonka EFTAn valvontaviranomainen on lainvoimaisella päätöksellä vahvistanut ja josta se on määrännyt sakkoa?

               2.

               Rajoittaako ETA-oikeuden tehokkuusperiaate ETA-valtioiden oikeutta soveltaa kolmen vuoden vanhentumisaikaa sellaisiin vahingonkorvauskanteisiin, jotka perustuvat ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan rikkomiseen, kun vahinkoa kärsineen on vanhentumisajan kuluessa toimitettava asiaa koskeva tutkimus ja tämän velvollisuuden täyttäminen voi johtaa siihen, että vanhentumisaika umpeutuu ennen kuin EFTAn valvontaviranomainen ennättää antaa päätöksensä ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan rikkomista koskevassa asiassa, jonka vahinkoa kärsinyt on pannut vireille?

               3.

               Mitä seikkoja olisi painotettava arvioitaessa sitä, onko kysymyksessä 2 mainittu kansallisen lain mukainen vanhentumisaika ETA-oikeuden tehokkuusperiaatteen mukainen kilpailuasioissa, joiden luonne ja laajuus ovat nyt käsiteltävän tapauksen kaltaisia?


title: Asia C-304/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 7.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Yhdistynyt kuningaskunta) – The Queen, American Express Companyn hakemuksesta v. Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury (Ennakkoratkaisupyyntö — Asetus (EU) 2015/751 — Korttipohjaisista maksutapahtumista veloitettavat siirtohinnat — 1 artiklan 5 kohta — Kolmen osapuolen maksukorttijärjestelyjen rinnastaminen neljän osapuolen maksukorttijärjestelyihin — Edellytykset — Kolmen osapuolen maksukorttijärjestelyjen rinnakkaiskäyttökumppanin kanssa tai agentin kautta liikkeeseenlaskemat korttipohjaiset maksuvälineet — 2 artiklan 18 kohta — ”Kolmen osapuolen maksukorttijärjestelyjen” käsite — Pätevyys)

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 7.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Yhdistynyt kuningaskunta) – The Queen, American Express Companyn hakemuksesta v. Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury
   (Asia C-304/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EU) 2015/751 - Korttipohjaisista maksutapahtumista veloitettavat siirtohinnat - 1 artiklan 5 kohta - Kolmen osapuolen maksukorttijärjestelyjen rinnastaminen neljän osapuolen maksukorttijärjestelyihin - Edellytykset - Kolmen osapuolen maksukorttijärjestelyjen rinnakkaiskäyttökumppanin kanssa tai agentin kautta liikkeeseenlaskemat korttipohjaiset maksuvälineet - 2 artiklan 18 kohta - ”Kolmen osapuolen maksukorttijärjestelyjen” käsite - Pätevyys))
   (2018/C 123/02)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: The Queen, American Express Companyn hakemuksesta

      Vastaaja: Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

      Muut osapuolet: Diners Club International Limited ja MasterCard Europe SA

      Tuomiolauselma

               1)

               Korttipohjaisista maksutapahtumista veloitettavista siirtohinnoista 29.4.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2015/751 1 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että yhtäältä rinnakkaiskäyttökumppanin tai agentin ja toisaalta kolmen osapuolen maksujärjestelyn välisen sopimuksen puitteissa ei ole tarpeen, että kyseinen rinnakkaiskäyttökumppani tai agentti toimii mainitun asetuksen 2 artiklan 2 alakohdassa tarkoitettuna liikkeeseenlaskijana, jotta mainitun järjestelyn katsottaisiin laskevan liikkeeseen korttipohjaisia maksuvälineitä rinnakkaiskäyttökumppanin kanssa tai agentin kautta ja jotta sitä siis pidettäisiin ensin mainitussa säännöksessä tarkoitettuna neljän osapuolen maksukorttijärjestelynä.

               2)

               Toisen ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelussa ei ole ilmennyt mitään seikkaa, joka voisi vaikuttaa asetuksen 2015/751 1 artiklan 5 kohdan ja 2 artiklan 18 alakohdan pätevyyteen.

      (1)  EUVL C 270, 25.7.2016.


title: Asia C-17/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Mureș (Romania) on esittänyt 9.1.2018 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, ja Apcom Select SA

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunalul Mureș (Romania) on esittänyt 9.1.2018 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, ja Apcom Select SA
   (Asia C-17/18)
   (2018/C 123/16)
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunalul Mureș

      Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

   Virgil Mailat, Delia Elena Mailat, ja Apcom Select SA

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko tilanteessa, jossa yhtiö antaa sopimuksella toiselle yhtiölle vuokralle kiinteistön, jossa se harjoitti aiemmin julkista ruokalatoimintaa ravintolassa, kaikkine tuotantotavaroineen ja kulutustavaroineen, ja vuokralainen jatkaa tätä samaa julkista ruokalatoimintaa ravintolassa samalla nimellä kuin sitä harjoitettiin aiemmin, kyseessä direktiivin 2006/112/EY (1) 19 ja 29 artiklassa tarkoitettu yrityksen luovutus?

               2)

               Mikäli ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi, onko edellä kuvattu toimi palvelujen tarjoamista, jota voidaan pitää arvonlisäverodirektiivin 135 artiklan 1 kohdan l alakohdassa tarkoitettuna kiinteän omaisuuden vuokrauksena, vai monimuotoinen palvelu, jota ei voida pitää kiinteän omaisuuden vuokrauksena ja jota verotetaan siten kuin laissa säädetään?

      (1)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1)


title: Asia T-118/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.2.2018 – Deutsche Post v. EUIPO – bpost (BEPOST) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin BEPOST rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi EU:n tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki ePost ja kansallinen sanamerkki POST — Rekisteröimätön tavaramerkki tai liike-elämässä käytetty merkki POST — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaaran puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohta) — Maineelle ei ole aiheutunut haittaa eikä vesittymistä ole tapahtunut — Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 5 kohta) — Ensimmäisen kerran unionin yleisessä tuomioistuimessa esitetyt todisteet)

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/16

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.2.2018 – Deutsche Post v. EUIPO – bpost (BEPOST)
   (Asia T-118/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin BEPOST rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi EU:n tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki ePost ja kansallinen sanamerkki POST - Rekisteröimätön tavaramerkki tai liike-elämässä käytetty merkki POST - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaaran puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta) - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 4 kohta) - Maineelle ei ole aiheutunut haittaa eikä vesittymistä ole tapahtunut - Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 5 kohta (josta on tullut asetuksen 2017/1001 8 artiklan 5 kohta) - Ensimmäisen kerran unionin yleisessä tuomioistuimessa esitetyt todisteet))
   (2018/C 123/21)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Deutsche Post AG (Bonn, Saksa) (edustajat: asianajajat K. Hamacher ja G. Müllejans)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: A. Folliard-Monguiral, G. Sakalaite-Orlovskiene ja D. Walicka)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: bpost NV (Bryssel, Belgia) (edustajat: aluksi asianajajat L. Hubert ja K. Ongena, sitten asianajajat H. Dhondt ja J. Cassiman)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 18.1.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 3107/2014-1), joka koskee osapuolten Deutsche Post ja bpost välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Deutsche Post AG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 165, 10.5.2016.


title: Asia T-919/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 1.2.2018 – Collins v. parlamentti (Erioikeudet ja vapaudet — Euroopan parlamentin jäsen — Päätös olla puolustamatta erioikeuksia ja vapauksia — Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat — Toimivallan selvä puuttuminen — Selvästi täysin perusteeton kanne)

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 1.2.2018 – Collins v. parlamentti
   (Asia T-919/16) (1)

   ((Erioikeudet ja vapaudet - Euroopan parlamentin jäsen - Päätös olla puolustamatta erioikeuksia ja vapauksia - Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat - Toimivallan selvä puuttuminen - Selvästi täysin perusteeton kanne))
   (2018/C 123/29)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Jane Maria Collins (Hotham, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: I. Anderson, solicitor)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: S. Alonso de León ja M. Dean)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ensinnäkin SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus Euroopan parlamentin 25.10.2016 tekemän päätöksen olla puolustamatta kantajan vapauksia ja erioikeuksia kumoamisesta, toiseksi SEUT 268 artiklaan perustuva vaatimus kantajalle tästä väitetysti aiheutuneen vahingon korvaamisesta ja kolmanneksi vaatimus siitä, että unionin yleinen tuomioistuin lausuu kantajan vaatimuksesta, että Euroopan parlamentti puolustaa hänen vapauksiaan ja erioikeuksiaan.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Jane Maria Collins vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan parlamentin oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 70, 6.3.2017.


title: Asia T-436/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.2.2018 – AEIM ja Kazenas v. komissio (Vahingonkorvauskanne — Vanhentuminen — Vahingosta ei ole todisteita — Kanne, joka on selvästi jätettävä tutkimatta tai hylättävä)

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/21

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.2.2018 – AEIM ja Kazenas v. komissio
   (Asia T-436/16) (1)

   ((Vahingonkorvauskanne - Vanhentuminen - Vahingosta ei ole todisteita - Kanne, joka on selvästi jätettävä tutkimatta tai hylättävä))
   (2018/C 123/28)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: L’application électronique industrielle moderne (AEIM) (Algrange, Ranska) ja Philippe Kazenas (Luxemburg, Luxemburg) (edustaja: asianajaja B. Wizel)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi S. Delaude ja S. Lejeune, sitten S. Delaude)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 268 artiklaan perustuva vaatimus, jolla vaaditaan korvausta vahingosta, joka kantajille on väitetysti aiheutunut komission virkamiehen korruptiosta.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               L’application électronique industrielle moderne (AEIM) ja Philippe Kazenas velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 371, 10.10.2016.


title: Asia T-786/16: Kanne 12.12.2017 – PV v. komissio

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/22

         Kanne 12.12.2017 – PV v. komissio
   (Asia T-786/16)
   (2018/C 123/30)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: PV (edustaja: asianajaja M. Casado García-Hirschfeld)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan tämän kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi,

         ja tämän seurauksena

               —

               kumoamaan 31.5.2016 ja 5.7.2016 päivätyt palkanpidätyksistä tehdyt riidanalaiset päätökset, joista kantaja teki henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojalla 29.7.2016 valituksen (R/492/16) ja 30.7.2016 valituksen (R/493/16), jotka molemmat hylättiin 28.11.2016

               —

               kumoamaan 15.9.2016 ja 11.7.2016 päivätyt palkanpidätyksistä tehdyt ja palkanmaksun lopettamisesta heinäkuusta 2016 alkaen tehdyt riidanalaiset päätökset, joista kantaja teki henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojalla 19.9.2016 valituksen (R/496/16), joka hylättiin 17.1.2017

               —

               kumoamaan 21.9.2016 päivätyn riidanalaisen päätöksen, jolla kantajalle ilmoitettiin, että tämä on komissiolle velkaa yhteensä 42 704,74 euroa, ja josta tehtiin henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojalla 8.11.2016 valitus (R/556/16), joka hylättiin 17.1.2017

               —

               kumoamaan 20.7.2017 päivätyn riidanalaisen veloitusilmoituksen nro 32441709991, jonka määrä oli 42 704,74 euroa, jossa vaadittiin maksu 42 704,74 euron suuruisesta riidanalaisesta velasta ja josta tehtiin henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojalla 31.7.2017 valitus (R/346/17), joka hylättiin 29.11.2017

               —

               kumoamaan 26.7.2016 päivätyn kolmijäsenisen nimittävän viranomaisen tekemän viraltapanopäätöksen, josta kantaja teki henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohdan nojalla 3.10.2016 valituksen (R/510/16), joka hylättiin 2.2.2017, sekä kumoamaan kurinpitomenettelyn CMS 13/087 kaikilta osiltaan

               —

               määräämään maksettavaksi korvausta vahingosta, jota on aiheutunut työpaikkakiusaamisesta työllisyyden pääosastossa, budjetin pääosastossa ja tulkkauksen pääosastossa sekä työterveysyksikössä, henkilökohtaisten etuuksien hallinto- ja maksutoimistossa (PMO) ja henkilöstöhallinnon pääosastossa; työpaikkakiusaamista tapahtui ensimmäisen kerran jo lokakuussa 2008

               —

               kumoamaan kaikki vuosina 2014, 2015 ja 2016 laaditut kantajan arviointikertomukset työpaikkakiusaamisesta tulkkauksen pääosastossa

         ja myöntämään SEUT 340 artiklan nojalla vahingonkorvausta siten, että se

               —

               velvoittaa maksamaan kantajalle korvausta mainittujen riidanalaisten päätösten aiheuttamista henkisestä kärsimyksestä 889 000 euroa ja aineellisesta vahingosta 132 828,67 euroa eli uudelleenarvioinnin varauksella yhteensä 1 021 828,67 euroa viivästyskorkoineen, kunnes kaikki korvaukset on maksettu

         toissijaisesti sen perusteella, että kantajaan on kohdistettu työpaikkakiusaamista ja on käytetty vääristeltyjä asiakirjoja, minkä takia tällaisia sääntöjenvastaisuuksia ei voida hyväksyä unionin oikeusjärjestyksessä,

               —

               kumoamaan kaikki muut vaatimukset palkanpidätyksistä vuoden 2015 maaliskuun ja vuoden 2016 heinäkuun väliseltä ajanjaksolta – eli 12 päätöstä, jotka on päivätty 9.2.2015, 30.3.2015, 5.5.2015, 24.6.2015, 1.10.2015, 12.11.2015, 15.1.2016, 22.4.2016, 31.5.2016, 5.7.2016, 15.9.2016 ja 11.7.2016, sekä kumoamaan kaikki kantajan kumoamisvaatimuksista tehdyt hylkäyspäätökset eli päätökset R/1110/14 (päivätty 11.3.2015), R/225/15 (3.7.2015), R/292/15 (23.7.2015), R/376/15 (18.8.2015), R/419/15 (25.9.2015), R/496/15 (23.10.2015), R/787/15 ja R/788/16 ja R/71/16 (21.3.2016) ja R/282/16 (12.9.2016)

               —

               kumoamaan kaikki hylkäyspäätökset, jotka koskevat arviointimenettelyistä tehtyjä valituksia, eli päätökset R/ll00/14 (päivätty 12.3.2015), R/313/15 (11.8.2015), R/676/15 (13.10.2015), R/127/16 ja R/128/16 (7.6.2016) ja R/342/16 (21.9.2016)

               —

               kumoamaan kaikki henkilöstösääntöjen 24 artiklan mukaisista avustamispyynnöistä tehdyt hylkäyspäätökset, jotka on päivätty 23.10.2014, 20.1.2015, 20.3.2015, 30.7.2015 (pyyntö D/322/15), 15.3.2016 (pyyntö D/776/15) ja 18.5.2016.

               —

               kumoamaan kaikki perusteettomia poissaoloja koskevat ”lääkärinlausunnot”, jotka lääkäri [X] antoi 16. ja 18.7.2018, 8.8.2014, 4.9.2014, 4.12.2014, 4.2.2015, 13.4.2015, 4.6.2015, 11.8.2015, 14.10.2015, 4.12.2015, 5.2.2016, 22.3.2016, 18.4.2016, 3.6.2016, 30.6.2016 ja 25.7.2016

               —

               kumoamaan lääkäri [X:n] 27.6.2014 ja lääkäri [Y:n] 10.10.2014 antamat ”lääkärinlausunnot”, joissa kantajaa kehotettiin kääntymään kiusaajiensa puoleen

               —

               kumoamaan 14.7.2016 päivätyn hylkäyspäätöksen 22.3.2016 esitetystä hallintovalituksesta R/182/16, joka koski sitä, että kantaja oli perusteettomasti poissa kotoaan 16. ja 17.3.2016

               —

               kumoamaan kaikki velkakirjat, jotka on päivätty 10.3.2015, 11.5.2015, 10.6.2015, 11.8.2015, 13.11.2015, 9.12.2015 ja 18.7.2016, sekä 21.6.2016 ja 21.9.2016 päivätyt kirjeet veloitusilmoitusta koskevasta ennakkotiedosta

         ja joka tapauksessa

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan on rikottu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 1, 3 ja 4 artiklaa sekä 31 artiklan 1 kohtaa sekä Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) 1e artiklan 2 kohtaa ja 12 a artiklaa, jossa vahvistetaan työpaikkakiusaamisen kielto.

               2.

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan on rikottu henkilöstösääntöjen 21 a, 22 b ja 23 artiklaa, jotka koskevat kieltoa syyllistyä lainvastaisiin tekoihin.

               3.

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan on loukattu huolenpito- ja avustamisperiaatetta henkilöstösääntöjen 24 artiklan vastaisesti.

               4.

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan on rikottu henkilöstösääntöjen 59 artiklaa ja tulkittu virheellisesti henkilöstösääntöjen 60 artiklaa.

               5.

               Viides kanneperuste, jonka mukaan on rikottu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 ja 48 artiklaa, jotka koskevat asioiden puolueetonta käsittelyä ja oikeutta tulla kuulluksi sekä puolustautumisoikeuksia, sekä henkilöstösääntöjen liitteessä IX olevaa 3 artiklaa, joka koskee oikeutta tulla nimittävän viranomaisen kuulemaksi ennen asian käsittelyn siirtämistä kurinpitolautakuntaan, tuomioon Kerstens v. komissio (tuomio 14.2.2017, Kerstens v. komissio, T-270/16 P, ei julkaistu, EU:T:2017:74) perustuvan oikeuskäytännön mukaisesti.

         Kantaja vaatii SEUT 340 artiklan nojalla myös 889 000 euroa korvauksena henkisestä kärsimyksestä ja 132 828,67 euroa korvauksena aineellisesta vahingosta.


title: Asia C-643/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 7.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Yhdistynyt kuningaskunta) – The Queen, American Express Companyn hakemuksesta v. Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivi (EU) 2015/2366 — Maksupalvelut sisämarkkinoilla — 35 artiklan 1 kohta — Toimiluvan saaneiden tai rekisteröityjen maksupalveluntarjoajien pääsyä maksujärjestelmiin koskevat vaatimukset — 35 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohta — Näiden vaatimusten soveltumattomuus maksujärjestelmiin, jotka muodostuvat yksinomaan maksupalveluntarjoajista, jotka kuuluvat konserniin — Mainittujen vaatimusten sovellettavuus kolmen osapuolen maksukorttijärjestelyihin, jotka ovat tehneet rinnakkaiskäyttösopimuksia tai asiamiessopimuksia — Pätevyys)

text:
               9.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 123/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 7.2.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Yhdistynyt kuningaskunta) – The Queen, American Express Companyn hakemuksesta v. Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury
   (Asia C-643/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivi (EU) 2015/2366 - Maksupalvelut sisämarkkinoilla - 35 artiklan 1 kohta - Toimiluvan saaneiden tai rekisteröityjen maksupalveluntarjoajien pääsyä maksujärjestelmiin koskevat vaatimukset - 35 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohta - Näiden vaatimusten soveltumattomuus maksujärjestelmiin, jotka muodostuvat yksinomaan maksupalveluntarjoajista, jotka kuuluvat konserniin - Mainittujen vaatimusten sovellettavuus kolmen osapuolen maksukorttijärjestelyihin, jotka ovat tehneet rinnakkaiskäyttösopimuksia tai asiamiessopimuksia - Pätevyys))
   (2018/C 123/06)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: The Queen, American Express Companyn hakemuksesta

      Vastaaja: Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury

      Muut osapuolet: Diners Club International Limited, MasterCard Europe SA

      Tuomiolauselma

               1)

               Maksupalveluista sisämarkkinoilla, direktiivien 2002/65/EY, 2009/110/EY ja 2013/36/EU ja asetuksen (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta sekä direktiivin 2007/64/EY kumoamisesta 25.11.2015 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2015/2366 35 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohtaa on tulkittava siten, että kolmen osapuolen maksukorttijärjestelyltä, joka on tehnyt rinnakkaiskäyttösopimuksen rinnakkaiskäyttökumppanin kanssa, ei evätä tässä säännöksessä säädettyä pois sulkemisen etua eikä siihen siten sovelleta kyseisen direktiivin 35 artiklan 1 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia siinä tapauksessa, että tämä rinnakkaiskäyttökumppani ei ole maksupalveluntarjoaja eikä tarjoa maksupalveluja tässä järjestelyssä rinnakkaiskäyttötuotteiden osalta. Sitä vastoin kolmen osapuolen maksukorttijärjestelyltä, joka on hyödyntänyt asiamiestä maksupalvelujen tarjoamisessa, evätään tämä pois sulkemisen etu ja siihen sovelletaan siten mainitussa 35 artiklan 1 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia.

               2)

               Toisen ennakkoratkaisukysymyksen tarkastelussa ei ole ilmennyt mitään seikkaa, joka voisi vaikuttaa direktiivin 2015/2366 35 artiklan pätevyyteen.

      (1)  EUVL C 78, 13.3.2017.