title: Asia T-241/16: Kanne 13.5.2016 – El Corte Inglés v. EUIPO – WE Brand Sarl (EW)

text:
               11.7.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 251/40

         Kanne 13.5.2016 – El Corte Inglés v. EUIPO – WE Brand Sarl (EW)
   (Asia T-241/16)
   (2016/C 251/46)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: El Corte Inglés, SA (Madrid, Espanja) (edustaja: asianajaja J. Rivas Zurdo)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: WE Brand Sarl (Luxemburg, Luxemburg)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-kuviomerkki, jossa on sanaosa EW – Rekisteröintihakemus nro 12 326

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 11.2.2016 asiassa R 426/2015-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n ja muut kannetta vastustavat osapuolet korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-508/08: Kanne 20.11.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Maltan tasavalta

text:
               7.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/18

         Kanne 20.11.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Maltan tasavalta
   (Asia C-508/08)
   (2009/C 32/28)
   Oikeudenkäyntikieli: malta
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: J. Aquilina, K. Simonsson)

      Vastaaja: Maltan tasavalta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Maltan tasavalta ei ole noudattanut palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa 7.12.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3577/92 (1) ja erityisesti tämän asetuksen 1 ja 4 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on allekirjoittanut ilman edeltävää tarjouskilpailua 16.4.2004 julkista palvelua koskevan yksinoikeussopimuksen ”Gozo Channel Company Ltd” (GCCL) -yhtiön kanssa,

               —

               Maltan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Jotta Maltan viranomaiset voivat tehdä yksinoikeussopimuksen, joka koskee meriliikennepalveluja Maltan ja Gozon välillä, Maltan viranomaisten täytyy pystyä osoittamaan, että sopimus on tarpeellinen niiden julkisten palveluvelvoitteiden asettamiseksi, joita ne pitävät tarpeellisina asianmukaisen palvelun varmistamiseksi kyseisellä reitillä, ja että tämä sopimus on oikeasuhteinen tavoitellun päämäärän perusteella.
   Vaikka komissio myöntää aluksi, että tyydyttävä palvelu Maltan ja Gozon välillä on ehdottoman välttämätön, se toteaa toisaalta, että esillä olevassa asiassa Maltan viranomaiset eivät ole millään tavalla esittäneet näitä todisteita: siten ne eivät ole edes yrittäneet määrittää, ovatko yksityinen elinkeinonharjoittaja tai yksityiset elinkeinonharjoittajat valmiita huolehtimaan tästä palvelusta samoilla ehdoilla pelkästään kaupallisin perustein. Tämän lisäksi ne eivät ole osoittaneet, että GCCL:lle annettu yksinoikeus on asianmukainen ja oikeasuhteinen keino tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
   Lisäksi se, että tämä sopimus on tehty ilman mitään edeltävää yhteisön tarjouskilpailua, jonka tarkoituksena on varmistaa kaikkien asianomaisten elinkeinonharjoittajien syrjimätön pääsy markkinoille, on asetuksen (ETY) N:o 3577/92 vastaista.

      (1)  EYVL L 364, s. 7.


title: Asia C-274/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 18.5.2017 – Margarethe Yüce, Ali Yüce, Emin Yüce ja Emre Yüce v. TUIfly GmbH

text:
               24.7.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 239/32

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 18.5.2017 – Margarethe Yüce, Ali Yüce, Emin Yüce ja Emre Yüce v. TUIfly GmbH
   (Asia C-274/17)
   (2017/C 239/40)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Margarethe Yüce, Ali Yüce, Emin Yüce ja Emre Yüce

      Vastaaja: TUIfly GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko se, että lennon suorittamista varten merkittävä osa lentoliikenteen harjoittajan henkilöstöstä on poissa sairauden vuoksi, asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu poikkeuksellinen olosuhde? Jos tähän vastataan myöntävästi: Miten suuri poissaolo-osuuden on oltava, jotta tällaisen olosuhteen voitaisiin katsoa olevan olemassa?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi: Onko se, että lennon suorittamista varten merkittävä osa lentoliikenteen harjoittajan henkilöstöstä on spontaanisti poissa työoikeudellisesti ja työehtosopimusoikeudellisesti laittoman työn keskeytyksen (”villi lakko”) vuoksi asetuksen (EY) N:o 261/2004 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu poikkeuksellinen olosuhde? Jos toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Miten suuri poissaolo-osuuden on oltava, jotta tällaisen olosuhteen voitaisiin katsoa olevan olemassa?

               3)

               Jos ensimmäiseen tai toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Täytyykö poikkeuksellisen olosuhteen liittyä itse peruutettuun lentoon vai onko lentoliikenteen harjoittajalla oikeus laatia uusi lentoaikataulu taloudellisten seikkojen perusteella?

               4)

               Jos ensimmäiseen tai toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: Liittyykö vältettävyys poikkeukselliseen olosuhteeseen vai poikkeuksellisen olosuhteen seurauksiin?

      (1)  Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 261/2004 (EUVL 2004, L 46, s. 1).


title: Asia C-547/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (England and Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 1.12.2014 – Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Limited (PMI) ja British American Tobacco UK Limited (BAT) v. Secretary of State for Health

text:
               16.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka High Court of Justice (England and Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) (Yhdistynyt kuningaskunta) on esittänyt 1.12.2014 – Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Limited (PMI) ja British American Tobacco UK Limited (BAT) v. Secretary of State for Health
   (Asia C-547/14)
   (2015/C 056/09)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   High Court of Justice (England and Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Limited (PMI) ja British American Tobacco UK Limited (BAT)

      Vastaaja: Secretary of State for Health

      Muut osapuolet: Imperial Tobacco Limited, British American Tobacco UK Limited, JT International SA, Gallaher Limited, Tann UK Limited and Tannpapier GmbH, V. Mane Fils, Deutsche Benkert GmbH & Co. KG and Benkert UK Limited ja Joh. Wilh. Von Eicken GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Unionin tuomioistuimelle esitetään SEUT 267 artiklassa tarkoitetun ennakkoratkaisun antamista varten seuraavat direktiiviä 2014/40/EU (1) (jäljempänä direktiivi tai tupakkatuotedirektiivi) koskevat kysymykset:

      Oikeusperusta

               1.

               Onko direktiivi kokonaan tai osittain pätemätön, koska SEUT 114 artikla ei ole sille riittävä oikeusperusta? Tämä koskee erityisesti seuraavia seikkoja:

                           a)

                           Direktiivin 24 artiklan 2 kohdan osalta:

                                       i)

                                       missä määrin tässä kohdassa asianmukaisesti tulkittuna sallitaan jäsenvaltioiden ottaa käyttöön tiukempia vaatimuksia tupakkatuotteiden pakkausten standardointiin liittyvissä asioissa, ja

                                       ii)

                                       onko 24 artiklan 2 kohta tämän tulkinnan valossa pätemätön siksi, ettei SEUT 114 artikla ole sille riittävä oikeusperusta?

                           b)

                           Onko tupakkatuotedirektiivin 24 artiklan 3 kohta, jossa jäsenvaltioiden sallitaan kieltää tietty tupakkatuoteluokka tai siihen liittyvät tuotteet tietyissä tilanteissa, pätemätön siksi, ettei SEUT 114 artikla ole sille riittävä oikeusperusta?

                           c)

                           Ovatko seuraavat säännökset pätemättömiä siksi, ettei SEUT 114 artikla ole niille riittävä oikeusperusta:

                                       i)

                                       tupakkatuotedirektiivin II osaston II luvun säännökset, jotka liittyvät pakkauksiin ja pakkausmerkintöihin;

                                       ii)

                                       tupakkatuotedirektiivin 7 artikla siltä osin kuin siinä kielletään mentolisavukkeet ja tupakkatuotteet, joissa on tunnusomainen maku;

                                       iii)

                                       tupakkatuotedirektiivin 18 artikla, jossa jäsenvaltioiden sallitaan kieltää tupakkatuotteiden rajatylittävä etämyynti; ja

                                       iv)

                                       tupakkatuotedirektiivin 3 artiklan 4 kohta ja 4 artiklan 5 kohta, joissa komissiolle siirretään säädösvaltaa päästötasojen osalta?

      Oikeasuhteisuus ja perusoikeudet

               2.

               Tupakkatuotedirektiivin 13 artiklan osalta:

                           a)

                           kielletäänkö artiklassa sen asianmukaisen tulkinnan mukaan tupakkatuotteiden pakkauksissa olevat todenmukaiset ja ei-harhaanjohtavat toteamukset tupakkatuotteista; ja

                           b)

                           jos kielletään, onko artikla pätemätön siksi, että sillä loukataan suhteellisuusperiaatetta ja/tai rikotaan perusoikeuskirjan 11 artiklaa?

               3.

               Onko jokin seuraavista tupakkatuotedirektiivin säännöksistä pätemätön tai ovatko ne kaikki pätemättömiä siksi, että niillä loukataan suhteellisuusperiaatetta:

                           a)

                           7 artiklan 1 ja 7 kohta siltä osin kuin niissä kielletään sellaisten tupakkatuotteiden saattaminen markkinoille, joiden tunnusomainen maku on mentoli tai jotka sisältävät makuaineita jossain komponentissa;

                           b)

                           8 artiklan 3 kohta, 9 artiklan 3 kohta, 10 artiklan 1 kohdan g alakohta ja 14 artikla siltä osin kuin niissä asetetaan erilaisia pakkausten standardisointia koskevia vaatimuksia; ja

                           c)

                           10 artiklan 1 kohdan a ja c alakohta siltä osin kuin niissä edellytetään, että terveysvaroitukset kattavat 65 prosenttia vähittäismyyntipakkauksen ja mahdollisen myyntipäällyksen etu- ja takapuolen ulkopinnasta?

      Säädösvallan siirto / Täytäntöönpano

               4.

               Onko jokin seuraavista tupakkatuotedirektiivin säännöksistä pätemätön tai ovatko ne kaikki pätemättömiä siksi, että niillä rikotaan SEUT 290 artiklaa:

                           a)

                           3 artiklan 2 ja 4 kohta, jotka koskevat enimmäispäästötasoja;

                           b)

                           4 artiklan 5 kohta, joka koskee päästöjen mittausmenetelmiä;

                           c)

                           7 artiklan 5, 11 ja 12 kohta, jotka koskevat ainesosien sääntelyä;

                           d)

                           9 artiklan 5 kohta, 10 artiklan 1 kohdan f alakohta ja 3 kohta, 11 artiklan 6 kohta, 12 artiklan 3 kohta ja 20 artiklan 12 kohta, jotka koskevat terveysvaroituksia;

                           e)

                           20 artiklan 11 kohta, joka koskee sähkösavukkeiden ja/tai täytettävien säiliöiden kieltämistä; ja/tai

                           f)

                           15 artiklan 12 kohta, joka koskee tiedontallennussopimuksia?

               5.

               Ovatko tupakkatuotedirektiivin 3 artiklan 4 kohta ja 4 artiklan 5 kohta pätemättömiä, koska niillä loukataan oikeusvarmuuden periaatetta ja/tai koska niissä siirretään kielletyllä tavalla valtaa ulkopuolisille elimille, joihin ei sovelleta unionin oikeudessa edellytettyjä menettelyllisiä takeita?

               6.

               Onko jokin seuraavista tupakkatuotedirektiivin säännöksistä pätemätön tai ovatko ne kaikki pätemättömiä siksi, että niillä rikotaan SEUT 291 artiklaa:

                           a)

                           6 artiklan 1 kohta, joka koskee ilmoitusvelvollisuuksia;

                           b)

                           7 artiklan 2–4 ja 10 kohta, jotka koskevat tupakkatuotteiden kieltämiseen tietyissä tilanteissa liittyviä täytäntöönpanosäädöksiä; ja/tai

                           c)

                           9 artiklan 6 kohta ja 10 artiklan 4 kohta, jotka koskevat terveysvaroituksia?

      Toissijaisuus

               7.

               Onko tupakkatuotedirektiivi ja ovatko erityisesti sen 7 artikla, 8 artiklan 3 kohta, 9 artiklan 3 kohta, 10 artiklan 1 kohdan g alakohta, 13 artikla ja 14 artikla pätemättömiä siksi, etteivät ne ole toissijaisuusperiaatteen mukaisia?

      (1)  Tupakkatuotteiden ja vastaavien tuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä sekä direktiivin 2001/37/EY kumoamisesta 3.4.2014 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2014/40/EU (EUVL L 127, s. 1).


title: Tuomioistuimen tuomio, annettu 11 päivänä joulukuuta 2012 , asiassa E-2/12 – HOB-vín ehf. v. Islannin valtion alkoholi- ja tupakkayhtiö (ÁTVR) (Tavaroiden vapaa liikkuvuus – Direktiivi 2000/13/EY – Soveltamisalaan kuuluvat tuotteet – Elintarvikkeiden merkinnät – Harhaanjohtavat merkinnät – Kansallisen toimenpiteen jättäminen ilmoittamatta Eftan valvontaviranomaiselle – Perustelut – Valtion vastuu)

text:
               25.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/33

         TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   annettu 11 päivänä joulukuuta 2012,
   asiassa E-2/12
   HOB-vín ehf. v. Islannin valtion alkoholi- ja tupakkayhtiö (ÁTVR)
   (Tavaroiden vapaa liikkuvuus – Direktiivi 2000/13/EY – Soveltamisalaan kuuluvat tuotteet – Elintarvikkeiden merkinnät – Harhaanjohtavat merkinnät – Kansallisen toimenpiteen jättäminen ilmoittamatta Eftan valvontaviranomaiselle – Perustelut – Valtion vastuu)
   2013/C 118/09
   Asiassa E-2/12, HOB-vín ehf. v. Islannin valtion alkoholi- ja tupakkayhtiö (ÁTVR), Reykjavikin käräjäoikeus (Héraðsdómur Reykjavíkur) on esittänyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle PYYNNÖN, joka koskee niiden kansallisten sääntöjen yhteensopivuutta ETA-sopimuksen kanssa, joiden mukaan alkoholin vähittäismyynnistä vastaava valtion monopoli voi tietyin edellytyksin kieltäytyä ottamasta myytäväkseen alkoholijuomia, jotka on valmistettu laillisesti ja joita myydään laillisesti toisessa ETA-valtiossa. Tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Páll Hreinsson (tuomari), antoi 11 päivänä joulukuuta 2012 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1.

               Myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY 18 artiklassa kielletään tuotevalintasääntöjen 5.10 artiklan kaltaiset säännöt. Kyseisellä säännöllä ÁTVR kieltäytyy myymästä alkoholijuomia, jotka on tuotettu ja joita pidetään kaupan laillisesti toisessa ETA-valtiossa, sillä perusteella, että tuotteiden merkinnöissä on johdattelevia tai epäolennaisia tietoja.
               Sillä ei ole merkitystä, sovelletaanko tuotevalintasääntöjä samalla tavoin kotimaisiin ja ulkomaisiin tuotteisiin.

               2.

               Kansallista sääntöä, kuten alkoholin kaupallista tuotantoa, tuontia ja tukkukauppaa koskevan Islannin asetuksen N:o 828/2005 8 artikla, jonka mukaan pakkauksissa, jotka sisältävät juomia, joiden alkoholipitoisuus on yli 1,2 tilavuusprosenttia, on todettava todellista alkoholipitoisuutta ilmoittamatta, että juoma on alkoholipitoinen, ei voida pitää tehokkaana, eikä voida sallia, että siitä aiheutuisi rasitteita yksilöille ja talouden toimijoille, jos se on hyväksytty ottamatta huomioon direktiivin 2000/13/EY 19 artiklassa säädettyä menettelyä.

               3.

               Yksilöt ja talouden toimijat, joille on aiheutunut vahinkoa direktiivin 2000/13/EY virheellistä soveltamisesta, voivat saattaa valtion vastuuseen ETA-oikeuden rikkomisesta tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen vetoamalla.
               Ensimmäisessä kysymyksessä kuvaillun kansallisen toimenpiteen kaltaisen toimenpiteen aiheuttama vahinko on valtion vastuulla, jos kansallinen tuomioistuin toteaa, että kansallisen lainsäädännön tai hallinnollisen määräyksen soveltaminen rikkoo riittävän vakavasti ETA-oikeutta ja valtiolla olevan velvoitteen täyttämättä jättämisen ja vahinkoa kärsineelle osapuolelle aiheutuneen vahingon välillä on suora syy-yhteys.
               ETA-oikeuden rikkominen on riittävän vakavaa, jos vahinko johtuu sellaisesta kansallisesta toimenpiteestä kuin toisessa kysymyksessä kuvailtu toimenpide ja jos kansallista lainsäädäntöä tai hallinnollista määräystä ei voida pitää tehokkaana, koska siitä ei ole ilmoitettu direktiivin 2000/13/EY 19 artiklan mukaisesti. Tällainen rikkominen on valtion vastuulla, jos kansallinen tuomioistuin toteaa, että valtiolla olevan velvoitteen täyttämättä jättämisen ja vahinkoa kärsineelle osapuolelle aiheutuneen vahingon välillä on suora syy-yhteys.


title: Asia F-22/12: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 12.12.2013 — Hall v. komissio ja CEPOL (Henkilöstö — Palkkaus — Perheavustukset — Huollettavana olevaa lasta koskeva lisä — Koulutuslisä — Kantajan puolison lapset, jotka eivät asu parin kotipaikassa — Myöntämisedellytykset)

text:
               8.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 39/28

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 12.12.2013 — Hall v. komissio ja CEPOL
   (Asia F-22/12) (1)

   (Henkilöstö - Palkkaus - Perheavustukset - Huollettavana olevaa lasta koskeva lisä - Koulutuslisä - Kantajan puolison lapset, jotka eivät asu parin kotipaikassa - Myöntämisedellytykset)
   2014/C 39/50
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Mark Hall (Petersfield, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajajat L. Levi ja M. Vandenbussche)

      Vastaajat: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja D. Martin) ja Euroopan poliisiakatemia (CEPOL) (asiamies: F. Bánfi)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus niiden päätösten kumoamiseksi, joilla hylättiin kantajan hakemus siitä, että hänelle myönnetään hänen puolisonsa kolmen lapsen osalta huollettavana olevaa lasta koskeva lisä ja koulutuslisä siltä ajalta, jolloin nämä asuivat vielä Filippiineillä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta siltä osin kuin se on nostettu Euroopan poliisiakatemiaa vastaan.

               2)

               Euroopan komission 25.3.2011 tekemä implisiittinen päätös ja 11.7.2011 tekemä nimenomainen päätös hylätä hakemus huollettavana olevaa lasta koskevan lisän ja koulutuslisän myöntämisestä Mark Hallin puolison kolmelle lapselle siltä ajalta, jolloin nämä asuivat vielä Filippiineillä, kumotaan.

               3)

               Euroopan komissiota vastaan nostettu kanne hylätään muilta osin.

               4)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Mark Hallin oikeudenkäyntikulut.

               5)

               Mark Hall velvoitetaan korvaamaan Euroopan poliisiakatemian oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 138, 12.5.2012, s. 35.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys, (viides jaosto) 16 päivänä joulukuuta 2004, asiassa C-222/03 P, Associazione Produttori Olivicoli Laziali (APOL) ja Associazione Italiana Produttori Olivicoli (AIPO) vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Muutoksenhaku — EMOTR — Maataloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantaminen — Oliiviöljyn varastoimista, jalostamista ja kaupan pitämistä koskevan laitoksen rakentamishanke — Suhteellisuusperiaate — Ylivoimainen este — Puolustautumisoikeudet)

text:
               16.4.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 93/4

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
   (viides jaosto)
   16 päivänä joulukuuta 2004,
   asiassa C-222/03 P, Associazione Produttori Olivicoli Laziali (APOL) ja Associazione Italiana Produttori Olivicoli (AIPO) vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Muutoksenhaku - EMOTR - Maataloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten parantaminen - Oliiviöljyn varastoimista, jalostamista ja kaupan pitämistä koskevan laitoksen rakentamishanke - Suhteellisuusperiaate - Ylivoimainen este - Puolustautumisoikeudet)
   (2005/C 93/07)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asiassa C-222/03 P, jossa on kyse yhteisöjen tuomioistuimen perussäännön 56 artiklaan perustuvasta valituksesta, joka on pantu vireille 21.5.2003, Associazione Produttori Olivicoli Laziali (APOL) ja Associazione Italiana Produttori Olivicoli (AIPO) (edustajinaan asianajajat E. Cappelli, P. De Caterini ja A. Bandini), vastapuolena: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään L. Visaggio ja C. Cattabriga, avustajinaan asianajaja M. Moretto), yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja R. Silva de Lapuerta sekä tuomarit C. Gulmann ja J. Klučka (esittelevä tuomari), julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: R. Grass, on antanut 16.12.2004 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Associazione Produttori Olivicoli Laziali ja Associazione Italiana Produttori Olivicoli velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 171, 19.7.2003.


title: Asia T-290/06: Kanne 9.10.2006 — Italia v. komissio

text:
               16.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 310/21

         Kanne 9.10.2006 — Italia v. komissio
   (Asia T-290/06)
   (2006/C 310/42)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantajat: Italian tasavalta (asiamies: Avvocato dello Stato P. Gentili)

      Vastaajat: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               On kumottava 27.7.2006 päivätty Euroopan yhteisöjen komission muistio nro 06863, Aluepolitiikan pääosasto — Ohjelmat ja hankkeet Kyproksella, Kreikassa, Unkarissa, Italiassa, Maltalla ja Alankomaissa, joka koskee komission suorittamia maksuja, jotka eroavat vaadituista määristä. Viite Programma POR Puglia (N. CCI 1999 IT 161 PO 009)

               —

               On kumottava 3.8.2006 päivätty Euroopan yhteisöjen komission muistio nro 07231 — Aluepolitiikan pääosasto — Ohjelmat ja hankkeet Kyproksella, Kreikassa, Unkarissa, Italiassa, Maltalla ja Alankomaissa, joka koskee komission suorittamia maksuja, jotka eroavat vaadituista määristä. Viite DOCUP Toscana Ob. 2 (N. CCI 2000 IT 162 DO 001)

               —

               On kumottava 3.8.2006 päivätty Euroopan yhteisöjen komission muistio nro 07248, Aluepolitiikan pääosasto — Ohjelmat ja hankkeet Kyproksella, Kreikassa, Unkarissa, Italiassa, Maltalla ja Alankomaissa, joka koskee väliaikaisten menojen todistamista ja selvittämistä ja maksuvaatimusta. Viite DOCUP Veneto Ob. 2 2000–2006 (N. CCI 2000 IT 162 DO 005)

               —

               On kumottava 10.8.2006 päivätty Euroopan yhteisöjen komission muistio nro 07473, Aluepolitiikan pääosasto — Ohjelmat ja hankkeet Kyproksella, Kreikassa, Unkarissa, Italiassa, Maltalla ja Alankomaissa, joka koskee komission suorittamia maksuja, jotka eroavat vaadituista määristä. PON Sviluppo Imprenditoriale Locale 2000–2006 (N. CCI 1999 IT 161 PO 002).

               —

               On kumottava 22.8.2006 päivätty Euroopan yhteisöjen komission muistio nro 07755, Aluepolitiikan pääosasto — Ohjelmat ja hankkeet Kyproksella, Kreikassa, Unkarissa, Italiassa, Maltalla ja Alankomaissa, joka koskee komission suorittamia maksuja, jotka eroavat vaadituista määristä. Viite POR Campania 2000–2006 (N: CCI 1999 IT 161 PO 007)

               —

               On kumottava 23.8.2006 päivätty Euroopan yhteisöjen komission muistio nro 07768 — Aluepolitiikan pääosasto — Ohjelmat ja hankkeet Kyproksella, Kreikassa, Unkarissa, Italiassa, Maltalla ja Alankomaissa, joka koskee komission suorittamia maksuja, jotka eroavat vaadituista määristä. Viite POR Campania 2000–2006 (N. CCI 1999 IT 161 PO 007)

               —

               On kumottava 20.9.2006 päivätty Euroopan yhteisöjen komission muistio nro 08861 — Aluepolitiikan pääosasto — Ohjelmat ja hankkeet Kyproksella, Kreikassa, Unkarissa, Italiassa, Maltalla ja Alankomaissa ja joka koskee komission suorittamia maksuja, jotka eroavat vaadituista määristä. Viite Programma POR Sardinia 2000–2006 (N. CCI 1999 IT 161 PO 010).

               —

               On kumottava kaikki näihin muistioihin liittyvät ja niitä edeltävät toimet ja Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perusteet ovat samat kuin asiassa T-345/04 (1), Italian tasavalta vastaan komissio, esitetyt.

      (1)  EUVL C 262, 23.10.2004, s. 55.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys, (neljäs jaosto) 21 päivänä kesäkuuta 2005, yhdistetyissä asioissa C-162/03, C-185/03, C-44/04, C-45/04, C-223/04, C-224/04, C-271/04 ja C-272/04 (Tribunale di Milanon esittämät ennakkoratkaisupyynnöt): Azienda Agricola Balconi (ex Guido) vastaan Regione Lombardia ym. ja Azienda Agricola Schnabl Rosa ym. vastaan Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura ym. (Maito ja maitotuotteet — Maidon lisämaksu — Asetukset (ETY) N:o 856/84 ja 3950/92 — Viitemäärä — Asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95 — Hallinnolliset seuraamukset — Edellytykset)

text:
               3.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/22

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
   (neljäs jaosto)
   21 päivänä kesäkuuta 2005,
   yhdistetyissä asioissa C-162/03, C-185/03, C-44/04, C-45/04, C-223/04, C-224/04, C-271/04 ja C-272/04 (Tribunale di Milanon esittämät ennakkoratkaisupyynnöt): Azienda Agricola Balconi (ex Guido) vastaan Regione Lombardia ym. ja Azienda Agricola Schnabl Rosa ym. vastaan Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura ym. (1)

   (Maito ja maitotuotteet - Maidon lisämaksu - Asetukset (ETY) N:o 856/84 ja 3950/92 - Viitemäärä - Asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95 - Hallinnolliset seuraamukset - Edellytykset)
   (2005/C 217/43)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Yhdistetyissä asioissa C-162/03, C-185/03, C-44/04, C-45/04, C-223/04, C-224/04, C-271/04 ja C-272/04, joissa on kyse EY 234 artiklaan perustuvista ennakkoratkaisupyynnöistä, jotka ovat esittäneet Tribunale di Milano (Italia) (C-162/03), 21.2.2003 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 7.4.2003, Tribunale di Tolmezzo (Italia) (C-185/03, C-271/04 ja C-272/04), 16.4.2003 ja 16.6.2004 tekemillään päätöksillä, joista 16.4.2003 tehty päätös on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 5.5.2003 ja 16.6.2004 tehty päätös 25.6.2004, ja Tribunale di Gorizia (Italia) (C-44/04, C-45/04, C-223/04 ja C-224/04), 18.12.2003 ja 7.4.2004 tekemillään päätöksillä, joista 18.12.2003 tehty päätös on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 4.2.2004 ja 7.4.2004 tehty päätös 28.5.2004, saadakseen ennakkoratkaisut asiassa Azienda Agricola Balconi Andrea (ex Guido) (C-162/03) vastaan Regione Lombardia, asiassa Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA) ja Azienda Agricola Schnabl Rosa (C-185/03), asioissa Azienda Agricola Bogar Roberto e Andrea (C-44/04 ja C-224/04), asiassa Azienda Agricola Bressan Aldo (C-45/04 ja C-223/04), asiassa Azienda Agricola Di Doi Elena (C-271/04), asiassa Azienda Agricola Piemonte Franco (C-272/04) vastaan Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura (AGEA), Cospalat FVG, yhteisöjen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja K. Lenaerts sekä tuomarit N. Colneric (esittelevä tuomari) ja M. Ilešič, julkisasiamies: C. Stix-Hackl, kirjaaja: R. Grass, on 21.6.2005 antanut määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
   Lisämaksu, josta säädetään maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 27 päivänä kesäkuuta 1968 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 804/68 5 c artiklassa, sellaisena kuin se on 31.3.1984 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 856/84 1 artiklan mukaan, ja maito- ja maitotuotealan lisämaksusta 28.12.1992 annetun asetuksen (ETY) N:o 3950/92 1—4 artiklassa, ei ole luonteeltaan Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 5 artiklassa tarkoitettu hallinnollinen seuraamus.

      (1)  EUVL C 135, 7.6.2003.

      EUVL C 146, 21.6.2003.

      EUVL C 85, 3.4.2004.

      EUVL C 228, 11.9.2004.

      EUVL C 201, 7.8.2004.


title: Asian C-156/99 poistaminen rekisteristä

text:
C 247/28              FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   26.8.2000
         Asian C-405/99 (1) poistaminen rekisteristä                        Asian C-417/98 (1) poistaminen rekisteristä
                       (2000/C 247/43)                                                     (2000/C 247/47)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 4.4.2000            Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 10.5.2000
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-     antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-405/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan             tu asia C-417/98 P, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
Belgian kuningaskunta.                                             Primex Produkte Import-Export GmbH & Co. KG, Gebr. Kruse
                                                                   GmbH ja Interporc Im- und Export GmbH.
(1) EYVL C 20, 22.1.2000.
                                                                   (1) EYVL C 1, 4.1.1999.
         Asian C-426/99 (1) poistaminen rekisteristä
                       (2000/C 247/44)                                      Asian C-156/99 (1) poistaminen rekisteristä
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 6.4.2000                                    (2000/C 247/48)
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-426/99 (Oberlandesgericht Düsseldorfin esittämä          Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 10.5.2000
ennakkoratkaisupyyntö), Connaught Laboratories Inc. vastaan        antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
SmithKline Beecham Pharma GmbH ja SmithKline Beecham               tu asia C-156/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
Biologicals Manufacturing SA.                                      Ranskan tasavalta.
(1) EYVL C 34, 5.2.2000.                                           (1) EYVL C 226, 7.8.1999.
         Asian C-355/99 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                            Asian C-168/99 (1) poistaminen rekisteristä
                       (2000/C 247/45)
                                                                                (2000/C 247/49)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 7.4.2000
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-     Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 11.5.2000
tu asia C-355/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan             antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
Irlanti.                                                           tu asia C-168/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                   Espanjan kuningaskunta.
(1) EYVL C 352, 4.12.1999.
                                                                   (1) EYVL C 204, 17.7.1999.
         Asian C-412/99 (1) poistaminen rekisteristä
                       (2000/C 247/46)                                      Asian C-229/99 (1) poistaminen rekisteristä
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 18.4.2000                                   (2000/C 247/50)
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-412/99, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan             Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen ensimmäisen jaoston
Itävallan tasavalta.                                               puheenjohtajan 15.5.2000 antamalla määräyksellä tuomiois-
                                                                   tuimen rekisteristä on poistettu asia C-229/99, Euroopan
(1) EYVL C 79, 18.3.2000.                                          yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta.
                                                                   (1) EYVL C 226, 7.8.1999.


title: Asia C-296/16 P: Valitus, jonka Dextro Energy GmbH & Co. KG on tehnyt 25.5.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-100/15, Dextro Energy v. komissio, 16.3.2016 antamasta tuomiosta

text:
               8.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 287/14

         Valitus, jonka Dextro Energy GmbH & Co. KG on tehnyt 25.5.2016 unionin yleisen tuomioistuimen (viides jaosto) asiassa T-100/15, Dextro Energy v. komissio, 16.3.2016 antamasta tuomiosta
   (Asia C-296/16 P)
   (2016/C 287/18)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Dextro Energy GmbH & Co. KG (edustajat: M. Hagenmeyer ja T. Teufer, Rechtsanwälte)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen 16.3.2016 antama tuomio asiassa T-100/15 on kumottava kokonaisuudessaan.
               Valituksen hyväksymisen seuraukseksi vaaditaan, että ensimmäisessä oikeusasteessa esitetyt vaatimukset hyväksytään kokonaisuudessaan, eli

                           1.

                           muiden kuin sairauden riskin vähentämiseen ja lasten kehitykseen ja terveyteen viittaavien elintarvikkeita koskevien tiettyjen terveysväitteiden hyväksynnän epäämisestä 6.1.2015 annettu komission asetus (EU) 2015/8 (1) on kumottava

                           2.

                           vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja väittää ensinnäkin, että unionin yleinen tuomioistuin on käyttänyt virheellistä arviointiperustetta:
   Katsoessaan, että ”hyvin monitahoisia tieteellisiä ja teknisiä tosiseikkoja” koskevissa asioissa vastaajan harkintavallan käyttöä valvotaan vain siltä osin, ettei harkintavaltaa ole käytetty väärin, unionin yleinen tuomioistuin on jo edeltä käsin luopunut suuresta osasta sellaista harkintavallan käytön valvontaa, josta unionin yleisen tuomioistuimen ja unionin tuomioistuimen on kuitenkin todellisuudessa huolehdittava. Unionin yleisen tuomioistuimen ja unionin tuomioistuimen tehtävä ei rajoitu pelkästään sen valvomiseen, ettei vastaaja käytä harkintavaltaansa väärin. Sen sijaan tuomioistuimet voivat tutkia ja niiden on tutkittava, onko vastaaja tulkinnut Euroopan unionin lainsäätäjän asetuksen (EY) N:o 1924/2006 18 artiklan 4 kohdassa antamia ohjeita asianmukaisesti ja onko se tällöin käyttänyt harkintavaltaansa oikein. Tuomioistuinvalvontaan on myös sisällytettävä kaikenlaiset virheet harkintavallan käyttämisessä. Näin ei ole tapahtunut, koska ”muut tarkasteltavana olevaan kysymykseen vaikuttavat aiheelliset seikat” on painotettu ja arvotettu virheellisesti.
   Valittaja väittää lisäksi, että asetuksen (EY) N:o 1924/2006 18 artiklan 4 kohtaa on rikottu, ja vetoaa tässä yhteydessä kolmeen valitusperusteeseen:
   Ensinnäkin oikeusriidan kohteena olevien terveysväitteiden hyväksynnän epääminen johtuu vastaajan tekemästä harkintavirheestä. Tämä ilmenee aivan aluksi asetuksen (EY) N:o 1924/2006 18 artiklan 4 kohdassa säädetystä asiaan vaikuttavien aiheellisten seikkojen hierarkkisesta järjestyksestä. Jonkin asiaan vaikuttavan aiheellisen seikan ottaminen huomioon jollakin mahdollisista tavoista ei voi olla peruste asiallisesti paikkansa pitävien ja tieteellisesti riittävästi osoitettujen terveysväitteiden hyväksynnän epäämiselle. Valittaja katsoo, että asetuksen johdanto-osan 17 perustelukappaleen mukaan ne eivät voi olla ”tärkein näkökohta” hyväksyntää koskevassa ratkaisussa. Terveysväitteiden yhteydessä on otettava huomioon tärkeimpänä näkökohtana tieteellinen näyttö. Tämä painotus ilmenee myös asetuksen (EY) N:o 1924/2006 18 artiklan 4 kohdasta. Viranomaisen lausunto mainitaan siinä ensimmäiseksi.
   Toiseksi vastaaja on käyttänyt asetuksen (EY) N:o 1924/2006 18 artiklan 4 kohdan mukaista harkintavaltaansa virheellisesti myös sen vuoksi, että se on perusteettomasti olettanut, että kantajan väitteet saattaisivat välittää ”ristiriitaisen ja hämmentävän viestin kuluttajille”. Viittaaminen glukoosin todistettuihin vaikutuksiin ei merkitse sitä, että sokeria olisi nautittava tai että sen nauttimista olisi varsinkaan lisättävä, eikä myöskään sitä, etteivät kolmannet tahot olisi suositelleet sokerin nauttimisen vähentämistä. Näin ollen kyse ei voi olla ristiriidasta – varsinkaan silloin, kun kyse on hakemuksissa konkreettisesti mainitusta terveestä hyvän kestävyyskunnon omaavasta mies- ja naispuolisesta aktiiviväestöstä.
   Kolmanneksi vastaaja on tehnyt asetuksen (EY) N:o 1924/2006 18 artiklan 4 kohtaan liittyvän arviointivirheen myös siinä, että se on perusteettomasti olettanut, että kantajan väitteet ovat moniselitteisiä ja harhaanjohtavia. Huolellisen keskivertokuluttajan johtaminen harhaan edellyttäisi sitä, että kantajan terveysväitteet olisivat petoksellisia. Asia ei missään tapauksessa ole niin.
   Valittaja väittää vielä, että suhteellisuusperiaatetta on loukattu:
   Se, että vastaaja on evännyt kantajan terveysväitteiden hyväksynnän, loukkaa suhteellisuusperiaatetta. Vastaaja on Euroopan unionin toimielimenä sidottu SEU 5 artiklan 4 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuun suhteellisuusperiaatteeseen harkintavaltansa käyttämisessä. Jos ravitsemusta ja terveyttä koskevat yleisesti hyväksytyt periaatteet ovat kantajan terveysväitteiden hyväksynnän epäämisen ainoa peruste siten, ettei yksittäistapaukseen liittyviä konkreettisia seikkoja oteta riittävästi huomioon, tämä merkitsee tällöin suhteellisuusperiaatteen loukkaamista. Yleiset periaatteet eivät nimittäin edellytä konkreettisessa tapauksessa sitä, että kantajan hakemukset olisi välttämättä hylättävä, vaan antavat ainoastaan aiheen erityisten käyttöedellytysten tai pakkausmerkintöjä koskevien vaatimusten asettamiseen vähemmän rajoittavina toimenpiteinä. Lisäksi pätee seuraava: Hyväksynnän epäämisellä aikaansaatu asiallisesti paikkansa pitävien ja tieteellisesti riittävästi osoitettujen terveysväitteiden rajoittamaton täyskielto ei ole myöskään ravitsemus- ja terveysnäkökohtien kannalta asianmukainen toimenpide kuluttajansuojan korkean tason saavuttamiseksi.
   Valittaja väittää lopuksi, että yhdenvertaisen kohtelun periaatetta on loukattu:
   Hakemuksissa tarkoitettujen terveysväitteiden hyväksynnän epääminen loukkaa yhtä ilmeisesti myös yhdenvertaisen kohtelun periaatetta. Tähän tapaukseen rinnastettavissa tapauksissa vastaaja menettelee hyväksynnöissä eri tavalla, vaikkei erilaiseen kohteluun ole asiallisia perusteita.

      (1)  EUVL 2015, L 3, s. 6.


title: Asia C-300/12: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 16.1.2014 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Finanzamt Düsseldorf-Mitte v. Ibero Tours GmbH (Arvonlisävero — Matkatoimistojen liiketoimet — Alennusten myöntäminen matkustajille — Välittäjän toiminnan yhteydessä suoritettujen palvelujen veron perusteen määrittäminen)

text:
               22.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 85/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 16.1.2014 (Bundesfinanzhofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Finanzamt Düsseldorf-Mitte v. Ibero Tours GmbH
   (Asia C-300/12) (1)

   (Arvonlisävero - Matkatoimistojen liiketoimet - Alennusten myöntäminen matkustajille - Välittäjän toiminnan yhteydessä suoritettujen palvelujen veron perusteen määrittäminen)
   2014/C 85/07
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Finanzamt Düsseldorf-Mitte

      Vastaaja: Ibero Tours GmbH

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesfinanzhof — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1997 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 11 artiklan C kohdan 1 alakohdan ja 26 artiklan tulkinta — Matkatoimistojen liiketoimet — Alennuksen myöntäminen matkustajille, mikä johtaa matkatoimiston palkkion pienenemiseen — Välityspalvelun veron perusteen määrittäminen

      Tuomiolauselma

   Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17.5.1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY säännöksiä on tulkittava siten, että asiassa C-317/94, Elida Gibbs, 24.10.1996 annetussa tuomiossa määriteltyjä periaatteita, jotka koskevat arvonlisäveron perusteen määrittämistä, ei sovelleta silloin, kun välittäjänä toimiva matkatoimisto myöntää loppukuluttajalle omasta aloitteestaan ja omalla kustannuksellaan alennuksen turistimatkojen järjestäjän pääasiallisen suorituksen hinnasta.

      (1)  EUVL C 287, 22.9.2012.


title: Pretura Circondariale di Roman (Tivolin jaosto) 8.11.1995 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö rikosasiassa Giuseppe Tancredia vastaan (Asia C-363/95)

text:
N:o C 16/8             FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       20.1.96
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat               ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei perustellut kaik
samat kuin asiassa C-360/95 ( 2 ); täytäntöönpanemista kos            kia johtopäätöksiään, eikä se tutkinut lainkaan yhtä valit
keva määräaika päättyi 31.12.1993 .                                    tajan väitteistä .
(>) EYVL N:o L 228 , 11.8.1992 , s . 1                                 Valittajien muutoksenhaku koskee erityisesti ensimmäisen
( 2 ) Ks . tämän Euroopan yhteisöjen virallisen lehden s. 7            oikeusasteen tuomioistuimen tuomiossa esittettyjen tosi
                                                                       seikkojen osalta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
                                                                       tässä yhteydessä tekemiä oikeudellisia virheitä eli johtopää
                                                                       tösten selvää sisällöllistä epätarkkuutta , todistusaineiston
                                                                       väärinkäyttöä , sekä todistustaakkaan liittyvien sääntöjen ja
                                                                       periaatteiden noudattamatta jättämistä .
1 ) Blackspur DIY Ltd:n, 2 ) Steven Kellarin, 3 ) J. M. A.
Glancyn ja 4 )' Ronald Cohenin 27.11.1995 tekemä valitus               Valittajien mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomio                   men tuomio perustui syy-yhteyden tutkimisessa tapahtu
istuimen ensimmäisen ( laajennetun ) jaoston 18.9.1995                 neeseen perustavanlaatuiseen oikeudelliseen virheeseen ( tai
antamasta tuomiosta asiassa T-168/94 ( 1 ), 1 ) Blackspur              virheisiin ).
DIY Ltd, 2 ) Steven Kellar, 3 ) J. M. A. Glancy ja 4 ) Ronald
            Cohen vastaan Euroopan unionin neuvosto
                                                                       C ) EYVL N:o C 286 , 28.10.1995 , s . 13
                       ( Asia C-362/95 P)
                           ( 96/C 16/ 16 )
1 ) Blackspur DIY Ltd, 2 ) Steven Kellar, 3 ) J. M. A. Glancy ja
4 ) Ronald Cohen ovat valittaneet 27.11.1 995 Euroopan
yhteisöjen tuomioistuimelle Euroopan yhteisöjen ensimmäi              Pretura Circondariale di Roman (Tivolin jaosto ) 8.11.1995
sen oikeusasteen tuomioistuimen ensimmäisen ( laajenne                tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
tun ) jaoston 18.9.1995 antamasta tuomiosta asiassa T                           rikosasiassa Giuseppe Tancredia vastaan
168/94 , 1 ) Blackspur DIY Ltd, 2 ) Steven Kellar, 3 ) J. M. A.                                (Asia C-363/95 )
Glancy ja 4 ) Ronald Cohen vastaan Euroopan unionin                                              ( 96/C 16/17 )
neuvosto . Valittajien edustaja on K. P. E. Lasok, QC, ja
hänen avustajanaan toimii Charles Khan, Solicitors Berg &             Pretura Circondariale di Roma (Tivolin jaosto ) on
Co ., prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Maria              8.11.1995 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut
Dennewald, 12 avenue de la Porte Neuve, Luxembourg.                    Euroopan       yhteisöjen      tuomioistuimen     kirjaamoon
                                                                       27.11.1995 , pyytänyt yhteisöjen tuomioistuimelta ennak
Valittajat vaativat, että yhteisöjen tuomioistuin                     koratkaisua rikosasiassa Giuseppe Tancredia vastaan
                                                                       samoihin kysymyksiin kuin yhdistetyissä asioissa C-58/95
a ) kumoaa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomio                ym (').
      istuimen antaman tuomion ,
b ) palauttaa asian yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                (!) Ks . EYVL N:o C 119 , 13.5.1995 , s . 6
      tuomioistuimen käsiteltäväksi,
c ) velvoittaa neuvoston ja komission maksamaan valitta
      jan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                   Finanzgericht Hamburgin 22.9.1995 ja 27.9.1995 tekemil
                                                                       lään päätöksillä esittämä ennakkoratkaisupyyntö hallinto
Valittajat väittävät, että yhteisöjen ensimmäisen oikeus              riita-asioissa T. Port GmbH & Co. vastaan Hauptzollamt
asteen tuomioistuimen antama tuomio on oikeudellisesti                                         Hamburg-Jonas
virheellinen . Valittajat katsovat, että tuomiota annettaessa                          ( Asiat C-364/95 ja C-365/95 )
on loukattu heidän oikeuttaan oikeudenmukaiseen oikeu
                                                                                ( 96/C 16/18 )
denkäyntiin, sellaisena kuin se on määritelty ihmisoikeuk
sien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuk
sen 6 artiklassa, sekä puolustuksen oikeuksia ja yhteisön              Finanzgericht Hamburgin yhteinen jaosto vapaa- ja hansa
oikeuden yleisiä periaatteita .                                        kaupunki Hampurin, Ala-Saksin ja Schleswig-Holsteinin
                                                                       osavaltioita varten ( IV jaosto ) pyytää 22.9.1 995 ja
Valittajat väittävät, että he eivät saaneet oikeudenmukaista           27.9.1995 tekemillään päätöksillä, jotka ovat saapuneet
oikeudenkäyntiä seuraavista syistä: ensimmäisen oikeus                Euroopan       yhteisöjen      tuomioistuimen     kirjaamoon
asteen tuomioistuimen antamassa tuomiossa on tehty vääriä              16.11.1995 , yhteisöjen tuomioistuimelta hallintoriita
johtopäätöksiä ( suggestio falsi ), eikä siinä ole otettu              asioissa T. Port GmbH & Co . vastaan Hauptzollamt Ham
huomioon tiettyjä tosiseikkoja ( suppressio veri ) valittajien         burg-Jonas ennakkoratkaisua asiassa C-182/95 ( 1 ) esitet
esittämän asian ja ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui               tyihin ensimmäiseen, toiseen ja kolmanteen kysymykseen .
men käytettävissä olevan todistusaineiston osalta; ensim
mäisen oikeusasteen tuomioistuin käytti väärin sen käytet             (M EYVL N:o C 208 , 12.8.1995 , s . 12
tävissä olevaa todistusaineistoa eikä määrännyt asian selvit
tämistoimista, vaikka sen olisi pitänyt määrätä niistä;


title: Asia T-292/09: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 6.9.2011 — Mugraby v. neuvosto ja komissio (Laiminlyöntikanne — Neuvoston ja komission laiminlyönti toteuttaa toimenpiteitä Libanonin tasavaltaa vastaan — Kantajan perusoikeuksien ja yhteisön ja Libanonin tasavallan välisen assosiaatiosopimuksen väitetty rikkominen — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen — Vahingonkorvauskanne — Selvästi täysin perusteeton kanne)

text:
               29.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 319/20

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 6.9.2011 — Mugraby v. neuvosto ja komissio
   (Asia T-292/09) (1)

   (Laiminlyöntikanne - Neuvoston ja komission laiminlyönti toteuttaa toimenpiteitä Libanonin tasavaltaa vastaan - Kantajan perusoikeuksien ja yhteisön ja Libanonin tasavallan välisen assosiaatiosopimuksen väitetty rikkominen - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen - Vahingonkorvauskanne - Selvästi täysin perusteeton kanne)
   2011/C 319/42
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Muhamad Mugraby (Beirut, Libanon) (edustajat: asianajajat J. Regouw ja L. Spigt)

      Vastaajat: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: A. Vitro, B. Driessen ja E. Finnegan) ja Euroopan komissio (asiamiehet: C. Tufvesson ja S. Boelaert)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Yhtäältä laiminlyöntikanne, jossa vaaditaan toteamaan, että neuvosto ja komissio ovat lainvastaisesti jättäneet ottamatta kantaa kantajan vaatimukseen toimenpiteiden toteuttamisesta Libanonin tasavaltaa vastaan sillä perusteella, että kantaja väittää Libanonin tasavallan loukanneen hänen perusoikeuksiaan ja rikkoneen yhteisön ja Libanonin tasavallan välistä assosiaatiosopimusta, ja toisaalta vahingonkorvauskanne sellaisen vahingon korvaamiseksi, jota kantaja väittää kärsineensä yhteisön toimielinten passiivisuuden takia.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Muhamad Mugraby velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 244, 10.10.2009.


title: Yhdistetyt asiat C-181/04–C-183/04: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 14.9.2006 (Symvoulio tis Epikrateiasin (Kreikka) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Elmeka NE v. Ypourgos Oikonomikon (Kuudes arvonlisäverodirektiivi — Vapautukset — 15 artiklan 4 alakohdan a alakohta, 5 ja 8 alakohta — Merialusten vuokrauksen vapautus — Soveltamisala)

text:
               18.11.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/4

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 14.9.2006 (Symvoulio tis Epikrateiasin (Kreikka) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Elmeka NE v. Ypourgos Oikonomikon
   (Yhdistetyt asiat C-181/04–C-183/04) (1)

   (Kuudes arvonlisäverodirektiivi - Vapautukset - 15 artiklan 4 alakohdan a alakohta, 5 ja 8 alakohta - Merialusten vuokrauksen vapautus - Soveltamisala)
   (2006/C 281/07)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Symvoulio tis Epikrateias
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Elmeka NE

      Vastaaja: Ypourgos Oikonomikon
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Symvoulio tis Epikratieas — Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL L 145, s. 1) 15 artiklan 4, 5 ja 8 alakohdan tulkinta — Vapautukset — Merialusten vuokrauksen vapautus — Soveltamisala
   Tuomiolauselma

               1)

               Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta — yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste — 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 14.12.1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/111/ETY, 15 artiklan 4 alakohdan a alakohtaa, johon saman artiklan 5 alakohdassa viitataan, sovelletaan avomeriliikenteeseen käytettäviin aluksiin, joilla kuljetetaan matkustajia korvausta vastaan, ja tämän lisäksi myös avomeriliikenteeseen käytettäviin aluksiin, joita käytetään kaupalliseen tai teolliseen toimintaan taikka kalastukseen.

               2)

               Kuudennen direktiivin 77/388 15 artiklan 8 alakohtaa on tulkittava siten, että kyseisessä säännöksessä säädetty vapautus koskee palveluja, jotka suoritetaan suoraan laivanvarustajalle merialusten välittömiin tarpeisiin.

               3)

               Kansallisten veroviranomaisten on yhteisessä arvonlisäverojärjestelmässä noudatettava luottamuksensuojan periaatetta. Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on arvioitava, saattoiko verovelvollinen pääasioissa kyseessä olevissa olosuhteissa perustellusti olettaa, että kysymyksessä olevan päätöksen oli tehnyt toimivaltainen viranomainen.

      (1)  EUVL C 168, 26.6.2004.

      EUVL C 201, 7.8.2004.


title: Asia T-165/04: Hippocrate Vounakisin 3.5.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               10.7.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 179/13

         Hippocrate Vounakisin 3.5.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-165/04)
   (2004/C 179/26)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Hippocrate Vounakis, kotipaikka Wezeembeek-Oppem (Belgia), on nostanut 3.5.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Sébastian Orlandi, Albert Coolen, Jean-Nöel Louis ja Etienne Marchal, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               —

               kumoaa uralla etenemistä koskeva raportin jaksolta 1.7.2001—31.12.2002 laatimista koskevan päätöksen;

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantajan mielestä häntä koskevassa uralla etenemistä koskevassa raportissa jaksolta 1.7.2001—31.12.2002 on sekä muotovirheitä että sisällöllisiä virheitä.
   Vaatimustensa tueksi hän tuo esiin, että:

               —

               yleisten täytäntöönpanosäännösten 2 artiklaa ja henkilöstösääntöjen 43 artiklaa on rikottu. Kantaja täsmentää tältä osin, että kyseessä olevan raportin on laatinut henkilö, jolla ei ollut siihen kelpoisuutta;

               —

               käsillä olevassa asiassa on tapahtunut ilmeinen arviointivirhe ja lisäksi annettujen arvosanojen ja vapaamuotoisen arvioinnin välillä on ristiriita;

               —

               perusteluvelvollisuutta on rikottu. Kantaja väittää tältä osin, että hänelle annettu kokonaisarvosana on keskiarvon alapuolella, vaikka edeltävät hänestä tehdyt raportit ovat olleet hyviä eikä tätä arvosanan laskemista ole selitetty.


               17.6.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 143/1

         Yhteisöjen tuomioistuimen uuden jäsenen virkavalan vannominen
   (2006/C 143/01)
   Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioiden hallitusten edustajien 6.4.2006 (1) tekemällä päätöksellä Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen uudeksi julkisasiamieheksi nimitetty Paolo Mengozzi on vannonut virkavalansa 3.5.2006.

      (1)  EUVL L 104, 13.4.2006, s. 36.


title: Asia T-434/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.4.2013 — Tono v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Tekijänoikeudet, jotka koskevat musiikkiteosten julkista esittämistä internetin, satelliitin ja kaapelin välityksellä — Päätös, jolla EY 81 artiklan rikkominen todetaan — Maantieteellisten markkinoiden jakaminen — Kahdenväliset sopimukset kansallisten tekijänoikeusjärjestöjen välillä — Yhdenmukaistettu menettelytapa, joka sulkee pois mahdollisuuden myöntää lisenssejä monilla eri alueilla ja moniin eri teosvalikoimiin — Näyttö — Syyttömyysolettama)

text:
               1.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/36

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 12.4.2013 — Tono v. komissio
   (Asia T-434/08) (1)

   (Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Tekijänoikeudet, jotka koskevat musiikkiteosten julkista esittämistä internetin, satelliitin ja kaapelin välityksellä - Päätös, jolla EY 81 artiklan rikkominen todetaan - Maantieteellisten markkinoiden jakaminen - Kahdenväliset sopimukset kansallisten tekijänoikeusjärjestöjen välillä - Yhdenmukaistettu menettelytapa, joka sulkee pois mahdollisuuden myöntää lisenssejä monilla eri alueilla ja moniin eri teosvalikoimiin - Näyttö - Syyttömyysolettama)
   2013/C 156/63
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Tono (Oslo, Norja) (edustajat: asianajajat S. Teigum ja A. Ringnes)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Castillo de la Torre ja J. Bourke)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse [EY] 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 16.7.2008 tehtyä komission päätöstä K(2008) 3435 lopullinen (Asia COMP/C2/38.698 — CISAC) koskevasta osittaisesta kumoamisvaatimuksesta

      Tuomiolauselma

               1)

               [EY] 81 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 16.7.2008 tehdyn komission päätöksen K(2008) 3435 lopullinen (Asia COMP/C2/38.698 — CISAC) 3 artikla kumotaan siltä osin kuin se koskee Tonoa.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan pääasian oikeudenkäyntikulut.

               4)

               Tono ja komissio vastaavat kumpikin omista oikeudenkäyntikuluistaan välitoimimenettelyn osalta.

      (1)  EUVL C 313, 6.12.2008.


title: Asia C-391/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 4.10.2012 — Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2000/53/EY — 2 artiklan 3 kohta — Ympäristönsuojelu — Romuajoneuvot — Tuottajan käsite)

text:
               24.11.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 366/14

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 4.10.2012 — Euroopan komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-391/11) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2000/53/EY - 2 artiklan 3 kohta - Ympäristönsuojelu - Romuajoneuvot - Tuottajan käsite)
   2012/C 366/23
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Marghelis ja M. Patakia)

      Vastaaja: Belgian kuningaskunta (asiamiehet: C. Pochet ja T. Materne)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Romuajoneuvoista 18.9.2000 annetun parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/53/EY (EYVL L 269, s. 34) 2 artiklan 1 ja 3 kohdan sekä 5 artiklan 1, 2 ja 4 kohdan noudattamisen edellyttämien säännösten antamatta jättäminen säädetyssä määräajassa — Ajoneuvon ja tuottajan käsitteet — Romuajoneuvojen toimittamisen maksuttomuuteen sovelletaan edellytyksiä, joista ei säädetä direktiivissä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Euroopan komissio ja Belgian kuningaskunta vastaavat kumpikin omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 305, 15.10.2011.


title: Asia T-68/06: Kanne  23.2.2006  — Stempher ja Koninklijke Verpakkingsindustrie Stempher v. komissio

text:
               22.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 96/28

         Kanne 23.2.2006 — Stempher ja Koninklijke Verpakkingsindustrie Stempher v. komissio
   (Asia T-68/06)
   (2006/C 96/46)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantajat: Stempher B. V. (Rijssen, Alankomaat) ja Koninklijke Verpakkingsindustrie Stempher (edustaja: asianajaja J. K. de Pree)

      Vastaaja: komissio
   Vaatimukset

               —

               EY 81 artiklaan perustuvaa menettelyä (asia COMP/F/38.354 — Teollisuustuotteet — K(2005)4634 lopullinen) koskevan 30.11.2005 tehdyn komission päätöksen 1 artiklan 2 kohta ja 2, 3 ja 4 artikla, sellaisina kuin ne ovat muutettuina komission 7.12.2005 tekemällä päätöksellä, on kumottava ainakin niiltä osin, kuin kyseisissä säännöksissä todetaan, että Stempher on rikkonut EY 81 artiklaa, Stempherille määrätään tältä osin sakko, Stempher velvoitetaan päättämään rikkominen ja pidättymään ryhtymästä uudelleen minkäänlaiseen päätöksen 1 artiklassa kuvailtuun toimeen tai toimintaan tai sellaiseen toimeen tai toimintaan, jolla olisi sama tai samankaltainen kohde tai vaikutus, sekä niiltä osin kuin kyseinen päätös on osoitettu Stempherille

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantajat riitauttavat komission 30.11.2005 tekemän päätöksen, joka koskee EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan mukaista menettelyä (asia COMP/F/38.354 — Teollisuussäkit).
   Kantajat esittävät kanteensa tueksi, ettei päätös ole EY 81 artiklan ja asetuksen N:o 1/2003 (1) 7 ja 23 artiklan mukainen, koska ei ollut olemassa riittävää näyttöä osoittamaan, että kantajat olivat toimineet EY 81 artiklan vastaisesti.
   Kantajat väittävät myös, että päätös on ristiriidassa asetuksen N:o 1/2003 25 artiklan ja aiemmin voimassa olleen asetuksen N:o 2988/74 (2) kanssa, koska oikeus aloittaa asiassa menettely oli vanhentunut.
   Toissijaisesti kantajat esittävät, että kanteen kohteena olevan päätöksen 2 artikla on ristiriidassa asetuksen N:o 1/2003 23 artiklan 3 kohdan ja sakkoja koskevien suuntaviivojen (3) kanssa. Kantajien syyksi luetun rikkomisen vakavuus arvioitiin virheellisesti hyvin vakavaksi. Kantajat väittävät myös, että sakon määräämisessä otettiin huomioon paikkaansa pitämättömiä seikkoja ja tapahtumia. Kantajien mukaan tämä on johtanut suhteettoman raskaiden sakkojen määräämiseen.
   Kantajat esittävät näin ollen lopuksi, että kanteen kohteena oleva päätös on tehty ottamatta huomioon olennaisia menettelyllisiä määräyksiä ja perusteluvelvollisuuden vastaisesti, koska asiaa ei ollut huolella tutkittu eikä sitä rikkomista, johon kantajien väitettiin osallistuneen, tai niitä markkinoita, joilla rikkomisen väitettiin tapahtuneen, ollut selvästi kuvailtu. Kantajien mukaan ei myöskään ole kuvailtu niitä seikkoja, jotka toimivat perusteena arvioitaessa kantajien syyksi luetun rikkomisen vakavuutta.

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) 16 päivänä joulukuuta 2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1).

      (2)  Vanhentumisajoista liikennettä ja kilpailua koskeviin Euroopan talousyhteisön sääntöihin liittyvissä menettelyissä ja niiden nojalla määrättyjen seuraamusten täytäntöönpanossa 26 päivänä marraskuuta 1974 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2988/74 (EYVL L 319, s. 1).

      (3)  Komission tiedonanto — Suuntaviivat asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennassa (EYVL 1998, C 9, s. 3).


title: Asia T-66/13: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.7.2014 – Langguth Erben v. SMHV (alkoholijuomapullon muoto) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus kolmiulotteisen merkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Alkoholijuomapullon muoto — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 2 kohta, 75 artikla, 76 artiklan 1 kohta ja 77 artikla)

text:
               1.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 292/41

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.7.2014 – Langguth Erben v. SMHV (alkoholijuomapullon muoto)
   (Asia T-66/13) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Hakemus kolmiulotteisen merkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Alkoholijuomapullon muoto - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 2 kohta, 75 artikla, 76 artiklan 1 kohta ja 77 artikla))
   2014/C 292/50
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG (Traben-Trarbach, Saksa) (edustajat: asianajajat R. Kunze ja G. Würtenberger)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamiehet: G. Marten, G. Schneider ja D. Walicka)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 22.11.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 129/2012-1), joka koskee hakemusta alkoholijuomapullon muodosta koostuvan kolmiulotteisen merkin rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 108, 13.4.2013.


title: Asia T-128/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.12.2015 – Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien v. SMHV – Ruiz Moncayo (RED RIDING HOOD) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin RED RIDING HOOD rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aiemmat kansalliset ja kansainväliset sanamerkit ROTKÄPPCHEN — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaaraa ei ole — Merkit eivät ole samankaltaisia — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               8.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/50

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.12.2015 – Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien v. SMHV – Ruiz Moncayo (RED RIDING HOOD)
   (Asia T-128/15) (1)

   ((Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin RED RIDING HOOD rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aiemmat kansalliset ja kansainväliset sanamerkit ROTKÄPPCHEN - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaaraa ei ole - Merkit eivät ole samankaltaisia - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))
   (2016/C 048/57)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien GmbH (Freyburg, Saksa) (edustaja: asianajaja W. Berlit)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: J. Lewis ja A. Folliard-Monguiral)

      Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Alberto Ruiz Moncayo (Entrena, Espanja) (edustaja: asianajaja E. Valentín Prades)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 28.1.2015 tekemästä päätöksestä (asia R 1012/2014-4), joka koskee Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien GmbH:n ja M. Alberto Ruiz Moncayon välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Rotkäppchen-Mumm Sektkellereien GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 171, 26.5.2015.


title: Asia C-509/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Espanja) on esittänyt 13.11.2014 – Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF) v. Luis Aira Pascual ym.

text:
               26.1.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Superior de Justicia del País Vasco (Espanja) on esittänyt 13.11.2014 – Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF) v. Luis Aira Pascual ym.
   (Asia C-509/14)
   (2015/C 026/18)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Superior de Justicia del País Vasco

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF)

      Vastapuolet: Luis Aira Pascual, Algeposa Terminales Ferroviarios S.L. ja FOGASA

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko 12.3.2001 annetun neuvoston direktiivin 2001/23/EY (1) 1 artiklan b alakohta, luettuna sen 4 artiklan 1 kohdan kanssa, esteenä direktiivin täytäntöönpanosta annetun Espanjan lainsäädännön tulkinnalle, jonka mukaan työnantajalla ei ole sijaantulovelvollisuutta silloin kun julkinen liikelaitos, joka vastaa omiin tehtäviinsä kuuluvasta, tähän saakka hankintasopimuksin hoidetusta palvelusta, jonka suorittamisen kannalta olennaisia ovat aineelliset resurssit, ja joka on velvoittanut hankintasopimuspuolen käyttämään näitä omistamiaan olennaisia aineellisia resursseja, päättää olla jatkamatta hankintasopimusta ja hoitaa suoraan palvelun itse käyttämällä tähän omaa henkilöstöään hankintasopimuspuolen palveluksessa olleen henkilöstön sijasta, jolloin palvelun suorittamista jatketaan muitta muutoksitta kuin se, että tehtäviä suorittavat työntekijät on korvattu muilla työntekijöillä ja näiden työnantaja on eri?

      (1)  Työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 12.3.2001 annettu neuvoston direktiivi 2001/23/EY (EYVL L 82, s. 16).


title: Asia T-228/06: Kanne 28.8.2006 — Giorgio Beverly Hills v. SMHV — WHG Westdeutsche Handelsgesellschaft (GIORGIO BEVERLY HILLS)

text:
               14.10.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 249/16

         Kanne 28.8.2006 — Giorgio Beverly Hills v. SMHV — WHG Westdeutsche Handelsgesellschaft (GIORGIO BEVERLY HILLS)
   (Asia T-228/06)
   (2006/C 249/38)
   Kannekirjelmän kieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Giorgio Beverly Hills Inc. (Cincinnati, Yhdysvallat) (edustaja: lawyer M. Schaffer)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: WHG Westdeutsche Handelsgesellschaft mbH (Hagen Saksa)
   Vaatimukset

               —

               toisen valituslautakunnan yhdistetyissä asioissa R 107/2005-2 ja R 187/2005-2 21.6.2006 tekemä päätös on kumottava sikäli kuin siinä hylättiin valitus nro R 187/2005-2

               —

               väite B 57259, joka on päivätty 6.7.1998, on hylättävä sikäli kuin mainittu väite hyväksyttiin väiteosaston 10.12.2004 tekemällä päätöksellä nro 4157/2004

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

               —

               väliintulija on velvoitettava korvaamaan SMHV:ssa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija:Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”GEORGIO BEVERLY HILLS” luokkiin 3, 14, 18 ja 25 kuuluvia tavaroita varten — hakemus nro 417 709

      Sen tavaramerkki- tai merkkioikeuden haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: WHG Westdeutsche Handelsgesellschaft mbH

      Tavaramerkki- tai merkkioikeus, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kansallinen sanamerkki ja yhteisön kuviomerkki ”GIORGIO” luokkiin 18, 24 ja 25 kuuluvia tavaroita varten

      Väiteosaston ratkaisu: Väite hyväksyttiin eräiden riitautettujen tavaroiden osalta

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin

      Kanneperusteet: Ristiriidassa olevien merkkien välillä ei ole riittävää sekaannusvaaraa, koska merkit eivät ole huomattavassa määrin samankaltaisia.


title: Asia C-98/01: Euroopan yhteisöjen komission 27.2.2001 Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan nostama kanne

text:
5.5.2001                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                            C 134/9
      iii)   Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on rinnas-              Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
             tanut olemassaolevien neljän maailmanlaajuisen
             CRS-operaattorin aseman kaikkien muiden kyseisillä            BAA:n yhtiöjärjestyksen 40 kohdalla, jolla estetään se, ettei
             markkinoilla toimivien operaattorien kuten järjestel-         kenenkään määräysvalta yhtiössä voi olla enempää kuin
             mäntarjoajien, lentoyhtiöiden tai käyttäjien ase-             15 prosenttia, rajoitetaan portfoliosijoituksia ja suoria inves-
             maan, missä yhteydessä se ei ole noudattanut yhtei-           tointeja ja yhtä lailla sijoittautumista: tällaiset rajoitukset
             sön tuomioistuimen oikeuskäytäntöä eikä etenkään              kuuluvat EY:n perustamissopimuksen 56 ja 43 artiklan sovelta-
             yhteisöjen tuomioistuimen asiassa Bock ja Piraiki-            misalaan. Vaikka rajoitus ei olisikaan nimenomaisesti syrjivä,
             Patraiki antamaa tuomiota.                                    tällaisen rajoituksen, joka voi vaikeuttaa näiden vapauksien
                                                                           käyttämistä, on oltava kuitenkin perusteltu ”yleistä etua koske-
b)    Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on                  vien pakottavien vaatimusten täyttämiseksi” ja sen on oltava
      tehnyt oikeudellisen virheen todetessaan, että poikkeuk-             näihin vaatimuksiin nähden välttämätön ja asianmukainen.
      selliset taloudelliset olosuhteet eivät merkitse sitä, että
      riidanalainen toimenpide koskisi kantajia erikseen                   Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset eivät ole näyttä-
                                                                           neet, että kyse olisi sellaisista yleistä etua koskevista pakottavis-
      i)     Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole nou-             ta vaatimuksista, joita olisi suojattava erityisosakkeeseen liitty-
             dattanut asioissa Codorniu vastaan neuvosto ja                villä oikeuksilla ja kantaosakkeita koskevalla 15 prosentin
             Extrament Industrie vastaan neuvosto vahvistamiaan            rajalla, eivätkä näin ollen erityisestikään sitä, että kyseiset
             periaatteita, joita se ja yhteisöjen tuomioistuin myö-        rajoitukset olisivat suhteellisia, ja tämän perusteella on syytä
             hemmin noudattivat ja/tai se ei ole erottanut kyseisiä        päätellä, että pääomien vapaalle liikkuvuudelle ja sijoittautu-
             asioita riittävällä tavalla tai kokonaan.                     misvapaudelle asetetut rajoitukset ovat ristiriidassa jäsenvaltiol-
                                                                           le perustamissopimuksen 43 artiklan ja 56 artiklan nojalla
      ii)    Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole otta-            kuuluvien velvollisuuksien kanssa.
             nut huomioon asiassa T-60/96, Merck ym., anta-
             maansa tuomiota.                                              Perustamissopimuksen rikkomisesta voi olla kyse silloin kun
                                                                           jäsenvaltio asettaa sijoittautumista tai pääoman liikkumista
                                                                           koskevia rajoituksia, tekipä se tämän miten tahansa. BAA:n
(1) EYVL C 226, 7.8.1999, s. 34.                                           osalta valtio toteutti yritysoikeuden tarjoamien mekanismien
                                                                           avulla käyttöön otetut toimenpiteet julkisen vallan käyttäjänä
                                                                           ja niiden tarkoituksena on selvästikin pysyä tällaisina, koska
                                                                           BAA:n yhtiöjärjestyksen 10.1 kohdan mukaan erityisosake
                                                                           voidaan siirtää ainoastaan tietyille viranomaistahoille (”one of
                                                                           Her Majesty’s Secretaries of State, another Minister of the
                                                                           Crown or any other person acting on behalf of the Crown”).
                                                                           Näin ollen ja erityisesti yhteisön oikeuden yhdenmukaisuuden
Euroopan yhteisöjen komission 27.2.2001 Ison-Britan-                       ja ensisijaisuuden turvaamiseksi se, että jäsenvaltio, joka toteut-
nian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa vas-                  taa yritysoikeuden nojalla järjestelyjä, joilla rajoitetaan perusta-
                         taan nostama kanne                                missopimuksen mukaisia vapauksia, ei voi missään tapauk-
                                                                           sessa välttää sitä, etteikö tällaisten rajoitusten yhteensoveltu-
                                                                           vuutta perustamissopimukseen voitaisi myöhemmin ottaa
                             (Asia C-98/01)                                tarkasteltavaksi.
                           (2001/C 134/13)                                 Tällaisen tarkastelun jälkeen komissio on tullut siihen lopputu-
                                                                           lokseen, että BAA:n yhtiöjärjestyksen 10 ja 40 kohdassa olevat
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 27.2.2001 Euroo-                  rajoitukset eivät ole perustamissopimuksen sijoittautumisva-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ison-Britannian ja                 pautta ja pääoman liikkumisen vapautta koskevien 43 ja
Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa vastaan. Kanta-               56 artiklan määräysten mukaisia.
jan asiamiehinä ovat Frank Benyon ja Maria Patakia, prosessio-
soite Luxemburgissa.
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
a)    toteaa, että säännökset, joilla rajoitetaan äänioikeutettui-         House of Lordsin 8.2.2001 tekemällään päätöksellä esittä-
      hin osakkeisiin liittyvää vaikutusvaltaa BAA plc -nimi-              mä ennakkoratkaisupyyntö asiassa 1) Consorzio del Pros-
      sessä yhtiössä (yhtiöjärjestyksen 40 kohta) ja joissa määrä-         ciutto Di Parma 2) Salumificio S. Rita S.P.A. vastaan
      tään lupamenettelystä yhtiön tiettyjen varojen ja tytäryhti-              1) ASDA Stores Limited 2) Hygrade Foods Limited
      öitä koskevan määräysvallan luovuttamisen sekä yhtiön
      purkamisen (yhtiöjärjestyksen 10 kohta) osalta, ovat                                           (Asia C-108/01)
      ristiriidassa EY:n perustamissopimuksen 43 ja 56 artiklan
      kanssa.                                                                                (2001/C 134/14)
b)    velvoittaa Yhdistyneen kuningaskunnan korvaamaan oi-                 House of Lords on pyytänyt 8.2.2001 tekemällään päätöksellä,
      keudenkäyntikulut.                                                   joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 7.3.2001, Eu-


title: Asia T-62/11: Kanne 25.1.2011 — Air France — KLM v. komissio

text:
               26.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 95/8

         Kanne 25.1.2011 — Air France — KLM v. komissio
   (Asia T-62/11)
   2011/C 95/13
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Air France — KLM (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat A. Wachsmann ja S. Thibault-Liger)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen on kumottava SEUT 263 artiklan nojalla kokonaisuudessaan SEUT 101 artiklan, ETA-sopimuksen 53 artiklan ja lentoliikenteestä tehdyn Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen sopimuksen 8 artiklan mukaisesta menettelystä (asia COMP/39.258 — lentorahti) 9.11.2010 tehty komission päätös K(2010) 7694 lopullinen siltä osin kuin se koskee Air France-KLM:ää sekä lisäksi päätöksen päätösosan perustana olevat perusteet

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen on ainakin kumottava 9.11.2010 tehdyn komission päätöksen K(2010) 7694 lopullinen 5 artiklan b ja d kohta, joilla määrätään kaksi sakkoa Air France KLM:lle, ja näiden kohtien perustana olevat perustelut tai alennettava SEUT 261 artiklan nojalla kyseisten sakkojen määrä asianmukaiselle tasolle

               —

               joka tapauksessa Euroopan komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi 12 kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että kantajan on virheellisesti katsottu olevan vastuussa Société Air France ja KLM -yhtiöiden toiminnasta, ja tässä arvioinnissa on loukattu perusteluvelvollisuutta, sääntöjä, jotka koskevat tytäryhtiöiden toiminnan lukemista emoyhtiön syyksi ja joilla säännellään yritysten sijaantuloja konsernin sisällä, sekä periaatteita, jotka koskevat rangaistusten henkilökohtaisuutta.

               2)

               Toinen kanneperuste koskee sitä, että asiassa on loukattu oikeutta saada asiansa käsitellyksi riippumattomassa ja puolueettomassa tuomioistuimessa, koska riidanalaisen päätöksen on tehnyt viranomainen, jolla on toimivalta sekä tutkia asia että määrätä seuraamuksia, mikä on vastoin Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan 2 kohtaa ja ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen 6 artiklan 1 kohtaa.

               3)

               Kolmas kanneperuste perustuu komission sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa vuonna 2002 antaman tiedonannon (1) rikkomiseen sekä yhdenvertaisen kohtelun ja luottamuksensuojan periaatteiden loukkaamiseen siitä syystä, että mainittua tiedonantoa sovellettiin Lufthansa/Swiss:iin, vaikka tämä ei täyttänyt mainitussa tiedonannossa esitettyjä edellytyksiä.

               4)

               Neljäs kanneperuste koskee perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiä, sillä riidanalaisen päätöksen päätösosa ja perustelut ovat ristiriidassa siltä osin kuin kyse on kantajan syyksi luettavan rikkomisen määrittelemisestä.

               5)

               Viides kanneperuste koskee puutteellisia perusteluja ja yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteiden loukkaamista sen vuoksi, että seuraamusmenettelystä luovuttiin 11 lentoyhtiön osalta.

               6)

               Kuudennen kanneperusteen mukaan asiassa on loukattu periaatetta, jonka mukaan ankarampia rangaistuksia ei saa määrätä taannehtivasti, ja luottamuksensuojan periaatetta soveltamalla komission vuoden 2006 suuntaviivoja sakkojen laskemisesta (2) kantajalle määrättyihin sakkoihin huolimatta siitä seikasta, että kyseiset suuntaviivat annettiin vasta tutkimuksen aloittamisen jälkeen. Tästä vuoden 2006 suuntaviivojen taannehtivasta soveltamisesta aiheutui sakkojen määrän sellainen huomattava kasvu, jota ei kohtuudella olisi voitu ennakoida tosiseikkojen tapahtuma-aikaan.

               7)

               Seitsemännen kanneperusteen mukaan kantajan oikeutta tulla kuulluksi ja menettelyllisen yhdenvertaisuuden periaatetta on loukattu kantajalle määrättyjen sakkojen laskennassa, koska sakkojen laskennassa sovelletuista olennaisista seikoista ei käyty ainuttakaan kontradiktorista keskustelua.

               8)

               Kahdeksas kanneperuste koskee virheitä kantajalle määrättyjen sakkojen laskennassa, koska nämä sakot on laskettu sellaisten myyntimäärien perusteella, jotka ovat virheellisiä, sillä (i) niihin olisi tullut sisällyttää ainoastaan kyseessä olevat lisämaksut eikä itse hintaa ja (ii) niihin ei voitu sisällyttää määriä, jotka vastaavat 50 prosenttia Société Air Francen ja KLM:n Euroopan talousalueen inbound-tuloista.

               9)

               Yhdeksännen kanneperusteen mukaan Société Air Francen ja KLM:n toiminnan vakavuus on arvioitu virheellisesti, mikä johtuu ilmeisistä arviointivirheistä ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamisesta yhtäältä siksi, että asiassa kieltäydyttiin ottamasta huomioon sitä, että lisämaksuihin liittyvät rikkomiset olivat vähemmän vakavia, asianosaisten yhteenlaskettujen markkinaosuuksien vähäisyyttä, Société Air Francen ja KLM:n marginaalien pienuutta ja kyseisten yhtiöiden taloudellisen tilanteen heikentymistä lentorahtialan talouskriisin johdosta, ja toisaalta siksi, että rikkomisen piiriin sisällytettiin kontakteja, jotka liittyvät Euroopan talousalueen ulkopuolella toteutettuihin menettelyihin.

               10)

               Kymmenes kanneperuste perustuu rangaistusten oikeasuhteellisuutta koskevan periaatteen loukkaamiseen ja ilmeiseen arviointivirheeseen, jotka johtuvat ylimääräisen 16 prosentin soveltamisesta kantajille määrättyihin sakkoihin, sekä perustelujen puuttumiseen sovellettavaksi valitun 16 prosentin määrän osalta.

               11)

               Yhdestoista kanneperuste koskee Société Air Francen rikkomisen keston virheellistä laskemista, josta on aiheutunut kantajalle kyseisen rikkomisen johdosta määrätyn sakon perusteeton korotus.

               12)

               Kahdestoista kanneperuste koskee sitä, että 15 prosentin alennus sakoista, jotka kantajalle määrättiin jäsenvaltioiden ja kolmansien valtioiden välisen lentorahdin valvontajärjestelmien johdosta, on selvästi liian alhainen.

      (1)  Komission tiedonanto sakoista vapauttamisesta ja sakkojen lieventämisestä kartelleja koskevissa asioissa (EYVL 2002, C 45, s. 3).

      (2)  Suuntaviivat asetuksen n:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta (EUVL 2006, C 210, s. 2).


title: Asia T-334/07: Kanne 31.8.2007 — Denka International v. komissio

text:
               10.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/55

         Kanne 31.8.2007 — Denka International v. komissio
   (Asia T-334/07)
   (2007/C 269/98)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Denka International BV (Barneveld, Alankomaat) (edustajat: lakimiehet C. Mereu ja K. Van Maldegem)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               diklorvossin sisällyttämättä jättämisestä neuvoston direktiivin 91/414/ETY liitteeseen I ja tätä ainetta sisältäville kasvinsuojeluaineille annettujen lupien peruuttamisesta 6.6.2007 tehty päätös 2007/387/EY on kumottava ja

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut sekä maksamaan korvauksenluonteisena korkona ja viivästyskorkona kahdeksan prosentin suuruista korkoa ensiksi mainituille kuluille.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Ne oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut, joihin kantaja vetoaa, ovat samat kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-326/07, Cheminova ym. vastaan komissio.


title: Yhdistetyt asiat C-177/09–C-179/09: Unionin tuomioistuimen määräys (neljäs jaosto) 17.11.2011 (Conseil d'État'n (Belgia) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay ja Alix Walsh (C-177/09 ja C-179/09), Jean-Marie Solvay de la Hulpe (C-177/09), Action et défense de l’environnement de la Vallée de la Senne et de ses affluents ASBL (ADESA), Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux ja Zénon Darquenne (C-178/09) sekä Les amis de la Forêt de Soignes ASBL (C-179/09) v. Région wallonne (Hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi — Direktiivi 85/337/ETY — Soveltamisala — Käsite ”erityinen kansallisen lainsäädännön alaan kuuluva säädös” — Århusin yleissopimus — Oikeus saada ympäristöä koskeva asia käsitellyksi tuomioistuimessa — Säädöstä koskevan kanneoikeuden laajuus)

text:
               10.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 73/7

         Unionin tuomioistuimen määräys (neljäs jaosto) 17.11.2011 (Conseil d'État'n (Belgia) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay ja Alix Walsh (C-177/09 ja C-179/09), Jean-Marie Solvay de la Hulpe (C-177/09), Action et défense de l’environnement de la Vallée de la Senne et de ses affluents ASBL (ADESA), Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux ja Zénon Darquenne (C-178/09) sekä Les amis de la Forêt de Soignes ASBL (C-179/09) v. Région wallonne
   (Yhdistetyt asiat C-177/09–C-179/09) (1)

   (Hankkeiden ympäristövaikutusten arviointi - Direktiivi 85/337/ETY - Soveltamisala - Käsite ”erityinen kansallisen lainsäädännön alaan kuuluva säädös” - Århusin yleissopimus - Oikeus saada ympäristöä koskeva asia käsitellyksi tuomioistuimessa - Säädöstä koskevan kanneoikeuden laajuus)
   2012/C 73/11
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Conseil d'État

      Asianosaiset

      Kantajat: Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Marie-Noëlle Solvay ja Alix Walsh (C-177/09 ja C-179/09), Jean-Marie Solvay de la Hulpe (C-177/09), Action et défense de l’environnement de la Vallée de la Senne et de ses affluents ASBL (ADESA), Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux ja Zénon Darquenne (C-178/09) sekä Les amis de la Forêt de Soignes ASBL (C-179/09)

      Vastaaja: Région wallonne

      Muut osapuolet: Codic Belgique SA ja Federal Express European Services Inc. (FEDEX) (C-177/09 ja C-179/09) sekä Intercommunale du Brabant wallon (IBW) (C-178/09)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Conseil d’État (Belgia) — Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (EYVL L 175, s. 40), sellaisena kuin se on muutettuna 3.3.1997 annetulla neuvoston direktiivillä 97/11/EY (EYVL L 73, s. 5) ja yleisön osallistumisesta tiettyjen ympäristöä koskevien suunnitelmien ja ohjelmien laatimiseen sekä neuvoston direktiivien 85/337/ETY ja 96/61/EY muuttamisesta yleisön osallistumisen sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeuden osalta 26.5.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/35/EY (EUVL L 156, s. 17), 1, 5, 6, 7, 8 ja 10 a artiklan tulkinta — Tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan, 25.6.1998 tehdyn Århusin yleissopimuksen, jonka Euroopan yhteisö on hyväksynyt 17.2.2005 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2005/370/EY (EUVL L 124, s. 1) 6 ja 9 artiklan tulkinta — Tiettyjen asetuksella ”vahvistettujen” lupien, joiden osalta on olemassa yleisen edun mukaisia pakottavia syitä, tunnustaminen erityisiksi kansallisiksi lainsäädäntötoimiksi — Täyden kanneoikeuden puuttuminen sellaisen päätöksen osalta, jolla hyväksytään sellaisia hankkeita, joilla voi olla merkittäviä ympäristövaikutuksia — Tällaisen oikeuden olemassaolon vapaaehtoinen tai pakottava luonne — Ympäristölupa, joka on myönnetty La Hulpen hallinto- ja koulutuskeskuksen käyttöä varten

      Määräysosa

               1)

               Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 26.5.2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/35/EY, 1 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että kyseisen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jäävät ainoastaan hankkeet, joista on säädetty yksityiskohtaisesti erityisellä säädöksellä niin, että saman direktiivin tavoitteet on otettu huomioon säätämismenettelyssä. Kansallisen tuomioistuimen asiana on tutkia, onko näitä kahta edellytystä noudatettu ottamalla huomioon sekä annetun säädöksen sisältö että sen säätämiseen johtanut säätämismenettely kokonaisuudessaan ja erityisesti valmistelevat toimet ja parlamentin keskustelut. Tämän osalta säädöstä, jolla vain ”vahvistetaan” jo olemassa oleva hallinnollinen toimi ja tyydytään yleisen edun mukaisia pakottavia syitä koskeviin perusteluihin arvioimatta näitä edellytyksiä lainsäädäntömenettelyssä, ei voida pitää tässä säännöksessä tarkoitettuna erityisenä säädöksenä eikä se riitä sulkemaan hanketta direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/35, soveltamisalan ulkopuolelle.

               2)

               Tiedon saantia, yleisön osallistumisoikeutta päätöksentekoon sekä muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa koskevan, 25.6.1998 tehdyn Århusin yleissopimuksen, jonka Euroopan yhteisö on hyväksynyt 17.2.2005 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2005/370/EY, 9 artiklan 2 kohtaa ja direktiivin 85/337, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2003/35, 10 a artiklaa on tulkittava siten, että

                           —

                           kun näiden säännösten soveltamisalaan kuuluvasta hankkeesta on säädetty säädöksellä, tuomioistuimen tai muun lailla perustetun riippumattoman ja puolueettoman elimen on voitava kansallisten menettelysääntöjen mukaisesti tutkia, onko kyseinen säädös direktiivin 1 artiklan 5 kohdan mukaisten edellytysten mukainen;

                           —

                           tilanteessa, jossa tällaisen säädöksen osalta ei ole käytettävissä oikeussuojakeinoa, joka on edellä kuvatun luonteinen ja laajuinen, jokaisen kansallisen tuomioistuimen, joka käsittelee asiaa toimivaltansa rajoissa, on suoritettava edellisessä luetelmakohdassa mainittu valvonta ja tehtävä tästä tarvittaessa johtopäätökset jättämällä kyseinen säädös soveltamatta.

      (1)  EUVL C 180, 1.8.2009.