title: Asia T-210/09: Kanne 26.5.2009 — Formenti Seleco v. komissio

text:
               18.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 167/22

         Kanne 26.5.2009 — Formenti Seleco v. komissio
   (Asia T-210/09)
   2009/C 167/44
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Formenti Seleco SpA (Pordenone, Italia) (edustajat: asianajajat A. Malatesta, G. Terracciano ja S. Malatesta)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

               —

               Kanne on otettava tutkittavaksi.

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava maksamaan erityishallinnolliseen selvitystilaan (liquidazione in amministrazione straordinaria) asetetulle Formenti Seleco SpA:lle vahingonkorvauksena 1 562 008 915,03 euroa lisättynä lainmukaisine korkoineen, jotka lasketaan selvitystilaan julistamisen ajankohdasta tai toissijaisesti tuomioistuimen kohtuulliseksi katsoman muun summan.

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajayhtiö, joka kuuluu johtaviin väritelevisioiden valmistajiin Italiassa, on julistettu maksukyvyttömäksi ja asetettu erityishallinnolliseen selvitysmenettelyyn sen vuoksi, että se on harjoittanut Euroopan markkinoille suuntautuvaa turkkilaisten yhtiöiden valmistamien sellaisten väritelevisioiden huomattavaa maahantuontia, jotka olisi myyty hintaan, joka olisi muodostanut edellytykset polkumyynnille.
   Tällainen olosuhde olisi aiheutunut yhteisön alueella suoraan siitä, että Turkin tasavalta on rikkonut EY:n kanssa vuonna 1963 tehtyä assosiaatiosopimusta ja sitä seuraavia täydentäviä sääntöjä siltä osin kuin Turkin hallitus olisi ottanut käyttöön normatiivisen säännöstön, joka tarkoituksena oli välttää yhteisön kanssa tehdystä assosiaatiosopimuksesta johtuvia velvoitteita etenkin siltä osin kuin on kyse yhteisön alueelle tuotujen väritelevisioiden turkkilaisen alkuperän määrityksestä; komissio on ollut tietoinen tällaisista kiertämismenettelyistä ainakin vuodesta 1993 lähtien.
   Formenti Seleco SpA:n näkemyksen mukaan komissio on vastuussa tapahtumista seuraavilla perusteilla, jotka perustavat myös komission sopimussuhteen ulkopuolisen vastuun ja tästä seuraavan vahingonkorvausvelvollisuuden:

               1.

               Assosiaatiosopimuksessa ja siihen liitetyssä lisäpöytäkirjassa komissiolle määrättyjä velvoitteita on rikottu siltä osin kuin yhteisön ja Turkin tasavallan välisen tulliliiton toteuttamisen siirtymäaikana eli vuoteen 1994 saakka, tai sitä suuremmalla syyllä täydellisen tulliliiton vaiheessa komissio on tietoisena siitä, että Turkin tasavalta on jättänyt täysimääräisesti noudattamatta sopimuksia, jättänyt valvomatta asiaankuuluvan tullisäännöstön oikeaa soveltamista.

               2.

               EY:n perustamissopimuksen 211 artiklaa ja hyvän hallinnon periaatetta on loukattu siltä osin kuin assosiaatiosopimus ja lisäpöytäkirja ovat osa yhteisön oikeutta, koska komission velvollisuutena on valvoa myös näiden säännösten noudattamista ja hyvän hallinnon toteutumista.

               3.

               Luottamuksensuojan periaatetta on loukattu, koska komissio on edellä mainitulla toiminnallaan vahingoittanut yhteisön alueella toimivan yksittäisen kaupallisen toimijan, ja etenkin kantajan, luottamusta Turkin kanssa tehdyn tulliunionin asianmukaiseen toimintaan, ja tämä luottamus olisi pitänyt taata valvonnalla ja tarkastuksilla, jotka komissio on jättänyt toteuttamatta.

               4.

               Polkumyyntisääntöjä on rikottu ja/tai sovellettu virheellisesti sen vuoksi, että vaikka komissio on vuodesta 1993 lähtien ollut tietoinen vakavista rikkomuksista, joihin turkkilaiset viejät ovat syyllistyneet, se ei ole ryhtynyt niitä koskeviin vastatoimenpiteisiin ja on toiminut siten vastoin huolellisuus- ja varovaisuusvelvoitteita, joita tavanomaisesti edellytetään hallinnolta.


title: Hessischer Verwaltungsgerichtshofin 12 päivänä tammikuuta 1995 tekemä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Siegfried Otte v. Saksan liittotasavalta (Asia C-25/95)

text:
N:o C 87/4             | FI 1                    Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        8.4.95
maaliskuuta 1995 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma                     neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 ( J ) 4 artiklan 1
on seuraava :                                                              ja 2 kohdan — erityisesti 4 artiklan 1 kohdan c alakoh
                                                                           dan — sisältöä, sellaisena kuin se on 2 päivänä
1 ) Tuomioistuimen toimivallasta ja tuomioiden täytän                     kesäkuuta 1983 annetulla neuvoston asetuksella ( ETY)
       töönpanosta yksityisoikeuden alalla 27 päivänä syys                N:o 2001/82 ( 2 ) muutettuna ja ajan tasalle saatettuna,
       kuuta 1968 tehdyn yleissopimuksen, sellaisena kuin                  tulkittava siten, että kyseinen artikla käsittää myös
       sopimus on muutettuna Tanskan kuningaskunnan,                       jäsenvaltion kansalliseen lainsäädäntöön perustuvat
       Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdi             hakemuksesta myönnettävät harkinnanvaraiset etuudet
       styneen kuningaskunnan liittymisestä 9 päivänä loka                kivihiilikaivosten vanhemmille työntekijöille ( kivihiili
       kuuta 1978 tehdyllä sopimuksella sekä Helleenien                    kaivosten työntekijöille myönnettävää sopeutusrahaa
       tasavallan liittymisestä 25 päivänä lokakuuta 1982                  koskevan direktiivin mukaisesti ), jotka on irtisanottu
       tehdyllä sopimuksella, 5 artiklan 3 kohdassa käytettyä              liikkeen lopettamisen tai saneeraustoimenpiteiden
       ilmaisua "paikkakunnan . . missä vahinko sattui " on                vuoksi ?
       useissa sopimusvaltioissa jaetun lehtiartikkelin välityk
       sellä tehdyssä kunnianloukkaustapauksessa tulkittava          2 . Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi :
       siten, että vahingonkärsijä voi nostaa vahingonkorvaus             Edellyttääkö asetuksen ( ETY) N:o 1408/71 4 artiklan
       kanteen kustantajaa vastaan joko sen sopimusvaltion                 c kohdan soveltaminen, että jäsenvaltion myöntämä
       tuomioistuimissa, missä loukkaavan julkaisun kustan                kansallisen etuuden määrä lasketaan asetuksen ( ETY )
       tajalla on toimipaikka; nämä tuomioistuimet ovat                    N:o 1408/71 46 artiklan säännösten — erityisesti tämän
       toimivaltaisia päättämään kaikkien kunnianloukkauk                 säädöksen 46 artiklan 2 kohdan b alakohta huomioon
       sesta aiheutuneiden vahinkojen korvaamisesta, tai kun              ottaen — mukaisesti ?
       kin sellaisen sopimusvaltion tuomioistuimissa, missä
       julkaisua on jaettu, ja missä vahingonkärsijä väittää         3 . Jos jäsenvaltion myöntämä kansalliseen lainsäädäntöön
       maineensa kärsineen vahinkoa; nämä tuomioistuimet                   perustuva etuus on laskettava asetuksen ( ETY)
       ovat toimivaltaisia tutkimaan ainoastaan oman val                  N:o 1408/71 46 artiklan mukaisesti :
       tionsa alueella aiheutetut vahingot.
                                                                           Voidaanko asetuksen (ETY) N:o 1408/71 12 artiklan
2 ) Kanteen kohteena olevan teon vahingollisuuden                          2 kohdan ensimmäisen virkkeen perusteella ottaa
       arviointiedellytykset ja kunnianloukkauksen seurauk                huomioon toisesta jäsenvaltiosta saatava asetuksen
       sena vahinkoa kärsineen väittämän vahingon olemassa                ( ETY ) N:o 1408/71 1 artiklan t-kohdassa tarkoitettu
       oloa ja laajuutta koskevalta näytöltä vaadittavat edel             eläke (tässä : alankomaalainen WAO-eläke/WAO-uitke
       lytykset eivät kuulu edellä mainitun yleissopimuksen                ring), vai rajataanko asetuksen ( ETY) N:o 1408/71
       soveltamisalaan, vaan sen aineellisen oikeuden sovelta              12 artiklan 2 kohdan toisessa virkkeessä tämän
       misalaan, jonka asiaa tutkivan tuomioistuimen kansal               huomioon ottaminen pois ?
       lisen oikeuden lainvalintasäännöt osoittavat, edellyt
       täen, ettei tämän oikeuden soveltamisesta aiheudu             4 . Jos huomioon ottaminen on asetuksen ( ETY ) N:o 1408/
       haittaa yloeissopimuksen tehokkuudelle (effet utile).               71 12 artiklan 2 kohdan ensimmäisen virkkeen mukai
                                                                           sesti sallittua :
H EYVL N:o C 117, 28.4.1993
( 2 ) EYVL N:o L 299 , 31.12.1972 , s . 32                                 Rajoittaako asetuksen ( ETY) N:o 1408/71 täytäntöön
( 3 ) EYVL N:o L 304, 30.10.1978 , s. 1 ja — muutettu teksti —             panomenettelystä 21 päivänä maaliskuuta 1972 anne
      s. 7                                                                 tun neuvoston asetuksen ( ETY) N:o 574/72 ( 3 ) 7 artik
( 4 ) EYVL N:o L 388 , 31.12.1982 , s. 1                                   lan 1 kohdan b alakohta, sellaisena kuin se on 2 päivänä
                                                                           kesäkuuta 1983 annetulla neuvoston asetuksella ( ETY)
                                                                           N:o 2001/83 muutettuna ja ajan tasalle saatettuna,
                                                                           tällaista huomioon ottamista ?
                                                                     (!) EYVL N:o L 149, 5.7.1971 , s . 2
               Hessischer Verwaltungsgerichtshofin
                                                                     ( 2 ) EYVL N:o L 230, 22.8.1983 , s . 6
12 päivänä tammikuuta 1995 tekemä ennakkoratkaisu                   ( 3 ) EYVL N:o L 74, 27.3.1972, s . 1
     pyyntö asiassa Siegfried Otte v. Saksan liittotasavalta
                           (Asia C-25/95 )
                             ( 95/C 87/07)
Hessischer Verwaltungsgerichtshof pyytää 12 päivänä tam             Antwerpenin De rechtbank van eerste aanleg -tuomioistui
mikuuta 1995 tehdyllä ja 2 päivänä helmikuuta 1995                   men 31 päivänä tammikuuta 1995 tekemä ennakkoratkai
yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon saapuneella päätök             supyyntö asiassa 1 . E. Pastoors ja 2. Trans-Cap GmbH
sellään Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkorat                                     vastaan Belgian valtio
kaisua asiassa Siegfried Otto v. Saksan liittotasavalta
seuraaviin kysymyksiin:                                                                         (Asia C-29/95 )
                                                                                ( 95/C 87/08 )
1 . Onko sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön
       alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän     Antwerpenin De rechtbank van eerste aanleg -tuomioistuin
       perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun           on 31 päivänä tammikuuta 1995 tekemällään päätöksellä,


title: Asia C-508/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 3.3.2011 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Luonnonvaraisten lintujen suojelu — Direktiivi 79/409/ETY — Luonnonvaraisten lintujen suojelujärjestelmää koskevat poikkeukset)

text:
               30.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 130/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 3.3.2011 — Euroopan komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-508/09) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Luonnonvaraisten lintujen suojelu - Direktiivi 79/409/ETY - Luonnonvaraisten lintujen suojelujärjestelmää koskevat poikkeukset)
   2011/C 130/11
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Recchia ja C. Zadra)

      Vastaaja: Italian tasavalta (asiamiehet: G. Palmieri ja G. Fiengo sekä avvocato dello Stato S. Fiorentino)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2.4.1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY (EYVL L 103, s. 1) 9 artiklan rikkominen — Poikkeukset — Sardinian alue

      Tuomiolauselma

               1)

               Italian tasavalta ei ole noudattanut luonnonvaraisten lintujen suojelusta 2.4.1979 annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY 9 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska Sardinian alue on antanut ja soveltaa säännöksiä, joissa sallitaan sellaisia luonnonvaraisten lintujen suojelujärjestelmää koskevia poikkeuksia, jotka eivät täytä kyseisen direktiivin 9 artiklassa säädettyjä edellytyksiä.

               2)

               Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 24, 30.1.2010.


title: Asia C-355/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Аdministrativen sad – Pleven (Bulgaria) on esittänyt 21.7.2014 – Polihim-SS EOOD v. Nachalnik na Mitnitsa – Svishtov

text:
               22.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 329/6

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Аdministrativen sad – Pleven (Bulgaria) on esittänyt 21.7.2014 – Polihim-SS EOOD v. Nachalnik na Mitnitsa – Svishtov
   (Asia C-355/14)
   2014/C 329/08
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Аdministrativen sad – Pleven

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Polihim-SS EOOD

      Vastapuoli: Nachalnik na Mitnitsa – Svishtov

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko tapauksissa, joissa on kyse energiatuotteista, jotka luovutetaan kulutukseen ja poistetaan valtuutetun varastonpitäjän verottomasta varastosta, myydään liiketoimessa ostajalle, jolla ei ole lupaa sähköntuotantoon eikä todistusta siitä, että se on loppukäyttäjänä vapautettu valmisteverosta, ja jotka kyseinen ostaja myy edelleen kolmannelle osapuolelle, jolla on lupa sähköntuotantoon, jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten lupa vastaanottaa valmisteverosta vapautettuja energiatuotteita ja todistus siitä, että se on loppukäyttäjänä vapautettu valmisteverosta, ja jolle valtuutettu varastonpitäjä toimittaa energiatuotteet suoraan, ilman että tuotteet siirtyvät ostajan tosiasialliseen määräysvaltaan, valmisteveroja koskevasta yleisestä järjestelmästä ja direktiivin 92/12/ETY (1) kumoamisesta 16.12.2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/118/EY (2) 1 artiklan 1 kohdan a alakohtaan sisältyvää energiatuotteiden kulutuksen käsitettä tulkittava siten, että energiatuotteet kuluttaa niiden suora ostaja, joka ei tosiasiallisesti aseta niitä mihinkään tiettyyn menettelyyn, vai siten, että energiatuotteet kuluttaa kolmas osapuoli, joka asettaa ne tosiasiallisesti toteuttamaansa menettelyyn?

               2)

               Onko tapauksissa, joissa on kyse energiatuotteista, jotka luovutetaan kulutukseen ja poistetaan valtuutetun varastonpitäjän verottomasta varastosta, myydään liiketoimessa ostajalle, jolla ei ole lupaa sähköntuotantoon eikä todistusta siitä, että se on loppukäyttäjänä vapautettu valmisteverosta, ja jotka kyseinen ostaja myy edelleen kolmannelle osapuolelle, jolla on lupa sähköntuotantoon, jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten lupa vastaanottaa valmisteverosta vapautettuja energiatuotteita ja todistus siitä, että se on loppukäyttäjänä vapautettu valmisteverosta, ja jolle valtuutettu varastonpitäjä toimittaa energiatuotteet suoraan, ilman että tuotteet siirtyvät ostajan tosiasialliseen määräysvaltaan, energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27.10.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY (3) 14 artiklan 1 kohdan a alakohtaan sisältyvää sähkön tuottamiseen käytettävien energiatuotteiden käsitettä tulkittava siten, että energiatuotteet kuluttaa niiden suora ostaja, joka ei tosiasiallisesti aseta niitä mihinkään tiettyyn menettelyyn valmisteverosta vapautetun tarkoituksen saavuttamiseksi, vai siten, että energiatuotteet kuluttaa kolmas osapuoli, joka asettaa ne tosiasiallisesti toteuttamaansa menettelyyn, jossa ne käytetään valmisteverosta vapautettuun tarkoitukseen, kuten sähköntuotannossa tarvittavaan lämmitykseen?

               3)

               Kun otetaan huomioon valmisteverosta annettujen unionin oikeussääntöjen periaatteet ja erityisesti direktiivin 2008/118 1 artiklan 1 kohdan a alakohta ja direktiivin 2003/96 14 artiklan 1 kohdan a alakohta, kannetaanko energiatuotteista valmisteveroa ja jos kannetaan, minkä verokannan mukaan, liikennepolttoaineisiin sovellettavan verokannan vai lämmityspolttoaineina käytettäviin energiatuotteisiin sovellettavan verokannan mukaan, kun on selvää, että kyseiset energiatuotteet on toimitettu loppukäyttäjälle, jolla on kansallisen lainsäädännön mukaiset luvat sähköntuotantoon ja todistus siitä, että se on loppukäyttäjänä vapautettu valmisteverosta, ja joka on vastaanottanut tavaran suoraan valtuutetulta varastonpitäjältä mutta ei ole tavaran ensimmäinen ostaja?

               4)

               Kun otetaan huomioon valmisteverosta annettujen unionin oikeussääntöjen periaatteet ja erityisesti direktiivin 2008/118 1 artiklan 1 kohdan a alakohta ja direktiivin 2003/96 14 artiklan 1 kohdan a alakohta, kannetaanko energiatuotteista valmisteveroa liikennepolttoaineisiin sovellettavan verokannan mukaan, kun on selvää, että henkilö, jolla on kansallisen lainsäädännön mukaiset luvat ja joka on vastaanottanut tavaran suoraan valtuutetulta varastonpitäjältä mutta ei ole tavaran ensimmäinen ostaja, kuluttaa tai käyttää kyseisiä energiatuotteita valmisteverosta vapautettuun tarkoitukseen, nimittäin sähkön tuottamiseen?

      (1)  Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnasta 25.2.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/12/ETY (EYVL L 76, s. 1).

      (2)  EUVL L 9, s. 12.

      (3)  EUVL L 283, s. 51.


title: Asia T-314/09: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 2.4.2014 – Intercéréales ja Grossi v. komissio (Valtiontuet — Sellaisia toimia koskeva puiteohjelma, joita Ranskan maatalouden tunnustetut toimialajärjestöt suorittavat edustamiensa maatalouden ammattikuntien jäsenten hyväksi — Rahoittaminen vapaaehtoisilla maksuilla, jotka on muutettu pakollisiksi — Päätös, jolla tukijärjestelmä todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi — Päätöksen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               10.6.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 175/44

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 2.4.2014 – Intercéréales ja Grossi v. komissio
   (Asia T-314/09) (1)

   ((Valtiontuet - Sellaisia toimia koskeva puiteohjelma, joita Ranskan maatalouden tunnustetut toimialajärjestöt suorittavat edustamiensa maatalouden ammattikuntien jäsenten hyväksi - Rahoittaminen vapaaehtoisilla maksuilla, jotka on muutettu pakollisiksi - Päätös, jolla tukijärjestelmä todetaan yhteismarkkinoille soveltuvaksi - Päätöksen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   2014/C 175/60
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantajat: Intercéréales (Pariisi, Ranska) ja Alain Grossi (Nîmes, Ranska) (edustajat: aluksi asianajajat B. Le Bret ja L. Olza Moreno, sitten asianajajat B. Le Bret ja C. Renner)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi B. Stromsky ja C. Urraca Caviedes, sitten B. Stromsky ja S. Thomas ja lopuksi B. Stromsky)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota 10.12.2008 tehty komission päätös K(2008) 7846 lopullinen, joka koskee valtiontukea nro 561/2008, joka koskee Ranskassa tunnustettujen maatalousalan toimialajärjestöjen toimia koskevaa puiteohjelmaa, joka koostuu edustettuina olevien maatalouden ammattikuntien jäsenille myönnettävistä tuista.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen tästä kanteesta raukeaa.

               2)

               Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 244, 10.10.2009.


title: Asia C-256/01: Court of Appealin (Englanti & Wales) (Civil Division) 22.6.2001 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Debra Allonby vastaan 1) Accrington & Rossendale College, 2) Education Lecturing Services, 3) Secretary of State for Education and Employment

text:
13.10.2001                FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        C 289/11
b)    Tarkoittaako direktiivin 11 artikla vain sitä, että jos                   sia kuin miespuolisia opettajia, jotka voisivat muutoin
      henkilö, joka haluaa jossain Euroopan yhteisön jäsenval-                  liittyä eläkejärjestelmään, täyttää edellytyksen työskente-
      tiossa tulla hyväksytyksi suorittamaan kirjanpitoasiakirjo-               lystä työsopimuksen nojalla, ja näyttämällä, ettei tätä
      jen tarkastuksia, on täyttänyt siinä järjestelmässä, joka oli             vaatimusta voida objektiivisesti perustella?
      voimassa ennen harmonisointia, jonkin edellytetyistä
      kelpoisuusvaatimuksista jossain toisessa jäsenvaltiossa,
      jäsenvaltion, jolta hyväksyntää haetaan, on katsottava,
      että nämä kelpoisuusvaatimukset on täytetty siinä, eikä
      se voi tehdä poikkeusta voimassa olevasta y leisestä
      säännöstä, jonka mukaan hyväksyntä annetaan vasta sen
      jälkeen, kun henkilö on läpäissyt ammatillista pätevyyttä
      testaavan kokeen? Vai tarkoittaako kyseinen artikla sitä,
      että henkilö, jonka jäsenvaltio on siinä järjestelmässä,            Tribunale di Barin 28.6.2001 tekemällään päätöksellä
      joka oli voimassa ennen harmonisointia, hyväksynyt                  esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Walter Ferro vas-
      suorittamaan kirjanpitoasiakirjojen tarkastuksia, voi                                     taan Giovanni Santoro
      saada vastaavan hyväksynnän toisessa jäsenvaltiossa
      ilman, että hänen olisi osallistuttava ammatillista päte-                                     (Asia C-273/01)
      vyyttä testaavaan kokeeseen, siten, että on ainoastaan
      todettava, että hänen kelpoisuutensa vastaavat edellytetty-
      jä kelpoisuusvaatimuksia?                                                                     (2001/C 289/21)
                                                                          Tribunale di Bari on pyytänyt 28.6.2001 tekemällään päätök-
                                                                          sellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen
(1) EYVL L 126, 12.5.1984, s. 20.
                                                                          12.7.2001, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
                                                                          ratkaisua asiassa Walter Ferro vastaan Giovanni Santoro
                                                                          seuraavaan kysymykseen:
                                                                          Voidaanko jäsenvaltioiden itsenäisiä kauppaedustajia koskevan
                                                                          lainsäädännön yhteensovittamisesta annettua direktiiviä
                                                                          86/653/ETY (1) tai joka tapauksessa vapaata liikkuvuutta ja
                                                                          palvelujen tarjoamisvapautta koskevia yhteisön oikeuden pe-
                                                                          riaatteita tulkita siten, että niiden kanssa on sopusoinnussa
                                                                          sellainen kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan välittäjän
Court of Appealin (Englanti & Wales) (Civil Division)                     oikeus maksun saantiin palveluistaan edellyttää sitä, että
22.6.2001 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat-                    välittäjä on merkitty erityiseen rekisteriin?
kaisupyyntö asiassa Debra Allonby vastaan 1) Accrington
& Rossendale College, 2) Education Lecturing Services,
    3) Secretary of State for Education and Employment                    (1) 18 päivänä joulukuuta 1986 annettu neuvoston direktiivi (EYVL
                                                                              L 382, 31.12.1986, s. 17).
                            (Asia C-256/01)
                            (2001/C 289/20)
Court of Appeal (Englanti & Wales) (Civil Division) on                    House of Lordsin (Yhdistynyt kuningaskunta) 7.6.2001
pyytänyt 22.6.2001 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut              tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
yhteisöjen tuomioistuimeen 3.7.2001, ennakkoratkaisua asias-              asiassa Sinclair Collis Limited vastaan Commissioners of
sa Debra Allonby vastaan 1) Accrington & Rossendale College,                                      Customs and Excise
2) Education Lecturing Services, 3) Secretary of State for
Education and Employment seuraaviin kysymyksiin:                                                    (Asia C-275/01)
1.    Onko naisella EY 141 artiklan välittömän oikeusvaikutuk-                                      (2001/C 289/22)
      sen nojalla oikeus vaatia samaa palkkaa miehen kanssa
      nyt käsiteltävässä asiassa valitsevissa olosuhteissa?
                                                                          House of Lords (Yhdistynyt kuningaskunta) on pyytänyt
                                                                          7.6.2001 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan
2.    Onko Allonbyllä EY 141 artiklan välittömän oikeusvaiku-             yhteisöjen tuomioistuimeen 12.7.2001, Euroopan yhteisöjen
      tuksen nojalla oikeus liittyä eläkejärjestelmään sillä perus-       tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Sinclair Collis Limi-
      teella, että i) häntä verrataan Johnsoniin tai ii) näytetään        ted vastaan Commissioners of Customs and Excise seuraavaan
      tilastollisesti, että merkittävästi pienempi osuus naispuoli-       kysymykseen:


title: Asia C-140/08: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 29.10.2009 (Tallinna Halduskohusin (Viron tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rakvere Lihakombinaat AS v. Põllumajandusministeerium ja Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus (Yhteinen tullitariffi — Yhdistetty nimikkeistö — Tariffiluokittelu — Paloiteltu kananliha tai muut kananosat, jäädytetyt — Viron liittyminen — Siirtymätoimenpiteet — Maataloustuotteet — Ylijäämävarastot — Asetus (EY) N:o 1972/2003)

text:
               19.12.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 312/5

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 29.10.2009 (Tallinna Halduskohusin (Viron tasavalta) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Rakvere Lihakombinaat AS v. Põllumajandusministeerium ja Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
   (Asia C-140/08) (1)

   (Yhteinen tullitariffi - Yhdistetty nimikkeistö - Tariffiluokittelu - Paloiteltu kananliha tai muut kananosat, jäädytetyt - Viron liittyminen - Siirtymätoimenpiteet - Maataloustuotteet - Ylijäämävarastot - Asetus (EY) N:o 1972/2003)
   2009/C 312/07
   Oikeudenkäyntikieli: viro

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tallinna Halduskohus

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Rakvere Lihakombinaat AS

      Vastaajat: Põllumajandusministeerium ja Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Tallinna Halduskohus — Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (EYVL L 256, s. 1) liitteen I tulkinta sekä maataloustuotteiden kaupan osalta toteutettavista siirtymätoimenpiteistä Tsekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian liittymisen vuoksi 10.11.2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1972/2003 (EUVL L 293, s. 3) 4 artiklan 1 ja 2 kohdan tulkinta — Jäädytetty mekaanisesti erotettu liha, joka on saatu kanojen mekaanisella luuttomaksi leikkaamisella — Luokittelu yhdistetyn nimikkeistön nimikkeeseen 0207 14 10 (jäädytetyt luuttomat kananpalat) tai nimikkeeseen 0207 14 99 (jäädytetyt muut kananosat, muut) — Toimijan maataloustuotteiden ylijäämävarastosta kannettava maksu — Siirtovaraston ja ylijäämävaraston suuruuden määrittäminen kyseisen maksun kantamiseksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 2658/87, sellaisena kuin se on muutettuna 11.9.2003 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1789/2003, on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset ihmisravinnoksi tarkoitetut tuotteet, jotka koostuvat jäädytetystä mekaanisesti erotetusta lihasta, joka on saatu kanojen mekaanisella luuttomaksi leikkaamisella, on luokiteltava yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeeseen 0207 14 10.

               2)

               Maataloustuotteiden kaupan osalta toteutettavista siirtymätoimenpiteistä Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian liittymisen vuoksi 10.11.2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1972/2003, sellaisena kuin se on muutettuna 10.2.2004 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 230/2004, 4 artiklan 2 kohta ei estä ylijäämävarastomaksulain (Üleliigse laovaru tasu seadus), sellaisena kuin se on muutettuna 25.1.2007 annetulla lailla, 6 §:n 1 momentin kaltaista kansallista säännöstä, jonka mukaan toimijan ylijäämävaraston määrä lasketaan vähentämällä 1.5.2004 tosiasiallisesti hallinnassa olleesta varastosta siirtovarasto, joka on määritelty 1. päivänä toukokuuta neljänä edeltävänä toimivuotena pidettyjen varastojen keskiarvoksi kerrottuna kyseisen jäsenvaltion maataloustuotteiden tuotannon kasvua samana ajanjaksona vastaavalla kertoimella 1,2.

               3)

               Asetus N:o 1972/2003 ei estä ylijäämävarastomaksun perimistä toimijalta, vaikka tämä kykenisi todistamaan, ettei se ole saanut hyötyä kyseisten varastojen myymisestä 1.5.2004 jälkeen.

      (1)  EUVL C 171, 5.7.2008.


title: Asia C-537/14 P: Valitus, jonka Debonair Trading Internacional Ld a on tehnyt 25.11.2014 (kolmas jaosto) asiassa T-341/13, Groupe Léa Nature SA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 23.9.2014 annetusta tuomiosta

text:
               13.4.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 118/12

         Valitus, jonka Debonair Trading Internacional Lda on tehnyt 25.11.2014 (kolmas jaosto) asiassa T-341/13, Groupe Léa Nature SA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV), 23.9.2014 annetusta tuomiosta
   (Asia C-537/14 P)
   (2015/C 118/16)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Debonair Trading Internacional Lda (edustajat: advocate D. Selden ja barrister T. Alkin)

      Muu osapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

               —

               valituslautakunnan ratkaisun hylkäävä päätös on kumottava

               —

               asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen ohjeistuksin, että kyseessä olevat tavaramerkit ovat keskenään samankaltaisia

               —

               vastapuoli on velvoitettava korvaamaan sekä unionin yleisessä tuomioistuimessa että unionin tuomioistuimessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Valittaja vetoaa kahteen valitusperusteeseen, eli yhteisön tavaramerkkiasetuksen (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 8 artiklan 5 kohdan rikkomiseen. Tiivistetysti todettuna valittaja väittää, ettei unionin yleinen tuomioistuin soveltanut vakiintunutta oikeuskäytäntöä asianmukaisesti arvioidessaan kyseessä olevia tavaramerkkejä, minkä seurauksena se päätyi katsomaan virheellisesti, etteivät kyseiset tavaramerkit olleet lainkaan samankaltaisia.

               2.

               Koska unionin yleinen tuomioistuin ensinnäkin katsoi, että tavaramerkit olivat foneettisesti samankaltaisia sillä perusteella, että niissä oli yhteinen tekijä ”so”, tuomioistuimen olisi myös pitänyt katsoa, että tavaramerkit olivat kokonaisuutena tarkastellen samankaltaisia ainakin tietyssä määrin. Se, että tuomioistuin katsoi, etteivät kyseiset tavaramerkit niitä yhdistävästä foneettisesta tekijästä huolimatta olleet lainkaan samankaltaisia, johtui siitä, ettei tuomioistuin soveltanut vakiintunutta oikeuskäytäntöä, joka koski 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan / 8 artiklan 5 kohdan soveltamiseksi edellytettyä samankaltaisuuden laatua ja astetta.

               3.

               Toiseksi, koska unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että kyseiset tavaramerkit olivat foneettisesti samankaltaisia, sen olisi pitänyt katsoa myös, että ne olivat visuaalisesti samankaltaisia pitkälti samoista syistä (ja sitä suuremmallakin syyllä samankaltaisia 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa / 8 artiklan 5 kohdassa edellytetyllä tavalla). Se, että tuomioistuin katsoi, etteivät kyseiset tavaramerkit niitä yhdistävästä visuaalisesta tekijästä ”so” huolimatta olleet lainkaan samankaltaisia, johtui siitä, ettei tuomioistuin soveltanut vakiintunutta oikeuskäytäntöä asianmukaisesti, kun se arvioi tavaramerkkeihin sisältyvän tekijän ”so” visuaalista vaikutusta.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 26.2.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 207/2009 (EUVL L 78, s. 1).


title: Yhdistetyt asiat T-305/06 — T-307/06: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 15.10.2008 — Air Products and Chemicals v. SMHV — Messer (Ferromix, Inomix ja Alumix) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkkien Ferromix, Inomix ja Alumix rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat yhteisön sanamerkit FERROMAXX, INOMAXX et ALUMAXX — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               6.12.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 313/30

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 15.10.2008 — Air Products and Chemicals v. SMHV — Messer (Ferromix, Inomix ja Alumix)
   (Yhdistetyt asiat T-305/06 — T-307/06) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkkien Ferromix, Inomix ja Alumix rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat yhteisön sanamerkit FERROMAXX, INOMAXX et ALUMAXX - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   (2008/C 313/54)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Air Products and Chemicals, Inc. (Allentown, Pennsylvania, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat S. Heurung et C. Probst)

      Vastaajat: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamiehet: S. Laitinen ja D. Botis)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa: Messer Group GmbH (Sulzbach, Saksa) (edustajat: asianajajat W. Graf v. Schwerin ja J. Schmidt)
   Oikeudenkäynnin kohde
   SMHV:n toisen valituslautakunnan 12.9.2006 tekemästä kolmesta päätöksestä (yhdistetyt asiat R 1270/2005-2 ja R 1408/2005-2; yhdistetyt asiatR 1226/2005-2 ja R 1398/2005-2; yhdistetyt asiat R 1225/2005-2 ja R 1397/2005-2), jotka liittyvät Air Products and Chemicals, Inc:in ja Messer Group GmbH:n väliseen väitemenettelyyn, nostettu kanne
   Tuomiolauselma

               1)

               Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) toisen valituslautakunnan 12.9.2006 tekemät päätökset (yhdistetyt asiat R 1270/2005-2 ja R 1408/2005-2; yhdistetyt asiatR 1226/2005-2 ja R 1398/2005-2; yhdistetyt asiat R 1225/2005-2 ja R 1397/2005-2) kumotaan.

               2)

               SMHV vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan minkä lisäksi se velvoitetaan korvaamaan Air Products and Chemicals, Inc:in oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Messer Group GmbH vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 326, 30.12.2006.


               25.2.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/45

         (2006/C 48/84)
   Tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan unionin virallinen lehti

         EUVL C 36, 11.2.2006

   Luettelo aiemmista julkaisuista

      EUVL C 22, 28.1.2006

      EUVL C 10, 14.1.2006

      EUVL C 330, 24.12.2005

      EUVL C 315, 10.12.2005

      EUVL C 296, 26.11.2005

      EUVL C 281, 12.11.2005

   Nämä tekstit ovat saatavilla:

               EUR-Lex: http://europa.eu.int/eur-lex

               CELEX: http://europa.eu.int/celex


title: Asia T-221/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.1.2014 — Sunrider v. SMHV — Nannerl (SUN FRESH) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin SUN FRESH rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisemmat yhteisön tavaramerkeiksi, Benelux-tavaramerkeiksi ja kansallisiksi tavaramerkeiksi rekisteröidyt sana- ja kuviomerkit SUNNY FRESH, SUNRIDER SUNNY FRESH ja SUNNYFRESH — Suhteellinen hylkäysperuste — Todisteet aikaisemman tavaramerkin tosiasiallisesta käyttämisestä — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               8.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 71/18

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 23.1.2014 — Sunrider v. SMHV — Nannerl (SUN FRESH)
      (Asia T-221/12) (1)

      (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin SUN FRESH rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisemmat yhteisön tavaramerkeiksi, Benelux-tavaramerkeiksi ja kansallisiksi tavaramerkeiksi rekisteröidyt sana- ja kuviomerkit SUNNY FRESH, SUNRIDER SUNNY FRESH ja SUNNYFRESH - Suhteellinen hylkäysperuste - Todisteet aikaisemman tavaramerkin tosiasiallisesta käyttämisestä - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
      (2014/C 71/31)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: The Sunrider Corporation (Torrance, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat N. Dontas ja K. Markakis)

         Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: P. Bullock)

         Vastapuoli SMHV:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Nannerl GmbH & Co. KG (Anthering bei Salzburg, Itävalta) (edustaja: asianajaja A. Thünken)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Valitus SMHV:n neljännen valituslautakunnan 26.3.2012 tekemästä päätöksestä (asia R 2401/2010-4), joka koskee The Sunrider Corporationin ja Nannerl GmbH & Co. KG:n välistä väitemenettelyä

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  The Sunrider Corporation velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 217, 21.7.2012.


title: Asia T-146/97: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 8.4.2011 — Bakkers v. neuvosto ja komissio

text:
               11.6.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 173/15

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 8.4.2011 — Bakkers v. neuvosto ja komissio
   (Asia T-146/97) (1)

   2011/C 173/31
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Kahdeksannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EYVL C 199, 28.6.1997.


title: Asia T-164/10: Kanne 13.4.2010 — Pioneer Hi-Bred International, Inc. v. komissio

text:
               19.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/46

      Kanne 13.4.2010 — Pioneer Hi-Bred International, Inc. v. komissio
      (Asia T-164/10)
      (2010/C 161/74)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Pioneer Hi-Bred International, Inc. (Johnston, Yhdysvallat) (edustajat: solicitor J. Temple Lang ja asianajaja T. Müller-Ibold)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

                  —

                  unionin yleisen tuomioistuimen on todettava, että komissio ei ole toiminut geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön annetun direktiivin 2001/18 18 artiklan mukaisesti, koska komissio ei ole tehnyt neuvoston päätöksen 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti neuvostolle ehdotusta toteutettavista toimenpiteistä ja koska se ei ole ryhtynyt muihin toimenpiteisiin, jotka saattavat olla tarpeellisia direktiivin 18 artiklassa mainitun päätöksen tekemisen varmistamiseksi, asiaan liittyvän päätöksentekomenettelyn kulusta riippuen

                  —

                  Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kantaja jätti 2.5.2007 ensimmäisen kannekirjelmänsä EY 232 (1) artiklan nojalla väittäen, että komissio oli rikkonut direktiivin 2001/18/EY (2) 18 artiklaa, koska se ei ollut ryhtynyt toimenpiteisiin varmistaakseen, että kantajan ilmoituksesta, joka koski hyönteisille vastustuskykyisen geneettisesti muunnetun maissin 1507 markkinoille saattamista, tehdään päätös. Komissio teki 21.1.2009 päätösehdotuksen sääntelykomitealle päätöksen 1999/468 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa käydyssä menettelyssä osapuolet totesivat, että kanne oli päätösehdotuksen tekemisen myötä menettänyt merkityksensä ja tuomioistuin katsoi määräyksessään 4.9.2009, että lausunnon antaminen asiasta T-139/07 raukeaa.
      Kysymyksessä olevassa kanteessa kantaja väittää SEUT 265 artiklan nojalla, että komissio ei ole kantajan pyynnöstä huolimatta vieläkään tehnyt ehdotusta neuvostolle hyönteisille vastustuskykyisen geneettisesti muunnetun maissin 1507 markkinoille saattamisesta. Kantaja väittää, että komissio ei ole tehnyt päätösehdotusta kantajan ilmoituksesta yhdellekään niistä kuudesta ympäristöministerien ministerineuvostoista, jotka ovat kokoontuneet sen jälkeen, kun sääntelykomitea jätti 25.2.2009 antamatta lausunnon ehdotuksesta.
      Kantaja väittää, että direktiivissä säädetyn menettelyn mukaan komissiolla on velvollisuus varmistaa, että ilmoituksesta tehdään päätös ja että se julkaistaan direktiivissä säädetyssä määräajassa. Kantaja väittää lisäksi, että koska komissio ei tehnyt sääntelykomitealle ehdotusta toteutettavista toimenpiteistä, se ei varmistanut, että mainitunkaltainen päätös tehdään, vaikka kaikki direktiivissä kantajalle ja muille osapuolille asetetut edellytykset täyttyivät direktiivin mukaisesti.
      Kantaja väittää lisäksi, että komissiota on SEUT 265 artiklan mukaisesti kehotettu tekemään ratkaisu, mitä komissio ei ole tehnyt. Kantajan mukaan komission perustelut sille, miksi se ei ole tehnyt päätösehdotusta neuvostolle, ovat epäolennaisia ja perusteettomia. Komission laiminlyönnillä on kantajan mukaan ollut kielteisiä vaikutuksia sen oikeudelliseen asemaan, ja laiminlyönti on aiheuttanut sille kiistattomia tappioita, jotka voidaan konkreettisesti osoittaa ja yksilöidä.

         (1)  Asia T-139/07, Pioneer Hi-Bred International v. komissio (EUVL C 155, s. 28).

         (2)  Geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön ja neuvoston direktiivin 90/220/ETY kumoamisesta 12.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/18/EY — Komission julistus (EUVL L 106, s. 1).


title: Asia F-35/11: Kanne 4.4.2011 — ZZ v. parlamentti

text:
               16.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 211/33

         Kanne 4.4.2011 — ZZ v. parlamentti
   (Asia F-35/11)
   2011/C 211/67
   Oikeudenkäyntikieli: slovakki

      Asianosaiset

      Kantaja: ZZ (edustaja: asianajaja J. Rybánsky)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti

      Oikeusriidan kohde ja kuvaus

   Vastaajan sellaisen päätöksen kumoaminen, jolla kantajalle myönnettiin vain puolet siitä asettautumiskorvauksesta, johon hänellä tavallisesti olisi oikeus

      Vaatimukset

               —

               Euroopan parlamentin (henkilökohtaisten oikeuksien yksikön) 28.5.2010 tekemä päätös, joka koskee asettautumiskorvauksen myöntämistä kantajalle, on kumottava siltä osin kuin siinä on vahvistettu asettautumiskorvauksen määräksi vain yhden kuukauden peruspalkkaa vastaava määrä eikä ole myönnetty asettautumiskorvausta, joka vastaa kahden kuukauden peruspalkkaa

               —

               Euroopan parlamentin pääsihteerin 6.1.2011 tekemä päätös, jolla on hylätty Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen 90 artiklan 2 kohtaan perustuva kantajan valitus, on kumottava

               —

               parlamentti on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia C-187/06: Kanne  12.4.2006  — Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta

text:
               1.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 154/10

         Kanne 12.4.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Belgian kuningaskunta
   (Asia C-187/06)
   (2006/C 154/22)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies (asiamiehet): komission virkamiehet J.-P. Keppenne, H. Van Vliet)

      Vastaaja: Belgian kuningaskunta
   Vaatimukset

               —

               Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut sille EY 249 artiklan neljännen kohdan mukaisia ja valtiontuesta, jonka Belgia on myöntänyt Beaulieu -yhtymälle (Ter Leembek International) (tiedoksiannettu numerolla K(2002) 1341) (1)24.4.2002 tehdyn komission päätöksen 2 ja 3 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole asetetussa määräajassa pannut täytäntöön kyseistä päätöstä.

               —

               Belgian kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Päätöksen tiedoksiannosta Belgian viranomaisille on kulunut lähes neljä vuotta, eikä riidanalaista tukea ole tähän päivään mennessä maksettu takaisin. Tuensaaja on näin säilyttänyt edun, joka hänelle on syntynyt näiden varojen hallinnasta. Kyseisellä päätöksellä on nimenomaisesti pyritty päättämään tämä.

      (1)  EYVL L 296, 2002, s. 8.


title: Asia T-216/09: Kanne 27.5.2009 — Astrim ja Elyo Italia v. komissio

text:
               18.7.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 167/23

         Kanne 27.5.2009 — Astrim ja Elyo Italia v. komissio
   (Asia T-216/09)
   2009/C 167/45
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantajat: Astrim SpA (Rooma, Italia) ja Elyo Italia Srl (Sesto San Giovanni, Italia) (edustaja: asianajaja M. Brugnoletti)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

               —

               Ensisijaisesti on kumottava komission päätös, jolla kantajien ryhmittymän Yhteisen tutkimuskeskuksen huoltopalveluiden järjestämistä koskevan hankintailmoituksen (1) nro 2008 — C04 005 yhteydessä tekemä tarjous on katsottu epätäydelliseksi ja joka on annettu tiedoksi 27.3.2009 päivätyllä kirjeellä ja jota on täydennetty 3.4.2009 päivätyllä tiedonannolla, ja lisäksi on kumottava kaikki asiaan liittyvät komission myöhemmät päätökset mukaan lukien päätös, jolla tarjouskilpailu on ratkaistu toisen yrityksen hyväksi.

               —

               Toissijaisesti on kumottava hankintailmoitusta nro 2008 — C04 005 koskevan tarjouspyynnön 17 kohta siltä osin kuin siinä on määritelty yleinen peruste, joka koskee tarjouskilpailun ulkopuolelle jättämistä.

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vaativat tässä asiassa sellaisen komission päätöksen kumoamista, jolla kantajien Yhteisen tutkimuskeskuksen huoltopalveluiden järjestämistä koskevan hankintailmoituksen nro 2008 — C04 005 yhteydessä esittämä tarjous on jätetty tarjouskilpailun ulkopuolelle ja jolla tarjouskilpailu on ratkaistu toisen yrityksen hyväksi.
   Kantajat esittävät vaatimustensa tueksi kolme kanneperustetta:
   Kantajat katsovat ensiksi, että komissio on rikkonut tarjouspyynnön 17 kohtaa, neuvoston 25.6.2002 antaman asetuksen N:o 1605/2002 (2) 92 ja 89 artiklaa sekä loukannut avoimuuden ja tasapuolisen kohtelun periaatteita jättäessään kantajien tarjouksen tarjouskilpailun ulkopuolelle ja arvioidessaan virheellisesti, että tarjous on epätäydellinen tiettyjen hintojen osalta, vaikka kantajien ryhmittymä on tietoisesti tarkoittanut tarjota nollaa vastaavan hinnan.
   Kantajat katsovat toiseksi, että tarjouksen ulkopuolelle jättäminen on perusteltu puutteellisesti, koska tarjouspyynnön 17 kohdassa ei edellytetä tarjouksen välitöntä ulkopuolelle jättämistä siinä tapauksessa, että yksi tarjouskohta on jätetty täyttämättä, vaan ulkopuolelle jättäminen on ainoastaan mahdollisuus, ja päätös kilpailijan hylkäämisestä jätetään komission vapaaseen harkintaan, ja tämän harkinnanvaraisen päätöksen tueksi on esitettävä asianmukaiset perustelut, jotka puuttuvat komission ulkopuolelle jättämistä koskevasta päätöksestä.
   Lopuksi, ja ainoastaan siinä tapauksessa, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei hyväksy kahta muuta kanneperustetta, kantajat vaativat, että tarjouspyynnön 17 kohta on kumottava, koska se rikkoo edellä mainitun neuvoston asetuksen 1605/2002 92 ja 89 artiklaa siltä osin kuin se sisältää yleisen tarjouskilpailun ulkopuolelle jättämistä koskevan perusteen.

      (1)  EUVL 2008/S 208-247999, 25.10.2008.

      (2)  Neuvoston 25.6.2002 antama asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002, jolla säädetään Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 13 päivänä helmikuuta 1996, asiassa C-143/93 (Tariefcommissie te Amsterdamin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Gebroeders van Es Douane Agenten BV vastaan Inspecteur der Invoerrechten en Accijnzen (Neuvoston antaman asetuksen kumoamisesta aiheutuva vaikutus sen nojalla annettuun komission luokitteluasetukseen - Luokitteluasetuksen antamista koskeva komission harkintavalta)

text:
N:o C 133/2         1 FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         4.5.96
      YHTEISOJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                                   YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
                 6 päivänä helmikuuta 1996,                                           13 päivänä helmikuuta 1996,
asiassa C-457/93 ( Bundesarbeitsgerichtin esittämä ennak           asiassa C-143/93 ( Tariefcommissie te Amsterdamin esit
koratkaisupyyntö ), Kuratorium fur Dialyse und Nieren              tämä ennakkoratkaisupyyntö ), Gebroeders van Es Douane
       transplantation eV vastaan Johanna Lewark (')                Agenten BV vastaan Inspecteur der Invoerrechten en
(Naispuolisten työntekijöiden välillinen syrjintä — Korvaus                                   Accijnzen ( 1 )
osallistumisesta sellaiseen koulutukseen, jossa annetaan            (Neuvoston antaman asetuksen kumoamisesta aiheutuva
yritysneuvoston jäsenille heidän tehtäviensä hoitamisessa           vaikutus sen nojalla annettuun komission luokitteluasetuk
                       tarvittavia tietoja)                         seen — Luokitteluasetuksen antamista koskeva komission
                         ( 96/C 133/02 )                                                     harkintavalta)
                                                                                96/C 133/03 )
                 (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                               (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
Asiassa C-457/93 , jonka Bundesarbeitsgericht on saattanut
ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan mukaisesti
yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä
kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa            (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
Kuratorium fur Dialyse und Nierentransplantation eV                     yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
vastaan Johanna Lewark ennakkoratkaisun ETY:n perusta
missopimuksen 119 artiklan sekä miesten ja naisten sama
palkkaisuuden periaatteen soveltamista koskevan jäsenval
tioiden lainsäädännön lähentämisestä 10 päivänä helmi              Asiassa C-143/93 , jonka Tariefcommissie, Amsterdam, on
kuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/ 117/ETY
                                                                    saattanut ETY:n perustamissopimuksen 177 artiklan
( EYVL L 45 , s . 19 ) tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin,        mukaisesti yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saa
toimien kokoonpanossa : presidentti G. C. Rodriguez Igle           dakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä ole
sias, jaostojen puheenjohtajat C. N. Kakouris, D. A. O.             vassa asiassa Gebroeders van Es Douane Agenten BV
Edward, J. -P. Puissochet ja G. Hirsche sekä tuomarit G. F.         vastaan Inspecteur der Invoerrechten en Accijnzen ennak
Mancini , F. A. Schockweiler, J. C. Moitinho de Almeida,
                                                                    koratkaisun tavaroiden luokittelusta yhteisen tullitariffin
P. J. G. Kapteyn , C. Gulmann, J. L. Murray ( esittelevä            alanimikkeeseen 23.04 B 27 päivänä helmikuuta 1974
tuomari ), P. Jann ja H. Ragnemalm, julkisasiamies : F. G.          annetun komission asetuksen ( ETY ) N:o 482/74 ( EYVL
Jacobs, kirjaaja : johtava hallintovirkamies H. A. Riihi , on       L 57, s . 23 ) tulkinnasta ja pätevyydestä, yhteisöjen tuomio
antanut 6.2.1996 tuomion , jonka tuomiolauselma on seu
                                                                    istuin, toimien kokoonpanossa : presidentti G. C. Rodriguez
raava :
                                                                    Iglesias sekä tuomarit C. N. Kakouris, G. Hirsch, G. F.
                                                                    Mancini, F. A. Schockweiler, J. C. Moitinho de Almeida ,
Ottaen huomioon, että osa-aikaisten työntekijöiden ryh             P. J. G. Kapteyn, J. L. Murray ( esittelevä tuomari ), P. Jann,
mään kuuluu huomattavasti suurempi määrä naisia kuin                H. Ragnemalm ja L. Sevon, julkisasiamies : M. B. Elmer,
miehiä, palkkausta koskevan välillisen syrjinnän kiellon,           kirjaaja : R. Grass, on antanut 13.2.1996 tuomion, jonka
sellaisena kuin se on ilmaistu ETY:n perustamissopimuksen           tuomiolauselma on seuraava :
119 artiklassa ja miesten ja naisten samapalkkaisuuden
periaatteen soveltamista koskevan jäsenvaltioiden lainsää
dännön lähentämisestä 10 päivänä helmikuuta 1975 anne
tussa neuvoston direktiivissä 75/117/ETY, vastaista on
sellainen kansallinen lainsäädäntö, jonka seurauksesta osa         Koska komissio ei ole mukauttanut tariffi- ja tilastonimik
aikaisessa työssä olevien yritysneuvostojen jäsenten osalta          keistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun asetuksen
rajoitetaan koskemaan heidän henkilökohtaista työai                 (ETY) N:o 2658/87 15 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan
kaansa se korvaus, jota heidän on saatava työnantajaltaan            mukaisesti tavaroiden luokittelusta yhteisen tullitariffin
sillä perusteella, että he osallistuvat yrityksessä kokopäivä       alanimikkeeseen 23.04 B 27 päivänä helmikuuta 1974
 työssä oleviin sovellettavana työaikana mutta heidän hen           annettua komission asetusta (ETY) N:o 482/74, asetusta
 kilökohtaisen osa-aikaisen työaikansa ulkopuolella koulu           (ETY) N:o 482/74 ei voida soveltaa 1.1.1988 jälkeistä
 tukseen, jolla annetaan yritysneuvostojen toiminnassa tar          tuontia koskeviin ilmoituksiin .
 vittavaa tietoa, kun taas kokopäivätyössä olevat yritysneu
 vostojen jäsenet saavat korvausta osallistumisesta samaan
 koulutukseen heidän kokopäiväistä työaikaansa vastaa
 vasti, edellyttäen, että tällaisella lainsäädännöllä ei voida       (') EYVL N:o C 135 , 14.5.1993
 saavuttaa lainmukaista sosiaalipoliittista tavoitetta ja että se
 ei ole tässä suhteessa tarpeellinen.
 (') EYVL N:o C 43 , 12.2.1994


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (viides jaosto), 18 päivänä kesäkuuta 1998, asiassa C-266/96 (Tribunale di Genovan esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Corsica Ferries France SA vastaan Gruppo Antichi Ormeggiatori del porto di Genova Coop. arl, Gruppo Ormeggiatori del Golfo di La Spezia Coop. arl, Ministero dei Trasporti e della Navigazione (Palvelujen tarjoamisen vapaus - Meriliikenne - Yksinoikeutetut yritykset - Alusten satamiinpääsyn järjestäminen - Kilpailusääntöjen noudattaminen - Maksutaksan vahvistaminen)

text:
C 278/2               FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        5.9.98
yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen mää-             ton direktiivin 85/337/ETY (EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40)
räytymisperuste Ð 17 päivänä toukokuuta 1977 annetun              tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toi-
kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY (EYVL                  mien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja H. Ragne-
1977, L 145, 13.6.1977, s. 1) ja erityisesti sen 17 artiklan      malm sekä tuomarit G. F. Mancini, P. J. G. Kapteyn, J. L.
2 kohdan mukaisia velvoitteitaan vastaan pitäessään voi-          Murray ja K. M. Ioannou (esittelevä tuomari), julkisasia-
massa säännöksiä, joiden mukaan arvonlisäveroa ei voida           mies: J. Mischo, kirjaaja: johtava hallintovirkamies H. A.
vähentää verovelvollisen elinkeinotoiminnan varsinaisen           Rühl, on antanut 18.6.1998 tuomion, jonka tuomiolau-
välineen muodostavien kulkuneuvojen osalta, yhteisöjen            selma on seuraava:
tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: toi-
sen jaoston puheenjohtaja R. Schintgen, joka hoitaa kuu-
dennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit             Tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövai-
G. F. Mancini, P. J. G. Kapteyn, J. L. Murray ja G. Hirsch        kutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annettua
(esittelevä tuomari), julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja:     neuvoston direktiiviä 85/337/ETY on tulkittava siten, että
johtava hallintovirkamies D. Louterman-Hubeau, on anta-           sen mukaan ei ole mahdollista, että jäsenvaltio vapauttaa
nut 18.6.1998 tuomion, jonka tuomiolauselma on seu-               ympäristövaikutusten arviointivelvollisuudesta direktiivin
raava:                                                            liitteessä I mainittuja hankkeita,
                                                                  1) kun näille hankkeille on myönnetty lupa ennen
1) Kanne hylätään.                                                      3.7.1988, jolloin määräaika direktiivin täytäntöönpa-
                                                                        nolle päättyi,
2) Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaa-
     maan oikeudenkäyntikulut.                                    2) kun lupapäätöksen valmistelun aikana ei ollut suori-
                                                                        tettu direktiivin mukaista ympäristövaikutusten arvi-
                                                                        ointia eikä lupaa ole käytetty, ja
3) Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kunin-
     gaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.
                                                                  3) kun uusi lupamenettely on varsinaisesti aloitettu
                                                                        3.7.1988 jälkeen.
( ) EYVL C 95, 30.3.1996.
 1
                                                                  (1) EYVL C 133, 4.5.1996.
      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                       (kuudes jaosto),                                   YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                 18 päivänä kesäkuuta 1998,                                                 (viides jaosto),
                                                                                18 päivänä kesäkuuta 1998,
asiassa C-81/96 (Nederlandse Raad van Staten esittämä
ennakkoratkaisupyyntö), Burgemeester en wethouders van            asiassa C-266/96 (Tribunale di Genovan esittämä ennak-
Haarlemmerliede en Spaarnwoude ym. vastaan Gedepu-                koratkaisupyyntö), Corsica Ferries France SA vastaan
             teerde Staten van Noord-Holland (1)                  Gruppo Antichi Ormeggiatori del porto di Genova Coop.
                                                                  arl, Gruppo Ormeggiatori del Golfo di La Spezia Coop.
(Neuvoston direktiivi 85/337/ETY Ð Yleiskaavan uusi
                                                                         arl, Ministero dei Trasporti e della Navigazione (1)
                        hyväksyminen)
                                                                  (Palvelujen tarjoamisen vapaus Ð Meriliikenne Ð
                        (98/C 278/03)
                                                                  Yksinoikeutetut yritykset Ð Alusten satamiinpääsyn
                                                                  järjestäminen Ð Kilpailusääntöjen noudattaminen Ð
                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                                     Maksutaksan vahvistaminen)
                                                                                (98/C 278/04)
   (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan                             (Oikeudenkäyntikieli: italia)
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                                                                      (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
Asiassa C-81/96, jonka Nederlandse Raad van State (Alan-               yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
komaat) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 ar-
tiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi
saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä          Asiassa C-266/96, jonka Tribunale di Genova (Italia) on
olevassa asiassa Burgemeester en wethouders van Haar-             saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla
lemmerliede en Spaarnwoude ym. vastaan Gedeputeerde               yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä
Staten van Noord-Holland ennakkoratkaisun tiettyjen jul-          kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
kisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten             Corsica Ferries France SA vastaan Gruppo Antichi Ormeg-
arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvos-            giatori del porto di Genova Coop. arl, Gruppo Ormeggia-
 ---pagebreak--- 5.9.98                  FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 278/3
tori del Golfo di La Spezia Coop. arl, Ministero dei Tra-                  YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
sporti e della Navigazione, ennakkoratkaisun EY:n perus-
                                                                                (kuudes jaosto),
tamissopimuksen 3, 5, 30, 59, 85 ja 86 artiklan sekä
90 artiklan 1 kohdan samoin kuin palvelujen tarjoamisen                               18 päivänä kesäkuuta 1998,
vapauden periaatteen soveltamisesta jäsenvaltioiden väli-
seen meriliikenteeseen sekä jäsenvaltioiden ja kolmansien           asiassa C-183/97, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
maiden väliseen meriliikenteeseen 22 päivänä joulukuuta                                  Portugalin tasavalta (1)
1986 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4055/86
(EYVL L 378, 31.12.1986, s. 1) tulkinnasta, yhteisöjen              (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen Ð Direk-
tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpanossa; jaos-                 tiivin 80/68/ETY täytäntöönpanon laiminlyönti)
ton puheenjohtaja C. Gulmann sekä tuomarit M. Wathelet
(esittelevä tuomari), J. C. Moitinho de Almeida, J.-P. Puis-                                 (98/C 278/05)
sochet ja L. Sevón, julkisasiamies: N. Fennelly, kirjaaja:
johtava hallintovirkamies D. Louterman-Hubeau, on anta-
nut 18.6.1998 tuomion, jonka tuomiolauselma on seu-                                 (Oikeudenkäyntikieli: portugali)
raava:
1) EY:n perustamissopimuksen 30 artiklan kanssa ei
     ole ristiriidassa, että jäsenvaltion lainsäädännössä nyt
                                                                       (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
     esillä olevan asian tavoin määrätään muihin jäsenvalti-
                                                                        yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
     oihin sijoittautuneet, meriliikennettä harjoittavat yri-
     tykset, joiden alukset käyvät ensin mainitun jäsen-
     valtion satamissa, turvautumaan paikallisten kiinnit-
     tymispalveluyhteisöjen      yksinoikeudella    tarjoamiin      Asiassa C-183/97, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamie-
     palveluihin niiden todellisia kustannuksia suurempia           henään Francisco de Sousa Fialho) vastaan Portugalin
     palkkioita vastaan.                                            tasavalta (asiamiehinään Luís Fernandes ja JoaÄo Lopes
                                                                    Fernandes), jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta
2) EY:n perustamissopimuksen 5, 85 ja 86 artiklan sekä              toteamaan, että Portugalin tasavalta ei ole noudattanut
     90 artiklan 1 kohdan kanssa ei ole ristiriidassa tässä         pohjaveden suojelemisesta tiettyjen vaarallisten aineiden
     tapauksessa esillä olevan kaltainen jäsenvaltion lain-         aiheuttamalta pilaantumiselta 17 päivänä joulukuuta 1979
     säädäntö, jossa                                                annetun neuvoston direktiivin 80/68/ETY (EYVL L 20,
                                                                    26.1.1980, s. 43) 21 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoit-
     Ð myönnetään tähän jäsenvaltioon sijoittautuneille             teitaan, koska se ei ole antanut kaikkia lakeja, asetuksia ja
          yrityksille yksinoikeus tarjota kiinnittymispalve-        hallinnollisia määräyksiä, joita tämän direktiivin ja eten-
          luja,                                                     kin sen 8, 9, 10, 11 ja 15 artiklan noudattaminen täysin ja
                                                                    oikein edellyttää, ja toissijaisesti, koska se ei ole ilmoitta-
     Ð velvoitetaan alukset käyttämään kyseisiä palveluja           nut näistä toimenpiteistä viipymättä komissiolle, yhteisö-
          hintaan, johon sisältyy niiden todellisten kustan-        jen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa:
          nusten lisäksi yleisten kiinnittymispalveluiden yllä-     jaoston puheenjohtaja H. Ragnemalm sekä tuomarit R.
          pitokustannuksista aiheutuva lisäosuus, ja                Schintgen, G. F. Mancini, G. Hirsch ja K. M. Ioannou
                                                                    (esittelevä tuomari), julkisasiamies: A. La Pergola, kirjaaja:
     Ð säädetään maksuista, joiden suuruus vaihtelee eri
                                                                    R. Grass, on antanut 18.6.1998 tuomion, jonka tuomio-
          satamissa kunkin sataman erityispiirteiden huomi-
                                                                    lauselma on seuraava:
          oon ottamiseksi.
3) Palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen sovelta-
     misesta jäsenvaltioiden väliseen meriliikenteeseen sekä        1) Portugalin tasavalta ei ole noudattanut pohjaveden
     jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden väliseen merilii-              suojelemisesta tiettyjen vaarallisten aineiden aiheutta-
     kenteeseen 22 päivänä joulukuuta 1986 annetun neu-                  malta pilaantumiselta 17 päivänä joulukuuta 1979
     voston asetuksen (ETY) N:o 4055/86 ja EY:n perusta-                 annetun neuvoston direktiivin 80/68/ETY 21 artiklan
     missopimuksen 59 artiklan vastaista ei ole, että tässä              1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole anta-
     tapauksessa esillä olevan kaltaisessa jäsenvaltion lain-            nut säädetyssä määräajassa kaikkia lakeja, asetuksia ja
     säädännössä määrätään toiseen jäsenvaltioon sijoittau-              hallinnollisia määräyksiä, joita tämän direktiivin ja
     tuneet, meriliikennettä harjoittavat yritykset turvautu-            etenkin sen 8, 9, 10, 11 ja 15 artiklan noudattaminen
     maan palveluihin, joita paikalliset kiinnittymispalve-              täysin ja oikein edellyttää.
     luyhteisöt yksinoikeuksien haltijoina palkkiota vastaan
     tarjoavat näiden yritysten alusten käydessä ensin mai-
     nitun jäsenvaltion satamissa. Vaikka tällainen lainsää-
     däntö olisikin esteenä merenkulkupalveluiden vapaalle          2) Portugalin tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeu-
     tarjoamiselle, se olisi perusteltavissa EY:n perustamis-            denkäyntikulut.
     sopimuksen 56 artiklassa tarkoitetuilla yleiseen turval-
     lisuuteen liittyvillä näkökohdilla.
                                                                    (1) EYVL C 199, 28.6.1997.
(1) EYVL C 336, 9.11.1996.


title: Asia C-337/15 P: Valitus, jonka Euroopan oikeusasiamies on tehnyt 6.7.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-217/11, Staelen v. Euroopan oikeusasiamies, 29.4.2015 antamasta tuomiosta

text:
               7.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/42

         Valitus, jonka Euroopan oikeusasiamies on tehnyt 6.7.2015 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-217/11, Staelen v. Euroopan oikeusasiamies, 29.4.2015 antamasta tuomiosta
   (Asia C-337/15 P)
   (2015/C 294/54)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan oikeusasiamies (asiamies: G. Grill)

      Muu osapuoli: Claire Staelen

      Vaatimukset

   Ensisijaisesti

               —

               on kumottava unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-217/11 antama tuomio (i) siltä osin kuin siinä päädytään siihen, että (a) oikeusasiamies on syyllistynyt useisiin lainvastaisuuksiin, jotka ovat riittävän ilmeisiä unionin oikeuden rikkomisia, (b) henkisen kärsimyksen tosiasiallinen aiheutuminen on näytetty toteen ja (c) unionin yleisen tuomioistuimen yksilöimien lainvastaisuuksien ja tämän henkisen kärsimyksen välillä on syy-yhteys, ja (ii) siltä osin kuin siinä velvoitetaan oikeusasiamies maksamaan 7  000 euron suuruinen vahingonkorvaus

               —

               kanne on hylättävä perusteettomana siltä osin kuin unionin yleisen tuomioistuimen tuomio kumotaan

         toissijaisesti

               —

               asia on palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen siltä osin kuin unionin yleisen tuomioistuimen tuomio kumotaan, ja

               —

               oikeudenkäyntikuluista on päätettävä oikeudenmukaisella ja tasapuolisella tavalla.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi oikeusasiamies vetoaa valitusperusteisiin, jotka koskevat useita oikeudellisia virheitä.
   Ensinnäkin oikeusasiamies katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se on katsonut, että jo pelkästään huolellisuusvelvollisuuden periaatteen loukkaamisen voidaan katsoa olevan riittävän ilmeinen rikkominen. Oikeusasiamies katsoo, että tämä unionin yleisen tuomioistuimen näkemys ei ole sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevan oikeuskäytännön mukainen; kyseisessä oikeuskäytännössä edellytetään sen osoittamista, että oikeussäännön, jonka tarkoituksena on antaa oikeuksia yksityisille, rikkominen on riittävän ilmeinen, ja korostetaan sitä, että ratkaiseva peruste, jotta kyseisen ehdon voidaan katsoa täyttyvän, on se, että kyseinen toimielin on selvästi ja vakavasti ylittänyt harkintavaltansa rajat. Unionin yleinen tuomioistuin on jättänyt ottamatta huomioon oikeusasiamiehen tehtävän erityispiirteet ja etenkin sen, että oikeusasiamiehellä on erittäin laaja harkintavalta tutkinnan suorittamisessa.
   Toiseksi oikeusasiamies riitauttaa myös unionin yleisen tuomioistuimen tulkinnan, joka koskee sitä, että kun oikeusasiamies suorittaa tutkinnan ja kun toimielin antaa hänelle selityksen, joka vaikuttaa hänestä uskottavalta, tämä ei vapauta oikeusasiamiestä hänen vastuustaan varmistaa se, että tosiseikat, joihin tämä selitys perustuu, pitävät paikkansa, etenkään silloin, kun kyseinen selitys on ainoa perusta hänen toteamukselleen siitä, ettei ole ilmennyt hallinnollista epäkohtaa. Oikeusasiamies katsoo nimittäin, että toimielimet ovat velvollisia antamaan hänelle paikkansapitäviä tietoja ja että hän voi näin ollen laillisesti perustaa johtopäätöksensä hänelle annettuihin tietoihin niin kauan kuin ei ole olemassa seikkoja, jotka voisivat saattaa annettujen tietojen luotettavuuden kyseenalaiseksi. Tästä näkökulmasta katsottuna oikeusasiamies väittää, ettei ollut mitään syytä pelätä, että annetut tiedot eivät vastanneet todellisuutta.
   Vaikka oikeusasiamies on kolmanneksi unionin yleisen tuomioistuimen kanssa samaa mieltä siitä, että tietyt oikeusasiamiehen vastaukset on annettu ajassa, joka ei ollut kohtuullinen, oikeusasiamies riitauttaa sen, että tämän hänen syykseen luetun unionin oikeuden rikkomisen voidaan katsoa olevan riittävän ilmeinen. Näin ollen unionille ei voi syntyä sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta.
   Neljänneksi oikeusasiamies katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen, kun se ei ole antanut mitään selitystä sille, että Staelenin luottamuksen heikentyminen oikeusasiamiehen virastoa kohtaan on katsottu henkiseksi kärsimykseksi.
   Lopuksi oikeusasiamies riitauttaa sen, että hänen syykseen luettujen lainvastaisuuksien ja sen, että Staelen on menettänyt luottamuksen oikeusasiamiehen virastoa kohtaan, välillä on syy-yhteys.


title: Asia C-111/04 P: Adriaticadi Navigazione SpA:n 3.3.2004 (25.2.2004 päivättytelekopiosanoma) tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteentuomioistuimen viidennen jaoston asiassa T-61/99, Adriatica di Navigazionevastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 11.12. 2003 antamasta tuomiosta

text:
               30.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 106/27

         Adriatica di Navigazione SpA:n 3.3.2004 (25.2.2004 päivätty telekopiosanoma) tekemä valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen viidennen jaoston asiassa T-61/99, Adriatica di Navigazione vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, 11.12. 2003 antamasta tuomiosta
   (Asia C-111/04 P)
   (2004/C 106/47)
   Adriatica di Navigazione SpA on valittanut 3.3.2004 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimeen Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen viidennen jaoston asiassa T-61/99, Adriatica di Navigazione v. Euroopan yhteisöjen komissio, 11.12.2004 antamasta tuomiosta. Valittajan edustajina ovat avvocati Mario Siragusa ja Francesca Maria Moretti.
   Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1

               muuttaa tuomiota siltä osin kuin siinä pidetään mahdottomana sitä, että relevanttien markkinoiden virheellisestä määrittämisestä olisi aiheutunut kielteisiä seurauksia Adriaticalle, ja myöntää, että kantajan on perusteettomasti katsottu osallistuneen, mitä se ei ole tehnyt, sellaisella reitillä tapahtuneeseen rikkomiseen, jolla se ei ole liikennöinyt

               2

               muuttaa tuomiota siltä osin kuin siinä ei pidetä Adriatican menettelyä 24.11.1993 pidetyn kokouksen jälkeen kokonaisuudessaan sellaisena pätevänä kieltäytymisenä, jonka nojalla sen ei voida katsoa olevan vastuussa tuossa kokouksessa päätetystä menettelystä

               3

               edellä 2 kohdassa esitetyn vaatimuksen hyväksyttyään muuttaa tuomiota siltä osin kuin siinä vahvistetaan Adriatican tekemän rikkomuksen kesto, vähentäen siinä mainitun rikkomisen kestoa

               4

               edellä 1 kohdassa esitetyn vaatimuksen hyväksyttyään pienentää ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen Adriaticalle määräämän seuraamuksen määrää

               5

               edellä 1, 2 ja 3 kohdassa esitetyt vaatimukset hyväksyttyään pienentää Adriaticalle määrätyn seuraamuksen määrää siitä syystä, että sen rikkomus ei ollut vakava ja että se kesti lyhyen ajan

               6

               toissijaisesti ja riippumatta siitä, hyväksytäänkö muut vaateet, muuttaa tuomiota siltä osin kuin ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on siinä virheellisesti määrittänyt Adriaticalle määrättävän sakon vähennyksen, pienentäen sitä

               7

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               —

               perustamissopimuksen 81 artiklan rikkominen ja lain väärä soveltaminen, koska asiassa ei ole arvioitu niitä seurauksia, joita siitä, että komissio oli määrittänyt virheellisesti relevantit markkinat, Adriaticalle aiheutui

               —

               perustamissopimuksen 81 artiklan rikkominen ja lain väärä soveltaminen arvioitaessa Adriatican menettelyyn liittyviä yksityiskohtia, kun se kieltäytyi lainvastaisesta menettelystä

               —

               perustamissopimuksen 81 artiklan ja asetuksen 4056/86 (1) 19 artiklan rikkominen määritettäessä Adriatican syyksi luetun rikkomisen kestoa ja vakavuutta

               —

               toissijaisesti perustamissopimuksen 81 artiklan ja asetuksen 4056/86 artiklan 19 artiklan rikkominen ja perusteluvelvollisuuden noudattamatta jättäminen määritettäessä Adriaticolle määrättävän sakon määrää.

      (1)  EYVL L 378, 31.12.1986, s. 4.


title: Asia C-8/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Italia) on esittänyt 2.1.2012 — Cristian Rainone ym. v. Ministero dell’Interno ym.

text:
               10.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 73/21

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana (Italia) on esittänyt 2.1.2012 — Cristian Rainone ym. v. Ministero dell’Interno ym.
   (Asia C-8/12)
   2012/C 73/37
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale Amministrativo Regionale per la Toscana

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Cristian Rainone, Orentino Viviani ja Miriam Befani

      Vastaajat: Ministero dell’Interno, Questura di Prato ja Questura di Firenze

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko EY 43 ja EY 49 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat lähtökohtaisesti esteenä sellaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle kuin Italian TULPS:n 88 §, jonka mukaan ”vedonlyönnin toimeenpanoon tarvittavan luvan voivat saada yksinomaan ne, joilla on toimilupa tai lupa, jonka on myöntänyt ministeriö tai muu sellainen elin, jolle on lain mukaan varattu oikeus vedonlyöntien järjestämiseen tai hyödyntämiseen, sekä toimiluvan haltijan tai luvan saaneen henkilön tämän saman toimiluvan tai luvan nojalla tähän valtuuttamat henkilöt”, ja 25.3.2010 annetun asetuksen nro 40, joka on muunnettu laiksi lailla nro 73/2010, 2 §:n 2 ter momentti, jonka perusteella yleistä turvallisuutta koskevien säädösten koonnoksen 88 §:ää, joka säädettiin 18.6.1931 annetulla kuninkaan asetuksella nro 773, sellaisena kuin se on myöhempine muutoksineen, on tulkittava siten, että siinä tarkoitettu lupa, joka on myönnetty sellaiseen kaupalliseen toimintaan, jossa toimeenpannaan yleisölle tarjottavia rahapelejä ja kerätään vetoja, on pätevä vasta sen jälkeen, kun valtionvarainministeriön alainen valtion monopoliviranomainen on myöntänyt tällaisesta toiminnasta vastaaville toimijoille nimenomaisen toimiluvan tällaisten pelien toimeenpanoon ja niiden pelipanosten keräämiseen?

               2)

               Onko edellä mainittuja EY 43 ja EY 49 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat lähtökohtaisesti esteenä myös sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle kuin 4.7.2006 annetun asetuksen nro 223, joka on muutettu laiksi lailla nro 248/2006, 38 §:n 2 momentti, jonka mukaan ”30.12.2004 annetun lain nro 311 1 §:n 287 momentti korvataan seuraavasti:
               ’287.   Valtiovarainministeriön alaisen valtion monopoliviranomaisen päätöksellä muissa kuin hevosurheilukilpailuissa toimeenpantavia pelejä koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan seuraavien kriteerien mukaisesti:
               … l) Niistä muista urheilutapahtumista kuin hevosurheilukilpailuista, joista säädetään 1.3.2006 annetussa valtiovarainministeriön asetuksessa nro 111 tarkoitetulla asetuksella, toimeenpantavaa kiinteäkertoimista vedonlyöntiä varten myönnetyn toimiluvan haltijoiden oikeuksien turvaamisesta annetaan yksityiskohtaiset määräykset.’ ”
               Tämä koskee erityisesti edellä mainitussa 38 §:n 2 momentissa olevaa yleistä suuntausta suojata ennen muuttunutta lainsäädäntöä myönnettyjen toimilupien haltijoita, kokonaista joukkoa rajoituksia ja toimenpiteitä, joilla saatettaisiin tosiasiallisesti taata saavutetun kaupallisen aseman säilyminen, kuten velvollisuudet perustaa uudet toimipisteet määrätylle etäisyydelle jo olemassa olevista toimipisteistä, osoittavat, ja valtion monopoliviranomaisen edellä mainitulle 38 §:n 2 momentille antamaa yleistä tulkintaa, jossa se sisällyttää toimilupasopimuksiin edellä kuvatun irtisanomislausekkeen niiden tapausten varalta, joissa harjoitetaan suoraan tai välillisesti tähän toimintaan rinnastettavaa rajatylittävää toimintaa.

               3)

               Jos edellä esitettyyn kysymykseen vastataan myöntävästi, eli edellisissä kohdissa kuvatut kansalliset säännökset katsotaan unionin oikeussääntöjen mukaisiksi, onko EY 49 artiklaa tulkittava siten, että rajoitettaessa palvelujen tarjoamisen vapautta yleistä etua koskevista syistä on ensin varmistuttava siitä, ettei tätä yleistä etua ole jo otettu riittävästi huomioon säännöksillä, valvonnalla ja tarkastuksilla, joita palvelun suorittajaan sovelletaan sen sijoittautumisvaltiossa?

               4)

               Jos edellä esitettyyn kysymykseen vastataan myöntävästi edellisessä kohdassa tarkoitetulla tavalla, onko ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen tällaisen rajoituksen oikeasuhteisuutta arvioidessaan otettava huomioon, että kyseessä olevat säännökset ovat palveluntarjoajan sijoittautumisvaltiossa valvonnan intensiivisyyden osalta yhtä tiukkoja tai jopa tiukempia kuin valtiossa, jossa palveluja tarjotaan?


title: Täysistunto

text:
               10.11.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 269/41

         Täysistunto
   (2007/C 269/72)
   Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin päätti 2.10.2007 ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen työjärjestyksen 32 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti, että jos ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen täysistunnossa on parillinen määrä tuomareita sen vuoksi, että asiaan on nimetty työjärjestyksen 17 artiklan mukaisesti julkisasiamies, etukäteen vahvistettu vuorojärjestys, jota sovelletaan sen kolmen vuoden kauden ajan, joksi viiden tuomarin jaostojen puheenjohtajat valitaan, ja jonka mukaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentti ilmoittaa tuomarin, joka ei osallistu asian käsittelyyn, on käänteinen järjestys siihen järjestykseen verrattuna, joka määräytyy työjärjestyksen 6 artiklan mukaisesti näiden tuomareiden virkaiän perusteella, lukuun ottamatta tapauksia, joissa näin nimettävä tuomari olisi esittelevä tuomari. Tässä tapauksessa nimetään tuomari, joka on tässä järjestyksessä välittömästi ennen esittelevää tuomaria.


title: Asia T-414/06 P: Valitus, jonka Philippe Combescot on tehnyt 27.12.2006 virkamiestuomioistuimen asiassa F-114/05, Philippe Combescot v. komissio, 19.10.2006 antamasta tuomiosta

text:
               24.2.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 42/42

         Valitus, jonka Philippe Combescot on tehnyt 27.12.2006 virkamiestuomioistuimen asiassa F-114/05, Philippe Combescot v. komissio, 19.10.2006 antamasta tuomiosta
   (Asia T-414/06 P)
   (2007/C 42/74)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Valittaja: Philippe Combescot (Lecce, Italia) (edustajat: asianajajat A. Maritati ja V. Messa)

      Muu osapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Virkamiestuomioistuimen asiassa F-114/05 19.10.2006 antamaa tuomiota on muutettava ja on todettava, että kanne otetaan tutkittavaksi, koska se on sekä oikea-aikainen että perustuu virkamiehen intressiin saada oikeussuojaa.

               —

               On todettava, että Philippe Combescot'lle on aiheutunut henkistä kärsimystä ja hänen terveydelleen ja julkisuuskuvalleen on aiheutunut haittaa toteutetusta toimenpiteestä. Tällä on ollut vakavia vaikutuksia hänen psyykkiseen tasapainoonsa.

               —

               Combescot'lle on määrättävä vahingonkorvauksena 150 000 euroa.

               —

               Vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Käsiteltävänä oleva kanne koskee Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen asiassa F-114/05 19.10.2006 antamaa tuomiota, jolla kanne jätettiin tutkimatta, koska katsottiin, että se oli nostettu myöhässä ja että oikeussuojan tarvetta ei ollut.
   Valittaja esittää valituksensa tueksi seuraavat perusteet:

               —

               Henkilöstösääntöjen 92 artiklan 2 kohtaa on tulkittu virheellisesti erityisesti siltä osin kuin on kysymys viittauksesta ilmaisuun ”valituksen hiljainen hylkääminen”, koska valituksenalaisessa tuomiossa rinnastetaan — hylkäävän päätöksen riitauttamiselle asetetun määräajan osalta — nimenomainen päätös, joka on annettu määräajassa, mutta jota ei ole annettu tiedoksi, hiljaisesti hylkäävään päätökseen. Valittajan mukaan virkamiestuomioistuimen tuomiossa jätetään käsittelemättä keskeinen riitakysymys: nimenomainen hylkäämistoimenpide, joka annetaan henkilöstösääntöjen mukaisessa määräajassa, on pätevä, vaikka sitä ei olisi annettu tiedoksi sille, jota asia koskee.

               —

               Käsiteltävänä olevassa asiassa kohtuutonta viivästystä tiedoksiannossa ei voida millään tavoin pitää valittajan syynä. Virkamiestuomioistuin ei ole tämänkään kysymyksen osalta arvioinut riittävästi — edes prosessin asianmukaisuuden kannalta — valittajan puolustuksekseen esittämiä väitteitä, jotka koskevat vaikeutta paikantaa virkamiehen asuinpaikka.

               —

               Siitä huolimatta, että valittaja oli kanteen nostamisajankohtana jo eläkkeellä, hänellä oli ja on edelleen intressi siihen, että kysymyksessä olevan siirto todettaisiin lainvastaiseksi, koska riitautetun toimenpiteen toteaminen lainvastaiseksi on edellytyksenä sille, että valittaja voi saada korvausta henkisestä kärsimyksestä ja uralleen aiheutuneesta vahingosta.


title: Asia T-352/13 P: Valitus, jonka BX on tehnyt 2.7.2013 virkamiestuomioistuimen asiassa F-88/11, BX v. komissio, 24.4.2013 antamasta tuomiosta

text:
               31.8.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 252/39

         Valitus, jonka BX on tehnyt 2.7.2013 virkamiestuomioistuimen asiassa F-88/11, BX v. komissio, 24.4.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia T-352/13 P)
   2013/C 252/67
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: BX (Washington, Yhdysvallat) (edustaja: asianajaja R. Rata)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan virkamiestuomioistuimen asiassa F-88/11 24.4.2013 antaman tuomion

               —

               kumoamaan valintalautakunnan riidanalaisen päätöksen olla sisällyttämättä kantajaa kilpailun EPSO/AD/148/09-RO (EUVL 2009, C 14 A, s. 1) hyväksyttyjen hakijoiden varallaololuetteloon

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valituksensa tueksi valittaja vetoaa kuuteen valitusperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen valitusperuste, jonka mukaan virkamiestuomioistuimen arviointia (tuomion 33 kohta) siitä, ettei valittaja täyttänyt todistustaakkaa, ei voida hyväksyä käsiteltävässä asiassa.

               2)

               Toinen valitusperuste, jonka mukaan virkamiestuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, ettei hakija, jonka alkuperäinen pistemäärä oli alhaisempi kuin ennalta määritettyjen arviointiperusteiden mukainen vähimmäispistemäärä, saa osallistua vertailevaan arviointiin (tuomion 41 kohta), koska

                           —

                           vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kaikilla EPSOn kilpailuihin osallistuvilla hakijoilla on oikeus vertailevaan arviointiin riippumatta siitä, ylittääkö heidän pistemääränsä vähimmäispistemäärän

                           —

                           valintalautakunta laiminlöi vertailevaa arviointia koskevan velvoitteensa valittajan lisäksi myös kaikkien muiden suullisiin kokeisiin osallistuneiden hakijoiden osalta, koska lopulliseen arviointitilaisuuteen varattu aika oli selvästi riittämätön

                           —

                           valituksenalainen tuomio ei perustu valittajan esiin tuomiin merkityksellisiin argumentteihin, eikä siinä oteta huomioon vastapuolen väitteiden epäjohdonmukaisuuksia.

               3)

               Kolmas valitusperuste, jonka mukaan valituksenalaisen tuomion 45 kohdassa oleva virkamiestuomioistuimen arviointi siitä, ettei yhdenvertaisen kohtelun periaatetta loukattu, on virheellinen.

               4)

               Neljäs valitusperuste, jonka mukaan valintalautakunnan kokoonpanoa koskevia sääntöjä on rikottu, koska

                           —

                           valintalautakunnan kokoonpano ei ollut henkilöstösääntöjen liitteessä III olevan 3 artiklan viidennen kohdan mukainen

                                       —

                                       virkamiestuomioistuin teki oikeudellisen virheen katsoessaan, että asiassa oli kiistatonta, että valintalautakunnassa oli kolme jäsentä valittajan suullisen kokeen aikana (tuomion 49 kohta)

                                       —

                                       virkamiestuomioistuin viittasi (tuomion 49 kohta) virheellisesti asiassa F-50/08, Bartha, annettuun tuomioon perustellakseen arviointiaan siitä, ettei asiassa ollut loukattu periaatetta, joka koskee naisten ja miesten yhtäläistä edustusta valintalautakunnassa

                           —

                           valintalautakunnan varsinaisten jäsenten ja varajäsenten samanaikainen läsnäolo suullisissa kokeissa merkitsi sitä, että valintalautakunnan menettely esillä olevassa asiassa oli lainvastainen (tuomion 50 kohta)

                           —

                           valintalautakunnan kokoonpanon vakautta koskevaa periaatetta on loukattu (tuomion 51 kohta).

               5)

               Viides valitusperuste, jonka mukaan virkamiestuomion katsoi virheellisesti, että käsiteltävän asian olosuhteet eivät oikeuta työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan soveltamista (tuomion 81 kohta), koska vastapuoli on myöntänyt, että valittajan aiempien hallinnollisten valitusten hylkääminen perustui virheellisille perusteluille, ja näin ollen vastapuolen tulisi vastata oikeudenkäyntikuluista.

               6)

               Kuudes valitusperuste, jonka mukaan aineetonta vahinkoa koskevat vaatimukset olivat perusteltuja.


title: Asia T-53/13: Kanne 31.1.2013 — Vans v. SMHV (Aaltoileva viiva)

text:
               6.4.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 101/22

         Kanne 31.1.2013 — Vans v. SMHV (Aaltoileva viiva)
   (Asia T-53/13)
   2013/C 101/47
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Vans, Inc. (Cypress, Yhdysvallat) (edustaja: lakimies M. Hirsch)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen kokonaisuudessaan

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Kuviomerkki, johon sisältyy aaltoilevan viivan kuva luokkiin 18 ja 25 kuuluvia tavaroita varten — yhteisön tavaramerkkihakemus nro 10 263 838

      Tutkijan päätös: Tavaramerkkihakemus hylättiin.

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin.

      Kanneperusteet: Neuvoston asetuksen N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 7 artiklan 3 kohdan rikkominen.


title: Asia C-284/09: Kanne 23.7.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta

text:
               24.10.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 256/8

         Kanne 23.7.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-284/09)
   2009/C 256/15
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: R. Lyal ja B.-R. Killmann)

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut EY 56 artiklan mukaisia velvoitteitaan siinä tapauksessa, että direktiivissä 90/435 (1) säädettyä emoyhtiön vähimmäisosuutta tytäryhtiön pääomasta ei ole saavutettu, ja — siltä osin kuin kyse on Islannin tasavallasta ja Norjan kuningaskunnasta — Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen 40 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se verottaa ankarammin sellaiselle yhtiölle jaettuja osinkoja, jonka kotipaikka on jossakin toisessa jäsenvaltiossa tai Euroopan talousalueella, kuin sellaiselle yhtiölle jaettuja osinkoja, jonka kotipaikka on Saksan liittotasavallassa.

               —

               Saksan liittotasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Tämän kanteen kohteena on Saksan osinkoverolaki. Saksan tuloverolain säännöksissä säädetään, että Saksassa yleisesti verovelvollisten emoyhtiöiden
   Tämän perusteella saksalaiset emoyhtiöt vapautetaan taloudellisesti lähdeverosta. Saksan tuloverolain säännösten mukaan Saksassa yleisesti verovelvollisilla emoyhtiöillä on mahdollisuus vähentää yhteisöverostaan niiden verotusmenettelyssä maksettu lähdevero. Tämän perusteella saksalaiset emoyhtiöt vapautettiin lähdeverosta. Saksassa rajallisesti verovelvollisilla emoyhtiöillä on puolestaan mahdollisuus vapautua täydellisesti lähdeverosta ainoastaan silloin, kun kysymyksessä olevalla emoyhtiöllä on direktiivissä 90/435 säädettyä vähimmäisosuutta vastaava osuus tytäryhtiön pääomasta. Jos emoyhtiöllä ei ole kyseistä vähimmäisosuutta, rajoitetusti verovelvollisten emoyhtiöiden ei ole mahdollista saada vapautusta samalla tavalla kuin yleisesti verovelvollisten emoyhtiöiden. Tämän lainsäädännön johdosta muista jäsenvaltioista peräisin olevien emoyhtiöiden osingonjakoa Saksassa kohdellaan verotuksellisesti eri tavalla kuin Saksassa yleisesti verovelvollisten emoyhtiöiden osingonjakoa.
   Komission mielestä tällainen erilainen kohtelu ei ole yhteensoveltuvaa pääomien vapaata liikkuvuutta koskevan periaatteen kanssa, koska sillä saatetaan saada muissa jäsenvaltioissa tai ETA:ssa asuvat verovelvolliset luopumaan tekemästä investointeja Saksassa.
   EY:n perustamissopimuksessa ja ETA-sopimuksessa taatusta pääomien vapaan liikkuvuudesta seuraa, että jos jäsenvaltio myöntää etuja osinkojen verotuksen osalta, näitä etuja ei saa rajoittaa koskemaan pelkästään kotimaisen osingonsaajan verotusta. Komission mukaan on vältettävä se, että kotimaisia osingonsaajia ja muista jäsenvaltioista tai ETA-valtioista peräisin olevia osingonsaajia kohdellaan verotuksellisesta eri tavalla. Kotimaassa myönnetyt veroedut on ulotettava koskemaan myös muista jäsenvaltioista tai ETA-valtioista peräisin olevia osakkeenomistajia. Silloin kun asianomainen jäsenvaltio on myös tehnyt muiden jäsenvaltioiden kanssa sopimuksen kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi, kuten esillä olevassa asiassa, kyseinen jäsenvaltio voi vedota tähän sopimukseen ainoastaan, jos mainitun sopimuksen vähennystä koskevissa määräyksissä hyvitetään täysimääräisesti muista jäsenvaltioista tai ETA-valtioista peräisin olevien osakkeenomistajien mahdollinen taloudellinen ketjuverotus samalla tavalla sen omassa verojärjestelmässä kotimaisten osakkeenomistajien osalta.
   Näin ei ole kuitenkaan asia Saksan muiden jäsenvaltioiden kanssa tekemien sopimusten osalta. Kyseisissä sopimuksissa määrätään tosin kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi säännöistä, jotka koskevat Saksan lähdeveron vähentämistä emoyhtiön jäsenvaltion verorasituksesta. Vähennettävä määrä ei kuitenkaan saa ylittää sitä ennen vähennystä lasketun veron osaa, joka kannetaan Saksassa saaduista tuloista. Vähennys on näin ollen rajoitettu, ja tässä sopimuksessa ei ole määräyksiä kyseisen jäsenvaltion verorasituksen ja Saksan lähdeveron välisestä erosta johtuvien mahdollisten varojen palauttamisesta eikä se näin ollen ole mahdollista.
   Siltä osin kuin on kyse esillä olevan noudattamatta jättämisen mahdollisesta oikeuttamisperusteesta, komissio huomauttaa, ettei Saksa ole oikeudenkäyntiä edeltäneen menettelyn aikana esittänyt mitään yleistä etua koskevaa pakottavaa syytä, jolla riidanalainen verojärjestelmä voitaisiin perustella.

      (1)  Eri jäsenvaltioissa sijaitseviin emo- ja tytäryhtiöihin sovellettavasta yhteisestä verojärjestelmästä 23.7.1990 annettu neuvoston direktiivi 90/435/ETY, EYVL L 225, s. 6.