title: Asia C-644/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 17.11.2017 – Eurobolt BV

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/18

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 17.11.2017 – Eurobolt BV
   (Asia C-644/17)
   (2018/C 052/25)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Eurobolt BV

      Muu osapuoli: Staatssecretaris van Financiën

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

                           a)

                           Onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa, luettuna yhdessä SEU 4 artiklan 3 kohdan kanssa, tulkittava siten, että valittaja voi riitauttaa unionin toimielimen päätöksen, joka kansallisten viranomaisten on pantava täytäntöön, laillisuuden vetoamalla olennaisten menettelymääräysten rikkomiseen, perussopimusten tai niiden jonkin täytäntöönpanoasetuksen rikkomiseen tai harkintavallan väärinkäyttöön?

                           b)

                           Onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa, luettuna yhdessä SEU 4 artiklan 3 kohdan kanssa, tulkittava siten, unionin toimielimet, jotka ovat osallistuneet sellaisen päätöksen valmisteluun, jonka pätevyys riitautetaan oikeudenkäynnissä kansallisessa tuomioistuimessa, ovat pyydettäessä velvollisia toimittamaan kansalliselle tuomioistuimelle kaikki niillä olevat tiedot, jotka ne ovat ottaneet huomioon tai jotka niiden olisi pitänyt ottaa huomioon päätöksen valmistelussa?

                           c)

                           Onko Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa tulkittava siten, että oikeudesta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin seuraa, että tuomioistuin tarkistaa kattavasti, täyttyvätkö asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (1) 13 artiklan soveltamisedellytykset? Seuraako 47 artiklasta erityisesti, että tuomioistuimella on toimivalta arvioida täysimääräisesti, onko tosiseikat tutkittu täydellisesti ja riittävästi niin, että vaadittu oikeudellinen seuraamus on perusteltu? Seuraako 47 artiklasta erityisesti myös, että tuomioistuimella on toimivalta arvioida täysimääräisesti, olisiko tosiseikat, joita ei ole väitetysti otettu päätöksenteossa huomioon mutta joilla voisi olla merkitystä todetuista tosiseikoista johtuvan oikeudellisen seuraamuksen kannalta, pitänyt ottaa huomioon?

               2)

                           a)

                           Onko asetuksen (EY) N:o 1225/2009 15 artiklan 2 kohtaan sisältyvää käsitettä ”asiaa koskevat tiedot” tulkittava siten, että se sisältää Euroopan unioniin sijoittautuneen itsenäisen maahantuojan, joka tuo kyseisessä säännöksessä tarkoitetun tutkimuksen kohteena olevia tavaroita, vastauksen komission toteamuksiin, jos tämä maahantuoja on saanut komissiolta tiedon tutkimuksesta, se on toimittanut komissiolle pyydetyt tiedot ja jos sille on annettu siihen tilaisuus, se on vastannut ajoissa komission toteamuksiin?

                           b)

                           Mikäli toisen ennakkoratkaisukysymyksen b kohtaan on vastattava myöntävästi, voiko maahantuoja vedota asetuksen (EY) N:o 1225/2009 15 artiklan 2 kohdan rikkomiseen, jos sen toimittamaa vastausta ei ole esitetty samassa säännöksessä tarkoitetulle neuvoa-antavalle komitealle viimeistään 10 työpäivää ennen sen kokousta?

                           c)

                           Mikäli toisen ennakkoratkaisukysymyksen b kohtaan on vastattava myöntävästi, seuraako asetuksen (EY) N:o 1225/2009 15 artiklan 2 kohdan rikkomisesta, että päätös on lainvastainen eikä sitä pidä soveltaa?

      (1)  Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30.11.2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1225/2009 (EUVL 2009, L 343, s. 51).


title: Asia T-814/17: Kanne 14.12.2017 – Lietuvos geležinkeliai v. komissio

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/40

         Kanne 14.12.2017 – Lietuvos geležinkeliai v. komissio
   (Asia T-814/17)
   (2018/C 052/53)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Lietuvos geležinkeliai AB (Vilna, Liettua) (edustajat: asianajajat W. Deselaers, K. Apel ja P. Kirst)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan kokonaan tai osittain SEUT 102 artiklan mukaisesta menettelystä asiassa AT.39813 – Baltic Rail – 2.10.2017 annetun komission päätöksen C(2017) 6544 final 1, 2, 3 ja 4 artiklan ja/tai

               —

               alentamaan kantajalle 2.10.2017 annetun komission päätöksen C(2017) 6544 final 2 artiklalla määrättyjä sakkoja; ja

               —

               velvoittamaan komissio korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan SEUT 102 artiklaa on rikottu ja ilmeinen oikeudellinen virhe on tehty käyttämällä virheellistä oikeudellista kriteeriä väitetyn väärinkäytön arvioimiseksi. Kantajan mukaan väärinkäyttöä saattoi tapahtua vain, jos kilpailijoiden pääsy radalle oli keskeistä tai välttämätöntä, jotta nämä saattoivat kilpailla seuraavan portaan markkinoilla (mistä ei ole kyse).

               2.

               Toinen kanneperuste, jonka mukaan SEUT 102 artiklaa on rikottu ja ilmeisiä oikeudellisia virheitä ja arviointivirheitä on tehty. Kantaja väittää, ettei Luoteis-Liettuassa sijaitsevan Mažeikiain Latvian rajaan yhdistävän raideväylän poistaminen ”ei-keskeisenä infrastruktuurina” merkinnyt määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä tämän asian oikeudellisessa ja tosiasiallisessa asiayhteydessä edes komission soveltaman (virheellisen) oikeudellisen kriteerin perusteella.

               3.

               Kolmas kanneperuste, jonka mukaan SEUT 296 artiklaa ja asetuksen 1/2003 2 artiklaa on rikottu siltä osin kuin kantajan mukaan todisteet ovat puutteelliset ja perustelut puuttuvat.

               4.

               Neljäs kanneperuste, jonka mukaan asetuksen 1/2003 23 artiklan 3 kohtaa on rikottu ja ilmeisiä oikeudellisia virheitä ja arviointivirheitä on tehty sakon määrää vahvistettaessa.

               5.

               Viides kanneperuste, jonka mukaan asetuksen 1/2003 7 artiklaa on rikottu ja ilmeisiä oikeudellisia virheitä ja arviointivirheitä on tehty määräämällä suhteettomasta korvaavasta toimenpiteestä (raideväylän uudelleen rakentaminen).


title: Asia C-646/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Brindisi (Italia) on esittänyt 17.11.2017 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Gianluca Moro

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunale di Brindisi (Italia) on esittänyt 17.11.2017 – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Gianluca Moro
   (Asia C-646/17)
   (2018/C 052/26)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Brindisi

      Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

   Gianluca Moro

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko direktiivin 2012/13/EU (1) 2 artiklan 1 kohtaa, 3 artiklan 1 kohdan c alakohtaa ja 6 artiklan 1, 2 ja 3 kohtaa sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 48 artiklaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä jäsenvaltion rikosprosessisäännöksille, joiden mukaan syytteen muuttamisen jälkeen puolustautumista koskevat takeet taataan laadullisesti ja määrällisesti erilaisina sen mukaan, koskeeko muutos syytteessä esitettyjä tosiseikkoja vai oikeudellista luokittelua, ja erityisesti niin, että vain ensin mainitussa tapauksessa syytetty saa pyytää käytettäväksi vaihtoehtoista rangaistuksen määräämismenettelyä, johon liittyy etuja (ns. syyteneuvottelu)?

      (1)  Tiedonsaantioikeudesta rikosoikeudellisissa menettelyissä 22.5.2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2012/13/EU (EUVL 2012, L 142, s. 1).


title: Asia T-821/17: Kanne 12.12.2017 – Vitromed v. EUIPO – Vitromed Healthcare (VITROMED Germany)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/41

         Kanne 12.12.2017 – Vitromed v. EUIPO – Vitromed Healthcare (VITROMED Germany)
   (Asia T-821/17)
   (2018/C 052/54)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Vitromed GmbH (Jena, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Linß)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Vitromed Healthcare (Jaipur, Intia)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-kuviomerkki, joka sisältää sanaosat ”VITROMED Germany” – Rekisteröintihakemus nro 14 459 903

      Menettely EUIPO:ssa: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 26.9.2017 asiassa R 2402/2016-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               hylkää väitteen kokonaisuudessaan

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-636/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 7.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Contencioso-Administrativo n° 1 de Pamplona – Espanja) – Wilber López Pastuzano v. Delegación del Gobierno en Navarra (Ennakkoratkaisupyyntö — Pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asema — Direktiivi 2003/109/EY — 12 artikla — Karkottamispäätöksen tekeminen pitkään oleskelleesta kolmannen maan kansalaisesta — Huomioon otettavat seikat — Kansallinen säännöstö — Kyseisten seikkojen huomiotta jättäminen — Yhteensopivuus)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/11

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 7.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona – Espanja) – Wilber López Pastuzano v. Delegación del Gobierno en Navarra
   (Asia C-636/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asema - Direktiivi 2003/109/EY - 12 artikla - Karkottamispäätöksen tekeminen pitkään oleskelleesta kolmannen maan kansalaisesta - Huomioon otettavat seikat - Kansallinen säännöstö - Kyseisten seikkojen huomiotta jättäminen - Yhteensopivuus))
   (2018/C 052/15)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de lo Contencioso-Administrativo no 1 de Pamplona

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Wilber López Pastuzano

      Vastaaja: Delegación del Gobierno en Navarra

      Tuomiolauselma

   Pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta 25.11.2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/109/EY 12 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä jäsenvaltion säännöstölle, jossa – sellaisena kuin osa kyseisen jäsenvaltion tuomioistuimista on sitä tulkinnut – ei säädetä pitkään oleskelleen kolmannen valtion kansalaisen karkottamissuojan edellytysten soveltamisesta kaikkien hallinnollisten karkottamispäätösten osalta, riippumatta tällaisen toimenpiteen luonteesta tai sitä koskevista oikeudellisista menettelytavoista.

      (1)  EUVL C 46, 13.2.2017.


title: Asia T-825/17: Kanne PVÄ – Carbon System Verwaltungs v. EUIPO (LIGHTBOUNCE)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/42

         Kanne PVÄ – Carbon System Verwaltungs v. EUIPO (LIGHTBOUNCE)
   (Asia T-825/17)
   (2018/C 052/55)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Carbon System Verwaltungs GmbH (Marktheidenfeld, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Gilch ja L. Petri)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-sanamerkki ”LIGHTBOUNCE” – Rekisteröintihakemus nro 15 152 028

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 11.10.2017 asiassa R 2301/2016/1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 11.10.2017 asiassa R 2301/2016/1 tekemän päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-42/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 5.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Corte costituzionale – Italia) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat M.A.S. ja M.B. (Ennakkoratkaisupyyntö — SEUT 325 artikla — Tuomio 8.9.2015, Taricco ym. (C-105/14, EU:C:2015:555) — Arvonlisäverorikoksia koskeva rikosoikeudenkäynti — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään vanhentumisajoista, jotka voivat johtaa siihen, että rikoksista ei rangaista — Euroopan unionin taloudellisiin etuihin kohdistuva vahinko — Velvollisuus jättää soveltamatta kansallisen oikeuden säännöksiä, jotka saattavat olla ristiriidassa jäsenvaltioille unionin oikeudessa asetettujen velvollisuuksien kanssa — Rikosoikeudellinen laillisuusperiaate)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/12

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 5.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Corte costituzionale – Italia) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat M.A.S. ja M.B.
   (Asia C-42/17) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 325 artikla - Tuomio 8.9.2015, Taricco ym. (C-105/14, EU:C:2015:555) - Arvonlisäverorikoksia koskeva rikosoikeudenkäynti - Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään vanhentumisajoista, jotka voivat johtaa siihen, että rikoksista ei rangaista - Euroopan unionin taloudellisiin etuihin kohdistuva vahinko - Velvollisuus jättää soveltamatta kansallisen oikeuden säännöksiä, jotka saattavat olla ristiriidassa jäsenvaltioille unionin oikeudessa asetettujen velvollisuuksien kanssa - Rikosoikeudellinen laillisuusperiaate))
   (2018/C 052/16)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Corte costituzionale

      Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

   M.A.S. ja M.B.

      Muu osapuoli: Presidente del Consiglio dei Ministri

      Tuomiolauselma

   SEUT 325 artiklan 1 ja 2 kohtaa on tulkittava siten, että siinä asetetaan kansalliselle tuomioistuimelle velvollisuus jättää arvonlisäverorikoksia koskevassa rikosoikeudenkäynnissä soveltamatta vanhentumisaikoja koskevia kansallisia säännöksiä, jotka kuuluvat kansalliseen aineelliseen oikeuteen ja jotka estävät tehokkaiden ja ennaltaehkäisevien seuraamusten määräämisen huomattavassa määrässä törkeitä petoksia, jotka kohdistuvat Euroopan unionin taloudellisiin etuihin, tai joissa säädetään vanhentumisajoista, jotka ovat lyhyemmät sellaisten törkeiden petosten tapauksessa, jotka kohdistuvat mainittuihin etuihin, kuin sellaisten törkeiden petosten tapauksessa, jotka kohdistuvat asianomaisen jäsenvaltion taloudellisiin etuihin, paitsi jos tästä soveltamatta jättämisestä on seurauksena rikosoikeudellisen laillisuusperiaatteen loukkaaminen sen vuoksi, että sovellettava lainsäädäntö ei ole riittävän täsmällinen tai että sellaista lainsäädäntöä on sovellettu taannehtivasti, jossa asetetaan rangaistavuuden edellytyksiä, jotka ovat ankarampia kuin ne, jotka olivat voimassa rikoksen tekemisen ajankohtana.

      (1)  EUVL C 195, 19.6.2017.


title: Asia T-826/17: Kanne 22.12.2017 – TeamBank v. EUIPO – Fio Systems (FYYO)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/42

         Kanne 22.12.2017 – TeamBank v. EUIPO – Fio Systems (FYYO)
   (Asia T-826/17)
   (2018/C 052/56)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: TeamBank AG Nürnberg (Nürnberg, Saksa) (edustajat: asianajajat D. Terheggen ja H. Lindner)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Fio Systems AG (Leipzig, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki FYOO – Rekisteröintihakemus nro 14 589 261

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 6.11.2017 asiassa R 2337/2016-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 6.11.2017 asiassa R 2337/2016-4 tekemän päätöksen luokkaan 9 kuuluvien tavaroiden osalta

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-647/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Högsta förvaltningsdomstolen (Ruotsi) on esittänyt 20.11.2017 – Skatteverket v. Srf konsulterna AB

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Högsta förvaltningsdomstolen (Ruotsi) on esittänyt 20.11.2017 – Skatteverket v. Srf konsulterna AB
   (Asia C-647/17)
   (2018/C 052/27)
   Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Högsta förvaltningsdomstolen

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Skatteverket

      Vastapuoli: Srf konsulterna AB

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko arvonlisäverodirektiivin (1) 53 artiklan käsitettä ”pääsy tapahtumaan” tulkittava siten, että siihen sisältyy palvelu, joka muodostuu yksinomaan verovelvollisille tarjottavasta viiden päivän pituisesta kirjanpitokurssista, joka edellyttää sekä rekisteröitymistä että maksua etukäteen?

      (1)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).


title: Asia T-831/17: Kanne 29.12.2017 – DRH Licensing & Managing v. EUIPO – Merck (Flexagil)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/43

         Kanne 29.12.2017 – DRH Licensing & Managing v. EUIPO – Merck (Flexagil)
   (Asia T-831/17)
   (2018/C 052/57)
   Kannekirjelmän kieli: saksa

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: DRH Licensing & Managing AG (Zürich, Sveitsi) (edustaja: asianajaja S. Salomonowitz)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Merck KGaA (Darmstadt, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan ”Flexagil” – EU-tavaramerkki nro 7 301 237

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 17.10.2017 asiassa R 2043/2016-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa valituslautakunnan 17.10.2017 tekemän päätöksen R 2043/2016-4 kokonaan

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan kantajalle tästä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut sekä valitusmenettelystä R 2043/2016 aiheutuneet kulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 2017/1001 18 on rikottu.


title: Asia C-66/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 14.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu – Puola) – Grzegorz Chudaś ja Irena Chudaś v. DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft (Ennakkoratkaisupyyntö — Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa — Asetus (EY) N:o 805/2004 — Soveltamisala — Riitauttamattomia vaatimuksia koskeva eurooppalainen täytäntöönpanoperuste — Täytäntöönpanoasiakirjat, jotka voidaan vahvistaa eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi — Tuomioon, joka ei koske riitauttamatonta vaatimusta, sisältyvä ratkaisu tuomioistuinmenettelyyn liittyvien kustannusten määrästä — Jääminen kyseisen soveltamisalan ulkopuolelle)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/13

         Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 14.12.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu – Puola) – Grzegorz Chudaś ja Irena Chudaś v. DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft
   (Asia C-66/17) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Asetus (EY) N:o 805/2004 - Soveltamisala - Riitauttamattomia vaatimuksia koskeva eurooppalainen täytäntöönpanoperuste - Täytäntöönpanoasiakirjat, jotka voidaan vahvistaa eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi - Tuomioon, joka ei koske riitauttamatonta vaatimusta, sisältyvä ratkaisu tuomioistuinmenettelyyn liittyvien kustannusten määrästä - Jääminen kyseisen soveltamisalan ulkopuolelle))
   (2018/C 052/17)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sąd Rejonowy Poznań-Grunwald i Jeżyce w Poznaniu

      Pääasian asianosaiset

      Hakijat: Grzegorz Chudaś ja Irena Chudaś

      Vastapuoli: DA Deutsche Allgemeine Versicherung Aktiengesellschaft

      Tuomiolauselma

   Riitauttamattomia vaatimuksia koskevan eurooppalaisen täytäntöönpanoperusteen käyttöönotosta 21.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 805/2004 4 artiklan 1 alakohtaa ja 7 artiklaa on tulkittava siten, että tuomioon, joka ei koske riitauttamatonta vaatimusta, sisältyvää täytäntöönpanokelpoista ratkaisua tuomioistuinmenettelyyn liittyvien kustannusten määrästä ei voida vahvistaa eurooppalaiseksi täytäntöönpanoperusteeksi.

      (1)  EUVL C 161, 22.5.2017.


title: Asia T-305/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.12.2017 – Airdata v. komissio

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/44

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.12.2017 – Airdata v. komissio
   (Asia T-305/15) (1)

   (2018/C 052/58)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 270, 17.8.2015.


title: Asia C-650/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundespatentgericht (Saksa) on esittänyt 21.11.2017 – QH

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundespatentgericht (Saksa) on esittänyt 21.11.2017 – QH
   (Asia C-650/17)
   (2018/C 052/28)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundespatentgericht

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: QH

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Suojaako tuotetta asetuksen (EY) N:o 469/2009 (1) 3 artiklan a alakohdan mukaisesti voimassa oleva peruspatentti ainoastaan silloin, jos se kuuluu patenttivaatimuksissa määriteltyyn patenttisuojan kohteeseen ja annetaan siten asiantuntijoille tiedoksi konkreettisessa muodossa?

               2)

               Eikö asetuksen (EY) N:o 469/2009 3 artiklan a alakohdan edellytysten täyttymiseen siten riitä, jos kyseinen tuote kylläkin täyttää patenttivaatimuksiin sisältyvän, vaikuttavan aineen luokan yleisen toiminnallisen määritelmän mutta siitä ei voida johtaa erillistä, peruspatentilla suojatun tiedon konkreettista (ilmenemis)muotoa?

               3)

               Eikö tuotetta suojaa asetuksen (EY) N:o 469/2009 3 artiklan a alakohdan mukaisesti voimassa oleva peruspatentti jo siksi, että vaikka tuote täyttää patenttivaatimuksiin sisältyvän toiminnallisen määritelmän, se kehitettiin vasta peruspatentin hakemispäivän jälkeen itsenäisen keksinnöllisen toiminnan perusteella?

      (1)  Lääkkeiden lisäsuojatodistuksesta 6.5.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 469/2009 (EUVL 2009, L 152, s. 1).


title: Asia C-344/17: Unionin tuomioistuimen määräys (kymmenes jaosto) 30.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Torino – Italia) – IJDF Italy Srl v. Violeta Fernando Dionisio ja Alex Del Rosario Fernando (Ennakkoratkaisupyyntö — Kuluttajasopimukset — Direktiivi 93/13/ETY — Kansallinen lainsäädäntö, jossa mahdollistetaan päävelallisen ja takaajan haastaminen samaan tuomioistuimeen — Kuluttajansuojaa koskevasta toimivallasta annettuja sääntöjä koskeva poikkeus — Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/13

         Unionin tuomioistuimen määräys (kymmenes jaosto) 30.11.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Tribunale di Torino – Italia) – IJDF Italy Srl v. Violeta Fernando Dionisio ja Alex Del Rosario Fernando
   (Asia C-344/17) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Kuluttajasopimukset - Direktiivi 93/13/ETY - Kansallinen lainsäädäntö, jossa mahdollistetaan päävelallisen ja takaajan haastaminen samaan tuomioistuimeen - Kuluttajansuojaa koskevasta toimivallasta annettuja sääntöjä koskeva poikkeus - Unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 99 artikla))
   (2018/C 052/18)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunale di Torino

      Asianosaiset

      Kantaja: IJDF Italy Srl

      Vastaajat: Violeta Fernando Dionisio ja Alex Del Rosario Fernando

      Määräysosa

   Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annettua neuvoston direktiiviä 93/13/ETY, SEU 19 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaa on tulkittava siten, ettei niitä sovelleta riita-asiassa, joka koskee tuomioistuimen toimivallan määrittämistä toisiinsa liittyvissä asioissa, kun kyseinen riita-asia ei kuulu direktiivin 93/13 soveltamisalaan.

      (1)  EUVL C 330, 2.10.2017.


title: Asia C-657/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on esittänyt 24.11.2017 – Hussein Mohamad Hussein

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/20

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on esittänyt 24.11.2017 – Hussein Mohamad Hussein
   (Asia C-657/17)
   (2018/C 052/29)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Revision-valituksen tekijä: Hussein Mohamad Hussein

      Vastapuoli: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Johtaako asetuksen N:o 1560/2003 (1) (täytäntöönpanoasetus) 5 artiklan 2 kohdan (uudelleenkäsittelypyyntöön) vastaamista koskevan määräajan laiminlyönti hakemuksen käsittelyvastuun siirtymiseen pyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle, kun pyynnön saanut jäsenvaltio on vastannut asetuksen 604/2013 (2) (Dublin III -asetus) 21 artiklan 1 kohdan mukaiseen vastaanottopyyntöön määräajan kuluessa kieltävästi ja kun pyynnön esittänyt jäsenvaltio on ensin esittänyt säädetyn ajan kuluessa Dublin III -asetuksen 21 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun vastaanottopyynnön ja pyynnön saanut jäsenvaltio on (myöhemmissä) selvityksissä osoittautunut Dublin III -asetuksen III luvussa esitettyjen perusteiden mukaisesti hakemuksen käsittelystä vastuussa olevaksi jäsenvaltioksi?

               2)

               Voiko pyynnön saanut – ja Dublin III -asetuksen III luvussa esitettyjen perusteiden nojalla vastuussa oleva – jäsenvaltio vastata pätevästi Dublin III -asetuksen 21 artiklan 1 kohdan mukaiseen vastaanottopyyntöön myöntävästi vielä sen jälkeen, kun Dublin III -asetuksen 22 artiklan 7 kohdassa määritetty vastausaika on jo päättynyt ja pyynnön saanut jäsenvaltio on jo aiemmin vastannut säädetyn määräajan kuluessa vastaanottopyyntöön kieltävästi?

      (1)  Niiden perusteiden ja menettelyjen vahvistamisesta, joiden mukaisesti määritetään kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio, annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 343/2003 soveltamista koskevista säännöistä 2.9.2003 annettu komission asetus (EY) N:o 1560/2003 (EUVL 2003, L 222, s. 3).

      (2)  Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 604/2013 (EUVL 2013, L 180, s. 31).


title: Asia T-234/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.12.2017 – Meissen Keramik v. EUIPO – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen (Meissen)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/44

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.12.2017 – Meissen Keramik v. EUIPO – Staatliche Porzellan-Manufaktur Meissen (Meissen)
   (Asia T-234/16) (1)

   (2018/C 052/59)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 243, 4.7.2016.


title: Asia C-659/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 24.11.2017 – Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) v. Azienda Napoletana Mobilità SpA

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/21

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte suprema di cassazione (Italia) on esittänyt 24.11.2017 – Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS) v. Azienda Napoletana Mobilità SpA
   (Asia C-659/17)
   (2018/C 052/30)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Corte suprema di cassazione

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)

      Vastapuoli: Azienda Napoletana Mobilità SpA

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko Euroopan komission 11.5.1999 tekemää päätöstä 2000/128/EY (1) sovellettava myös sellaisiin työnantajiin, jotka harjoittavat julkista paikallisliikennetoimintaa – pääosiltaan järjestelmässä, joka ei perustu kilpailuun tarjotun palvelun yksinoikeudellisen luonteen vuoksi – ja jotka ovat koulutus- ja työsopimusten perusteella saaneet sosiaaliturvamaksualennuksia vuonna 1990 säädetyn lain nro 407 voimaantulosta alkaen eli käsiteltävässä asiassa toukokuusta 1997 toukokuuhun 2001 ulottuvana ajanjaksona?

      (1)  Työllisyyden edistämiseen tähtäävistä Italian tukitoimenpiteistä 11.5.1999 annettu komission päätös 2000/128/EY (tiedoksiannettu numerolla K(1999) 1364) (EYVL 2000, L 42, s. 1).


title: Asia C-622/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vilniaus apygardos administracinis teismas (Liettua) on esittänyt 3.11.2017 – Baltic Media Alliance Ltd. v. Lietuvos radijo ir televizijos komisija

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/14

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Vilniaus apygardos administracinis teismas (Liettua) on esittänyt 3.11.2017 – Baltic Media Alliance Ltd. v. Lietuvos radijo ir televizijos komisija
   (Asia C-622/17)
   (2018/C 052/19)
   Oikeudenkäyntikieli: liettua

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Vilniaus apygardos administracinis teismas

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Baltic Media Alliance Ltd.

      Vastaaja: Lietuvos radijo ir televizijos komisija

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Kattaako audiovisuaalisten mediapalvelujen tarjoamista koskevien jäsenvaltioiden tiettyjen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 10.3.2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/13/EU (1) 3 artiklan 1 ja 2 kohta ainoastaan tapaukset, joissa jäsenvaltio haluaa estää televisiolähetykset ja/tai televisio-ohjelmien edelleen lähettämisen, vai kattaako se myös muut toimenpiteet, joita vastaanottava jäsenvaltio toteuttaa ohjelmien vapaan vastaanottamisen ja lähettämisen rajoittamiseksi muulla tavoin?

               2)

               Onko audiovisuaalisten mediapalvelujen tarjoamista koskevien jäsenvaltioiden tiettyjen lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 10.3.2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/13/EU johdanto-osan kahdeksatta perustelukappaletta sekä 3 artiklan 1 ja 2 kohtaa tulkittava niin, että niissä kielletään vastaanottavia jäsenvaltioita sen jälkeen, kun ne ovat todenneet, että kyseisen direktiivin 6 artiklassa tarkoitettua aineistoa on julkaistu, lähetetty jakelua varten ja jaeltu jostakin EU:n jäsenvaltiosta edelleen lähetetyssä tai internetin kautta jaellussa televisio-ohjelmassa, tekemästä päätöstä – ilman, että kyseisen direktiivin 3 artiklan 2 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät – jollaisesta säädetään yleisölle tiedottamista koskevan Liettuan lain 33 §:n 11 momentissa ja 33 §:n 12 momentin 1 kohdassa ja jossa vastaanottavan jäsenvaltion alueella toimivat edelleenlähetystoiminnan harjoittajat ja muut henkilöt, jotka tarjoavat internetin kautta tapahtuvaan televisio-ohjelmien jakeluun liittyviä palveluja, velvoitetaan väliaikaisesti päättämään, että kyseistä televisio-ohjelmaa saa lähettää edelleen ja/tai jaella internetin kautta vain osana lisämaksullisia televisio-ohjelmapaketteja?

      (1)  EUVL 2010, L 95, s. 1.


title: Asia T-451/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 18.12.2017 – Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie v. komissio

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/44

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 18.12.2017 – Verband der Deutschen Biokraftstoffindustrie v. komissio
   (Asia T-451/17) (1)

   (2018/C 052/60)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Viidennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 318, 25.9.2017.


title: Asia C-667/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Commissione tributaria provinciale di Cagliari (Italia) on esittänyt 24.11.2017 – Francesca Cadeddu v. Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Cagliari ym.

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Commissione tributaria provinciale di Cagliari (Italia) on esittänyt 24.11.2017 – Francesca Cadeddu v. Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Cagliari ym.
   (Asia C-667/17)
   (2018/C 052/31)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Commissione tributaria provinciale di Cagliari

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Francesca Cadeddu

      Vastapuolet: Agenzia delle Entrate – Direzione provinciale di Cagliari, Regione autonoma della Sardegna ja Regione autonoma della Sardegna – Agenzia regionale per il lavoro

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko 11.7.2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 (1) 80 artiklaa ja saman asetuksen 2 artiklan 4 alakohtaa tulkittava siten, että ne ovat esteenä 22.12.1986 annetun tasavallan presidentin asetuksen nro 917 50 §:n 1 momentin c kohdan kaltaiselle säännökselle, jonka mukaan työsuhteesta saatavaan palkkaan rinnastetaan ”c) minkä tahansa tahon stipendinä tai apurahana, palkintona tai avustuksena opiskelua tai ammatillista koulutusta varten maksamat määrät, ellei tuensaaja ole työsuhteessa tuen maksavaan tahoon”, kun kyseiset määrät ovat näin ollen luonnollisten henkilöiden yleisen tuloveron (IRPEF) alaisia silloinkin, kun stipendi maksetaan Euroopan rakennerahastoista?

      (1)  Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11.7.2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1083/2006 (EUVL 2006, L 210, s. 25).


title: Asia C-672/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa, CAAD) (Portugali) on esittänyt 28.11.2017 – Tratave – Tratamento de Águas Residuais do Ave SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/22

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa, CAAD) (Portugali) on esittänyt 28.11.2017 – Tratave – Tratamento de Águas Residuais do Ave SA v. Autoridade Tributária e Aduaneira
   (Asia C-672/17)
   (2018/C 052/32)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal Arbitral Tributário (Centro de Arbitragem Administrativa, CAAD)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Tratave – Tratamento de Águas Residuais do Ave SA

      Vastaaja: Autoridade Tributária e Aduaneira

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Ovatko verotuksen neutraalisuuden periaate ja 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 90 artikla esteenä arvonlisäverosta annetun Portugalin lain 78 §:n 11 momentin kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jota tulkitaan siten, ettei arvonlisäveron oikaiseminen ole sallittua maksun jäädessä suorittamatta, ennen kuin veron kumoamisesta on ilmoitettu verovelvolliselle tavaran tai palvelun ostajalle alun perin suoritetun vähennyksen oikaisemiseksi?

               2)

               Jos vastaus on myöntävä, ovatko verotuksen neutraalisuuden periaate ja neuvoston direktiivin 2006/112/EY 90 artikla esteenä arvonlisäverosta annetun Portugalin lain 78 §:n 11 momentin kaltaiselle kansalliselle säännökselle, jota tulkitaan siten, ettei veron oikaiseminen ole sallittua maksun jäädessä suorittamatta, kun veron kumoamisesta ei ole ilmoitettu verovelvolliselle tavaran tai palvelun ostajalle arvonlisäverosta annetun lain 98 §:n 2 momentissa säädetyssä veron vähentämisen määräajassa?

      (1)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL 2006, L 347, s. 1).


title: Asia C-634/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Oldenburg (Saksa) on esittänyt 13.11.2017 – ReFood GmbH & Co. KG v. Landwirtschaftskammer Niedersachsen

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Oldenburg (Saksa) on esittänyt 13.11.2017 – ReFood GmbH & Co. KG v. Landwirtschaftskammer Niedersachsen
   (Asia C-634/17)
   (2018/C 052/21)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgericht Oldenburg

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: ReFood GmbH & Co. KG

      Vastaaja: Landwirtschaftskammer Niedersachsen

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Jätteiden siirrosta 14.6.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1013/2006 (1) 1 artiklan 3 kohdan d alakohdan tulkinnasta esitetään seuraavat ennakkoratkaisukysymykset:

               1)

               Onko [jätteiden siirrosta 14.6.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1013/2006 1 artiklan 3 kohdan d alakohtaa] tulkittava soveltamisen poissulkevana perusteena, jota sovelletaan kaikkiin siirtoihin, jotka asetuksen (EY) N:o 1069/2009 (2) 2 artiklan nojalla kuuluvat asetuksen (EY) N:o 1069/2009 soveltamisalaan?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
               onko [asetuksen N:o 1013/2006 1 artiklan 3 kohdan d alakohtaa] tulkittava soveltamisen poissulkevana perusteena, jota sovelletaan siirtoihin, joista on annettu asetuksen (EY) N:o 1069/2009 – myös luettuna yhdessä täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 142/2011 (3) kanssa – mukaisesti keräämistä, kuljetusta, tunnistamista ja jäljitettävyyttä koskevia säännöksiä?

               3)

               Jos toiseen kysymykseen vastataan kieltävästi:
               onko [asetuksen N:o 1013/2006 1 artiklan 3 kohdan d alakohtaa] tulkittava soveltamisen poissulkevana perusteena, jota sovelletaan ainoastaan sellaisiin siirtoihin, joissa on kyse asetuksen (EY) N:o 1069/2009 48 artiklan 1 kohdan mukaisista hyväksyntää edellyttävistä lähetyksistä?

      (1)  EUVL 2006, L 190, s. 1.

      (2)  Muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden ja niistä johdettujen tuotteiden terveyssäännöistä sekä asetuksen (EY) N:o 1774/2002 kumoamisesta 21.10.2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1069/2009 (sivutuoteasetus) (EUVL 2009, L 300, s. 1).

      (3)  Muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden ja niistä johdettujen tuotteiden terveyssäännöistä sekä asetuksen (EY) N:o 1774/2002 kumoamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1069/2009 täytäntöönpanosta sekä neuvoston direktiivin 97/78/EY täytäntöönpanosta tiettyjen näytteiden ja tuotteiden osalta, jotka vapautetaan kyseisen direktiivin mukaisista eläinlääkärintarkastuksista rajatarkastusasemilla, 25.2.2011 annettu komission asetus (EU) N:o 142/2011 (EUVL 2011, L 54, s. 1).


title: Asia C-638/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Liettua) on esittänyt 15.11.2017 – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos v. UAB ”Skonis ir kvapas”

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Liettua) on esittänyt 15.11.2017 – Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos v. UAB ”Skonis ir kvapas”
   (Asia C-638/17)
   (2018/C 052/22)
   Oikeudenkäyntikieli: liettua

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos

      Vastaaja: UAB ”Skonis ir kvapas”

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko valmistettuun tupakkaan sovellettavan valmisteveron rakenteesta ja verokannoista 21.6.2011 annetun neuvoston direktiivin 2011/64/EU (1) (kodifikaatio) 4 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että sikareiden tai pikkusikareiden käsitteeseen sisältyvät (tai eivät sisälly) käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan kaltaiset tuotteet, joissa olevaa luonnontupakasta tai rekonstruoidusta tupakasta valmistettua peitelehteä peittää osittain toinen (paperinen) kerros? Onko tähän kysymykseen annettavan vastauksen kannalta merkitystä sillä, että tuote muistuttaa ulkoasultaan savuketta, koska tupakkatuotteen peitelehteä (suodattimen kohdalta) peittävänä lisäkerroksena käytetään paperia?

      (1)  EUVL 2011. L 176, s. 24.


title: Asia C-683/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supremo Tribunal de Justiça (Portugali) on esittänyt 6.12.2017 – Cofemel – Sociedade de Vestuário SA v. G-Star Raw CV

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/23

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supremo Tribunal de Justiça (Portugali) on esittänyt 6.12.2017 – Cofemel – Sociedade de Vestuário SA v. G-Star Raw CV
   (Asia C-683/17)
   (2018/C 052/34)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Supremo Tribunal de Justiça

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Cofemel – Sociedade de Vestuário SA

      Vastapuoli: G-Star Raw CV

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko unionin tuomioistuimen direktiivin 2001/29/EY (1) 2 artiklan a alakohdalle antama tulkinta esteenä kansalliselle lainsäädännölle, tässä tapauksessa Portugalin tekijänoikeuksista ja lähioikeuksista annetun lain (Código de Direitos de Autor e Direitos Conexos, jäljempänä CDADC) 2 §:n 1 momentin i kohdalle, jonka mukaan tekijänoikeuksien suoja koskee soveltavan taiteen teoksia, malleja tai teollisen muotoilun tuloksena syntyneitä teoksia, jotka antavat käytännöllisestä käyttötarkoituksestaan riippumatta esteettiseltä kannalta katsottuna erityisen, omaleimaisen visuaalisen vaikutelman ja joiden omaperäisyys on keskeinen suojan myöntämisen edellytys tekijänoikeuksien alalla?

               2)

               Onko unionin tuomioistuimen direktiivin 2001/29/EY 2 artiklan a alakohdalle antama tulkinta esteenä kansalliselle lainsäädännölle, tässä tapauksessa CDADC:n 2 §:n 1 momentin i kohdalle, jossa myönnetään tekijänoikeuksien suoja soveltavan taiteen teoksille, malleille tai teollisen muotoilun tuloksena syntyneille teoksille, jos ne erityisen tiukan taiteellista luonnetta koskevan arvioinnin perusteella sekä kulttuuripiireissä ja -instituutioissa vallitsevat käsitykset huomioon ottaen ovat niin ansiokkaita, että niitä voidaan pitää ”taiteellisina luomuksina” tai ”taideteoksina”?

      (1)  Tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22.5.2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/29/EY (EYVL 2001, L 167, s. 10).


title: Asia T-792/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.12.2017 – N & C Franchise v. EUIPO – Eschenbach Optik (OJO sunglasses) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin OJO sunglasses rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aiempi kansainvälinen sanamerkki oio — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/27

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.12.2017 – N & C Franchise v. EUIPO – Eschenbach Optik (OJO sunglasses)
   (Asia T-792/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin OJO sunglasses rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aiempi kansainvälinen sanamerkki oio - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Merkkien samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2018/C 052/38)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: N & C Franchise Ltd (Nikosia, Kypros) (edustajat: asianajajat C. Chrysanthis, P.-V. Chardalia ja A. Vasilogamvrou)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: S. Bonne)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Eschenbach Optik GmbH (Nürnberg, Saksa)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 9.9.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 32/2016-5), joka koskee osapuolten Eschenbach Optik ja N & C Franchise välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               N & C Franchise Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 22, 23.1.2017.


title: Asia T-505/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.12.2017 – Unkari v. komissio (Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto — Rahoituksen ulkopuolelle jätettävät menot — Asetukset (EY) N:o 1782/2003, (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 73/2009 ja (EY) N:o 1122/2009 — Unkarille aiheutuneet menot — Täydentävät ehdot — Lakisääteisten hoitovaatimusten tarkastaminen — Hyvää maatalous- ja ympäristökuntoa koskevien vaatimusten valvonta — Kiinteämääräiset ja kertaluonteiset oikaisut — Rahastoon kohdistuva riski)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.12.2017 – Unkari v. komissio
   (Asia T-505/15) (1)

   ((Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto - Rahoituksen ulkopuolelle jätettävät menot - Asetukset (EY) N:o 1782/2003, (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 73/2009 ja (EY) N:o 1122/2009 - Unkarille aiheutuneet menot - Täydentävät ehdot - Lakisääteisten hoitovaatimusten tarkastaminen - Hyvää maatalous- ja ympäristökuntoa koskevien vaatimusten valvonta - Kiinteämääräiset ja kertaluonteiset oikaisut - Rahastoon kohdistuva riski))
   (2018/C 052/35)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Asianosaiset

      Kantaja: Unkari (asiamiehet: M. Fehér, G. Koós, Z. Bíró-Tóth ja E. Tóth)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: V. Bottka ja A. Sauka)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota osittain Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 22.6.2015 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2015/1119 (EUVL 2015, L 182, s. 39) siltä osin kuin tällä päätöksellä tehdään tietyt kiinteämääräiset ja kertaluonteiset oikaisut Unkarin osalta.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 22.6.2015 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2015/1110 kumotaan siltä osin kuin siinä tehtävä rahoituskorjaus perustuu noudattamatta jättämiseen, joka liittyy Unkarin sen varmistamiseksi suorittamiin tarkastuksiin, että maatilat noudattavat vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12.12.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/676/ETY 4 ja 5 artiklasta johtuvia velvoitteita yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tietyistä viljelijöiden tukijärjestelmistä sekä asetusten (EY) N:o 1290/2005, (EY) N:o 247/2006, (EY) N:o 378/2007 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1782/2003 kumoamisesta 19.1.2009 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 73/2009 sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä mainitussa asetuksessa säädettyjen viljelijöiden suorien tukien järjestelmien mukaisten täydentävien ehtojen, tuen mukauttamisen ja yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osalta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä viinialalle säädetyn tukijärjestelmän mukaisten täydentävien ehtojen osalta 30.11.2009 annettuun komission asetukseen (EY) N:o 1122/2009 nähden.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Unkari ja Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 381, 16.11.2015.


title: Asia C-639/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Augstākā tiesa (Latvia) on esittänyt 15.11.2017 – SIA ”KPMG Baltics”, AS ”Latvijas Krājbanka” -yhtiön konkurssipesän hoitaja

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Augstākā tiesa (Latvia) on esittänyt 15.11.2017 – SIA ”KPMG Baltics”, AS ”Latvijas Krājbanka” -yhtiön konkurssipesän hoitaja
   (Asia C-639/17)
   (2018/C 052/23)
   Oikeudenkäyntikieli: latvia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Augstākā tiesa

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: SIA ”KPMG Baltics”, AS ”Latvijas Krājbanka” -yhtiön konkurssipesän hoitaja

      Muu osapuoli: SIA ”Ķipars AI”

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Kattaako selvityksen lopullisuudesta maksujärjestelmissä ja arvopaperien selvitysjärjestelmissä 19.5.1998 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 98/26/EY (1), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/44/EY, (2) oleva ilmaisu ”siirtomääräys” maksumääräyksen, jonka tallettaja on antanut luottolaitokselle varojen siirtämiseksi toiseen luottolaitokseen?

               2)

               Jos ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen vastataan myöntävästi, onko selvityksen lopullisuudesta maksujärjestelmissä ja arvopaperien selvitysjärjestelmissä 19.5.1998 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/26/EY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2009/44/EY, 3 artiklan 1 kohtaa, jossa säädetään, että ”siirtomääräykset ja nettoutus ovat oikeudellisesti täytäntöönpanokelpoisia, ja ne sitovat sivullista siinäkin tapauksessa, että on aloitettu osallistujaa koskeva maksukyvyttömyysmenettely, jos siirtomääräykset ovat tulleet järjestelmään ennen 6 artiklan 1 kohdassa määriteltyä maksukyvyttömyysmenettelyn aloittamisajankohtaa. Tämä pätee siinäkin tapauksessa, että on aloitettu (kyseiseen järjestelmään tai yhteentoimivaan järjestelmään) osallistujaa tai sellaista yhteentoimivan järjestelmän ylläpitäjää koskeva maksukyvyttömyysmenettely, joka ei ole osallistuja”, tulkittava siten, että pääasian kohteena olevan kaltainen määräys voitaisiin katsoa ”tulleeksi järjestelmään”, ja se pitäisi panna täytäntöön?

      (1)  EYVL 1998, L 166, s. 45.

      (2)  EUVL 2009, L 146, s. 37.


title: Asia T-304/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.12.2017 – bet365 Group v. EUIPO – Hansen (BET 365) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki BET 365 — Ehdoton hylkäysperuste — Käytön perusteella syntynyt erottamiskyky — Näyttö — Tavaramerkin käyttö useisiin tarkoituksiin — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta ja 52 artiklan 2 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 3 kohta ja 59 artiklan 2 kohta))

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/26

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.12.2017 – bet365 Group v. EUIPO – Hansen (BET 365)
   (Asia T-304/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - EU-sanamerkki BET 365 - Ehdoton hylkäysperuste - Käytön perusteella syntynyt erottamiskyky - Näyttö - Tavaramerkin käyttö useisiin tarkoituksiin - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 3 kohta ja 52 artiklan 2 kohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 3 kohta ja 59 artiklan 2 kohta)))
   (2018/C 052/36)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: bet365 Group Ltd (Stoke-on-Trent, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: S. Malynicz, QC, R. Black, solicitor, ja J. Bickle, solicitor)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: S. Hanne)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Robert Hansen (München, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Pütz-Poulalion)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 21.3.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 3243/2014-5), joka koskee osapuolten Hansen ja bet365 Group välistä mitättömyysmenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) viidennen valituslautakunnan 21.3.2016 tekemä päätös (asia R 3243/2014-5) kumotaan siltä osin kuin se koskee EU-tavaramerkin BET 365 rekisteröinnissä lueteltuja luokkaan 41 kuuluvia palveluja.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Kukin osapuoli vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 296, 16.8.2016.


title: Asia T-21/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.12.2017 – RL v. Euroopan unionin tuomioistuin (Henkilöstö — Virkamiehet — Ylennys — Vuoden 2015 ylennyskierros — Päätös olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan AD 10 1.7.2015 lähtien — Toimielinten välinen siirto — Pro rata temporis -järjestelmä — Ansioiden vertailu — Henkilöstösääntöjen 45 artikla — Vastuu)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/28

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.12.2017 – RL v. Euroopan unionin tuomioistuin
   (Asia T-21/17) (1)

   ((Henkilöstö - Virkamiehet - Ylennys - Vuoden 2015 ylennyskierros - Päätös olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan AD 10 1.7.2015 lähtien - Toimielinten välinen siirto - Pro rata temporis -järjestelmä - Ansioiden vertailu - Henkilöstösääntöjen 45 artikla - Vastuu))
   (2018/C 052/39)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: RL (edustajat: asianajajat C. Bernard-Glanz ja A. Tymen)

      Vastaaja: Euroopan unionin tuomioistuin (asiamiehet: J. Inghelram ja V. Hanley-Emilsson)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus yhtäältä kumota 11.5.2015 tehty Euroopan unionin tuomioistuimen päätös, jossa kieltäydyttiin ylentämästä kantajaa 1.7.2015 lähtien, ja toisaalta myöntää korvaus kantajalle väitetysti aiheutuneesta vahingosta

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               RL velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 95, 27.3.2017.


title: Asia C-643/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supremo Tribunal Administrativo (Portugali) on esittänyt 17.11.2017 – GE Power Controls Portugal – Unipessoal Lda v. Fazenda Pública

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Supremo Tribunal Administrativo (Portugali) on esittänyt 17.11.2017 – GE Power Controls Portugal – Unipessoal Lda v. Fazenda Pública
   (Asia C-643/17)
   (2018/C 052/24)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Supremo Tribunal Administrativo

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: GE Power Controls Portugal – Unipessoal Lda

      Vastapuoli: Fazenda Pública

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko tullikoodeksin soveltamissäännösten (1) 313 artiklan 1 kohdan perusteella oletettava, että tarkasteltavassa asiassa kyseessä olevat tavarat ovat luonteeltaan yhteisötavaroita, ellei vahvisteta, että niillä ei ole tällaista asemaa, vai [– –] onko niitä pidettävä [yhteisön tullikoodeksin] (2) 3 artiklan mukaisina tullialueelle tuotuina tavaroina, joita koskee edellä mainitun 313 artiklan 2 kohdan a alakohdan ensimmäisessä osassa säädetty poikkeus ja joiden asema yhteisötavaroina hyväksytään vasta, kun esitetään näyttöä siitä, että tavarat ovat käyneet läpi luovutusta vapaaseen liikkeeseen yhteisön tullialueella koskevan menettelyn?

      (1)  Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2.7.1993 annettu komission asetus (ETY) N:o 2454/93 (EYVL 1993, L 253, s. 1).

      (2)  Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92 (EYVL 1992, L 302, s. 1).


title: Asia T-559/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.12.2017 – Durazzo v. EUH (Henkilöstö — Virkamiehet — Ylennys — Vuoden 2014 ylennyskierros — Toimi, joka ei ole virkamiehelle vastainen — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen — Päätös olla ylentämättä kantajaa — Henkilöstösääntöjen 43 artikla ja 45 artiklan 1 kohta — Ansioiden vertailu — Arviointikertomusten huomioon ottaminen ylennystä varten — Yksinomaan kirjalliset arvioinnit — Ei ole menetelmää, joka mahdollistaisi arviointikertomusten vertailtavuuden ylennystä varten — Selvästi hyväksyttävä kanne)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/28

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.12.2017 – Durazzo v. EUH
   (Asia T-559/16) (1)

   ((Henkilöstö - Virkamiehet - Ylennys - Vuoden 2014 ylennyskierros - Toimi, joka ei ole virkamiehelle vastainen - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen - Päätös olla ylentämättä kantajaa - Henkilöstösääntöjen 43 artikla ja 45 artiklan 1 kohta - Ansioiden vertailu - Arviointikertomusten huomioon ottaminen ylennystä varten - Yksinomaan kirjalliset arvioinnit - Ei ole menetelmää, joka mahdollistaisi arviointikertomusten vertailtavuuden ylennystä varten - Selvästi hyväksyttävä kanne))
   (2018/C 052/40)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Giacomo Durazzo (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat N. de Montigny ja J.-N. Louis)

      Vastaaja: Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH) (asiamiehet: aluksi S. Marquardt ja M. Silva, sitten S. Marquardt, avustajinaan asianajajat M. Troncoso Ferrer, F.-M. Hislaire ja S. Moya Izquierdo)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 270 artiklaan perustuva vaatimus siitä, että kumotaan kolme EUH:n antamaa toimea eli ensiksi 11.7.2014 päivätty ylennystä koskeva ehdotus siltä osin kuin se koskee palkkaluokkaa AD 13, toiseksi 29.10.2014 tehty päätös olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan AD 13 vuoden 2014 ylennyskierroksella, ja kolmanneksi 28.5.2015 tehty päätös tästä ylennyksen epäämisestä tehdyn valituksen hylkäämisestä.

      Määräysosa

               1)

               Euroopan ulkosuhdehallinnon (EUH) 29.10.2014 tekemä päätös olla ylentämättä Giacomo Durazzo palkkaluokkaan AD13 vuoden 2014 ylennyskierroksella kumotaan.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               EUH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 302, 14.9.2015 (asia on alkujaan rekisteröity Euroopan unionin virkamiestuomioistuimessa asianumerolla F-101/15, ja siirretty Euroopan unionin yleiseen tuomioistuimeen 1.9.2016).


title: Asia T-849/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.12.2017 – PGNiG Supply & Trading v. komissio (Kumoamiskanne — Maakaasun sisämarkkinat — Direktiivi 2009/73/EY — OPAL-kaasuputken käyttöä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen osalta kolmansien osapuolten verkkoon pääsyä ja tariffisääntelyä koskevista unionin säännöistä myönnettyjen vapautusten edellytysten muuttamisesta tehty komission päätös — Toimi ei koske kantajaa suoraan — Tutkimatta jättäminen)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/29

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.12.2017 – PGNiG Supply & Trading v. komissio
   (Asia T-849/16) (1)

   ((Kumoamiskanne - Maakaasun sisämarkkinat - Direktiivi 2009/73/EY - OPAL-kaasuputken käyttöä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen osalta kolmansien osapuolten verkkoon pääsyä ja tariffisääntelyä koskevista unionin säännöistä myönnettyjen vapautusten edellytysten muuttamisesta tehty komission päätös - Toimi ei koske kantajaa suoraan - Tutkimatta jättäminen))
   (2018/C 052/41)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: PGNiG Supply & Trading GmbH (München, Saksa) (edustaja: asianajaja M. Jeżewski)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: O. Beynet ja K. Herrmann)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jolla vaaditaan niiden direktiivin 2003/55/EY nojalla vahvistettujen edellytysten, joiden mukaisesti OPAL-kaasuputki vapautetaan kolmansien osapuolten verkkoon pääsyä ja tariffisääntelyä koskevien sääntöjen soveltamisesta, uudelleentarkastelusta 28.10.2016 tehdyn komission päätöksen C(2016) 6950 final kumoamista

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Lausunnon antaminen väliintulohakemuksista raukeaa.

               3)

               PGNiG Supply & Trading GmbH vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut välitoimimenettelyyn liittyvät oikeudenkäyntikulut mukaan lukien.

               4)

               Saksan liittotasavalta vastaa välitoimimenettelyyn liittyvistä omista oikeudenkäyntikuluistaan.

               5)

               PGNiG Supply & Trading, Euroopan komissio, Saksan liittotasavalta, Euroopan parlamentti, Euroopan unionin neuvosto, Naftogaz Ukrainy SA, OPAL Gastransport GmbH & Co. KG ja Gazprom Eksport LLC vastaavat väliintulohakemuksiin liittyvistä omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 38, 6.2.2017.


title: Asia T-853/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.12.2017 – Techniplan v. komissio (Laiminlyöntikanne — Komission kannanotto — Vahingonkorvauskanne — Muotovaatimusten noudattamatta jättäminen — Toimimisvelvollisuutta koskevaa määräystä koskeva vaatimus — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen — Toimivallan selvä puuttuminen)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.12.2017 – Techniplan v. komissio
   (Asia T-853/16) (1)

   ((Laiminlyöntikanne - Komission kannanotto - Vahingonkorvauskanne - Muotovaatimusten noudattamatta jättäminen - Toimimisvelvollisuutta koskevaa määräystä koskeva vaatimus - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen - Toimivallan selvä puuttuminen))
   (2018/C 052/42)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Techniplan Srl (Rooma, Italia) (edustajat: asianajajat R. Giuffrida ja A. Bonavita)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamies: A. Aresu)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Yhtäältä SEUT 265 artiklaan perustuva vaatimus sen toteamisesta, että komissio on lainvastaisesti jättänyt toimimatta kantajaa kohtaan, ja toisaalta vaatimus SEUT 266 artiklan mukaisen toimimisvelvollisuuden määräämisestä ja rahasumman maksamisesta vahingonkorvauksena ”kultakin päivältä, jolla täytäntöönpano viivästyy”.

      Määräysosa

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Techniplan Srl velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 22, 23.1.2017.


title: Asia T-284/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.12.2017 – Le Pen v. parlamentti (Kumoamiskanne ja vahingonkorvauskanne — Toimielimiä koskeva oikeus — Euroopan parlamentin jäsen — Erioikeudet ja vapaudet — Päätös parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämisestä — Oikeussuojan tarpeen lakkaaminen — Lausunnon antamisen osittainen raukeaminen — Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat, ja joka on osittain selvästi täysin perusteeton)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 15.12.2017 – Le Pen v. parlamentti
   (Asia T-284/17) (1)

   ((Kumoamiskanne ja vahingonkorvauskanne - Toimielimiä koskeva oikeus - Euroopan parlamentin jäsen - Erioikeudet ja vapaudet - Päätös parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämisestä - Oikeussuojan tarpeen lakkaaminen - Lausunnon antamisen osittainen raukeaminen - Kanne, jonka tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat, ja joka on osittain selvästi täysin perusteeton))
   (2018/C 052/43)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Marion Anne Perrine Le Pen (Saint-Cloud, Ranska) (edustajat: aluksi asianajaja M. Ceccaldi, sitten asianajaja R. Bosselut)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: M. Dean ja S. Alonso de León)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Yhtäältä SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus parlamentin 2.3.2017 kantajan parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämisestä tekemän päätöksen P8_TA(2017)0056 kumoamisesta ja toisaalta SEUT 268 artiklaan perustuva vaatimus kantajalle aiheutuneeksi väitetyn vahingon korvaamisesta.

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen parlamentin 2.3.2017 Marion Anne Perrine Le Penin parlamentaarisen koskemattomuuden pidättämisestä tekemän päätöksen P8_TA(2017)0056 kumoamisesta raukeaa.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Marion Anne Perrine Le Pen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan parlamentin oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 231, 17.7.2017.


title: Asia T-475/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.12.2017 – Rogesa v. komissio (Kumoamiskanne — Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Asetus (EY) N:o 1367/2006 — Asiakirjat, jotka liittyvät pellettien ja sintratun malmin sekoitusta tuottavaan laitokseen — Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden implisiittinen epääminen — Ennen kanteen nostamista tehty nimenomainen päätös — Vaatimus lausunnon antamisen raukeamisesta — Oikeussuojan tarve — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 14.12.2017 – Rogesa v. komissio
   (Asia T-475/17) (1)

   ((Kumoamiskanne - Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Asetus (EY) N:o 1367/2006 - Asiakirjat, jotka liittyvät pellettien ja sintratun malmin sekoitusta tuottavaan laitokseen - Asiakirjoihin tutustumista koskevan oikeuden implisiittinen epääminen - Ennen kanteen nostamista tehty nimenomainen päätös - Vaatimus lausunnon antamisen raukeamisesta - Oikeussuojan tarve - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen))
   (2018/C 052/44)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Dillingen, Saksa) (edustajat: asianajajat S. Altenschmidt ja A. Sitzer)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamies: H. Krämer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus siitä, että kumotaan ensisijaisesti komission implisiittinen päätös 20.6.2017 ja toissijaisesti komission 11.7.2017 tekemä päätös, jolla evättiin oikeus tutustua 2.11.2009 päivättyyn asiakirjaan Ares (2017) 1684109 ja 29.11.2009 päivättyyn asiakirjaan Ares (2017) 1685639.

      Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

               2)

               Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH ja Euroopan komissio vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 318, 25.9.2017.


title: Asia T-768/17: Kanne 22.11.2017 – Comprojecto-Projectos e Construções ym. v. EKP

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/31

         Kanne 22.11.2017 – Comprojecto-Projectos e Construções ym. v. EKP
   (Asia T-768/17)
   (2018/C 052/45)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Asianosaiset

      Kantajat: Comprojecto-Projetos e Construções, L.da (Lissabon, Portugali), Paulo Eduardo Matos Gomes de Azevedo (Lissabon), Julião Maria Gomes de Azevedo (Lissabon) ja Isabel Maria Matos Gomes de Azevedo (Lissabon) (edustaja: asianajaja M.A. Ribeiro)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki (EKP)

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaiset toimet, erityisesti

                           i)

                           vastaajan päätöksen olla toimimatta

                           ii)

                           vastaajan päätöksen olla aloittamatta seuraamusmenettelyä

                           iii)

                           Banco de Portugalin johtajan ja muiden ”virkamiesten” päätöksen, jossa lausuttiin 26.6.2013 ja 22.4.2015 välisenä aikana esitetyistä huomautuksista ja vaatimuksista

               —

               samoista syistä lausumaan siten, että

                           i)

                           kantajilla on mahdollisuus saada EKP:tä ym. vastaan esitettyä korvausvaatimusta koskeva tuomioistuimen kanta muuttumaan

                           ii)

                           kantajilla on mahdollisuus esittää Portugalin valtiolle takaisinsaantivaatimus

                           iii)

                           voidaan arvioida, oliko jäsenvaltiolla/valtiovarainministeriöllä/verohallinnolla syitä olla ryhtymättä toimiin vaatimuksen seurauksena

                           iv)

                           voidaan arvioida, oliko jäsenvaltiolla/valtiovarainministeriöllä/verohallinnolla perusteltuja syitä olla ilmoittamatta asiasta OLAF:lle

               —

               määräämään EKP siinä tapauksessa, että unionin yleinen tuomioistuin pitää kantajien vaatimuksia perusteltuina, SEUT 268 ja SEUT 340 artiklan nojalla maksamaan 4 582 825,80 euron määrän lainmukaisen koron perusteella tosiasialliseen maksamiseen saakka laskettuine viivästyskorkoineen sekä muut kulut ja korvaukset vahingoista, jotka ilmenevät toimenpiteiden suorittamisen jälkeen

               —

               määräämään – kun otetaan huomioon SEUT 280 ja SEUT 299 artikla, jonka mukaan ”Euroopan keskuspankin säädös, jossa määrätään maksuvelvollisuus muulle kuin valtiolle, on täytäntöönpanokelpoinen” –, että vastaajan on velvoitettava Banco Comercial Português suorittamaan kyseiset määrät

               —

               velvoitettava vastaaja kansallisen keskuspankin välityksellä vaatimaan Banco Comercial Portuguêsia suorittamaan edellä mainitut määrät ”välittömästi” kantajien tileille, kun otetaan huomioon, että kansallinen keskuspankki on direktiivin 2005/29/EY 11 artiklan 1 kohdan b alakohdassa sekä direktiivin 2007/64/EY 81 artiklan 1 kohdassa ja 83 artiklan 1 kohdassa ja Portugalin lain 317/2009 96 §:n, joka koskee liitännäisseuraamuksia, 1 momentin b kohdassa tarkoitettu hallintoviranomainen, ”jolla on toimivalta joko ratkaista valitukset tai panna vireille asianmukainen oikeudenkäynti”

               —

               määräämään vastaaja

                           i)

                           velvoittamaan kansallinen keskuspankki vaatimaan Banco Comercial Portuguêsia esittämään edellä mainitut seikat ja – ellei luottolaitos esitä niitä siihen sovellettavan lain 13 §:n 2 momentin mukaisesti – määräämään luottolaitos suorittamaan kyseessä olevat määrät ”välittömästi” kantajien tileille

                           ii)

                           varmistamaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan a alakohdan, 47 artiklan 2 kohdan ja 49 artiklan 1 kohdan noudattaminen tai tehtävä Euroopan keskuspankin valtuuksista määrätä seuraamuksia annetun asetuksen N:o 2532/98 3 artiklassa säädetyn mukaisesti päätös ”siitä, aloitetaanko määräysten rikkomisesta johtuva menettely” ja velvoitettava Banco de Portugal ryhtymään toimenpiteisiin, kun otetaan huomioon se, että luottolaitos saattaa joutua suorittamaan korvaukset kantajille ”välittömästi”

               —

               saattamaan asia siinä tapauksessa, ettei se kuulu SEUT 256 artiklan 1 kohdan perusteella unionin yleisen tuomioistuimen toimivaltaan, SEUT 271 artiklan d kohdan nojalla unionin tuomioistuimen ratkaistavaksi, jos kansallinen keskuspankki ei myönnä jättäneensä ”täyttämättä sille perussopimusten mukaan kuuluvan velvollisuuden”, jonka seurauksena sen on ”toteutettava tuomioistuimen tuomion täytäntöön panemiseksi tarvittavat toimenpiteet”

               —

               ehdottamaan siinä tapauksessa, että asia ei kuulu unionin yleisen tuomioistuimen toimivaltaan ja unionin tuomioistuin pitää kantajien nostamaa kannetta perusteltuna, SEUT 264 artiklan nojalla unionin tuomioistuimelle kansallisen keskuspankin tekemän ja vastaajan vahvistaman päätöksen kumoamista ja esittämään tämän jälkeen – kun otetaan huomioon Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdan c alakohdan, SEUT 296 artiklan toisen kohdan ja direktiivin 2005/29/EY 11 artiklan 3 kohdan c alakohdan sisältö – perusteltu lausuntonsa

               —

               määrättävä vastaaja velvoittamaan – tai velvoitettava itse – Portugalin valtio/valtiovarainministeriö/verohallinto ryhtymään toimenpiteisiin Banco de Portugalin toimista lausumiseksi

               —

               velvoittamaan vastaaja saattamaan asia OLAF:n käsiteltäväksi

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 134 artiklan 1 kohdan nojalla vaaditaan jo tässä vaiheessa oikeudenkäyntikulujen korvaamista myöhemmin täsmentyvine määrineen.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantajat vetoavat seuraaviin kanneperusteisiin.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan c alakohdan, SEUT 296 artiklan toisen kohdan ja direktiivin 2005/29/EY (1) 11 artiklan 3 kohdan mukaisen perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin.

               2)

               Vaikka kyse ei ollut ”kassakaapin murtamisesta”, Euroopan keskuspankki tiesi – tai sen olisi pitänyt tietää –, että kyse oli finanssijärjestelmän käyttämisestä rahanpesussa, ja näin ollen luottolaitos tiesi, että kyse oli veropetoksesta tai veronkierrosta, joka saattoi vähentää tuloja unionin talousarviosta. Toimet olivat ”laittomia ja vahingoittivat unionin taloudellisia etuja” ja antoivat aiheen ”yleistä etua koskeville pakottaville syille”, jotka voivat ”[muodostaa] palvelujen tarjoamisen vapauden rajoittamisen oikeuttavan perustellun syyn”.

               3)

               Riippumatta tavasta, jolla yli 1 000 000 euroa varastettiin ”kassakaapista”, ”unionin taloudelliset edut”, erityisesti tulot, joihin ”Euroopan unionin talousarvioon sekä toimielinten, elinten ja laitosten talousarvioihin sisältyvät tulot, menot ja varat sekä niiden hallinnoimat ja valvomat talousarviot” perustuvat, vähenivät, joten kyse on myös ”väärinkäytöksistä”, joilla tarkoitetaan jokaista ”yhteisön oikeuden säännöksen tai määräyksen rikkomi[sta], joka johtuu taloudellisen toimijan teosta tai laiminlyönnistä ja jonka tuloksena on tai voisi olla vahinko yhteisöjen yleiselle talousarviolle tai yhteisöjen hoidossa oleville talousarvioille, joko suoraan yhteisöjen puolesta kannettujen omien varojen vähenemisen tai lakkaamisen taikka perusteettoman menon takia”.

               4)

               Jos luottolaitos, jäsenvaltio/kansallinen keskuspankki, Euroopan keskuspankki tai jäsenvaltio/valtiovarainministeriö/verohallinto ovat tietoisia tällaisista väärinkäytöksistä ja menettelyistä ja sallivat ne tai ovat puuttumatta niihin, ne kannustavat SEUT 310 artiklan 5 ja 6 kohdan, SEUT 325 artiklan 1, 2 ja 3 kohdan rikkomiseen, kun ne myöntävät, että kyseessä oleva luottolaitos toteuttaa toimenpiteitä, jotka merkitsevät asetuksen N:o 2988/95 (2) 1 artiklan 2 kohdan vastaisuutensa vuoksi ”väärinkäytöksiä”.

               5)

               Päätöksessä, jolla vastaaja hylkäsi vaatimuksen, jolla sitä vaadittiin ryhtymään toimenpiteisiin, todettiin muun muassa,

                           i)

                           että asiasta ei ilmoiteta OLAF:lle

                           ii)

                           että luottolaitos Banco Comercial Portuguêsia vastaan ei aloiteta seuraamusmenettelyä

                           iii)

                           että Banco Comercial Portuguêsia ym. vastaan 1.1.2010 nostetun korvauskanteen seurauksena annettava ratkaisu viivästyy

                           iv)

                           että Euroopan keskuspankkijärjestelmään kuuluvaa Banco de Portugalia ei ole tuomittu 27.10.2015 aloitetussa hallintolainkäyttömenettelyssä, joka on vireillä Tribunal Administrativo e Fiscal de Sintrassa, joka ei ole vielä antanut ratkaisuaan.

               6)

               Euroopan keskuspankkijärjestelmään kuuluva Banco de Portugal on laiminlyönyt puolueettomuusvelvollisuutensa, ylittänyt toimivaltansa ja tehnyt olennaisen menettelyvirheen.

      (1)  Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/29/EY (EUVL 2005, L 149, s. 22).

      (2)  Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18.12.1995 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95 (EYVL 1995, L 312, s. 1).


title: Asia T-780/17: Kanne 29.11.2017 – US v. EKP

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/34

         Kanne 29.11.2017 – US v. EKP
   (Asia T-780/17)
   (2018/C 052/46)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: US (edustajat: asianajajat L. Levi ja A. Blot)

      Vastaaja: Euroopan keskuspankki (EKP)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               toteamaan, että tämä kanne täyttää tutkittavaksi ottamisen edellytykset ja on perusteltu

         ja tämän seurauksena

               —

               kumoaa vuoden 2016 arviointikertomuksen (joka kattaa 1.9.2015 ja 1.9.2016 välisen ajanjakson) ja vuoden 2016 Annual salary and bonus review’stä (ASBR) 15.9.2016 tehdyn päätöksen, jotka annettiin kantajalle tiedoksi 30.11.2016 ja 9.1.2017

               —

               kumoaa EKP:n 3.5.2017 tekemän päätöksen, jolla hylättiin kantajan 15.2.2017 ja 9.3.2017 esittämät vaatimukset hallinnollisesta uudelleentarkastelusta

               —

               kumoaa EKP:n 12.9.2017 tekemän päätöksen, joka annettiin kantajalle tiedoksi 19.9.2017 ja jolla hylättiin tämän viimeksi mainitun 7.7.2017 tekemä valitus

               —

               myöntää korvausta aiheutuneesta vahingosta

               —

               velvoittaa vastaajaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen, jotka koskevat vaatimusta kumota vuoden 2016 arviointikertomus.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin siltä osin kuin kantajasta laaditussa arviointikertomuksessa vain esitetään yleistä, samaa asiaa toistavaa ja ympäripyöreää kritiikkiä.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu riidanalaista arviointikertomusta rasittavaan ilmeiseen arviointivirheeseen.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu harkintavallan väärinkäyttöön, kantajaan kohdistuneeseen kiusaamiseen, huolenpitovelvollisuuden laiminlyöntiin ja hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu vastaajan riidanalaisen kertomuksen laatimisen yhteydessä tekemään menettelyvirheeseen.

         Kantaja vetoaa lisäksi kanneperusteeseen, joka perustuu palkkojen ja lisien vuotuista tarkistusta koskevien suuntaviivojen lainvastaisuuteen ja oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamiseen vuoden 2016 tarkistusta koskevan päätöksen osalta.


title: Asia T-793/17: Kanne 5.12.2017 – Bruel v. komissio ja EUH

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/35

         Kanne 5.12.2017 – Bruel v. komissio ja EUH
   (Asia T-793/17)
   (2018/C 052/47)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Damiel Bruel (Pariisi, Ranska) (edustaja: asianajaja H. Hansen)

      Vastaajat: Euroopan komissio ja Euroopan ulkosuhdehallinto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan kanteen tutkittavaksi ja toteamaan, että se on perusteltu

         ja sen seurauksena

               —

               kumoamaan päiväämättömän ja sähköisesti 25.9.2017 allekirjoitetun päätöksen, jonka otsikko on ”Pyyntö pääasiantuntijan nro 2 korvaamisesta””Hankkeen talous- ja sopimushallinnossa”

               —

               toteamaan, että kantajalle on korvattava kokonaisuudessaan hänelle siitä aiheutunut aiheellinen vahinko ja henkinen kärsimys, että asiassa on ilmeisesti loukattu oikeutta hyvään hallintoon kun siinä on annettu päiväämätön ja sähköisesti 25.9.2017 allekirjoitettu päätös, jonka otsikko on ”Pyyntö pääasiantuntijan nro 2 korvaamisesta””Hankkeen talous- ja sopimushallinnossa”

               —

               velvoittamaan vastaajat yhteisvastuullisesti, muussa tapauksessa in solidum tai ainakin jokainen kaikkien puolesta maksamaan kantajalle 152 250,00 euroa aineellisesta vahingosta ja 25 000,00 euroa henkisestä kärsimyksestä

         ja joka tapauksessa

               —

               velvoittamaan vastaajat korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut

               —

               määräämään, että kantajalla säilyy oikeus toteuttaa myöhemmin kaikki muut asiaa koskevat oikeudet, vaatimukset, perusteet ja oikeudenkäyntitoimenpiteet

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen ainoaan kanneperusteeseen, joka perustuu olennaisten menettelymääräysten rikkomiseen. Kanneperuste jakaantuu kolmeen osaan.

               1)

               Ensimmäinen osa: Oikeutta tulla kuulluksi on loukattu siksi. että kantaja ei voinut esittää näkökantaansa häntä vastaan esitetyistä moitteista ennen riidanalaisen päätöksen antamista

               2)

               Toinen osa: Oikeutta saada tutustua asiakirjoihin on loukattu siksi, että kantaja ei ole saanut tutustua häntä koskeviin asiakirjoihin sitä koskevista pyynnöistä huolimatta

               3)

               Kolmas osa: Perusteluvelvollisuuden loukkaaminen siksi, että kantaja ei pysty riidanalaiseen päätökseen sisältyvien perusteluiden perusteella käsittämään, mistä häntä moititaan


title: Asia T-805/17: Kanne 11.12.2017 – BASF v. ECHA

text:
               12.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/36

         Kanne 11.12.2017 – BASF v. ECHA
   (Asia T-805/17)
   (2018/C 052/48)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: BASF SE (Ludwigshafen am Rhein, Saksa) (edustajat: asianajajat R. Cana, E. Mullier ja H. Widemann sekä D. Abrahams, barrister)

      Vastaaja: Euroopan kemikaalivirasto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan kanteen tutkittavaksi ja toteamaan sen perustelluksi

               —

               kumoamaan Euroopan kemikaaliviraston 2.10.2017 tekemän päätöksen DSH-30-3-D-0122-2017, jolla on myönnetty lupa liittyä tietojen yhteistoimitukseen seuraavan aineen osalta: dinatrium 4,4’-bis[(4-anilino-6-morfolino-1,3,5- triatsiini-2-yyli)amino]stilbeeni-2,2’-disulfonaatti (EC No. 240-245-2)

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut

               —

               toteuttamaan muut tarpeellisiksi katsotut toimenpiteet

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka koskee sitä, että Euroopan kemikaalivirasto (jäljempänä virasto) on tehnyt tosiseikkoja koskevan virheen jättäessään huomiotta merkityksellisiä tosiseikkoja riidanalaisen päätöksen perusteissa

                           —

                           Kantaja väittää, että virasto, joka on kokonaan jättänyt huomiotta osapuolten ennen vuotta 2017 toteuttamat yritykset, on arvioinut virheellisesti tosiseikkoja, mikä on hyvän hallinnon periaatteen vastaista ja rasittaa riidanalaista päätöstä niin, että päätös on kumottava.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka koskee sitä, että virasto on tehnyt ilmeisiä arviointivirheitä, kun se ei ole arvioinut kaikkia merkityksellisiä tosiseikkoja ja olosuhteita katsoessaan, että vaatimusten esittäjä oli toteuttanut enemmän yrityksiä kuin kantaja, ja jättäessään huomiotta REACH-asetuksen (1) 25 artiklan.

                           —

                           Kantaja väittää, että virasto on tehnyt ilmeisen arviointivirheen jättäessään huomiotta kaikki sen tilanteen merkitykselliset tosiseikat ja olosuhteet, jota riidanalaisella päätöksellä on tarkoitus säännellä, kun se on katsonut, että vaatimusten esittäjä oli toteuttanut enemmän yrityksiä kuin kantaja ja kun se ei ole ottanut huomioon kantajan huolta vaatimusten esittäjän selkärankaisilla tekemien testien päällekkäisyydestä, joka on REACH-asetuksen 25 artiklan vastaista.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että virasto on loukannut oikeusvarmuuden periaatetta asettaessaan kantajan asemaan, jota ei voida hyväksyä oikeusvarmuuden kannalta siltä osin kuin on kyse vaatimusten esittäjän mahdollisuudesta käyttää kantajan tietoja ja vaatimusten esittäjän tietojen laadusta ja sääntöjenmukaisuudesta.

                           —

                           Kantaja katsoo, että virasto on loukannut oikeusvarmuuden periaatetta tehdessään riidanalaisen päätöksen, koska päätöksessä ei rajoiteta pääsyä kantajan yhteistoimitusta koskeviin tietoihin, vaikka vaatimusten esittäjä rekisteröityy jättäytymällä pois yhteistoimituksesta (full opt-out), ja koska virasto ei käsitellyt full opt-out –asiakirjaa koskevia kysymyksiä (selkärankaisilla tehtävien testien päällekkäisyys). Tämän vuoksi kantaja on oikeudellisesti epävarmassa tilanteessa siltä osin kuin on kyse sen oikeuksien puolustamisesta, sillä vaatimusten esittäjälle myönnettyjen oikeuksien soveltamisala ja laajuus ovat epäselviä.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että virasto ei ole noudattanut perusteluvelvollisuuttaan, kun se ei ole selittänyt, miksi se ei pitänyt mitään ennen vuotta 2017 toteutettua viestintää merkityksellisenä

                           —

                           Virasto on tehnyt riidanalaisen päätöksen tukeutumalla murto-osaan osapuolten välillä käydyistä neuvotteluista ja on rajoittanut mielivaltaisesti arviointinsa muutamaan osapuolten väliseen yhteydenpitoon tammikuusta 2017 alkaen. Kantaja oli toimittanut tiedot kaikesta asiaan liittyvästä kantajan ja vaatimusten esittäjän välisestä viestinnästä korostaen sitä, miksi tämä viestintä oli merkityksellinen. Vaikka kantaja oli tuonut esiin viestinnän tärkeyden, virasto ei ilmoittanut mitään syytä siihen, miksi se jätti huomiotta – ja itse asiassa sivuutti täysin – kantajan ja SSS:n ennen tammikuuta 2017 tapahtuneen yhteydenpidon.

      (1)  Kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH) 18.12.2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1907/2006 (EUVL 2006, L 396, s. 1).


title: Asia C-631/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 9.11.2017 – SF v. Inspecteur van de Belastingdienst

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/5

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Hoge Raad der Nederlanden (Alankomaat) on esittänyt 9.11.2017 – SF v. Inspecteur van de Belastingdienst
   (Asia C-631/17)
   (2018/C 063/07)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: SF

      Vastapuoli: Inspecteur van de Belastingdienst

      Ennakkoratkaisukysymys

   Minkä jäsenvaltion lainsäädäntö osoitetaan asetuksessa 883/2004 (1) sovellettavaksi tilanteessa, jossa kyse on asianomaisesta, joka a) asuu Latviassa, b) on Latvian kansalainen, c) on Alankomaihin sijoittautuneen työnantajan palveluksessa, d) merenkulkijana, e) työskentelee Bahaman lipun alla purjehtivalla aluksella ja f) tekee tätä työtä Euroopan unionin alueen ulkopuolella?

      (1)  Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004 (EUVL 2004, L 166, s. 1).


title: Asia C-694/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Luxemburg) on esittänyt 11..12.2017 – Pillar Securitisation sàrl v. Hildur Arnadottir

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Luxemburg) on esittänyt 11..12.2017 – Pillar Securitisation sàrl v. Hildur Arnadottir
   (Asia C-694/17)
   (2018/C 063/13)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour de cassation

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Pillar Securitisation sàrl

      Vastapuoli: Hildur Arnadottir

      Ennakkoratkaisukysymys

   Voidaanko henkilöä pitää ”kuluttajana” tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 30.10.2007 tehdyn Luganon yleissopimuksen 15 artiklassa tarkoitetulla tavalla, jos luottosopimus ei kuulu luoton kokonaismäärän vuoksi kulutusluottosopimuksista ja neuvoston direktiivin 87/102/ETY kumoamisesta 23.4.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/48/EY (1) soveltamisalaan, koska sopimus on tehty sellaista tarkoitusta varten, jota ei voida pitää henkilön ammattiin tai elinkeinotoimintaan liittyvänä, kun kansallisessa lainsäädännössä ei ole säännöstä, jonka mukaan direktiivin säännöksiä sovellettaisiin aloilla, jotka eivät kuulu direktiivin soveltamisalaan?

      (1)  EUVL 2008, L 133, s. 66.


title: Asia C-635/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Den Haag, Haarlemin istuntopaikka (Alankomaat) on esittänyt 14.11.2017 – E. v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/5

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Rechtbank Den Haag, Haarlemin istuntopaikka (Alankomaat) on esittänyt 14.11.2017 – E. v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
   (Asia C-635/17)
   (2018/C 063/08)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank Den Haag, Haarlemin istuntopaikka

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: E.

      Vastaaja: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko unionin tuomioistuin direktiivin 2003/86/EY (1) ja tuomion Nolan (EU:C:2012:638) perusteella toimivaltainen vastaamaan alankomaalaisen tuomioistuimen esittämiin ennakkoratkaisukysymyksiin, jotka koskevat direktiivin 2003/86/EY säännösten tulkintaa oikeudenkäynnissä, jossa on kyse henkilön, jolla on toissijainen suojeluasema, perheenjäsenen oleskeluoikeudesta, kun tätä direktiiviä on Alankomaiden lainsäädännön nojalla sovellettava suoraan ja ehdottomasti toissijaista suojelua saaviin henkilöihin? (Ks. Raad van Staten Afdeling bestuursrechtspraakin (ylin hallintotuomioistuin, hallintolainkäyttöjaosto) 21.6.2017 esittämä ennakkoratkaisupyyntö, ECLI:NL:RVS:2017:1609, rekisteröity unionin tuomioistuimessa asianumerolla C-380/17);

               2)

               Onko direktiivin 2003/86/EY 11 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että se estää pakolaisen perheenyhdistämistä koskevan hakemuksen hylkäämisen pelkästään sillä perusteella, että hän ei ole hakemusta jättäessään toimittanut sukulaisuussuhdetta osoittavia virallisia asiakirjoja, vai onko direktiivin 2003/86/EY 11 artiklan 2 kohtaa tulkittava siten, että se estää pakolaisen perheenyhdistämistä koskevan hakemuksen hylkäämisen pelkästään sillä perusteella, että hän ei ole hakemusta jättäessään toimittanut sukulaisuussuhdetta osoittavia virallisia asiakirjoja, jos hän on esittänyt uskottavan selityksen sille seikalle, että hän ei ole toimittanut näitä asiakirjatodisteita, ja sille lausumalleen, että hän ei voi vielä toimittaa näitä asiakirjatodisteita?

      (1)  Oikeudesta perheenyhdistämiseen 22.9.2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/86 (EUVL 2003, L 251, s. 12).


title: Asia T-795/17: Kanne 28.11.2017 – Moreira v. EUIPO – Da Silva Santos Júnior (NEYMAR)

text:
               19.2.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 63/14

         Kanne 28.11.2017 – Moreira v. EUIPO – Da Silva Santos Júnior (NEYMAR)
   (Asia T-795/17)
   (2018/C 063/19)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Carlos Moreira (Guimarães, Portugali) (edustaja: asianajaja T. Soares Faria)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Neymar da Silva Santos Júnior (Barcelona, Espanja)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki NEYMAR – EU-tavaramerkki nro 11 432 044

      EUIPO:ssa käyty menettely: Mitättömyysmenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 6.9.2017 asiassa R 80/2017-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen ja julistaa asetuksen N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 53 artiklan 2 kohdan a alakohdan perusteella päteväksi tavaramerkin NEYMAR, nro 11 432 044, jonka haltija Carlos Moreira on, kaikkien niiden tavaroiden ja palvelujen osalta, joille tämä tavaramerkki on rekisteröity

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 /8 artiklan 2 kohtaa on rikottu.