title: Asia T-53/99: Nicolaos Progoulisin 19.2.1999 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 174/8                  FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         19.6.1999
Nicolaos Progoulisin 19.2.1999 Euroopan yhteisöjen ko-                   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
               missiota vastaan nostama kanne
                                                                         –    kumoaa Espanjan hyötyajoneuvojen ostojen tukijärjes-
                            (Asia T-53/99)                                    telmästä Plan Renove Industrialista 1 päivänä heinäkuuta
                                                                              1998 tehdyn komission päätöksen ja,
                          (1999/C 174/17)                                –    velvoittaa Euroopan yhteisöjen komission korvaamaan
                                                                              oikeudenkäyntikulut.
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Nicolaos Progoulis on nostanut 19.2.1999 Euroopan yhteisö-
jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Eu-                Asiassa nostettu kanne kohdistuu Euroopan yhteisöjen komis-
roopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajat                 sion tekemään päätökseen, jossa katsotaan hyötyajoneuvojen
ovat Vassilis Akritidis ja Jonathan Branton, prosessiosoite              kannan uudistamista koskevaan avustusohjelmaan liittyvä,
Luxemburgissa asianajotoimisto Arendt & Medernach, 8-10                  Comisión Delegada para Asuntos Económicosin tekemä sopi-
rue Mathias Hardt.                                                       mus osittain valtiontueksi. Tämän ohjelman tarkoituksena on
                                                                         helpottaa luonnollisten henkilöiden sekä pienten ja keskisuur-
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin               ten yritysten uusien hyötyajoneuvojen hankkimiseksi toteutta-
                                                                         mien investointien rahoittamista edellyttäen, että yli kymme-
1) kumoaa komission päätöksen, jolla kieltäydyttiin oikaise-             nen vuotta vanha toinen hyötyajoneuvo romutetaan, traktorei-
    masta kantajan arviointikertomusta 1.7.1995-30.6.1997                ta lukuun ottamatta. Riidanalaisessa päätöksessä todetaan
    välisen ajanjakson osalta,                                           muuksi kuin valtiontueksi ainoastaan tuet, jotka on myönnetty
                                                                         alueellisille julkisyhteisöille ja paikallisille julkisia palveluja
2) velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut,                  tarjoaville yhteisöille sekä luonnollisille henkilöille taikka pie-
                                                                         nille ja keskisuurille yrityksille, jotka harjoittavat muuta kuin
3) velvoittaa vastaajan maksamaan kantajalle korvauksena                 kuljetukseen liittyvää liiketoimintaa yksinomaan paikallisella
    hänen kärsimästään aineettomasta vahingosta 100 000                  tai alueellisella tasolla.
    Belgian frangin vähimmäismäärän.
                                                                         Kanteen tueksi esitetään seuraavat perusteet:
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                      –    Luottamuksensuojan periaatteen loukkaaminen. Tältä osin
                                                                              kantaja väittää, että Plan Renoven etuuksien saajat, jotka
Kantaja, joka on komission pääosaston XI.E.1 virkamies, vaatii                eivät ole saaneet Espanjan viranomaisilta mitään tietoa
arviointikertomuksensa oikaisemista 1.7.1995-30.6.1997                        komissiossa vireillä olleesta menettelystä, eivät ole voineet
välisen ajanjakson osalta sillä perusteella, että hänen työtehtä-             arvioida seikkoja, jotka merkitsevät mahdollisen avustuk-
viään, velvollisuuksiaan ja työpanostaan on kuvailtu väärin.                  sen tai julkisen tuen olemassaoloa. Toisaalta samat etuuk-
                                                                              sien saajat ovat voineet katsoa, että Renove-ohjelman
Kantaja väittää tältä osin, että kanteen kohteena olevalla                    toimenpiteet ovat perustuneet yhteisön ”de minimis”
päätöksellä loukataan yleisiä oikeusperiaatteita ja rikotaan                  -sääntöön,
henkilöstösääntöjen 43 artiklan yleisten täytäntöönpa-
nosäännösten 1 artiklaa sekä arviointiohjeen 3 artiklan                  –    Valtiontuen olemassaolon virheellinen arviointi, koska
c kohdan ii ja iii alakohtaa. Kyseiset rikkomukset koskevat                   kyseessä olevan ohjelman tavoitteena ei ole tiettyjen yritys-
myös nimittävän viranomaisen ilmeistä arviointivirhettä siltä                 ten taikka tuotteiden hyödyttäminen. Kantajan mielestä
osin kuin se arvioi tosiseikkoja väärin, mikä johti kantajan                  kyseessä ovat yleisluonteiset säännökset, joiden adressaat-
työpanosta koskevaan virheelliseen arvioon.                                   teina voivat olla ketkä tahansa luonnolliset henkilöt tai
                                                                              mitkä tahansa pienet ja keskisuuret yritykset alkuperästä
                                                                              tai kansallisuudesta riippumatta, ja jotka eivät toimi tietyllä
                                                                              tuotannon alalla, koska ei ole olemassa mitään ajoneuvojen
                                                                              alkuperää koskevaa edellytystä,
                                                                         –    Kilpailun vääristämistä ja yhteisön sisäiseen kauppaan
                                                                              vaikuttamista koskevien väitteiden perustelujen puuttumi-
Confederación Española de Transporte de Mercancı́asin                       nen. Tältä osin kantaja väittää, että asiassa kyseessä oleva
25.2.1999 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nosta-                       ohjelma on perustavanlaatuisesti kohdistettu ajoneuvoille,
                              ma kanne                                        jotka eivät kilpaile muiden yhteisön jäsenvaltioiden ajoneu-
                                                                              vojen kanssa ja että vaikka nämä olisivatkin kyseisen
                            (Asia T-55/99)                                    kilpailun kohteena, ne uudistetaan paljon ennen kuin
                                                                              ohjelmaan liittymiseksi vaadittu kymmenen vuoden raja
                          (1999/C 174/18)                                     saavutetaan. Kantajan mukaan voidaan korkeintaan väittää,
                                                                              että Plan Renove Industrial voi olla vähemmän suotuisa
                                                                              Espanjaan sijoittautumattomille kuljetusliikkeen harjoitta-
                   (Oikeudenkäyntikieli: espanja)                             jille, koska siihen liittyminen merkitsee näille taloudellisia
                                                                              lisäkustannuksia; kyseiset kuljetusliikkeen harjoittajat ovat
Confederación Española de Transporte de Mercancı́as, koti-                  kuitenkin paremmassa tilanteessa kuin Espanjaan sijoittau-
paikka Madrid, on nostanut 25.2.1999 Euroopan yhteisöjen                      tuneet siitä syystä, että näiden sijoittautumisvaltioissa on
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo-                      alhaisempi korkokanta. Toisaalta Renove Industrialin pii-
pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on                     ristä ei ole suljettu pois muihin valtioihin sijoittautuneita
asianajaja Jorge Pérez Villar, Madrid.                                        yrityksiä.


title: Asia T-265/14: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 9.6.2015 – Schumacher Packaging v. komissio (Valtiontuet — Toimenpiteet, jotka Saksan liittotasavalta on toteuttanut uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön ja paljon energiaa käyttävien yritysten hyväksi — Päätös aloittaa SEUT 108 artiklan 2 kohdassa määrätty menettely — Lopullisen päätöksen antaminen kanteen nostamisen jälkeen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               7.9.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/60

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 9.6.2015 – Schumacher Packaging v. komissio
   (Asia T-265/14) (1)

   ((Valtiontuet - Toimenpiteet, jotka Saksan liittotasavalta on toteuttanut uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön ja paljon energiaa käyttävien yritysten hyväksi - Päätös aloittaa SEUT 108 artiklan 2 kohdassa määrätty menettely - Lopullisen päätöksen antaminen kanteen nostamisen jälkeen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2015/C 294/73)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Schumacher Packaging GmbH (Schwarzenberg, Saksa) (edustajat: asianajajat H. Janssen ja G.-R. Engel)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: T. Maxian Rusche ja R. Sauer, avustajinaan asianajajat A. Luke ja C. Maurer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota osittain komission 18.12.2013 tekemä päätös K (2013) 4424 lopullinen, jolla aloitettiin SEUT 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely, joka koskee toimenpiteitä, joita Saksan liittotasavalta on toteuttanut uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön ja paljon energiaa käyttävien yritysten hyväksi (Valtiontuki SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN)

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen asiassa raukeaa.

               2)

               Lausunnon antaminen EFTA:n valvontaviranomaisen väliintulohakemuksesta raukeaa.

               3)

               Schumacher Packaging GmbH vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

               4)

               EFTA:n valvontaviranomainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 223, 14.7.2014.


title: Asia T-159/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.2.2013 — Marszałkowski v. SMHV — Mar-Ko Fleischwaren (WALICHNOWY MARKO) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin WALICHNOWY MARKO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Aikaisempi yhteisön sanamerkki MAR-KO — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               16.3.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 79/14

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.2.2013 — Marszałkowski v. SMHV — Mar-Ko Fleischwaren (WALICHNOWY MARKO)
   (Asia T-159/11) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin WALICHNOWY MARKO rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Aikaisempi yhteisön sanamerkki MAR-KO - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2013/C 79/24
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Marek Marszałkowski (Sokolniki, Puola) (edustaja: asianajaja C. Sadkowski)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: K. Zajfert ja D. Walicka)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG (Blankenheim, Saksa) (edustaja: asianajaja O. Ruhl)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 11.1.2011 tekemästä päätöksestä (asia R 760/2010-4), joka koskee Mar-Ko Fleischwaren GmbH & Co. KG:n ja Marek Marszałkowskin välistä väitemenettelyä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Marek Marszałkowski velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 145, 14.5.2011.


title: Asia C-311/09: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 6.5.2010 — Euroopan komissio v. Puolan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Verotus — Arvonlisävero — Kansainvälinen henkilöliikenne — Kiinteään määrään perustuva kansallisen alueen ulkopuolella asuvien kuljetusyrittäjien verotus)

text:
               3.7.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 179/14

         Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 6.5.2010 — Euroopan komissio v. Puolan tasavalta
   (Asia C-311/09) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Verotus - Arvonlisävero - Kansainvälinen henkilöliikenne - Kiinteään määrään perustuva kansallisen alueen ulkopuolella asuvien kuljetusyrittäjien verotus)
   2010/C 179/22
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Triantafyllou ja K. Herrmann)

      Vastaaja: Puolan tasavalta (asiamiehet: M. Dowgielewicz ja M. Szpunar)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1) 73, 168 ja 273 artiklan rikkominen — Kansainvälinen maanteitse tapahtuva henkilöliikenne — Kansallinen lainsäädäntö, jossa velvoitetaan ulkomailla asuvat kuljetusyrittäjät maksamaan arvonlisäveroa sellaisen kiinteään määrään perustuvan järjestelmän mukaisesti, joka perustuu yksinomaan kansalliselle alueelle kuljetettujen henkilöiden lukumäärään ja jossa ei mahdollisteta aikaisemmin perityn arvonlisäveron vähentämistä

      Tuomiolauselma

               1)

               Puolan tasavalta ei ole noudattanut yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 73, 168 ja 273 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on perinyt arvonlisäveroa tavaroiden ja palveluiden verotuksesta annetun lain tiettyjen säännösten täytäntöönpanosta 27.4.2004 annetun valtiovarainministerin asetuksen 13 luvun 35 §:n 1 ja 3–5 momentissa tarkoitetulla tavalla.

               2)

               Puolan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 256, 24.10.2009.


title: Asia C-64/04: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 29.3.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Kalastuslisenssit — Asetus (EY) N:o 3690/93 — Cleopatra- ja Ocean Quest -alukset — Niiden pysyvä siirtäminen Argentiinaan)

text:
               28.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 96/3

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 29.3.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
   (Asia C-64/04) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Kalastuslisenssit - Asetus (EY) N:o 3690/93 - Cleopatra- ja Ocean Quest -alukset - Niiden pysyvä siirtäminen Argentiinaan)
   (2007/C 96/03)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: T. van Rijn ja B. Doherty)

      Vastaaja: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamies: M. Bethell)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Yhteisön järjestelmän perustamisesta kalastuslisensseihin sisällytettäviä vähimmäistietoja koskevien sääntöjen vahvistamiseksi 20 päivänä joulukuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3690/93 (EYVL L 341, s. 93) 5 artiklan rikkominen — CLEOPATRA- ja OCEAN QUEST -nimisten alusten kalastuslisenssien jättäminen peruuttamatta sen jälkeen, kun kyseiset alukset oli lopullisesti siirretty Argentiinaan
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Euroopan yhteisöjen komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 94, 17.4.2004.


title: Asia C-197/12: Kanne 26.4.2012 — Euroopan komissio v. Ranskan tasavalta

text:
               21.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/7

         Kanne 26.4.2012 — Euroopan komissio v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-197/12)
   2012/C 217/13
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: F. Dintilhac ja C. Soulay)

      Vastaaja: Ranskan tasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut arvonlisäverodirektiivin (1) ja erityisesti direktiivin 148 artiklan a, c ja d alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole asettanut yleisen verolain (code général des impôts) 262 §:n II momentin 2, 3, 6 ja 7 kohdassa tarkoitettujen liiketoimien arvonlisäverosta vapauttamisen edellytykseksi vesialusten, joilla kuljetetaan matkustajia korvausta vastaan tai joita käytetään kaupalliseen toimintaan, osalta sitä, että niitä käytetään avomeriliikenteessä

               —

               Ranskan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio väittää kanteessaan, että yleisen verolain (code général des impôts) 262 §:n II momentin 2, 3, 6 ja 7 kohdassa tarkoitettujen liiketoimien arvonlisäverosta vapauttamisen edellytykseksi vesialusten, joilla kuljetetaan matkustajia korvausta vastaan tai joita käytetään kaupalliseen toimintaan, osalta ei ollut asetettu sitä, että niitä käytetään avomeriliikenteessä. Käyttöä avomeriliikenteessä koskeva edellytys lisättiin Ranskan arvonlisäverosäännöksiin sen jälkeen, kun komissio oli osoittanut Ranskan viranomaisille perustellun lausunnon. Yleisen verolain 262 §:n II momentin 2 kohdan arvonlisäverodirektiivin mukaiseksi saattamisen teki kuitenkin tehottomaksi se, että lainmuutoksen jälkeen julkaistiin ennakkotieto, johon voi vedota suhteessa viranomaisiin ja jossa ei mainita käyttöä avomerellä koskevaa edellytystä, josta laissa kuitenkin on säädetty.
   Komission mukaan kyseisen direktiivin noudattamatta jättämistä ei voida perustella millään vastaajan oikeudenkäyntiä edeltäneessä menettelyssä esittämistä perusteluista, jotka liittyvät muun muassa arvonlisäverodirektiivin 148 artiklan a alakohdan suppeaan tulkintaan ja käyttöä avomerellä koskevan edellytyksen kohtuuttoman suppeaan tulkintaan. Lisäksi komissio katsoo, että direktiivin 2006/112 131 artiklalla, johon Ranskan viranomaiset vetoavat, ei voida perustella poikkeussäännösten suppeaa tulkintaa koskevaa periaatetta.

      (1)  Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1).


title: Asia T-12/15: Kanne 13.1.2015 – Banco Santander ja Santusa v. komissio

text:
               9.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 81/24

         Kanne 13.1.2015 – Banco Santander ja Santusa v. komissio
   (Asia T-12/15)
   (2015/C 081/32)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantajat: Banco Santander, SA (Santander, Espanja) ja Santusa Holding, SL (Boadilla del Monte, Espanja) (edustajat: asianajaja J. Buendía Sierra, E. Abad Valdenebro, R. Calvo Salinero ja J. Panero Rivas)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               ottamaan kanteen tutkittavaksi ja hyväksymään siinä esitetyt kumoamisperusteet

               —

               kumoamaan päätöksen 1 artiklan siltä osin kuin siinä todetaan, että Espanjan hallintoviranomaisten omaksumaa uutta TRLIS-lain 12 §:n tulkintaa on pidettävä sisämarkkinoille soveltumattomana valtiontukena

               —

               kumoamaan päätöksen 4 artiklan 1 kohdan siltä osin kuin siinä edellytetään, että Espanjan kuningaskunta keskeyttää 1 artiklassa kuvatulla tavalla valtiontukijärjestelmänä pidetyn järjestelmän soveltamisen

               —

               kumoamaan päätöksen 4 artiklan 2–5 kohdan siltä osin kuin siinä edellytetään, että Espanjan kuningaskunta perii takaisin komission valtiontukena pitämät määrät

               —

               toissijaisesti rajoittamaan Espanjan kuningaskunnalle päätöksen 4 artiklan 2 kohdassa asetetun takaisinperintävelvollisuuden ulottuvuuden samaksi kuin ensimmäisessä ja toisessa päätöksessä, ja

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samankaltaiset kuin ne, joihin on vedottu asiassa T-826/14, Espanja v. komissio.
   Kantajat vetoavat erityisesti oikeudellisiin virheisiin toimenpiteen oikeudellisessa määrittelyssä valtiontueksi, edunsaajien yksilöinnissä ja sitä, ettei tuki ollut sama kuin komission aiemmissa päätöksissä tarkoitettu tuki, koskevan hallinnollisen tulkinnan luonnehdinnassa sekä luottamuksensuojan periaatteen, estoppel-periaatteen ja oikeusvarmuuden periaatteen loukkaamiseen.


title: Asia C-89/00: Verwaltungsgericht Berlinin 3.12.1999 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Bülent Recep Bicakci, Bedriye Bicakci, Hidajet Kemal Bicakci ja Burak Bicakci vastaan Land Berlin

text:
27.5.2000               FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 149/23
2. Onko asetusta N:o 1785/81 tulkittava siten, että määritet-          voidakseen selvittää Euroopan sosiaalirahastosta taloudellisesti
     täessä, onko tietty alue alijäämäalue, on käytettävä lasken-      tuettuihin ammatillista koulutusta koskeviin hankkeisiin liit-
     tatapaa, jonka mukaan tuolla alueella kulutettuna sokerina        tyvän varmentavan päätöksen ja tiettyä summaa koskevan
     pidetään jalostettuun tuotteeseen sisältyvää sokeria, vaikka      takaisinmaksamismääräyksen oikeudellisen luonteen. Supre-
     viimeksi mainittu kulutetaan toisessa maassa, vai onko            mo Tribunal Administrativon oikeuskäytännössä on joskus
     kyseistä määritystä tehtäessä otettava perustaksi sellainen       katsottu tältä osin, että tällaiseen päätökseen on liittynyt sen
     laskentatapa, jonka mukaan tuolla alueella kulutettuna            kumoamiseen Código do Procedimento Administrativon 133
     sokerina ei pidetä sellaiseen jalostettuun tuotteeseen sisäl-     §:n 2 momentin b kohdan nojalla johtava täydellinen toimival-
     tyvää sokeria, joka on kulutettu toisessa maassa?                 lan puuttuminen, koska alaa koskeva lopullinen päätös kuuluu
                                                                       Euroopan komission toimivaltaan. Muissa asioissa oikeus-
3. Onko asetus (EY) N:o 1361/98 pätevä, koska siinä ei                 käytännössä on omaksuttu päinvastainen näkökanta ja katsot-
     asetuksen N:o 1785/81 3 artiklan 1 kohdan, 5 artiklan             tu, että DAFSElla on kyseisellä alalla oma ja yksinomainen
     3 kohdan ja 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti vahvisteta             toimivalta, mitä tukee se seikka, että Portugalin oikeusjärjestyk-
     kaikkia Italian alueita koskevaa johdettua interventiohin-        sessä on nimenomaisesti säädetty, että DAFSEn päätösten
     taa, perustelematta tätä millään tavoin?                          oikeaksi todistetut jäljennökset ovat täytäntöönpanokelpoisia
                                                                       kyseisestä varmentamisesta johtuvien velkojen perimiseksi.
(1) EYVL L 185, 30.6.1998, s. 1.
(2) EYVL L 185, 30.6.1998, s. 3.
(3) EYVL L 177, 1.7.1981, s. 4.                                        (1) EYVL L 289, 22.10.1983, s. 38.
                                                                       (2) EYVL L 289, 22.10.1983, s. 1.
Supremo Tribunal Administrativon ensimäisen jaoston
kolmannen alajaoston 24.11.1999 tekemällään päätöksellä
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Directora-Geral                 Verwaltungsgericht Berlinin 3.12.1999 tekemällään pää-
do Departamento para os Assuntos do Fundo Social                       töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Bülent
Europeu (DAFSE) vastaan MOBILCROMO-Indústria de                       Recep Bicakci, Bedriye Bicakci, Hidajet Kemal Bicakci ja
           Mobilário e Revestimentos Metálicos, Lda                                Burak Bicakci vastaan Land Berlin
                           (Asia C-88/00)
                                                                                (Asia C-89/00)
                         (2000/C 149/40)
                                                                                (2000/C 149/41)
Supremon Tribunal Admistrativon ensimmäisen jaoston kol-
mas alajaosto on pyytänyt 24.11.1999 tekemällään päätök-
sellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 7.3.2000,           Verwaltungsgericht Berlin on pyytänyt 3.12.1999 tekemällään
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asias-           päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen tuomiois-
sa Directora-Geral do Departamento para os Assuntos do                 tuimeen 8.3.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta
Fundo Social Eorpeu (DAFSE) vastaan MOBILCROMO-Indú-                  asiassa Bülent Recep Bicakci, Bedriye Bicacki, Hidajet Kemal
stria de Mobiliário e Revestimentos Metálicos seuraavien             Bicacki ja Burak Bicakci vastaan Land Berlin ennakkoratkaisua
yhteisön oikeuden säännösten tulkintaa koskeviin kysymyk-              seuraavaan kysymykseen:
siin:
–    Euroopan sosiaalirahaston tehtävistä tehdyn päätöksen             Jos Turkin kansalaisen oleskelu täyttää ETY-Turkki-assosiaatio-
     83/516/ETY (1) soveltamisesta 17 päivänä lokakuuta 1983           neuvoston päätöksen N:o 1/80 7 artiklan ensimmäisessä
     annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2950/83 (2) 1 ar-           virkkeessä asetetut edellytykset, onko oleskeluoikeuden pe-
     tikla, 5 artiklan 4 kohta, 6 artiklan 1 ja 2 kohta sekä           ruuttaminen yksinomaan yleisestävistä syistä varoituksena
     7 artiklan 1, 2 ja 5 kohta                                        muille ulkomaalaisille toteutetulla karkotuksella sopusoin-
                                                                       nussa ETY-Turkki-assosiaationeuvoston päätöksen N:o 1/80
     sekä                                                              14 artiklan 1 kohdan kanssa?
–    Euroopan sosiaalirahaston tehtävistä 17 päivänä lokakuuta
     1983 tehdyn neuvoston päätöksen 83/516/ETY 5 artiklan
     1 ja 5 kohta,


title: Asia T-492/17: Kanne 31.7.2017 – Fleig v. EUH

text:
               25.9.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 318/20

         Kanne 31.7.2017 – Fleig v. EUH
   (Asia T-492/17)
   (2017/C 318/27)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Stephan Fleig (Berliini, Saksa) (edustaja: asianajaja H. Tettenborn)

      Vastaaja: Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan ulkosuhdehallinnon (EUH) henkilöstöosaston johtajan viranomaisena, jolla on oikeus tehdä sopimuksia palvelukseen ottamisesta, 19.9.2016 tekemän päätöksen irtisanoa kantajan toistaiseksi voimassa ollut sopimus 19.6.2017 lukien (siinä muodossa, jossa tämä irtisanomispäätös viimeksi oli kantajan valituksen hylkäämisen jälkeen 19.4.2017)

               —

               velvoittamaan EUH korvaamaan kantajalle kohtuulliseksi katsottu summa, joka suuruuden unionin yleinen tuomioistuin harkintavaltaansa käyttäen määrittää, tälle aiheutuneen henkisen kärsimyksen vuoksi ja

               —

               velvoittamaan EUH korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste: Euroopan ulkosuhdehallinnon (EUH) ilmeiset arviointivirheet

               2)

               Toinen kanneperuste: EUH on loukannut huolenpitovelvoitetta, oikeutta hyvään hallintoon (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artikla), suhteellisuusperiaatetta ja suojaa perusteettomalta irtisanomiselta (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 30 artikla)

               3)

               Kolmas kanneperuste: Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 1 kohdassa ja 2 kohdan a alakohdassa määrättyä oikeutta tulla kuulluksi on loukattu.


title: Asia T-553/14: Kanne 22.7.2014 – Wm. Wrigley Jr. v. SMHV (Extra)

text:
               6.10.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 351/16

         Kanne 22.7.2014 – Wm. Wrigley Jr. v. SMHV (Extra)
   (Asia T-553/14)
   2014/C 351/19
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Wm. Wrigley Jr. Company (Wilmington, Delaware, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat M. Kinkeldey, S. Brandstätter ja C. Schmitt)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) viidennen valituslautakunnan 19.5.2014 asiassa R 218/2014-5 tekemän päätöksen.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Luokkien 3, 21 ja 30 tavaroita varten haettu sanaosan ”Extra” sisältävä mustavalkoinen kuviomerkki – yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus N:o 1 1 7 37  657

      Tutkijan päätös: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröimistä koskeva hakemus hylättiin

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin

      Kanneperusteet: Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan virheellinen soveltaminen.


28.3.98                 FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 94/11
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburgin 21.1.1998
                                                                   tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannen koh-              asiassa Karl-Heinz Meinert vastaan Bezirkshauptmann-
dan ja 5 artiklan ensimmäisen kohdan pakottavan luon-                                  schaft Salzburg-Umgebung
teen vuoksi jäsenvaltioiden on toteutettava direktiivin täy-                                 (Asia C-20/98)
täntöönpanon edellyttämät toimenpiteet ennen tätä tarkoi-
tusta varten säädetyn määräajan päättymistä. Tämä                                              (98/C 94/21)
määräaika päättyi 1.7.1995 ilman, että Espanjan kunin-
gaskunta olisi toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä.
(1) EYVL L 141, 11.6.1993, s. 27.                                  Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg on pyytänyt
                                                                   21.1.1998 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut
                                                                   yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 26.1.1998, Euroo-
                                                                   pan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa
                                                                   Karl-Heinz Meinert vastaan Bezirkshauptmannschaft Salz-
                                                                   burg-Umgebung seuraavaan kysymykseen:
    Euroopan yhteisöjen komission 23.1.1998 Espanjan
            kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
                         (Asia C-19/98)
                                                                   Onko EY:n perustamissopimuksen 30Ð36 artiklaa (tava-
                           (98/C 94/20)                            roiden vapaata liikkkuvuutta koskevat määräykset) ja
                                                                   muita yhteisön oikeuden voimassa olevia säännöksiä tul-
                                                                   kittava niin, että niissä kielletään jäsenvaltiota rajoitta-
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 23.1.1998                 masta teuraseläinkuljetuksia siltä osin kuin teuraseläinkul-
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Espanjan              jetukset saadaan suorittaa vain lähimpään asianmukaiseen
kuningaskuntaaa vastaan. Kantajan edustajina ovat Chris-           kotimaiseen teurastamoon ja siltä osin kuin teuraseläinkul-
tina Tufvesson ja Eric Gippini Fournier, prosessiosoite            jetuksia saadaan suorittaa vain sillä edellytyksellä, että
Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön virkamies Carlos           moottoriajoneuvo- ja liikennesäännöksissä määrättyä
Gómez de la Cruz, 251 Centre Wagner.                               yhteensä kuuden tunnin kuljetusaikaa ja 130 kilometrin
                                                                   matkaa ei ylitetä, jolloin moottoritiellä ajetuista kilomet-
Kantaja vaatii, että tuomioistuin                                  reistä otetaan huomioon vain puolet matkaa laskettaessa?
Ð toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudatta-
     nut EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoittei-
     taan, koska se ei ole antanut ja saattanut voimaan sää-
     detyssä määräajassa moottoriajoneuvojen käyttöön
     liittyvän vastuun varalta otettavaa vakuutusta koske-
     van jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä
     30 päivänä joulukuuta 1983 annetun neuvoston direk-           Hof van Beroep te Gentin 15.1.1998 tekemällään päätök-
     tiivin 84/5/ETY (1) edellyttämiä lakeja, asetuksia ja         sellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Openbaar
     hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ole ilmoittanut     Ministerie vastaan Jean Claude Becu, Annie Verweire, NV
     näistä toimenpiteistä komissiolle ja erityisesti koska se                          Smeg ja NV Adia Interim
     ei ole saattanut osaksi sisäistä lainsäädäntöään direk-
                                                                                (Asia C-22/98)
     tiivin 1 artiklan 4 kohdan toista alakohtaa,
                                                                                (98/C 94/22)
Ð toteaa, että Espanjan kuningaskunta ei ole noudatta-
     nut EY:n perustamissopimuksen mukaisia velvoittei-
     taan, koska se ei ole vastannut 22.2.1994 ja
     10.10.1994 päivättyihin kirjeisiin eikä 14.2.1996 päi-        Hof van Beroep te Gent on pyytänyt 15.1.1998 tekemäl-
     vättyyn viralliseen huomautukseen,                            lään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen
                                                                   tuomioistuimeen 28.1.1998, yhteisöjen tuomioistuimelta
Ð velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.             asiassa Openbaar Ministerie vastaan Jean Claude Becu,
                                                                   Annie Verweire, NV Smeg ja NV Adia Interim ennakkorat-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                kaisua seuraaviin kysymyksiin:
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat
samat kuin asiassa C-18/98 (2); direktiivin täytäntöönpane-        1. Seuraako EY:n perustamissopimuksen 90 artiklan
miseksi säädetty määräaika päättyi 31.12.1987.                          1 kohdasta ja EY:n perustamissopimuksen 7, 85 ja
                                                                        86 artiklasta yhteisön oikeuden nykyisessä kehitysti-
(1) EYVL L 8, 11.1.1984, s. 17.                                         lassa yhteisön oikeuden alaisuuteen kuuluville Ð luon-
(2) Katso tämän virallisen lehden sivu 10.                              nollisille tai juridisille Ð henkilöille sellaisia oikeuksia,
                                                                        jotka jäsenvaltioiden on otettava huomioon silloin kun
                                                                        satama-alueella lastataan ja puretaan erityisesti sellai-


title: Asia C-254/09 P: Valitus, jonka Calvin Klein Trademark Trust on tehnyt 9.7.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-185/07, Calvin Klein Trademark Trust v. SMHV ja Zafra Marroquineros, S.L., 7.5.2009 antamasta tuomiosta

text:
               29.8.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/29

         Valitus, jonka Calvin Klein Trademark Trust on tehnyt 9.7.2009 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-185/07, Calvin Klein Trademark Trust v. SMHV ja Zafra Marroquineros, S.L., 7.5.2009 antamasta tuomiosta
   (Asia C-254/09 P)
   2009/C 205/50
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Valittaja: Calvin Klein Trademark Trust (edustaja: asianajaja T. Andrade Boué)

      Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ja Zafra Marroquineros, S.L.

      Vaatimukset

               —

               ensimmäisen oikeusasteen (kuudes jaosto) 7.5.2009 asiassa T-185/07 antama tuomio on kumottava

               —

               SMHV ja Zafra Marroquineros, S.L. on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 40/94 (1) 8 artiklan 1 kohtaa koskevaa oikeuskäytäntöä, jonka mukaan kaikki tosiasialliseen tapaukseen liittyvät tekijät on otettava huomioon, on rikottu: oikeudellisesti ei ole otettu huomioon sitä, että yhteisön tavaramerkin hakija on käyttänyt sanottua tavaramerkkiä tunnettujen cK-tavaramerkkien kopioimiseen, ja hakijan oma toiminta osoittaa epäilyksettä, että riitautetun yhteisön tavaramerkin erottamiskykyisin osa muodostuu kirjaimista CK.
   Asetuksen 40/94 8 artiklan 5 kohtaa on rikottu, koska väitteen perustana olevien tavaramerkkien mainetta ei ole arvioitu kyseisen artiklan mukaisesti.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994 L 11, s. 1).


title: Asia C-112/01: Vestre Landsretin 9.3.2001 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa ApS SPKR 4 nr. 3482 vastaan 1. Skatteministeriet, Told- og Skattestyrelsen, 2. Aktieselskabet af 11/9 1996 ja 3. A.T.S. I/S Arden Transport & Spedition, liikkeenharjoittajina Søren Lauritsen ja Lene Lauritsen

text:
C 134/10                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        5.5.2001
roopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa               2.    Onko ratkaistaessa sitä, onko kyseessä ”sama asia”, otetta-
1) Consorzio del Prosciutto Di Parma 2) Salumificio S. Rita                     va huomioon ainoastaan kantajan myöhemmin vireille
S.P.A. vastaan 1) ASDA Stores Limited 2) Hygrade Foods                          saatetussa oikeudenkäynnissä esittämät väitteet eikä siis
Limited seuraavaan kysymykseen:                                                 vastaajan oikeudenkäyntiväitteitä ja vaatimuksia ja erityi-
                                                                                sesti kuittaamista koskevaa prosessiväitettä, joka koskee
                                                                                saatavaa, josta on samojen asianosaisten välillä vireillä
Perustetaanko neuvoston asetuksella N:o 2081/92 (1) ja komis-                   oikeudenkäynti, koska toisessa sopimusvaltiossa on jo
sion asetuksella N:o 1107/96 (2) ja SAN:a(3) ”prosciutto di                     aiemmin nostettu kanne?
Parma” koskevalla eritelmällä yhteisön oikeuteen perustuva
pätevä oikeus, johon voidaan suoraan vedota jäsenvaltion
tuomioistuimessa ja jonka nojalla vähittäiskaupassa voidaan               3.    Onko tuomio, joka koskee toistaiseksi tehdyn sopimuk-
kieltää myymästä ”Parman kinkkuna” sellaista siivuihin leikat-                  sen lainvastaisen irtisanomisen perusteella maksettavaa
tua ja pakattua kinkkua, joka saadaan Parmasta viedyistä ja                     vahingonkorvausta, sitova myöhemmässä samojen asian-
alkuperänimityksen ehdot täyttävistä kinkuista, joita ei ole                    osaisten välisessä oikeudenkäynnissä, joka koskee sitä,
kuitenkaan sen jälkeen leikattu siivuihin, asianmukaisesti pa-                  oliko tällainen sopimus olemassa?
kattu ja merkitty pakkausmerkinnöillä eritelmän mukaisella
tavalla?
(1) Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkin-
    töjen ja alkuperänimitysten suojasta 14 päivänä heinäkuuta 1992
    annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2081/92 (EYVL L 208,
    24.7.1992, s. 1).
(2) Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92 17 artiklassa säädetyn
    menettelyn mukaisesta maantieteellisten merkintöjen ja alkupe-
    räisnimitysten rekisteröinnistä 12 päivänä kesäkuuta 1996 annet-
    tu komission asetus (EY) N:o 1107/96 (EYVL L 148, 21.6.1996,          Vestre Landsretin 9.3.2001 tekemällään päätöksellä esittä-
    s. 1).                                                                mä ennakkoratkaisupyyntö asiassa ApS SPKR 4 nr. 3482
(3) Suojattu alkuperänimitys.                                             vastaan 1. Skatteministeriet, Told- og Skattestyrelsen,
                                                                          2. Aktieselskabet af 11/9 1996 ja 3. A.T.S. I/S Arden
                                                                          Transport & Spedition, liikkeenharjoittajina Søren Laurit-
                                                                                sen ja Lene Lauritsen
                                                                                (Asia C-112/01)
                                                                                (2001/C 134/16)
Itävallan tasavallan Oberster Gerichtshofin 22.2.2001 te-
kemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö
asiassa Gantner Electronic GmbH vastaan Basch Exploita-                   Vestre Landsret on pyytänyt 9.3.2001 tekemällään päätöksellä,
                      tie Maatschappij B. V.                              joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon
                                                                          12.3.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
                          (Asia C-111/01)                                 ratkaisua asiassa ApS SPKR 4 nr. 3482 vastaan 1. Skatteminis-
                                                                          teriet, Told- og Skattestyrelsen, 2. Aktieselskabet af 11/9 1996
                                                                          ja 3. A.T.S. I/S Arden Transport & Spedition, liikkeenharjoittaji-
                          (2001/C 134/15)                                 na Søren Lauritsen ja Lene Lauritsen, seuraaviin kysymyksiin:
Itävallan tasavallan Oberster Gerichtshof on pyytänyt
22.2.2001 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisö-
jen tuomioistuimen kirjaamoon 12.3.2001, Euroopan yhteisö-                Kysymys 1
jen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Gantner Elec-
tronic GmbH vastaan Basch Exploitatie Maatschappij B. V.
seuraaviin kysymyksiin:
                                                                          Onko neuvoston asetusta N:o 2913/92 (1) (tullikoodeksi) ja
                                                                          komission asetusta N:o 2454/93 (2) (täytäntöönpanoasetus) ja
1.     Sovelletaanko Brysselin yleissopimuksen 21 artiklan käsi-          erityisesti jälkimmäisen 379 artiklan 1 kohtaa tulkittava niin,
       tettä ”sama asia” myös vastaajan väitteeseen, jonka mu-            että lähtötullitoimipaikka ei voi vaatia passituksesta vastaavaa
       kaan kantajan vaatimasta määrästä osa on sovittu kuita-            maksamaan tullivelkaa, joka on syntynyt ulkoiseen passituk-
       tuksi, kun vielä maksamattomaksi väitetty vastasaatavan            seen liittyvän rikkomuksen tai sääntöjenvastaisuuden yhtey-
       määrä on samojen asianosaisten välisen oikeudenkäynnin             dessä, jos passituksesta vastaava ei ole saanut täytäntöönpano-
       kohteena, koska toisessa sopimusvaltiossa on jo aiemmin            asetuksen 379 artiklassa tarkoitettua ilmoitusta 11 kuukauden
       nostettu kanne?                                                    kuluessa yhteisön passitusilmoituksen kirjaamispäivästä?
 ---pagebreak--- 5.5.2001                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        C 134/11
Kysymys 2                                                                Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Onko kysymykseen 1 vastattaessa merkitystä sillä, että lähtö-            EY:n perustamissopimuksen 10 artiklan ja 249 artiklan sitova
tullitoimipaikka ei noudattanut tullikoodeksikomitean antamia            luonne merkitsee jäsenvaltioille velvollisuutta toteuttaa tarvit-
hallinnollisia ohjeita tietojen välittämisestä (early warning            tavat toimenpiteet niille osoitettujen direktiivien saattamiseksi
system, ennakkotiedotusjärjestelmä), tai sillä, että lähtötullitoi-      osaksi kansallista oikeusjärjestystään ennen tätä varten sääde-
mipaikan viranomaisia voidaan arvostella siitä, että ne eivät            tyn määräajan päättymistä. Direktiivin 1999/20/EY 5 artiklassa
ole ajoissa antaneet ilmoitusta?                                         ja direktiivin 96/51/EY 2 artiklassa säädetyt määräajat päättyi-
                                                                         vät 30.9.1999 ja 1.10.1999.
(1) Yhteisön tullikoodeksista 12.10.1992 annettu neuvoston asetus,
    EYVL L 302, s. 1.                                                    (1) EYVL L 80, 25.3.1999, s. 20.
(2) Tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen      (2) EYVL L 235, 17.9.1996, s. 39.
    N:o 2913/93 soveltamista koskevista säännöksista 2.6.1993 an-
    nettu komission asetus, EYVL L 253, s. 1.
                                                                         Euroopan yhteisöjen komission 19.3.2001 Suomea vas-
Euroopan yhteisöjen komission 16.3.2001 Ranskan tasa-                                           taan nostama kanne
                  valtaa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-119/01)
                          (Asia C-118/01)
                                                                                (2001/C 134/18)
                          (2001/C 134/17)
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 16.3.2001 Euroo-                Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 19.3.2001 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa               pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Suomea vastaan.
vastaan. Kantajan asiamies on A. Bordes, prosessiosoite Luxem-           Kantajan asiamiehenä on oikeudellinen neuvonantaja Lena
burgissa.                                                                Ström, prosessiosoite Luxemburgissa c/o Carlos Gómez de la
                                                                         Cruz, Centre Wagner, Kirchberg.
Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomiois-
tuin                                                                     Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
1.    toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut                  –     toteaa, ettei Suomi ole noudattanut ympäristön pilaantu-
                                                                               misen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi
      –     rehujen lisäaineista annetun direktiivin 70/524/ETY,               annetun direktiivin 96/61/EY (1) mukaisia velvoitteitaan,
            tietyistä eläinten ruokinnassa käytetyistä tuotteista              koska se ei ole toteuttanut kaikkia direktiivin noudattami-
            annetun direktiivin 82/471/ETY, rehujen virallisen                 sen edellyttämiä toimenpiteitä, tai ainakaan ilmoittanut
            valvonnan järjestämistä koskevista periaatteista an-               näistä komissiolle;
            netun direktiivin 95/53/EY ja tiettyjen rehualan
            tuotantolaitosten ja välittäjien hyväksymis- ja rekis-       –     velvoittaa Suomen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
            teröintimenettelyssä sovellettavista vaatimuksista ja
            yksityiskohtaisista säännöistä annetun direktiivin
            95/69/EY muuttamisesta 22 päivänä maaliskuuta                Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
            1999 annettua neuvoston direktiiviä 1999/20/EY (1)
            eikä
                                                                         Määräaika direktiivin täytäntöönpanolle päättyi 30.10.1999.
      –     rehujen lisäaineista annetun direktiivin 70/524/ETY          Komissiolle on ilmoitettu Ahvenanmaan maakunnan osalta,
            muuttamisesta 23 päivänä heinäkuuta 1996 annet-              että maakuntapäivät ovat hyväksyneet tammikuussa 2001
            tua neuvoston direktiiviä 96/51/EY (2),                      ympäristönsuojelua ja ympäristölupaa koskevan maakunta-
                                                                         lain, mutta että tämä edellyttää vielä Suomen tasavallan
      eikä EY:n perustamissopimuksen 249 artiklan kolmannen              presidentin vahvistusta.
      alakohdan ja 10 artiklan ensimmäisen alakohdan mukai-
      sia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut säädetyissä
      määräajoissa mainittujen direktiivien noudattamisen edel-          (1) 24.9.1996 (EYVL L 257, 10.10.1996, s. 26).
      lyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
2.    velvoittaa Ranskan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-633/13: Kanne 22.11.2013 — Reed Exhibitions v. SMHV (INFOSECURITY)

text:
               22.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 52/37

         Kanne 22.11.2013 — Reed Exhibitions v. SMHV (INFOSECURITY)
   (Asia T-633/13)
   2014/C 52/71
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Reed Exhibitions Ltd (Richmond, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: barrister S. Malynicz)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) viidennen valituslautakunnan 10.9.2013 asiassa R 1544/2012-5 tekemän päätöksen ja

               —

               velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”INFOSECURITY” luokkien 16, 35 ja 41 tavaroille ja palveluille — Yhteisön tavaramerkkiä koskeva hakemus N:o 10 155 596

      Tutkijan päätös: Hakemus hylättiin osittain

      Valituslautakunnan ratkaisu: Valitus hylättiin

      Kanneperusteet: Yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan sekä 3 kohdan rikkominen.


title: Asia C-215/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 15.4.2010 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — E. Friz GmbH v. Carsten von der Heyden (Kuluttajansuoja — Muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvotellut sopimukset — Direktiivin 85/577/ETY soveltamisala — Liittyminen henkilöyhtiön muodossa toimivaan suljettuun kiinteistörahastoon — Sopimuksen peruuttaminen)

text:
               5.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 15.4.2010 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — E. Friz GmbH v. Carsten von der Heyden
   (Asia C-215/08) (1)

   (Kuluttajansuoja - Muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvotellut sopimukset - Direktiivin 85/577/ETY soveltamisala - Liittyminen henkilöyhtiön muodossa toimivaan suljettuun kiinteistörahastoon - Sopimuksen peruuttaminen)
   2010/C 148/07
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: E. Friz GmbH

      Vastaaja: Carsten von der Heyden

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesgerichtshof (Saksa) — Muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvoteltuja sopimuksia koskevasta kuluttajansuojasta 20.12.1985 annetun neuvoston direktiivin 85/577/ETY (EYVL L 372, s. 31) 1 artiklan 1 kohdan ja 5 artiklan 2 kohdan tulkinta — Soveltamisala — Kuluttajan liittyminen suljettuun kiinteistörahastoon, joka toimii henkilöyhtiön muodossa, kun liittymisen pääasiallinen tarkoitus on pääoman sijoittaminen — Peruuttamisen oikeusvaikutukset

      Tuomiolauselma

               1)

               Muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvoteltuja sopimuksia koskevasta kuluttajansuojasta 20.12.1985 annettua neuvoston direktiiviä 85/577/ETY sovelletaan pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa tehtyyn sopimukseen, joka koskee kuluttajan liittymistä henkilöyhtiön muodossa toimivaan suljettuun kiinteistörahastoon, kun liittymisen pääasiallinen tarkoitus ei ole tulla mainitun yhtiön osakkaaksi vaan tehdä pääomasijoitus.

               2)

               Direktiivin 85/577 5 artiklan 2 kohta ei ole pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa esteenä kansalliselle säännölle, jonka mukaan kuluttajalla on silloin, kun hän peruuttaa kotonaan käydyissä neuvotteluissa, joiden aiheena ei ole ollut hänen kutsunsa, sopimansa liittymisen henkilöyhtiön muodossa toimivaan suljettuun kiinteistörahastoon, hänen oikeuksiensa ja velvoitteidensa arvoon, joka on laskettu sen mukaan, mikä osuuden arvo oli peruuttamishetkellä, perustuva vaade kyseistä yhtiötä kohtaan sillä seurauksella, että hän saa mahdollisesti takaisin joko vähemmän kuin hänen sijoituksensa arvo oli tai että hänellä on velvollisuus osallistua kyseisen rahaston tappioiden kattamiseen.

      (1)  EUVL C 209, 15.8.2008.


title: Asia T-123/15: Kanne 16.3.2015 – Unicorn v. SMHV – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN-čerpací stanice)

text:
               26.5.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/29

         Kanne 16.3.2015 – Unicorn v. SMHV – Mercilink Equipment Leasing (UNICORN-čerpací stanice)
   (Asia T-123/15)
   (2015/C 171/34)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Unicorn a.s. (Praha, Tšekin tasavalta) (edustaja: asianajaja L. Lorenc)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Limassol, Kypros)

      Menettely SMHV:ssa

      Hakija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki UNICORN-čerpací stanice – Yhteisön tavaramerkki nro 11 014 685

      SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n viidennen valituslautakunnan 13.1.2015 asiassa R 153/2014-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               SMHV ei ottanut asianmukaisesti huomioon kantajan esittämiä todisteita

               —

               SMHV arvioi virheellisesti aikaisempien tavaramerkkien hyvää mainetta.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (kolmas jaosto) 16 päivänä kesäkuuta 2005, asiassa C-123/02: Euroopan parlamentti vastaan Royal & Sun Alliance Insurance (Välityslauseke — Vakuutussopimukset — Irtisanominen vakuutetun vaaran lisääntymisen vuoksi — Lainvastaisuus — Sopimukseen perustuva vastuu — Vahingonkorvaus)

text:
               6.8.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 193/1

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (kolmas jaosto)
   16 päivänä kesäkuuta 2005,
   asiassa C-123/02: Euroopan parlamentti vastaan Royal & Sun Alliance Insurance (1)

   (Välityslauseke - Vakuutussopimukset - Irtisanominen vakuutetun vaaran lisääntymisen vuoksi - Lainvastaisuus - Sopimukseen perustuva vastuu - Vahingonkorvaus)
   (2005/C 193/01)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa C-123/02, jossa on kyse EY 238 artiklaan perustuvasta kanteesta, joka on nostettu 5.4.2002, Euroopan parlamentti (asiamiehinään D. Petersheim, O. Caisou-Rousseau ja M. Ecker) vastaan Royal & Sun Alliance Insurance (asianajajat J.-L. Fagnart ja L. Vael), yhteisöjen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja A. Rosas sekä tuomarit R. Schintgen (esittelevä tuomari) ja K. Schiemann, julkisasiamies: P. Léger, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M. Múgica Arzamendi, on antanut 16.6.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Siinä, että Royal & Sun Alliance Insurance on irtisanonut sopimuksiinsa nro 5.013.347 ja 1F516.071 perustuvat vakuutusturvansa, mikä on annettu tiedoksi 9.10.2001 ja 6.11.2001 Euroopan parlamentille, on kyse näiden sopimusten lainvastaisesta irtisanomisesta.

               2)

               Royal & Sun Alliance Insurance velvoitetaan korvaamaan Euroopan parlamentille sopimusten nro 5.013.347 ja 1F516.071 lainvastaisesta irtisanomisesta aiheutunut vahinko.

               3)

               Royal & Sun Alliance Insurancen Euroopan parlamentille aiheuttaman vahingon korvaamiseksi maksettava määrä vuodelta 2001 saadaan kertomalla 205 131,75 euron summa niiden vakuutusmaksujen prosenttimäärällä, jotka kyseinen yhtiö on saanut vakuutusmaksujen kokonaissummasta, joka parlamentin on ollut maksettava neljälle rinnakkaisvakuutuksen antajalle, ja kertomalla 178 453,01 euron summa mainitulla prosenttiluvulla ja murtoluvulla 44/46, joka vastaa suhteutusta kuluneeseen aikaan. Näiden tulojen summasta on sen jälkeen vähennettävä määrä, jonka mainittu toimielin on maksanut tai joka sen olisi tullut maksaa Royal & Sun Alliance Insurancelle sen Belgiassa ja Luxemburgissa sijaitsevaa omaisuutta koskevan ”työriidat — attentaatit” vakuutusturvan perusteella 5.11.2001 ja 31.12.2001 väliseltä ajalta ja kaikkien Ranskassa sijaitsevaa omaisuutta koskevien vakuutusturvien perusteella 18.11.2001 ja 31.12.2001 väliseltä ajalta.

               4)

               Royal & Sun Alliance Insurancen Euroopan parlamentille aiheuttaman vahingon korvaamiseksi maksettava määrä vuodelta 2002 saadaan kertomalla 389 291,73 euron summa niiden vakuutusmaksujen prosenttimäärällä, jotka Royal & Sun Alliance Insurance olisi saanut niiden vakuutusmaksujen kokonaissummasta, jotka Euroopan parlamentin olisi tullut maksaa neljälle rinnakkaisvakuutuksen antajalle vuoden 2002 vakuutusturvasta ja vähentämällä näin saadusta tulosta määrä, joka tämän toimielimen olisi ollut maksettava Royal & Sun Alliance Insurancelle kaikkien Ranskassa sijaitsevaa omaisuutta koskevien aineellisten vahinkojen kattamisen perusteella vuodelta 2002.

               5)

               Määrät, jotka Royal & Sun Alliance Insurancen on maksettava Euroopan parlamentille, kasvavat laissa määrättyä korkoa 4.4.2002 lukien.

               6)

               Royal & Sun Alliance Insurance velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EYVL C 144, 15.6.2002.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (ensimmäinen jaosto), 28 päivänä toukokuuta 1998, asiassa C-3/97 (Court of Appealin - Criminal Division, Lontoo, esittämä ennakkoratkaisupyyntö), rikosoikeudenkäynti John Charles Goodwinia ja Edward Thomas Unsteadia vastaan (Verotus - Lainsäädännön yhdenmukaistaminen - Liikevaihtovero - Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Kuudes direktiivi 77/388/ETY - Soveltamisala - Väärennettyjen hajuvesien luovutus)

text:
C 234/10               FI                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       25.7.98
Luxemburgissa asianajotoimisto Loesch ja Wolter, 11 rue           virkamies L. Hewlett, on antanut 28.5.1998 tuomion,
Goethe, jossa valittaja vaatii muutoksenhaussaan Euroo-           jonka tuomiolauselma on seuraava:
pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
(toinen jaosto) asiassa T-35/92, Deere vastaan komissio,          1) Valitus hylätään.
27.10.1994 antaman tuomion (Kok. 1994, s. II-957)
kumoamista, vastapuolena: Euroopan yhteisöjen komissio
(asiamiehenään Julian Currall, avustajanaan Nicholas For-         2) New Holland Ford Ltd. velvoitetaan korvaamaan
wood), yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien                oikeudenkäyntikulut.
kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C. Gulmann sekä
tuomarit J. C. Moitinho de Almeida, D. A. O. Edward, P.           (1) EYVL C 54, 4.3.1995.
Jann ja L. Sevón (esittelevä tuomari), julkisasiamies: D.
Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: hallintovirkamies L. Hew-
lett, on antanut 28.5.1998 tuomion, jonka tuomiolauselma
on seuraava:
1) Valitus hylätään.                                                    YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                (ensimmäinen jaosto),
2) John Deere Ltd. velvoitetaan korvaamaan oikeuden-                               28 päivänä toukokuuta 1998,
     käyntikulut.
                                                                  asiassa C-3/97 (Court of Appealin Ð Criminal Division,
                                                                  Lontoo, esittämä ennakkoratkaisupyyntö), rikosoikeuden-
(1) EYVL C 54, 4.3.1995.                                          käynti John Charles Goodwinia ja Edward Thomas
                                                                                Unsteadia (1) vastaan
                                                                  (Verotus Ð Lainsäädännön yhdenmukaistaminen Ð
                                                                  Liikevaihtovero Ð Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä Ð
                                                                  Kuudes direktiivi 77/388/ETY Ð Soveltamisala Ð Vää-
                                                                                rennettyjen hajuvesien luovutus)
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                (98/C 234/19)
                        (viides jaosto),
                 28 päivänä toukokuuta 1998,                                      (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
asiassa C-8/95 P, New Holland Ford Ltd vastaan Euroo-
                  pan yhteisöjen komissio (1)                        (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
                                                                      yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
(Muutoksenhaku Ð Tutkittavaksi ottaminen Ð Oikeusky-
symys Ð Tosiasiakysymys Ð Kilpailu Ð Tietojenvaihto-
järjestelmä Ð Kilpailun rajoittaminen Ð Poikkeuslupaha-           Asiassa C-3/97, jonka Court of Appeal Ð Criminal
                   kemuksen hylkääminen)                          Division, Lontoo, on saattanut EY:n perustamissopimuk-
                                                                  sen 177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsitel-
                         (98/C 234/18)                            täväksi saadakseen ensin mainitussa tuomioistuimessa
                                                                  vireillä olevassa rikosasiassa, jossa vastaajina ovat John
                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                   Charles Goodwin ja Edward Thomas Unstead, ennakko-
                                                                  ratkaisun jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön
                                                                  yhdenmukaistamisesta Ð yhteinen arvonlisäverojärjes-
   (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan          telmä: yhdenmukainen määräytymisperuste Ð 17 päivänä
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)            toukokuuta 1977 annetun kuudennen neuvoston direktii-
                                                                  vin 77/388/ETY (EYVL L 145, 13.6.1977, s. 1) tulkin-
                                                                  nasta, yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toi-
Asiassa C-8/95 P, New Holland Ford Ltd., Englannin                mien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja M. Wathelet
oikeuden mukaan perustettu yhtiö, kotipaikka Basildon             sekä tuomarit D. A. O. Edward ja P. Jann (esittelevä tuo-
(Yhdistynyt kuningaskunta), edustajinaan asianajajat              mari), julkisasiamies: P. LeÂger, kirjaaja: apulaiskirjaaja H.
Mario Siragusa, Rooma, ja Giuseppe Scassellati-Sforzolini         von Holstein, on antanut 28.5.1998 tuomion, jonka tuo-
sekä Francesca Moretti, Bologna, prosessiosoite Luxem-            miolauselma on seuraava:
burgissa asianajotoimisto Elvinger, Hoss & Preussen, Côte
d'Eich, jossa valittaja vaatii muutoksenhaussaan Euroopan
                                                                  Jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmu-
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (toi-
                                                                  kaistamisesta Ð yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhden-
nen jaosto) asiassa T-34/92, Fiatagri ja New Holland Ford
                                                                  mukainen määräytymisperuste Ð 17 päivänä toukokuuta
vastaan komissio, 27.10.1994 antaman tuomion (Kok.
                                                                  1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/
1994, s. II-905) kumoamista, vastapuolena: Euroopan
                                                                  ETY 2 artiklaa on tulkittava siten, että väärennettyjen
yhteisöjen komissio (asiamiehenään Julian Currall, avusta-
                                                                  hajuvesien luovutuksesta on kannettava arvonlisäveroa.
janaan Leonard Hawkes), yhteisöjen tuomioistuin (viides
jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja C.
Gulmann sekä tuomarit J. C. Moitinho de Almeida,                  (1) EYVL C 74, 8.3.1997.
D. A. O. Edward, P. Jann ja L. Sevón (esittelevä tuomari),
julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja: hallinto-


title: Asia T-742/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.7.2016 – Alpha Calcit v. EUIPO – Materis Paints Italia (CALCILITE) (Euroopan unionin tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-kuviomerkki CALCILITE — Aiempi EU-sanamerkki Calcilit — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaara — Tavaroiden samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 53 artiklan 1 kohdan a alakohta — Kohdeyleisö — Kyseessä olevien tavaroiden yhteinen yleisö)

text:
               29.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 314/20

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.7.2016 – Alpha Calcit v. EUIPO – Materis Paints Italia (CALCILITE)
   (Asia T-742/14) (1)

   ((Euroopan unionin tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - EU-kuviomerkki CALCILITE - Aiempi EU-sanamerkki Calcilit - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaara - Tavaroiden samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 53 artiklan 1 kohdan a alakohta - Kohdeyleisö - Kyseessä olevien tavaroiden yhteinen yleisö))
   (2016/C 314/27)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft mbh (Köln, Saksa) (edustaja: asianajaja F. Hauck)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: S. Palmero Cabezas)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Materis Paints Italia SpA (Novate Milanese, Italia) (edustajat: asianajajat P. L. Roncaglia, F. Rossi ja N. Parrotta)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 4.9.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 753/2013-4), joka koskee Alpha Calcit Füllstoffgesellschaftin ja Materis Paints Italian välistä mitättömyysmenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 4.9.2014 tekemä päätös (asia R 753/2013-4) kumotaan seuraavien riidanalaisen tavaramerkin kattamien tavaroiden osalta: ”maalit, vernissat, lakat; ruosteenesto- ja puunsuojavalmisteet; väriaineet; peittausaineet”.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Alpha Calcit Füllstoffgesellschaft mbh, EUIPO ja Materis Paints Italia SpA vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 462, 22.12.2014.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 27 päivänä marraskuuta 2003 asiassa C-185/00: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Suomen tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktiivit 92/81/ETY ja 92/82/ETY – Kivennäisöljyjen valmisteverokanta – Verovalvonta – Kaasuöljyn käyttö moottoripolttoaineena)

text:
C 21/2                   FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                             24.1.2004
Kolmas jaosto                                                                  yhteisöihin kuulumisesta johtuvien velvoitteiden noudattamisek-
                                                                               si annettu laki (vuosi 1990) 29 §:n 2 momenttia, jota
–     Schintgen                                                                viranomaiset ja huomattava osa tuomioistuimista, mukaan
                                                                               lukien Corte suprema di cassazione (Italia), tulkitsevat ja
–     Colneric                                                                 soveltavat siten, että verovelvolliselle on suhteettoman vaikeaa
                                                                               käyttää oikeuttaan saada palautetuksi yhteisön sääntöjen vas-
–     Schiemann
                                                                               taisesti kannetut verot ja maksut.
                                                                         2)    Italian tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                         (1) EYVL C 163, 10.6.2000.
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                    9 päivänä joulukuuta 2003
asiassa C-129/00: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                         Italian tasavalta (1)                                   YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Kansalli-                                         (kuudes jaosto)
sen lain tulkitseminen yhteisön oikeuden vastaisesti oikeus-
käytännössä ja hallintokäytännössä – Perusteettoman edun                                   27 päivänä marraskuuta 2003
                 palautusta koskevat edellytykset)
                                                                         asiassa C-185/00: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                            (2004/C 21/04)                                                       Suomen tasavalta (1)
                      (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                         (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
                                                                         vit 92/81/ETY ja 92/82/ETY – Kivennäisöljyjen valmisteve-
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen         rokanta – Verovalvonta – Kaasuöljyn käyttö moottoripoltto-
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                                                    aineena)
                                                                                (2004/C 21/05)
Asiassa C-129/00, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-
nään: E. Traversa, avustajanaan P. Biavati) vastaan Italian
tasavalta (asiamiehenään: I. M. Braguglia), jossa kantaja vaatii                              (Oikeudenkäyntikieli: suomi)
toteamaan, että Italian tasavalta ei ole noudattanut EY:n
perustamissopimuksen mukaisia velvoitteitaan, koska se on
pitänyt voimassa 29.12.1990 annetun Disposizioni per l’a-                Asiassa C-185/00, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehi-
dempimento di obblighi derivanti dall’appartenenza dell’Italia           nään: E. Traversa ja I. Koskinen) prosessiosoite Luxemburgissa,
alle Comunità europee (legge comunitaria per il 1990) -                  jota tukee Ruotsin kuningaskunta (asiamiehinään: I. Simfors ja
nimisen lain nro 428 (Italian Euroopan yhteisöihin kuulumi-              A. Kruse) vastaan Suomen tasavalta (asiamiehinään: T. Pynnä
sesta johtuvien velvoitteiden noudattamiseksi annettu laki               ja E. Bygglin) prosessiosoite Luxemburgissa, jossa kantaja vaatii
(vuosi 1990); GURI nro 10, 12.1.1991, täydennysosa, s. 5)                yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Suomen tasavalta ei
29 §:n 2 momentin, sellaisena kuin viranomaiset ja tuomiois-             ole noudattanut kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden
tuimet ovat sitä tulkinneet ja soveltaneet, sillä tämän säännök-         yhdenmukaistamisesta 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun
sen mukaan yhteisön sääntöjen vastaisesti kannettujen verojen            neuvoston direktiivin 92/81/ETY (EYVL L 316, s. 12) 8 artiklan
ja maksujen vyöryttämistä kolmansille koskee näyttöjärjestel-            2 ja 3 kohdan ja kivennäisöljyjen valmisteverojen määrien
mä, jonka takia verovelvolliselle ei käytännössä ole mahdollista         lähentämisestä 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston
tai on ainakin suhteettoman vaikeaa käyttää oikeuttaan saada             direktiivin 92/82/ETY (EYVL L 316, s. 19) 5 artiklan 1 kohdan
palautetuksi nämä verot ja maksut, yhteisöjen tuomioistuin,              mukaisia velvoitteitaan, koska se on pitänyt voimassa lakeja ja
toimien kokoonpanossa: presidentti V. Skouris, jaostojen                 asetuksia, jotka koskevat kaasuöljyn käyttöä moottoripolttoai-
puheenjohtajat P. Jann, C. W. A. Timmermans, C. Gulmann,                 neena, sellaisina kuin kyseisiä lakeja ja asetuksia sovelletaan
J. N. Cunha Rodrigues ja A. Rosas sekä tuomarit D. A. O. Ed-             käytännössä, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien
ward, A. La Pergola, J.-P. Puissochet (esittelevä tuomari),              kokoonpanossa: V. Skouris (esittelevä tuomari), joka hoitaa
R. Schintgen, F. Macken, N. Colneric ja S. von Bahr, julkisasia-         kuudennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit
mies: L. A. Geelhoed, kirjaaja: hallintovirkamies L. Hewlett,            C. Gulmann, J.-P. Puissochet, F. Macken ja N. Colneric,
on antanut 9.12.2003 tuomion, jonka tuomiolauselma on                    julkisasiamies: L. A. Geelhoed, kirjaaja: apulaiskirjaaja H. von
seuraava:                                                                Holstein, on antanut 27.11.2003 tuomion, jonka tuomiolau-
                                                                         selma on seuraava:
1)    Italian tasavalta ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen
      mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole muuttanut 29.12.1990      1)    Suomen tasavalta ei ole noudattanut kivennäisöljyjen valmiste-
      annetun Disposizioni per l’adempimento di obblighi derivanti             verojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta 19 päivänä loka-
      dall’appartenenza dell’Italia alle Comunità europee (legge comu-         kuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/81/ETY 8 artik-
      nitaria per il 1990) -nimisen lain nro 428 (Italian Euroopan             lan 2 ja 3 kohdan ja kivennäisöljyjen valmisteverojen määrien
 ---pagebreak--- 24.1.2004                FI                             Euroopan unionin virallinen lehti                                                      C 21/3
      lähentämisestä 19 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston          jaoston puheenjohtajan tehtäviä sekä tuomarit C. W. A. Tim-
      direktiivin 92/82/ETY 5 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoittei-      mermans, A. Rosas, D. A. O. Edward ja S. von Bahr (esittelevä
      taan, koska se on pitänyt voimassa lakeja ja asetuksia, jotka       tuomari), julkisasiamies: C. Stix-Hackl, kirjaaja: apulaiskirjaaja
      koskevat kaasuöljyn käyttöä moottoripolttoaineena, sellaisina       H. von Holstein, on antanut 27.11.2003 tuomion, jonka
      kuin kyseisiä lakeja ja asetuksia sovelletaan käytännössä.          tuomiolauselma on seuraava:
2)    Suomen tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti-
      kulut.
                                                                          1)    Toimenpidettä, jolla jäsenvaltio siirtää huomattavan osan
3)    Ruotsin kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluis-                 pääasiassa kyseessä olevan satamamaksun kaltaisesta maksusta
      taan.                                                                     julkiselle yritykselle, on pidettävä EY:n perustamissopimuksen
                                                                                92 artiklan 1 kohdassa (josta on muutettuna tullut EY
                                                                                87 artiklan 1 kohta) tarkoitettuna jäsenvaltioiden väliseen
(1) EYVL C 247, 26.8.2000.                                                      kauppaan vaikuttavana valtiontukena, jos
                                                                                –     se ei liity selvästi määritellyn, julkiseen palveluun kuulu-
                                                                                van tehtävän hoitamiseen ja/tai
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                        –     tämän tehtävän suorittamiseksi tarvittavaa korvausta ei
                                                                                ole laskettu etukäteen vahvistettujen muuttujien perusteel-
                            (viides jaosto)                                           la objektiivisesti ja avoimesti, jotta vältettäisiin sellaisen
                                                                                taloudellisen edun sisältyminen korvaukseen, joka olisi
                                                                                omiaan suosimaan julkista yritystä suhteessa sen kilpaili-
                  27 päivänä marraskuuta 2003                                         jayrityksiin
yhdistetyissä asioissa C-34/01 – C-38/01 (Corte Suprema
                                                                                satamamaksun osan siirtäminen julkiselle yritykselle voi olla
di Cassazionen esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Eniri-
                                                                                yhteismarkkinoille soveltumatonta valtiontukea, minkä lisäksi
        sorse SpA vastaan Ministero delle Finanze (1)
                                                                                valtiontukea voi olla myös näin annettua määrää vastaavan
                                                                                osan periminen käyttäjiltä. Jos tätä tukea ei ole ilmoitettu,
(Julkiset yritykset – Valtiolle maksetun satamamaksun osan                      kansallisen tuomioistuimen on ryhdyttävä kaikkiin tarvittaviin
siirtäminen julkisille yrityksille – Kilpailu – Määräävän                       toimenpiteisiin kansallisen oikeutensa mukaisesti estääkseen
markkina-aseman väärinkäyttö – Valtiontuki – Vaikutuksel-                       sekä maksun osan siirtämisen edunsaajayrityksille että sen
taan vastaava maksu – Sisäinen verotus – Tavaroiden vapaa                       perimisen;
                              liikkuvuus)
                                                                                maksun periminen ja siirtäminen on mahdollisesti sääntöjen-
                           (2004/C 21/06)                                       vastaista vain maksun tuoton sen osan osalta, joka siirretään
                                                                                asianomaiselle julkiselle yritykselle, eikä se vaikuta tähän
                      (Oikeudenkäyntikieli: italia)                             maksuun kokonaisuudessaan.
(Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
              tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                     2)    Pääasiassa kyseessä olevan satamamaksun kaltainen maksu on
                                                                                EY:n perustamissopimuksen 95 artiklassa (josta on muutettuna
                                                                                tullut EY 90 artikla) tarkoitettu sisäinen maksu, joka ei kuulu
                                                                                EY:n perustamissopimuksen 12 ja 30 artiklan (joista on
Yhdistetyissä asioissa C-34/01–C-38/01, jonka Corte suprema                     muutettuina tullut EY 25 ja EY 28 artikla) määräysten
di cassazione (Italia) on saattanut EY 234 artiklan nojalla                     soveltamisalaan. Toimenpiteellä, jolla jäsenvaltio säätää tällai-
yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kan-                  sen maksun perimisestä ja sen tuoton huomattavan osan
sallisessa tuomioistuimessa vireillä olevissa asioissa Enirisorse               siirtämisestä julkiselle yritykselle siten, ettei näin siirretty määrä
SpA ja Ministero delle Finanze, ennakkoratkaisun EY:n perusta-                  vastaa sen todellisuudessa tarjoamaa palvelua, ja jolla ei
missopimuksen 12 artiklan (josta on muutettuna tullut EY                        millään tavoin syrjitä muista jäsenvaltioista peräisin olevia
25 artikla), EY:n perustamissopimuksen 13 artiklan (kumottu                     tuotteita, ei rikota kyseisen 95 artiklan määräyksiä.
Amsterdamin sopimuksella), EY:n perustamissopimuksen
30 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 28 artikla), EY:n
perustamissopimuksen 86 ja 90 artiklan (joista on tullut EY
82 ja EY 86 artikla), EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan               (1) EYVL C 79, 10.03.2001.
(josta on muutettuna tullut EY 87 artikla), EY:n perustamissopi-
muksen 93 artiklan (josta on tullut EY 88 artikla) ja EY:n
perustamissopimuksen 95 artiklan (josta on muutettuna tullut
EY 90 artikla) tulkinnasta, yhteisöjen tuomioistuin (viides
jaosto), toimien kokoonpanossa: P. Jann, joka hoitaa viidennen


title: Asia T-173/05: Martine Heusin 27.4.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               23.7.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/39

         Martine Heusin 27.4.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-173/05)
   (2005/C 182/72)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Martine Heus, kotipaikka Anderlecht (Belgia), on nostanut 27.4.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Lucas Vogel.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               1)

               kumoaa nimittävän viranomaisen 7.1.2005 tekemän päätöksen, jolla hylättiin kantajan 18.10.2004 kilpailun COM/PC/04 valintalautakunnan puheenjohtajan 19.7.2004 tekemää päätöstä koskeva valitus, jolla evättiin kantajan pääsy mainittuun kilpailuun

               2)

               kumoaa, mikäli katsotaan tarpeelliseksi, kilpailun COM/PC/04 valintalautakunnan puheenjohtajan 19.7.2004 tekemän mainitun päätöksen

               3)

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut tässä oikeusasteessa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantajalta evättiin pääsy kilpailuun COM/PC/04 sillä perusteella, että hän ei täyttänyt komission tai muun toimielimen palveluksessa olosta vaadittua viiden vuoden virkaikää koskevaa edellytystä, koska kilpailun valintalautakunta ei ottanut huomioon niitä työskentelykausia, jolloin hän oli työskennellyt komissiossa tilapäisesti.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa henkilöstösääntöjen 27 ja 29 artiklan 1 kohdan rikkomiseen sekä ilmeiseen arviointivirheeseen siltä osin kuin riidanalaisista päätöksistä ja kilpailua koskevasta ilmoituksesta nimittävän viranomaisen hänelle antaman tulkinnan mukaan joka tapauksessa seurasi kantajan sivuuttaminen yksinomaan hänen aikaisemman hallinnollisen asemansa perusteella (sopimussuhteinen toimihenkilö eikä henkilöstösääntöjen mukainen toimihenkilö).
   Kantaja vetoaa myös syrjintäkiellon periaatteen loukkaamiseen siltä osin kuin riidanalaisilla arviointiperusteilla tehtiin mahdolliseksi muiden hakijoiden osallistuminen kilpailuun, vaikka he olivat vähemmän päteviä tai heillä oli lyhyempi työkokemus komission palveluksessa.


title: Asia C-118/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.11.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Suomen tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 307 artiklan toinen kohta — Sellaisten toimien antamatta jättäminen, jotka ovat aiheellisia ristiriitojen poistamiseksi EY:n perustamissopimuksen ja niiden kahdenvälisten sopimusten väliltä, jotka jäsenvaltio on tehnyt kolmansien valtioiden kanssa ennen liittymistään Euroopan unioniin — Kahdenväliset investointisopimukset, jotka Suomen tasavalta on tehnyt Venäjän federaation, Valko-Venäjän tasavallan, Kiinan kansantasavallan, Malesian, Sri Lankan demokraattisen sosialistisen tasavallan ja Uzbekistanin tasavallan kanssa)

text:
               30.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/3

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 19.11.2009 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Suomen tasavalta
   (Asia C-118/07) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - EY 307 artiklan toinen kohta - Sellaisten toimien antamatta jättäminen, jotka ovat aiheellisia ristiriitojen poistamiseksi EY:n perustamissopimuksen ja niiden kahdenvälisten sopimusten väliltä, jotka jäsenvaltio on tehnyt kolmansien valtioiden kanssa ennen liittymistään Euroopan unioniin - Kahdenväliset investointisopimukset, jotka Suomen tasavalta on tehnyt Venäjän federaation, Valko-Venäjän tasavallan, Kiinan kansantasavallan, Malesian, Sri Lankan demokraattisen sosialistisen tasavallan ja Uzbekistanin tasavallan kanssa)
   2010/C 24/03
   Oikeudenkäyntikieli: suomi

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Huttunen, H. Støvlbæk ja B. Martenczuk)

      Vastaaja: Suomen tasavalta (asiamies: J. Heliskoski)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Saksan liittotasavalta (asiamiehet: M. Lumma ja C. Blaschke), Unkarin tasavalta (asiamies: J. Fazekas), Liettuan tasavalta (asiamies: D. Kriaučiūnas) ja Itävallan tasavalta (asiamies: C. Pesendorfer)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — EY 307 artiklan toisen kohdan rikkominen — Laiminlyönti käyttää aiheellisia keinoja sellaisten ristiriitojen poistamiseksi, joita on perustamissopimuksen ja niiden pääomansiirtoa koskevien määräysten välillä, jotka sisältyvät kahdenvälisiin investointisopimuksiin, jotka Suomen tasavalta on tehnyt Venäjän federaation, Valko-Venäjän, Kiinan, Malesian, Sri Lankan ja Uzbekistanin kanssa

      Tuomiolauselma

               1)

               Suomen tasavalta ei ole noudattanut EY 307 artiklan toisen kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole käyttänyt aiheellisia keinoja poistaakseen ristiriidat, joita on perustamissopimuksen ja niiden pääomansiirtoa koskevien määräysten välillä, jotka sisältyvät sijoitusten edistämistä ja molemminpuolista suojelua koskeviin kahdenvälisiin investointisopimuksiin, jotka Suomen tasavalta on tehnyt entisen Sosialististen neuvostotasavaltojen liiton, jonka seuraaja on Venäjän federaatio (sopimus allekirjoitettu 8.2.1989), Valko-Venäjän tasavallan (sopimus allekirjoitettu 28.10.1992), Kiinan kansantasavallan (sopimus allekirjoitettu 4.9.1984), Malesian (sopimus allekirjoitettu 15.4.1985), Sri Lankan demokraattisen sosialistisen tasavallan (sopimus allekirjoitettu 27.4.1985) ja Uzbekistanin tasavallan (sopimus allekirjoitettu 1.10.1992) kanssa.

               2)

               Suomen tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Saksan liittotasavalta, Liettuan tasavalta, Unkarin tasavalta ja Itävallan tasavalta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 95, 28.4.2007.


title: Asia C-405/05: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 25.1.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 91/270/ETY — Saasteet ja haitat — Yhdyskuntajätevesien käsittely — Sellaisten toimenpiteiden toteuttamatta jättäminen, joilla varmistetaan useiden taajamien yhdyskuntajätevesien asianmukainen käsittely)

text:
               10.3.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 56/10

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 25.1.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
   (Asia C-405/05) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 91/270/ETY - Saasteet ja haitat - Yhdyskuntajätevesien käsittely - Sellaisten toimenpiteiden toteuttamatta jättäminen, joilla varmistetaan useiden taajamien yhdyskuntajätevesien asianmukainen käsittely)
   (2007/C 56/16)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: S. Pardo Quintillán, X. Lewis ja H. van Vliet)

      Vastaaja: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta (asiamies: C. White)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY (EYVL L 135, s. 40) 4 artiklan 1 ja 3 kohdan rikkominen — Useiden taajamien yhdyskuntajätevesien asianmukaisen käsittelyn varmistamatta jättäminen
   Tuomiolauselma

               1)

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21.5.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/271/ETY 4 artiklan 1 ja 3 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut tarvittavia toimenpiteitä varmistaakseen, että Bangorin, Brightonin, Broadstairsin, Carrickfergusin, Colerainen, Donaghadeen, Larnen, Lerwickin, Londonderryn, Margaten, Newtownabbeyn, Omaghin ja Portrushin taajamien yhdyskuntajätevesien käsittely on asianmukaista viimeistään 31.12.2000 mennessä.

               2)

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 48, 25.2.2006.


title: Asia T-372/14: Kanne 26.5.2014 – HK Intertrade v. neuvosto

text:
               11.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/35

         Kanne 26.5.2014 – HK Intertrade v. neuvosto
   (Asia T-372/14)
   2014/C 261/60
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: HK Intertrade Co. Ltd (Wanchai, Hong Kong) (edustajat: solicitor J. Grayston sekä lakimiehet P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, D. Sellers ja N. Pilkington)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan neuvoston päätöksen, joka sisältyy 14.3.2014 päivättyyn ja kantajan lakimiehille osoitettuun kirjeeseen ja joka koskee Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun neuvoston päätöksen 2010/413/YUTP, sellaisena kuin kyseinen päätös on muutettuna 21.12.2012 annetulla neuvoston päätöksellä 2012/829/YUTP, liitteessä II ja Iraniin kohdistuvista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 267/2012, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön 21.12.2012 annetulla neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 1264/2012, liitteessä IX olevan henkilöiden ja yhteisöjen luettelon uudelleentarkastelua siltä osin kuin riidanalainen päätös merkitsee sitä, että kantajan poistamista niiden henkilöiden ja yhteisöjen luettelosta, joihin kohdistetaan rajoittavia toimenpiteitä, ei hyväksytä;

               —

               yhdistämään tämän asian käsittelyn asian T-159/13 käsittelyyn työjärjestyksen 50 artiklan 1 kohdan mukaisesti;

               —

               velvoittamaan neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen ja väittää, että perustelut olivat puutteelliset ja että neuvosto teki ilmeisen arviointivirheen.
   Kantaja väittää, että vaikka se on pörssissä noteeratun National Iranian Oil Companyn (NIOC) tytäryhtiö, neuvosto ei ole osoittanut, että mainitusta seikasta seuraisi Iranin valtiolle mitään sellaista taloudellista etua, joka olisi ristiriidassa riidanalaisilla toimilla tavoiteltujen päämäärien kanssa. Kantaja väittää lisäksi, että neuvosto ei itse asiassa koskaan ole nimennyt kantajaa ja ettei mainittua virhettä voida korjata oikaisulla, kuten neuvosto on tehnyt.


title: Asia T-351/14: Kanne 20.5.2014 – Construlink v. SMHV – Wit-Software (GATEWIT)

text:
               11.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/30

         Kanne 20.5.2014 – Construlink v. SMHV – Wit-Software (GATEWIT)
   (Asia T-351/14)
   2014/C 261/54
   Kannekirjelmän kieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Construlink – Tecnologias de Informação, SA (Lissabon, Portugali) (edustaja: asianajaja M. Lopes Rocha)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA (Coimbra, Portugali)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavaramerkit ja mallit) ensimmäisen valituslautakunnan 6.3.2014 asiassa R 1059/2013-1 tekemän päätöksen

               —

               hyväksymään täysin tavaramerkkihakemuksen nro 1 0 1 28  262 GATEWIT

               —

               velvoittamaan SMHV:n ja vastapuolen korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Yhteisön tavaramerkin hakija: Kantaja

      Haettu yhteisön tavaramerkki: Sanamerkki ”GATEWIT” luokkaan 42 kuuluvia palveluja varten – yhteisön tavaramerkkihakemus nro 1 0 1 28  262

      Sen tavaramerkin tai merkin haltija, johon väitemenettelyssä on vedottu: Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA

      Tavaramerkki tai merkki, johon väitemenettelyssä on vedottu: Kuviomerkki, joka sisältää sanaosat ”wit software”, luokkiin 9, 38 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluita varten ja toiminimen ”Wit-Software, Consultoria e Software para a Internet Móvel, SA” kansallinen rekisteröinti

      Väiteosaston ratkaisu: Väitteen hylkääminen

      Valituslautakunnan ratkaisu: Väiteosaston ratkaisun kumoaminen ja haetun tavaramerkin epääminen

      Kanneperusteet:

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohdan rikkominen