title: Transportacion Maritima Mexicana S.A. de C.V:n ja Tecomar S.A. de C.V:n 29.12.1998 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-214/98)

text:
13.3.1999            FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    C 71/33
c) velvoittaa komission korvaamaan kantajan oikeuden-             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
    käyntikulut; ja
                                                                  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat
d) velvoittaa komission korvaamaan kantajalle ne kulut,           samat kuin asiassa T-191/98 (Atlantic Container Line e.a./
    jotka sille aiheutuivat pankkitakauksen tai muun              komissio).
    vakuuden hankkimisesta siltä varalta, että ensimmäi-
    sen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että kantajan on
    maksettava kyseinen sakko.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                  Transportacion Maritima Mexicana S.A. de C.V:n ja Teco-
                                                                  mar S.A. de C.V:n 29.12.1998 Euroopan yhteisöjen komis-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat                           siota vastaan nostama kanne
samat kuin asiassa T-191/98 (Atlantic Container Line e.a./                                (Asia T-214/98)
komissio).
                                                                                (1999/C 71/63)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                  Transportacion Maritima Mexicana S.A. de C.V ja Teco-
Nippon Yusen Kaishan 29.12.1998 Euroopan yhteisöjen               mar S.A. de C.V ovat nostaneet 29.12.1998 Euroopan
            komissiota vastaan nostama kanne                      yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
                      (Asia T-213/98)                             kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan
                                                                  edustajat ovat Alfred Merckx, Sinclair Roche & Temper-
                       (1999/C 71/62)                             ley sekä solicitorit John Pheasant, Nicholas Bromfield ja
                                                                  Matthew Levitt Lovell White Durrantin asianajotoimistos-
                                                                  ta, prosessiosoite Luxemburgissa on asianajotoimisto Loe-
              (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                  sch & Wolter, 11, rue Goethe.
Nippon Yusen Kaisha on nostanut 29.12.1998 Euroopan               Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa              tuin
kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan
edustajat ovat Nicholas Forewood ja Philip Ruttley, QC,
sekä solicitorit John Pheasant, Nicholas Bromfield ja             a) kumoaa 16.8.1998 tehdyn päätöksen, joka koskee
Matthew Levitt Lovell White Durrantin asianajotoimis-                 EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan sovelta-
tosta ja prosessiosoite Luxemburgissa on asianajotoimisto             miseen liittyvää menettelyä (asia nro IV/35.134-
Loesch & Wolter, 11, rue Goethe.                                      Trans-Atlantic Conference Agreement);
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-           b) kumoaa sille määrätyn sakon tai joka tapauksessa
tuin                                                                  vähentää sitä määrällä, jonka ensimmäisen oikeusas-
                                                                      teen tuomioistuin katsoo asianmukaiseksi;
a) kumoaa 16.8.1998 tehdyn päätöksen, joka koskee
    EY:n perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan sovelta-          c) velvoittaa komission korvaamaan kantajan oikeuden-
    miseen liittyvää menettelyä (asia nro IV/35.134-                  käyntikulut; ja
    Trans-Atlantic Conference Agreement);
                                                                  d) velvoittaa komission korvaamaan kantajalle ne kulut,
b) kumoaa sille määrätyn sakon tai joka tapauksessa                   jotka sille aiheutuivat pankkitakauksen tai muun
    vähentää sitä määrällä, jonka ensimmäisen oikeusas-               vakuuden hankkimisesta siltä varalta, että ensimmäi-
    teen tuomioistuin katsoo asianmukaiseksi;                         sen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että kantajan on
                                                                      maksettava kyseinen sakko.
c) velvoittaa komission korvaamaan kantajan oikeuden-
    käyntikulut; ja                                               Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat
d) velvoittaa komission korvaamaan kantajalle ne kulut,
                                                                  samat kuin asiassa T-191/98 (Atlantic Container Line e.a./
    jotka sille aiheutuivat pankkitakauksen tai muun
                                                                  komissio).
    vakuuden hankkimisesta siltä varalta, että ensimmäi-
    sen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että kantajan on
    maksettava kyseinen sakko.


title: Asia C-392/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 1.2.2017 – Euroopan komissio v. Unkari (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — SEUT 49 artikla — Sijoittautumisvapaus — Notaarit — Kansalaisuutta koskeva edellytys — SEUT 51 artikla — Liittyminen julkisen vallan käyttöön)

text:
               3.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/16

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 1.2.2017 – Euroopan komissio v. Unkari
   (Asia C-392/15) (1)

   ((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - SEUT 49 artikla - Sijoittautumisvapaus - Notaarit - Kansalaisuutta koskeva edellytys - SEUT 51 artikla - Liittyminen julkisen vallan käyttöön))
   (2017/C 104/24)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: H. Støvlbæk ja K. Talabér-Ritz)

      Vastaaja: Unkari (asiamiehet: M. Fehér, G. Koós ja M. Tátrai)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Tšekin tasavalta (asiamiehet: M. Smolek, J. Vláčil ja D. Hadroušek)

      Tuomiolauselma

               1)

               Unkari ei ole noudattanut SEUT 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on asettanut kansalaisuusedellytyksen notaarin ammattiin pääsylle.

               2)

               Unkari velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Tšekin tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 302, 14.9.2015.


title: Asia T-192/08: Kanne 21.5.2008 — Transnational Company Kazchrome ja ENCR Marketing v. neuvosto

text:
               2.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 197/26

         Kanne 21.5.2008 — Transnational Company ”Kazchrome” ja ENCR Marketing v. neuvosto
   (Asia T-192/08)
   (2008/C 197/46)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantajat: Transnational Company ”Kazchrome” (TNK Kazchrome) (Aktobe, Kazakhstan) ja ENCR Marketing AG (Kloten, Sveitsi) (edustajat: asianajaja L. Ruessmann ja asianajaja A. Wlllems)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto
   Vaatimukset

               —

               Kanne otetaan tutkittavaksi

               —

               lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta, Egyptistä, Kazakstanista, entisestä Jugoslavian tasavallasta Makedoniasta ja Venäjältä peräisin olevan ferropiin tuonnissa annettu neuvoston asetus (EY) N:o 172/2008 kumotaan siltä osin kuin se koskee kantajia

               —

               neuvosto velvoitetaan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajien oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantajat, jotka tuottavat ja myyvät ferropiitä Euroopan unionin markkinoille, vaativat, että tuomioistuimen on kumottava osittain lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta, Egyptistä, Kazakstanista, entisestä Jugoslavian tasavallasta Makedoniasta ja Venäjältä peräisin olevan ferropiin tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöön otetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta 25.2.2008 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 172/2008 (1).
   Kantajat esittävät kanteensa tueksi, että riidanalainen asetus koskee heitä suoraan ja erikseen ja että kyseisellä asetuksella käyttöönotettu polkumyyntitulli on useiden ilmeisten arviointivirheiden, tosiseikkoja koskevien ilmeisten virheiden ja perusasetuksen (2) (perusasetus) säännösten rikkomisen sekä WTO:n polkumyyntisopimuksen rikkomisen tulos. Kantajat väittävät lisäksi, että vastaaja on laiminlyönyt EY 253 artiklan mukaisen perusteluvelvollisuuden.
   Kantajat esittävät ensimmäisen kanneperusteensa osalta, että neuvosto on jättänyt tekemättä asianmukaista eroa muista tiedossa olevista tekijöistä aiheutuvien vaikutusten ja kysymyksessä olevasta tuonnista aiheutuvan vahingon välillä ja että neuvoston tekemillä päätelmillä rikotaan täten perusasetuksen 3 artiklan 2 kohtaa, 3 artiklan 6 kohtaa ja 3 artiklan 7 kohtaa.
   Kantajat esittävät toisen kanneperusteensa osalta, että polkumyyntitulli määrättiin yhteisön etua koskevan virheellisen arvioinnin perusteella ja että sen osalta rikottiin perusasetuksen 9 artiklan 4 kohtaa ja 21 artiklaa.
   Kolmannen kanneperusteensa osalta ne esittävät, että vaikka kantajat olivat toimittaneet toimielimille tarkistettavissa olevia tietoja, niitä kohdeltiin yrityksinä, jotka eivät toimineet yhteistyössä, ja että neuvosto jätti tarkistamatta käytetyt tosiseikat saatavilla olevien, toimielinten tietoon toimitettujen tietojen perusteella, ja jätti myöntämättä asianmukaisen markkinatalouskohtelun perusasetuksessa asetetussa määräajassa.
   Neljännen kanneperusteen osalla kantajat katsovat, että niiden puolustautumisoikeuksia on loukattu tutkimusten kuluessa.

      (1)  EUVL L 55, s. 6.

      (2)  Polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22.12.1995 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 384/96 (EYVL 1996, L 56, s. 1).


title: Asia C-268/14 P: Valitus, jonka Italmobiliare SpA on tehnyt 30.5.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-305/11, Italmobiliare SpA v. Euroopan komissio, 14.3.2014 antamasta tuomiosta

text:
               25.8.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 282/21

         Valitus, jonka Italmobiliare SpA on tehnyt 30.5.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-305/11, Italmobiliare SpA v. Euroopan komissio, 14.3.2014 antamasta tuomiosta
   (Asia C-268/14 P)
   2014/C 282/27
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Italmobiliare SpA (edustaja: asianajajat M. Siragusa, F. Moretti ja L. Nascimbene)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio

      Vaatimukset

               —

               tuomio on kumottava kokonaisuudessaan kaikkine seurauksineen, riidanalaisen päätöksen kumoaminen mukaan lukien

               —

               siltä osin kuin on aiheellista ja tarpeellista, on määrättävä Euroopan unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 62 ja 64 artiklassa määrättyjä prosessinjohtotoimia ja/tai asian selvittämistoimia

               —

               komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut, unionin yleisessä tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut mukaan lukien ja

               —

               mikäli edellä mainittu ei ole mahdollista, asia on vaihtoehtoisesti palautettava unionin yleiseen tuomioistuimeen, jotta se määrää asian selvittämistoimista tai prosessinjohtotoimista, joista unionin tuomioistuin ei vielä ole määrännyt.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Ensimmäinen valitusperuste: riidanalaisen päätöksen vastaanottajan yksilöiminen virheellisesti
               Italmobiliare kiistää ensimmäisessä valitusperusteessaan unionin yleisen tuomioistuimen väitteen, jonka mukaan Italmobiliaren voidaan kohtuullisesti olettaa voivan tutustua vaadittuihin tietoihin. Se väittää myös, että unionin yleinen tuomioistuin vääristi tosiseikkoja ja sovelsi virheellisesti luottamuksensuojan periaatetta kun se jätti katsomatta, että komission aikaisempi toiminta ja kirjalliset vakuuttelut olivat omiaan synnyttämään perusteltuja odotuksia siihen, ettei riidanalainen päätös koskisi Italmobiliarea. Lopuksi väitetään, että unionin yleisen tuomioistuimen tuomiota ei ole lainkaan perusteltu Italmobiliaren sen väitteen osalta, jonka mukaan syrjintäkiellon periaatetta on loukattu, koska siinä ei tarkastella perustelua, jonka Italmobiliare esitti osoittaakseen, että se on ainoa rahoitusalan holdingyhtiö, joka on mukana menettelyssä asetuksen N:o 1/2003 (1) 18 artiklan 3 kohdan mukaisen tiedonsaantipyynnön vastaanottajana.

               2.

               Toinen valitusperuste: unionin yleisen tuomioistuimen ristiriitaiset ja epäjohdonmukaiset perustelut sen tarkastellessa väitettä, jonka mukaan komissio rikkoi SEUT 296 artiklaa
               Italmobiliare väittää toisessa valitusperusteessaan, että unionin yleisen tuomioistuimen perustelut ovat ristiriitaiset ja epäjohdonmukaiset, koska se katsoi, etteivät komission esittämät syyt olleet soveltuvat vaatimuksen kohteen ja tarkoituksen kannalta, mutta totesi kuitenkin, että ne ovat perusteelliset kun niitä luetaan menettelyn aloittamisesta tehdyn päätöksen asiayhteyden valossa, vaikkei päätöksessä tuoda mitään uutta riidanalaisen päätöksen sisältöön. Italmobiliare väittää myös, että riidanalaisen päätöksen perustelut, jotka toistetaan valituksenalaisessa päätöksessä, ovat puutteelliset siltä osin kuin on kyse vaaditun tiedon tarpeellisuudesta ja päätöksestä käyttää asetuksen N:o 1/2003 18 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua päätöstä.

               3.

               Kolmas valitusperuste: unionin yleinen tuomioistuin sovelsi virheellisesti SEUT 101 artiklaa ja asetuksen N:o 1/2003 18 artiklan 1 ja 3 kohtaa jättäessään katsomatta, että riidanalainen päätös oli tehty ultra vires
               Kolmannessa valitusperusteessaan Italmobiliare riitauttaa unionin yleisen tuomioistuimen arvion väitteestä, jonka mukaan komissiolla ei ollut toimivaltaa riidanalaisen päätöksen tekemiseen. Se väittää, että unionin yleinen tuomioistuin lähinnä jätti ottamatta huomioon Italmobiliaren väitteidensä tueksi esittämän näytön eikä määrännyt mitään prosessinjohtotoimia tutkiakseen näyttöä, jonka perusteella tiedonsaantipyyntö oli komission mukaan perusteltu.

               4.

               Neljäs valitusperuste: puutteelliset, ristiriitaiset ja epäjohdonmukaiset perustelut, jotka liittyvät suhteellisuusperiaatteen loukkaamista koskevan väitteen tutkimiseen
               Neljännessä valitusperusteessaan Italmobiliare väittää, että perustelut, jotka koskevat väitettä, jonka mukaan komissio rikkoi suhteellisuusperiaatetta, ovat puutteelliset ja/tai ristiriitaiset seuraavilta osin: i) tiedonsaantipyynnön soveltumattomuus käsiteltävässä asiassa kyseessä olevan tavoitteen kannalta ii) yhtiöltä edellytetään liian kallista panostusta tiedonsaantipyyntöön annettavan vastauksen valmistelemista varten, ja iii) on rikottu lievemmän keinon perustetta, joka edellyttää, että tutkimuksen tavoitteet pyritään aina saavuttamaan toteuttamalla toimenpiteitä, jotka edellyttävät vain vähäisiä uhrauksia vastaanottajien oikeuksien kannalta.

               5.

               Viides valitusperuste: soveltumattomat perustelut, jotka koskevat kuulemisoikeuden rikkomista koskevaa väitettä
               Italmobiliare väittää viidennessä valitusperusteessaan, että valituksenalaisen tuomion perustelut, jotka koskevat kuulemisoikeuden väitettyä rikkomista, ovat puutteelliset. Sen mukaan unionin yleinen tuomioistuin katsoi virheellisesti, että se ”tapa”, jolla komissio järjestää kuulemisen, voi jäädä tuomioistuinvalvonnan ulkopuolelle vain sen seikan vuoksi, ettei komissiolla ollut ”mitään velvollisuutta” menetellä tällä tavoin.

      (1)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) | (EYV L 001, 4.1.2003, p.1).


title: Asia T-120/09: Kanne 27.3.2009 — Phoenix-Reisen ja DRV v. komissio

text:
               5.12.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 297/21

         Kanne 27.3.2009 — Phoenix-Reisen ja DRV v. komissio
   (Asia T-120/09)
   2009/C 297/31
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantajat: Phoenix-Reisen GmbH (Bonn, Saksa) ja Deutscher Reiseverband eV (DRV) (Berliini, Saksa) (edustajat: asianajajat R. Gerharz ja A. Funke)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio

      Vaatimukset

               —

               On kumottava vastaajan 13.2.2009 tekemä päätös olla vastustamatta Saksan liittotasavallan maksukyvyttömyysavustuksen muodossa myöntämää valtiontukea

               —

               toissijaisesti kumoamiskanne on muunnettava laiminlyöntikanteeksi, jos ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on sitä mieltä, että nyt esillä olevassa asiassa asianmukainen kannemuoto on laiminlyöntikanne.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat riitauttavat 13.2.2009 päivätyn komission kirjelmän D/50594, joka koskee niiden kantelua, jonka ne tekivät Saksan liittotasavallassa yrityksille maksettujen maksukyvyttömyysavustusten sekä maksukyvyttömyysavustusten rahoittamisen yhteydessä (CP 79/2007 — mahdolliset tuet maksukyvyttömyysavustusten muodossa). Tässä kirjelmässä komissio esittää toistuvasti sen kannan, että kyseessä ei ole valtiontukia koskevien säännösten rikkominen.
   Kanteensa tueksi kantajat väittävät, että riitautettuja toimenpiteitä ei voida oikeuttaa direktiivillä 80/987/ETY (1). Lisäksi yhteisön oikeuden kanssa on ristiriidassa se, että komissio kieltäytyy vastustamasta väitettyä sääntöjenvastaisuutta. Tätä kieltäytymistä ei voida myöskään oikeuttaa Bundessozialgerichtin päätöksillä.

      (1)  Työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.10.1980 annettu neuvoston direktiivi 80/987/ETY (EYVL L 283, s. 23).


title: Asia T-227/00: Far Eastern Textiles Ltd:n 28.6.2000 Euroopan unionin neuvostoa vastaan nostama kanne

text:
C 316/34                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        4.11.2000
Far Eastern Textiles Ltd:n 28.6.2000 Euroopan unionin                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
              neuvostoa vastaan nostama kanne
                                                                         Asian tosiseikat ja oikeudelliset seikat ovat samat kuin asioissa
                          (Asia T-227/00)                                T-220/00, T-223/00 ja T-224/00.
                          (2000/C 316/64)                                Kantajat väittävät, että päätöksellä määrätyn sakon määrä on
                                                                         ristiriidassa useiden eri yhteisön oikeussääntöjen ja yleisten
                                                                         periaatteiden kanssa ja että sitä pitäisi merkittävästi alentaa.
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                       Kantajat väittävät erityisesti, että:
Far Eastern Textiles Ltd. on nostanut 28.8.2000 Euroopan                 –      uusien sakkojen laskentaa koskevien sääntöjen soveltami-
yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kan-                       nen on oikeusvarmuuden periaatteen vastaista.
teen Euroopan unionin neuvostoa vastaan. Kantajan edustajana
on Philippe De Baere, Van Bael & Bellis, Bryssel.                        –      Euroopan talousalueelta kantajille lysiinin myynnistä ker-
                                                                                tyvä liikevaihto on jätetty ottamatta huomioon suhteelli-
                                                                                suusperiaatteen vastaisesti.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         –      sakon perustaa määritellessään komissio ei ole arvioinut
–    kumoaa neuvoston asetuksen N:o 978/2000 1 ja 2 artik-
                                                                                oikein alan yritysten kokoeroja, minkä vuoksi tämä
     lan siltä osin kuin se vaikuttaa kantajaan; ja
                                                                                perusta on kantajia syrjivä.
–    velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                         –      komissio on soveltanut virheellisesti sakkojen määrää-
                                                                                mättä jättämisestä tai lieventämisestä kartelleja koskevissa
                                                                                asioissa (1) annettua komission tiedonantoa kantajien
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                             osalta ja jättänyt tämän vuoksi alentamatta kantajille
                                                                                määrättyä sakkoa, vaikka niillä olisi ollut tähän oikeus.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
kuin asiassa T-226/00, Nan Ya Palstics vastaan neuvosto.                 –      sakkoa määrätessään komissio on jättänyt ottamatta
                                                                                lieventävänä olosuhteena huomioon sen, että kantajat
                                                                                olivat soveltaneet kyseisiä sopimuksia ainoastaan rajoite-
                                                                                tusti.
                                                                         (1) EYVL C 207, 18.7.1996, s. 4.
Daesang Corporationin ja Sewon Europe GmbH:n
30.8.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nosta-
                             ma kanne
                          (Asia T-230/00)
                                                                         Adriatica di Navigazione spa:n ja Comitato ”Venezia
                          (2000/C 316/65)
                                                                         vuole viveren” 31.8.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                                vastaan nostama kanne
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                                (Asia T-231/00)
Daesang Corporation ja Sewon Europe GmbH ovat nostaneet
30.8.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                                             (2000/C 316/66)
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota
vastaan. Kantajan edustajina ovat Jean-François Bellis, Andrzej
Kmiecik ja Stephanie Reinart, Van Bael & Bellis, Bryssel.                                     (Oikeudenkäyntikieli: italia)
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin            Adriatica di Navigazione spa ja Comitato ”Venezia vuole
                                                                         vivere” ovat nostaneet 31.8.2000 Euroopan yhteisöjen ensim-
–    kumoaa 7.6.2000 tehdyn komissio päätöksen nro                       mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yh-
     C(2000) 1565 lopull.                                                teisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianaja-
                                                                         jat Mario Siragusa ja Francesca Maria Moretti, Rooma ja
–    velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                Venetsia.


title: Asia T-251/12: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.2.2016 – EGL ym. v. komissio (Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — Kansainvälisen lentorahdin huolintapalvelut — Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen — Hintojen vahvistaminen — Lopulliseen hintaan vaikuttavat lisät ja hinnoittelumekanismit — Markkinoiden määritelmä — Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan — Yhteistyö — Osittainen sakoista vapauttaminen)

text:
               18.4.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 136/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 29.2.2016 – EGL ym. v. komissio
   (Asia T-251/12) (1)

   ((Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - Kansainvälisen lentorahdin huolintapalvelut - Päätös, jossa todetaan SEUT 101 artiklan rikkominen - Hintojen vahvistaminen - Lopulliseen hintaan vaikuttavat lisät ja hinnoittelumekanismit - Markkinoiden määritelmä - Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan - Yhteistyö - Osittainen sakoista vapauttaminen))
   (2016/C 136/34)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: EGL Inc. (Houston, Texas, Yhdysvallat), Ceva Freight (UK) Ltd (Ashby-de-la-Zouch, Yhdistynyt kuningaskunta) ja Ceva Freight Shanghai Ltd (Shanghai, Kiina) (edustajat: aluksi M. Brealey, QC, barrister S. Love, solicitor M. Pullen, solicitor D. Gillespie ja solicitor R. Fawcett Feuillette, sitten M. Brealey, S. Love, M. Pullen, R. Fawcett Feuillette ja solicitor M. Boles, ja lopuksi M. Brealy ja M. Pullen)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: V. Bottka ja P. Van Nuffel, avustajanaan barrister S. Kingston)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, jossa on kyse [SEUT] 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan mukaisesta menettelystä 28.3.2012 annetun Euroopan komission päätöksen (asia COMP/39.462 – Huolinta) C(2012) 1959 final kumoamisesta kantajia koskevin osin, tai toissijaisesti kantajille tässä päätöksessä määrättyjen sakkojen muuttamista koskevasta vaatimuksesta.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               EGL Inc., Ceva Freight (UK) Ltd ja Ceva Freight Shanghai Ltd velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 227, 28.7.2012.


title: Asia C-308/14: Kanne 27.6.2014 – Euroopan komissio v. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta

text:
               22.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 329/2

         Kanne 27.6.2014 – Euroopan komissio v. Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
   (Asia C-308/14)
   2014/C 329/03
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Martin ja M. Wilderspin)

      Vastaaja: Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta

      Vaatimukset

               —

               unionin tuomioistuimen on todettava, että Yhdistynyt kuningaskunta ei ole noudattanut asetuksen (EY) N:o 883/2004 (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se edellyttää, että lapsilisän tai verotuksesta tehtävän lapsivähennyksen hakijalla on oikeus asua Yhdistyneessä kuningaskunnassa

               —

               Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio väittää, että kun Yhdistynyt kuningaskunta edellyttää, että lapsilisän tai lapsivähennyksen hakijalla on oltava oikeus asua Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jotta tätä kohdellaan maassa asuvana henkilönä, se on asettanut edellytyksen, jota asetuksessa (EY) N:o 883/2004 ei sallita.
   Toissijaisesti komissio väittää, että asettaessaan sosiaaliturvaetuuksien saamiselle edellytyksen, jonka sen omat kansalaiset automaattisesti täyttävät, Yhdistynyt kuningaskunta on luonut tilanteen, jossa muiden jäsenvaltioiden kansalaisia syrjitään välittömästi, ja se rikkoo siten asetuksen (EY) N:o 883/2004 4 artiklaa.

      (1)  Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004 (EUVL L 166, s. 1).


title: Yhdistetyt asiat C-113/10, C-147/10 ja C-234/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 27.9.2012 (Finanzgericht Düsseldorfin (C-113/10) (Saksa), High Court of Justice (England & Wales), Chancery Divisionin (C-147/10) (Yhdistynyt kuningaskunta) ja tribunal de grande instance de Nanterren (C-234/10) (Ranska) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Zuckerfabrik Jülich AG v. Hauptzollamt Aachen (C-113/10), British Sugar plc v. Rural Payments Agency, an Executive Agency of the Department for Environment, Food & Rural Affairs (C-147/10) ja Tereos — Union de coopératives agricoles à capital variable v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers (C-234/10) (Yhteinen maatalouspolitiikka — Yhteinen markkinajärjestely — Sokerin ja isoglukoosin tuottajat — Tuotantomaksujen laskenta — Sellaisen laskentatavan pätevyys, jossa otetaan huomioon fiktiiviset vientituet ilman tukea vietyjen sokerimäärien osalta — Sääntelyn taannehtivuus — Vaihtokurssi — Koron myöntäminen)

text:
               24.11.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 366/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 27.9.2012 (Finanzgericht Düsseldorfin (C-113/10) (Saksa), High Court of Justice (England & Wales), Chancery Divisionin (C-147/10) (Yhdistynyt kuningaskunta) ja tribunal de grande instance de Nanterren (C-234/10) (Ranska) esittämät ennakkoratkaisupyynnöt) — Zuckerfabrik Jülich AG v. Hauptzollamt Aachen (C-113/10), British Sugar plc v. Rural Payments Agency, an Executive Agency of the Department for Environment, Food & Rural Affairs (C-147/10) ja Tereos — Union de coopératives agricoles à capital variable v. Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers (C-234/10)
   (Yhdistetyt asiat C-113/10, C-147/10 ja C-234/10) (1)

   (Yhteinen maatalouspolitiikka - Yhteinen markkinajärjestely - Sokerin ja isoglukoosin tuottajat - Tuotantomaksujen laskenta - Sellaisen laskentatavan pätevyys, jossa otetaan huomioon fiktiiviset vientituet ilman tukea vietyjen sokerimäärien osalta - Sääntelyn taannehtivuus - Vaihtokurssi - Koron myöntäminen)
   2012/C 366/13
   Oikeudenkäyntikielet: saksa, englanti ja ranska

      Ennakkoratkaisuja pyytäneet tuomioistuimet

   Finanzgericht Düsseldorf, High Court of Justice (Chancery Division) ja Tribunal de grande instance de Nanterre

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Zuckerfabrik Jülich AG (C-113/10), British Sugar plc (C-147/10) ja Tereos — Union de coopératives agricoles à capital variable (C-234/10)

      Vastaajat: Hauptzollamt Aachen (C-113/10), Rural Payments Agency, an Executive Agency of the Department for Environment, Food & Rural Affairs (C-147/10), Directeur général des douanes et droits indirects, Receveur principal des douanes et droits indirects de Gennevilliers (C-234/10)

      Oikeudenkäynnin kohde

   (C-113/10)
   Ennakkoratkaisupyyntö — Finanzgericht Düsseldorf — Asetusten (EY) N:o 1762/2003, (EY) N:o 1775/2004, (EY) N:o 1686/2005 ja (EY) N:o 164/2007 oikaisemisesta ja sokerialan tuotantomaksujen vahvistamisesta markkinointivuosiksi 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 ja 2005/2006 3.11.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1193/2009 (EUVL L 321, s. 1) pätevyys oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteisiin nähden — Mainitun asetuksen taannehtivuus — Tuotantomaksujen laskemismenetelmä
   (C-147/10)
   Ennakkoratkaisupyyntö — High Court of Justice (Chancery Division) — Asetusten (EY) N:o 1762/2003, (EY) N:o 1775/2004, (EY) N:o 1686/2005 ja (EY) N:o 164/2007 oikaisemisesta ja sokerialan tuotantomaksujen vahvistamisesta markkinointivuosiksi 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 ja 2005/2006 3.11.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1193/2009 (EUVL L 321, s. 1) pätevyys — Yhteisön pätemättömien asetusten perusteella maksettujen määrien takaisinperiminen — Sovellettavan vaihtokurssin määrittely
   (C-234/10)
   Ennakkoratkaisupyyntö — Tribunal de grande instance de Nanterre — Asetusten (EY) N:o 1762/2003, (EY) N:o 1775/2004, (EY) N:o 1686/2005 ja (EY) N:o 164/2007 oikaisemisesta ja sokerialan tuotantomaksujen vahvistamisesta markkinointivuosiksi 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 ja 2005/2006 3.11.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1193/2009 (EUVL L 321, s. 1) pätevyys sokerialan yhteisestä markkinajärjestelystä 19.6.2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/2001 (EYVL L 178, s. 1) 15 artiklaan nähden — Sokerialan tuotantomaksujen vahvistaminen — Keskimääräisen tappion määrittäminen

      Tuomiolauselma

               1)

               Asetusten (EY) N:o 1762/2003, (EY) N:o 1775/2004, (EY) N:o 1686/2005 ja (EY) N:o 164/2007 oikaisemisesta ja sokerialan tuotantomaksujen vahvistamisesta markkinointivuosiksi 2002/2003, 2003/2004, 2004/2005 ja 2005/2006 3.11.2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1193/2009 säännökset, asetuksen N:o 1193/2009 säännökset, lukuun ottamatta sen 3 artiklan säännöksiä, jotka ovat jo kumoutuneet sen vaikutuksesta, että unionin yleinen tuomioistuin kumosi edellä mainitussa asiassa T-4/06, Puola vastaan komissio, 29.9.2011 antamallaan tuomiolla asetuksen N:o 1686/2005 2 artiklan, ovat pätemättömiä.

               2)

               Koska tätä seikkaa koskevia unionin oikeuden säännöksiä ei ole, asianomaisen jäsenvaltion on sisäisessä oikeudessaan määrättävä liikaa maksetuista sokerialan tuotantomaksuista maksettavien korvausten laskennassa sovellettava vaihtokurssi.

               3)

               Yksityisillä, joilla on oikeus saada korvaus sokerialan tuotantomaksuina pätemättömän asetuksen nojalla perusteettomasti vahvistetuista summista, on unionin oikeuden perusteella oikeus saada niille myös korkoa. Kansallinen tuomioistuin ei voi harkintavaltaansa käyttäessään kieltäytyä myöntämästä korkoa jäsenvaltion pätemättömän asetuksen nojalla kantamille määrille sillä perusteella, että kyseinen jäsenvaltio ei voisi vaatia vastaavaa korkoa Euroopan unionin omista varoista.

      (1)  EUVL C 134, 25.5.2010.

      EUVL C 148, 5.6.2010.

      EUVL C 221, 14.8.2010.


title: Asia C-346/14: Kanne 18.7.2014 – Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta

text:
               13.10.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 361/3

         Kanne 18.7.2014 – Euroopan komissio v. Itävallan tasavalta
   (Asia C-346/14)
   2014/C 361/03
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: E. Manhaeve ja G. Wilms)

      Vastaaja: Itävallan tasavalta

      Vaatimukset

               —

               Unionin tuomioistuimen on todettava, ettei Itävallan tasavalta ole noudattanut SEU 4 artiklan 3 kohtaan ja SEUT 288 artiklaan perustuvia velvoitteitaan, koska se ei ole soveltanut yhteisön vesipolitiikan puitteista annetun direktiivin 2000/60/EY (1) 4 artiklan 1 ja 7 kohdan säännöksiä asianmukaisesti myöntäessään luvan Schwartzen Sulm-nimisen vesivoimalaitoksen rakentamisen;

               —

               Itävallan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Itävalta yrittää kiertää 4 artiklan 1 kohdassa säädettyä vesialueiden tilan huonontamista koskevan kieltoa, joka kuuluu kyseisen direktiivin perusperiaatteisiin, ja se on jättänyt noudattamatta 4 artiklan 7 kohdassa poikkeamiselle asetettuja edellytyksiä.
   Kyseisen direktiivin soveltaminen ratione temporis perustuu unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, jonka mukaan jäsenvaltiot eivät direktiivin täytäntöönpanolle asetetun määräajan kuluessa saa antaa säännöksiä, jotka vakavasti vaarantaisivat direktiivin tavoitteiden toteuttamisen (SEU 4 artiklan 3 kohta yhdessä SEUT 288 artiklan kanssa).
   Vastaaja on perustanut uuden päätöksensä vain Schwartze Sulmin veden tilan muunneltuun analyysiin. Tämä muutettu luokittelu (veden tila on ”hyvä””erittäin hyvän” sijasta) on alun perin tehdyn hoitosuunnitelman vastainen. Toteamuksia ja arviointeja, joita ei ole hoitosuunnitelmassa, ei voida muuttaa viime hetkellä sellaisen hallintopäätöksen johdosta, joka on tehty ad hoc uusien perusteiden nojalla. Jos näin olisi, kyseisen direktiivin olennaisia perussäännöksiä, kuten huonontamiskieltoa ja yleisön osallistumiseen liittyviä tärkeitä menettelysäännöksiä, voitaisiin helposti kiertää.

      (1)  Yhteisön vesipolitiikan puitteista 23.10.2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EYVL L 327, s. 1).


title: Asia T-240/03: Cecil Sharkeyn 13.6.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 239/18                  FI                         Euroopan unionin virallinen lehti                                           4.10.2003
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                    Société des Produits Nestlé S.A:n 30.6.2003 sisämarkki-
                                                                       noiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit)
                                                                                (SMHV) vastaan nostama kanne
Oikeudelliset perusteet ovat samat kuin asiassa T-218/03 (1)
esitetyt perusteet.
                                                                                (Asia T-248/03)
( 1) Ks. tämän virallisen lehden, s. 9.
                                                                                (2003/C 239/36)
                                                                       (Oikeudenkäyntikieli: määritettävä työjärjestyksen 131 artiklan
                                                                          2 kohdan mukaisesti – kieli, jolla kanne on nostettu: englanti)
Cecil Sharkeyn 13.6.2003 Euroopan yhteisöjen komissio-
                                                                       Société des Produits Nestlé S.A, kotipaikka Vevey (Sveitsi),
                     ta vastaan nostama kanne
                                                                       on nostanut 30.6.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen
                                                                       oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen sisämarkkinoiden har-
                            (Asia T-240/03)                            monisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) vastaan.
                                                                       Kantajan edustajana on lakimies J. Evrard.
                            (2003/C 239/35)
                                                                       Lisäksi Grupo Kalise Menorquina S.A. osallistui menettelyyn
                     (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                   valituslautakunnassa.
                                                                       Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
Cecil Sharkey, kotipaikka Clogherhead (Irlanti), on nostanut
13.6.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                 –     kumoaa toisen valituslautakunnan 28.4.2003 tekemän
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota                      päätöksen
vastaan. Kantajan edustajat ovat barrister P. Gallagher, barrister
A. Collins ja solicitor D. Barry.
                                                                       –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut
                                                                             menettelystä SMHV:tä vastaan.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–      kumoaa komission saamista pyynnöistä kasvattaa MOO
       IV:n tavoitteita kokonaispituudeltaan yli 12 metrin pituis-     Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
       ten alusten turvallisuutta, navigointia, hygieniaa, tuottei-
       den laatua ja alusten työoloja koskevien parannusten
       ottamiseksi huomioon 4 päivänä huhtikuuta 2003 teh-             Yhteisön     tavaramerkin       Société des Produits Nestlé S.A.
       dyn komission päätöksen, joka on tiedoksiannettu nume-          hakija:
       rolla K(2003) 1113, 2 artiklaan sisältyvän päätöksen
       hylätä turvallisuden parantamiseksi tehty vetoisuushake-        Kyseessä oleva yhteisön         Kuviomerkki ”POLO POLO” (ha-
       mus, joka koskee kalastusalusta MFV Endurance.                  tavaramerkki:                   kemus nro 803429) luokan 30
                                                                                tavaroita varten (mm. kaakao ja
–      velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                                            kaakaopohjaiset valmisteet, suk-
                                                                                laatuotteet, sokerileipomotuot-
                                                                                teet, sokeri, karkit, purukumi)
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                    Tavaramerkin- tai mer-          Grupo Kalise Menorquina S.A.
                                                                       kinhaltija, jonka oikeu-
                                                                       teen väitemenettelyssä
                                                                       vedotaan:
Oikeudelliset perusteet ovat samat kuin asiassa T-218/03 (1)
esitetyt perusteet.
                                                                       Tavaramerkki tai merk-          Espanjalainen            sanamerkki
                                                                       ki, johon väitemenette-         ”POLOS”, joka on rekisteröity Es-
( 1) Ks. tämän virallisen lehden, s. 9.                                lyssä vedotaan:                 panjan vanhassa luokituksessa
                                                                                luokkaan 7 (mm. jäätelöt, kaakao,
                                                                                suklaatuotteet, karamellit, sokeri-
                                                                                leimopotuotteet)


title: Asia T-95/08: Kanne 22.2.2008 — Italian tasavalta v. komissio

text:
               12.4.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 92/44

         Kanne 22.2.2008 — Italian tasavalta v. komissio
   (Asia T-95/08)
   (2008/C 92/87)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamies: valtionasiamies G. Aiello)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               20.12.2007 tehty komission päätös K(2007) 6514, joka on annettu tiedoksi 21.12.2007, on kumottava siltä osin kuin siinä jätetään yhteisörahoituksen ulkopuolelle Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavat tietyt menot, ja siirretään ne rasittamaan Italian tasavallan talousarviota

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Italian tasavalta riitauttaa 20.12.2007 tehdyn komission päätöksen K(2007) 6514 siltä osin kuin siinä jätetään yhteisörahoituksen ulkopuolelle Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavat tietyt menot, ja siirretään ne rasittamaan Italian tasavallan talousarviota.
   Kanteensa tueksi kantaja esittää seuraavat väitteet:

               —

               Neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/96 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä hedelmä- ja vihannesjalostealan tukijärjestelmän osalta 29.8.2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1535/2003 (EYVL L 218, 30.8.2003, s. 14) 30 artiklan 1 kohdan rikkominen hedelmä- ja vihannesjalostealan tuen osalta

               —

               poikkeuksellisista tukitoimenpiteistä naudanliha-alalla 18.12.2000 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2777/2000 (EYVL L 321, 19.12.2000, s. 47) 5 artiklan 5 kohdan ja tietynlaisella nisäkäsperäisellä eläinjätteellä käytävää kauppaa koskevista tietyistä suojatoimenpiteistä 21.10.1997 tehdyn komission päätöksen 97/735/EY (EYVL L 294, 28.10.1997, s. 7) 4 artiklan rikkominen hävitettäviksi tarkoitettujen, yli 30 kuukautta vanhojen nautojen hankkimisen osalta

               —

               raakatupakka-alan yhteisestä markkinajärjestelystä 30.6.1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2075/92 (EYVL L 215, 30.7.1992, s. 70) 9 artiklan 3 kohdan ja neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2075/92 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.12.1998 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2848/98 (EYVL L 358, 11.12.1998, s. 17) 11 ja 12 artiklan rikkominen tupakkapalkkiojärjestelmän osalta.


title: Asia T-76/02: Mara Messinan 18.3.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 109/68               FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        4.5.2002
     perustella julkisen opetuksen konkreettisilla velvollisuuk-       –     kumoaa päätöksen nro D/55293 COMP/G1/-
     silla. Tällainen yksipuolinen rahoituksen myöntäminen                   PI/cpbD(01)1704, joka annettiin tiedoksi kantajalle
     vääristää kilpailua ja vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen               19.12.2001 päivätyllä komission kirjeellä ja jolla evättiin
     kauppaan.                                                               ensimmäinen tutustumispyyntö sekä tutustumisoikeuden
                                                                             epäävän toisen päätöksen, joka tehtiin implisiittisesti
–    EY 12 artiklassa vahvistetun yhdenvertaisuusperiaatteen                 komission pääsihteeristön jätettyä vastaamatta kantajan
     loukkaaminen: se, että tukea myönnetään yksinomaan                      14.1.2002 päivätyllä kirjeellään esittämään uudistettuun
     valtion laitoksille, jotka tarjoavat ammatillista ja teknistä           pyyntöön
     koulutusta, merkitsee yksityisten ammatillista koulutusta
     tarjoavien laitosten lainvastaista syrjintää siltä osin kuin      –     velvoittaa komission korvaamaan tästä oikeudenkäynnis-
     tällainen syrjintä ei ole välttämätöntä minkään ylemmän-                tä aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.
     asteisen yleisen edun takia.
–    Toissijaisuusperiaatteen loukkaaminen                             Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                       Kantaja riitauttaa vastaajan päätöksen olla myöntämättä tutus-
                                                                       tumisoikeutta tiettyihin asiakirjoihin, jotka koskevat valtiontu-
                                                                       kijärjestelmää, joka on laissa nro 488/1992 säädettyjen syrjä-
Mara Messinan 18.3.2002 Euroopan yhteisöjen komissiota                 alueiden tuotantotoiminnalle myönnettävistä tuista 2.8.2000
                    vastaan nostama kanne                              tehdyn komission päätöksen kohteena (valtiontuki nro N
                                                                       715/99).
                          (Asia T-76/02)
                                                                       –     Kantaja väittää vaatimustensa tueksi, että Euroopan parla-
                        (2002/C 109/127)                                     mentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta
                                                                             yleisön tutustuttavaksi 30 päivänä toukokuuta 2001
                    (Oikeudenkäyntikieli: italia)                            annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen
                                                                             (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohtaa on rikottu, koska
                                                                       –     koska nyt esillä olevassa asiassa ei ole säädetyssä määrä-
Mara Messina on nostanut 18.3.2002 Euroopan yhteisöjen
                                                                             ajassa vastattu kyseistä tutustumisoikeuden epäämistä
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroo-
                                                                             koskevaan uudistettuun pyyntöön
pan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan avustajana on
asianajaja Michele Arcangelo Calabrese.                                –     pyydettyjen asiakirjojen esittämisellä ei aiheuteta min-
                                                                             käänlaista vahinkoa yleisen edun mukaisen tarkastus- ja
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:                  tutkintatoiminnan taikka tuomioistuinkäsittelyn suojalle.


title: Asia T-12/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.10.2016 – Slovenia v. komissio (Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto — Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot — Slovenialle aiheutuneet menot — Täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2016/1059 antaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               9.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 6/38

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.10.2016 – Slovenia v. komissio
   (Asia T-12/16) (1)

   ((Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto - Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot - Slovenialle aiheutuneet menot - Täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2016/1059 antaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen))
   (2017/C 006/47)
   Oikeudenkäyntikieli: sloveeni

      Asianosaiset

      Kantaja: Slovenian tasavalta (asiamies: L. Bembič)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: B. Rous Demiri ja D. Triantafyllou)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 13.11.2015 annetun komission täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2015/2098 (EUVL 2015, L 303, s. 35) kumoamiseksi siltä osin kuin kyseinen päätös koskee Slovenian tasavaltaa

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

               2)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Slovenian tasavallan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 98, 14.3.2016.


title: Asia C-356/13: Kanne 26.6.2013 — Euroopan komissio v. Puolan tasavalta

text:
               23.11.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 344/38

         Kanne 26.6.2013 — Euroopan komissio v. Puolan tasavalta
   (Asia C-356/13)
   2013/C 344/66
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: E. Manhaeve ja K. Herrmann)

      Vastaaja: Puolan tasavalta

      Vaatimukset

               —

               Unionin tuomioistuimen on todettava, että Puolan tasavalta ei ole noudattanut vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12.12.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/676/ETY (1) 3 artiklan ja liitteen I mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole riittävästi määritellyt vesiä, joita maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttama pilaantuminen uhkaa, eikä se ole myöskään riittävästi määritellyt pilaantumisalttiita vyöhykkeitä.

               —

               Unionin tuomioistuimen on todettava, että Puolan tasavalta ei ole noudattanut vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12.12.1991 annetun neuvoston direktiivin 91/676/ETY 5 artiklan eikä liitteessä II olevan A kohdan 2 alakohdan eikä liitteessä III olevan 1 kohdan 1 ja 3 alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se on laatinut kyseisen direktiivin 5 artiklassa tarkoitetut toimintaohjelmat riittämättömästi määriteltyjen erityisen pilaantumisalttiiden vyöhykkeiden pohjalta ja koska mainittu ohjelma sisältää toimenpiteitä, jotka ovat liitteessä II olevan A kohdan 2 alakohdan ja liitteessä III olevan 1 kohdan 1 ja 3 kohdan valossa puutteellisia.

               —

               Puolan tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Puolan tasavallalla on ollut velvollisuus panna direktiivi 91/676/ETY täytäntöön kansallisessa oikeudessa ja noudattaa siihen perustuvia velvoitteita siitä lukien, kun se liittyi Euroopan unioniin 1.5.2004.

      (1)  EYVL L 375, s. 1.


title: Asia T-225/13: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.3.2017 – T & L Sugars ja Sidul Açúcares v. komissio

text:
               8.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 144/60

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.3.2017 – T & L Sugars ja Sidul Açúcares v. komissio
   (Asia T-225/13) (1)

   (2017/C 144/83)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Seitsemännen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 178, 22.6.2013.


title: Asia T-849/16: Kanne 4.12.2016 – PGNiG Supply & Trading v. komissio

text:
               6.2.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/42

         Kanne 4.12.2016 – PGNiG Supply & Trading v. komissio
   (Asia T-849/16)
   (2017/C 038/56)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: PGNiG Supply & Trading GmbH (München, Saksa) (edustaja: lakimies M. Jeżewski)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan Euroopan komission 28.10.2016 tekemän päätöksen, joka koskee tiettyjen EU-oikeuden vaatimusten soveltamisvaatimuksesta OPAL-kaasuputkeen annetun vapautuksen edellytysten muutoksia

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa 14 kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että perusoikeuksia on loukattu, ja säädöstä, jolla aiempi tiettyjen EU-oikeuden vaatimusten soveltamisvaatimuksesta OPAL-kaasuputkeen annetun, Saksan energiaviranomaisen Bundesnetzagenturin vuonna 2009 tekemällä päätöksellä myönnetyn vapautuksen edellytysten muuttamista koskeva menettely on käynnistetty, on arvioitu väärin.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu siihen, että toimivaltaa päätöksen tekemiseen OPAL-kaasuputkea koskevien poikkeusten, jotka koskivat tiettyjen EU-oikeuden vaatimusten soveltamisvaatimusta, muuttamiseksi ei ole ollut.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu siihen, että direktiivin 2009/73/EY 2 artiklan 17 kohdassa, luettuna yhdessä 36 artiklan 1 kohdan kanssa, asetettua kaasuinfrastruktuuria koskevan vapautuksen soveltamisehtoa on väitetysti tulkittu virheellisesti.

                           —

                           Direktiivin 2009/73/EY 36 artiklan 1 kohdan mukaan vain yhdysputket, nesteytetyn maakaasun käsittelylaitokset ja varastot voidaan vapauttaa säännösten soveltamisesta. ”Yhdysputki” on kuitenkin siirtoputki, joka ylittää jäsenvaltioiden välisen rajan tai kulkee sen poikki ja jonka ainoana tarkoituksena on yhdistää näiden jäsenvaltioiden kansalliset siirtoverkot toisiinsa.

                           —

                           OPAL-kaasuputki ei ole ”yhdysputki”, koska se yhdistyy Gazelle-putkeen, joka kulkee Tšekin alueen halki, ja se on siis kaasun siirtoputki, joka kuljettaa OPALista kerättyä kaasua takaisin Saksaan.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu siihen, että direktiivin 2009/73/EY 2 artiklan 33 kohdassa, luettuna yhdessä 36 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa, asetettua kaasuinfrastruktuuria koskevan vapautuksen soveltamisehtoa on väitetysti tulkittu virheellisesti.

                           —

                           Edellytys suuren uuden kaasuinfrastruktuurin vapauttamiselle säännösten soveltamisesta on se, että mainittuun infrastruktuuri-investointiin liittyvä riskitaso on sellainen, ettei investointia toteutettaisi, ellei säädöksistä vapautettaisi.

                           —

                           OPAL-kaasuputken rakentamisinvestointi toteutettiin ja saatettiin päätökseen lopulta 13.7.2011, joten ei voida sanoa, että tällaista riskiä enää olisi.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu siihen, että direktiivin 2009/73/EY 36 artiklan 1 kohdan a ja e alakohtaan sisältyvän kaasuinfrastruktuuria koskevan vapautuksen soveltamisehtoa on tulkittu virheellisesti ja sen vuoksi todettu, ettei OPAL-kaasuputken osalta säädetyn vapautuksen muuttaminen vaikuta haitallisesti kilpailuun kaasumarkkinoilla.

               6)

               Kuudes kanneperuste, joka perustuu siihen, että direktiivin 2009/73/EY 36 artiklan 1 kohdan a alakohtaan sisältyvän kaasuinfrastruktuuria koskevan vapautuksen soveltamisehtoa on tulkittu virheellisesti ja sen vuoksi todettu, että OPAL-kaasuputken osalta säädetyn vapautuksen muuttaminen parantaa kaasun tarjonnan varmuutta sisämarkkinoilla.

               7)

               Seitsemäs kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei Bundesnetzagentur ole ottanut huomioon SEUT 102 artiklan säännöksiä päättäessään direktiivin 2009/73/EY 36 artiklassa säädetystä vapautuksesta.

               8)

               Kahdeksas kanneperuste, jonka mukaan oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteita on loukattu.

               9)

               Yhdeksäs kanneperuste, jonka mukaan suhteellisuusperiaatetta on loukattu.

               10)

               Kymmenes kanneperuste, jonka mukaan sellaista infrastruktuuria suositaan, johon vapautusta sovelletaan, mikä on EU-oikeuden vastaista.

               11)

               Yhdestoista ja kahdestoista kanneperuste, joista ensimmäisen mukaan Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä Ukrainan välisen assosiaatiosopimuksen 274 artiklaa on rikottu ja toisen mukaan mainitun sopimuksen 254 artiklaa on rikottu.

               12)

               Kolmastoista kanneperuste, jonka mukaan SEUT 7 artiklaa on rikottu, koska on tehty päätös, joka on muiden Euroopan unionin poliitikkojen vastainen.

               13)

               Neljästoista kanneperuste, joka perustuu SEUT 277 artiklaan ja jonka mukaan direktiivin 2009/73/EY 2 artiklan 33 kohta, luettuna yhdessä 36 artiklan 1 kohdan kanssa, on mitätön, koska on mielivaltaisesti otettu käyttöön syrjivä erottelu säädetyn vapautuksen välisen infrastruktuurin ja muun infrastruktuurin, johon mainittua vapautusta ei voida soveltaa, välillä.


title: Asia C-242/05: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (neljäs jaosto) 27.6.2006 (Gerechtshof te 's-Hertogenboschin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — G. M. van de Coevering v. Hoofd van het District Douane Roermond van de rijksbelastingdienst (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Henkilöauton vuokraaminen muusta jäsenvaltiosta kuin asuinvaltiosta — Rekisteröimättömien mutta asukkaiden käytössä olevien ajoneuvojen vero — Veron perimistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt)

text:
               16.9.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 224/16

         Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (neljäs jaosto) 27.6.2006 (Gerechtshof te 's-Hertogenboschin (Alankomaat) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — G. M. van de Coevering v. Hoofd van het District Douane Roermond van de rijksbelastingdienst
   (Asia C-242/05) (1)

   (Työjärjestyksen 104 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Henkilöauton vuokraaminen muusta jäsenvaltiosta kuin asuinvaltiosta - Rekisteröimättömien mutta asukkaiden käytössä olevien ajoneuvojen vero - Veron perimistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt)
   (2006/C 224/29)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Gerechtshof te 's-Hertogenbosch
   Asianosaiset

      Kantaja: G. M. van de Coevering

      Vastaaja: Hoofd van het District Douane Roermond van de rijksbelastingdienst
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Gerechtshof te 's Hertogenbosch — EY 49–44 artiklan tulkinta — Kansallinen sääntely, jossa säädetään veron kantamisesta siellä rekisteröidyistä ajoneuvoista sekä siellä rekisteröimättömistä ajoneuvoista, jotka on asetettu tässä valtiossa asuvien henkilöiden käyttöön — Kyseisessä valtiossa asuvan henkilön toisesta valtiosta vuokraama ajoneuvo — Veron kantaminen kokonaisuudessaan ottamatta huomion vuokrauksen kestoa tai sitä, miten kauan ajoneuvoa käytetään valtion alueella
   Määräysosa
   EY 49–EY 55 artiklan kanssa ristiriidassa on sellainen pääasiassa kyseessä olevan lainsäädännön kaltainen jäsenvaltion kansallinen lainsäädäntö, jossa velvoitetaan tässä jäsenvaltiossa asuva luonnollinen henkilö, joka vuokraa toisessa jäsenvaltiossa rekisteröidyn ajoneuvon, tämän ajoneuvon ensin mainitun jäsenvaltion tieliikenteessä tapahtuneen käyttöönoton yhteydessä maksamaan rekisteröintivero kokonaisuudessaan ottamatta huomioon mainitussa tieliikenteessä tapahtuneen käytön kestoa, kun kyseisellä henkilöllä ei ole mitään oikeutta vapautukseen eikä veron palautukseen silloin, kun ajoneuvoa ei ole pääasiallisesti tarkoitettu käytettäväksi ensin mainitussa jäsenvaltiossa eikä sitä tosiasiassa käytetä vakinaisesti pääasiassa siellä.

      (1)  EUVL C 205, 20.8.2005.


title: Asia C-69/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel București (Romania) on esittänyt 8.2.2017 – Gamesa Wind România SRL v. Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor ja Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

text:
               8.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 144/27

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel București (Romania) on esittänyt 8.2.2017 – Gamesa Wind România SRL v. Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor ja Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili
   (Asia C-69/17)
   (2017/C 144/35)
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel București (Romania)

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Gamesa Wind România SRL

      Vastapuolet: Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor ja Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko arvonlisäverodirektiivi eli yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (1) (erityisesti sen 213, 214 ja 273 artikla) pääasian kaltaisissa olosuhteissa esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle tai verotuskäytännölle, jonka mukaan verovelvollisella ei ole oikeutta arvonlisäveron vähentämiseen useissa arvonlisäveroilmoituksissa, jotka on tehty sen jälkeen, kun verovelvollisen arvonlisäverotunniste oli saatettu uudelleen voimaan, sillä perusteella, että kyseinen arvonlisävero koskee hankintoja, jotka on tehty ajanjaksolla, jolloin verovelvollisen arvonlisäverotunniste ei ollut voimassa?

               2)

               Onko arvonlisäverodirektiivi eli yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (erityisesti sen 213, 214 ja 273 artikla) pääasian kaltaisissa olosuhteissa esteenä sellaiselle kansalliselle lainsäädännölle tai verotuskäytännölle, jonka mukaan verovelvollisella ei ole oikeutta arvonlisäveron vähentämiseen useissa arvonlisäveroilmoituksissa, jotka on tehty sen jälkeen, kun verovelvollisen arvonlisäverotunniste oli saatettu uudelleen voimaan, sillä perusteella, että vaikka kyseinen arvonlisävero koskee laskuja, jotka on tehty sen jälkeen, kun verovelvollisen arvonlisäverotunniste oli saatettu uudelleen voimaan, se koskee kuitenkin hankintoja, jotka on tehty ajanjaksolla, jolloin kyseinen arvonlisäverotunniste ei ollut voimassa?

      (1)  EUVL 2006, L 347, s. 1.


title: Asia C-484/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 10.11.2008 — Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Madrid v. Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc)

text:
               24.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 19/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal Supremo (Espanja) on esittänyt 10.11.2008 — Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Madrid v. Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc)
   (Asia C-484/08)
   (2009/C 19/28)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tribunal Supremo
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Caja de Ahorros y Monte de Piedad de Madrid

      Vastaaja: Asociación de Usuarios de Servicios Bancarios (Ausbanc)
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun direktiivin 93/13/ETY (1) 8 artikla ymmärrettävä siten, että jäsenvaltio voi säätää kuluttajien hyväksi lainsäädännössään sellaisten sopimusehtojen kohtuuttomuuden arvioinnista, jotka on direktiivin 4 artiklan 2 kohdassa jätetty tämän arvioinnin ulkopuolelle?

               2)

               Onko 5.4.1993 annetun direktiivin 93/13/ETY 4 artiklan 2 kohta direktiivin 8 artiklan kannalta tarkasteltuna tämän johdosta esteenä sille, että jäsenvaltio säätää lainsäädännössään kuluttajien hyväksi sellaisten sopimusehtojen kohtuuttomuuden arvioinnista, jotka koskevat ”sopimuksen pääkohteen määrittelyä” tai ”hinnan tai korvauksen riittävyyttä ja vastineena toimitettavia palveluja ja tavaroita”, vaikka ehdot on laadittu selkeästi ja ymmärrettävästi?

               3)

               Onko edellä mainitun direktiivin 8 artiklan ja 4 artiklan 2 kohdan tulkinta, joka sallii jäsenvaltion säätävän kuluttajien kanssa tehtyjen sopimusten sellaisten ehtojen, jotka on laadittu selkeästi ja ymmärrettävästi ja joissa määritellään sopimuksen pääkohde tai hinnan tai korvauksen riittävyys ja vastineena toimitettavat palvelut ja tavarat, kohtuuttomuuden arvioinnista, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 2 artiklan, 3 artiklan 1 kohdan g alakohdan ja 4 artiklan 1 kohdan mukainen?

      (1)  EYVL L 95, s. 29.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (täysistunto) 22 päivänä kesäkuuta 2004 asiassa C-42/01, Portugalin tasavalta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Yrityskeskittymien valvonta yhteisössä – Neuvoston asetuksen N:o 4064/89 21 artiklan 3 kohta – Jäsenvaltioiden toimesta tapahtuva oikeutettujen etujen suojaaminen – Komission toimivalta)

text:
               7.8.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 201/1

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO

   (täysistunto)
   22 päivänä kesäkuuta 2004
   asiassa C-42/01, Portugalin tasavalta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Yrityskeskittymien valvonta yhteisössä - Neuvoston asetuksen N:o 4064/89 21 artiklan 3 kohta - Jäsenvaltioiden toimesta tapahtuva oikeutettujen etujen suojaaminen - Komission toimivalta)
   (2004/C 201/01)
   Oikeudenkäyntikieli: portugali
   Asiassa C-42/01, Portugalin tasavalta (asiamiehinään L. I. Fernandes ja L. Duarte, avustajanaan Marques Mendes), vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään P. Oliver ja M. França), jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta kumoamaan yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 21 artiklan mukaisesta menettelystä 22 päivänä marraskuuta 2000 tehdyn komission päätöksen K(2000) 3543 lopullinen-PT (asia COMP/M.2054 — Secil/Holderbank/Cimpor), yhteisöjen tuomioistuin (täysistunto), toimien kokoonpanossa: presidentti V. Skouris, jaostojen puheenjohtajat P. Jann, C. W. A. Timmermans, A. Rosas, C. Gulmann, J.-P. Puissochet ja J. N. Cunha Rodrigues sekä tuomarit A. La Pergola, R. Schintgen, N. Colneric ja S. von Bahr (esittelevä tuomari), julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja: johtava hallintovirkamies M. Múgica Arzamendi, on antanut 22.6.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Portugalin tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EYVL C 108, 7.4.2001.


title: Asia C-505/08: Kanne 19.11.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta

text:
               24.1.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 19/19

         Kanne 19.11.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-505/08)
   (2009/C 19/33)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: H. Støvlbæk ja M. Adam)

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut ammattipätevyyden tunnustamisesta 7.9.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 2005/36/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ei ole ilmoittanut niitä komissiolle.

               —

               Saksan liittotasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Määräaika direktiivin täytäntöönpanolle päättyi 20.10.2007.

      (1)  EUVL L 255, s. 22.


title: Asia C-249/08: Kanne 10.6.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta

text:
               15.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 209/30

         Kanne 10.6.2008 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Italian tasavalta
   (Asia C-249/08)
   (2008/C 209/45)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: K. Banks ja C. Cattabridga)

      Vastaaja: Italian tasavalta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Italian tasavalta ei ole noudattanut tietyistä kalastustoiminnan valvontatoimenpiteistä 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2241/87 (1) 1 artiklan 1 kohdan eikä yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12.10.1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93 (2) 2 artiklan 1 kohdan sekä 31 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska

                           —

                           se ei ole toteuttanut asianmukaisia toimenpiteitä kalastuksen valvomiseksi ja tarkastamiseksi alueellaan ja sen suvereenisuuden tai tuomiovallan piiriin kuuluvilla merialueilla erityisesti siltä osin kuin kysymys on ajoverkkojen aluksella säilyttämisestä ja käytöstä, ja koska

                           —

                           se ei ole riittävällä tavalla täyttänyt velvollisuuttaan varmistaa, että niihin, jotka rikkovat ajoverkkojen aluksella säilyttämistä ja käyttöä koskevaa yhteisön lainsäädäntöä, kohdistetaan asianmukaisia toimenpiteitä erityisesti siten, että näille henkilöille määrätään rangaistusseuraamuksia, joilla on ehkäisevä vaikutus

               —

               Italian tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Siitä lähtien kun yli 2,5 km pituisten ajoverkkojen aluksella säilyttämistä ja käyttöä koskeva kielto tuli voimaan 1992, ja vuodesta 2001 lukien, jolloin kaiken pituisten ajoverkkojen käyttö kiellettiin, Italian kalastuslaivasto on järjestelmällisesti ja erittäin laajasti rikkonut kieltoa.

               2.

               Komission mukaan tilanteen laajuus ja vakavuus johtuu suoraan siitä, että tämän kiellon noudattamista valvova Italian järjestelmä on tehoton ja siitä, että Italian lainsäädännössä kiellon rikkomisesta määrätyt rangaistusseuraamukset ovat riittämättömiä.

               3.

               Komissio huomauttaa tässä yhteydessä, että ajoverkkojen käyttöä valvovat useat keskenään kilpailevat järjestöt, joiden muut tehtävät saavat tähän valvontaan nähden etusijan. Valvontaa ei myöskään ole asianmukaisesti koordinoitu. Henkilöstöresurssien, ajan ja tarpeellisten keinojen puute estävät tehokkaan valvonnan toteuttamisen.

               4.

               Ajoverkkojen käytön valvonnan osalta puuttuvat myös riittävä strateginen ohjelmointi ja suunnittelu. Komissio huomauttaa, että valvonta tulisi ohjelmoida huolellisesti erityisten riskitekijöiden perusteella, ja se tulisi toteuttaa kattavan, integroidun ja rationaalisen strategian avulla. Tiettyihin vuoden ajanjaksoihin, tiettyihin alueisiin ja valvontapisteisiin tulisi lisäksi keskittyä enemmän. Tällä hetkellä Italian viranomaiset eivät ole toteuttaneet mitään näistä.

               5.

               Ajoverkkojen käytön valvonnasta vastaavat viranomaiset eivät saa käyttöönsä tietoja asetuksen N:o 2847/93 3 artiklan mukaisen satelliittipaikantamisjärjestelmän avulla kerättyjä tietoja kalastusalusten sijainnista. Komission tekemän tutkimuksen perusteella on ilmeistä, että on edelleen suuri määrä kalastusaluksia, joita ei ole varustettu satelliittipaikantamisjärjestelmän asianmukaisen toiminnan edellyttämillä satelliittiseurantalaitteilla. Siltä osin kuin kysymys on tietojen keräämisestä, asetuksessa N:o 2847/93 edellytettyjä aluspäiväkirjojen sekä purkamis- ja myynti-ilmoitusten saattamista tietokoneille ja, a fortiori, näiden tietojen ristiinanalysointia satelliittipaikantamisjärjestelmän avulla kerättyjen tietojen kanssa ei vielä ole läheskään kokonaan toteutettu.

               6.

               Italian viranomaisten suorittama ajoverkkojen käytön valvonta on täysin epätyydyttävää, eikä tapa, jolla kyseiset viranomaiset yrittävät estää ajoverkkojen aluksella säilyttämistä sekä näiden verkkojen käyttöä, ole yhtään tehokkaampi.

               7.

               Komissio huomauttaa tässä yhteydessä ensiksikin, että vastoin asetuksen N:o 3094/86 (3) 9 a artiklaa ja niitä säännöksiä, joilla kyseistä säännöstä on myöhemmin muutettu ja laajennettu, rangaistusseuraamuksia koskevassa Italian voimassaolevassa lainsäädännössä kielletään pääasiallisesti ainoastaan ajoverkkojen käyttö tai käytön yritys, mutta ei pelkästään niiden aluksella säilyttämistä.

               8.

               Toiseksi kun ajoverkkojen käyttökiellon rikkominen tosiasiassa todetaan, paikalliset valvontaviranomaiset eivät tee siitä säännöllisesti ilmoitusta toimivaltaisille viranomaisille etupäässä sosiaalisten paineiden vuoksi, eikä rikkomisia tämän vuoksi tutkita eikä niistä rangaista. Määrättyjen seuraamusten lukumäärä on itse asiassa mitätön.

               9.

               Komissio katsoo näin ollen, että se on näyttänyt selvästi toteen, että Italiassa voimassaoleva valvonta- ja seuraamusjärjestelmä sen varmistamiseksi, että ajoverkkoja koskevia yhteisön oikeuden säännöksiä noudatetaan, on täysin riittämätön jäsenvaltioille asetuksen N:o 2241/87 1 artiklan 1 kohdassa ja asetuksen N:o 2847/93 2 artiklan 1 kohdassa ja 31 artiklan 1 ja 2 kohdassa asetettujen velvoitteiden täyttämiseksi.

      (1)  EYVL L 207, s. 1

      (2)  EYVL L 261, s. 1

      (3)  Tietyistä kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 7.10.19896 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3094/86 (EYVL L 288, s. 1)


               25.8.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 199/1

         (2007/C 199/01)
   Tuomioistuimen viimeisin julkaisu Euroopan unionin virallinen lehti

         EUVL C 183, 4.8.2007

   Luettelo aiemmista julkaisuista

      EUVL C 170, 21.7.2007

      EUVL C 155, 7.7.2007

      EUVL C 140, 23.6.2007

      EUVL C 129, 9.6.2007

      EUVL C 117, 26.5.2007

      EUVL C 96, 28.4.2007

   Nämä tekstit ovat saatavilla:

               EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


title: Asia C-486/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesgericht Innsbruck (Itävalta) on esittänyt 12.10.2008 — Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols v. Land Tirol

text:
               21.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/26

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Landesgericht Innsbruck (Itävalta) on esittänyt 12.10.2008 — Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols v. Land Tirol
   (Asia C-486/08)
   (2009/C 44/44)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Landesgericht Innsbruck
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Zentralbetriebsrat der Landeskrankenhäuser Tirols

      Vastaaja: Land Tirol
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko 6.1.1997 tehdyn osa-aikatyötä koskevan puitesopimuksen, joka on hyväksytty osa-aikatyötä koskevalla 15.12.1997 annetulla direktiivillä 97/81/EY (1), 4 lausekkeen 1 kohdan kanssa yhteensopivana pidettävä sitä, että työntekijää, joka on yksityisoikeudellisessa palvelussuhteessa julkisyhteisöön tai julkiseen yhtiöön ja joka työskentelee alle 12 tuntia viikossa (eli alle 30 prosenttia tavallisesta työajasta), kohdellaan epäedullisemmin kuin kokoaikaista työntekijää niiltä osin kuin on kyse palkkauksesta, palkkaluokan määrittämisestä, aikaisempien työskentelyjaksojen huomioon ottamisesta, lomaoikeudesta, erityisistä korvauksista, ylityölisistä jne.?

               2)

               Onko mainitun puitesopimuksen 4 lausekkeen 2 kohdassa määrättyä pro rata temporis -periaatetta tulkittava siten, että sen kanssa ristiriidassa on L-VGB:n 55 §:n 5 momentin kaltainen kansallinen säännös, jonka mukaan tilanteessa, jossa henkilön työaika muuttuu, hänen vielä pitämättömien lomiensa määrää mukautetaan suhteessa uuteen työaikaan, mikä johtaa siihen, että sellainen henkilö, jonka työaikaa lyhennetään kokoaikaisesta osa-aikaiseksi, menettää osan lomaoikeudesta, jonka hän on ansainnut kokoaikaisena työntekijänä, tai siihen, että hän voi osa-aikaisena työntekijänä pitää kyseisen loman pienemmällä lomakorvauksella?

               3)

               Onko L-VGB:n 1 §:n 2 momentin m kohdan kaltainen kansallinen säännös, jonka mukaan työntekijöitä, jotka on otettu palvelukseen enintään kuudeksi kuukaudeksi tai tiettyä hanketta varten, kohdellaan epäedullisemmin kuin muuten vastaavanlaisia pysyvässä työsuhteessa olevia työntekijöitä niiltä osin kuin on kyse palkkauksesta, palkkaluokan määrittämisestä, aikaisempien työskentelyjaksojen huomioon ottamisesta, lomaoikeudesta, erityisistä korvauksista, ylityölisistä jne., ristiriidassa Euroopan työnantaja- ja työntekijäjärjestöjen 28.6.1999 tekemän määräaikaista työtä koskevan puitesopimuksen, joka on hyväksytty määräaikaista työtä koskevalla, 28.6.1999 annetulla direktiivillä 1999/70/EY (2), 4 lausekkeen kanssa?

               4)

               Onko kyse tasa-arvoista kohtelua koskevan, 5.7.2006 annetun direktiivin 2006/54/EY (3) 14 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetusta sukupuoleen perustuvasta syrjinnästä silloin, kun työsopimussuhteessa olevat julkishallinnon työntekijät, jotka pitävät vanhempainlomaa lakisääteiset kaksi vuotta, menettävät lakisääteisen oikeuden lomaan lapsen syntymää edeltäneeltä vuodelta, koska lomaoikeus on vanhempainloman päättyessä jo vanhentunut, ja kun kyseiset työntekijät ovat suurimmaksi osaksi (97 prosenttia) naisia?

      (1)  EYVL L 14, s. 9.

      (2)  EYVL L 175, s. 43.

      (3)  EUVL L 204, s. 23.


title: Asia T-73/17: Kanne 3.2.2017 – RS v. komissio

text:
               10.4.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/41

         Kanne 3.2.2017 – RS v. komissio
   (Asia T-73/17)
   (2017/C 112/57)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: RS (edustajat: asianajajat S. Orlandi ja T. Martin)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta
   ratkaisemaan asian siten, että

               —

               kilpailun valintalautakunnan 11.4.2016 tekemä päätös, joka koskee kantajan sisäiseen kilpailuun COM/02/AST/16 toimittaman hakemuksen hylkäämistä, kumotaan

               —

               Euroopan komissio velvoitetaan suorittamaan kantajalle 5 000 euroa korvauksena tämän kärsimistä aineettomista vahingoista

               —

               Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen kanneperusteeseen, joka perustuu henkilöstösääntöjen 27 artiklan ensimmäisen kohdan rikkomiseen.
   Kantaja esittää riidanalaista sisäisen kilpailun ilmoitusta koskevan lainvastaisuusväitteen, jonka mukaan sisäisen kilpailun ilmoituksessa asetetaan hyväksymisedellytys, jonka seurauksena kilpailuun osallistuminen on evätty väliaikaisilta toimihenkilöiltä, jotka eivät ole olleet tehtävissään toimivan työntekijän hallinnollisessa asemassa, asepalveluksen suorittamista varten myönnetyllä virkavapaalla, vanhempain- tai perhevapaalla tai tilapäisesti siirrettyinä hakuajan päättymistä edeltävien viimeisten 12 kuukauden aikana.


title: Asia C-510/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Østre Landsret (Tanska) on esittänyt 25.10.2010 — DR ja TV2 Danmark A/S v. NCB

text:
               18.12.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 346/36

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Østre Landsret (Tanska) on esittänyt 25.10.2010 — DR ja TV2 Danmark A/S v. NCB
   (Asia C-510/10)
   ()
   2010/C 346/63
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Østre Landsret

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: DR ja TV2 Danmark A/S

      Vastaaja: NCB

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko direktiivin 2001/29/EY (1) 5 artiklan 2 kohdan d alakohdan ilmaisua ”omin välinein” ja direktiivin 41 perustelukappaleen ilmaisua yleisradiotoiminnan harjoittajan ”puolesta ja sen vastuulla” tulkittava kansallisen oikeuden vai unionin oikeuden mukaisesti?

               2)

               Onko katsottava, että direktiivin 2001/29/EY 5 artiklan 2 kohdan d alakohdan sanamuoto on — esimerkiksi tanskan-, englannin- ja ranskankielisestä versiosta ilmenevällä tavalla — yleisradiotoiminnan harjoittajan ”puolesta ja sen vastuulla” vai onko katsottava, että säännöksen sanamuoto on — esimerkiksi saksankielisestä versiosta ilmenevällä tavalla — yleisradiotoiminnan harjoittajan ”puolesta tai sen vastuulla”?

               3)

               Jos katsotaan, että ensimmäisessä kysymyksessä mainittua ilmausta on tulkittava unionin oikeuden mukaisesti: mitä edellytyksiä kansallisen tuomioistuimen on otettava huomioon, kun se arvioi konkreettisesti sitä, onko kolmannen osapuolen (jäljempänä tuottaja) tekemä tallenne, joka on tarkoitettu yleisradiotoiminnan harjoittajan lähetystä varten, tehty ”omin välinein” ja yleisradiotoiminnan harjoittajan ”puolesta [ja/tai] sen vastuulla” niin, että kysymys on tallenteesta, joka kuuluu 5 artiklan 2 kohdan d alakohdan poikkeuksen piiriin?
               Kolmannen kysymyksen osalta kansallinen tuomioistuin toivoo erityisesti vastausta seuraaviin kysymyksiin:

                           a)

                           Onko direktiivin 2001/29/EY 5 artiklan 2 kohdan d alakohdasta ilmenevää käsitettä ”omin välinein” tulkittava siten, että tuottajan tekemä tallenne, joka on tarkoitettu yleisradiotoiminnan harjoittajan lähetyksiä varten, kuuluu 5 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaisen poikkeuksen piiriin vain, jos yleisradiotoiminnan harjoittaja vastaa kolmansia osapuolia kohtaan tuottajan tallennukseen liittyvistä toimista ja laiminlyönneistä samalla tavoin kuin jos yleisradiotoiminnan harjoittaja olisi itse tehnyt nämä toimet tai syyllistynyt näihin laiminlyönteihin?

                           b)

                           Onko edellytys siitä, että tallenne on tehty yleisradiotoiminnan harjoittajan ”puolesta [ja/tai] sen vastuulla”, täytetty silloin, kun yleisradiotoiminnan harjoittaja on pyytänyt tuottajaa tekemään tallenteen, jotta yleisradiotoiminnan harjoittaja voi lähettää kyseisen tallenteen, ja kun kyseisellä yleisradiotoiminnan harjoittajalla on oikeus lähettää tallenne?
                           Kansallinen tuomioistuin haluaa selvittää, onko seuraavat seikat otettava huomioon vastattaessa kolmannen kysymyksen b kohtaan tai voidaanko näin tehdä ja jos vastaus on myöntävä, millainen paino näille seikoille on annettava:

                                       i)

                                       Se, onko yleisradiotoiminnan harjoittajalla vai tuottajalla osapuolten välisen sopimuksen perusteella lopullinen ja ratkaiseva taiteellinen/toimituksellinen päätösvalta ohjelman sisällöstä.

                                       ii)

                                       Se, onko yleisradiotoiminnan harjoittaja vastuussa kolmansia osapuolia kohtaan tuottajan tallennukseen liittyvistä velvollisuuksista samalla tavoin kuin jos yleisradiotoiminnan harjoittaja olisi itse tehnyt nämä toimet tai syyllistynyt näihin laiminlyönteihin.

                                       iii)

                                       Se, onko tuottaja yleisradiotoiminnan harjoittajan kanssa tehdyn sopimuksen perusteella velvollinen toimittamaan kyseisen ohjelman yleisradiotoiminnan harjoittajalle tiettyyn hintaan, johon sen on sisällytettävä kaikki tallenteeseen liittyvät kulut.

                                       iv)

                                       Se, onko yleisradiotoiminnan harjoittajalla vai tuottajalla vastuu kyseisestä tallenteesta kolmansia osapuolia kohtaan.

                           c)

                           Onko edellytys siitä, että tallenne on tehty yleisradiotoiminnan harjoittajan ”puolesta [ja/tai] sen vastuulla”, täytetty silloin, kun yleisradiotoiminnan harjoittaja on pyytänyt tuottajaa tekemään tallenteen, jotta yleisradiotoiminnan harjoittaja voi lähettää kyseisen tallenteen, ja kun kyseisellä yleisradiotoiminnan harjoittajalla on oikeus lähettää tämä tallenne, kunhan tuottaja on yleisradiotoiminnan harjoittajan kanssa tallenteesta tehdyn sopimuksen perusteella ottanut taloudellisen ja oikeudellisen vastuun i) kaikista tallenteeseen liittyvistä kuluista ennalta sovitun summan maksamista vastaan, ii) oikeuksien ostamisesta ja iii) ennalta arvaamattomista seikoista — mukaan lukien tallenteen myöhästymisestä tai sopimusvelvoitteiden noudattamatta jättämisestä — kuitenkin niin, ettei yleisradiotoiminnan harjoittaja ole vastuussa kolmansia osapuolia kohtaan tuottajan tallenteeseen liittyvistä velvoitteista samalla tavoin kuin jos yleisradiotoiminnan harjoittaja olisi itse tehnyt nämä toimet tai syyllistynyt näihin laiminlyönteihin?

      (1)  EYVL L 167, s. 10.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 25 päivänä huhtikuuta 2002 asiassa C-183/00 (Juzgado de Primera Instancia e Instrucción N:o 5 de Oviedon esittämä ennakkoratkaisupyyntö), María Victoria González Sánchez vastaan Medicina Asturiana SA (Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Direktiivi 85/374/ETY – Tuotevastuu – Suhde muihin vastuujärjestelmiin)

text:
27.7.2002                  FI                             Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                              C 180/5
2)    Direktiivin 83/189/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna                        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
      direktiivillä 88/182/ETY, 10 artiklaa on tulkittava siten, että
      jos asetuksen nro 92–377 4 §:n 2 momentin kaltaisen
      kansallisen säännöksen on katsottava sisältävän merkitsemistä                                      (viides jaosto)
      tai selostetta koskevan velvoitteen, tätä säännöstä ei ole
      vapautettu direktiivin 83/189/ETY 8 artiklassa asetetusta
      tiedoksiantovelvollisuudesta.                                                             25 päivänä huhtikuuta 2002
3)    Yksityinen voi vedota siihen, että tämän direktiivin 8 artiklan         asiassa C-183/00 (Juzgado de Primera Instancia e Instruc-
      mukainen ilmoitus asetuksen nro 92–377 4 §:n 2 momentin                 ción N:o 5 de Oviedon esittämä ennakkoratkaisupyyntö),
      kaltaisesta kansallisesta säännöksestä on laiminlyöty, silloin          Marı́a Victoria González Sánchez vastaan Medicina Astu-
      kun viimeksi mainittua säännöstä on tulkittava siten, että                                           riana SA (1)
      se sisältää merkitsemistä tai selostetta koskevan velvoitteen.
      Kansallisen tuomioistuimen on siis kieltäydyttävä soveltamasta
      tätä säännöstä, kun pidetään mielessä, että kysymys siitä,              (Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen – Direktiivi
      mitä päätelmiä siitä, että mainittua kansallista säännöstä ei           85/374/ETY – Tuotevastuu – Suhde muihin vastuujärjestel-
      sovelleta, on tehtävä sovellettavassa kansallisessa oikeudessa                                           miin)
      säädetyn seuraamuksen laajuudesta, kuten asianosaisten välisen
      sopimuksen pätemättömyys tai soveltamatta jättäminen, on
      kansallisen oikeuden alaan kuuluva kysymys. Tämä päätelmä                                         (2002/C 180/08)
      edellyttää kuitenkin, että sovellettavat kansallisen oikeuden
      säännöt eivät ole epäedullisempia kuin ne, jotka koskevat
      samankaltaisia jäsenvaltion sisäiseen oikeuteen perustuvia vaa-                             (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
      timuksia, eikä niillä saa tehdä yhteisön oikeusjärjestyksessä
      tunnustettujen oikeuksien käyttämistä käytännössä mahdotto-
      maksi.                                                                  (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
4)    Tilanteessa, jossa direktiiviä 83/189/ETY ei sovelleta asetuksen
      nro 92–377 säännöksiin, kyseisen jäsenvaltion on jätteistä
      15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun direktiivin 75/442/
      ETY 3 artiklan 2 kohdan nojalla ilmoitettava komissiolle
      tällaisia kansallisia säännöksiä koskevat ehdotukset.                   Asiassa C-183/00, jonka Juzgado de Primera Instancia e
                                                                              Instrucción N:o 5 de Oviedo (Espanja) on saattanut EY
                                                                              234 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi
5)    Direktiivin 75/442/ETY 3 artiklan 2 kohtaa on tulkittava                saadakseen tässä tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa
      siten, että sillä ei anneta yksityisille oikeutta, johon he voisivat    Marı́a Victoria González Sánchez ja Medicina Asturiana SA
      vedota kansallisissa tuomioistuimissa tämän säännöksen alaan            ennakkoratkaisun tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden la-
      kuuluvan kansallisen säännöstön kumoamiseksi tai soveltamat-            kien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä
      ta jättämiseksi sillä perusteella, että tämä säännöstö on annettu       25 päivänä heinäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin
      ilman, että siitä olisi ennakolta ilmoitettu komissiolle.               85/374/ETY (EYVL L 210, s. 29) 13 artiklan tulkinnasta,
                                                                              yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpa-
                                                                              nossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann (esittelevä tuomari) sekä
6)    Asetuksen nro 92–377 4 §:n 2 momentin kaltaista kansallista             tuomarit S. von Bahr ja C. W. A. Timmermans, julkisasiamies:
      säännöstä voidaan pitää myyntijärjestelynä tilanteessa, jossa
                                                                              L. A. Geelhoed, kirjaaja: apulaiskirjaaja H. von Holstein,
      kansallinen tuomioistuin tulkitsee sen niin, että se ei sisällä         on antanut 25.4.2002 tuomion, jonka tuomiolauselma on
      merkitsemistä tai selostetta koskevaa velvoitetta, vaan siinä           seuraava:
      asetetaan vain yleinen velvoite yksilöidä pakkaukset, joista
      huolehtimisen yksityinen yritys ottaa tehtäväkseen. Kansallisen
      tuomioistuimen on tutkittava, täyttyvätkö yhteisöjen tuomiois-
                                                                              Tuotevastuuta koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallin-
      tuimen oikeuskäytännön mukaiset edellytykset, joiden nojalla
                                                                              nollisten määräysten lähentämisestä 25 päivänä heinäkuuta 1985
      voidaan katsoa, että tällainen velvoite ei kuulu perustamissopi-
                                                                              annetun neuvoston direktiivin 85/374/ETY 13 artiklaa on tulkittava
      muksen 30 artiklan (josta on muutettuna tullut EY 28 artikla)
                                                                              siten, että jäsenvaltion lainsäädännössä annettua oikeutta saada
      soveltamisalaan, eli että kyseistä säännöstä sovelletaan kaikkiin
                                                                              korvausta turvallisuudeltaan puutteellisen tuotteen aiheuttamasta
      kyseisen jäsenvaltion alueella toimiviin toimijoihin ja että
                                                                              vahingosta sellaisen yleisen vastuujärjestelmän nojalla, jolla on sama
      sillä on oikeudellisesti ja tosiasiallisesti sama vaikutus sekä
                                                                              perusta kuin direktiivillä käyttöön otetulla järjestelmällä, voidaan
      kotimaisten tuotteiden että muista jäsenvaltioista maahan
                                                                              rajoittaa, kun jäsenvaltio saattaa direktiivin osaksi kansallista
      tuotujen tuotteiden markkinointiin.
                                                                              oikeusjärjestystään.
(1) EYVL C 176, 24.6.2000.                                                    (1) EYVL C 192, 8.7.2000.


title: Asia T-804/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 21.7.2016 – Ogrodnik v. EUIPO – Aviário Tropical (Tropical) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-kuviomerkki Tropical — Aikaisempi kansallinen sanamerkki TROPICAL — Suhteellinen hylkäysperuste — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 53 artiklan 1 kohdan a alakohta — Kantajan oikeuksien laajentaminen kansallisen oikeuden nojalla — Tavaramerkkien rinnakkainen esiintyminen — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artikla)

text:
               5.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/23

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 21.7.2016 – Ogrodnik v. EUIPO – Aviário Tropical (Tropical)
   (Asia T-804/14) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - EU-kuviomerkki Tropical - Aikaisempi kansallinen sanamerkki TROPICAL - Suhteellinen hylkäysperuste - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 53 artiklan 1 kohdan a alakohta - Kantajan oikeuksien laajentaminen kansallisen oikeuden nojalla - Tavaramerkkien rinnakkainen esiintyminen - Perusteluvelvollisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 75 artikla))
   (2016/C 326/42)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Tadeusz Ogrodnik (Chorzów, Puola) (edustajat: asianajajat A. von Mühlendahl ja H. Hartwig)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: J. Garrido Otaola)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Aviário Tropical SA (Loures, Portugali)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 22.9.2014 tekemästä päätöksestä (asia R 1948/2013-4), joka koskee Aviário Tropicalin ja Tadeusz Ogrodnikin välistä mitättömyysmenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 22.9.2014 tekemä päätös (asia R 1948/2013-4) kumotaan.

               2)

               EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Tadeusz Ogrodnikin oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 65, 23.2.2015.