title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 21 päivänä kesäkuuta 2001 asiassa C-206/99 (Tribunal Tributário de Primeira Instância do Porton esittämä ennakkoratkaisupyyntö), SONAE – Tecnologia de Informação SA vastaan Direcção-Geral dos Registos e Notariado (Pääoman hankinta – Direktiivi 69/335/ETY – Korvauksenluonteiset maksut – Kaupparekisterimaksu)

text:
28.7.2001                FI                             Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 212/7
     on oltava Dublinin kaupungin kultaseppäyhdistyksen                      3)     Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta
     nimittämän virallisen pitoisuudenmäärittäjän (Assay Mas-                       vasta omista oikeudenkäyntikuluistaan.
     ter) virallinen tarkastusleima, ja
                                                                             (1) EYVL C 86, 27.3.1999.
–    suhtautunut eri tavoin Irlannissa valmistettujen tuotteiden
     virallisiin tarkastusleimoihin ja muista jäsenvaltioista tuo-
     tujen tuotteiden vastaaviin leimoihin,
yhteisöjen tuomioistuin (viides jaosto), toimien kokoonpa-
nossa: jaoston puheenjohtaja A. La Pergola sekä tuomarit                              YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
M. Wathelet, D. A. O. Edward, P. Jann (esittelevä tuomari) ja
C. W. A. Timmermans, julkisasiamies: L. A. Geelhoed, kirjaaja:                                          (toinen jaosto)
yksikön päällikkö D. Louterman-Hubeau, on antanut
21.6.2001 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:                                             21 päivänä kesäkuuta 2001
                                                                             asiassa C-206/99 (Tribunal Tributário de Primeira Instân-
                                                                             cia do Porton esittämä ennakkoratkaisupyyntö), SONAE
1)   Irlanti ei ole noudattanut EY:n perustamissopimuksen 30 artik-          – Tecnologia de Informação SA vastaan Direcção-Geral
     lan (josta on muutettuna tullut EY 28 artikla) mukaisia                                    dos Registos e Notariado (1)
     velvoitteitaan, kun se on
                                                                             (Pääoman hankinta – Direktiivi 69/335/ETY – Korvauksen-
                                                                                luonteiset maksut – Kaupparekisterimaksu)
     –     kieltänyt muissa jäsenvaltioissa laillisesti valmistettujen ja
           markkinoille saatettujen ja alkuperämaansa pitoisuusku-
           vauksen ja -merkinnän mukaisten mutta Irlannin pitoi-                                       (2001/C 212/11)
           suussäännöksiä vastaamattomien jalometalleista (kullas-
           ta, hopeasta tai platinasta) valmistettujen tuotteiden
           myynnin Irlannissa, tai vaatinut, että tällaisissa maahan-                           (Oikeudenkäyntikieli: portugali)
           tuoduissa tuotteissa olevat tarkastusleimat on korvattava
           vastaavilla Irlannin alempaa virallista pitoisuutta osoitta-
           villa leimoilla,                                                  (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
     –     edellyttänyt, että toisesta jäsenvaltiosta tuoduissa, Irlan-      Asiassa C-206/99, jonka Tribunal Tributário de Primeira
           nissa myytävissä jalometallituotteissa on oltava nimilei-         Instância do Porto (Portugali) on saattanut EY:n perustamisso-
           ma, joka ilmaisee niiden valmistajan, käsityöläisen tai           pimuksen 177 artiklan (josta on tullut EY 234 artikla) nojalla
           myyjän ja joka on sen Dublinin kaupungin kultaseppäyh-            yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä kan-
           distyksen rekisteröimä, joka nimittää virallisen pitoisuu-        sallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa SONAE –
           denmäärittäjän (Assay Master) varustamaan kyseiset                Tecnologia de Informação SA vastaan Direcção-Geral dos
           tuotteet virallisella tarkastusleimalla, vaikka näissä tuot-      Registos e Notariado ennakkoratkaisun pääoman hankinnasta
           teissa jo on alkuperäjäsenvaltion lainsäädännön mukai-            kannettavista välillisistä veroista 17 päivänä heinäkuuta 1969
           nen nimileima,                                                    annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY (EYVL L 249, s. 25)
                                                                             tulkinnasta, sellaisena kuin kyseinen direktiivi on muutettuna
                                                                             neuvoston 10.6.1985 antamalla direktiivillä 85/303/ETY
                                                                             (EYVL L 156, s. 23), yhteisöjen tuomioistuin (toinen jaosto),
     –     edellyttänyt, että toisesta jäsenvaltiosta tuoduissa, Irlan-      toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja V. Skouris
           nissa myytävissä jalometallituotteissa, jotka on tuossa           sekä tuomarit R. Schintgen (esittelevä tuomari) ja N. Colneric,
           toisessa jäsenvaltiossa varustettu riippumattoman elimen          julkisasiamies: D. Ruı́z-Jarabo Colomer, kirjaaja: R. Grass,
           tarkastusleimalla, jossa on kuluttajien tarvitsemat tiedot,       on antanut 21.6.2001 tuomion, jonka tuomiolauselma on
           on oltava Dublinin kaupungin kultaseppäyhdistyksen                seuraava:
           nimittämän virallisen pitoisuudenmäärittäjän (Assay
           Master) virallinen tarkastusleima, ja
                                                                             Pääoman hankinnasta kannettavista välillisistä veroista 17 päivänä
                                                                             heinäkuuta 1969 annetun neuvoston direktiivin 69/335/ETY,
                                                                             sellaisena kuin kyseinen direktiivi on muutettuna neuvoston
     –     suhtautunut eri tavoin Irlannissa valmistettujen jalometal-       10.6.1985 antamalla direktiivillä 85/303/ETY, 12 artiklan
           lituotteiden virallisiin tarkastusleimoihin ja muista jäsen-      1 kohdan e alakohtaa on tulkittava siten, että pääomayhtiön
           valtioista tuotujen jalometallituotteiden vastaaviin lei-         yhtiöpääoman korottamisen merkitsemisestä kaupparekisteriin kan-
           moihin.                                                           netut pääasiassa kyseessä olevan kaltaiset maksut, joiden suuruus
                                                                             kasvaa suorassa ja rajoittamattomassa suhteessa merkityn pääoman
                                                                             nimellisarvoon ja joiden suuruutta ei lasketa suoritetun palvelun
2)   Irlanti velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                    kustannusten perusteella, eivät ole korvauksenluonteisia maksuja.
 ---pagebreak--- C 212/8                  FI                            Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          28.7.2001
Sellaisen enimmäisrajan, jota suurempia nämä maksut eivät voi               1)    Ranskan tasavalta ei ole noudattanut vesi- ja energiahuollon,
olla, olemassaolo ei yksinään merkitse, että nämä maksut olisivat                 liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimus-
korvauksenluonteisia, jos kyseistä rajaa ei ole asetettu siten, että se           ten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta annetun direktiivin
olisi kohtuullinen sen palvelun kustannuksiin nähden, josta maksut                93/38/ETY muuttamisesta 16 päivänä helmikuuta 1998
muodostavat vastikkeen.                                                           annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin
                                                                                98/4/EY mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut
Jäsenvaltio ei myöskään voi kyseisten maksujen korvauksenluontei-                 kaikkia kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja,
suutta poistamatta sisällyttää suoritetun palvelun vastikkeena kannet-            asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä.
tavien maksujen maksutaulukkoon suurten ja pienten yhtiöiden                2)    Ranskan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäynti-
välistä solidaarisuustekijää siten, että se kantaisi pääomayhtiöiltä,             kulut.
joiden yhtiöpääoma on merkittävä, samasta palvelusta korkeamman
maksun kuin sellaisilta pääomayhtiöiltä, joiden pääoma on pienempi,
ilman, että näiden maksujen suuruuden välisellä erolla olisi mitään         (1) EYVL C 28, 27.1.2001.
yhteyttä palvelun kustannuksiin.
(1) EYVL C 226, 7.8.1999.
                                                                                YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                                                                                29 päivänä toukokuuta 2001
        YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                            asiassa C-1/00 SA, Cotecna Inspection SA vastaan Euroo-
                            (neljäs jaosto)                                                     pan yhteisöjen komissio (1)
                    21 päivänä kesäkuuta 2001                               (Lupahakemus turvaamistoimen kohdistamiseksi Euroopan
                                                                                yhteisöjen komission hallussa olevaan omaisuuteen)
asiassa C-439/00, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                        Ranskan tasavalta (1)                                                          (2001/C 212/13)
(Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen – Direktii-
vi 98/4/EY – Direktiivin määräajassa tapahtuvan täytän-                                           (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                      töönpanon laiminlyönti)
                          (2001/C 212/12)                                   (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan yhteisöjen
                                                                                tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                          Asiassa C-1/00 SA, Cotecna Inspection SA, kotipaikka Geneve
                                                                            (Sveitsi), edustajanaan avocat J. H. J. Bourgeois, vastaan
                                                                            Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään M. De Pauw ja
(Väliaikainen käännös: lopullinen käännös julkaistaan Euroopan              B. Martenczuk), jossa hakija vaatii lupaa turvaamistoimen
         yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)                 kohdistamiseksi Euroopan yhteisöjen komission hallussa ole-
                                                                            vaan omaisuuteen, yhteisöjen tuomioistuin, toimien kokoon-
Asiassa C-439/00, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehe-                  panossa: presidentti G. C. Rodrı́guez Iglesias, jaostojen puheen-
nään M. Nolin) vastaan Ranskan tasavalta (asiamiehinään                     johtajat C. Gulmann, A. La Pergola, M. Wathelet ja V. Skouris
G. de Bergues ja S. Pailler), jossa kantaja vaatii yhteisöjen               sekä tuomarit D. A. O. Edward, J.-P. Puissochet, P. Jann,
tuomioistuinta toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole nou-                L. Sevón, R. Schintgen, F. Macken, N. Colneric, S. von Bahr
dattanut vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan               (esittelevä tuomari), J. N. Cunha Rodrigues ja C. W. A. Timmer-
alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yh-                   mans, julkisasiamies: D. Ruiz-Jarabo Colomer, kirjaaja:
teensovittamisesta annetun direktiivin 93/38/ETY muuttami-                  R. Grass, on antanut 29.5.2001 määräyksen, jonka määräysosa
sesta 16 päivänä helmikuuta 1998 annetun Euroopan parla-                    on seuraava:
mentin ja neuvoston direktiivin 98/4/EY (EYVL L 101, s. 1)
mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kaikkia kyseisen           1)    Hakemus hylätään.
direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja
hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei joka tapauksessa                  2)    Cotecna Inspection SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyn-
ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle, yhteisöjen                     tikulut.
tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston
puheenjohtaja A. La Pergola sekä tuomarit S. von Bahr                       (1) EYVL C 45, 10.2.2001.
(esittelevä tuomari) ja C. W. A. Timmermans, julkisasiamies:
J. Mischo, kirjaaja: R. Grass, on antanut 21.6.2001 tuomion,
jonka tuomiolauselma on seuraava:


title: Asia C-140/08: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tallinna Halduskohus (Viron tasavalta) on esittänyt 7.4.2008 — Rakvere Lihakombinaat AS v. Põllumajandusministeerium ja Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus

text:
               5.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/13

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tallinna Halduskohus (Viron tasavalta) on esittänyt 7.4.2008 — Rakvere Lihakombinaat AS v. Põllumajandusministeerium ja Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
   (Asia C-140/08)
   (2008/C 171/23)
   Oikeudenkäyntikieli: viro
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Tallinna Halduskohus
   Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Rakvere Lihakombinaat AS

      Vastapuolet: Põllumajandusministeerium ja Maksu- ja Tolliameti Ida maksu- ja tollikeskus
   Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Kuuluuko jäädytetty kanan lihamassa, joka saadaan poistamalla liha luista mekaanisesti (lihamassa on ensimmäisen kerran määritelty eläinperäisiä elintarvikkeita koskevista erityisistä hygieniasäännöistä 29.4.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 853/2004 (1) liitteessä I olevassa 1.14 kohdassa), 1.5.2004 vallinneessa tilanteessa tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (2) liitteessä I olevaan CN-koodiin 0207 14 10 vai CN-koodiin 0207 14 99?

               2)

               Jos kysymyksessä 1 kuvailtu tuote on luokiteltava CN-koodiin 0207 14 10, pyydetään vastausta seuraaviin kysymyksiin:

                           2.1

                           Estääkö komission asetuksen (EY) N:o 1972/2003 (3) 4 artiklan 1 ja 2 kohta sen, että toimijan ylijäämävaraston suuruuden määrittelemiseksi ylijäämävarastosta vähennetään automaattisesti (luetaan siirtovarastoksi) toimijan 1.5.2004 edeltäneiden neljän toimivuoden 1.5 vallinneiden varastojen keskiarvo, joka kerrotaan 1,2:lla?
                           Jos vastaus on myöntävä, olisiko vastaus toisenlainen, jos siirtovaraston ja ylijäämävaraston suuruuden määrittämisessä on mahdollista ottaa huomioon myös toimijan tuotanto-, jalostus- tai myyntikapasiteetin kasvu, maataloustuotteiden kypsymisaika, varastojen muodostumisaika sekä toimijasta riippumattomat muut olosuhteet?

                           2.2

                           Onko komission asetuksen (EY) N:o 1972/2003 tavoitteiden kanssa sopusoinnussa ylijäämävarastomaksun periminen myös siinä tapauksessa, että toimijalla todetaan 1.5.2004 vallinneessa tilanteessa olleen ylijäämävarasto mutta toimija todistaa, että tämän ylijäämävaraston myymisestä 1.5.2004 jälkeen toimija ei tosiasiassa ole saanut hintaerosta hyötyä?

      (1)  EUVL L 139, s. 55.

      (2)  EYVL L 256, s. 1.

      (3)  Maataloustuotteiden kaupan osalta toteutettavista siirtymätoimenpiteistä Tšekin, Viron, Kyproksen, Latvian, Liettuan, Unkarin, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian liittymisen vuoksi 10.11.2003 annettu komission asetus (EY) N:o 1972/2003 (EUVL L 293, s. 3).


title: Asia T-108/14: Kanne 17.2.2014 – Burazer ym. v. Euroopan unioni

text:
               12.5.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 142/37

         Kanne 17.2.2014 – Burazer ym. v. Euroopan unioni
   (Asia T-108/14)
   2014/C 142/49
   Oikeudenkäyntikieli: kroaatti

      Asianosaiset

      Kantajat: Drago Burazer (Zagreb, Kroatia), Nikolina Nežić (Zagreb), Blaženka Bošnjak (Sv. Ivan Zelina, Kroatia), Bosiljka Grbašić (Križevci, Kroatia), Tea Tončić (Pula, Kroatia), Milica Bijelić (Dubrovnik, Kroatia), Marijana Kruhoberec (Varaždin, Kroatia) (edustaja: asianajaja Mato Krmek)

      Vastaaja: Euroopan unioni

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               antamaan tuomion, jossa se toteaa, että Euroopan unioni on velvollinen korvaamaan vahingon, joka kantajille on aiheutunut siitä, että Euroopan komissio on laiminlyönyt liittymisasiakirjan 36 artiklan (liitteessä VII oleva 1 kohta) mukaisen velvollisuutensa seurata Kroatian tasavallan liittymisestä Euroopan unioniin tehdyn sopimuksen noudattamista nojalla siltä osin kuin on kyse julkisen ulosottoviranomaisen (služba javnih ovršitelja) luomisesta Kroatian oikeusjärjestykseen

               —

               lykkäämään korvausvaatimusten määrää koskevia neuvotteluja, kunnes mainittu tuomio on saanut lainvoiman

               —

               määräämään, että oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa seuraaviin kanneperusteisiin.

               1.

               Euroopan komissio on rikkonut liittymisasiakirjan 36 artiklaa (liitteessä VII oleva 1 kohta), joka on erottamaton osa Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja Kroatian tasavallan välillä tehtyä sopimusta Kroatian tasavallan liittymisestä Euroopan unioniin (Narodne novine – Međunarodni ugovori Nr. 2/12), koska se ei ole onnistunut estämään Kroatian jäsenyysneuvottelujen aikana antaman sellaisen lain kumoamista, jolla luodaan julkinen ulosottoviranomainen ja säännellään sitä. Liittymisasiakirjan 36 artiklan mukaan komission on seurattava kaikkia Kroatian jäsenyysneuvotteluissa antamia sitoumuksia, mukaan lukien näin ollen myös Kroatian sitoumukset luoda julkinen ulosottoviranomainen ja vahvistaa edellytykset sille, että tällainen palvelu on täysimääräisesti osa Kroatian oikeusjärjestystä viimeistään 1.1.2012. Komissiolla ei kuitenkaan ole valtuutta suostua yksipuolisiin muutoksiin Kroatian antaman sitoumuksen osalta.

               2.

               Euroopan komissio on edellä mainitulla laiminlyönnillä aiheuttanut suoraan vahinkoa kantajille, jotka oli nimitetty julkisiksi ulosottovirkamiehiksi ja joilla oli perusteltu luottamus siihen, että he astuisivat virkaansa 1.1.2012.

               3.

               Koska komissio on jättänyt täyttämättä liittymisasiakirjan mukaiset velvollisuutensa, se on vakavasti ja selvästi ylittänyt harkintavaltansa rajat, ja koska se on loukannut kantajien (nimitettyjen julkisten ulosottovirkamiesten) perusteltua luottamusta, se on aiheuttanut heille tuntuvaa aineellista ja aineetonta vahinkoa, joka on korvattava SEUT 340 artiklan toisen kohdan nojalla.


title: Asia T-386/04: Eridania Sadam S.p.A. ynnä muiden 27.9.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               20.11.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 284/28

         Eridania Sadam S.p.A. ynnä muiden 27.9.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-386/04)
   (2004/C 284/55)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Eridania Sadam S.p.A. ym. ovat nostaneet 27.9.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajien edustajina ovat asianajajat Gualtiero Pittalis, Ivano Vigliotti, Gian Michele Roberti, Paolo Ziotti ja Alessandra Franchi.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa valkoisen sokerin johdettujen interventiohintojen vahvistamisesta markkinointivuodeksi 2004/2005 30 päivänä kesäkuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1216/2004 1 artiklan d kohdan, jossa tämä hinta vahvistetaan Italian kaikkien alueiden

               —

               toteaa toissijaisesti EY 241 nojalla neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/2001 2 artiklan olevan lainvastainen ja ettei sitä voida soveltaa, koska siinä ei anneta komissiolle mahdollisuutta ottaa huomioon tuontia, josta ei kanneta tulleja ja jota ei ole kiintiöity, johdettua interventiohintaa vahvistettaessa

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Eridania Sadam S.p.A., Italia Zuccheri S.p.A., Zuccherificio del Molise S.p.A., Cooperativa Produttori bieticoli A.r.l. (CO.PRO.B.) ja Società fondiaria Romagnola S.p.A. (SFIR) ovat riitauttaneet EY 230 artiklan neljännen kohdan mukaisesti valkoisen sokerin johdettujen interventiohintojen vahvistamisesta markkinointivuodeksi 2004/2005 30 päivänä kesäkuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1216/2004 (EVYL L 232, 1.7.2004, s. 25).
   Kanteensa tueksi ne esittävät seuraavassa mainitut perusteet.
   Kantajat väittävät, että kanteen kohteena oleva asetus on useista eri syistä ristiriidassa niiden perussäännösten kanssa, jotka vahvistettiin 19.6.2001 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1260/2001. Ne väittävät, että kanteen kohteena olevassa asetuksessa Italia luonnehditaan ”alijäämäiseksi alueeksi” sokerin toimitusten osalta ja että tästä syystä siihen sovelletaan johdettuja hintoja koskevaa järjestelmää (nk. alueellistaminen). Alijäämäisyyttä koskeva näkemys perustuu kantajien mukaan siihen, että taloudellinen tilanne on arvioitu väärin ja se aiheuttaa vahinkoa kantajille, koska johdettujen hintojen käyttöön otto merkitsee Italian alueella toimivien sokerintuottajien tuotantokustannusten kohoamista. Komissio on kantajien mukaan laiminlyönyt Italian sisäisiä toimituksia laskiessaan niiden valkoisen sokerin määrien huomioon ottamisen, jotka tuodaan tulleitta Balkanin alueelta, eli tuonnin, joka olennaisesti vaikuttaa yhteismarkkinoiden toimintaedellytyksiin aiheuttaen huomattavaa epätasapainoa, joka pahenee Italian markkinoilla edellä tarkoitetun alueellistamisen vuoksi.
   Kantajat väittävät tämän vuoksi, että kanteen kohteena olevan asetuksen 1 artiklan d kohtaa rasittavat sen taustalla olevat virheelliset perusteet ja että se on vaikutukseltaan niiden yhteisön periaatteiden vastainen, joille yhteinen maatalouspolitiikka perustuu, sokerin yhteismarkkinoita koskevien sääntöjen vastainen sekä suhteellisuusperiaatteen ja syrjintäkiellon periaatteen vastainen.
   Sen epätodennäköisen tapauksen varalta, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei haluaisi hyväksyä esitettyjä väitteitä, kantajat vaativat toissijaisesti, että asetuksen N:o 1216/2001 2 artikla todetaan lainvastaiseksi ja ettei sitä voida soveltaa, koska siinä komissiolle annetaan mahdollisuus sivuuttaa tullittoman ja kiintiöiden ulkopuolisen tuonnin vaikutukset kun se vahvistaa johdettuja interventiohintoja markkinoiden toiminnan tukemiseksi.


title: Asia T-167/04: Asklepios Kliniken GmbH:n 13.5.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               7.8.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 201/16

         Asklepios Kliniken GmbH:n 13.5.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-167/04)
   (2004/C 201/36)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Asklepios Kliniken GmbH, kotipaikka Königstein-Falkstein (Saksa), on nostanut 13.5.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja K. Füßer.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               toteaa, että komissio on rikkonut EY 88 artiklan sekä asetuksen N:o 659/1999 10 artiklan 1 kohdan ja 13 artiklan 1 kohdan mukaisia velvollisuuksiaan, kun se ei ole tehnyt kantajan 20.1.2003 päivätystä valituksesta asetuksen N:o 659/1999 4 artiklan 2, 3 tai 4 kohdan mukaista päätöstä.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja on sairaalatoimintaan erikoistunut yksityisoikeudellinen yhtiö, joka on kokonaan yksityisomistuksessa. Se on yrittänyt tammikuusta 2003 lähtien saada asetuksen N:o 659/1999 4 artiklan 2, 3 tai 4 kohdan mukaisen päätöksen sitä koskevasta väitteestä, että Saksan liittotasavallan julkisten sairaaloiden hyväksi on olemassa tukikäytäntö.
   Kantaja väittää, että yksityisten sairaaloiden on rahoitettava toimintansa toimivaltaisten sairaskassojen ja keskusliittojen välillä tehtyjen rahoitussopimusten perusteella niille myönnetyillä vastikkeilla ja kulloisessakin liittovaltiossa mahdollisesti olemassa olevan sairaaloiden rahoitussuunnitelman perusteella myönnetyillä sairaaloille tarkoitetuilla suorilla avustuksilla. Julkiset sairaalat voivat sitä vastoin lisäksi odottaa, että niille usein aiheutuvat tappiot katetaan säännönmukaisesti julkisista varoista. Kantajan mielestä tällaiset suoritukset ovat EY 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tukia, joista on ensinnäkin EY 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti ilmoitettava ja jotka toiseksi ovat yhteismarkkinoiden kanssa yhteensoveltumattomia.
   Kantaja väittää lisäksi, että kanne on perusteltu, koska komissio ei ole toiminut huolimatta siitä, että sillä vaatimuksen esittämisaikaan oli velvollisuus toimia.


title: Asia C-184/06: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 13.12.2007 — Espanjan kuningaskunta v. Euroopan unionin neuvosto (Kalastus — Asetus (EY) N:o 51/2006 — Pyyntikiintiöiden jakaminen jäsenvaltioiden välillä — Espanjan kuningaskunnan liittymisasiakirja — Siirtymäajan päättyminen — Suhteellista vakautta koskeva vaatimus — Syrjintäkiellon periaate — Uudet kalastusmahdollisuudet)

text:
               23.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 51/14

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 13.12.2007 — Espanjan kuningaskunta v. Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-184/06) (1)

   (Kalastus - Asetus (EY) N:o 51/2006 - Pyyntikiintiöiden jakaminen jäsenvaltioiden välillä - Espanjan kuningaskunnan liittymisasiakirja - Siirtymäajan päättyminen - Suhteellista vakautta koskeva vaatimus - Syrjintäkiellon periaate - Uudet kalastusmahdollisuudet)
   (2008/C 51/22)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asianosaiset

      Kantaja: Espanjan kuningaskunta (asiamies: N. Díaz Abad)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: A. De Gregorio Merino ja A. Westerhof Löfflerova)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: T. van Rijn ja F. Jimeno Fernández)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2006 22.12.2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 51/2006 (EUVL L 16, s. 1) kumoaminen — Syrjintä — Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 (EYVL L 358, s. 59) 20 artiklan 2 kohdan soveltaminen
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Espanjan kuningaskunta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Euroopan yhteisöjen komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 154, 1.7.2007.


title: Asia T-173/07: Kanne 18.5.2007 — Reno Schuhcentrum v. SMHV — Payless ShoeSource Worldwide (Payless ShoeSource)

text:
               21.7.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 170/30

         Kanne 18.5.2007 — Reno Schuhcentrum v. SMHV — Payless ShoeSource Worldwide (Payless ShoeSource)
   (Asia T-173/07)
   (2007/C 170/59)
   Kannekirjelmän kieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Reno Schuhcentrum GmbH (Thaleischweiler-Fröschen, Saksa) (edustaja: asianajaja S. Schäffner)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)

      Vastapuoli valituslautakunnassa: Payless ShoeSource Worldwide, Inc. (Topeka, Yhdysvallat)
   Vaatimukset
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 28.2.2007 tekemän päätöksen (asia R 1209/2005-1), jolla hylättiin valitus, joka liittyi menettämistä koskevaan menettelyyn nro 731C 0000 186 163/1 (yhteisön tavaramerkki nro 186 163 — Payless ShoeSource)

               —

               velvoittaa SMHV:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Rekisteröity yhteisön tavaramerkki, jonka menettämisvaatimus on esitetty: Yhteisön kuviomerkki Payless ShoeSource luokkiin 25, 35 ja 42 kuuluvia tavaroita ja palveluja varten — hakemus nro 186 163

      Yhteisön tavaramerkin haltija: Payless ShoeSource Worldwide, Inc.

      Yhteisön tavaramerkin menettämisvaatimuksen esittäjä: Reno Schuhcentrum GmbH

      Mitättömyysosaston ratkaisu: Menettämisvaatimuksen osittainen hylkääminen ja rekisteröinnin pysyttäminen luokkaan 25 kuuluvien tavaroiden ja palvelujen osalta

      Valituslautakunnan ratkaisu: Jäljellä olevia, luokkaan 25 kuuluvia tavaroita ja palveluja koskevan valituksen hylkääminen

      Kanneperusteet: Kantaja väittää, että riidanalaista päätöstä rasittaa olennainen menettelyvirhe yhteisöjen tavaramerkkiasetuksen 74 artiklan ja todistustaakan osalta. Kantajan mukaan menettämistä koskevassa menettelyssä todistustaakka tosiasiallisen käytön osalta on tavaramerkin haltijalla. Kantaja väittää lisäksi, että virasto ei voi tutkia tosiseikkoja oma-aloitteisesti, vaan sen tutkimuksen on rajoituttava asianosaisten esittämien tosiseikkojen, todisteiden ja väitteiden sekä esitettyjen vaatimusten arviointiin. Kantaja väittää näin ollen, että valituslautakunnan 18.10.2006 päivätty kirjelmä, jonka perusteella tavaramerkin haltijaa kehotettiin toimittamaan tiettyjen valaehtoisten vakuutusten alkuperäkappaleet, on jätettävä tutkimatta erityisesti, koska valituslautakunta oli aiemmin katsonut, että tavaramerkin haltijan alun perin esittämät todisteet eivät riittäneet osoittamaan tosiasiallista käyttöä.
   Kantaja väittää lisäksi, että edellä mainittuja alkuperäkappaleita ei toimitettu tätä varten vahvistetussa määräajassa yhteisöjen tavaramerkkiasetuksen 74 artiklan 2 kohdan mukaisesti, minkä vuoksi niitä ei voida ottaa tutkittavaksi.
   Kantaja väittää edelleen, että valituslautakunta tulkitsi virheellisesti tosiasiallisen käytön käsitettä ja rikkoi näin ollen yhteisön tavaramerkkiasetuksen 15 artiklaa.


title: Asia C-387/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Belgia) on esittänyt 17.7.2015 – Hilde Orleans, Rudi Van Buel ja Marina Apers v. Vlaams Gewest, muuna osapuolena Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

text:
               26.10.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 354/18

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Belgia) on esittänyt 17.7.2015 – Hilde Orleans, Rudi Van Buel ja Marina Apers v. Vlaams Gewest, muuna osapuolena Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen
   (Asia C-387/15)
   (2015/C 354/20)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Raad van State

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Hilde Orleans, Rudi Van Buel ja Marina Apers

      Vastaaja: Vlaams Gewest

      Muu osapuoli: Gemeentelijk Havenbedrijf Antwerpen

      Ennakkoratkaisukysymys

   Alueellinen maankäyttösuunnitelma sisältää pakottavia kaavamääräyksiä, joissa vahvistetaan, että sellaisten alueiden kehittäminen (tarkemmin sanoen merisatamiin ja vesistöön kytköksissä olevia yrityksiä, logistiikkapuistoa, vesiväyläinfrastruktuuria ja liikenne- ja kuljetusinfrastruktuuria varten), joilla esiintyy luontoarvoja (luontotyypin levinneisyysalue tai sellaisen lajin elinalue, jolle on osoitettu erityisten suojelutoimien alue), jotka edistävät asiaan liittyvien erityisten suojelutoimien alueiden suojelutavoitteiden saavuttamista, on mahdollista vasta sen jälkeen, kun harvinaisten tai uhanalaisten kasvien ja/tai eläinlajien esiintymisalueille (jotka osoitetaan Natura 2000 -alueen sisältä) on toteutettu kestävä elinympäristö ja kun Flanderin hallitus on luonnonsuojeluasioissa toimivaltaisen Flanderin hallintoviranomaisen ennalta antaman lausunnon – jonka on oltava osa rakennuslupahakemusta edellä mainittujen tavoitteiden toteuttamiseksi – jälkeen tehnyt päätöksen, jonka mukaan harvinaisten tai uhanalaisten kasvien ja/tai eläinlajien esiintymisalueiden kestävä toteuttaminen on onnistunut.
   Voidaanko nämä kaavamääräykset ja niissä vahvistettu harvinaisten tai uhanalaisten kasvien ja/tai eläinlajien esiintymisalueen myönteinen kehittäminen ottaa huomioon luontotyyppidirektiivin (1) 6 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun mahdollisten merkittävien vaikutusten määrittämisen ja/tai asianmukaisen arvioinnin yhteydessä, vai voidaanko näitä kaavamääräyksiä pitää pelkästään luontotyyppidirektiivin 6 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuina ”korvaavina toimenpiteinä”, sikäli kuin tässä säännöksessä asetetut edellytykset täyttyvät?

      (1)  Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21.5.1992 annettu neuvoston direktiivi 92/43/ETY (EYVL L 206, s. 7).


title: Asia T-169/17: Kanne 17.3.2017 – Pethke v. EUIPO

text:
               15.5.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 151/40

         Kanne 17.3.2017 – Pethke v. EUIPO
   (Asia T-169/17)
   (2017/C 151/52)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Ralph Pethke (Alicante, Espanja) (edustaja: asianajaja H. Tettenborn)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan 17.10.2016 tehdyn päätöksen PERS-AFFECT-16-134, jolla kantaja siirrettiin ydintoimintojen pääosaston johtajan tehtävästä 17.10.2016 lukien seurantakeskuksessa olevaan tehtävään ja hänet alennettiin hallintovirkamieheksi

               —

               määräämään vahingonkorvauksesta kantajalle lainvastaisuudesta aiheutuneesta aineellisesta vahingosta ja henkisestä kärsimyksestä ja

               —

               velvoittamaan EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu siihen, ettei Euroopan unionin virkamiehiin sovellettaviin henkilöstösääntöihin (jäljempänä henkilöstösäännöt) sisältyviä kurinpitomenettelyä koskevia määräyksiä ole noudatettu.
               Kantaja tuo esiin, ettei hänen alentamisensa pääosaston johtajan tehtävästä hallintovirkamiehen tehtävään, jossa ei ole uranäkymiä, ole laillinen uusiin tehtäviin siirto, vaan kurinpidollinen alentaminen, joka muun oikeusperustan puuttuessa olisi edellyttänyt kurinpitomenettelyä. Vastaajavirasto on menettelyllään näin ollen kantajan mukaan rikkonut henkilöstösääntöjen 86 artiklaan ja kyseisten henkilöstösääntöjen liitteeseen IX sisältyviä määräyksiä.

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu toisiin tehtäviin siirron lainvastaisuuteen ja harkintavallan väärinkäyttöön
               Kantaja tuo esiin, etteivät tavallisen toisiin tehtäviin siirtämisen edellytykset täyty. Hänen toisiin tehtäviin siirtämisensä/alentamisensa ei nimittäin ole yksikön edun mukaista, sen perustelemiseksi esitetyt eri syyt (jotka ovat vaihdelleet) viittaavat harkintavallan väärinkäyttöön, eikä tavallisen toisiin tehtäviin siirron edellytyksenä olevaa vastaavuusperiaatetta ole myöskään noudatettu.

               3)

               Kolmas kanneperuste, joka perustuu mielivallan kiellon ja kantajan sukupuoleen perustuvan syrjinnän kiellon rikkomiseen
               Kantaja katsoo, että hänen toisiin tehtäviin siirtämisensä/alentamisensa sen vuoksi, että naisten osuutta ylimmässä johdossa saataisiin nostettua, on hänen sukupuoleensa perustuvaa välitöntä syrjintää.

               4)

               Neljäs kanneperuste, joka perustuu suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen
               Kantaja kritisoi sitä, että hänen kurinpidollinen toisiin tehtäviin siirtämisensä on toimenpide, joka ei ole oikeasuhteinen EUIPO:n sisäisessä uudelleenorganisoinnissa.

               5)

               Viides kanneperuste, joka perustuu hyvää hallintoa koskevan oikeuden loukkaamiseen ja huolenpitovelvollisuuden noudattamatta jättämiseen – Hyökkäys kantajan fyysistä ja psyykkistä koskemattomuutta vastaan – Työpaikkakiusaaminen
               Viidennen kanneperusteen yhteydessä kantaja tuo esiin, että hänen ”brutaali” alentamisensa merkitsee hyökkäystä kantajan fyysistä ja psyykkistä koskemattomuutta vastaan, eikä se ole sopusoinnussa hyvän hallinnon edellyttämän vähimmäistason kanssa.
               EUIPO:n toimet ja laiminlyönnit ovat aiheuttaneet kantajalle aineellista vahinkoa ja henkistä kärsimystä, joka on korvattava.


title: Asia F-132/07: Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 20.1.2011 — Strack v. komissio (Henkilöstö — Virkamiehet — Henkilöstösääntöjen 17, 17 a ja 19 artikla — Asiakirjojen sisällön ilmaisemista koskeva lupa — Tekstin julkaisemista koskeva lupa — Lupa, joka koskee toteamusten käyttämistä kansallisissa tuomioistuimissa — Tutkittavaksi ottaminen)

text:
               5.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 72/34

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 20.1.2011 — Strack v. komissio
   (Asia F-132/07) (1)

   (Henkilöstö - Virkamiehet - Henkilöstösääntöjen 17, 17 a ja 19 artikla - Asiakirjojen sisällön ilmaisemista koskeva lupa - Tekstin julkaisemista koskeva lupa - Lupa, joka koskee toteamusten käyttämistä kansallisissa tuomioistuimissa - Tutkittavaksi ottaminen)
   2011/C 72/54
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Guido Strack (Köln, Saksa) (edustaja: H. Tettenborn)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja B. Eggers, avustajanaan asianajaja B. Wägenbaur)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Henkilöstö — Useiden sellaisten komission päätösten kumoaminen, joilla hylätään kantajan pyyntö, joka yhtäältä koskee lupaa julkaista tietyt asiakirjat ja toisaalta lupaa tehdä kantelu (entisistä) komissaareista ja komission toimihenkilöistä — Vahingonkorvausvaatimus.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Strack velvoitetaan korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 107, 26.4.2008, s. 44.


title: Luftfartsfunktionarernen 15.3.1996 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-37/96)

text:
18.5.96              I H                       Euroopan yhteisôjen virallinen lehti                               N:o C 145/11
korostaa tämän osalta , että hänellä oli täysi oikeus sairas      ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamisesta 16.1.1996
lomaan, koska hän oli ajoissa toimittanut toimielimelle            tehdyn komission päätöksen 96/180/EY ( IV/35 . 545 —
häntä hoitaneen lääkärin antaman lääkärintodistuksen,              LH/SAS ) ( ] ).
jolla oli määrätty hänelle sairasloma 3 .—5.5 . Toimielimellä
oli oikeus määrätä hänet lääkärintarkastukseen, mutta sillä        Kantaja esitti vastineensa niihin tietoihin, jotka komissio
ei ollut oikeutta olla ottamatta huomioon lääkärintodistus
                                                                   julkaisi kilpailusääntöjen soveltamista ilmailualan yrityk
ta ja määrätä kantaja palaamaan työhön edes siinä                  siin koskevasta menettelystä 14 päivänä joulukuuta 1987
tapauksessa, että tarkastavalle lääkärille esitetyn lääkärin      annetun neuvoston asetuksen ( ETY ) N:o 3975/87 ( 2 ) 5 ar
todistuksen pätevyys riitautettiin . Henkilöstösääntöjen           tiklan 2 kohdan ja 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti
59 artiklan 3 kohdassa itse asiassa määrätään, että jos asia       Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä, ja tällöin kantaja
riitautetaan, työkyvyttömyyttä käsittelevältä komitealta on        totesi, että komission pitäisi asettaa EY:n perustamissopi
pyydettävä lausunto . Tästä seuraa, että riidanalainen päätös      muksen 85 artiklan 3 kohdan mukaisen poikkeusluvan
on laiton sikäli kuin se on tehty ilman työkyvyttömyyttä           edellytykseksi se, että näiden kahden yrityksen työntekijöi
käsittelevän komitean lausuntoa , jolla olisi vahvistettu          den määrää ei vähennetä yli yhdellä prosentilla kahden
toimielimen määräämän tarkastavan lääkärin tekemä joh             vuoden aikana . Kantaja sai myöhemmin päivälehdistöstä
topäätös .                                                         tietoonsa, että komissio oli päättänyt vapauttaa sopimuksen
                                                                   EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdassa määrä
Kantaja toteaa lopuksi, että tarkastava lääkäri ei ollut           tystä kiellosta soveltamalla artiklan 3 kohtaa mutta että
suorittanut minkäänlaista kliinistä tutkimusta sen toteami        tässä yhteydessä näille kahdelle yritykselle ei asetettu
seksi, että kantajaa hoitaneen lääkärin päätös, jolla hänet oli    kantajan toivomia, työllisyyttä koskevia edellytyksiä .
todettu kykenemättömäksi työhön 3 .—5.5 ., oli väärä .
Kantajan mukaan tällaisella lausunnolla, joka ei perustu
mihinkään lääketieteellisiin havaintoihin, ei ole mitään           Kantaja toteaa, että vaikka päätös on osoitettu SAS:lIe ja
tieteellistä arvoa , jolloin sitä pakostakin rasittaa ilmeinen     Lufthansalle, päätös koskee suoraan ja erikseen yhdistyksen
arviointivirhe .                                                   jäseniä, ja kantajalla, joka edustaa jäsenten etuja, on siis
                                                                   asiavaltuus EY:n perustamissopimuksen 173 artiklassa
                                                                   määrätyllä tavalla .
                                                                   Lisäksi kantaja toteaa, että päätöksellä rikotaan EY:n
                                                                   perustamissopimuksen 190 artiklaa, koska siitä ei ilmene,
                                                                   missä määrin työllistäminen on otettu huomioon päätöksen
Luftfartsfunktionarernen 15.3.1996 Euroopan yhteisöjen             perusteena .
              komissiota vastaan nostama kanne
                         ( Asia T-37/96 )                          Asian aineellisilta osin kantaja toteaa, että päätöksellä
                           ( 96/C 145/21 )                         rikotaan EY:n perustamissopimusta ja loukataan perus
                                                                   oikeuksia , jotka ovat osa yhteisön oikeusjärjestystä, koska
                                                                   komissio ei ole päätöksessä edellyttänyt SAS:n ja Lufthan
                 (Oikeudenkäyntikieli: tanska)                     san työpaikkojen säilyttämistä . Kantaja viittaa tältä osin
                                                                   siihen, että EY:n perustamissopimuksen 155 artiklan
Luftfartsfunktionarerne, Kastrup (Tanska ), on nostanut            mukaan komission täytyy huolehtia siitä , että perustamis
15.3.1996 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen             sopimuksen määräyksiä noudatetaan, ja sen on 85 artiklan
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota            3 kohtaa soveltaessaan otettava huomioon Euroopan
vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja Christian Harlang,        talousyhteisön tarkoitus siten kuin siitä on perustamissopi
Kööpenhamina .                                                     muksessa määrätty. Perustamissopimuksen 2 artiklan
                                                                   mukaan EY:n tehtävänä on muun muassa edistää työllisyy
                                                                   den korkeaa tasoa, ja 3 artiklan i kohdasta ilmenee, että
Kantaja vaatii , että ensimmäisen oikeusasteen tuomio             sosiaalipolitiikka kuuluu EY:n toimivaltaan . Yhteisöjen
istuin
                                                                   tuomioistuimen ja yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
                                                                   tuomioistuimen oikeuskäytännön sekä nyt myös Euroopan
— kumoaa 16.1.1996 tehdyn komission päätöksen siitä,               unionin perustamissopimuksen F artiklan 2 kohdan
    että 11.5.1995 tehdylle Scandinavian Airlines Systemin         mukaan perusoikeudet kuuluvat yhteisön oikeuden yleisiin
     ja Deutsche Lufthansa AG:n väliselle yhteistyösopimuk        oikeusperiaatteisiin . Oikeus työhön on yleinen perusoikeus,
     selle myönnetään EY:n perustamissopimuksen 85 artik          mikä tunnustetaan jäsenvaltioiden oikeussäännöissä ja
     lan 3 kohdassa määrätty poikkeuslupa,                         mikä ilmenee useista kansainvälisistä sopimuksista . Komis
                                                                   sio ei ole riidanalaista päätöstä tehdessään ottanut
— velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku                huomioon työllisyyttä, mikä on ristiriidassa yhteisön oikeu
     lut.                                                          den mukaisten perusoikeuksien kanssa, ja siten komissio on
                                                                   rikkonut kantajan jäsenten oikeutta työhön.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                   (!) EYVL N:o L 54 , s. 28
Kantaja on Kööpenhaminan lentokentällä työskentelevien             (2 ) EYVL N:o L 374, s. 1
henkilöiden ammattiyhdistys, ja kun lähes kaikkien sen
jäsenten työntäjä on Scandinavian Airlines System ( SAS ),
kantaja riitauttaa EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan


title: Asia C-403/10 P: Valitus, jonka Mediaset SpA on tehnyt 6.8.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-177/07, Mediaset SpA v. Euroopan komissio, jota tukee Sky Italia Srl, 15.6.2010 antamasta tuomiosta

text:
               6.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/8

         Valitus, jonka Mediaset SpA on tehnyt 6.8.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (toinen jaosto) asiassa T-177/07, Mediaset SpA v. Euroopan komissio, jota tukee Sky Italia Srl, 15.6.2010 antamasta tuomiosta
   (Asia C-403/10 P)
   ()
   2010/C 301/11
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Mediaset SpA (edustajat: dikigoros K. Adamantopoulos ja avvocato G. Rossi)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio, Sky Italia Srl

      Vaatimukset

   Valittaja vaatii, että unionin tuomioistuin

               —

               kumoaa unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-177/07 15.6.2010 antaman tuomion

               —

               antaa lopullisen ratkaisun asiassa ja kumoaa ensimmäisessä oikeusasteessa riitautetun Euroopan komission päätöksen tai toissijaisesti palauttaa asian unionin yleiseen tuomioistuimeen ja

               —

               velvoittaa vastaajan sekä väliintulijan ensimmäisessä oikeusasteessa korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1)

               Kantaja väittää, että unionin yleinen tuomioistuin (jäljempänä UYT) teki kaksinkertaisen oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että valittajan viittauksia Italian lain nro 350/2003 4 §:n 1 momentin soveltamisalaan sekä valittajan esittämää perustetta, joka koski (i) SEUT 107 artiklan 1 kohdan mukaisen valikoivuuden käsitteen ja (ii) syrjinnän käsitteen, joka ei ole sama kuin teknologian neutraalisuus, välistä eroa, ei voitu ottaa tutkittavaksi. Tämän vuoksi UYT teki ilmeisen oikeudellisen virheen luokittelemalla oikeudellisesti Italian asianomaisen lain siten, että se ei ole teknologisesti neutraali.

               2)

               UYT teki oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 1 kohtaa soveltaessaan, kun se oletti, että Italian lain väitetty ”ei teknologisesti neutraali” luonne antoi väistämättä valikoivan taloudellisen edun valittajalle. UYT teki lisäksi oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että vastaaja oli oikeassa katsoessaan, että Mediaset sai taloudellisen edun, jättämällä (vastaajan tavoin) luokittelematta oikeudellisesti abstraktin ja täysin olettamaan perustuvan suuremman katsojamäärän ja markkinoille pääsyn alhaisin kustannuksin erityiseksi taloudelliseksi eduksi Mediasetille. UYT ei myöskään esittänyt riittäviä perusteluja perussäännön 36 artiklan vastaisesti ja se vääristeli ilmeisellä tavalla tosiseikkoja ja teki oikeudellisen virheen, kun se tulkitsi virheellisesti ja vääristyneesti riidanalaista päätöstä tuomion 62–68 ja 74–79 kohdassa. UYT teki oikeudellisen virheen, koska se korvasi omilla perusteluillaan riidanalaisessa päätöksessä esitetyt perustelut väitetystä Mediasetin saamasta edusta ja tulkitsi esitettyjä todisteita tavalla, joka ei ole riidanalaisen päätöksen 82–95 perustelukappaleen sanamuodon ja siinä esitetyn analyysin mukainen, ja vääristi näitä todisteita. UYT teki myös oikeudellisen virheen käsitteen ”välillinen tuensaaja” ja sen soveltamisen sekä sen oikeudellisen luokittelun osalta esillä olevassa asiassa.

               3)

               UYT teki lisäksi oikeudellisen virheen jättämällä täysin tarkastelematta erillisiä perusteita, jotka esitettiin yhtäältä kannekirjelmän 93–96 kohdassa ja toisaalta sen 121–129 kohdassa ja jotka koskivat Italian lain yhdenmukaisuuden arviointia SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti. UYT ei tähän liittyen myöskään esittänyt riittäviä perusteluja. UYT teki lisäksi oikeudellisen virheen SEUT 107 artiklan 3 kohdan c alakohtaa soveltaessaan toteamalla, että Italian laki ei sovellu yhteismarkkinoille tämän seurauksena ja ainoastaan teknologian neutraalisuuden periaatteen väitetyn noudattamatta jättämisen vuoksi, joka perustui väitteeseen siitä, että satelliittisovittimet oli suljettu lain soveltamisalan ulkopuolelle, mikä ei pidä paikkansa, ja hyväksymällä sen, että vastaaja ei ollut arvioinut oikeudellisesti toimenpiteen haitallisia vaikutuksia maksutelevisiomarkkinoihin suorittamalla asianmukaisen oikeudellisen, taloudellisen ja vertailevan testin: a) nimenomaisesta kilpailun vääristymisestä maksutelevisiomarkkinoilla ja b) taloudellisen edun väitetystä tehokkuushyödystä. Taloudellinen etu perustui yksinomaan olettamaan ja se katsottiin yhteismarkkinoille soveltumattomaksi, koska se ei väitetysti ole teknologisesti neutraali. UYT teki lisäksi oikeudellisen virheen ja esitti virheelliset perustelut, kun se hylkäsi kolmannen kanneperusteen. Paitsi että UYT esitti ja tulkitsi virheellisesti asianomaisen perusteen ja argumentit, jotka koskevat riidanalaisen päätöksen ristiriitaisia perusteluja, se ei myöskään tutkinut näitä argumentteja, minkä vuoksi se hylkäsi ne virheellisesti perusteettomina.

               4)

               UYT teki lopuksi oikeudellisen virheen, kun se sovelsi asetuksen N:o 659/1999 (1) 14 artiklaa, koska se ei katsonut, että riidanalaisessa päätöksessä olevat virheet, jotka koskivat valittajan väitetysti saamaa taloudellista etua, merkitsivät tosiasiassa sitä, että väitetyn valtiontuen takaisin periminen oli mahdotonta, oikeusvarmuuden periaatteen vastaisesti. Riidanalaiseen päätökseen ei näin ollen liity tehokasta ja läpinäkyvää korjaustoimenpidettä eikä järkevää takaisinperintää koskevaa metodologiaa. Lisäksi UYT tulkitsi valittajan tätä koskevat perusteet virheellisesti ja teki oikeudellisen virheen, kun se katsoi, että riidanalainen päätös mahdollisti aiemman tilanteen palauttamisen.

      (1)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, s. 1)


title: Asia C-33/10: Kanne 20.1.2010 — Euroopan komissio v. Tanskan kuningaskunta

text:
               1.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/16

         Kanne 20.1.2010 — Euroopan komissio v. Tanskan kuningaskunta
   (Asia C-33/10)
   2010/C 113/24
   Oikeudenkäyntikieli: tanska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Alcover San Pedro ja H. Støvlbæk)

      Vastaaja: Tanskan kuningaskunta

      Vaatimukset

               —

               todettava, että Tanskan kuningaskunta ei ole noudattanut ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 15.1.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/1/EY (1) 5 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut kaikkia tarvittavia toimenpiteitä varmistaakseen, että kaikki luvat tarkistetaan uudelleen ja tarvittaessa ajanmukaistetaan viimeistään 30.10.2007

               —

               Tanskan kuningaskunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Direktiivin 5 artiklan 1 kohdassa jäsenvaltiot velvoitetaan totetuttamaan toimenpiteitä suorittaakseen olemassa olevien laitosten lupa- ja/tai uudelleentarkistusmenettelyn 30.10.2007 mennessä. Määräaikaa sovelletaan poikkeuksetta, eivätkä jäsenvaltiot siten voi direktiivin mukaan vedota erityisiin olosuhteisiin tämän säännöksen noudattamatta jättämisen syynä.
   Se, että Tanska on toteuttanut toimenpiteitä kaikkien direktiivin 5 artiklan 1 kohdan noudattamista koskevien jäljellä olevien asioiden loppuun käsittelemiseksi vuoden 2009 aikana, ei riitä. Myöskään 1.1.2007 toteutetusta kuntauudistuksesta johtuville viivästyksille ei voida antaa merkitystä arvioitaessa sitä, onko Tanska noudattanut direktiivin 5 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan. Määräaika lupien myöntämiseen laitoksille päättyi 30.10.2007, ja siitä oli ilmoitettu jäsenvaltioille jo 22.9.2005 päivätyllä kirjeellä. Tanskalla on siten ollut useita vuosia aikaa toteuttaa direktiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet.
   Tanska ei ole kiistänyt lupaehtojen noudattamatta jättämistä olemassa olevien laitosten osalta. Koska näin ollen on kiistämätöntä, että vähäistä suurempi osa Tanskan kaikkiaan kahdeksasta laitoksesta on edelleen toiminnassa ilman direktiivin säännösten mukaista lupaa, Tanska on rikkonut direktiivin 5 artiklan 1 kohtaa.

      (1)  EUVL L 24, s. 8.


title: Asia T-140/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.11.2012 — Prysmian ja Prysmian Cavi e Sistemi Energia v. komissio (Kilpailu — Hallinnollinen menettely — Kumoamiskanne — Tarkastuksen kuluessa toteutetut toimet — Menettelyn kuluessa toteutetut toimenpiteet — Tutkimatta jättäminen — Päätös, jolla määrätään tarkastuksesta — Perusteluvelvollisuus — Yksityisyyden suoja — Riittävän vakavat seikat — Tuomioistuinten harjoittama valvonta)

text:
               22.12.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 399/17

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 14.11.2012 — Prysmian ja Prysmian Cavi e Sistemi Energia v. komissio
   (Asia T-140/09) (1)

   (Kilpailu - Hallinnollinen menettely - Kumoamiskanne - Tarkastuksen kuluessa toteutetut toimet - Menettelyn kuluessa toteutetut toimenpiteet - Tutkimatta jättäminen - Päätös, jolla määrätään tarkastuksesta - Perusteluvelvollisuus - Yksityisyyden suoja - Riittävän vakavat seikat - Tuomioistuinten harjoittama valvonta)
   2012/C 399/28
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantajat: Prysmian SpA (Milano, Italia) ja Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl (Milano) (edustajat: asianajajat A. Pappalardo, F. Russo, L. Stasi, C. Tesauro ja L. Armati)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi V. Di Bucci ja X. Lewis, sitten V. Di Bucci ja N. von Lingen)

      Oikeudenkäynnin kohde

   9.1.2009 tehdyn komission päätöksen C(2009) 92/2, jossa todetaan, että Prysmian SpA:n ja sen suoraan tai välillisesti valvomien kaikkien yritysten, mukaan luettuna Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl, on suostuttava (EY) 81 ja (EY) 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 20 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuun tarkastukseen (EUVL 2003, L 1 s. 1) (asia COMP/39.610) kumoamista koskeva vaatimus; vaatimus, että unionin yleisen tuomioistuimen on todettava, että tämän tarkastuksen yhteydessä tehty komission päätös ottaa jäljennökset tiettyjen kovalevyjen koko sisällöstä ja tutkia niiden sisältö komission toimitiloissa on lainvastainen; vaatimus, että unionin yleisen tuomioistuimen on kiellettävä komissiota käyttämästä lainvastaisesti hankittuja asiakirjoja ja määrättävä komissio palauttamaan lainvastaisesti hankitut asiakirjat Prysmianille ja Prysmian Cavi e Sistemi Energialle.

      Tuomiolauselma

               1)

               9.1.2009 tehty komission päätös C(2009) 92/2, jossa todetaan, että Prysmian SpA:n ja sen suoraan tai välillisesti valvomien kaikkien yritysten, mukaan luettuna Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl, on suostuttava (EY) 81 ja (EY) 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 20 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuun tarkastukseen, kumotaan siltä osin kuin se koskee muita sähkökaapeleita kuin meren- ja maanalaisia korkeajännitesähkökaapeleita ja näihin muihin kaapeleihin liittyvää laitteistoa.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Prysmian ja Prysmian Cavi e Sistemi Energia vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan ja ne velvoitetaan korvaamaan puolet Euroopan komission oikeudenkäyntikuluista.

               4)

               Euroopan komissio vastaa puolesta omia oikeudenkäyntikulujaan.

      (1)  EUVL C 141, 20.6.2009.


title: Asia F-48/06: Kanne  5.5.2006  — Avanzata ym. v. komissio

text:
               1.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 154/26

         Kanne 5.5.2006 — Avanzata ym. v. komissio
   (Asia F-48/06)
   (2006/C 154/60)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantajat: Eric Avanzata ym. (Beggent, Ranska) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ja E. Marchal)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               kantajien sopimussuhteisten toimihenkilöiden sopimukset on kumottava siltä osin kuin niissä vahvistetaan heidän tehtäväryhmänsä, palkkaluokkansa, palkkatasonsa ja palkkansa

               —

               Euroopan yhteisöjen komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantajat, jotka ovat tulleet komission palvelukseen työntekijöinä Luxemburgin lain mukaisella työsopimuksella, riitauttavat palkkaluokkansa ja palkkansa määrittämisen, jotka mainittu toimielin vahvisti, kun heidät nimitettiin sopimussuhteisiksi toimihenkilöiksi Luxemburgin infrastruktuuri- ja logistiikkatoimistoon (OIL).
   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen (palvelussuhteen ehdot) 80 artiklan rikkomiseen, palvelussuhteen ehtojen liitteessä olevan 2 artiklan rikkomiseen, mainittujen artiklojen yleisten täytäntöönpanosäännösten lainvastaisuuteen sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatteen, syrjimättömyysperiaatteen, avoimuuden periaatteen ja hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen.
   Kantajat väittävät ensinnäkin, että vastaaja antoi yleiset täytäntöönpanosäännökset kuulematta etukäteen henkilöstökomiteaa. Yleisiin täytäntöönpanosääntöihin ei myöskään sisälly tarkkaa kuvausta kunkin tehtävätyypin kattamista tehtävistä ja valtuuksista, minkä johdosta on mahdotonta tutkia, onko kantajat nimitetty tehtäväryhmään, joka vastaa heidän suorittamiaan tehtäviä, ja onko heidän palkkaluokkansa vahvistettu palvelussuhteen ehtojen 80 artiklan mukaisesti. Vastaaja ei ole myöskään esittänyt näyttöä siitä, että se on tosiasiassa tarkastellut mahdollisuutta myöntää kantajille yleisissä täytäntöönpanosäännöissä säädetyllä tavalla ylimääräinen palkkaluokka markkinatilanteen huomioon ottamiseksi.
   Lisäksi kantajat väittävät, että he ovat samassa tilanteessa kuin Brysselin päiväkodin henkilökunta, joka on otettu palvelukseen sopimussuhteisina toimihenkilöinä Brysselin infrastruktuuri- ja logistiikkatoimistoon ja jolle on taattu palkkatason säilyminen. Vastaaja ei ole esittänyt syitä sille, miksi tällaista taetta ei ole myönnetty kantajille.


title: PARTEX, Companhia Portuguesa de Serviços, S.A:n 15.11.1996 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia T-182/96)

text:
25.1.97               i  rl                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     N:o C 26 /9
PARTEX, Companhia Portuguesa de Serviços, S.A:n                            että komissio on katsonut, etteivät tietyt kantajan esit
15.11.1996 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nos                     tämät kulut vastaa hyväksyvässä päätöksessä asetettuja
                              tama kanne                                   edellytyksiä, ilman että tällaisia tosiseikkoihin ja oi
                          ( Asia T-182/96 )
                                                                           keudellisiin seikkoihin perustuvia " perusteluja " on yk
                                                                           silöity, konkretisoitu tai selitetty. Tästä syystä kanteen
                             ( 97/C 26/16 )                                kohteena olevaa päätöstä ei ole perusteltu täysin eikä
                                                                           riittävästi eikä se vastaa perustamissopimuksen 190 ar
                                                                           tiklassa asetettua edellytystä .
                  (Oikeudenkäyntikieli: portugali)
PARTEX, Companhia Portuguesa de Serviços, S.A. on                    — Euroopan sosiaalirahastoa koskevien sääntöjen rikko
nostanut Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen                      minen: koulutusta koskevat toimet toteutettiin esillä
tuomioistuimessa 15.11.1996 kanteen Euroopan yhteisöjen                    olevan asian osalta 1.1.1988 ja 31.12.1988 välisenä ai
komissiota vastaan. Kantajan toimipaikka on osoitteessa                    kana, ja komissiolle esitettiin 30.10.1989 loppusum
Av. 5 de Outubro, n? 160, Lissabon, ja kantajan edustajat                  man maksuvaatimus sen jälkeen kun Portugalin valtio
ovat asianajajat Rui Chancerelle de Machete, Pedro Ma                     oli asianmukaisesti hyväksynyt sen, eikä Portugalin
chete ja Miguel Pena Machete, Lissabon, prosessiosoite                     valtio ollut ilmoittanut komissiolle ennen hyväksymis
Luxemburgissa asianajotoimisto Louis Schiltz, 2 rue du                     tä minkään tutkimuksen aloittamisesta koulutusohjel
Fort Rheinsheim, L-2419 Luxembourg.                                        mien hallintoon liittyvien oletettujen virheellisyyksien
                                                                           vuoksi . Asiaan soveltuvan yhteisön lainsäädännön ( 17
                                                                           päivänä lokakuuta 1983 annettu neuvoston asetus
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois                    N:o 2950/83 ( j ) ja 22.12.1983 tehty komission päätös
tuin                                                                       83/673/ETY (2 )) nojalla silloin, kun tietty loppusum
                                                                           man maksuvaatimus on hyväksytty ja esitetty komis
                                                                           siolle, jäsenvaltiolla ei ole aloitteentekomahdollisuutta
— kumoaa 14.8.1996 tehdyn komission päätöksen N:o                          eikä toimivaltaa tämän vaatimuksen osalta; tämän jäl
      C(96)1184, jossa hyväksyttiin Euroopan sosiaalirahas                keen ainoastaan komissio voi omasta aloitteestaan ryh
      ton asiakirjaan 880412 P3 liittyvä loppusumman mak                  tyä uusiin tarkastuksiin. Koska kantaja ei ole saanut
      suvaatimus, siltä osin kuin siinä ei hyväksytä                       tietoonsa, että komissio olisi tehnyt hyvissä ajoin jä
      146 321 461 Portugalin escudon (PTE) suuruista tukea                 senvaltiolle minkäänlaista ilmoitusta, on todettava,
      ja määrätään, että kyseistä summaa on vähennettävä                   että Portugalin valtion päätös tutkia uudelleen kanteen
      49 792 986 PTE:n suuruisella summalla ja että tämän                  kohteena olevassa päätöksessä viitattua asiakirjaa
      seurauksena komissiolle on palautettava 14 730 539                   880412 P3 , on lainvastainen. Hyväksyessään Portuga
      PTE:n suuruinen summa .                                              lin valtion lainvastaisen menettelyn, vastaajana oleva
                                                                           toimielin on rikkonut Euroopan sosiaalirahastoa kos
                                                                           kevia sääntöjä, minkä vuoksi myös kanteen kohteena
— velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku                        oleva päätös on lainvastainen.
      lut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                  — Oikeuden väärinkäyttö ja puolustautumisoikeuksien,
                                                                           vilpittömän mielen periaatteen, luottamuksensuojan
                                                                           periaatteen ja saavutettujen oikeuksien periaatteen
Kanteen kohteena oleva päätös on Euroopan sosiaalirahas                   loukkaaminen, koska yhteisön päätös tehtiin noin seit
ton tukihakemusta koskevaan asiakirjaan 880412 P3 liit                    semän vuotta sen jälkeen, kun loppusumman maksu
tyvän loppusumman maksuvaatimusta koskeva lopullinen                       vaatimus oli hyväksytty ja esitetty komissiolle.
hyväksyvä päätös. Tällä päätöksellä komissio päätti vä
hentää 146 321 461 PTE:n suuruisen tuen myöntämisestä
kantajalle ammatillista koulutusta koskevien toimien ra
hoittamista varten Portugalissa tehdyssä komission pää              — Harkintavallan väärinkäyttö: Toisin kuin vastaajana
töksessä N:o C(88)0831/29.4.1988 hyväksyttyä summaa .                      oleva toimielin on esittänyt perusteluissaan, kanteen
                                                                           kohteena olevaa päätöstä ei ole tehty tarkoituksenmu
                                                                            kaisuusperusteiden perusteella vaan tarkoituksena lain
 Kantaja väittää, että kanteen kohteena oleva päätös on                     mukaistaa Portugalin valtion lainvastainen menettely
 lainvastainen ja että se on kumottava seuraavilla perusteil               jälkeenpäin, mikä tarkoittaa, että vastaaja on syyllisty
 la :                                                                       nyt harkintavallan väärinkäyttöön.
 — Perusteluvelvollisuuden rikkominen: kanteen kohteena              ( ] ) EYVL N:o L 289, 22.10.1983 , s. 1 .
       olevan päätöksen perustelut ovat puutteelliset erityi-        ( 2) EYVL N:o L 377, 31.12.1983, s. 1 .
       sesti, koska komissio ei hyväksy osaa esitetyistä kuluis
       ta "jäsenvaltiolle 30.3.1995 osoitetussa kirjeessä
       N:o 4085 ( jota ei ole annettu kantajalle tiedoksi ) ja
       sen liitteissä esitettyjen perustelujen vuoksi " ja siksi,


title: Asia C-227/15 P: Unionin tuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 21.4.2016 – Valittajina Jean-Marie Cahier ym. sekä muina osapuolina Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio ja Ranskan tasavalta (Muutoksenhaku — Euroopan unionin sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu — Asetus (EY) N:o 1493/1999 — 28 artiklan 1 kohta — Velvollisuus tislata kahteen käyttötarkoitukseen soveltuvista rypäleistä valmistetut viinimäärät, jotka ylittävät tavallisesti valmistettavan viinimäärän ja joita ei viedä unionin ulkopuolelle — Asetus (EY) N:o 1623/2000 — Tislaus, jonka tuottaja on itse suorittanut tislaajana — Sellaisen viinan tuottaminen, jolla on alkuperänimitys)

text:
               1.8.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 279/3

         Unionin tuomioistuimen määräys (kolmas jaosto) 21.4.2016 – Valittajina Jean-Marie Cahier ym. sekä muina osapuolina Euroopan unionin neuvosto, Euroopan komissio ja Ranskan tasavalta
   (Asia C-227/15 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Euroopan unionin sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu - Asetus (EY) N:o 1493/1999 - 28 artiklan 1 kohta - Velvollisuus tislata kahteen käyttötarkoitukseen soveltuvista rypäleistä valmistetut viinimäärät, jotka ylittävät tavallisesti valmistettavan viinimäärän ja joita ei viedä unionin ulkopuolelle - Asetus (EY) N:o 1623/2000 - Tislaus, jonka tuottaja on itse suorittanut tislaajana - Sellaisen viinan tuottaminen, jolla on alkuperänimitys))
   (2016/C 279/04)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittajat: Jean-Marie Cahier, Robert Aubineau, Laurent Bigot, Pascal Bourdeau, Jacques Brard-Blanchard, Olivier Charruaud, Daniel Chauvet, Régis Chauvet, Fabrice Compagnon, Francis Crepeau, Philippe Davril, Bernard Deborde, Chantal Goulard, Jean-Pierre Gourdet, Bernard Goursaud, Jean Gravouil, Guy Herbelot, Rodrigue Herbelot, Sophie Landrit, Michel Mallet, Michel Merlet, Alain Phelipon, Claude Potut, Philippe Pruleau, Philippe Riche, Françoise Rousseau, René Roy ja Pascale Rulleaud-Beaufour (edustaja: avocat C.-É. Gudin)

      Muut osapuolet: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: S. Barbagallo ja É. Sitbon), Euroopan komissio (asiamiehet: I. Galindo Martín ja B. Schima) ja Ranskan tasavalta (asiamiehet: G. de Bergues, D. Colas ja S. Ghiandoni)

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Jean-Marie Cahier, Robert Aubineau, Laurent Bigot, Pascal Bourdeau, Jacques Brard-Blanchard, Olivier Charruaud, Daniel Chauvet, Régis Chauvet, Fabrice Compagnon, Francis Crepeau, Philippe Davril, Bernard Deborde, Chantal Goulard, Jean-Pierre Gourdet, Bernard Goursaud, Jean Gravouil, Guy Herbelot, Rodrigue Herbelot, Sophie Landrit, Michel Mallet, Michel Merlet, Alain Phelipon, Claude Potut, Philippe Pruleau, Philippe Riche, Françoise Rousseau, René Roy ja Pascale Rulleaud-Beaufour vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja heidät velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 311, 21.9.2015.


title: Yhdistetyt asiat C-175/08, C-176/08, C-178/08 ja C-179/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 2.3.2010 (Bundesverwaltungsgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Aydin Salahadin Abdulla (C-175/08), Kamil Hasan (C-176/08), Ahmed Adem, Hamrin Mosa Rashi (C-178/08) ja Dler Jamal (C-179/08) v. Saksan liittotasavalta (Direktiivi 2004/83/EY — Vähimmäisvaatimukset, jotka koskevat pakolaisaseman tai toissijaisen suojeluaseman myöntämistä — Pakolaisasema — Direktiivin 2 artiklan c alakohta — Pakolaisaseman lakkaaminen — Direktiivin 11 artikla — Olosuhteiden muutos — Direktiivin 11 artiklan 1 kohdan e alakohta — Pakolainen — Perusteeton vainon pelko — Arviointi — Direktiivin 11 artiklan 2 kohta — Pakolaisaseman peruuttaminen — Näyttö — Direktiivin 14 artiklan 2 kohta)

text:
               1.5.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 113/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 2.3.2010 (Bundesverwaltungsgerichtin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Aydin Salahadin Abdulla (C-175/08), Kamil Hasan (C-176/08), Ahmed Adem, Hamrin Mosa Rashi (C-178/08) ja Dler Jamal (C-179/08) v. Saksan liittotasavalta
   (Yhdistetyt asiat C-175/08, C-176/08, C-178/08 ja C-179/08) (1)

   (Direktiivi 2004/83/EY - Vähimmäisvaatimukset, jotka koskevat pakolaisaseman tai toissijaisen suojeluaseman myöntämistä - Pakolaisasema - Direktiivin 2 artiklan c alakohta - Pakolaisaseman lakkaaminen - Direktiivin 11 artikla - Olosuhteiden muutos - Direktiivin 11 artiklan 1 kohdan e alakohta - Pakolainen - Perusteeton vainon pelko - Arviointi - Direktiivin 11 artiklan 2 kohta - Pakolaisaseman peruuttaminen - Näyttö - Direktiivin 14 artiklan 2 kohta)
   2010/C 113/06
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesverwaltungsgericht

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Aydin Salahadin Abdulla (C-175/08), Kamil Hasan (C-176/08), Ahmed Adem, Hamrin Mosa Rashi (C-178/08) ja Dler Jamal (C-179/08)

      Vastaaja: Saksan liittotasavalta

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyynnöt — Bundesverwaltungsgericht — Kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29.4.2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/83/EY (EUVL L 304, s. 12) 11 artiklan 1 kohdan e alakohdan tulkinta — Kansallisen viranomaisen päätökset, joilla lakkautettiin asianosaisten pakolaisasema pelkästään sen toteamuksen perusteella, että heidän pelkonsa vainotuksi joutumisesta on lakannut, ilman, että tutkittiin muita edellytyksiä, jotka koskevat alkuperämaan poliittista tilannetta — Irakin kansalaiset, joiden pakolaisasema on peruutettu Saddam Husseinin hallinnon kaatumisen jälkeen

      Tuomiolauselma

               1)

               Kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29.4.2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/83/EY 11 artiklan 1 kohdan e alakohtaa on tulkittava siten, että

                           —

                           pakolaisasema lakkaa, jos kyseessä olevassa kolmannessa valtiossa tapahtuneen sellaisen merkittävän ja pysyvän olosuhteiden muutoksen valossa ne olosuhteet, joiden johdosta pakolaisella oli perusteltu aihe pelätä joutuvansa vainotuksi jostakin direktiivin 2004/83 2 artiklan c alakohdassa tarkoitetusta syystä ja joiden perusteella pakolaisasema myönnettiin, ovat lakanneet olemasta eikä hänellä ole muita perusteita pelätä joutuvansa vainotuksi direktiivin 2004/83 2 artiklan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla;

                           —

                           arvioidakseen olosuhteiden muutosta jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on varmistuttava pakolaisen henkilökohtaisen tilanteen suhteen siitä, että direktiivin 2004/83 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu suojelun tarjoaja tai tarjoajat ovat toteuttaneet asianmukaisia toimenpiteitä vainon estämiseksi, että niillä on muun muassa tehokas oikeusjärjestelmä vainoksi katsottavien tekojen toteamiseksi, niistä syytteeseen asettamiseksi ja niistä rankaisemiseksi ja että kyseisellä henkilöllä on siinä tapauksessa, että hänen pakolaisasemansa lakkaa, mahdollisuus saada tällaista suojelua;

                           —

                           direktiivin 2004/83 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut suojelun tarjoajat voivat olla kansainvälisiä järjestöjä, jotka pitävät valtiota tai huomattavaa osaa sen alueesta valvonnassaan, ja myös siten, että kyseisellä alueella toimii monikansallinen sotilasjoukko.

               2)

               Silloin, kun olosuhteet, joiden johdosta pakolaisasema myönnettiin, ovat lakanneet olemasta ja kun jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset varmistuvat siitä, ettei ole olemassa muita olosuhteita, joiden perusteella kyseessä oleva henkilö voi pelätä joutuvansa vainotuksi joko alun perin kyseessä olleesta syystä tai jostain muusta direktiivin 2 artiklan c alakohdassa mainitusta syystä, todennäköisyysperuste, jonka mukaisesti näistä muista olosuhteista aiheutuvaa vaaraa arvioidaan, on sama kuin pakolaisaseman myöntämisen yhteydessä sovellettu todennäköisyysperuste.

               3)

               Direktiivin 2004/83 4 artiklan 4 kohta — sikäli kuin siinä annetaan ohjeita aiempien vainoksi katsottavien tekojen tai näiden uhan merkityksestä todistusvoiman osalta — voi tulla sovellettavaksi, kun toimivaltaiset viranomaiset harkitsevat pakolaisaseman lakkauttamista direktiivin 2004/83 11 artiklan 1 kohdan e alakohdan nojalla ja kun asianomainen henkilö vetoaa sen perustelemiseksi, että perusteltu pelko joutua vainotuksi on edelleen olemassa, muihin olosuhteisiin kuin niihin, joiden johdosta hänen myönnettiin olevan pakolainen. Tilanne voi kuitenkin normaalisti olla näin vain silloin, kun vainon syy on muu kuin se syy, joka hyväksyttiin pakolaisaseman myöntämisvaiheessa, ja kun aiemmat vainoksi katsottavat toimet tai uhat ovat edelleen olemassa ja kun ne ovat yhteydessä tässä vaiheessa tutkittaviin vainon syihin.

      (1)  EUVL C 197, 2.8.2008.

      EUVL C 180, 1.8.2009.


title: Asian C-338/99 poistaminen rekisteristä

text:
C 302/24              FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  21.10.2000
        Asian C-445/98 (1) poistaminen rekisteristä                         Asian C-338/99 (1) poistaminen rekisteristä
                       (2000/C 302/60)
                                                                                (2000/C 302/61)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 12.7.2000
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-445/98 (Verwaltungsgerichtshof Baden-Württem-            Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kuudennen jaoston pu-
bergin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Bayram Ali Lotoz           heenjohtajan 13.7.2000 antamalla määräyksellä tuomioistui-
vastaan Landeshauptstadt Stuttgart, Amt für öffentliche Ord-       men rekisteristä on poistettu asia C-338/99, Euroopan yhteisö-
nung.                                                              jen komissio vastaan Belgian kuningaskunta.
(1) EYVL C 48, 20.2.1999.
                                                                   (1) EYVL C 314, 30.10.1999.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kuudes jaosto), 20 päivänä maaliskuuta 1997, asiassa C-323/95 (Saarländisches Oberlandesgerichtin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), David Charles Hayes ja Jeanette Karen Hayes vastaan Kronenberger GmbH, selvitystilassa oleva yhtiö (Yhdenvertainen kohtelu - Kansalaisuuteen perustuva syrjintä - Cautio judicatum solvi)

text:
 N:o C 142/6          I FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       10.5.97
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                               177 artiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltä
                          (kuudes jaosto),                           väksi saadakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vi
                                                                     reillä olevassa asiassa Phytheron International SA vastaan
                 20 päivänä maaliskuuta 1997,                        Jean Bourdon SA ennakkoratkaisun EY:n perustamissopi
 asiassa C-323/95 ( Saarländisches Oberlandesgerichtin esit         muksen 30 ja 36 artiklan tulkinnasta, yhteisöjen tuomiois
 tämä ennakkoratkaisupyyntö), David Charles Hayes ja                 tuin (viides jaosto ), toimien kokoonpanossa : jaoston pu
 Jeanette Karen Hayes vastaan Kronenberger GmbH, selvi              heenjohtaja J. C. Moitinho de Almeida sekä tuomarit C.
                     tystilassa oleva yhtiö H                        Gulmann ( esittelevä tuomari ), D. A. O. Edward, J.-P. Puis
 (Yhdenvertainen kohtelu — Kansalaisuuteen perustuva                 sochet ja M. Wathelet, julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaa
               syrjintä — Cautio judicatum solvi)                    ja : apulaiskirjaaja H. von Holstein, on antanut 20.3.1997
                                                                     tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :
                            ( 97/C 142/11 )
                                                                    Jäsenvaltioiden tavaramerkkilainsäädännön lähentämisestä
                  (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                       21 päivänä joulukuuta 1988 annetun neuvoston direktiivin
                                                                     89/104/ETY 7 artiklaa on tulkittava siten, että sen vastai
     (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
     yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)              sena on pidettävä sitä, että jäsenvaltiossa A sovelletaan
                                                                     sellaista kansallista säännöstä, jonka mukaan tavaramer
 Asiassa C-323/95, jonka Saarländisches Oberlandesgericht            kin haltija voi estää tavaramerkillä suojatun tuotteen tuon
 ( Saksa ) on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 ar            nin, kun
 tiklan nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saa
 dakseen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä ole          — tuote on valmistettu kolmannessa maassa,
 vassa asiassa David Charles Hayes ja Jeanette Karen
 Hayes vastaan Kronenberger GmbH, selvitystilassa oleva              — joko tavaramerkin haltija tai sen kanssa samaan kon
 yhtiö, ennakkoratkaisun EY:n perustamissopimuksen 6 ar                  serniin kuuluva yhtiö on tuonut tuotteen jäsenvaltioon
                                                                          B,
 tiklan ensimmäisen kohdan tulkinnasta, yhteisöjen tuo
 mioistuin ( kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa : jaoston        — riippumaton elinkeinonharjoittaja on hankkinut tuot
 puheenjohtaja G. F. Mancini sekä tuomarit J. L. Murray,                  teen jäsenvaltiosta B ja vienyt sen jäsenvaltioon A,
 P. J. G. Kapteyn ( esittelevä tuomari ), G. Hirsch ja H. Rag
 nemalm, julkisasiamies: A. La Pergola, kirjaaja : R. Grass,        — tuotetta ei ole käsitelty eikä sen pakkausta ole muutet
 on antanut 20.3.1997 tuomion, jonka tuomiolauselma on                    tu lukuun ottamatta sitä, että etikettiin on lisätty tiet
 seuraava :
                                                                          tyjä mainintoja jäsenvaltio A:n lainsäädännössä asetet
 EY:n perustamissopimuksen 6 artiklan ensimmäistä kohtaa                  tujen vaatimusten noudattamiseksi; ja
 on tulkittava siten, että sen vastaista on, että jäsenvaltio
 vaatii sellaisen toisen jäsenvaltion kansalaisen asettavan
                                                                    — tavaramerkkioikeuksien haltijoina jäsenvaltioissa A ja
                                                                          B on sama konserni.
 vakuuden oikeudenkäyntikulujen maksamisesta, joka on
 nostanut jossakin kyseisen jäsenvaltion riita-asioita käsitte
levässä tuomioistuimessa kanteen sen kansalaista vastaan,            C ) EYVL N:o C 351 , 30.12.1995 .
jos vakuuden asettamista ei voida vaatia tämän valtion
kansalaisilta, joilla ei ole sen alueella omaisuutta tai koti
paikkaa, ja kun kanne liittyy yhteisön oikeudessa taattujen
perusvapauksien käyttämiseen.                                               YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
(M EYVL N:o C 333 , 9.12.1995 .                                                              (viides jaosto ),
                                                                                20 päivänä maaliskuuta 1997,
                                                                    asiassa C-13/96 ( Conseil d'État de Belgiquen esittämä en
                                                                    nakkoratkaisupyyntö ), Bic Benelux SA vastaan Belgian
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO                                                          valtio (')
                          (viides jaosto ),                          (Direktiivissä 83/189/ETY säädetty velvollisuus etukäteis
                 20 päivänä maaliskuuta 1997,                       tiedon antamiseen — Tekniset määräykset ja eritelmät —
asiassa C-352/95 (Tribunal de commerce de Pontoisen
                                                                             Ympäristöveron alaisten tuotteiden merkintä)
esittämä ennakkoratkaisupyyntö ), Phytheron International                                     :97/C 142/13 )
                SA vastaan Jean Bourdon SA (')
(EY:n perustamissopimuksen 30 ja 36 artikla — Tavara                                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
merkkidirektiivi — Kasvinsuojeluaine — Rinnakkaistuonti
                  — Oikeuksien sammuminen)                               (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
                                                                         yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
                           ( 97/C 142/12 )
                                                                    Asiassa C-13/96, jonka Belgian Conseil d'État on saatta
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                      nut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla yh
                                                                    teisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadekseen tässä
    (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan           kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa asiassa Bic
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)              Benelux SA vastaan Belgian valtio ennakkoratkaisun tekni
Asiassa C-352/95, jonka Tribunal de commerce de Pon                siä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimitta
toise ( Ranska ) on saattanut EY:n perustamissopimuksen             misessa noudatettavasta menettelystä 28 päivänä maalis


title: Asia T-556/14 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 9.6.2015 – Valittajana Navarro ja muuna osapuolena komissio (Valitus — Henkilöstö — Sopimussuhteiset toimihenkilöt — Palvelukseen ottaminen — Kiinnostuksenilmaisupyyntö — Pätevyyttä koskevat vähimmäisvaatimukset — Palvelukseen ottamisesta kieltäytyminen — Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 116 artiklan 2 kohdan rikkominen — Oikeudellinen virhe — Tosiseikkojen vääristäminen)

text:
               20.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 236/41

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 9.6.2015 – Valittajana Navarro ja muuna osapuolena komissio
   (Asia T-556/14 P) (1)

   ((Valitus - Henkilöstö - Sopimussuhteiset toimihenkilöt - Palvelukseen ottaminen - Kiinnostuksenilmaisupyyntö - Pätevyyttä koskevat vähimmäisvaatimukset - Palvelukseen ottamisesta kieltäytyminen - Virkamiestuomioistuimen työjärjestyksen 116 artiklan 2 kohdan rikkominen - Oikeudellinen virhe - Tosiseikkojen vääristäminen))
   (2015/C 236/55)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Victor Navarro (Sterrebeek, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Rodrigues ja A. Blot)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: C. Berardis-Kayser ja G. Berscheid)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (kolmas jaosto) 21.5.2014 antamasta tuomiosta Navarro v. komissio (F-46/13, Kok. H., EU:F:2014:104) tehty valitus, jossa vaaditaan tämän tuomion kumoamista.

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Victor Navarro velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 351, 6.10.2014.


title: Yhdistetyt asiat C-396/05 ja C-419/05: Sozialgericht Berlinin  27.9.2005  tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Doris Habelt (C-396/05) ja Martha Möser (C-419/05) vastaan Deutsche Rentenversicherung Bund

text:
               28.1.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 22/6

         Sozialgericht Berlinin 27.9.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Doris Habelt (C-396/05) ja Martha Möser (C-419/05) vastaan Deutsche Rentenversicherung Bund
   (Yhdistetyt asiat C-396/05 ja C-419/05)
   (2006/C 22/11)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Sozialgericht Berlin on pyytänyt 27.9.2005 tekemillään päätöksillä, jotka ovat saapuneet yhteisöjen tuomioistuimeen 14. ja 28.11.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Doris Habelt (C-396/05) ja Martha Möser (C-419/05) vastaan Deutsche Rentenversicherung Bund seuraavaan kysymykseen:
   Onko sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 (1) liitteessä VI olevan D osan (aiemmin C osa) Saksa 1 kohta yhteensoveltuva ylemmäntasoisen yhteisön oikeuden kanssa, erityisesti vapaan liikkuvuuden — tässä: EY:n perustamissopimuksen 42 artiklan mukaisen etuuksien maastaviennin — periaatteen kanssa, siltä osin kuin siinä suljetaan pois myös valtakunnan alueella täyttyneiden maksukausien (Reichsgebiets-Beitragszeiten) perusteella maksettavat eläke-etuudet?

      (1)  EYVL L 149, s. 2.


title: Asia T-423/17: Kanne 11.7.2017 – Nexans France ja Nexans v. komissio

text:
               11.9.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 300/31

         Kanne 11.7.2017 – Nexans France ja Nexans v. komissio
   (Asia T-423/17)
   (2017/C 300/39)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantajat: Nexans France (Courbevoie, Ranska) ja Nexans (Courbevoie, Ranska) (edustajat: solicitor M. Powell ja solicitor A. Rogers ja asianajaja G. Forwood)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantajat vaativat, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               Kumoaa Nexans Francen ja Nexansin kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtävästä ja toimivaltuuksista tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä 13.10.2011 tehdyn komission puheenjohtajan päätöksen 2011/695/EU 8 artiklan nojalla esittämän luottamuksellista käsittelyä koskevasta pyynnöstä 2.5.2017 annetun komission päätöksen C(2017) 3051 final (asia AT.39610 – Voimakaapelit) niiltä osin, kuin sillä hylätään kantajien luottamuksellisuutta koskevat vaatimukset, koska aineisto, johon he vetoavat asiassa T-449/14, oli saatu lainvastaisesti (niin kutsuttu vaatimusten ryhmä I), ja

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeuenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu siihen, että komissio teki oikeudellisen virheen kun se ei esittänyt riittäviä perusteluja ja rikkoi SEUT 296 artiklaa, Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan 2 kohdan c alakohtaa sekä päätöksen 2011/695/EU 8 artiklan 2 kohtaa.

               2.

               Toinen kanneperuste perustuu siihen, että komissio teki virheen arvioidessaan kantajien päätöksen 2011/695/EU 8 artiklan 2 kohdan nojalla tekemää vaatimusta: ensiksi, kun se totesi, että osa riidanalaisesta aineistosta oli jo tunnettua tiettyjen henkilöiden keskuudessa, ja toiseksi, kun se ei ottanut asianmukaisesti huomioon tehokkaan oikeussuojan periaatetta, ja kolmanneksi, kun se totesi, etteivät kantajien intressit ansaitse suojaa.

               3.

               Kolmas kanneperuste perustuu siihen, että komissio rikkoi syyttömyysolettamaa, kun otetaan huomioon, että, tapa, jolla riidanalainen aineisto oli saatu, on riidanalainen vireillä olevassa kanteessa asiassa T-449/14. Riidanalaisen aineiston julkaiseminen tekisi asian minkäänlaisen kumoamisen merkityksettömäksi.


title: Asia T-238/08: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.12.2010 — komissio v Commune de Valbonne (Välityslauseke — Valbonnen kaupungin (Ranska) ja Ascoli Picenon provinssin (Italia) välistä opetussuunitelmaa koskeva tutkimus- ja koulutussopimus — Maksettujen määrien takaisinmaksua koskeva vaatimus)

text:
               29.1.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/35

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.12.2010 — komissio v Commune de Valbonne
   (Asia T-238/08) (1)

   (Välityslauseke - Valbonnen kaupungin (Ranska) ja Ascoli Picenon provinssin (Italia) välistä opetussuunitelmaa koskeva tutkimus- ja koulutussopimus - Maksettujen määrien takaisinmaksua koskeva vaatimus)
   2011/C 30/61
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi L. Escobar Guerrero, sittemmin F. Dintilhac ja A. Sauka, avustajanaan asianajaja E. Bouttier)

      Vastaaja: Commune de Valbonne (Ranska) (edustaja: asianajaja B. Rapp-Jung)

      Oikeudenkäynnin kohde

   EY 238 artiklassa tarkoitettuun välityslausekkeeseen perustuva kanne Commune de Valbonnen velvoittamiseksi maksamaan viivästyskorkoineen takaisin ennakkoja, jotka Euroopan yhteisö on maksanut 29.12.1997 Valaspi MM 1027 -sopimuksen mukaisesti

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 223, 30.8.2008.


title: Asia C-21/06: Euroopan yhteisöjen komission  17.1.2006  Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne

text:
               11.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 60/29

         Euroopan yhteisöjen komission 17.1.2006 Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-21/06)
   (2006/C 60/56)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 17.1.2006 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Luxemburgin suurherttuakuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on Michel Nolin, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut neuvoston direktiivin 2000/29/EY liitteessä V olevassa B osassa mainituille kasveille, kasvituotteille ja muille tavaroille tehtävistä tunnistustarkastuksista ja kasvien terveystarkastuksista, jotka voidaan suorittaa muussa kuin siinä paikassa, jonka kautta tuotteet saapuvat yhteisöön, tai kyseisen paikan läheisyydessä, sekä tarkastusvaatimusten määrittelystä 7 päivänä lokakuuta 2004 annetun komission direktiivin 2004/103/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai koska se ei ainakaan ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

               2)

               velvoittaa Luxemburgin suurherttuakunnan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Määräaika, jossa direktiivi oli saatettava osaksi kansallista oikeusjärjestystä, päättyi 31.12.2004.

      (1)  EUVL L 313, 12.10.2004, s. 16.


title: Asia F-81/06: Kanne 21.7.2006 — Duyster v. komissio

text:
               28.10.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 261/34

         Kanne 21.7.2006 — Duyster v. komissio
   (Asia F-81/06)
   (2006/C 261/70)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Tineke Duyster (Oetrange, Luxemburg) (edustaja: asianajaja W.H.A.M. van den Muijsenbergh)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               kanne on otettava tutkittavaksi kokonaisuudessaan

               —

               nimittävän viranomaisen 8.11.2005 ja 11.5.2006 tekemät päätökset on kumottava

               —

               toissijaisesti jäljempänä esitetyt vaatimukset on hyväksyttävä kokonaisuudessaan tai osittain taikka on tehtävä päätös, jossa hyväksytään kokonaisuudessaan tai osittain kantajan 5. ja 13.7.2005 päivätyt hakemukset

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Asioissa F-51/05 (1) ja F-18/06 (2) kantaja on jo riitauttanut sen, että komissio asetti hänet vanhempainlomalle ajanjaksolle 1.11.2004–30.4.2005 ja vahvisti tämän jälkeen 17.11.2005 päivätyssä kirjeessä vanhempainloman alkamisajankohdaksi 8.11.2004.
   Esillä olevassa asiassa kantaja riitauttaa komission päätökset jättää tutkimatta hakemukset, jotka kantaja teki saadakseen vahingonkorvausta EY 288 artiklan ja henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 kohdan nojalla noin 50 sellaisen seikan johdosta, jotka liittyvät komission yksiköiden väitetysti huolimattomiin toimiin.
   Kantaja vetoaa tutkimatta jättämistä koskevista päätöksistä nostamassaan kumoamiskanteessa erityisesti seuraaviin seikkoihin: i) päätösten perustana olevien tosiseikkojen virheellisyys; ii) henkilöstösääntöjen 90 artiklan 1 ja 2 kohdan sisällön ja tarkoituksen rikkominen; iii) ristiriitojen olemassaolo; iv) päätösten epäselvyys; v) se, että nimittävä viranomainen tulkitsi ja/tai sovelsi virheellisesti EY 288 artiklaan ja henkilöstösääntöjen 90 artiklaan liittyvää oikeuskäytäntöä; vi) nimittävän viranomaisen argumenttien virheellisyys; vii) suhteellisuusperiaatteen, luottamuksensuojan periaatteen, yhdenvertaisen kohtelun periaatteen ja oikeusvarmuuden periaatteen loukkaaminen sekä intressien vertailun periaatteen loukkaaminen, työnantajalla olevan tietojenantovelvollisuuden noudattamatta jättäminen, hyvän hallinnon periaatteen loukkaaminen ja se, että oikeutta muutoksenhakukeinoihin loukattiin.

      (1)  EUVL C 217, 3.9.2005 (alun perin Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa numerolla T-249/05 kirjattu asia, joka siirrettiin 15.12.2005 annetulla määräyksellä Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen käsiteltäväksi).

      (2)  EUVL C 154, 1.7.2006.