title: Asia C-611/18 P: Valitus, jonka Pirelli & C. SpA on tehnyt 21.9.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-455/14, Pirelli & C. v. komissio, 12.7.2018 antamasta tuomiosta

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/43

      Valitus, jonka Pirelli & C. SpA on tehnyt 21.9.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kahdeksas jaosto) asiassa T-455/14, Pirelli & C. v. komissio, 12.7.2018 antamasta tuomiosta
      (Asia C-611/18 P)
      (2018/C 408/57)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Asianosaiset

         Valittaja: Pirelli & C. SpA (edustajat: asianajajat M. Siragusa ja G. Rizza)

         Muut osapuolet: Euroopan komissio ja Prysmian Cavi e Sistemi Srl

         Vaatimukset

      Pirelli vaatii, että unionin tuomioistuin
      kumoaa unionin tuomioistuimen työjärjestyksen 169 artiklan 1 kohdan mukaisesti unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisun, joka sisältyy unionin yleisen tuomioistuimen 12.7.2018 asiassa T-455/14, Pirelli & C. S.p.A. v. komissio, antaman tuomion tuomiolauselmaan ja joka annettiin valittajalle tiedoksi samana päivänä e-Curia-sovelluksella
      ja
      hyväksyy soveltuvin osin työjärjestyksen 170 artiklan 1 kohdan mukaisesti asiaa unionin yleiseen tuomioistuimeen palauttamatta Pirellin ensimmäisessä oikeusasteessa esittämät vaatimukset ja siis
      ensisijaisesti

                  —

                  kumoaa päätöksen (1) Pirelliä koskevilta osin ja erityisesti sen 1 artiklan 5 kohdan d alakohdan ja sen 2 artiklan g alakohdan sekä sen 4 artiklan siltä osin kuin Pirelli on sisällytetty siinä päätöksen adressaattien luetteloon

            toissijaisesti

                  —

                  määrää sille asetuksen (EY) N:o 1/2003 (2) ja SEUT 261 artiklan nojalla kuuluvan täyden harkintavallan nojalla Pirellin hyväksi, että velkaa on haettava ensin päävelalliselta ja vasta tämän jälkeen muilta velallisilta (beneficium ordinis seu excussionis),

            jos Prysmianin unionin yleisen tuomoistuimen asiassa T-475/14 12.7.2018 antamasta tuomiosta mahdollisesti tekemä valitus hyväksytään unionin tuomioistuimessa

                  —

                  kumoaa päätöksen tai muuttaa sen 2 artiklan g alakohtaa alentamalla Prysmianin ja Pirellin maksettavaksi yhteisvastuullisesti määrätyn sakon määrää

                  —

                  velvoittaa joka tapauksessa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut,

            jos unionin yleisen tuomioistuimen ratkaisua, joka sisältyy unionin yleisen tuomioistuimen 12.7.2018 asiassa T-455/14, Pirelli & C. S.p.A. v. komissio, antaman tuomion tuomiolauselmaan, ei kumota, määrää sille asetuksen (EY) N:o 1/2003 (3) ja SEUT 261 artiklan nojalla kuuluvan täyden harkintavallan nojalla kuitenkin Pirellin hyväksi, että velkaa on haettava ensin päävelalliselta ja vasta tämän jälkeen muilta velallisilta (beneficium ordinis seu excussionis).

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

         Ensimmäinen valitusperuste, joka perustuu siihen, ettei unionin yleinen tuomioistuin ole noudattanut omaa perusteluvelvollisuuttaan siltä osin kuin se oli sitä mieltä, ettei voitu katsoa kantajana olevan Pirellin väittämällä tavalla, että komissio oli perustellut puutteellisesti sitä, minkä vuoksi se oli hylännyt Pirellin yksityiskohtaisen argumentaation sen tueksi, ettei kyseessä olevassa tapauksessa voitu soveltaa määräävää vaikutusvaltaa koskevaa olettamaa, sekä siltä osin kuin komissio on syyllistynyt erilaiseen kohteluun soveltaessaan ainoastaan Goldman Sachsiin niin kutsuttua ”kahteen perustaan” perustuvaa menetelmää

      Unionin yleinen tuomioistuin on määrittänyt virheellisesti komissiolle kuuluvan perusteluvelvollisuuden kohteen ja ulottuvuuden, kun se ei katsonut eikä todennut, että päätöksen perustelut eivät täyttäneet unionin tuomioistuimien vahvistamia vaatimuksia. Unionin yleisen tuomioistuimen olisi pitänyt kumota päätös valittajaa koskevilta osin siltä osin kuin kyseesssä olevassa toimenpiteessä ei ole kattavaa esitystä niistä täsmällisistä, erityisistä ja konkreettisista syistä, joilla voidaan oikeuttaa se, että rikkominen luettiin Pirellin syyksi olettaman nojalla, vaikka Pirelli on esittänyt todisteet siitä, että sen taloudelliset, organisatoriset ja oikeudelliset yhteydet Prysmianiin eivät olleet johtaneet siihen, ettei Prysmianin tytäryhtiö ollut enää itsenäinen tai että se oli rajatusti itsenäinen. Valituksenalaisessa tuomiossa ei myöskään ole otettu lainkaan huomioon sitä Pirellien argumentaatiota, joka koskee erilaista kohtelua, jonka kohteeksi se on joutunut, koska komissio sovelsi siihen pelkkää määräävän vaikutusvallan käyttämistä koskevaa olettamaa sen sijaan, että se olisi soveltanut sellaista syyksilukemisen menetelmää, joka edellyttää kahta perustaa ja jota se on valittajan mukaan sitä vastoin soveltanut toiseen Prysmianin emoyhtiöön eli Goldman Sachsiin.

         Toinen valitusperuste, joka perustuu Nizzan perusoikeuskirjan 48 ja 49 artiklan rikkomiseen sekä tuomion perustelujen puutteellisuuteen ja epäjohdonmukaisuuteen, kun otetaan huomioon se, että komissio on loukannut oikeushenkilö Pirellin perusoikeuksia ja suhteellisuusperiaatetta

      Unionin yleisen tuomioistuimen näkemys, jonka mukaan olettamaan nojautuen todettu Pirellin vastuu ei ole syyllisyydestä riippumatonta rikosoikeudellista vastuuta kolmannen teoista, vaan luonteeltaan henkilökohtaista vastuuta ”yrityksestä”, jonka Pirelli muodostaa yhdessä tytäryhtiönsä Prysmianin kanssa, joka on rikkonut suoraan kilpailusääntöjä, perustuu laittomaan kahden sellaisen eri tasoa olevan analyysin yhdistämiseen, joita ei voida kuitenkaan yhdistää ja joita ovat kilpailusääntöjen soveltaminen yrityksiin ja kilpailusääntöjen rikkomista koskevan menettelyn kohteena olevien oikeushenkilöiden perusoikeuksien suojeleminen. Valituksenalaisessa tuomiossa on lisäksi sivuutettu täysin Pirellin argumentti, joka koski sitä, että ratkaisevan vaikutusvallan käyttämistä koskevaan olettamaan liittyy kaksi eri luonteenpiirrettä. Komissio on näet päätöksessä olettanut, että Pirelli käyttiratkaisevaa vaikutusvaltaa paitsi Prysmianin liiketoimintapolitiikkaan myös – ilman, että valittajan olisi ollut mahdollista esittää vastanäyttöä – tytäryhtiön konkreettiseen kilpailua rajoittavaan käyttäytymiseen. Pirelli väittää, että valituksenalaista tuomiota on perusteltu puutteellisesti myös sen argumentin osalta, jonka mukaan komissio ei ollut punninnut kyseessä olevia intressejä etenkään ratkaisevan vaikutusvallan käyttämistä koskevan olettaman osalta ottamalla huomioon yksittäistapauksen erityispiirteet ja puolustautumisoikeuksien noudattamisen, kuten Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännössä sitä vastoin edellytetään. Unionin yleinen tuomioistuin on lopuksi ottanut kantaa Pirellin kanneperusteeseen, jonka mukaan ratkaisevaa vaikutusvaltaa koskevan olettaman soveltaminen päätöksessä Pirelliin ei ollut SEU 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulla tavalla oikeasuhteista niiden tavoitteiden saavuttamiseen nähden, jotka koskevat sitä, että sakon tosiasiallinen maksaminen voidaan taata paremmin, ja sitä, että sakkoja voidaan määrätä enemmän varoittavan vaikutuksen aikaansaamiseksi, viittaamalla sellaiseen oikeuskäytäntöön, jolla ei ole merkitystä.

         Kolmas valitusperuste, joka perustuu yhteisvastuuta, oikeasuhteisuutta ja yhdenvertaista kohtelua koskevien periaatteiden loukkaamiseen, perustelujen epäjohdonmukaisuuteen siltä osin kuin sen periaatteen soveltamista Pirelliin, jonka mukaan tämä on velvollinen maksamaan sakon yhteisvastuullisesti Prysmianin kanssa, on arvioitu sisällöllisesti virheellisesti, ja valituksenalaisen tuomion perustelujen puuttellisuuteen siltä osin kuin Pirellin osalta ei ole todettu, että velkaa on haettava ensin päävelalliselta ja vasta tämän jälkeen muilta velallisilta

      Vaikka Pirelli, kuten myös Prysmian, on velvoitettu maksamaan koko sen sakon määrä, joka niille on päätöksellä määrätty, valittajan asema poikkeaa täysin sen sen entisen tytäryhtiön asemasta, jonka on päätöksessä selkeästi todettu syyllistyneen suoraan kilpailusääntöjen rikkomiseen. Kuten valituksenalaisessa tuomiossa asianmukaisesti, vaikkakin ristiriitaisesti, katsotaan, Pirellin vastuu on puhtaasti johdannaisesti ja liitännäistä, ja kyseinen vastuu riippuu siis Prysmianin vastuusta. Komission olisi pitänyt lieventää niitä järjettömiä ja suhteettomia vaikutuksia, jotka aiheutuivat seuraamusten tasolla sen omasta vääristyneestä näkemyksestä Pirellin etuoikeuksista tytäryhtiön kokonaan omistavana emoyhtiönä jättämällä soveltamatta siihen velvollisuutta maksaa sakko yhteisvastuullisesti tai soveltamalla sitä vain osaan Prysmianille määrättyä sakkoa tai ainakin toteamalla Pirellin hyväksi, että velkaa on haettava ensin päävelalliselta ja vasta tämän jälkeen muilta velallisilta. Sen lisäksi, ettei unionin yleinen tuomioistuin ole esittänyt mitään perusteluja sen Pirellin esittämän arvostelun osalta, joka koskee sitä, ettei tällaista toteamusta ollut esitetty, se on myös loukannut yhteisvastuuta, oikeasuhteisuutta ja yhdenvertaista kohtelua koskevia periaatteita.

         Neljäs valitusperuste, joka perustuu SEUT 261 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 1/200331 artiklan rikkomiseen siltä osin kuin on kyse siitä, että Pirellin unionin yleisessä tuomioistuimessa nostaman kanteen vaatimusten yhteydessä esittämä pyyntö siitä, että velkaa on haettava ensin päävelalliselta ja vasta tämän jälkeen muilta velallisilta, on hylätty

      Mainitun määräyksen ja mainitun säännöksen mukaan unionin yleisen tuomioistuimen toimivaltaan kuuluu paitsi muuttaa komission määräämän seuraamuksen määrää, myös muuttaa seuraamuksen maksamista ja täytäntöönpanoa koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä. Valituksenalaisessa tuomiossa mainittu oikeuskäytäntö – jonka mukaan komission toimivaltaan määrätä seuraamuksia ei sisälly mahdollisuutta vahvistaa niitä osuuksia sakosta, jotka yhteisvastuulliset velalliset ovat velvollisia maksamaan niiden sisäisissä suhteissa – ei ole merkityksellinen arvioitaessa Pirellien esiin tuomaa eri kysymystä – jonka unionin yleinen tuomioistuin on siis olennaisilta osin kiertänyt –, joka koskee komission toimivaltaa ja unionin yleisen tuomioistuimen toimivaltaa komission päätöksiin kohdistuvan tuomioistuinvalvonnan harjoittajana todeta sellaisen tytäryhtiön kokonaan omistavan emoyhtiön osalta, jolle on määrätty sakko yhteisvastuullisesti, että velkaa on haettava ensin päävelalliselta ja vasta tämän jälkeen muilta velallisilta. Tällainen toteamus ei näet koske yhteisvelallisten välisiä sisäisiä suhteita, vaan niillä kaikilla erikseen suhteessa komissioon olevaa velvollisuutta (nk. ulkoiset suhteet).

         (1)  Komission päätös C(2014) 2139 final, joka on annettu 2.4.2014 (asia AT.39610 – Sähkökaapelit).

         (2)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1).

         (3)  Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003 (EYVL 2003, L 1, s. 1).


title: Asia C-214/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 20.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberster Gerichtshof – Itävalta) – Alexander Mölk v. Valentina Mölk (Ennakkoratkaisupyyntö — Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa — Elatusvelvoitteisiin sovellettavasta laista tehty Haagin pöytäkirja — 4 artiklan 3 kohta — Elatusapua koskeva vaatimus, jonka elatusapuun oikeutettu on esittänyt sen maan toimivaltaisessa viranomaisessa, jossa elatusvelvollisella on asuinpaikka — Lainvoiman saanut ratkaisu — Myöhempi vaatimus, jonka elatusvelvollinen on esittänyt samassa viranomaisessa ja jossa vaaditaan alentamaan vahvistetun elatusavun määrää — Elatusapuun oikeutetun saapuville tulo — Sovellettavan lain määrittäminen)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/21

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 20.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Oberster Gerichtshof – Itävalta) – Alexander Mölk v. Valentina Mölk
      (Asia C-214/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Elatusvelvoitteisiin sovellettavasta laista tehty Haagin pöytäkirja - 4 artiklan 3 kohta - Elatusapua koskeva vaatimus, jonka elatusapuun oikeutettu on esittänyt sen maan toimivaltaisessa viranomaisessa, jossa elatusvelvollisella on asuinpaikka - Lainvoiman saanut ratkaisu - Myöhempi vaatimus, jonka elatusvelvollinen on esittänyt samassa viranomaisessa ja jossa vaaditaan alentamaan vahvistetun elatusavun määrää - Elatusapuun oikeutetun saapuville tulo - Sovellettavan lain määrittäminen))
      (2018/C 408/26)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Oberster Gerichtshof

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Alexander Mölk

         Vastapuoli: Valentina Mölk

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Elatusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 23.11.2007 tehdyn Haagin pöytäkirjan, joka on hyväksytty Euroopan yhteisön puolesta 30.11.2009 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2009/941/EY, 4 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että sellaisesta tilanteesta, josta on kyse pääasiassa ja jossa suoritettava elatusapu on vahvistettu lainvoimaisella ratkaisulla elatusapuun oikeutetun vaatimuksesta ja kyseisen 4 artiklan 3 kohdan nojalla kyseisen määräyksen mukaisesti tuomioistuinvaltion lain nojalla, ei seuraa se, että kyseistä lakia sovelletaan sellaiseen myöhempään vaatimukseen, jonka elatusvelvollinen on esittänyt asuinpaikkavaltionsa tuomioistuimessa elatusapuun oikeutettua vastaan saadakseen elatusavun määrää alennettua.

                  2)

                  Elatusvelvoitteisiin sovellettavasta laista 23.11.2007 tehdyn Haagin pöytäkirjan 4 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, ettei elatusapuun oikeutettu kyseisessä artiklassa tarkoitetulla tavalla ”saata asiaa” sen valtion, jossa elatusvelvollisella on asuinpaikka, toimivaltaisen viranomaisen käsiteltäväksi silloin, kun elatusvelvollinen on pannut menettelyn vireille kyseisessä viranomaisessa ja elatusapuun oikeutettu toimivallasta, sovellettavasta laista, päätösten tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta sekä yhteistyöstä elatusvelvoitteita koskevissa asioissa 18.12.2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 4/2009 5 artiklassa tarkoitetulla tavalla vastaa asiassa kiistämällä vaatimuksen aineellisesti.

         (1)  EUVL C 283, 28.8.2017.


title: Yhdistetyt asiat C-325/18 PPU ja C-375/18 PPU: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Court of Appeal – Irlanti) – Hampshire County Council v. C.E. ja N.E. (Ennakkoratkaisupyyntö — Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely — Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa — Tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa — Kansainvälinen lapsikaappaus — Asetus (EY) N:o 2201/2003 — 11 artikla — Palauttamispyyntö — Haagin yleissopimus 25.10.1980 — Täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskeva hakemus — Muutoksenhaku — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 47 artikla — Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin — Muutoksenhaun määräaika — Täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskeva määräys — Täytäntöönpano ennen sen tiedoksiantoa)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/32

      Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Court of Appeal – Irlanti) – Hampshire County Council v. C.E. ja N.E.
      (Yhdistetyt asiat C-325/18 PPU ja C-375/18 PPU) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa - Kansainvälinen lapsikaappaus - Asetus (EY) N:o 2201/2003 - 11 artikla - Palauttamispyyntö - Haagin yleissopimus 25.10.1980 - Täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskeva hakemus - Muutoksenhaku - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 47 artikla - Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin - Muutoksenhaun määräaika - Täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista koskeva määräys - Täytäntöönpano ennen sen tiedoksiantoa))
      (2018/C 408/42)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Court of Appeal

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Hampshire County Council

         Vastaajat: C.E. ja N.E.

         Muut osapuolet: Child and Family Agency ja Attorney General

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Edellä esitetyn perusteella ensimmäiseen kysymykseen on vastattava, että tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta avioliittoa ja vanhempainvastuuta koskevissa asioissa ja asetuksen (EY) N:o 1347/2000 kumoamisesta 27.11.2003 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2201/2003 III luvun yleisiä säännöksiä on tulkittava siten, että kun väitetään, että kyseessä on lasten luvaton poisvieminen, sen jäsenvaltion tuomioistuimen, jossa lasten asuinpaikka oli, tekemä päätös, jossa nämä lapset määrätään palautettaviksi ja joka on seurausta vanhempainvastuusta tehdystä päätöksestä, voidaan todeta täytäntöönpanokelpoiseksi vastaanottavassa jäsenvaltiossa näiden yleisten säännösten mukaisesti.

                  2)

                  Asetuksen N:o 2201/2003 33 artiklan 1 kohtaa, luettuna Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan valossa, on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa se on esteenä jäsenvaltion tuomioistuimen sellaisen päätöksen täytäntöönpanolle, jossa määrätään lapset valtion huollettavaksi ja holhottavaksi sekä lasten palauttamisesta ja joka on todettu täytäntöönpanokelpoiseksi pyynnön vastaanottaneessa jäsenvaltiossa, ennen tämän päätöksen täytäntöönpanokelpoisuuden toteavan ratkaisun tiedoksiantoa asianomaisille vanhemmille. Asetuksen N:o 2201/2003 33 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että tuomioistuin, jonka käsiteltäväksi asia on saatettu, ei voi pidentää tässä säännöksessä säädettyä muutoksenhakuaikaa.

                  3)

                  Asetusta N:o 2201/2003 on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa se ei ole esteenä sille, että jäsenvaltion tuomioistuin antaa toisen jäsenvaltion julkista elintä vastaan turvaamistoimen sellaisen kieltomääräyksen muodossa, joka estää kyseistä elintä aloittamasta tai jatkamasta tämän toisen jäsenvaltion tuomioistuimissa menettelyä tässä toisessa jäsenvaltiossa asuvien lasten adoptoimiseksi.

         (1)  EUVL C 249, 16.7.2018. EUVL C 268, 30.7.2018.


title: Asia T-260/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.9.2018 – Ruotsi v. komissio (Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto — Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot — Tuotannosta irrotetut suorat tuet — Paikan päällä suoritetut tarkastukset — Kaukokartoitus — Riskitekijöiden arviointi — Korjaustoimenpiteet, jotka kyseessä olevan jäsenvaltion on toteutettava — Taloudellisen vahingon arviointi — Oikeasuhteisuus)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/47

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.9.2018 – Ruotsi v. komissio
      (Asia T-260/16) (1)

      ((Maataloustukirahasto ja maaseuturahasto - Rahoituksen ulkopuolelle jätetyt menot - Tuotannosta irrotetut suorat tuet - Paikan päällä suoritetut tarkastukset - Kaukokartoitus - Riskitekijöiden arviointi - Korjaustoimenpiteet, jotka kyseessä olevan jäsenvaltion on toteutettava - Taloudellisen vahingon arviointi - Oikeasuhteisuus))
      (2018/C 408/59)
      Oikeudenkäyntikieli: ruotsi

         Asianosaiset

         Kantaja: Ruotsin kuningaskunta (asiamiehet: aluksi L. Swedenborg, A. Falk, N. Otte Widgren, C. Meyer-Seitz ja U. Persson, sitten L. Swedenborg, A. Falk ja C. Meyer-Seitz

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: D. Triantafyllou ja K. Simonsson)

         Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Tšekin tasavalta (asiamiehet: M. Smolek ja J. Vláčil)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuvasta kanne, jossa vaaditaan ensisijaisesti kumottavaksi Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 17.3.2016 annettua komission täytäntöönpanopäätöstä (EU) 2016/417 (EUVL 2016, L 75, s. 16) siltä osin kuin se koskee Ruotsin kuningaskunnalle maksettuja tuotannosta irrotettuja suoria tukia, joiden määrä on 8 811 286,44 euroa hakuvuodelta 2013, ja toissijaisesti alentamaan rahoituksen ulkopuolelle jätettyjen mainittujen tuotannosta irrotettujen suorien tukien määrää 1 022 259,46 euroon

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 17.3.2016 annettu komission täytäntöönpanopäätös (EU) 2016/417 kumotaan siltä osin kuin se koskee Ruotsin kuningaskunnalle maksettuja tuotannosta irrotettuja suoria tukia, joiden määrä on 8 811 286,44 euroa hakuvuodelta 2013.

                  2)

                  Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Ruotsin kuningaskunnan oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Tšekin tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 305, 22.8.2016.


title: Asia T-570/18: Kanne 25.9.2018 – YQ v. komissio

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/60

      Kanne 25.9.2018 – YQ v. komissio
      (Asia T-570/18)
      (2018/C 408/77)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: YQ (edustaja: asianajaja N. de Montigny)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan 15.11.2017 tehdyn ja ensimmäisen kerran joulukuun 2017 palkkakuitista ilmenneen yksittäispäätöksen, jolla kantajalta peruutettiin lukuvuodesta 2017/2018 alkaen korvaus hänen lapsensa koulutuksesta aiheutuvista kuluista

                  —

                  velvoittamaan vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa neljään kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu Euroopan unionin virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen liitteessä VII olevan 3 artiklan 1 kohdan ja sairauskulujen korvaamista koskevien yleisten täytäntöönpanosääntöjen rikkomiseen, sikäli kuin vastaajan tulkintalinjan muutoksella loukataan saavutettuja oikeuksia, oikeutettuja odotuksia, oikeusvarmuutta ja hyvän hallinnon periaatetta.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, joka perustuu lapsen oikeuksien, perhe-elämää koskevan oikeuden ja koulutusta koskevan oikeuden loukkaamiseen.

                  3)

                  Kolmas kanneperuste, joka perustuu yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteiden loukkaamiseen.

                  4)

                  Neljäs kanneperuste, jonka mukaan riidanalaisessa päätöksessä jätetään vertailematta tehokkaasti kantajan etuja ja loukataan suhteellisuusperiaatetta.


title: Asia T-123/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.9.2018 – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte v. ACER (Energia — ACERin valituslautakunnan päätös — Väliintulohakemuksen hylkääminen — Edellytys, jonka mukaan asian ratkaisun on vaikutettava suoraan ja tosiasiallisesti väliintulijan etuun — Perusteluvelvollisuus — Oikeus tulla kuulluksi)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/48

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.9.2018 – Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte v. ACER
      (Asia T-123/17) (1)

      ((Energia - ACERin valituslautakunnan päätös - Väliintulohakemuksen hylkääminen - Edellytys, jonka mukaan asian ratkaisun on vaikutettava suoraan ja tosiasiallisesti väliintulijan etuun - Perusteluvelvollisuus - Oikeus tulla kuulluksi))
      (2018/C 408/61)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte AG (Wien, Itävalta) (edustaja: asianajaja B. Rajal)

         Vastaaja: Energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyövirasto (ACER) (asiamiehet: P. Martinet ja E. Tremmel)

         Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Puolan tasavalta (asiamies: B. Majczyna)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan ACERin valituslautakunnan 17.2.2017 tekemä päätös, jolla kantajan hakemus osallistua väliintulijana asian A-001-2017 (konsolidoitu) käsittelyyn hylättiin.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Exaa Abwicklungsstelle für Energieprodukte AG vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyöviraston (ACER) oikeudenkäyntikulut, välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut mukaan lukien.

                  3)

                  Puolan tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 129, 24.4.2017.


title: Asia C-23/18 P: Valitus, jonka Ccc Event Management GmbH on tehnyt 10.1.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-363/17, Ccc Event Management v. Euroopan unionin tuomioistuin, 7.11.2017 antamasta määräyksestä

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/35

      Valitus, jonka Ccc Event Management GmbH on tehnyt 10.1.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (kuudes jaosto) asiassa T-363/17, Ccc Event Management v. Euroopan unionin tuomioistuin, 7.11.2017 antamasta määräyksestä
      (Asia C-23/18 P)
      (2018/C 408/46)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Valittaja: Ccc Event Management GmbH (edustaja: A. Schuster, Rechtsanwalt)

         Muu osapuoli: Euroopan unionin tuomioistuin
      Unionin tuomioistuin (kymmenes jaosto) on 13.9.2018 antamallaan määräyksellä hylännyt valituksen, koska sen tutkittavaksi ottamisen edellytykset osittain selvästi puuttuvat ja koska se on osittain selvästi perusteeton, ja määrännyt valittajan vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan.


title: Asia C-594/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 13.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Enzo Buccioni v. Banca d’Italia (Ennakkoratkaisupyyntö — Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Direktiivi 2013/36/EU — 53 artiklan 1 kohta — Kansallisille luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaa harjoittaville viranomaisille kuuluva salassapitovelvollisuus — Luottolaitos, joka on määrätty lopettamaan toimintansa — Luottamuksellisten tietojen ilmaiseminen siviili- tai kauppaoikeudellisessa menettelyssä)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/8

      Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 13.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Enzo Buccioni v. Banca d’Italia
      (Asia C-594/16) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - Direktiivi 2013/36/EU - 53 artiklan 1 kohta - Kansallisille luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaa harjoittaville viranomaisille kuuluva salassapitovelvollisuus - Luottolaitos, joka on määrätty lopettamaan toimintansa - Luottamuksellisten tietojen ilmaiseminen siviili- tai kauppaoikeudellisessa menettelyssä))
      (2018/C 408/07)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Consiglio di Stato

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Enzo Buccioni

         Vastapuoli: Banca d’Italia

         Muu osapuoli: Banca Network Investimenti Spa (selvitystilassa)

         Tuomiolauselma

      Oikeudesta harjoittaa luottolaitostoimintaa ja luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvalvonnasta, direktiivin 2002/87/EY muuttamisesta sekä direktiivien 2006/48/EY ja 2006/49/EY kumoamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/36 53 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset ilmaisevat luottamuksellisia tietoja henkilölle, joka on esittänyt tätä koskevan pyynnön voidakseen panna vireille siviili- tai kauppaoikeudellisen menettelyn sellaisten taloudellisten etujen turvaamiseksi, joita väitetään loukatun, koska luottolaitos on määrätty lopettamaan toimintansa. Ilmaisemista koskevan pyynnön on kuitenkin koskettava tietoja, joiden osalta hakija esittää täsmällisiä ja yhtäpitäviä seikkoja, joiden nojalla on uskottavaa, että kyseiset tiedot ovat merkityksellisiä sellaista siviili- tai kauppaoikeudellisesta menettelyä varten, jonka kohde hakijan on yksilöitävä konkreettisesti ja jonka ulkopuolella kyseessä olevia tietoja ei saa käyttää. Toimivaltaisten viranomaisten ja tuomioistuimien on punnittava hakijan etua saada käyttöönsä kyseessä olevat tiedot ja niitä etuja, jotka liittyvät salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvien tietojen luottamuksellisuuden säilyttämiseen, ennen kuin kukin tutustuttavaksi pyydetty luottamuksellinen tieto ilmaistaan.

         (1)  EUVL C 63, 27.2.2017.


title: Asia C-26/17 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 13.9.2018 – Valittajana Birkenstock Sales GmbH ja muuna osapuolena Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (Muutoksenhaku — EU-tavaramerkki — Kansainvälinen rekisteröinti, jossa nimetään Euroopan unioni — Kuviomerkki, joka esittää risteileviä aaltoviivoja — Asetus (EY) N:o 207/2009 — 7 artiklan 1 kohdan b alakohta — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyky — Pinnan kuvio)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/10

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 13.9.2018 – Valittajana Birkenstock Sales GmbH ja muuna osapuolena Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)
      (Asia C-26/17 P) (1)

      ((Muutoksenhaku - EU-tavaramerkki - Kansainvälinen rekisteröinti, jossa nimetään Euroopan unioni - Kuviomerkki, joka esittää risteileviä aaltoviivoja - Asetus (EY) N:o 207/2009 - 7 artiklan 1 kohdan b alakohta - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyky - Pinnan kuvio))
      (2018/C 408/10)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Valittaja: Birkenstock Sales GmbH (edustajat: C. Menebröcker ja V. Töbelmann, Rechtsanwälte)

         Muu osapuoli: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: D. Walicka)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Valitus hylätään.

                  2)

                  Birkenstock Sales GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 151, 15.5.2017.


title: Asia T-530/18: Kanne 7.9.2018 – Romania v. komissio

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/56

      Kanne 7.9.2018 – Romania v. komissio
      (Asia T-530/18)
      (2018/C 408/73)
      Oikeudenkäyntikieli: romania

         Asianosaiset

         Kantaja: Romania (asiamiehet: C. Canţăr, E. Gane, C. Florescu ja O. Ichim)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahasto) ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (maaseuturahasto) maksettavien jäsenvaltioiden tiettyjen menojen jättämisestä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle 13.6.2018 annetun täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2018/873 a) kokonaan alatoimenpiteen 1a osalta (määränä 13 184 846,61 euroa varainhoitovuosilta 2015 ja 2016); b) kokonaan alatoimenpiteiden 3a, 5a, 3b ja 4b osalta (määränä 45 532 000,96 euroa varainhoitovuosilta 2014, 2015 ja 2016) ja toissijaisesti osittain 19.9.2015 edeltävältä ajanjaksolta (määränä 21 315 857,50 euroa)

                  —

                  velvoittamaan Euroopan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

                  1)

                  Ensimmäinen kanneperuste, jonka mukaan Euroopan komissio ei ole käyttänyt toimivaltaansa asianmukaisesti jättäessään joitakin määriä Euroopan unionin rahoituksen ulkopuolelle.

                              —

                              Soveltaessaan päätöksessä 2018/873 säädettyjä oikaisuja komissio ei ole käyttänyt toimivaltaansa asianmukaisesti ja on siten rikkonut asetuksen N:o 1306/2013 52 artiklan säännöksiä ja loukannut luottamuksensuojan ja oikeusvarmuuden periaatteita.

                              —

                              Riitautetulla päätöksellä rikotaan asetuksen N:o 1306/2013 52 artiklaa, koska kyseinen unionin toimielin päätti Romanian viranomaisten kanssa käymiensä keskustelujen perusteella hyväksyä maaseudun kansallisen kehittämisohjelman tarkistuksen vuosiksi 2007–2013 ja antaa hyväksyntänsä tämän ohjelman sisältämille toimenpiteille sekä myös menetelmille, jotka koskevat maksuja alatoimenpiteiden 1a, 3a, 5a, 3b ja 4b osalta toimenpiteen 215 alalla – Maksut eläinten hyvinvoinnin edistämiseksi. Kyseisen ohjelman tarkistuksen hyväksymisestä tehty päätös on oikeudellinen sitoumus ja siitä seuraa, että maksut unionin talousarviosta on suoritettava.

                              —

                              Romanian viranomaiset ovat suorittaneet maksuja komission antaman hyväksynnän mukaisesti. Tässä asiayhteydessä päätös oikaisujen tekemisestä on lainvastainen.

                              —

                              Romanian mielestä riitautetulla päätöksellä loukataan luottamuksensuojan periaatetta tilanteessa, jossa komission päätös hyväksyä maaseudun kansallisen kehittämisohjelman tarkistus synnytti Romanian viranomaisille ja tuensaajille perustellun luottamuksen siihen, että komission hyväksymät laskentamenetelmät olivat sääntöjenmukaisia. Kyseisen periaatteen nojalla komission on myös alatoimenpiteiden 3a, 5a, 3b ja 4b osalta sovellettava oikaisuja 19.9.2015 alkaen, kuten se teki alatoimenpidettä 1a koskevien oikaisujen osalta.

                              —

                              Romania katsoo samoin, että kyseisen unionin toimielimen olisi pitänyt kunnioittaa kyseistä periaatetta myös siltä osin kuin kyse on 19.9.2015 jälkeisistä maksuista, koska kyseisenä ajankohtana maaseudun kansalliseen kehittämisohjelmaan ei ollut enää mahdollista tehdä uutta tarkistusta.

                              —

                              Romanian mielestä riitautetulla päätöksellä loukataan oikeusvarmuuden periaatetta, koska komissiolla on toisenlainen kanta siltä osin kuin kyse on laskentamenetelmien sääntöjenmukaisuudesta. Komissio nimittäin on riitautetulla päätöksellä todennut sääntöjenvastaisiksi maksut, jotka on suoritettu komission aikaisemmin hyväksymien laskentamenetelmien perusteella. Lisäksi on niin, että vaikka Romanian viranomaiset pyysivät komissiota selventämään mahdollisuutta oikaista tasausmaksujen virheet, koska maaseudun kansallista kehittämisohjelmaa ei enää voitu tarkistaa 19.9.2015 jälkeen, komissio ei ilmaissut tämän osalta kantaansa.

                  2)

                  Toinen kanneperuste, jonka mukaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 296 artiklan 2 kohdassa määrättyä perusteluvelvollisuutta ei ole noudatettu

                              —

                              Romanian mielestä komissio on jättänyt noudattamatta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 296 artiklan 2 kohdan mukaista perusteluvelvollisuuttaan, koska sen argumentaatio alatoimenpiteen 1a osalta ei ole riittävä ja asianmukainen: se ei ole perustellut vaihtelevaa kantaansa siltä osin kuin kyse on todetuista sääntöjenvastaisuuksista ja sovelletun oikaisun lajista; se ei ole perustellut päätöstään hylätä Romanian viranomaisten esittämät argumentit ja selitykset väitetystä liiallisesta kompensoinnista, eikä se ole perustellut, miksi se päätti soveltaa todettujen sääntöjenvastaisuuksien osalta kiinteää eikä laskettua prosenttiosuutta.


title: Asia C-137/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 26.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgia) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat Van Gennip BVBA, Antonius Johannes Maria ten Velde, Original BVBA ja Antonius Cornelius Ignatius Maria van der Schoot (Ennakkoratkaisupyyntö — Direktiivit 2006/123/EY, 2007/23/EY ja 2013/29/EU — Pyroteknisten tuotteiden markkinoille saattaminen — Näiden direktiivien vaatimusten mukaisten pyroteknisten tuotteiden vapaa liikkuvuus — Kansallinen säännöstö, jossa säädetään pyroteknisten tuotteiden varastointia ja myyntiä koskevista rajoituksista — Rikosoikeudelliset seuraamukset — Kahta lupaa edellyttävä järjestelmä — Direktiivi 98/34/EY — ”Teknisen määräyksen” käsite)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/17

      Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 26.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen – Belgia) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajina ovat Van Gennip BVBA, Antonius Johannes Maria ten Velde, Original BVBA ja Antonius Cornelius Ignatius Maria van der Schoot
      (Asia C-137/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Direktiivit 2006/123/EY, 2007/23/EY ja 2013/29/EU - Pyroteknisten tuotteiden markkinoille saattaminen - Näiden direktiivien vaatimusten mukaisten pyroteknisten tuotteiden vapaa liikkuvuus - Kansallinen säännöstö, jossa säädetään pyroteknisten tuotteiden varastointia ja myyntiä koskevista rajoituksista - Rikosoikeudelliset seuraamukset - Kahta lupaa edellyttävä järjestelmä - Direktiivi 98/34/EY - ”Teknisen määräyksen” käsite))
      (2018/C 408/20)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen

         Rikosoikeudenkäynnin asianosaiset pääasiassa

      Van Gennip BVBA, Antonius Johannes Maria ten Velde, Original BVBA ja Antonius Cornelius Ignatius Maria van der Schoot

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Pyroteknisten tuotteiden vapaan liikkuvuuden periaatetta, sellaisena kuin siitä säädetään erityisesti pyroteknisten tuotteiden markkinoille saattamisesta 23.5.2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/23/EY 6 artiklan 2 kohdassa, on tulkittava siten, ettei se ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa kuluttajia kielletään pitämästä hallussaan ja käyttämästä sekä kielletään myymästä kuluttajille ilotulitusvälineitä, joihin sisältyy yli 1 kg pyroteknistä seosta, jos tämä säännöstö on omiaan takaamaan yleisen järjestyksen ja turvallisuuden eikä sillä ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden perustavanlaatuisten intressien suojelemiseksi, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.

                  2)

                  Palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123/EY 10 artiklaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle säännöstölle, jossa direktiivin 2007/23 mukaisten vähittäismyyntiin tarkoitettujen pyroteknisten tuotteiden varastoimista varten vaaditaan, että siihen on saatu kaksi lupaa eli liittovaltion viranomaisten myöntämä räjähdysainelupa ja hallintoalueen viranomaisten myöntämä ympäristölupa, jos kaikki tämän direktiivin 10 artiklan 2 kohdassa mainitut edellytykset täyttyvät, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.

                  3)

                  Direktiivin 2007/23 20 artiklaa ja direktiivin 2006/123 1 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltiot voivat säätää rikosoikeudellisista seuraamuksista edellyttäen, että direktiivin 2007/23 osalta nämä seuraamukset ovat tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia ja direktiivin 2006/123 osalta kansallinen rikoslainsäädäntö ei johda tässä direktiivissä vahvistettujen sääntöjen kiertämiseen.

         (1)  EUVL C 178, 6.6.2017.


title: Asia C-173/17 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 13.9.2018 – Valittajana ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Välityslausekkeet — Kuudennen tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelman (2002 – 2006) puitteissa tehty sopimus Doc@Hand — Tukikelpoiset kustannukset — Euroopan komission päätös — Velvollisuus palauttaa maksetut summat — Vastakanne)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/19

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 13.9.2018 – Valittajana ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias ja muuna osapuolena Euroopan komissio
      (Asia C-173/17 P) (1)

      ((Muutoksenhaku - Välityslausekkeet - Kuudennen tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelman (2002 – 2006) puitteissa tehty sopimus Doc@Hand - Tukikelpoiset kustannukset - Euroopan komission päätös - Velvollisuus palauttaa maksetut summat - Vastakanne))
      (2018/C 408/22)
      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

         Asianosaiset

         Valittaja: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (edustaja: S. Paliou, dikigoros)

         Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: R. Lyal ja A. Kyratsou)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Valitus hylätään.

                  2)

                  ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 168, 29.5.2017.


title: Asia T-384/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.9.2018 – Kypros v. EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus kuviomerkin BBQLOUMI rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Tarkastusmerkiksi rekisteröity Yhdistyneen kuningaskunnan aikaisempi sanamerkki HALLOUMI — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaaran puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/53

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.9.2018 – Kypros v. EUIPO – M. J. Dairies (BBQLOUMI)
      (Asia T-384/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus kuviomerkin BBQLOUMI rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Tarkastusmerkiksi rekisteröity Yhdistyneen kuningaskunnan aikaisempi sanamerkki HALLOUMI - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaaran puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
      (2018/C 408/68)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Kyproksen tasavalta (edustajat: S. Malynicz, QC, solicitor V. Marsland ja barrister S. Baran)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: M. Rajh, D. Walicka ja D. Gája)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: M. J. Dairies EOOD (Sofia, Bulgaria) (edustaja: asianajaja D. Dimitrova)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 10.4.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 496/2016-4), joka koskee osapuolten Kyproksen tasavalta ja M. J. Dairies välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Kyproksen tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 269, 14.8.2017.


title: Asia C-510/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 20.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Carrefour Hypermarchés SAS ym. v. Ministre des Finances et des Comptes publics (Ennakkoratkaisupyyntö — Valtiontuet — SEUT 108 artiklan 3 kohta — Asetus (EY) N:o 794/2004 — Ilmoitetut tukiohjelmat — 4 artikla — Voimassa olevan tuen muuttaminen — Tukiohjelmien rahoittamiseen osoitettujen verotuottojen huomattava lisääntyminen Euroopan komissiolle ilmoitettuihin ennusteisiin nähden — Kynnysarvo 20 prosenttia alkuperäisestä talousarviosta)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/7

      Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 20.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Conseil d’État – Ranska) – Carrefour Hypermarchés SAS ym. v. Ministre des Finances et des Comptes publics
      (Asia C-510/16) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Valtiontuet - SEUT 108 artiklan 3 kohta - Asetus (EY) N:o 794/2004 - Ilmoitetut tukiohjelmat - 4 artikla - Voimassa olevan tuen muuttaminen - Tukiohjelmien rahoittamiseen osoitettujen verotuottojen huomattava lisääntyminen Euroopan komissiolle ilmoitettuihin ennusteisiin nähden - Kynnysarvo 20 prosenttia alkuperäisestä talousarviosta))
      (2018/C 408/05)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Conseil d’État

         Pääasian asianosaiset

         Valittajat: Carrefour Hypermarchés SAS, Fnac Paris, Fnac Direct, Relais Fnac, Codirep ja Fnac Périphérie

         Vastapuoli: Ministre des Finances et des Comptes publics

         Tuomiolauselma

      Sellaisista veroista, joiden tuotolla rahoitetaan useita hyväksyttyjä tukiohjelmia, saatujen tuottojen pääasiassa kyseessä olevan kaltaista kasvua suhteessa komissiolle ilmoitettuihin ennusteisiin, on pidettävä [SEUT 108] artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 1 artiklan c alakohdassa ja asetuksen N:o 659/1999 täytäntöönpanosta 21.4.2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 4 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä, kun näitä tarkastellaan SEUT 108 artiklan 3 kohdan valossa, tarkoitettuna voimassa olevan tuen muutoksena, paitsi jos tämä kasvu jää viimeksi mainitun asetuksen 4 artiklan 1 kohdan toisessa virkkeessä säädetyn 20 prosentin kynnysarvon alapuolelle. Tätä kynnysarvoa on pääasiassa kyseessä olevassa tilanteessa arvioitava suhteessa asianomaisiin tukiohjelmiin osoitettuihin tuloihin eikä tosiasiallisesti myönnettyihin tukiin.

         (1)  EUVL C 462, 12.12.2016.


title: Asia C-601/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 12.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Hamburg – Saksa) – Dirk Harms ym. v. Vueling Airlines SA (Ennakkoratkaisupyyntö — Lentoliikenne — Asetus (EY) N:o 261/2004 — 8 artiklan 1 kohta — Lipun hinnan palauttaminen lennon peruuntuessa — Matkustajan ja lentoliikenteen harjoittajan välillä välittäjänä toimineen tahon lippua ostettaessa perimä palkkio — Kuuluminen lipun hintaan)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/31

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 12.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Hamburg – Saksa) – Dirk Harms ym. v. Vueling Airlines SA
      (Asia C-601/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Lentoliikenne - Asetus (EY) N:o 261/2004 - 8 artiklan 1 kohta - Lipun hinnan palauttaminen lennon peruuntuessa - Matkustajan ja lentoliikenteen harjoittajan välillä välittäjänä toimineen tahon lippua ostettaessa perimä palkkio - Kuuluminen lipun hintaan))
      (2018/C 408/40)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Amtsgericht Hamburg

         Pääasian asianosaiset

         Kantajat: Dirk Harms, Ann-Kathrin Harms, Nick-Julius Harms, Tom-Lukas Harms, Lilly-Karlotta Harms ja Emma-Matilda Harms

         Vastaaja: Vueling Airlines SA

         Tuomiolauselma

      Matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 261/2004 ja erityisesti sen 8 artiklan 1 kohdan a alakohtaa on tulkittava siten, että lipun hintaan, joka on otettava huomioon määritettäessä rahasummaa, joka lentoliikenteen harjoittajan on palautettava matkustajalle lennon peruuntuessa, sisältyy kyseisen matkustajan maksaman summan ja lentoliikenteen harjoittajan saaman summan välinen erotus, joka vastaa kahden viimeksi mainitun välillä välittäjänä toimineen tahon perimää palkkiota, jollei tätä palkkiota ole vahvistettu mainitun lentoliikenteen harjoittajan tietämättä, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.

         (1)  EUVL C 22, 22.1.2018.


title: Asia C-287/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 13.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Okresní soud v Českých Budějovicích – Tšekki) – Česká pojišťovna a.s. v. WCZ, spol. s r.o. (Ennakkoratkaisupyyntö — Yritysoikeus — Kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjuminen — Direktiivi 2011/7/EU — 6 artiklan 1 ja 3 kohta — Saatavan perintäkulujen korvaaminen — Velallisen maksuviivästyksen johdosta annetuista maksumuistutuksista aiheutuneet kulut)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/22

      Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 13.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Okresní soud v Českých Budějovicích – Tšekki) – Česká pojišťovna a.s. v. WCZ, spol. s r.o.
      (Asia C-287/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yritysoikeus - Kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjuminen - Direktiivi 2011/7/EU - 6 artiklan 1 ja 3 kohta - Saatavan perintäkulujen korvaaminen - Velallisen maksuviivästyksen johdosta annetuista maksumuistutuksista aiheutuneet kulut))
      (2018/C 408/27)
      Oikeudenkäyntikieli: tšekki

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Okresní soud v Českých Budějovicích

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Česká pojišťovna a.s.

         Vastaaja: WCZ, spol. s r.o.

         Tuomiolauselma

      Kaupallisissa toimissa tapahtuvien maksuviivästysten torjumisesta 16.2.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/7/EU 6 artiklaa on tulkittava siten, että siinä tunnustetaan velkojalle, joka vaatii korvausta velalliselle tämän maksuviivästysten vuoksi osoittamistaan maksumuistutuksista, oikeus saada tällä perusteella kyseisen artiklan 1 kohdassa säädetyn 40 euron suuruisen kiinteän summan lisäksi saman artiklan 3 kohdassa tarkoitettu kohtuullinen korvaus siltä osin kuin nämä kulut ylittävät tämän kiinteän summan.

         (1)  EUVL C 269, 14.8.2017.


title: Asia C-310/18 PPU: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgaria) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Еmil Milev (Ennakkoratkaisupyyntö — Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely — Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa — Direktiivi (EU) 2016/343 — Syyttömyysolettama — Julkiset viittaukset syyllisyyteen — Oikeussuojakeinot — Tutkintavankeuteen määräämisen laillisuuden valvontaa koskeva menettely)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/32

      Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 19.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Spetsializiran nakazatelen sad – Bulgaria) – Rikosoikeudenkäynti, jossa vastaajana on Еmil Milev
      (Asia C-310/18 PPU) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Kiireellinen ennakkoratkaisumenettely - Oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa - Direktiivi (EU) 2016/343 - Syyttömyysolettama - Julkiset viittaukset syyllisyyteen - Oikeussuojakeinot - Tutkintavankeuteen määräämisen laillisuuden valvontaa koskeva menettely))
      (2018/C 408/41)
      Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Spetsializiran nakazatelen sad

         Rikosoikeudenkäynnin asianosainen pääasiassa

      Еmil Milev

         Tuomiolauselma

      Eräiden syyttömyysolettamaan liittyvien näkökohtien ja läsnäoloa oikeudenkäynnissä koskevan oikeuden lujittamisesta rikosoikeudellisissa menettelyissä 9.3.2016 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2016/343 3 artiklaa ja 4 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, etteivät ne ole esteenä sellaisten oikeusviranomaisen tutkintavankeuden jatkamisesta tekemän päätöksen kaltaisten menettelyyn liittyvien ennakollisten päätösten tekemiselle, jotka perustuvat epäilyihin tai syyllisyyttä tukevaan näyttöön, kunhan kyseisissä päätöksissä ei viitata vangittuna olevaan henkilöön syyllisenä. Kyseisessä direktiivissä ei sitä vastoin säännellä edellytyksiä, joilla päätökset tutkintavankeudesta voidaan tehdä.

         (1)  EUVL C 268, 30.7.2018.


title: Asia C-332/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 13.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Riigikohus – Viro) – Starman AS v. Tarbijakaitseamet (Ennakkoratkaisupyyntö — Kuluttajansuoja — Direktiivi 2011/83/EU — 21 artikla — Kuluttajasopimukset — Puhelinviestintä — Televiestintäpalvelujen tarjoajan käytäntö, joka perustuu siihen, että sopimuksen jo tehneille asiakkaille tarjotaan asiakaspalvelun lyhytnumeroa, joka on hinnaltaan perushintaa korkeampi)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/24

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 13.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Riigikohus – Viro) – Starman AS v. Tarbijakaitseamet
      (Asia C-332/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Kuluttajansuoja - Direktiivi 2011/83/EU - 21 artikla - Kuluttajasopimukset - Puhelinviestintä - Televiestintäpalvelujen tarjoajan käytäntö, joka perustuu siihen, että sopimuksen jo tehneille asiakkaille tarjotaan asiakaspalvelun lyhytnumeroa, joka on hinnaltaan perushintaa korkeampi))
      (2018/C 408/30)
      Oikeudenkäyntikieli: viro

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Riigikohus

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Starman AS

         Vastapuoli: Tarbijakaitseamet

         Tuomiolauselma

      Kuluttajan oikeuksista, neuvoston direktiivin 93/13/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 85/577/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY kumoamisesta 25.10.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/83/EU 21 artiklan ensimmäistä kohtaa on tulkittava siten, että se on esteenä sille, että jos elinkeinonharjoittaja on antanut kaikkien asiakkaidensa käyttöön yhden tai useamman lyhytnumeron, joka on hinnaltaan perushintaa korkeampi, kyseisen elinkeinonharjoittajan kanssa sopimuksen tehneet kuluttajat maksavat perushintaa korkeamman hinnan, kun he ottavat mainittuun elinkeinonharjoittajaan yhteyttä puhelimitse sopimukseen liittyvissä asioissa.

         (1)  EUVL C 256, 7.8.2017.


title: Asia T-668/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.9.2018 – Maico Holding v. EUIPO – Eico (Eico) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus sanamerkin Eico rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi — Aikaisempi EU-sanamerkki MAICO — Suhteellinen hylkäysperuste — Sekaannusvaaran puuttuminen — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/55

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 20.9.2018 – Maico Holding v. EUIPO – Eico (Eico)
      (Asia T-668/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus sanamerkin Eico rekisteröimiseksi EU-tavaramerkiksi - Aikaisempi EU-sanamerkki MAICO - Suhteellinen hylkäysperuste - Sekaannusvaaran puuttuminen - Merkkien samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
      (2018/C 408/71)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Maico Holding GmbH (Villingen-Schwenningen, Saksa) (edustajat: asianajajat T. Krüger ja D. Deckers)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: J. Ivanauskas ja D. Walicka)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Eico A/S (Brønderslev, Tanska) (edustaja: asianajaja A. Skov)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 27.7.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 2089/2016-4), joka koskee osapuolten Maico Holding ja Eico välistä väitemenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Maico Holding GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 382, 13.11.2017.


title: Yhdistetyt asiat C-54/17 ja C-55/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Wind Tre SpA, aiemmin Wind Telecomunicazioni SpA (C-54/17), ja Vodafone Italia SpA, aiemmin Vodafone Omnitel NV (C-55/17) (Ennakkoratkaisupyyntö — Kuluttajansuoja — Direktiivi 2005/29/EY — Sopimattomat kaupalliset menettelyt — 3 artiklan 4 kohta — Soveltamisala — 5, 8 ja 9 artikla — Aggressiiviset kaupalliset menettelyt — Liitteessä I oleva 29 kohta — Kaikissa olosuhteissa aggressiiviset kaupalliset menettelyt — Toimitus, jota ei ole tilattu — Direktiivi 2002/21/EY — Direktiivi 2002/22/EY — Tietoliikennepalvelut — Sellaisten SIM-korttien (Subscriber Identity Module eli tilaajan tunnistusyksikkö) myynti, jotka sisältävät tiettyjä esiasennettuja ja esiaktivoituja palveluja — Asiasta ei ole ilmoitettu ennakolta kuluttajille)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/12

      Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 13.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Consiglio di Stato – Italia) – Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato v. Wind Tre SpA, aiemmin Wind Telecomunicazioni SpA (C-54/17), ja Vodafone Italia SpA, aiemmin Vodafone Omnitel NV (C-55/17)
      (Yhdistetyt asiat C-54/17 ja C-55/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Kuluttajansuoja - Direktiivi 2005/29/EY - Sopimattomat kaupalliset menettelyt - 3 artiklan 4 kohta - Soveltamisala - 5, 8 ja 9 artikla - Aggressiiviset kaupalliset menettelyt - Liitteessä I oleva 29 kohta - Kaikissa olosuhteissa aggressiiviset kaupalliset menettelyt - Toimitus, jota ei ole tilattu - Direktiivi 2002/21/EY - Direktiivi 2002/22/EY - Tietoliikennepalvelut - Sellaisten SIM-korttien (Subscriber Identity Module eli tilaajan tunnistusyksikkö) myynti, jotka sisältävät tiettyjä esiasennettuja ja esiaktivoituja palveluja - Asiasta ei ole ilmoitettu ennakolta kuluttajille))
      (2018/C 408/13)
      Oikeudenkäyntikieli: italia

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Consiglio di Stato

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato

         Vastaaja: Wind Tre SpA, aiemmin Wind Telecomunicazioni SpA (C-54/17), ja Vodafone Italia SpA, aiemmin Vodafone Omnitel NV (C-55/17)

         Muut osapuolet: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni (C-54/17), Altroconsumo (C-54/17 ja C-55/17), Vito Rizzo (C-54/17) ja Telecom Italia SpA (C-54/17 ja C-55/17)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja neuvoston direktiivin 84/450/ETY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivien 97/7/EY, 98/27/EY ja 2002/65/EY sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta 11.5.2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) liitteessä I olevassa 29 kohdassa tarkoitettua toimituksen, jota ei ole tilattu, käsitettä on tulkittava siten – ellei tarkistuksista, jotka ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on suoritettava, muuta johdu –, että se kattaa pääasioissa kyseessä olevan kaltaisen toiminnan, joka muodostuu siitä, että televiestintäoperaattori pitää kaupan SIM-kortteja (Subscriber Identity Module eli tilaajan tunnistusyksikkö), joille on esiasennettu ja esiaktivoitu tiettyjä palveluja, joita ovat muun muassa internetin selaamispalvelu ja puhelinvastaajapalvelu, ilmoittamatta ennakolta ja asianmukaisesti kuluttajalle tästä esiasennuksesta ja esiaktivoinnista ja kyseisten palvelujen hinnasta.

                  2)

                  Direktiivin 2005/29 3 artiklan 4 kohtaa on tulkittava siten, että se ei ole esteenä kansalliselle säännöstölle, jonka nojalla toimintaa, joka muodostuu pääasioissa kyseessä olevan kaltaisesta, direktiivin 2005/29 liitteessä I olevassa 29 kohdassa tarkoitetusta toimituksesta, jota ei ole tilattu, on arvioitava kyseisen direktiivin säännökset huomioiden, minkä seurauksena sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7.3.2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/21/EY (puitedirektiivi), sellaisena kuin se on muutettuna 25.11.2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2009/140/EY, tarkoitetulla kansallisella sääntelyviranomaisella ei – kyseisen säännöstön mukaisesti – ole toimivaltaa määrätä seuraamuksia tällaisesta toiminnasta.

         (1)  EUVL C 239, 24.7.2017.


title: Asia T-10/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.9.2018 – GABO:mi v. komissio (Välityslauseke — Kuudes ja seitsemäs tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelma (2002 – 2006 ja 2007 – 2013) — Kirjeet, joissa vaaditaan jo myönnettyjen tukien osittaista palauttamista — Veloitusilmoitus — Saatavien kuittaus — Kanteen tarkistaminen — Tutkittavaksi ottaminen — Menojen tukikelpoisuus — Trustin hallussa olevat varat — Velvollisuus kirjata kulut sopimuspuolen kirjanpitoon — Sen valtion kirjanpitosääntöjen mukaisuus, jossa sopimus on laadittu — Oikeusvarmuus — Luottamuksensuoja — Hyvä hallintotapa — Avoimuus — Oikeus tulla kuulluksi — Oikeasuhteisuus)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/46

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.9.2018 – GABO:mi v. komissio
      (Asia T-10/16) (1)

      ((Välityslauseke - Kuudes ja seitsemäs tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelma (2002 – 2006 ja 2007 – 2013) - Kirjeet, joissa vaaditaan jo myönnettyjen tukien osittaista palauttamista - Veloitusilmoitus - Saatavien kuittaus - Kanteen tarkistaminen - Tutkittavaksi ottaminen - Menojen tukikelpoisuus - Trustin hallussa olevat varat - Velvollisuus kirjata kulut sopimuspuolen kirjanpitoon - Sen valtion kirjanpitosääntöjen mukaisuus, jossa sopimus on laadittu - Oikeusvarmuus - Luottamuksensuoja - Hyvä hallintotapa - Avoimuus - Oikeus tulla kuulluksi - Oikeasuhteisuus))
      (2018/C 408/58)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (München, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Ahlhaus ja C. Mayer)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: aluksi S. Delaude, S. Lejeune ja M. Siekierzyńska, sitten S. Delaude ja M. Siekierzyńska)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Yhtäältä SEUT 272 artiklaan perustuva vaatimus, jossa vaaditaan toteamaan, ettei 2.12.2015 päivätyissä kahdessa ilmoituskirjeessä ja 2.12.2015 päivätyssä veloitusilmoituksessa mainittua, 1 770 417,29 euron suuruista saatavaa ole olemassa, ja toisaalta SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, jossa vaaditaan kumoamaan 16.12. ja 21.12.2015 ja 14.1., 26.4. sekä 3.5.2016 päivättyyn seitsemään kirjeeseen sisältyneet kuittauspäätökset, jotka koskivat kunkin asianomaisen maksun kuittaamista kantajan oletetulla velalla, ja kyseiset veloitusilmoitukset ja ilmoituskirjeet.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Saatava, joka Euroopan komissiolla on GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG:ltä ja joka mainitaan 2.12.2015 päivätyssä veloitusilmoituksessa nro 3241514917 sekä 2.12.2015 päivätyssä kahdessa ilmoituskirjeessä, on perusteeton siltä osin kuin se koskee ”matka- tai kokousbudjettiin” liittyvien ilmoitettuihin kuluihin sekä näihin liittyviä kiinteämääräisiä korvauksia.

                  2)

                  Kanne hylätään muilta osin.

                  3)

                  Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 111, 29.3.2016.


title: Asia C-69/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 12.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel București – Romania) – Siemens Gamesa Renewable Energy România SRL, aiemmin Gamesa Wind România SRL v. Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor ja Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, (Ennakkoratkaisupyyntö — Verotus — Arvonlisävero — Vähennysoikeus — Verohallinnon ”toimintansa lopettaneeksi” toteaman verovelvollisen tekemät ostot — Vähennysoikeuden epääminen — Suhteellisuusperiaate ja arvonlisäveron neutraalisuuden periaate)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/14

      Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 12.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel București – Romania) – Siemens Gamesa Renewable Energy România SRL, aiemmin Gamesa Wind România SRL v. Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor ja Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili,
      (Asia C-69/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Verotus - Arvonlisävero - Vähennysoikeus - Verohallinnon ”toimintansa lopettaneeksi” toteaman verovelvollisen tekemät ostot - Vähennysoikeuden epääminen - Suhteellisuusperiaate ja arvonlisäveron neutraalisuuden periaate))
      (2018/C 408/15)
      Oikeudenkäyntikieli: romania

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Curtea de Apel București

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: Siemens Gamesa Renewable Energy România SRL, aiemmin Gamesa Wind România SRL

         Vastapuolet: Agenția Națională de Administrare Fiscală – Direcția Generală de Soluționare a Contestațiilor ja Agenţia Naţională de Administrare Fiscală – Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili

         Tuomiolauselma

      Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettua neuvoston direktiiviä 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 13.7.2010 annetulla neuvoston direktiivillä 2010/45/EU, ja erityisesti sen 213, 214 ja 273 artiklaa on tulkittava siten, että se on esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle kansalliselle lainsäädännölle, jonka perusteella verohallinto voi evätä verovelvolliselta, joka on tehnyt ostoja ajanjaksolla, jolloin sen arvonlisäverotunniste ei ollut voimassa, koska se ei ollut jättänyt veroilmoituksia, oikeuden vähentää kyseisiin ostoihin liittyvä arvonlisävero sellaisissa arvonlisäveroilmoituksissa tai sellaisten laskujen perusteella, jotka tehtiin sen jälkeen, kun verovelvollisen arvonlisäverotunniste oli saatettu uudelleen voimaan, yksinomaan sillä perusteella, että kyseiset ostot tehtiin aikana, jolloin arvonlisäverotunniste ei ollut voimassa, jos vähennysoikeuden aineelliset edellytykset täyttyvät eikä vähennysoikeuteen vedota vilpillisesti eikä sitä käytetä väärin.

         (1)  EUVL C 144, 8.5.2017.


title: Asia T-180/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.9.2018 – EM Research Organization v. EUIPO – Christoph Fischer ym. (EM) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-sanamerkki EM — Ehdoton hylkäysperuste — Kuvailevuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) — Ensimäistä kertaa unionin yleisessä tuomioistuimessa esitetyt todisteet)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/50

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.9.2018 – EM Research Organization v. EUIPO – Christoph Fischer ym. (EM)
      (Asia T-180/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - EU-sanamerkki EM - Ehdoton hylkäysperuste - Kuvailevuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan c alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan c alakohta) - Ensimäistä kertaa unionin yleisessä tuomioistuimessa esitetyt todisteet))
      (2018/C 408/63)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: EM Research Organization, Inc. (Kitanakagusuku, Okinawa, Japani) (edustajat: asianajajat J. Liesegang, M. Jost ja N. Lang)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: J. Ivanauskas ja D. Walicka)

         Muut osapuolet EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulijat unionin yleisessä tuomioistuimessa: Christoph Fischer GmbH (Stephanskirchen, Saksa), Ole Weinkath (Hünxe-Drevenack, Saksa), Multikraft Produktions- und Handels GmbH (Pichl/Wels, Itävalta), Phytodor AG (Buochs, Sveitsi) (edustajat: asianajajat M. Kinkeldey, J. Rosenhäger, K. Lochner ja M. Peters)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 9.1.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 2442/2015-1), joka koskee osapuolten Christoph Fischer, Ole Weinkath, Multikraft Produktions- und Handel sekä Phytodor ja osapuolen EM Research Organization välistä mitättömyysmenettelyä.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  EM Research Organization, Inc. velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 161, 22.5.2017.


title: Asia C-513/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 26.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Köln – Saksa) – Asia, jonka on pannut vireille Josef Baumgartner (Ennakkoratkaisupyyntö — Liikenne — Tieliikenne — Asetus (EY) N:o 561/2006 — 19 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta — Hallinnollinen seuraamus, joka koskee yrityksen kotipaikan jäsenvaltion alueella tehtyä rikkomusta ja jonka ovat määränneet sen toisen jäsenvaltion, jossa rikkomus on todettu, toimivaltaiset viranomaiset)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/29

      Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 26.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Amtsgericht Köln – Saksa) – Asia, jonka on pannut vireille Josef Baumgartner
      (Asia C-513/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Liikenne - Tieliikenne - Asetus (EY) N:o 561/2006 - 19 artiklan 2 kohdan ensimmäinen alakohta - Hallinnollinen seuraamus, joka koskee yrityksen kotipaikan jäsenvaltion alueella tehtyä rikkomusta ja jonka ovat määränneet sen toisen jäsenvaltion, jossa rikkomus on todettu, toimivaltaiset viranomaiset))
      (2018/C 408/37)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Amtsgericht Köln

         Pääasian asianosaiset

      Josef Baumgartner

         Muut osapuolet: Bundesamt für Güterverkehr ja Staatsanwaltschaft Köln

         Tuomiolauselma

      Tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 3821/85 ja (EY) N:o 2135/98 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 kumoamisesta 15.3.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 561/2006 19 artiklan 2 kohdan ensimmäistä alakohtaa on tulkittava siten, että siinä valtuutetaan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset suoraan määräämään seuraamus yritykselle tai sen johtohenkilölle sen alueella todetusta mainitun asetuksen rikkomisesta, josta ei vielä ole määrätty seuraamusta, vaikka rikkominen olisi tapahtunut sellaisen toisen jäsenvaltion alueella, jossa tämän yrityksen kotipaikka on.

         (1)  EUVL C 382, 13.11.2017.


title: Asia C-180/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 26.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Raad van State – Alankomaat) – X ja Y v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Ennakkoratkaisupyyntö — Turvapaikka-asioita ja toissijaista suojelua koskeva yhteinen politiikka — Direktiivi 2013/32/EU — 46 artikla — Direktiivi 2008/115/EY — 13 artikla — Euroopan unionin perusoikeuskirja — 18 artikla, 19 artiklan 2 kohta ja 47 artikla — Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin — Palauttamiskiellon periaate — Päätös, jolla kansainvälistä suojelua koskeva hakemus hylätään ja määrätään paluuvelvoitteesta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään valitusoikeudesta toiseen oikeusasteeseen — Suoraan lain nojalla toteutuva lykkäävä vaikutus koskee vain muutoksenhakua ensimmäiseen oikeusasteeseen)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/21

      Unionin tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 26.9.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Raad van State – Alankomaat) – X ja Y v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Asia C-180/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Turvapaikka-asioita ja toissijaista suojelua koskeva yhteinen politiikka - Direktiivi 2013/32/EU - 46 artikla - Direktiivi 2008/115/EY - 13 artikla - Euroopan unionin perusoikeuskirja - 18 artikla, 19 artiklan 2 kohta ja 47 artikla - Oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin - Palauttamiskiellon periaate - Päätös, jolla kansainvälistä suojelua koskeva hakemus hylätään ja määrätään paluuvelvoitteesta - Kansallinen lainsäädäntö, jossa säädetään valitusoikeudesta toiseen oikeusasteeseen - Suoraan lain nojalla toteutuva lykkäävä vaikutus koskee vain muutoksenhakua ensimmäiseen oikeusasteeseen))
      (2018/C 408/25)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Raad van State

         Pääasian asianosaiset

         Valittajat: X ja Y

         Vastapuoli: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Tuomiolauselma

      Kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU 46 artiklaa ja jäsenvaltioissa sovellettavista yhteisistä vaatimuksista ja menettelyistä laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi 16.12.2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY 13 artiklaa on tulkittava yhdessä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 18 artiklan, 19 artiklan 2 kohdan ja 47 artiklan kanssa siten, etteivät ne ole esteenä kansalliselle lainsäädännölle, jossa säädetään kyllä valitusoikeudesta sellaiseen ensimmäisen oikeusasteen tuomioon, jolla vahvistetaan päätös kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen hylkäämisestä ja paluuvelvoitteen määräämisestä, mutta ei kuitenkaan säädetä, että tällä oikeussuojakeinolla on suoraan lain nojalla lykkäävä vaikutus, edes sellaisessa tilanteessa, jossa asianomainen henkilö on vedonnut vakavaan vaaraan palauttamiskiellon periaatteen loukkaamisesta.

         (1)  EUVL C 202, 26.6.2017.


title: Asia T-238/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.9.2018 – Gugler v. EUIPO – Gugler France (GUGLER) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-kuviomerkki GUGLER — Aiempi kansallinen toiminimi Gugler France — Suhteellinen hylkäysperuste — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 4 kohta) — Sekaannusvaara)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/52

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 25.9.2018 – Gugler v. EUIPO – Gugler France (GUGLER)
      (Asia T-238/17) (1)

      ((EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - EU-kuviomerkki GUGLER - Aiempi kansallinen toiminimi Gugler France - Suhteellinen hylkäysperuste - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 4 kohta) - Sekaannusvaara))
      (2018/C 408/66)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Alexander Gugler (Maxdorf, Saksa) (edustaja: asianajaja M.-C. Simon)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: aluksi P. Sipos, sittemmin A. Folliard-Monguiral)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Gugler France (Besançon, Ranska) (edustaja: asianajaja A. Grolée)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 31.1.2017 antamasta päätöksestä (asia R 1008/2016-1), joka liittyy Gugler Francen ja Alexander Guglerin väliseen mitättömyysmenettelyyn

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) ensimmäisen valituslautakunnan 31.1.2017 tekemä päätös (asia R 1008/2016-1) kumotaan.

                  2)

                  EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan Alexander Guglerin oikeudenkäyntikulut.

                  3)

                  Gugler France vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 195, 19.6.2017.


title: Asia C-172/17 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 13.9.2018 – Valittajana ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias ja muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Välityslausekkeet — Seitsemännen tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelman (2007 – 2013) puitteissa tehty sopimus Pocemon — Tukikelpoiset kustannukset — Euroopan komission päätös — Velvollisuus palauttaa maksetut summat — Vastakanne)

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/18

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kymmenes jaosto) 13.9.2018 – Valittajana ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias ja muuna osapuolena Euroopan komissio
      (Asia C-172/17 P) (1)

      ((Muutoksenhaku - Välityslausekkeet - Seitsemännen tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelman (2007 – 2013) puitteissa tehty sopimus Pocemon - Tukikelpoiset kustannukset - Euroopan komission päätös - Velvollisuus palauttaa maksetut summat - Vastakanne))
      (2018/C 408/21)
      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

         Asianosaiset

         Valittaja: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (edustaja: S. Paliou, dikigoros)

         Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: R. Lyal ja A. Kyratsou)

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Valitus hylätään.

                  2)

                  ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 168, 29.5.2017.


title: Asia T-528/18: Kanne 4.9.2018 – XI v. komissio

text:
               12.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 408/55

      Kanne 4.9.2018 – XI v. komissio
      (Asia T-528/18)
      (2018/C 408/72)
      Oikeudenkäyntikieli: ranska

         Asianosaiset

         Kantaja: XI (edustaja: asianajaja N. Lhoëst)

         Vastaaja: Euroopan komissio

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

                  —

                  kumoamaan komission 25.5.2018 tekemän päätöksen, jolla kantajan valitus hylättiin, siltä osin kuin päätös sisältää lääketieteellisiä tietoja

                  —

                  velvoittamaan komission maksamaan henkisestä kärsimyksestä vahingonkorvausta, jonka kohtuulliseksi määräksi on arvioitu 5 000 euroa

                  —

                  velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Kanteensa tueksi kantaja vetoaa yhteen ainoaan kanneperusteeseen, joka perustuu Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklan rikkomiseen sekä hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen ja huolenpitovelvollisuuden laiminlyöntiin siltä osin kuin päätös, jolla kantajan valitus hylättiin, sisältää lääketieteellisiä tietoja, jotka ovat lisäksi ilmeisen virheellisiä.


title: Tuomioistuimen tuomio, annettu 14 päivänä kesäkuuta 2018, asiassa E-11/17 – EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti (EFTA-valtion velvoitteiden laiminlyönti – täytäntöönpanon laiminlyönti – direktiivi 2011/61/EU)

text:
               15.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 414/6

      TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
      annettu 14 päivänä kesäkuuta 2018,
      asiassa E-11/17
      EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti

         (EFTA-valtion velvoitteiden laiminlyönti – täytäntöönpanon laiminlyönti – direktiivi 2011/61/EU)

      (2018/C 414/08)
      Asiassa E-11/17, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Islanti, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään tuomioistuinta toteamaan, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä IX olevassa 30, 31bb, 31d, 31eb ja 31i kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/61/EU, annettu 8 päivänä kesäkuuta 2011, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista ja direktiivien 2003/41/EY ja 2009/65/EY sekä asetusten (EY) N:o 1060/2009 ja (EU) N:o 1095/2010 muuttamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjalla 1, ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetussa määräajassa ja/tai jättäessään ilmoittamatta EFTAn valvontaviranomaiselle toimenpiteet, jotka se on hyväksynyt kyseisen säädöksen täytäntöönpanemiseksi. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Páll Hreinsson, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen ja Bernd Hammermann (esittelevä tuomari), on antanut 14 päivänä kesäkuuta 2018 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
      Tuomioistuin

                  1.

                  toteaa, että Islanti on laiminlyönyt Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä IX olevassa 30, 31bb, 31d, 31eb ja 31i kohdassa tarkoitetun säädöksen (Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/61/EU, annettu 8 päivänä kesäkuuta 2011, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista ja direktiivien 2003/41/EY ja 2009/65/EY sekä asetusten (EY) N:o 1060/2009 ja (EU) N:o 1095/2010 muuttamisesta), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimukseen sen pöytäkirjalla 1, ja ETA-sopimuksen 7 artiklan mukaiset velvoitteensa jättäessään hyväksymättä säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat toimenpiteet asetetussa määräajassa;

                  2.

                  määrää Islannin maksamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-194/18: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 4.9.2018 – Rewe-Beteiligungs-Holding International v. EUIPO – Wessanen Benelux (BonNatura) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — Väitteen peruuttaminen — Lausunnon antamisen raukeaminen)

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/77

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 4.9.2018 – Rewe-Beteiligungs-Holding International v. EUIPO – Wessanen Benelux (BonNatura)
      (Asia T-194/18) (1)

      (EU-tavaramerkki - Väitemenettely - Väitteen peruuttaminen - Lausunnon antamisen raukeaminen)
      (2018/C 427/104)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: Rewe-Beteiligungs-Holding International GmbH (Köln, Saksa) (edustajat: asianajajat S. Brandstätter, M. Kinkeldey ja J. Rosenhäger)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: A. Sesma Merino ja J. Ivanauskas)

         Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Wessanen Benelux BV (Amsterdam, Alankomaat)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kanne EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 8.1.2018 tekemästä päätöksestä (asia R 949/2017-5), joka koskee osapuolten Wessanen Benelux ja Rewe-Beteiligungs-Holding International välistä väitemenettelyä.

         Määräysosa

                  1)

                  Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.

                  2)

                  Rewe-Beteiligungs-Holding International GmbH vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 166, 14.5.2018.


title: Asia C-537/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Najwyższy (Puola) on esittänyt 17.8.2018 – YV

text:
               26.11.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 427/11

      Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Sąd Najwyższy (Puola) on esittänyt 17.8.2018 – YV
      (Asia C-537/18)
      (2018/C 427/16)
      Oikeudenkäyntikieli: puola

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Sąd Najwyższy

         Pääasian asianosaiset

         Valittaja: YV

         Muu osapuoli: Krajowa Rada Sądownictwa

         Ennakkoratkaisukysymys

      Onko perusoikeuskirjan 47 artiklaa, luettuna yhdessä yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY (1) 9 artiklan 1 kohdan kanssa, tulkittava siten, että jos jäsenvaltion ylimpään tuomioistuimeen tehdään valitus, jossa vedotaan ikään perustuvan syrjinnän kieltoon tämän tuomioistuimen tuomarin osalta ja samalla tehdään hakemus riidanalaisen päätöksen täytäntöönpanon lykkäämiseksi, kyseinen tuomioistuin on – unionin oikeudesta johtuvien oikeuksien suojelemiseksi kansallisen oikeuden mukaisilla välitoimilla – velvollinen jättämään soveltamatta kansallisia säännöksiä, joiden mukaan toimivalta riita-asiassa, jossa valitus tehtiin, on kyseisen tuomioistuimen yksiköllä, joka ei pysty työskentelemään, koska asianomaisia tuomarin virkoja ei ole täytetty?

         (1)  EYVL 2000, L 303, s. 16.


title: Tuomioistuimen tuomio, annettu 14 päivänä heinäkuuta 2017, asiassa E-9/16 – EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta (REACH-asetus (EY) N:o 1907/2006 – Kemialliset aineet – Perfluorioktaanihappo (PFOA) – Vapaa liikkuvuus – Rajoitusmenettely – Oikeusperusta)

text:
               4.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 1/7

         TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   annettu 14 päivänä heinäkuuta 2017,
   asiassa E-9/16
   EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta

      (REACH-asetus (EY) N:o 1907/2006 – Kemialliset aineet – Perfluorioktaanihappo (PFOA) – Vapaa liikkuvuus – Rajoitusmenettely – Oikeusperusta)

   (2018/C 1/09)
   Asiassa E-9/16, EFTAn valvontaviranomainen vastaan Norjan kuningaskunta, on esitetty HAKEMUS, jossa pyydetään toteamaan, että Norja on laiminlyönyt velvoitteensa, jotka johtuvat Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen liitteessä II olevan XV luvun 12zc kohdassa tarkoitetusta säädöksestä (Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1907/2006, annettu 18 päivänä joulukuuta 2006, kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH)), sellaisena kuin se on mukautettuna ETA-sopimuksen pöytäkirjan 1 mukaisesti, ja/tai ETA-sopimuksen mukaiset velvoitteensa, pitämällä voimassa kansallisen säännöksen, kuten Norjan tuoteasetuksen 2–32 kohdan, jossa kielletään perfluorioktaanihappoa tiettyinä pitoisuuksina sisältävien kulutustuotteiden valmistus, tuonti, vienti ja myynti. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti ja esittelevä tuomari, ja tuomarit Per Christiansen ja Ása Ólafsdóttir (ad hoc), antoi 14 päivänä heinäkuuta 2017 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   Tuomioistuin

               1.

               hylkää kanteen;

               2.

               määrää EFTAn valvontaviranomaisen maksamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Tuomioistuimen tuomio, annettu 20 päivänä heinäkuuta 2017, asiassa E-11/16 – Mobil Betriebskrankenkasse vastaan Tryg Forsikring, jota Norjan liikennevakuutusyhdistys (Trafikkforsikringsforeningen) tukee (Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 93 artikla – Asetus (EY) N:o 883/2004 – Etuuksista vastuussa olevien laitosten oikeudet vastuussa olevia kolmansia osapuolia kohtaan – Takautumisoikeudet ja välittömät oikeudet)

text:
               4.1.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 1/8

         TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   annettu 20 päivänä heinäkuuta 2017,
   asiassa E-11/16
   Mobil Betriebskrankenkasse vastaan Tryg Forsikring, jota Norjan liikennevakuutusyhdistys (Trafikkforsikringsforeningen) tukee

      (Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 93 artikla – Asetus (EY) N:o 883/2004 – Etuuksista vastuussa olevien laitosten oikeudet vastuussa olevia kolmansia osapuolia kohtaan – Takautumisoikeudet ja välittömät oikeudet)

   (2018/C 1/10)
   Asiassa E-11/16, Mobil Betriebskrankenkasse vastaan Tryg Forsikring, jota Norjan liikennevakuutusyhdistys (Trafikkforsikringsforeningen) tukee, Oslon käräjäoikeus (Oslo tingrett) on esittänyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle PYYNNÖN, joka koskee sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 85 artiklan 1 kohdan tulkintaa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen (esittelevä tuomari) ja Benedikt Bogason (ad hoc -tuomari), on antanut 20 päivänä heinäkuuta 2017 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1.

               Jos etuuksista vastuussa oleva laitos on soveltamansa lainsäädännön perusteella saanut takautumisoikeuden tai välittömän oikeuden toisessa ETA-valtiossa tapaturman aiheuttamisesta vastuussa olevaa kolmatta osapuolta vastaan, asetuksen (ETY) N:o 1408/71 93 artiklan 1 kohdan mukaan muiden ETA-valtioiden on tunnustettava tällaiset oikeudet siten kuin niistä säädetään siinä ETA-valtion lainsäädännössä, jota laitokseen sovelletaan.

               2.

               Kyseinen takautumisoikeus tai välitön oikeus ei voi kuitenkaan ylittää oikeuksia, jotka vahingonkärsijällä on tapaturmasta vastuussa olevaa kolmatta osapuolta vastaan sen ETA-valtion kansallisen lainsäädännön nojalla, jossa tapaturma sattui, mukaan lukien sovellettavat kansainvälisen yksityisoikeuden säännöt.

               3.

               Kuitenkin se seikka, että sen ETA-valtion lainsäädännön mukaan, jossa tapaturma sattui, on annettu tarvittavaa hoitoa ilman, että siitä olisi aiheutunut mitään kustannuksia vahingonkärsijälle, ei sulje pois etuuksista vastaavan laitoksen mahdollisuutta vaatia korvausta kolmannelta osapuolelta hoidosta aiheutuneiden kustannusten vuoksi.


title: Asia T-423/14: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 1.2.2018 – Larko v. komissio (Valtiontuet — Kreikan myöntämät tuet — Päätös, jossa tuet todetaan sisämarkkinoille soveltumattomiksi — Valtiontuen käsite — Etu — Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste — Takaisin perittävien tukien määrä — Komission tiedonanto takuiden muodossa myönnettävistä valtiontuista)

text:
               19.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/24

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 1.2.2018 – Larko v. komissio
   (Asia T-423/14) (1)

   ((Valtiontuet - Kreikan myöntämät tuet - Päätös, jossa tuet todetaan sisämarkkinoille soveltumattomiksi - Valtiontuen käsite - Etu - Yksityinen sijoittaja -arviointiperuste - Takaisin perittävien tukien määrä - Komission tiedonanto takuiden muodossa myönnettävistä valtiontuista))
   (2018/C 104/31)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE (Ateena, Kreikka) (edustajat: asianajajat I. Dryllerakis, I. Soufleros, E. Triantafyllou, G. Psaroudakis, E. Rantos ja N. Korogiannakis)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Bouchagiar ja É. Gippini Fournier)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus kumota valtiontuesta SA.34572 (13/C) (ex 13/NN), jonka Kreikka on myöntänyt Larco General Mining & Metallurgical Company SA –yhtiölle, 27.3.2014 annettu komission päätös 2014/539/EU (EUVL 2014, L 254, s. 24)

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Larko Geniki Metalleftiki kai Metallourgiki AE velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 292, 1.9.2014.


title: Asia T-216/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.2.2018 – Dôvera zdravotná poist’ovňa v. komissio (Valtiontuet — Sairausvakuutuselimet — Pääoman korottaminen, velkojen takaisinmaksu, avustukset ja riskintasausjärjestelmä — Päätös, jossa todetaan, ettei kyse ole valtiontuesta — Valtiontuen käsite — Yrityksen ja taloudellisen toiminnan käsitteet — Yhteisvastuun periaate — Valtion valvonta — Luonteeltaan taloudellinen toiminta — Laatuun perustuva kilpailu — Voittoa tavoittelevien toimijoiden läsnäolo — Voiton tavoittelu, käyttö ja jakaminen — Oikeudellinen virhe — Arviointivirhe)

text:
               19.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.2.2018 – Dôvera zdravotná poist’ovňa v. komissio
   (Asia T-216/15) (1)

   ((Valtiontuet - Sairausvakuutuselimet - Pääoman korottaminen, velkojen takaisinmaksu, avustukset ja riskintasausjärjestelmä - Päätös, jossa todetaan, ettei kyse ole valtiontuesta - Valtiontuen käsite - Yrityksen ja taloudellisen toiminnan käsitteet - Yhteisvastuun periaate - Valtion valvonta - Luonteeltaan taloudellinen toiminta - Laatuun perustuva kilpailu - Voittoa tavoittelevien toimijoiden läsnäolo - Voiton tavoittelu, käyttö ja jakaminen - Oikeudellinen virhe - Arviointivirhe))
   (2018/C 104/32)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Dôvera zdravotná poist’ovňa, a.s. (Bratislava, Slovakia) (edustajat: asianajajat O. Brouwer ja A. Pliego Selie)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P.-J. Loewenthal ja L. Armati)

      Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: Union zdravotná poist’ovňa, a.s. (Bratislava) (edustajat: aluksi asianajajat E. Pijnacker Hordijk ja A. ter Haar, sitten A. ter Haar)

      Väliintulija, joka tukee vastaajan vaatimuksia: Slovakian tasavalta (asiamies: B. Ricziová)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus toimenpiteistä SA.23008 (2013/C) (ex 2013/NN), jotka Slovakia on toteuttanut yritysten Spoločná zdravotná poisťovňa, a. s. (SZP) ja Všeobecná zdravotná poisťovňa, a. s. (VZP) hyväksi 15.10.2014 annetun komission päätöksen (EU) 2015/248 (EUVL 2015, L 41, s. 25) kumoamiseksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Toimenpiteistä SA.23008 (2013/C) (ex 2013/NN), jotka Slovakia on toteuttanut yritysten Spoločná zdravotná poisťovňa, a. s. (SZP) ja Všeobecná zdravotná poisťovňa, a. s. (VZP) hyväksi 15.10.2014 annettu komissio päätös (EU) 2015/248 kumotaan.

               2)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Dôvera zdravotná poist’ovňa, a.s:n ja Union zdravotná poist’ovňa, a.s:n oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Slovakian tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 262, 10.8.2015.


title: Asia C-700/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 14.12.2017 – Finanzamt Kyritz v. Wolf-Henning Peters

text:
               19.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/15

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesfinanzhof (Saksa) on esittänyt 14.12.2017 – Finanzamt Kyritz v. Wolf-Henning Peters
   (Asia C-700/17)
   (2018/C 104/19)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesfinanzhof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Finanzamt Kyritz

      Vastapuoli: Wolf-Henning Peters

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Arvioidaanko kliinisen kemian ja laboratoriodiagnostiikan erikoislääkärin suorittaman henkilölle annettavan lääketieteellisen hoidon vapautusta verosta pääasiassa kyseessä olevan kaltaisissa olosuhteissa yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY (1) 132 artiklan 1 kohdan c alakohdan vai sanotun direktiivin 132 artiklan 1 kohdan b alakohdan nojalla?

               2)

               Edellyttääkö yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY 132 artiklan 1 kohdan c alakohdan sovellettavuus – jos kyseistä säännöstä voidaan soveltaa tässä tilanteessa – sitä, että lääkärin ja hoidettavan henkilön välillä on luottamussuhde?

      (1)  EUVL 2006, L 347, s. 1.