title: Asia T-5/01: Istituto Nazionale Istruzione Professionale Agricolan (INIPA) ym. 4.1.2001 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 95/16                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         24.3.2001
Tehokasta puolustautumista koskevan oikeuden rikkominen:                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Jos yrityksellä, jolle komissio on määrännyt perusteettomasti
sakkoa, ei ole oikeutta saamatta jääneeseen korkoon, yritys ei
tosiasiallisesti pysty kaikilta osin puolustautumaan komission           Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
aiheettomasti sille osoittamia päätöksiä vastaan.                        kuin asiassa T-2/01.
Perusteeton etu.
Yleisesti sovellettavan korkoprosentin puuttuessa kantaja läh-
tee korkolaskelmassaan siitä prosenttimäärästä, jota komissio
käytti vahvistaessaan määrää, jonka oikein määrätyn sakon
liian myöhään suorittaneiden yritysten olisi täytynyt maksaa.            Istituto Nazionale Istruzione Professionale Agricolan
                                                                         (INIPA) ym. 4.1.2001 Euroopan yhteisöjen komissiota
                                                                                vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia T-5/01)
                                                                                (2001/C 95/32)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: italia)
Eerste Nederlandse Cement Industrien (ENCI) 4.1.2001
 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
                                                                         Istituto Nazionale Istruzione Professionale Agricola (INIPA)
                                                                         ym., ovat nostaneet 7.6.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäi-
                           (Asia T-3/01)                                 sen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisö-
                                                                         jen komissiota vastaan. Kantajien edustajina ovat asianajajat
                                                                         Giovanni Pesce ja Filippo Brunetti ja prosessiosoite Luxembur-
                          (2001/C 95/31)                                 gissa.
                                                                         Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                    (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                                                                         –     hyväksyy kanteen ja velvoittaa vastaajan korvaamaan
Eerste Nederlandse Cement Industrie (ENCI), kotipaikka                         oikeudenkäyntikulut.
’s-Hertogenbosch (Alankomaat), on nostanut 4.1.2001 Euroo-
pan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa
kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan                 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
edustajina ovat asianajajat M. B. W. Biesheuvel ja R. Wesseling,
Haag, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Loesch,
Rue Goethe 11.                                                           Kanne koskee 27.10.2000 päivättyä kirjettä (D13118). Kirjeen
                                                                         on allekirjoittanut terveyttä ja kuluttajansuojaa koskevista
                                                                         asioista vastaavan komission pääosaston pääjohtaja. Tämän
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin               kirjeen sisältämällä määräyksellä kantajana oleville yrityksille
                                                                         ilmoitettiin siitä, ettei niitä hyväksytty elintarvikkeiden turvalli-
                                                                         suutta koskevasta tiedottamisesta jäsenvaltioissa vuosina
–     kumoaa 23.11.2000 tehdyn komission päätöksen, jolla                2000 ja 2001 järjestettyyn tarjouskilpailuun.
      se kieltäytyi maksamasta kantajalle perusteettomasti mää-
      rätystä sakosta korkoa,
                                                                         Kantajia ei ollut hyväksytty osallistumaan kilpailuun, koska ne
                                                                         eivät olleet esittäneet näyttöä
–     määrää komission maksamaan sille 8,75 prosentin suu-
      ruista tai vähintäänkin kohtuulliseksi katsottavaa korkoa
                                                                         –     vähintään kolmen vuoden kokemuksesta yhteistyöstä
      7 316 000 euron suuruiselle määrälle 3.5.1995 ja
                                                                               kuluttajajärjestöjen kanssa, ja
      23.11.2000 väliseltä ajalta sekä maksamaan kyseiselle
      määrälle 6,23 prosenttia korkoa 23.11.200 alkaen siihen
      asti, kunnes komissio on maksanut koron kantajalle,                –     kyvystään saada kuluttajajärjestöt yhteistyöhön.
–     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.               Väitteidensä tueksi kantajat vetoavat seuraaviin perusteisiin:
 ---pagebreak--- 24.3.2001               FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 95/17
–    Virheelliset osallistumisedellytykset ja perusteluvelvolli-         –     velvoittaa komission maksamaan nimellisenä vahingon-
     suuden laiminlyönti, koska kuluttajajärjestöjen yhteistyö-                korvauksena 1 euron, sekä
     tä ei ollut asetettu välttämättömäksi osallistumisedellytyk-
     seksi kilpailuilmoituksessa ja koska edellytetystä koke-            –     velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
     muksesta oli esitetty näyttö.
–    Riidanalainen päätös on sisällöltään ristiriitainen ja sen          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     tekemisessä on syyllistytty harkintavallan väärinkäyttöön,
     koska komission 14.9.2000 kilpailuun osallistujille anta-
     massa tiedonannossa vakuutettiin, että kantajien tarjous            Kantaja teki nimittävän viranomaisen kanssa kolmen vuoden
     oli hyväksytty, eli se oli hyväksytty osallistujaksi, minkä         työsopimuksen, joka voitiin uusia yhden vuoden ajaksi sen
     lisäksi siinä todettiin, että sopimus oli päätetty tehdä            jälkeen.
     kantajien kanssa.
                                                                         Nimittävä viranomainen jatkoi kantajan sopimusta vain kuu-
–    Kilpailuilmoituksen vastainen menettely ja puuttuva toi-            den kuukauden ajaksi, vaikka kantajan mukaan hänen viimei-
     mivalta. Pääosaston pääjohtaja, joka oli allekirjoittanut           sessä arviointikertomuksessaan esitettiin puoltavia seikkoja.
     riidanalaisen päätöksen, ei ole kilpailuilmoituksen mu-
     kaan henkilö, jolla on toimivalta antaa kilpailumenette-
     lyyn liittyvät tiedonannot ja tehdä siihen liittyvät päätök-        Kantaja vaatii kyseisen päätöksen kumoamista väittäen, että
     set, ja että riidanalaisessa kirjeessä sekoitetaan keskenään        nimittävän viranomaisen päätös rikkoi henkilöstösääntöjen
     osallistumisedellytykset ja ne syyt, joiden perusteella tietty      25 artiklan mukaista perusteluvelvollisuutta vastaan. Koska
     osallistuja voidaan sulkea kilpailun ulkopuolelle.                  kaikkia muita väliaikaisen henkilöstön kolmivuotisia sopimuk-
                                                                         sia kantajan mukaan jatkettiin, tämän sopimuksen jatkon
                                                                         rajoittaminen kuuteen kuukauteen loukkaa syrjintäkiellon pe-
                                                                         riaatetta ja on selvästi yksikön edun vastaista.
                                                                         Lisäksi kantaja väittää päätöksen loukkaavan henkilöstösääntö-
                                                                         jen 26 artiklaa ja hänen puolustautumisoikeuksiaan sekä
                                                                         merkitsevän harkintavallan väärinkäyttöä.
Norman Pyresin 12.1.2001 Euroopan yhteisöjen komis-
                  siota vastaan nostama kanne
                           (Asia T-07/01)
                                                                         Michael Beckerin 19.1.2001 Euroopan yhteisöjen tilintar-
                                                                                kastustuomioistuinta vastaan nostama kanne
                          (2001/C 95/33)
                                                                                (Asia T-9/01)
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)                                                  (2001/C 95/34)
Norman Pyres (Swan Residence, rue Ph. Baucq 100, Belgia),
on nostanut 12.1.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen                                         (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat Geor-           Michael Becker, Luxemburg, on nostanut 19.1.2001 Euroopan
ges Vandersanden ja Laure Levi asianajotoimistosta De Backer,            yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kan-
Bryssel.                                                                 teen Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuinta vastaan.
                                                                         Kantajan edustaja on asianajaja Roy Nathan.
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
–    kumoaa 22.1.2000 tehdyn komission päätöksen, jolla
     kantajan työsopimusta jatkettiin vain 30.7.2000 saakka              –     määrää vastaajan kumoamaan 13.11.2000 tehdyn pää-
     eli uudeksi kuuden kuukauden ajaksi, ja tarpeen mukaan                    töksen,
     kumoaa 6.10.2000 tehdyn komission päätöksen, jolla
     kantajan valitus hylättiin, ja                                      –     velvoittaa sen korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut.


title: YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO (kuudes jaosto), 2 päivänä lokakuuta 1997, asiassa C-144/96 (Cour du travail de Bruxellesin esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Office national des pensions (ONP) vastaan Maria Cirotti (Sosiaaliturva - Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 46 ja 51 artikla)

text:
22.11.97            I FI |                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                      C 357/5
1 . Kanne hylätään.                                                       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                                                                                (kuudes jaosto),
2 . Euroopan parlamentti velvoitetan korvaamaan oikeu
     denkäyntikulut.                                                                    2 päivänä lokakuuta 1997,
                                                                    asiassa C-144/96 (Cour du travail de Bruxellesin esittämä
3 . Ruotsin kuningaskunta ja komissio vastaavat omista              ennakkoratkaisupyyntö), Office national des pensions
     oikeudenkäyntikuluistaan.                                                      ( ONP) vastaan Maria Cirotti (')
(') EYVL C 248 , 23.9.1995 .                                        (Sosiaaliturva — Asetuksen (ETY) N:o 1408/71 46 ja
                                                                                51 artikla)
                                                                                ( 97/C 357/09 )
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
       YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO
                        (kuudes jaosto ),
                  2 päivänä lokakuuta 1997,
                                                                        (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan
asiassa C-122/96 ( Oberster Gerichtshofin esittämä ennak               yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)
koratkaisupyyntö), Stephen Austin Saldanha ja MTS Secu
      rities Corporation vastaan Hiross Holding AG ( 1 )
(Yhdenvertainen kohtelu — Kansalaisuuteen perustuva                 Asiassa C-144/95 , jonka Cour du travail de Bruxelles on
syrjintä — Kaksoiskansalaisuus — Perustamissopimuksen               saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan nojalla
soveltamisala — Vakuus oikeudenkäyntikulujen maksami               yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadakseen tässä
                             sesta)                                 kansallisessa     tuomioistuimessa vireillä   olevassa asiassa
                          97/C 357/08
                                                                    Office national des pensions ( ONP ) vastaan Maria Cirotti
                                                                    ennakkoratkaisun sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta
                                                                    yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin,
                 (Oikeudenkäyntikieli: saksa)                       itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä
                                                                    14 päivänä kesäkuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen
    (Väliaikainen käännös; lopullinen käännös julkaistaan           ( ETY ) N:o 1408/71 ( EYVL L 149, 5.7.1971 , s . 2 ), sellai
    yhteisöjen tuomioistuimen oikeustapauskokoelmassa)              sena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna 2 päi
                                                                    vänä kesäkuuta        1983 annetulla neuvoston asetuksella
                                                                    ( ETY ) N:o 2001 /83 ( EYVL L 230, 22.8.1983 , s. 6 ), 46 ja
Asiassa C-122/96, jonka Oberster Gerichtshof ( Itävalta )
                                                                    51 artiklan tulkinnasta , yhteisöjen tuomioistuin ( kuudes
on saattanut EY:n perustamissopimuksen 177 artiklan
nojalla yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi saadak            jaosto ), toimien kokoonpanossa : jaoston puheenjohtaja
seen tässä kansallisessa tuomioistuimessa vireillä olevassa         G. F. Mancini sekä tuomarit J. L. Murray ( esittelevä tuo
                                                                    mari ), P. J. G. Kapteyn, G. Hirsch, ja H. Ragnemalm, jul
asiassa Stephen Austin Saldanha ja MTS Securities Corpo
                                                                    kisasiamies : F. G. Jacobs, kirjaaja : johtava hallintovirka
ration vastaan Hiross Holding AG ennakkoratkaisun EY:n
                                                                    mies H. A. Riihi, on antanut 2.10.1997 tuomion, jonka
perustamissopimuksen 6 artiklan ensimmäisen kohdan tul             tuomiolauselma on seuraava :
kinnasta, yhteisöjen tuomioistuin ( kuudes jaosto ), toimien
kokoonpanossa : jaoston puheenjohtaja G. F. Mancini sekä
tuomarit P. J. G. Kapteyn ( esittelevä tuomari ) ja H. Ragne
malm, julkisasiamies: A. La Pergola, kirjaaja : johtava hal        Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella
lintovirkamies H. A. Riihi, on antanut 2.10.1997 tuomion,           liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatin
jonka tuomiolauselma on seuraava :                                  harjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesä
                                                                    kuuta 1971 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/
EY:n perustamissopimuksen 6 artiklan ensimmäistä kohtaa             71 , sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatet
on tulkittava siten, että sen vastaista on se, että jäsenvaltio     tuna 2 päivänä kesäkuuta 1983 annetulla neuvoston ase
                                                                    tuksella (ETY) N:o 2001 /83, 46 artiklan ja 51 artiklan
vaatii vakuutta oikeudenkäyntikulujen maksamisesta toi
                                                                    1 kohdan säännöksiä on tulkittava siten, että niiden vas
sen jäsenvaltion kansalaiselta, jolla on samalla myös
yhteisön ulkopuolisen maan kansalaisuus ja jonka koti              taista on, että se osa, joka maksetaan palkatun työntekijän
                                                                    vanhuusetuudesta jäsenvaltiossa sovellettavan lainsäädän
paikka on viimeksi mainitussa maassa, kun tämä kansalai
                                                                    nön nojalla tämän erossa asuvalle puolisolle, lasketaan
nen, jolla ei ole kotipaikkaa eikä <omaisuutta ensin maini
tussa jäsenvaltiossa, nostaa osakkeenomistajana kanteen             uudelleen taloudellisen ja sosiaalisen tilanteen yleistä kehi
tämän jäsenvaltion siviilituomioistuimessa tähän jäsenval          tystä seuraavien tarkistusten perusteella, jotka koskevat
tion sijoittautunutta yhtiötä vastaan, jos tällaista vakuutta       kyseisen puolison toisen jäsenvaltion lainsäädännön
ei vaadita tämän jäsenvaltion kansalaisilta, joilla ei ole          nojalla samaa työkyvyttömyysetuutta.
siellä omaisuutta eikä kotipaikkaa.
                                                                    (') EYVL C 180, 22.6.1996 .
(') EYVL C 180, 22.6.1996 .


title: Asia C-144/10: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Kammergericht Berlin (Saksa) on esittänyt 18.3.2010 — Berliner Verkehrsbetriebe (BVG), Anstalt des öffentlichen Rechts v. JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch

text:
               5.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 148/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Kammergericht Berlin (Saksa) on esittänyt 18.3.2010 — Berliner Verkehrsbetriebe (BVG), Anstalt des öffentlichen Rechts v. JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch
   (Asia C-144/10)
   2010/C 148/26
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Kammergericht Berlin

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Berliner Verkehrsbetriebe (BVG), Anstalt des öffentlichen Rechts

      Vastaaja: JPMorgan Chase Bank N.A., Frankfurt Branch

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Kuuluvatko tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22.12.2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) (Bryssel I -asetus) 22 artiklan 2 alakohdan soveltamisalaan myös oikeusriidat, joissa yhtiö tai oikeushenkilö vastustaa siihen oikeustoimen perusteella kohdistettuja vaatimuksia sillä perusteella, että sen toimielinten päätökset, jotka ovat johtaneet oikeustoimen tekemiseen, ovat yhtiöjärjestyksen rikkomisen vuoksi pätemättömiä?

               2)

               Jos kysymykseen 1 vastataan myöntävästi, sovelletaanko Bryssel I -asetuksen 22 artiklan 2 alakohtaa myös julkisoikeudellisiin oikeushenkilöihin niissä tapauksissa, joissa niiden toimielinten päätösten pätevyyden tutkiminen kuuluu siviiliasioiden tuomioistuimille?

               3)

               Jos kysymykseen 2 vastataan myöntävästi, onko tuomioistuimen siinä jäsenvaltiossa, missä asiaa koskeva kanne on viimeksi nostettu, Bryssel I -asetuksen 27 artiklan nojalla keskeytettävä asian käsittely myös silloin, kun tuomioistuimen toimivaltaa koskeva sopimus kiistetään väittämällä, että myös se on pätemätön, koska asianosaisena olevan yhtiön toimielimen päätös on yhtiöjärjestyksen vastaisena pätemätön?

      (1)  EYVL L 12, s. 1.


title: Asia T-405/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.7.2017 – The Regents of the University of California v. OCVV – Nador Cott Protection et CVVP (Tang Gold)

text:
               28.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/56

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 12.7.2017 – The Regents of the University of California v. OCVV – Nador Cott Protection et CVVP (Tang Gold)
   (Asia T-405/16) (1)

   (2017/C 283/88)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 14, 16.1.2017.


title: Asia C-372/13: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Polymeles Protodikeio Athinon (Kreikka) on esittänyt 2.7.2013 — Warner — Lambert Company LLC ja Pfizer Ellas AE v. SiegerPharma Anonymi Farmakeftiki Etaireia

text:
               15.3.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 78/2

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Polymeles Protodikeio Athinon (Kreikka) on esittänyt 2.7.2013 — Warner — Lambert Company LLC ja Pfizer Ellas AE v. SiegerPharma Anonymi Farmakeftiki Etaireia
   (Asia C-372/13)
   2014/C 78/02
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Polymeles Protodikeio Athinon

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Warner — Lambert Company LLC ja Pfizer Ellas AE

      Vastaaja: SiegerPharma Anonymi Farmakeftiki Etaireia
   Unionin tuomioistuin (kolmas jaosto) ratkaisi asian 30.1.2014 antamallaan perustellulla määräyksellä.


title: Asia T-196/09 R: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys 10.7.2009 — TerreStar Europe v. komissio (Välitoimimenettely — Päätös satelliittivälitteisiä matkaviestintäpalveluja tarjoavien yleiseurooppalaisten järjestelmien operaattorien valitsemisesta — Täytäntöönpanon lykkäämistä ja välitoimia koskeva hakemus — Kiireellisyysedellytys ei täyty)

text:
               26.9.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 233/18

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen presidentin määräys 10.7.2009 — TerreStar Europe v. komissio
   (Asia T-196/09 R)
   (Välitoimimenettely - Päätös satelliittivälitteisiä matkaviestintäpalveluja tarjoavien yleiseurooppalaisten järjestelmien operaattorien valitsemisesta - Täytäntöönpanon lykkäämistä ja välitoimia koskeva hakemus - Kiireellisyysedellytys ei täyty)
   2009/C 233/33
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: TerreStar Europe Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajaja R. Olofsson ja barrister J. Killick)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: G. Braun ja A. Nijenhuis, avustajinaan asianajajat K. Platteau ja D. Van Liedekerke)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Satelliittivälitteisiä matkaviestintäpalveluja tarjoavien yleiseurooppalaisten järjestelmien operaattorien valitsemisesta 13.5.2009 tehdyn komission päätöksen 2009/449/EY (EUVL L 149, s. 65) täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 19 päivänä kesäkuuta 2002 asiassa T-197/01, Groupement d'intérêt de produits agricoles de la Martinique (GIPAM) vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Kumoamiskanne – Asetus N:o 896/2001 – Kanteen nostamisen määräaika – Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
28.9.2002                 FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        C 233/23
N. Niejahr, K. Fitch ja B. Wägenbaur), jossa vaaditaan rehun               Malagutti - Vezinhet SA:n 10.6.2002 Euroopan yhteisöjen
lisäaineiden uusien käyttötapojen ja uusien rehun lisäaineval-                           komissiota vastaan nostama kanne
misteiden hyväksymisestä, väliaikaisten hyväksyntöjen jatka-
misesta sekä rehun lisäaineen hyväksymisestä kymmeneksi
vuodeksi 11 päivänä toukokuuta 2001 annetun komission                                               (Asia T-177/02)
asetuksen (EY) N:o937/2001 (EYVL L 130, s. 25) osittaista
kumoamista, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
tuin (neljäs jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheen-                                        (2002/C 233/44)
johtaja M. Vilaras sekä tuomarit V. Tiili ja P. Mengozzi, kirjaaja:
H. Jung, on antanut 14.6.2002 määräyksen, jonka määräysosa
on seuraava:                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
1)     Lausunnon antaminen kanteesta raukeaa.
2)     Kumpikin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluis-
       taan.                                                               Malagutti – Vezinhet SA -niminen yhtiö, kotipaikka Cavaillon
                                                                           (Ranska), on nostanut 10.6.2002 Euroopan yhteisöjen ensim-
(1) EYVL C 289, 13.10.2001.                                                mäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yh-
                                                                           teisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustaja on asianajaja
                                                                           Béatrice Favarel-Veidig, prosessiosoite Luxemburgissa.
       YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                                 –     Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomiois-
                 TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS                                          tuin
                     19 päivänä kesäkuuta 2002
                                                                                –    velvoittaa Euroopan komission maksamaan Mala-
                                                                                gutti — Vezinhet -yhtiölle seuraavat summat:
asiassa T-197/01, Groupement d’intérêt de produits agri-
coles de la Martinique (GIPAM) vastaan Euroopan yhteisö-
                             jen komissio (1)                                    –    222 540,00        Ranskan        frangia   (FRF)     eli
                                                                                33 926,00 euroa aiheutuneesta tappiosta
(Kumoamiskanne – Asetus N:o 896/2001 – Kanteen nosta-
misen määräaika – Tutkittavaksi ottamisen edellytysten
                          selvä puuttuminen)                                     –    1 943 413,56 FRF:ia eli 296 271,48 euroa Britan-
                                                                                nian markkinoilla saamatta jääneistä tuloista jos
                                                                                ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoo, että
                            (2002/C 233/43)
                                                                                sitä, että tuloja on jäänyt saamatta ei ole osoitettu
                                                                                riittävällä tavalla, kantaja vaatii sitä myöntämään
                       (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                                kyseisen summan menetetystä mahdollisuudesta
                                                                                saavuttaa uudelleen aiemmin saavutettu liiketoimien
                                                                                määrä 2 013 455,16 FRF:ia eli 306 949,26 euroa
Asiassa T-197/01, Groupement d’intérêt de produits agricoles
                                                                                vahingosta, joka yrityskuvalle on aiheutunut eu-
de la Martinique (GIPAM), kotipaikka Ducos (Ranska), edustaji-
                                                                                rooppalaisten ja erityisesti brittiläisten jakelijoiden
naan asianajajat A. Lorang, P. Leroyer Gravet ja H. Mazingue,
                                                                                silmissä.
prosessiosoite Luxemburgissa, vastaan Euroopan yhteisöjen
komissio (asiamiehinään A. Bordes ja L. Visaggio), jossa kantaja
vaatii ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan
neuvoston asetuksen (ETY) N:o 404/93 soveltamista koskevista
yksityiskohtaisista säännöistä banaanien tuontia yhteisöön
koskevan menettelyn osalta 7 päivänä toukokuuta 2001                       Kanneperusteet ja oikeudellinen arviointi
annetun komission asetuksen (EY) N:o 896/2001 (EYVL L 126,
s. 6), yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (viides
jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja                      Kantaja harjoittaa hedelmien ja vihannesten vientiä muun
J. D. Cooke, sekä tuomarit R. García-Valdecasas ja P. Lindh,               muassa Englannin markkinoille. Syyskuussa 2001 Islannin
kirjaaja: H. Jung, on antanut 19.6.2002 määräyksen, jonka                  terveysviranomaiset ilmoittivat komissiolle vahvistetun raja-
määräysosa on seuraava:                                                    arvon ylittävistä torjunta-aineiden jäämistä. Tämän tiedon
                                                                           saatuaan komissio lähetti nopean hälytysviestin Ranskasta
1)     Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edelly-    Alankomaiden kautta tulleissa omenissa olevista dikofolin
       tykset selvästi puuttuvat.                                          jäämistä. Toisessa ja sitä seuranneissa viesteissä kantajan nimi
                                                                           on nimenomaisesti mainittu viejänä.
2)     Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
(1) EYVL C 303, 27.10.2001.
                                                                           Kantaja väittää, että toimiessaan tällä tavalla komissio on
                                                                           tehnyt virheen, josta on aiheutunut sille vahinkoa.


title: Asia C-505/12: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Berlin (Saksa) on esittänyt 8.11.2012 — Antje Wilke v. Land Berlin

text:
               26.1.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/30

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgericht Berlin (Saksa) on esittänyt 8.11.2012 — Antje Wilke v. Land Berlin
   (Asia C-505/12)
   2013/C 26/57
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgericht Berlin

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Antje Wilke

      Vastaaja: Land Berlin

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko Euroopan unionin primaarioikeudessa ja/tai johdetussa oikeudessa, tässä erityisesti direktiivissä 2000/78/EY, (1) tarkoitettua sellaista ikään perustuvaa syrjintää, joka ei ole oikeutettua, koskevaa kattavaa kieltoa tulkittava siten, että se koskee myös osavaltion palveluksessa olevien virkamiesten palkkauksesta annettuja kansallisia säännöksiä?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: seuraako kyseisen unionin primaarioikeuden ja/tai johdetun oikeuden tulkinnasta, että kansallisessa säännöksessä, jonka mukaan virkamiehen peruspalkka määräytyy virkasuhdetta perustettaessa hänen ikänsä perusteella ja nousee myöhemmin ensisijaisesti virkasuhteen keston perusteella, on kyse ikään perustuvasta välittömästä tai välillisestä syrjinnästä?

               3)

               Jos myös toiseen kysymykseen vastataan myöntävästi: onko kyseisen unionin primaarioikeuden ja/tai johdetun oikeuden tulkinta esteenä sille, että tällaisen kansallisen säännöksen oikeutuksena on lainsäätäjän tavoite palkita työkokemus?

               4)

               Jos myös kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi: Mahdollistaako unionin primaarioikeuden ja/tai johdetun oikeuden tulkinta — niin kauan kuin syrjimätöntä palkkauslainsäädäntöä ei ole otettu käytäntöön — jonkin muun oikeudellisen seurauksen kuin sen, että syrjityille maksetaan takautuvasti palkkaa heidän palkkaluokkansa korkeimman palkkatason mukaan?
               Johtuuko syrjintäkiellon rikkomisen oikeudellinen seuraus tässä yhteydessä unionin primaarioikeudesta ja/tai johdetusta oikeudesta, tässä erityisesti direktiivistä 2000/78/EY, sinänsä, vai perustuuko kyseinen oikeus unionin oikeuteen sisältyvän valtion vastuun mukaisesti ainoastaan siihen, että unionin oikeudessa määritellyt vaatimukset on pantu täytäntöön puutteellisesti?

               5)

               Onko unionin primaarioikeuden ja/tai johdetun oikeuden tulkinta esteenä kansalliselle toimenpiteelle, jonka mukaan maksu- tai vahingonkorvausvaade edellyttää, että virkamiehet ovat esittäneet vaateen viipymättä?

               6)

               Jos ensimmäiseen, toiseen ja kolmanteen kysymykseen vastataan myöntävästi: seuraako unionin primaarioikeuden ja/tai johdetun oikeuden tulkinnasta, että siirtymäsäännökset, joiden nojalla vanhat virkamiehet sijoitetaan uudessa järjestelmässä palkkatasolle pelkästään heidän vanhan (syrjivän) palkkauslainsäädännön nojalla siirtymäajankohtana saamansa peruspalkan määrän perusteella ja joissa ylemmille palkkatasoille etenemisessä ei oteta huomioon virkamiehen kokemusaikaa kokonaisuudessaan vaan ainoastaan tälle siirtymäsäännösten voimaantulon jälkeen kertynyt kokemusaika, merkitsevät ikään perustuvan syrjinnän jatkumista — kunnes virkamies saavuttaa korkeimman palkkatason?

               7)

               Jos myös kuudenteen kysymykseen vastataan myöntävästi: Onko unionin primaarioikeuden ja/tai johdetun oikeuden tulkinta esteenä tämän jatkuvan erilaisen kohtelun oikeuttamiselle lainsäätäjän tavoitteella, jonka mukaan siirtymäsäännöksillä ei ole tarkoitus suojata (ainoastaan) siirtymäajankohtana saavutettuja etuja vaan (myös) vanhaan palkkauslainsäädäntöön perustuvaa olettamusta siitä, millaisiksi työuran aikaisten ansioiden odotetaan kussakin palkkaluokassa muodostuvan?
               Voidaanko vanhojen virkamiesten jatkuva syrjintä oikeuttaa sillä, että vaihtoehtoisesta sääntelystä (myös vanhojen virkamiesten sijoittamisesta palkkatasoille yksilöllisesti kokemusajan perusteella) aiheutuisi hallinnollisia lisäkustannuksia?

               8)

               Jos seitsemännen kysymyksen toiseen kohtaan vastataan kieltävästi: Mahdollistaako unionin primaarioikeuden ja/tai johdetun oikeuden tulkinta — niin kauan kuin syrjimätöntä palkkauslainsäädäntöä ei ole otettu käytäntöön myös vanhojen virkamiesten kohdalla — jonkin muun oikeudellisen seuraamuksen kuin sen, että vanhoille virkamiehille maksetaan takautuvasti ja jatkuvasti palkkaa heidän palkkaluokkansa korkeimman palkkatason mukaan?
               Johtuuko syrjintäkiellon rikkomisen oikeudellinen seuraus tässä yhteydessä unionin primaarioikeudesta ja/tai johdetusta oikeudesta, tässä erityisesti direktiivistä 2000/78/EY, sinänsä, vai perustuuko kyseinen oikeus unionin oikeuteen sisältyvän valtion vastuun mukaisesti ainoastaan siihen, että unionin oikeudessa määritellyt vaatimukset on pantu täytäntöön puutteellisesti?

      (1)  Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annettu neuvoston direktiivi 2000/78/EY (EYVL L 303, s. 16).


title: Asia C-601/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 17.11.2015 – J. N., muuna osapuolena Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

text:
               1.2.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 38/34

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Raad van State (Alankomaat) on esittänyt 17.11.2015 – J. N., muuna osapuolena Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid
   (Asia C-601/15)
   (2016/C 038/47)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Raad van State

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: J. N.

      Muu osapuoli: Staatssecretaris van Justitie en Veiligheid

      Ennakkoratkaisukysymykset

   Onko kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vaatimuksista 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/33/EU (EUVL 2013, L 180) 8 artiklan 3 kohdan e alakohta pätevä Euroopan unionin perusoikeuskirjan (EUVL 2007, C 303/01) 6 artiklan valossa:

               1)

               tilanteessa, jossa kolmannen maan kansalainen on otettu kyseisen direktiivin 8 artiklan 3 kohdan e alakohdan nojalla säilöön ja hänellä on kansainvälisen suojelun myöntämistä tai poistamista koskevista yhteisistä menettelyistä 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/32/EU (EUVL 2013, L 180) 9 artiklan nojalla oikeus jäädä jäsenvaltioon siihen asti, kunnes hänen turvapaikkahakemuksestaan on tehty päätös ensimmäisen asteen käsittelyssä, ja

               2)

               kun otetaan huomioon perusoikeuskirjan selitys (EUVL 2007, C 303/02), jonka mukaan rajoitukset, jotka 6 artiklan mukaisiin oikeuksiin laillisesti voidaan tehdä, eivät voi ylittää ihmisoikeussopimuksen 5 artiklan 1 kappaleen f kohdassa sallittuja rajoituksia, sekä viimeksi mainittua määräystä koskeva Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tulkinta, joka sisältyy muun muassa asiassa 62116/12, Nabil ym. v. Unkari, 22.9.2015 annettuun tuomioon ja jonka mukaan turvapaikanhakijan säilöönotto on edellä mainitun 5 artiklan 1 kappaleen f kohdan vastaista, jos kyseistä säilöönottoa ei ole määrätty maastapoistamista varten?


title: Asian C-336/01 poistaminen rekisteristä

text:
C 84/54               FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                    6.4.2002
          Asian C-48/01 (1) poistaminen rekisteristä                         Asian C-119/01 (1) poistaminen rekisteristä
                         (2002/C 84/95)                                                     (2002/C 84/98)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 23.10.2001           Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 22.10.2001
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-      antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-48/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Irlantia.     tu asia C-119/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                    Suomen tasavalta.
(1) EYVL C 95, 24.3.2001.
                                                                    (1) EYVL C 134, 5.5.2001.
Yhdistettyjen asioiden C-51/01 ja C-52/01 (1) poistaminen
                           rekisteristä
                                                                             Asian C-244/01 (1) poistaminen rekisteristä
                         (2002/C 84/96)
                                                                                (2002/C 84/99)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 6.11.2001
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                    Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 19.11.2001
tu yhdistetyt asiat C-51/01 ja C-52/01, Euroopan yhteisöjen
                                                                    antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
komissio vastaan Beta Television SpA (Videomusic/TMC2) ja
                                                                    tu asia C-244/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
TV Internazionale SpA.
                                                                    Ranskan tasavalta.
(1) EYVL C 118, 21.4.2001.
                                                                    (1) EYVL C 212, 28.7.2001.
         Asian C-118/01 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                             Asian C-336/01 (1) poistaminen rekisteristä
                         (2002/C 84/97)
                                                                                (2002/C 84/100)
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 19.11.2001
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-118/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan              Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 19.11.2001
Ranskan tasavalta.                                                  antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                    tu asia C-336/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
                                                                    Belgian kuningaskunta.
(1) EYVL C 134, 5.5.2001.
                                                                    (1) EYVL C 317, 10.11.2001.


title: Asia T-12/05: TV Danmark A/S:n ja Kanal 5 Denmark Ltd:n 7.1.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               19.3.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/23

         TV Danmark A/S:n ja Kanal 5 Denmark Ltd:n 7.1.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-12/05)
   (2005/C 69/42)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   TV Danmark A/S, Skovlunde (Tanska), ja Kanal 5 Denmark Ltd., Hounslow (Yhdistynyt kuningaskunta), ovat nostaneet 7.1.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat asianajajat D. Vandermeersch, T. Müller-Ibold, K. Nordlander ja H. Peytz, ja prosessiosoite on Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               —

               kumoaa komission valtiontukiasiassa N 313/2004 – Tanska, TV2/Danmark A/S:n pääomankorotus 6.10.2004 tekemän päätöksen;

               —

               velvoittaa komission korvaamaan tämän kanteen käsittelyyn liittyvät oikeudenkäyntikulut ja muut kustannukset.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Riitautettu päätös liittyy Tankan hallituksen TV2/Danmark A/S:n hyväksi toteuttamiin pääoman sijoitukseen ja valtion lainan muuttamiseen omaksi pääomaksi, jotka mainittu hallitus katsoi tarpeellisiksi, jotta voitaisiin estää TV2:n joutuminen konkurssiin komission 19.5.2004 tekemässä päätöksessä (1), jolla on todettu hallituksen korvanneen liikaa TV2:n julkisen palvelun kustannuksia, määrättyjen summien takaisin maksamisen vuoksi. Riitautetussa päätöksessä komissio katsoi, että hallituksen toteuttamaan pääomankorotukseen saattaa liittyä valtiontukea, mutta vaikka asia olisi näin, se olisi EY 86 artiklan 2 kohdan perusteella yhteismarkkinoille soveltuva.
   Kantajat esittävät, että tekemään päätöksen komissio rikkoi EY 86 artiklan 2 kohtaa, EY 87 artiklan 1 kohtaa, EY 88 artiklan 2 kohtaa ja EY 253 artiklaa, EY:n perustamissopimuksen liitteenä olevaa jäsenvaltioiden julkisen palvelun yleisradiotoiminnasta tehtyä pöytäkirjaa, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 659/1999 (2) ja valtiontukisääntöjen soveltamisesta julkiseen yleisradiotoimintaan annettua komission tiedonantoa (3).
   Kanteensa tueksi kantajat esittävät, että komissio rikkoi EY 87 artiklan 1 kohtaa, EY 88 artiklan 3 kohtaa ja EY 86 artiklan 2 kohtaa, kun se todettuaan, että yksityinen sijoittaja -arviointiperusteeseen sellaisena, kuin sitä sovelletaan pitkäaikaisiin sijoituksiin, ei voida vedota, kun otetaan huomioon TV2:n suunniteltuun yksityistämiseen liittyvään epävarmuus, ei osoittanut sitä, onko kyse valtiontuesta, ja tällaisen tuen määrää.
   Toiseksi kantajat esittävät, että komissio rikkoi EY 86 artiklan 2 kohtaa, pöytäkirjaa ja yleisradiotoimintaa koskevaa tiedonantoa, kun se nojautui liian laajaan ja liian epämääräisesti muotoiltuun yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvän palvelun määritelmään, joka vääristää kilpailua ja vaikuttaa kauppaan EY 86 artiklan 2 kohdan vastaisesti. Kantajat väittävät myös, että komissio ei ole osoittanut sitä, että korvaamista koskevan päätöksen noudattaminen ilman sen jälkeen toteutettua pääomankorotusta estäisi TV2:ta hoitamasta julkisen palvelun tehtäviään.
   Lisäksi komissio ei kantajien mukaan ole osoittanut sitä, että pääomankorotus ei vaikuta kaupan kehitykseen siinä määrin, että se olisi yhteisön edun vastaista.
   Kolmanneksi kantajat esittävät, että komissio rikkoi EY 86 artiklan 2 kohtaa, pöytäkirjaa ja yleisradiotoimintaa koskevaa tiedonantoa, koska se ei osoittanut TV2:n julkisen palvelun nettokustannuksia, jotka valtio voisi rahoittaa, ja teki ilmeisiä arviointivirheitä soveltaessaan suhteellisuusperiaatetta koskevaa arviointia.
   Neljänneksi kantajat esittävät, että riitautetulla päätöksellä rikotaan EY 87 ja EY 88 artiklaa ja oikeutta yhdenvertaiseen kohteluun, koska siinä komission valtiontuen korvaamista koskevan politiikan vastaisesti tehdään pysyväksi lainvastaisesta tuesta saatu oikeudenvastainen hyöty ja siitä aiheutuva kilpailun vääristyminen.
   Viidenneksi kantajat esittävät, että komissio rikkoi EY 88 artiklan 2 kohtaa ja menettelysääntöjä koskevan asetuksen 4 artiklan 4 kohtaa päättäessään olla aloittamatta muodollista tutkimusmenettelyä, jossa annetaan kolmansille, joita asia koskee, mahdollisuus tulla kuulluksi.
   Lopuksi kantajat esittävät, että komissio rikkoi EY 253 artiklaa, koska se ei asianmukaisesti perustellut riitautetun päätöksen tekemistä.

      (1)  Komission asiassa C 2/2003 – TV2/Danmarkin valtionrahoitus 19.5.2004 tekemä päätös.

      (2)  EYVL L 83, s. 1.

      (3)  EYVL 2001, C 320, s. 5.


title: Asia C-584/10 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 13.12.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-85/09, Yassin Abdullah Kadi v. Euroopan komissio, 30.9.2010 antamasta tuomiosta

text:
               5.3.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 72/9

         Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 13.12.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (seitsemäs jaosto) asiassa T-85/09, Yassin Abdullah Kadi v. Euroopan komissio, 30.9.2010 antamasta tuomiosta
   (Asia C-584/10 P)
   2011/C 72/15
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Hetsch, S. Boelaert, E. Paasivirta ja M. Konstantinidis)

      Muut osapuolet: Yassin Abdullah Kadi, Euroopan unionin neuvosto, Ranskan tasavalta ja Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta

      Vaatimukset

               —

               Valituksenalainen tuomio on kumottava kokonaisuudessaan

               —

               Yassin Abdullah Kadin komission asetuksesta N:o 1190/2008 nostama kanne, jossa hän vaatii asetuksen kumoamista siltä osin kuin se koskee häntä, on hylättävä perusteettomana

               —

               Yassin Abdullah Kadi on velvoitettava maksamaan komissiolle tästä valituksesta ja unionin yleisessä tuomioistuimessa käydystä menettelystä aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Komissio väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen arviointi on oikeudellisesti virheellistä, koska se perustuu virheelliseen näkemykseen tuomioistuinvalvonnan tasosta. Komissio esittää seuraavat valitusperusteet:
   1)   Valitusperusteet, jotka koskevat unionin yleinen tuomioistuin arviointia sovellettavan tuomioistuinvalvonnan tasosta: Komissio väittää, että unionin yleisen tuomioistuimen omaksuma tuomioistuinvalvonnan taso on oikeudellisesti virheellinen, koska unionin tuomioistuin ei ole ratkaissut asiaan sovellettavan tuomioistuinvalvonnan täsmällistä tasoa ja koska EU:lta ei voida edellyttää sellaista erityistä tuomioistuinvalvonnan tasoa, jonka unionin yleinen tuomioistuin hyväksyi.
   2)   Valitusperusteet, jotka koskevat unionin yleisen tuomioistuimen arviointia siitä, että puolustautumisoikeuksia ja oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin samoin kuin suhteellisuusperiaatetta on loukattu: Komissio väittää, että unionin yleinen tuomioistuin katsoi virheelliseesti, ettei komission soveltama menettely täyttänyt tämän kaltaisia rajoittavia toimenpiteitä koskevissa tapauksissa sovellettavia perusoikeuksien asettamia edellytyksiä. Komissio katsoo myös, että unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi virheellisesti komissio väitteen, joka koski kansallisia menettelyjä, jotka Kadi oli pannut vireille Yhdysvalloissa, ja että unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi virheellisesti komission argumentit, jotka koskivat hallinnollista uudelleen arviointia ja uudelleen tutkimista, jotka oli suoritettu YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselmien 1822(2008) ja 1904(2009) jälkeen – mukaan luettuna Focal Point -menettely ja sovittelijan toimisto.


title: Asia T-369/06: Kanne 7.12.2006 — Holland Malt v. komissio

text:
               24.2.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 42/23

         Kanne 7.12.2006 — Holland Malt v. komissio
   (Asia T-369/06)
   (2007/C 42/42)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   Asianosaiset

      Kantaja: Holland Malt BV (Lieshout, Alankomaat) (edustajat: lakimiehet O.W. Brouwer ja D. Mes)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               riidanalaisen päätöksen 1, 2, 3 ja 4 artikla on kumottava kokonaisuudessaan tai osittain

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut

               —

               asiassa on ryhdyttävä muihin tuomioistuimen tarpeellisiksi katsomiin toimenpiteisiin.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja vaatii sen 26.9.2006 tehdyn komission päätöksen K(2006) 4196 lopullinen (1) kumoamista, jossa komissio totesi, että Alankomaiden kantajalle ehdollisena myöntämä tuki on yhteismarkkinoille soveltumaton valtiontuki.
   Kantaja esittää, että komission näkemys, jonka mukaan kyseinen tuki on yhteismarkkinoille soveltumaton valtiontuki, ei ole oikea, ja väittää, että komissio on soveltanut virheellisesti EY 87 artiklaa sekä useita yhteisön oikeuden periaatteita. Kantajan mukaan komissio

               1)

               sovelsi virheellisesti EY 87 artiklan 1 kohtaa, koska se ei osoittanut, että kyseinen tuki on tässä säännöksessä tarkoitettu valtiontuki, ja koska se tulkitsi ja sovelsi yhteisön oikeuskäytäntöä tältä osin virheellisellä tavalla

               2)

               sovelsi virheellisesti EY 87 artiklan 3 kohtaa, koska se

                           a)

                           tulkitsi ja sovelsi virheellisellä tavalla maatalousalan valtiontuesta annettuja yhteisön suuntaviivoja (2),

                           b)

                           teki virheen vertaillessaan tuen myönteisiä vaikutuksia ja sen vaikutusta kaupankäynnin edellytyksiin yhteisössä;

                           c)

                           ei arvioinut asianmukaisesti eikä osoittanut myönnetyn tuen vaikutusta mallasteollisuuden toimintaan;

                           d)

                           ei ottanut huomioon tapahtumia Alankomaiden hallituksen ehdollisen tuen myöntämistä koskevan päätöksen tekohetken ja sen ajankohdan välillä, jolloin komissio teki riidanalaisen päätöksen

               3)

               loukkasi hyvän hallinnon periaatetta, koska se ei asianmukaisesti tutkinut kaikkia tuen myöntämiseen liittyviä näkökohtia ja intressejä, joihin lukeutuvat myös tapahtumat Alankomaiden hallituksen ehdollisen tuen myöntämistä koskevan päätöksen tekohetken ja sen ajankohdan välillä, jolloin komissio teki riidanalaisen päätöksen

               4)

               laiminlöi EY 253 artiklassa säädetyn perusteluvelvollisuuden.

      (1)  C-14/2005 (ex N 149/2004) Holland Malt BV.

      (2)  Maatalousalan valtiontuesta annetut Yhteisön suuntaviivat (EYVL 2000 C 28, s. 2).


title: Asia C-360/05: Euroopan yhteisöjen komission 23.9.2005 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               12.11.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/14

         Euroopan yhteisöjen komission 23.9.2005 Italian tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-360/05)
   (2005/C 281/28)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 23.9.2005 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat K. Gross ja M. Velardo.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY (1) 28 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle;

               —

               velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Neuvoston direktiivin 2003/96/EY tavoitteena on energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistaminen. Sen 28 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa:
   ”Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2003. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.”
   Italian valtio ei ole toteuttanut edellä mainitun artiklan 1 kohdassa säädettyjä toimia, se ei ole ilmoittanut niistä komissiolle, eikä se ole toimittanut muita seikkoja, joiden perusteella voitaisiin katsoa, että tarvittavat säännökset olisi annettu. Näiden seikkojen perusteella on katsottava, että Italian valtio ei ole noudattanut sille kyseisen säännöksen mukaan kuuluvia velvoitteita.

      (1)  EUVL L 283, 31.10.2003, s. 51.


title: Asia C-100/11 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 10.5.2012 — Helena Rubinstein SNC ja L'Oréal SA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Allergan Inc. (Muutoksenhaku — Yhteisön tavaramerkki — Asetus (EY) N:o 40/94 — 8 artiklan 5 kohta — Yhteisön sanamerkit BOTOLIST ja BOTOCYL — Yhteisön ja kansalliset kuvio- ja sanamerkit BOTOX — Mitättömäksi julistaminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Maineelle aiheutuva haitta)

text:
               30.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 194/4

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 10.5.2012 — Helena Rubinstein SNC ja L'Oréal SA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Allergan Inc.
   (Asia C-100/11 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Yhteisön tavaramerkki - Asetus (EY) N:o 40/94 - 8 artiklan 5 kohta - Yhteisön sanamerkit BOTOLIST ja BOTOCYL - Yhteisön ja kansalliset kuvio- ja sanamerkit BOTOX - Mitättömäksi julistaminen - Suhteelliset hylkäysperusteet - Maineelle aiheutuva haitta)
   2012/C 194/05
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittajat: Helena Rubinstein SNC ja L'Oréal SA (edustaja: Rechtsanwalt A. von Mühlendahl)

      Valittajan vastapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: A. Folliard-Monguiral) ja Allergan Inc. (edustaja: barrister F. Clark)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) 16.11.2010 yhdistetyissä asioissa T-345/08 ja T-357/08, Rubinstein ja l’Oréal vastaan SMHV — Allergan (Botolist ja Botocyl), antamasta tuomiosta, jolla unionin yleinen tuomioistuin hylkäsi luokkaan 3 kuuluvia tavaroita varten rekisteröidyn yhteisön sanamerkin ”BOTOLIST” haltijan nostaman kumoamiskanteen sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (SMHV) ensimmäisen valituslautakunnan 28.5.2008 asiassa R 863/2007-1 tekemästä päätöksestä, jolla kumottiin mitättömyysosaston päätös, jolla hylättiin luokkiin 5 ja 16 kuuluvia tavaroita ja luokkaan 42 kuuluvia palveluja varten rekisteröityjen yhteisön kuvio- ja sanamerkkien ja kansallisten kuvio- ja sanamerkkien ”BOTOX” haltijan esittämä mainitun tavaramerkin mitättömäksi julistamista koskeva vaatimus — Asetuksen (EY) N:o 40/94 8 artiklan 4 kohdan (josta on tullut asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 4 kohta) tulkinta ja soveltaminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Maineelle aiheutuva vahinko — Asetuksen N:o 40/94 73 artiklan (josta on tullut asetuksen N:o 207/2009 75 artikla) tulkinta ja soveltaminen — Perusteluvelvollisuus

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Helena Rubinstein SNC ja L'Oréal SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 145, 14.5.2011.


title: Asia C-392/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 6.7.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel Bucureşti – Romania) – Marcu Dumitru v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) ja Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti (Ennakkoratkaisupyyntö — Arvonlisävero — Direktiivi 2006/112/EY — 199 artiklan 1 kohdan c alakohta — Arvonlisäverovelvolliseksi rekisteröitymättä jättäminen — Käännetty veronmaksuvelvollisuus — Ennakkoratkaisukysymyksen hypoteettisuus — Ennakkoratkaisupyynnön jättäminen tutkittamatta)

text:
               28.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 283/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (yhdeksäs jaosto) 6.7.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Curtea de Apel Bucureşti – Romania) – Marcu Dumitru v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) ja Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti
   (Asia C-392/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Arvonlisävero - Direktiivi 2006/112/EY - 199 artiklan 1 kohdan c alakohta - Arvonlisäverovelvolliseksi rekisteröitymättä jättäminen - Käännetty veronmaksuvelvollisuus - Ennakkoratkaisukysymyksen hypoteettisuus - Ennakkoratkaisupyynnön jättäminen tutkittamatta))
   (2017/C 283/14)
   Oikeudenkäyntikieli: romania

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel Bucureşti

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Marcu Dumitru

      Vastaaja: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF) ja Direcţia Generală Regională a Finanţelor Publice Bucureşti

      Tuomiolauselma

   Curtea de Apel Bucureştin (Bucarestin muutoksenhakutuomioistuin, Romania) esittämää ennakkoratkaisupyyntöä ei oteta tutkittavaksi.

      (1)  EUVL C 350, 26.9.2016


title: Asia T-827/14: Kanne 24.12.2014 – Deutsche Telekom v. komissio

text:
               23.3.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 96/21

         Kanne 24.12.2014 – Deutsche Telekom v. komissio
   (Asia T-827/14)
   (2015/C 096/27)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Deutsche Telekom AG (Bonn, Saksa) (edustajat: asianajajat K. Apel ja D. Schroeder)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan kokonaisuudessaan tai kantajaa koskevalta osin asiassa AT.39523 – Slovak Telekom 15.10.2014 annetun komission päätöksen C(2014) 7465 final, jota on oikaistu 16.12.2014 annetulla komission päätöksellä C(2014) 10119 final

               —

               toissijaisesti kumoamaan kantajalle määrätyt sakot tai alentamaan niiden määrää

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste perustuu tosiseikkojen ilmeiseen virheelliseen arviointiin, oikeudelliseen virheeseen ja siihen, että kantajan oikeutta tulla kuulluksi ennen kilpailusääntöjen rikkomista merkitsevän toiminnan toteamista on loukattu.

                           —

                           Kantaja väittää, ettei komissio ole sääntöjenmukaisesti todennut toimittamisesta kieltäytymistä, koska se ei ole varmistunut myöhemmässä vaihdannan vaiheessa olevien palvelujen olennaisuudesta.

                           —

                           Kantaja väittää myös, että komissio on loukannut kantajan oikeutta tulla kuulluksi niistä tosiseikoista ja menetelmistä, joiden perusteella komissio katsoi, että kyseessä olevan yrityksen voittomarginaalia oli kavennettu.

                           —

                           Kantaja katsoo lisäksi, että komissio on käyttänyt virheellistä menetelmää voittomarginaalin kaventamisen arvioinnissa ja laskenut pitkäaikaiset keskimääräiset rajakustannukset virheellisesti.

               2)

               Toinen kanneperuste perustuu tosiseikkojen ilmeisen virheelliseen arviointiin ja oikeudelliseen virheeseen rikkomisen keston arvioinnissa.

                           —

                           Kantaja väittää tämän osalta, että komission ei olisi pitänyt määrittää rikkomista alkaneeksi viitetarjouksen julkaisuhetkenä ja että joka tapauksessa rikkomisaikaan ei pidä sisällyttää vuotta 2005.

               3)

               Kolmas kanneperuste perustuu tosiseikkojen ilmeisen virheelliseen arviointiin ja oikeudelliseen virheeseen rikkomisen lukemisessa kantajan syyksi, koska komissio ei ole näyttänyt toteen, että kantajalla olisi ollut ratkaiseva määräysvalta kyseessä olevaan yritykseen.

                           —

                           Kantaja väittää, että komissio ei voi lukea sen syyksi kyseessä olevan yrityksen kilpailusääntöjen valtaista toimintaa, koska kantaja ja mainittu yritys eivät muodosta yhtä taloudellista yksikköä.

                           —

                           Kantajan mukaan komissio ei erityisesti ole näyttänyt totean, että kantajalla olisi tosiasiassa ollut ratkaiseva määräysvalta kyseessä olevaan yritykseen. Kantaja toteaa lisäksi, ettei se ollut tietoinen kyseessä olevan yrityksen väitetysti kilpailunvastaisesta toiminnasta.

                           —

                           Kantaja väittää myös, että pyrkiessään näyttämään totean ratkaisevan määräysvallan tosiasiallisen käytön komissio on loukannut erityisesti syyttömyysolettamaa tosiseikkoja tulkitessaan.

                           —

                           Lopuksi kantaja väittää, että komissio ei ole osoittanut, että ratkaisevan määräysvallan väitetty käyttö olisi ollut merkityksellistä.

               4)

               Neljäs kanneperuste perustuu oikeudelliseen virheeseen siitä syystä, että kantajalle määrättiin erillinen sakko.

                           —

                           Komission mukaan kyseessä oleva yhtiö ja kanta kuuluivat yhteen ja samaan yritykseen sekä koko rikkomisen ajan että sakkojen määräämishetkellä ja tämän lisäksi myös jo 2003, jolloin komissio totesi kantajan rikkoneen kilpailusääntöjä, mihin komissio viittasi rikkomisen uusimista koskevan kysymyksen yhteydessä. Kantaja katsoo, että komission ei näin ollen olisi pitänyt määrätä erityisesti kantajalle erillistä sakkoa, koska rangaistusten henkilökohtaisuuden periaate koski ainoastaan yritystä itseään, eikä siihen kuuluvia oikeushenkilöitä.

               5)

               Viides kanneperuste perustuu ilmeisen virheelliseen arviointiin ja oikeudelliseen virheeseen sakkojen määrän määrittämisessä.

                           —

                           Kantaja väittää, että komission ei olisi pitänyt sakkojen perusmäärää laskiessaan käyttää kyseessä olevan yrityksen kyseessä oleviin tuotteisiin liittyvää liikevaihtoa vuodelta 2010 vaan käyttää vuosien 2005–2010 keskimääräistä liikevaihtoa.

                           —

                           Komission ei kantajan mukaan myöskään olisi missään tapauksessa pitänyt ottaa huomioon vuotta 2005 arvioidessaan rikkomisen kestoa.


title: Asia C-378/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 2.12.2014 – Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 75/442/ETY — Jätehuolto — Unionin tuomioistuimen tuomio, jossa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen todetaan — Täytäntöönpanon laiminlyönti — SEUT 260 artiklan 2 kohta — Rahamääräiset seuraamukset — Kiinteämääräinen hyvitys ja uhkasakko)

text:
               9.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 46/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 2.12.2014 – Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-378/13) (1)

   ((Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 75/442/ETY - Jätehuolto - Unionin tuomioistuimen tuomio, jossa jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen todetaan - Täytäntöönpanon laiminlyönti - SEUT 260 artiklan 2 kohta - Rahamääräiset seuraamukset - Kiinteämääräinen hyvitys ja uhkasakko))
   (2015/C 046/13)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Patakia, E. Sanfrutos Cano ja A. Alcover San Pedro)

      Vastaaja: Helleenien tasavalta (asiamies: E. Skandalou, avustajanaan tekninen asiantuntija V. Liogkas)

      Tuomiolauselma

               1)

               Helleenien tasavalta ei ole noudattanut SEUT 260 artiklan 1 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole toteuttanut kaikkia tuomion komissio vastaan Kreikka (C-502/03, EU:C:2005:592) täytäntöönpanon edellyttämiä toimenpiteitä.

               2)

               Helleenien tasavalta velvoitetaan maksamaan Euroopan komissiolle ”Euroopan unionin omat varat” -tilille tämän tuomion antamispäivästä tuomion komissio vastaan Kreikka (C-502/03, EU:C:2005:592) täytäntöönpanoon asti, mikäli tämän tuomion tuomiolauselman 1 kohdassa todettu jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen jatkuu yhä mainittuna päivänä, puolivuosittain uhkasakko, joka lasketaan tuomion antamista seuraavan ensimmäisen puolivuotiskauden osalta sen päättyessä ja jonka määrä on aluksi 1 4 5 20  000 euroa, josta vähennetään 40  000 euroa jokaista valvomatonta jätteistähuolehtimispaikkaa kohden, jota todettu jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen koskee ja joka on joko suljettu tai kunnostettu 13.5.2014 jälkeen, sekä 80  000 sellaista jätteistähuolehtimispaikkaa kohden, jota sama noudattamatta jättäminen koskee ja joka on sekä suljettu että kunnostettu saman päivämäärän jälkeen. Kaikkien seuraavien puolivuotiskausien osalta jokainen puolelta vuodelta maksettava uhkasakko lasketaan puolivuotiskauden päättyessä edelliselle puolivuotiskaudelle vahvistetun uhkasakon määrän perusteella ja sitä alennetaan samalla tavalla sen mukaan, kuinka monta jätteistähuolehtimispaikkaa, joita todettu jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen koskee, on suljettu ja kunnostettu kyseisen puolivuotiskauden aikana.

               3)

               Helleenien tasavalta velvoitetaan maksamaan Euroopan komissiolle ”Euroopan unionin omat varat” -tilille 10 miljoonan euron suuruinen kiinteämääräinen hyvitys.

               4)

               Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 260, 7.9.2013.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (ensimmäinen jaosto) 2 päivänä kesäkuuta 2005, asiassa C-394/02: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Helleenien tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 93/38/ETY — Vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan julkiset hankinnat — Megalopoliksen lämpövoimalaitoksen kuljetushihnajärjestelmän rakentamista koskeva sopimus — Ilmoituksen julkaisematta jättäminen — Tekniset syyt — Ennalta arvaamattomat syyt — Äärimmäinen kiire)

text:
               23.7.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 182/1

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (ensimmäinen jaosto)
   2 päivänä kesäkuuta 2005,
   asiassa C-394/02: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Helleenien tasavalta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 93/38/ETY - Vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan julkiset hankinnat - Megalopoliksen lämpövoimalaitoksen kuljetushihnajärjestelmän rakentamista koskeva sopimus - Ilmoituksen julkaisematta jättäminen - Tekniset syyt - Ennalta arvaamattomat syyt - Äärimmäinen kiire)
   (2005/C 182/02)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka
   Asiassa C-394/02, jossa on kyse EY 226 artiklaan perustuvasta jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevasta kanteesta, joka on nostettu 8.11.2002, Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään M. Nolin ja M. Konstantinidis) vastaan Helleenien tasavalta (asiamiehinään P. Mylonopoulos, D. Tsagkaraki ja S. Chala), yhteisöjen tuomioistuin (ensimmäinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P. Jann (esittelevä tuomari) sekä tuomarit K. Lenaerts, J. N. Cunha Rodrigues, M. Ilešič ja E. Levits, julkisasiamies: F. G. Jacobs, kirjaaja: hallintovirkamies K. Sztranc, on antanut 2.6.2005 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Helleenien tasavalta ei ole noudattanut vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/38/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna 16.2.1998 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/4/EY, ja erityisesti sen 20 artiklan 1 kohdan ja 21 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska julkinen sähköyhtiö Dimosia Epicheirisi Ilektrismou myönsi Megalopoliksen lämpövoimalaitoksen kuljetushihnajärjestelmän rakentamista koskevan urakan neuvottelumenettelyä käyttäen julkaisematta ensin ilmoitusta.

               2)

               Helleenien tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EYVL C 19, 25.1.2003.


title: Asia F-71/10: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 5.6.2012 — Cantisani v. komissio (Henkilöstö — Sopimussuhteiset toimihenkilöt — Konferenssitulkki — Henkilöstösääntöjen 12 bis ja 14 artikla — Työpaikkakiusaaminen — Eturistiriita — Korvausvaatimus)

text:
               21.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/30

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 5.6.2012 — Cantisani v. komissio
   (Asia F-71/10) (1)

   (Henkilöstö - Sopimussuhteiset toimihenkilöt - Konferenssitulkki - Henkilöstösääntöjen 12 bis ja 14 artikla - Työpaikkakiusaaminen - Eturistiriita - Korvausvaatimus)
   2012/C 217/63
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Nicola Cantisani (Bryssel, Belgia) (edustaja: asianajaja S. de Lannoy)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja J. Baquero Cruz)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Sellaisen vastaajan tekemän päätöksen kumoaminen, jolla hylättiin kantajan työpaikkakiusaamisen vuoksi esittämä avustamispyyntö ja vahingonkorvausvaatimus

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Nicola Cantisani vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 317, 20.11.2010, s. 49.


title: Asia C-306/13: Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 18.12.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt rechtbank van eerste aanleg te Brussel – Belgia) – LVP NV v. Belgian valtio (Ennakkoratkaisupyyntö — Yhteinen markkinajärjestely — Banaanit — Tuontijärjestelmä — Kannettavat tullit)

text:
               23.2.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 65/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (viides jaosto) 18.12.2014 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt rechtbank van eerste aanleg te Brussel – Belgia) – LVP NV v. Belgian valtio
   (Asia C-306/13) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Yhteinen markkinajärjestely - Banaanit - Tuontijärjestelmä - Kannettavat tullit))
   (2015/C 065/08)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Rechtbank van eerste aanleg te Brussel

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: LVP NV

      Vastaaja: Belgian valtio

      Tuomiolauselma

   Tullitariffeja ja kauppaa koskevan vuoden 1994 yleissopimuksen, joka on Marrakechissa 15.4.1994 allekirjoitetun ja Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa (1986–1994) laadittujen sopimusten tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta yhteisön toimivaltaan kuuluvissa asioissa 22.12.1994 tehdyllä neuvoston päätöksellä 94/800/EY hyväksytyn Maailman kauppajärjestön (WTO) perustamissopimuksen liitteessä 1 A, määräykset eivät ole luonteeltaan sellaisia, että niillä annetaan yksityisille oikeuksia, joihin nämä voivat vedota suoraan kansallisessa tuomioistuimessa vastustaakseen banaaneista kannettavista tulleista 29.11.2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1964/2005 1 artiklan 1 kohdalla vahvistetun tullin, jonka suuruus on 176 euroa tonnilta, kantamista.

      (1)  EUVL C 252, 31.8.2013.


title: Asia C-18/06: Euroopan yhteisöjen komission  17.1.2006  Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               11.3.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 60/28

         Euroopan yhteisöjen komission 17.1.2006 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-18/06)
   (2006/C 60/53)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 17.1.2006 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa vastaan. Kantajan asiamies on M. Nolin, prosessiosoite Luxemburgissa.
   Euroopan yhteisöjen komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1)

               toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut neuvoston direktiivin 2000/29/EY liitteessä V olevassa B osassa mainituille kasveille, kasvituotteille ja muille tavaroille tehtävistä tunnistustarkastuksista ja kasvien terveystarkastuksista, jotka voidaan suorittaa muussa kuin siinä paikassa, jonka kautta tuotteet saapuvat yhteisöön, tai kyseisen paikan läheisyydessä, sekä tarkastusvaatimusten määrittelystä 7 päivänä lokakuuta 2004 annetun komission direktiivin 2004/103/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä ja joka tapauksessa koska se ei ole ilmoittanut näistä toimenpiteistä komissiolle.

               2)

               velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin täytäntöönpanoa varten säädetty määräaika päättyi 31.12.2004.

      (1)  EUVL L 313, 12.10.2004, s. 16.


title: Asia T-383/16: Kanne 20.6.2016 – Tri Ocean Energy v. neuvosto

text:
               26.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 350/21

         Kanne 20.6.2016 – Tri Ocean Energy v. neuvosto
   (Asia T-383/16)
   (2016/C 350/27)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Tri Ocean Energy (Kairo, Egypti) (edustajat: P. Saini, QC, R. Mehta, barrister ja N. Sheikh, solicitor)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa, niiltä osin kuin sitä sovelletaan kantajaan, Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2013/255/YUTP muuttamisesta 27.5.2016 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2016/850 (EUVL 2016, L 141, s. 125),

               —

               kumoaa, niiltä osin kuin sitä sovelletaan kantajaan, Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 täytäntöönpanosta 27.5.2016 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2016/840 (EUVL 2016, L 141, s. 30), ja

               —

               velvoittaa neuvoston korvaamaan kantajan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa viiteen kanneperusteeseen.

               1.

               Ensimmäinen kanneperuste koskee virheellistä sisällyttämistä riidanalaisen päätöksen liitteeseen ja Syyriaan kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2013/255/YUTP 28 artiklan 1 kohdan mukaisen säännökseen (”alkuperäinen päätös”) sekä Syyrian tilanteen johdosta määrättävistä rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 36/2012 täytäntöönpanosta annetun asetuksen 15 artiklan 1 kohtaan (”alkuperäinen asetus”).

               2.

               Toinen kanneperuste koskee puolustautumisoikeuden ja oikeuden tehokkaaseen oikeussuojaan loukkaamista.

               3.

               Kolmas kanneperuste koskee väitettä, jonka mukaan neuvosto on rikkonut perusteluvelvollisuuttaan sekä riidanalaisen päätöksen että riidanalaisen asetuksen osalta.

               4.

               Neljäs kanneperuste koskee perusteetonta ja kohtuutonta kantajan omistusoikeuden rajoittamista ja haittaa maineelle.

               5.

               Viides kanneperuste koskee ilmeistä arviointivirhettä.


title: Asia C-524/14 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 20.11.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-461/12, Hansestadt Lübeck v. Euroopan komissio, 9.9.2014 antamasta tuomiosta

text:
               26.1.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 26/16

         Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 20.11.2014 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-461/12, Hansestadt Lübeck v. Euroopan komissio, 9.9.2014 antamasta tuomiosta
   (Asia C-524/14 P)
   (2015/C 026/21)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: T. Maxian Rusche ja R. Sauer)

      Muu osapuoli: Hansestadt Lübeck, aiemmin Flughafen Lübeck GmbH

      Vaatimukset

               —

               valituksenalainen tuomio on kumottava

               —

               ensimmäisessä oikeusasteessa nostettu kanne on todettava sellaiseksi, että se on jätettävä tutkimatta

                           —

                           vaihtoehtoisesti: on todettava, että ensimmäisessä oikeusasteessa nostettu kanne on jäänyt ilman kohdetta

                           —

                           vaihtoehtoisesti: on todettava perusteettomaksi neljännen kanneperusteen se osa, joka koskee SEUT 107 artiklan 1 kohdan rikkomista valikoivuuskriteerin kannalta, ja palautettava asia neljännen kanneperusteen muiden osien sekä ensimmäisen, toisen, kolmannen ja viidennen kanneperusteen osalta unionin yleiselle tuomioistuimelle

               —

               kantaja ensimmäisessä oikeusasteessa on velvoitettava korvaamaan sekä ensimmäisessä oikeusasteessa että muutoksenhakuasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut; siinä tapauksessa, että asia palautetaan unionin yleiselle tuomioistuimelle, on todettava, että oikeudenkäyntikuluista ensimmäisessä oikeusasteessa ja muutoksenhakuasteessa päätetään myöhemmin.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Ensimmäinen valitusperuste: toimi ei koskenut Hansestadt Lübeckiä erikseen

   Unionin yleisen tuomioistuimen käsityksen mukaan riidanalainen päätös koski Hansestadt Lübeckiä Lübeckin lentoaseman toimintaa 1.1.2013 saakka harjoittaneen julkisen laitoksen oikeudellisen seuraajan ominaisuudessa erikseen, koska mainittu julkinen laitos käytti yksinomaan sille siirrettyä toimivaltaa myöntämällä valtiontukea. Tämä päätelmä voidaan tehdä seuraavista tosiseikoista: Julkinen laitos tekee ehdotuksen lentokenttämaksuja koskevaksi asetukseksi osavaltion sääntelyviranomaiselle, jolla on toimivalta hyväksyä tai hylätä ehdotettu asetus (valituksenalaisen tuomion 29–34 kohta).
   Komission käsityksen mukaan unionin yleinen tuomioistuin totesi asian tosiseikaston oikein mutta piti Lübeckin lentoaseman toimintaa 1.1.2013 saakka harjoittanutta julkista laitosta oikeudellisesti virheellisellä tavalla tukea myöntävänä viranomaisena, jolla on omaa, yksin sille siirrettyä toimivaltaa. Oikeuskäytännön mukaan ratkaisevaa sen kannalta, koskeeko toimi tukitoimenpiteen täytäntöönpanevaa julkista tai yksityistä toimijaa (kuten Lübeckin lentoaseman toimintaa 1.1.2013 saakka harjoittanut julkinen laitos) erikseen, on se, tekeekö se toimintansa johtamista koskevat päätökset itse vai tekeekö ne valtio (1). Valittajan mukaan unionin yleisen tuomioistuimen toteamasta tosiseikastosta ilmenee, että tällainen toimivalta on valtiolla kahdesta syystä. Ensimmäiseksi lentoasemamaksuja koskeva asetus edellyttää ennen voimaantuloaan osavaltion sääntelyviranomaisen hyväksyntää. Toiseksi sääntelyviranomaista puolestaan sitovat liittovaltiotason säännökset lentoasemamaksuista. Niinpä se seikka, että lentoaseman toiminnan harjoittaja laatii ehdotuksen lentoasemamaksuja koskevaksi asetukseksi, ei valittajan mukaan tarkoita sitä, että se voisi itse päättää oman liiketoimintansa johtamisesta ja lentoasemamaksuja koskevan asetuksen tavoitteista.
   Unionin yleinen tuomioistuin teki valittajan mukaan oikeudellisen virheen, kun se totesi, että tuen myöntämistä edeltävän toimenpiteen täytäntöönpanoa (tässä tapauksessa lentoasemamaksuja koskevan ehdotuksen laatiminen sääntelyviranomaiselle) koskevan toimivallan käyttäminen merkitsee omaa toimivaltaa myöntää tukea, ja sen tulkinta sitä, että toimi koskee asianosaista erikseen, koskevasta käsitteestä oli liian laaja.

      Toinen valitusperuste: oikeussuojan tarpeen puuttuminen

   Unionin yleinen tuomioistuin katsoi, että Hansestadt Lübeckillä oli Lübeckin lentoaseman toimintaa 1.1.2013 saakka harjoittaneen julkisen laitoksen oikeudellisen seuraajan ominaisuudessa oikeussuojan tarve vielä sen jälkeen, kun Lübeckin lentoasema oli myyty yksityiselle sijoittajalle. Unionin yleinen tuomioistuin ei pitänyt tarpeellisena todeta, päättyikö velvollisuus keskeyttää tukijärjestelmän soveltaminen 1.1.2013 sen vuoksi, ettei lentoasemamaksuja koskeva asetus merkinnyt enää valtiontukea siitä syystä, ettei valtion varoja enää käytetty. Vaikka näin olisi, kantajalla oli unionin yleisen tuomioistuimen mukaan oikeussuojan tarve ensimmäisessä oikeusasteessa, koska muodollista tutkintamenettelyä ei ollut vielä päätetty ja riidanalaisella päätöksellä oli tästä syystä vielä oikeusvaikutuksia.
   Valittajan mukaan unionin yleisen tuomioistuimen ensimmäinen perustelu on virheellinen, koska riidanalainen päätös voi menettää ainoan oikeusvaikutuksensa, joka on velvollisuus keskeyttää tukitoimenpiteen soveltamisen tutkinnan ajaksi, myös siinä tilanteessa, ettei muodollisen tutkintamenettelyn päättävää lopullista päätöstä ole tehty, jos tukitoimenpiteen soveltaminen päättyy syistä, joilla ei ole mitään yhteyttä muodolliseen tutkintamenettelyyn (tässä tapauksessa lentoaseman yksityistäminen).
   Valittajan mukaan unionin yleisen tuomioistuimen toinen perustelu on oikeuskäytännössä omaksutun linjan, jossa edellytetään jo syntynyttä ja edelleen olemassa olevaa oikeussuojan tarvetta, vastainen. Esillä olevassa asiassa riski toimenpiteen soveltamisen lopettamisesta aikaisemmin kuin 1.1.2013 ei ollut toteutunut, koska lentoasema yksityistettiin. Valittajan mukaan Hansestadt Lübeck ei ole osoittanut oikeussuojan tarvettaan siihen, että kanteen käsittelyä jatketaan vielä lentoaseman yksityistämisen jälkeen.
   Näistä syistä valittaja katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin totesi virheellisesti, että ensimmäisessä oikeusasteessa kantajana olleella asianosaisella oli edelleen olemassa oleva oikeussuojan tarve.

      Kolmas valitusperuste: SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valikoivuuden käsitteen virheellinen soveltaminen

   Jotta voitaisiin todeta, onko julkisen laitoksen soveltama maksuasetus valikoiva, on unionin yleisen tuomioistuimen käsityksen mukaan tutkittava, sovelletaanko sitä syrjimättömästi kaikkiin yrityksiin, jotka käyttävät tai voivat käyttää julkisen laitoksen tarjoamaa hyödykettä tai palvelua (tuomion 53 kohta).
   Tällainen näkemys on jyrkässä ristiriidassa unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön kanssa, jonka mukaan toimenpide ei ole soveltamisalaltaan yleinen vero- tai talouspoliittinen toimenpide ja on siten valikoiva, jos sitä sovelletaan ainoastaan tietyllä toimialalla tai ainoastaan kyseisen toimialan tiettyihin yrityksiin (2). Unionin tuomioistuin on katsonut, että julkisen laitoksen tavaroille ja palveluille vahvistamat suosituimmuustariffit voivat olla valikoivia, vaikka kaikki käyttäjät tai mahdolliset käyttäjät voisivat hyötyä niistä (3). Julkisasiamies Mengozzi sovelsi asiassa Deutsche Lufthansa antamassaan ratkaisuehdotuksessa tätä oikeuskäytäntöä nyt käsiteltävän asian tilannetta tarkalleen vastaavaan tilanteeseen, jossa oli kyse erään lentoaseman maksuasetuksesta, jossa annettiin alennuksia suurille käyttäjille, ja vahvisti toimenpiteen valikoivuuden (4).

      Neljäs valitusperuste: perustelujen puutteellisuus ja ristiriitaisuus

   Unionin yleisen tuomioistuimen perustelut ovat valittajan mukaan virheelliset. Ensinnäkin valikoivuuden osoittamista koskevista perusteluista puuttuu olennainen osa, nimittäin maksuasetuksen tavoitteiden määrittämistä koskeva tutkinta. Kun kyseinen järjestelmä otetaan huomioon, on tutkittava, mitkä yritykset ovat toisiinsa rinnastettavassa oikeudellisessa ja tosiasiallisessa tilanteessa. Toiseksi unionin yleisen tuomioistuimen perustelut ovat valittajan mukaan ristiriitaiset, koska se käsitteli lähinnä verotoimenpiteen valikoivuutta koskevaa oikeuskäytäntöä (valituksenalaisen tuomion 51 ja 53 kohta) ja totesi, ettei sitä voitu soveltaa nyt käsiteltävässä asiassa (valituksenalaisen tuomion 57 kohta).

      Viides valitusperuste: menettelyn aloittamispäätökseen kohdistuvaa tuomioistuinvalvontaa koskevien arviointiperusteiden virheellinen soveltaminen

   Unionin yleinen tuomioistuin nimesi valittajan mukaan aivan oikein oikeudellisen kriteerin mutta ei ottanut perusteluissaan lainkaan huomioon sitä, että nyt käsiteltävässä asiassa on kyse muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista koskevasta päätöksestä, jota koskeva tuomioistuinvalvonta on luonteeltaan kevyttä, erityisesti perustelujen osalta (5). Valituksenalaisesta tuomiosta puuttuvat valittajan mukaan kaikki perustelut siitä, miksi se, ettei maksuasetus ollut valikoiva, oli niin selvää, ettei komissio olisi saanut aloittaa tutkintamenettelyä.

      (1)  Asia 282/85, DEFI v. komissio, tuomio 10.7.1986, Kok., s. 2649, 18 kohta.

      (2)  Asia C-66/02, Italia v. komissio, tuomio 15.12.2005, Kok., s. I-10901, 99 kohta ja asia C-148/04, Unicredito, tuomio 15.12.2005, Kok., s. I-11137, 45 kohta.

      (3)  Ks. erityisesti asia C-126/01, GEMO, tuomio 20.11.2003, Kok., s. 1-13769, 35–39 kohta.

      (4)  Asia C-284/12, ratkaisuehdotus 27.6.2013, Kok., I-0000, 47–55 kohta.

      (5)  Ks. lopuksi asia T-172/14 R, Stahlwerk Bous v. komissio, tuomio 10.6.2014, Kok., s. II-0000, 39–78 kohta oikeuskäytäntöviittauksineen.


title: Asia C-117/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 4.12.2013 — Euroopan komissio v. Euroopan unionin neuvosto (Kumoamiskanne — Valtiontuet — EY 88 artiklan 1 ja 2 kohta — Puolan tasavallan myöntämä tuki maatalousmaan hankkimiseksi — Euroopan unionin neuvoston toimivalta — Voimassa oleva tukijärjestelmä — Puolan tasavallan liittyminen Euroopan unioniin — Ennen liittymistä myönnetty tuki — Aiheelliset toimenpiteet — Kaksi tukijärjestelmää, jotka ovat erottamattomasti yhteydessä toisiinsa — Olosuhteiden muutos — Poikkeukselliset olosuhteet — Talouskriisi — Ilmeinen arviointivirhe — Suhteellisuusperiaate)

text:
               15.2.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 45/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 4.12.2013 — Euroopan komissio v. Euroopan unionin neuvosto
   (Asia C-117/10) (1)

   (Kumoamiskanne - Valtiontuet - EY 88 artiklan 1 ja 2 kohta - Puolan tasavallan myöntämä tuki maatalousmaan hankkimiseksi - Euroopan unionin neuvoston toimivalta - Voimassa oleva tukijärjestelmä - Puolan tasavallan liittyminen Euroopan unioniin - Ennen liittymistä myönnetty tuki - Aiheelliset toimenpiteet - Kaksi tukijärjestelmää, jotka ovat erottamattomasti yhteydessä toisiinsa - Olosuhteiden muutos - Poikkeukselliset olosuhteet - Talouskriisi - Ilmeinen arviointivirhe - Suhteellisuusperiaate)
   2014/C 45/03
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová ja B. Stromsky)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: É. Sitbon ja F. Florindo Gijón)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Liettuan tasavalta (asiamiehet: D. Kriaučiūnas ja L. Liubertaitė), Unkari (asiamiehet: G. Koós, M. Fehér ja K. Szíjjártó) ja Puolan tasavalta (asiamiehet: M. Szpunar ja B. Majczyna)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kumoamiskanne — Puolan tasavallan viranomaisten suunnitelmasta myöntää valtiontukea maatalousmaan hankkimiseksi 1 päivän tammikuuta 2010 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välisenä aikana 20.11.2009 tehdyn neuvoston päätöksen 2010/10/EY (EUVL L 4, s. 89) kumoaminen — Toimivallan puuttuminen — Harkintavallan väärinkäyttö — Jäsenvaltioiden ja toimielinten välisen vilpittömän yhteistyön periaatteen loukkaaminen — Ilmeinen arviointivirhe

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Euroopan komissio velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Liettuan tasavalta, Unkari ja Puolan tasavalta vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 113, 1.5.2010.


title: Asia T-299/10 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 31.8.2010 — Babcock Noell v. fuusioenergian kehittämisestä vastaava eurooppalainen yhteisyritys (Väliaikainen oikeussuoja — Julkiset hankinnat — Tarjouspyyntömenettely — Tarjouksen hylkääminen — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Fumus boni juris — Kiireellisyys — Intressivertailu)

text:
               6.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/31

         Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 31.8.2010 — Babcock Noell v. fuusioenergian kehittämisestä vastaava eurooppalainen yhteisyritys
   (Asia T-299/10 R)
   (Väliaikainen oikeussuoja - Julkiset hankinnat - Tarjouspyyntömenettely - Tarjouksen hylkääminen - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Fumus boni juris - Kiireellisyys - Intressivertailu)
   2010/C 301/53
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Babcock Noell GmbH (Würzburg, Saksa) (edustajat: asianajajat M. Werner ja C. Elbreht)

      Vastaaja: ITERistä ja fuusioenergian kehittämisestä vastaava eurooppalainen yhteisyritys (asiamiehet: A. Verpont, avustajinaan solicitor C. Kennedy-Loest, solicitor K. Wilson ja solicitor C. Thomas ja asianajaja N. Pourbaix)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus vastaajan hankintamenettelyn yhteydessä tekemien sellaisten päätösten täytäntöönpanon lykkäämiseksi, joilla hylättiin kantajan tarjous ja päätettiin erän D osalta tehdä tavaranhankintasopimus toisen tarjoajan kanssa kansainvälisen lämpöydinkoereaktorin toroidialikenttäkääminippujen (ITER Toroidal Field Coils Winding Packs) toimittamisesta

      Määräysosa

               1)

               Välitoimihakemus hylätään.

               2)

               Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


title: Asia C-12/05 P: Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 14.12.2006 — Herbert Meister v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (Muutoksenhaku — Virka — Yksikön päällikön uudelleensijoittaminen oikeudellisista asioista vastaavan varapuheenjohtajan oikeudelliseksi neuvonantajaksi — Valitus, joka on osaltaan jätettävä tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat, ja joka on osaltaan selvästi perusteeton)

text:
               14.4.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 82/8

         Yhteisöjen tuomioistuimen määräys (kuudes jaosto) 14.12.2006 — Herbert Meister v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit)
   (Asia C-12/05 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Virka - Yksikön päällikön uudelleensijoittaminen oikeudellisista asioista vastaavan varapuheenjohtajan oikeudelliseksi neuvonantajaksi - Valitus, joka on osaltaan jätettävä tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat, ja joka on osaltaan selvästi perusteeton)
   (2007/C 82/15)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Herbert Meister (edustaja: asianajaja P. Goergen)

      Valittajan vastapuoli: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: I. de Medrano Caballero)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Valitus Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-76/03 (Meister v. SMHV), 28.10.2004 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kumoamiskanteen, joka oli nostettu SMHV:n 22.4.2002 tekemästä päätöksestä, jolla kantaja nimitettiin yksikön edun mukaisesti virkansa säilyttäen oikeudellisista asioista vastaavan varajohtajan oikeudelliseksi neuvonantajaksi
   Määräysosa

               1)

               Päävalitus ja vastavalitus hylätään.

               2)

               Herbert Meister velvoitetaan korvaamaan päävalituksesta aiheutuneet kulut.

               3)

               Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) velvoitetaan korvaamaan vastavalituksesta aiheutuneet kulut.

      (1)  EUVL C 93, 16.4.2005.


title: Asia T-267/15: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.10.2015 – db-Technologies Deutschland v. SMHV – MIP Metro (Sigma)

text:
               23.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 389/65

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 7.10.2015 – db-Technologies Deutschland v. SMHV – MIP Metro (Sigma)
   (Asia T-267/15) (1)

   (2015/C 389/74)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Kolmannen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 245, 27.7.2015.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio, (suuri jaosto)  10 päivänä tammikuuta 2006 , asiassa C-302/04 (Szombathelyi Városi Bíróságin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Ynos kft vastaan János Varga (EY 234 artikla — Direktiivi 93/13/ETY — Kuluttajat — Kohtuuttomat ehdot — Kansallinen lainsäädäntö, joka on saatettu direktiivin mukaiseksi kolmannen valtion tehtyä assosiaatiosopimuksen Euroopan yhteisöjen kanssa ja ennen mainitun valtion liittymistä Euroopan unioniin — Yhteisöjen tuomioistuimen toimivallan puuttuminen)

text:
               25.2.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 48/7

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   (suuri jaosto)
   10 päivänä tammikuuta 2006,
   asiassa C-302/04 (Szombathelyi Városi Bíróságin esittämä ennakkoratkaisupyyntö): Ynos kft vastaan János Varga (1)

   (EY 234 artikla - Direktiivi 93/13/ETY - Kuluttajat - Kohtuuttomat ehdot - Kansallinen lainsäädäntö, joka on saatettu direktiivin mukaiseksi kolmannen valtion tehtyä assosiaatiosopimuksen Euroopan yhteisöjen kanssa ja ennen mainitun valtion liittymistä Euroopan unioniin - Yhteisöjen tuomioistuimen toimivallan puuttuminen)
   (2006/C 48/14)
   Oikeudenkäyntikieli: unkari
   Asiassa C-302/04, jossa on kyse EY 234 artiklaan perustuvasta ennakkoratkaisupyynnöstä, jonka Szombathelyi Városi Bíróság (Unkari) on esittänyt 10.6.2004 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 14.7.2004, saadakseen ennakkoratkaisun asiassa Ynos kft vastaan János Varga, yhteisöjen tuomioistuin (suuri jaosto), toimien kokoonpanossa: presidentti V. Skouris, jaostojen puheenjohtajat P. Jann, A. Rosas, K. Schiemann ja J. Makarczyk sekä tuomarit C. Gulmann, A. La Pergola, K. Lenaerts, P. Kūris, E. Juhász, G. Arestis, M. Ilešič (esittelevä tuomari) ja A. Ó Caoimh, julkisasiamies: A. Tizzano, kirjaaja: hallintovirkamies B. Fülöp, on antanut 10.1.2006 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   Yhteisöjen tuomioistuin ei ole toimivaltainen vastaamaan ensimmäiseen ja toiseen kysymykseen pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa, jossa tosiseikat ovat tapahtuneet ennen kuin valtio on liittynyt Euroopan unioniin.

      (1)  EUVL C 251, 9.10.2004.


title: Asia C-591/15: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 13.6.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Yhdistynyt kuningaskunta) – The Queen, Gibraltar Betting and Gaming Association Limitedin hakemuksesta v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs ja Her Majesty’s Treasury (Ennakkoratkaisupyyntö — SEUT 355 artiklan 3 kohta — Gibraltarin asema — SEUT 56 artikla — Palvelujen tarjoamisen vapaus — Täysin jäsenvaltion sisäinen tilanne — Tutkimatta jättäminen)

text:
               21.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 277/7

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 13.6.2017 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court) – Yhdistynyt kuningaskunta) – The Queen, Gibraltar Betting and Gaming Association Limitedin hakemuksesta v. Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs ja Her Majesty’s Treasury
   (Asia C-591/15) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - SEUT 355 artiklan 3 kohta - Gibraltarin asema - SEUT 56 artikla - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Täysin jäsenvaltion sisäinen tilanne - Tutkimatta jättäminen))
   (2017/C 277/08)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: The Queen, Gibraltar Betting and Gaming Association Limitedin hakemuksesta

      Vastaajat: Commissioners for Her Majesty’s Revenue and Customs ja Her Majesty’s Treasury

      Tuomiolauselma

   SEUT 355 artiklan 3 kohtaa, luettuna yhdessä SEUT 56 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että se, että Gibraltariin sijoittautuneet toimijat tarjoavat palveluita Yhdistyneeseen kuningaskuntaan sijoittautuneille henkilöille, muodostaa unionin oikeuden kannalta tilanteen, jonka kaikki osatekijät rajoittuvat yhden ainoan jäsenvaltion sisälle.

      (1)  EUVL C 27, 25.1.2016.