title: Asia C-720/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on esittänyt 28.12.2017 – Mohammed Bilali

text:
               19.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on esittänyt 28.12.2017 – Mohammed Bilali
   (Asia C-720/17)
   (2018/C 104/20)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Mohammed Bilali

      Vastapuoli: Bundesamt für Fremdenwesen und Asyl

      Ennakkoratkaisukysymys

   Ovatko unionin oikeuden säännökset, erityisesti 13.12.2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/95/EU (1) 19 artiklan 3 kohta, esteenä mahdollisuutta peruuttaa toissijainen suojeluasema koskevalle jäsenvaltion kansalliselle säännökselle, jonka mukaan toissijainen suojeluasema voidaan peruuttaa sellaisessa tapauksessa, jossa aseman myöntämisen kannalta merkitykselliset tosiseikat sinänsä eivät ole muuttuneet vaan ainoastaan viranomaisten niitä koskeva tietämys on muuttunut ja jossa kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön vääristelemät tai salaamat seikat eivät olleet ratkaisevia toissijaisen suojeluaseman myöntämisen kannalta?

      (1)  Vaatimuksista kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelemiseksi kansainvälistä suojelua saaviksi henkilöiksi, pakolaisten ja henkilöiden, jotka voivat saada toissijaista suojelua, yhdenmukaiselle asemalle sekä myönnetyn suojelun sisällölle 13.12.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/95/EU (EUVL 2011, L 337, s. 9).


title: Asia C-730/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgia) on esittänyt 28.12.2017 – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich ja Zoe Reich v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

text:
               19.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/17

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Tribunal de première instance francophone de Bruxelles (Belgia) on esittänyt 28.12.2017 – Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich ja Zoe Reich v. Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
   (Asia C-730/17)
   (2018/C 104/22)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Tribunal de première instance francophone de Bruxelles

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Edward Reich, Debora Lieber, Ella Reich, Ezra Bernard Reich ja Zoe Reich

      Vastaaja: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko matkustajille heidän lennolle pääsynsä epäämisen sekä lentojen peruuttamisen tai pitkäaikaisen viivästymisen johdosta annettavaa korvausta ja apua koskevista yhteisistä säännöistä sekä asetuksen (ETY) N:o 295/91 kumoamisesta 11.2.2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 261/2004 (1) [– –] 3, 5, 6 ja 7 artiklaa tulkittava siten, että kun mainitussa asetuksessa [N:o] 261/2004 tarkoitettu lennosta vastaava yhteisön lentoliikenteen harjoittaja tekee kuluttajien kanssa matkustajien ilmakuljetusta koskevan sopimuksen, joka käsittää junamatkan sen jäsenvaltion alueella olevalta rautatieasemalta, jossa kyseisillä kuluttajilla on kotipaikka, sellaisessa toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevalle lentoasemalle, josta kuluttajat lentävät lopulliseen määräpaikkaansa, eli kolmannessa valtiossa sijaitsevalle lentoasemalle, ja kun mainitut kuluttajat eivät ole missään oikeudellisessa suhteessa junamatkasta vastaavaan yhtiöön vaan lentoliikenteen harjoittajalla on selvästi sopimuksia yhtiön kanssa ja kun sopimukseen sisältyvä junamatka viivästyy huomattavasti niin, että nämä kuluttajat eivät ehdi kyseiseltä toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevalta lentoasemalta lähtevälle lennolle, voivatko mainitut kuluttajat vedota asetuksen [N:o] 261/2004 mukaisiin oikeuksiin ja vaatia korvausta asetuksen N:o 261/2004 5, 6 ja 7 artiklan mukaisesti?”, ottaen huomioon vielä sen, että matkalipussa [kielletään] ”no show”.

      (1)  EUVL 2004, L 46, s. 1.


title: Asia T-793/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.2.2018 – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret v. EUIPO – Zaharieva (Jäätelötuuttien esillepanolaatikko) (Yhteisömalli — Mitättömyysmenettely — Rekisteröity yhteisömalli, joka esittää jäätelötuuttien esillepanolaatikkoa — Aiempi Bulgarian nimeävä kansainvälinen rekisteröinti — Mitättömyysperusteet — Sellaisen erottuvan tunnuksen käyttö myöhemmässä mallissa, jonka haltijalla on oikeus kieltää kyseinen käyttö — Asetuksen (EY) N:o 6/2002 25 artiklan 1 kohdan e alakohta — Perusteluvelvollisuus — Asetuksen N:o 6/2002 62 artikla — Huolellisuusvelvoite — Asetuksen N:o 6/2002 63 artiklan 1 kohta)

text:
               19.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/35

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.2.2018 – Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret v. EUIPO – Zaharieva (Jäätelötuuttien esillepanolaatikko)
   (Asia T-793/16) (1)

   ((Yhteisömalli - Mitättömyysmenettely - Rekisteröity yhteisömalli, joka esittää jäätelötuuttien esillepanolaatikkoa - Aiempi Bulgarian nimeävä kansainvälinen rekisteröinti - Mitättömyysperusteet - Sellaisen erottuvan tunnuksen käyttö myöhemmässä mallissa, jonka haltijalla on oikeus kieltää kyseinen käyttö - Asetuksen (EY) N:o 6/2002 25 artiklan 1 kohdan e alakohta - Perusteluvelvollisuus - Asetuksen N:o 6/2002 62 artikla - Huolellisuusvelvoite - Asetuksen N:o 6/2002 63 artiklan 1 kohta))
   (2018/C 104/46)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Şehitkamil Gaziantep, Turkki) (edustaja: asianajaja T. Tsenova)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (asiamies: J. Ivanauskas)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Elka Zaharieva (Plovdiv, Bulgaria) (edustaja: asianajaja A. Kostov)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n kolmannen valituslautakunnan 12.9.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 1143/2015-3), joka koskee osapuolten Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret ja Elka Zaharieva välistä mitättömyysmenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) kolmannen valituslautakunnan 12.9.2016 tekemä päätös (asia R 1143/2015-3) kumotaan.

               2)

               Numerolla 002343244-0002 rekisteröidyn mallin mitättömäksi julistamista koskeva vaatimus hyväksytään.

               3)

               EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaretille unionin yleisessä tuomioistuimessa käydyssä menettelyssä ja valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä aiheutuneet kulut.

               4)

               Elka Zaharieva vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 22, 23.1.2017.


title: Asia T-611/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.2.2018 – Edeka-Handelsgesellschaft Hessenring v. komissio (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — SEUT 101 artiklan soveltamismenettelyä koskevan komission asiakirja-aineiston sisällysluettelo — Tutustumisoikeuden epääminen — Perusteluvelvollisuus — Velvollisuus ilmoittaa oikeussuojakeinoista — Tutkintatoimien tarkoitusten suojaa koskeva poikkeus — Yleinen luottamuksellisuusolettama)

text:
               19.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/29

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.2.2018 – Edeka-Handelsgesellschaft Hessenring v. komissio
   (Asia T-611/15) (1)

   ((Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - SEUT 101 artiklan soveltamismenettelyä koskevan komission asiakirja-aineiston sisällysluettelo - Tutustumisoikeuden epääminen - Perusteluvelvollisuus - Velvollisuus ilmoittaa oikeussuojakeinoista - Tutkintatoimien tarkoitusten suojaa koskeva poikkeus - Yleinen luottamuksellisuusolettama))
   (2018/C 104/37)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Edeka-Handelsgesellschaft Hessenring mbH (Melsungen, Saksa) (edustajat: asianajajat E. Wagner ja H. Hoffmeyer)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet aluksi F. Clotuche-Duvieusart, L. Wildpanner ja A. Buchet, sitten F. Clotuche-Duvieusart, A. Buchet ja F. Erlbacher, ja lopuksi F. Clotuche-Duvieusart ja M. Buchet)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Yhtäältä SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus sen komission 3.9.2015 antaman päätöksen kumoamiseksi, jolla kantajalta evätään oikeus tutustua SEUT 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan soveltamismenettelystä 4.12.2013 annetun komission päätöksen [asia AT.39914 – Euro Interest Rate Derivatives – (EIRD)– Sovintomenettely] ei-luottamukselliseen versioon, ja sen hallinnollisen asiakirja-aineiston sisällysluetteloon, ja toisaalta SEUT 265 artiklaan perustuva vaatimus sen toteamiseksi, että komissio on lainvastaisesti laiminlyönyt laatia päätöksestä C(2013) 8512 final ja kyseistä menettelyä koskevasta sisällysluettelosta ei-luottamuksellisen version

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Edeka-Handelsgesellschaft Hessenring mbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 27, 25.1.2016.


title: Asia T-851/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.2.2018 – Access Info Europe v. komissio (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — 8.3.2016 ja 18.3.2016 annetut EU:n ja Turkin julkilausumat — Suunniteltujen toimien täytäntöönpano Euroopan unionin tai jäsenvaltioiden toimesta — Toimielimen oikeudellisen yksikön laatimat tai vastaanottamat asiakirjat — Oikeudellinen neuvonanto — Analyysit, jotka koskevat 8.3.2016 annetun EU:n ja Turkin julkilausuman täytäntöönpanon yhteydessä säädettyjen toimien laillisuutta — Tutustumisoikeuden epääminen — Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan a alakohta — Kansainvälisiä suhteita koskevaan yleiseen etuun liittyvä poikkeus — Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan toinen luetelmakohta — Tuomioistuinkäsittelyn suojaan liittyvä poikkeus — Oikeudellisen neuvonannon suojaan liittyvä poikkeus)

text:
               19.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/38

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7.2.2018 – Access Info Europe v. komissio
   (Asia T-851/16) (1)

   ((Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - 8.3.2016 ja 18.3.2016 annetut EU:n ja Turkin julkilausumat - Suunniteltujen toimien täytäntöönpano Euroopan unionin tai jäsenvaltioiden toimesta - Toimielimen oikeudellisen yksikön laatimat tai vastaanottamat asiakirjat - Oikeudellinen neuvonanto - Analyysit, jotka koskevat 8.3.2016 annetun EU:n ja Turkin julkilausuman täytäntöönpanon yhteydessä säädettyjen toimien laillisuutta - Tutustumisoikeuden epääminen - Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 1 kohdan a alakohta - Kansainvälisiä suhteita koskevaan yleiseen etuun liittyvä poikkeus - Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan toinen luetelmakohta - Tuomioistuinkäsittelyn suojaan liittyvä poikkeus - Oikeudellisen neuvonannon suojaan liittyvä poikkeus))
   (2018/C 104/49)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Access Info Europe (Madrid, Espanja) (edustajat: asianajajat O. Brouwer, E. Raedts ja J. Wolfhagen)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Buchet ja M. Konstantinidis)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva sen 19.9.2016 annetun komission päätöksen C(2016) 6029 final kumoamisvaatimus, jolla vahvistetaan se, että komissio on evännyt kantajalta oikeuden tutustua kyseisen toimielimen oikeudellisesta yksiköstä peräisin oleviin asiakirjoihin, jotka väitetysti koskevat Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden toteuttamien sellaisten toimien laillisuutta, joilla on tarkoitus panna täytäntöön Euroopan unionin valtion- tai hallitusten päämiesten 8.3.2016, heidän tavattuaan 7.3.2016 Turkin pääministerin, antamassa julkilausumassa kuvatut toimet.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kumotaan 19.9.2016 annettu Euroopan komission päätös C(2016) 6029 final siltä osin kuin se koskee sitä, että Access Info Europelta on evätty oikeus tutustua komission asiakirjan, jonka viite on Ares(2016)2453347, osaan eli osan, jonka otsikko on ”Legal framework”, ensimmäiseen virkkeeseen, ja siltä osin kuin Access Info Europelta on evätty oikeus tutustua komission asiakirjan, jonka viite on Ares(2016)2453181, osaan eli kyseisen asiakirjan liitteessä 1 olevan I kohdan a alakohtaan, jonka otsikko on ”EU Legal Framework”, ensimmäiseen virkkeeseen.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Kukin asianosainen vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 53, 20.2.2017.


title: Asia T-718/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.2.2018 – PTC Therapeutics International v. EMA (Oikeus tutustua asiakirjoihin — Asetus (EY) N:o 1049/2001 — Lääkeviraston hallussa oleva asiakirja, joka on toimitettu sille Translarna-lääkkeen markkinoille saattamista koskevan lupahakemuksen yhteydessä — Päätös sallia ulkopuolisen tahon tutustuvan asiakirjaan — Taloudellisten etujen suojaamista koskeva poikkeus — Ei yleistä luottamuksellisuusolettamaa)

text:
               19.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 5.2.2018 – PTC Therapeutics International v. EMA
   (Asia T-718/15) (1)

   ((Oikeus tutustua asiakirjoihin - Asetus (EY) N:o 1049/2001 - Lääkeviraston hallussa oleva asiakirja, joka on toimitettu sille Translarna-lääkkeen markkinoille saattamista koskevan lupahakemuksen yhteydessä - Päätös sallia ulkopuolisen tahon tutustuvan asiakirjaan - Taloudellisten etujen suojaamista koskeva poikkeus - Ei yleistä luottamuksellisuusolettamaa))
   (2018/C 104/38)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: PTC Therapeutics International Ltd (Dublin, Irlanti) (edustajat: aluksi C. Thomas, barrister, G. Castle, solicitor, B. Kelly, solicitor, ja H. Billson, solicitor, sekä M. Demetriou, QC, sitten, C. Thomas, M. Demetriou, G. Castle ja B. Kelly)

      Vastaaja: Euroopan lääkevirasto (EMA) (asiamiehet: T. Jabłoński, A. Spina, S. Marino, A. Rusanov ja N. Rampal Olmedo)

      Väliintulija, joka tukee kantajan vaatimuksia: European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope) (edustajat: D. Scannell, barrister ja S. Cowlishaw, solicitor)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumoamaan lääkeviraston 25.11.2015 antama päätös EMA/722323/2015, jolla ulkopuoliselle taholle on Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30.5.2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001 (EYVL 2001, L 145, s. 43) mukaisesti myönnetty oikeus tutustua asiakirjaan, johon sisältyy tietoja, jotka on toimitettu Translarna-lääkkeen markkinoille saattamista koskevan lupahakemuksen yhteydessä

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               PTC Therapeutics International Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan lääkeviraston (EMA) oikeudenkäyntikulut välitoimimenettelystä aiheutuneet kulut mukaan lukien.

               3)

               European Confederation of Pharmaceutical Entrepreneurs (Eucope) vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 59, 15.2.2016.


title: Asia T-36/18: Kanne 22.1.2018 – Asahi Intecc v. EUIPO – Celesio (Celeson)

text:
               19.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/48

         Kanne 22.1.2018 – Asahi Intecc v. EUIPO – Celesio (Celeson)
   (Asia T-36/18)
   (2018/C 104/61)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Asahi Intecc Co. Ltd (Nagoya, Japani) (edustaja: asianajaja T. Schmidpeter)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Celesio AG (Stuttgart, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti tavaramerkille Celeson – Euroopan unionin nimeävä kansainvälinen rekisteröinti nro 1 254 798

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 20.11.2017 asiassa R 1004/2017-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen;

               —

               hylkää McKesson Europe AG:n (aiemmin Celesion AG) esittämän väitteen nro B 2 644 816, joka koskee kantajan hakemaa Euroopan unionin nimeävää kansainvälistä rekisteröintiä sanamerkille Celeson;

               —

               velvoittaa EUIPO:n vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja korvaamaan kantajalle tästä oikeudenkäynnistä aiheutuvat kulut;

               —

               velvoittaa EUIPO:n ja McKesson Europe AG:n (aiemmin Celesion AG) molemmat korvaamaan puolet kantajalle EUIPO:n valituslautakunnassa käydystä menettelystä aiheutuneista tarpeellisista kuluista.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-102/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 1.2.2018 – Cantina e oleificio sociale di San Marzano v. EUIPO – Miguel Torres (SANTORO) (EU-tavaramerkki — Väitemenettely — EU-kuviomerkki SANTORO — Aiempi EU-sanamerkki SANGRE DE TORO — Suhteellinen hylkäysperuste — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta))

text:
               19.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/39

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 1.2.2018 – Cantina e oleificio sociale di San Marzano v. EUIPO – Miguel Torres (SANTORO)
   (Asia T-102/17) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Väitemenettely - EU-kuviomerkki SANTORO - Aiempi EU-sanamerkki SANGRE DE TORO - Suhteellinen hylkäysperuste - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)))
   (2018/C 104/51)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Cantina e oleificio sociale di San Marzano (San Marzano di San Giuseppe, Italia) (edustajat: aluksi asianajajat F. Jacobacci ja E. Truffo, sitten asianajaja I. Carli)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (asiamies: P. Sipos)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Espanja) (edustaja: asianajaja J. Güell Serra)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n toisen valituslautakunnan 1.12.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 2018/2015-2), joka koskee osapuolten Miguel Torres ja Cantina e oleificio sociale di San Marzano välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Cantina e oleificio sociale di San Marzano velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 121, 18.4.2017.


title: Asia T-55/18: Kanne 26.1.2018 – NGV v. EUIPO (LIEBLINGSWEIN)

text:
               19.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/52

         Kanne 26.1.2018 – NGV v. EUIPO (LIEBLINGSWEIN)
   (Asia T-55/18)
   (2018/C 104/66)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: NGV GmbH (Wildeshausen, Saksa) (edustajat: asianajajat O. Spieker, A. Schönfleisch ja M. Alber)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki, joka sisältää sanaosan LIEBLINGSWEIN – Rekisteröintihakemus nro 15 326 515

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n ensimmäisen valituslautakunnan 6.11.2018 asiassa R 291/2017-1 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b, c ja g alakohtaa on rikottu


title: Asia T-845/16: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 23.1.2018 – QG v. komissio (Kumoamiskanne — Valtiontuet — Espanjan viranomaisten tiettyjen ammattilaisjalkapalloseurojen hyväksi myöntämä tuki — Yhteisöverotuksessa sovellettava edullinen verokanta — Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi — Oikeussuojan tarpeen puuttuminen — Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen)

text:
               19.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/41

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 23.1.2018 – QG v. komissio
   (Asia T-845/16) (1)

   ((Kumoamiskanne - Valtiontuet - Espanjan viranomaisten tiettyjen ammattilaisjalkapalloseurojen hyväksi myöntämä tuki - Yhteisöverotuksessa sovellettava edullinen verokanta - Päätös, jossa tuki todetaan sisämarkkinoille soveltumattomaksi - Oikeussuojan tarpeen puuttuminen - Tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvä puuttuminen))
   (2018/C 104/53)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Asianosaiset

      Kantaja: QG (edustajat: asianajajat L. Ruiz Ezquerra, R. Oncina Borrego, I. Sobrepera Millet ja A. Hernández Pardo)

      Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Luengo, B. Stromsky ja P. Němečková)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus valtiontuesta SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), jonka Espanja on myöntänyt eräiden jalkapalloseurojen hyväksi, 4.6.2016 annetun komission päätöksen C(2016) 4046 final kumoamiseksi

      Määräysosa

               1)

               Lausunnon antamisen raukeamisesta esitetty vaatimus hylätään.

               2)

               Kanne jätetään tutkimatta, koska tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat.

               3)

               Lausunnon antaminen Espanjan kuningaskunnan ja Fútbol Club Barcelonan väliintulohakemuksista raukeaa.

               4)

               QG velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

               5)

               QG, Euroopan komissio, Espanjan kuningaskunta ja Fútbol Club Barcelona vastaavat väliintulohakemuksiin liittyvistä omista kuluistaan.

      (1)  EUVL C 53, 20.2.2017.


title: Asia C-634/16 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 24.1.2018 – Valittajana Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) sekä muina European Food SA ja Société des produits Nestlé SA (Muutoksenhaku — EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — Sanamerkki FITNESS — Mitättömyysvaatimuksen hylkääminen)

text:
               19.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 24.1.2018 – Valittajana Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) sekä muina European Food SA ja Société des produits Nestlé SA
   (Asia C-634/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - EU-tavaramerkki - Mitättömyysmenettely - Sanamerkki FITNESS - Mitättömyysvaatimuksen hylkääminen))
   (2018/C 104/11)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: M. Rajh)

      Muut osapuolet: European Food SA (edustaja: I. Speciac, avocat) ja Société des produits Nestlé SA (edustajat: A. Jaeger-Lenz, S. Cobet-Nüse ja A. Lambrecht, Rechtsanwälte)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 86, 20.3.2017.


title: Asia C-352/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Petra Dziatkowiak ja Thomas Erich Heinz Dziatkowiak v. TUIfly GmbH

text:
               19.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 104/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Amtsgericht Hannover (Saksa) on esittänyt 9.6.2017 – Petra Dziatkowiak ja Thomas Erich Heinz Dziatkowiak v. TUIfly GmbH
   (Asia C-352/17)
   (2018/C 104/12)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Amtsgericht Hannover

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: Petra Dziatkowiak ja Thomas Erich Heinz Dziatkowiak

      Vastaaja: TUIfly GmbH
   Unionin tuomioistuin on 24.11.2017 antamallaan määräyksellä poistanut asian tuomioistuimen rekisteristä.


title: Asia C-673/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 30.11.2017 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e. V. v. Planet49 GmbH

text:
               26.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/9

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Bundesgerichtshof (Saksa) on esittänyt 30.11.2017 – Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e. V. v. Planet49 GmbH
   (Asia C-673/17)
   (2018/C 112/13)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände – Verbraucherzentrale Bundesverband e. V.

      Vastapuoli: Planet49 GmbH

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

                           a)

                           Onko kyse direktiivin 2002/58/EY (1) 5 artiklan 3 kohdassa ja 2 artiklan f alakohdassa, luettuna yhdessä direktiivin 95/46/EY (2) 2 artiklan h alakohdan kanssa, tarkoitetusta pätevästä suostumuksesta, jos tietojen tallentaminen tai käyttäjän päätelaitteelle jo tallennettujen tietojen käyttäminen sallitaan verkkosivulle sijoitetulla valmiiksi rastitetulla ruudulla, josta käyttäjän on poistettava rasti evätäkseen suostumuksensa?

                           b)

                           Onko direktiivin 2002/58/EY 5 artiklan 3 kohdan ja 2 artiklan f alakohdan, luettuna yhdessä direktiivin 95/46/EY 2 artiklan h alakohdan kanssa, soveltamisen kannalta merkitystä sillä, ovatko tallennetut tai haetut tiedot henkilötietoja?

                           c)

                           Onko a kohdassa mainituissa olosuhteissa kyseessä asetuksen (EU) 2016/679 (3) 6 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu pätevä suostumus?

               2)

               Mitä tietoja palveluntarjoajan on annettava käyttäjälle direktiivin 2002/58/EY 5 artiklan 3 kohdan mukaisissa selkeissä ja kattavissa tiedoissa? Kuuluvatko niihin myös evästeiden toiminta-aika ja se, saavatko kolmannet pääsyn evästeisiin?

      (1)  Henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla 12.7.2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/58/EY (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi) (EYVL 2002, L 201, s. 37).

      (2)  Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24.10.1995 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/46/EY (EYVL 1995, L 281, s. 31).

      (3)  Luonnollisten henkilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä sekä näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta ja direktiivin 95/46/EY kumoamisesta (yleinen tietosuoja-asetus) 27.4.2016 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/679 (EUVL 2016, L 119, s. 1).


title: Asia T-879/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.2.2018 – Sony Interactive Entertainment Europe v. EUIPO – Marpefa (Vieta) (EU-tavaramerkki — Menettämismenettely — EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki Vieta — Tavaramerkin tosiasiallinen käyttö — Päätös, joka on tehty unionin yleisen tuomioistuimen kumottua aikaisemman päätöksen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 65 artiklan 6 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 72 artiklan 6 kohta) — Oikeusvoima)

text:
               26.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/30

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.2.2018 – Sony Interactive Entertainment Europe v. EUIPO – Marpefa (Vieta)
   (Asia T-879/16) (1)

   ((EU-tavaramerkki - Menettämismenettely - EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki Vieta - Tavaramerkin tosiasiallinen käyttö - Päätös, joka on tehty unionin yleisen tuomioistuimen kumottua aikaisemman päätöksen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 65 artiklan 6 kohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 72 artiklan 6 kohta) - Oikeusvoima))
   (2018/C 112/38)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Sony Interactive Entertainment Europe Ltd (Lontoo, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustaja: S. Malynicz, QC)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamiehet: J. Crespo Carrillo ja D. Walicka)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa: Marpefa, SL (Barcelona, Espanja)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 4.10.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 1010/2016-4), joka liittyy osapuolten Sony Computer Entertainment Europe ja Marpefa väliseen menettämismenettelyyn

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 4.10.2016 tekemä päätös (asia R 1010/2016-4), joka koskee Sony Computer Entertainment Europe Ltd:n ja Marpefa, SL:n välistä menettämismenettelyä, kumotaan.

               2)

               EUIPO velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 53, 20.2.2017.


title: Yhdistetyt asiat C-360/15 ja C-31/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 30.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat) – College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort v. X BV (C-360/15) ja Visser Vastgoed Beleggingen BV v. Raad van de gemeente Appingedam (C-31/16) (Ennakkoratkaisupyyntö — Palvelut sisämarkkinoilla — Direktiivi 2006/123/EY — Soveltamisala — 2 artiklan 2 kohdan c alakohta — Sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen poissulkeminen — 4 artiklan 1 alakohta — Käsite ”palvelu” — Tavaroiden vähittäiskauppa — III luku — Palveluntarjoajien sijoittautumisvapaus — Soveltaminen täysin sisäisissä tilanteissa — 15 artikla — Arvioitavat vaatimukset — Alueellinen raja — Yleiskaava, jossa kielletään muiden kuin kookkaiden tavaroiden vähittäismyynti keskikaupungin ulkopuolella sijaitsevilla maantieteellisillä vyöhykkeillä — Kaupunkiympäristön suojelu — Sähköisille viestintäverkoille ja -palveluille myönnettävä lupa — Direktiivi 2002/20/EY — Maksut, jotka liittyvät oikeuteen asentaa yleiseen sähköiseen viestintäverkkoon tarkoitettuja järjestelmiä)

text:
               26.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/2

         Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 30.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Hoge Raad der Nederlanden – Alankomaat) – College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort v. X BV (C-360/15) ja Visser Vastgoed Beleggingen BV v. Raad van de gemeente Appingedam (C-31/16)
   (Yhdistetyt asiat C-360/15 ja C-31/16) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Palvelut sisämarkkinoilla - Direktiivi 2006/123/EY - Soveltamisala - 2 artiklan 2 kohdan c alakohta - Sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen poissulkeminen - 4 artiklan 1 alakohta - Käsite ”palvelu” - Tavaroiden vähittäiskauppa - III luku - Palveluntarjoajien sijoittautumisvapaus - Soveltaminen täysin sisäisissä tilanteissa - 15 artikla - Arvioitavat vaatimukset - Alueellinen raja - Yleiskaava, jossa kielletään muiden kuin kookkaiden tavaroiden vähittäismyynti keskikaupungin ulkopuolella sijaitsevilla maantieteellisillä vyöhykkeillä - Kaupunkiympäristön suojelu - Sähköisille viestintäverkoille ja -palveluille myönnettävä lupa - Direktiivi 2002/20/EY - Maksut, jotka liittyvät oikeuteen asentaa yleiseen sähköiseen viestintäverkkoon tarkoitettuja järjestelmiä))
   (2018/C 112/02)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Hoge Raad der Nederlanden

      Pääasian asianosaiset

      Valittajat: College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort (C-360/15) ja Visser Vastgoed Beleggingen BV (C-31/16)

      Vastapuolet: X BV (C-360/15) ja Raad van de gemeente Appingedam (C-31/16)

      Tuomiolauselma

               1)

               Palveluista sisämarkkinoilla 12.12.2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123/ETY 2 artiklan 2 kohdan c alakohtaa on tulkittava siten, ettei sitä sovelleta sellaisiin maksuihin, joiden peruste on sidoksissa sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen tarjoamiseen luvan saaneiden yritysten oikeuksiin asentaa yleistä sähköistä viestintäverkkoa varten tarkoitettuja kaapeleita.

               2)

               Direktiivin 2006/123 4 artiklan 1 alakohtaa on tulkittava siten, että tavaroiden vähittäiskauppaan liittyvä toiminta on kyseisessä direktiivissä tarkoitettu ”palvelu”.

               3)

               Direktiivin 2006/123 palveluntarjoajien sijoittautumisvapauteen liittyvän III luvun säännöksiä on tulkittava siten, että niitä sovelletaan myös tilanteessa, jossa kaikki merkitykselliset seikat rajoittuvat yhden ainoan jäsenvaltion sisälle.

               4)

               Direktiivin 2006/123 15 artiklan 1 kohtaa on tulkittava siten, ettei se ole esteenä sille, että kunnan yleiskaavaan sisältyvillä määräyksillä kielletään pienikokoisten tavaroiden vähittäiskauppaan liittyvä toiminta kyseisen kunnan kaupunkikeskustan ulkopuolella sijaitsevilla maantieteellisillä vyöhykkeillä, kunhan kaikki direktiivin 15 artiklan 3 kohdassa säädetyt ehdot täyttyvät, mikä ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on tarkistettava.

      (1)  EUVL C 346, 19.10.2015. EUVL C 136, 18.4.2016.


title: Asia C-261/16 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 1.2.2018 – Valittajina Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd (UK), Kühne + Nagel Ltd (Shanghai) ja Kühne + Nagel Ltd (Hong Kong) sekä muuna osapuolena Euroopan komissio (Muutoksenhaku — Kilpailu — Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt — SEUT 101 artikla — Hintojen vahvistaminen — Kansainvälisen lentorahdin huolintapalvelut — Hintasopimus, jolla on vaikutus palvelujen lopulliseen hintaan)

text:
               26.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 1.2.2018 – Valittajina Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd (UK), Kühne + Nagel Ltd (Shanghai) ja Kühne + Nagel Ltd (Hong Kong) sekä muuna osapuolena Euroopan komissio
   (Asia C-261/16 P) (1)

   ((Muutoksenhaku - Kilpailu - Kartellit tai muut yhteistoimintajärjestelyt - SEUT 101 artikla - Hintojen vahvistaminen - Kansainvälisen lentorahdin huolintapalvelut - Hintasopimus, jolla on vaikutus palvelujen lopulliseen hintaan))
   (2018/C 112/03)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittajat: Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd (UK), Kühne + Nagel Ltd (Shanghai) ja Kühne + Nagel Ltd (Hong Kong) (edustajat: U. Denzel, C. von Köckritz ja C. Klöppner, Rechtsanwälte)

      Muu osapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: A. Dawes, H. Leupold ja G. Meessen)

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Kühne + Nagel International AG, Kühne + Nagel Management AG, Kühne + Nagel Ltd (Uxbridge, Yhdistynyt kuningaskunta), Kühne + Nagel Ltd (Shanghai, Kiina) ja Kühne + Nagel Ltd (Hongkong) vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja ne velvoitetaan korvaamaan Euroopan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 251, 11.7.2016.


title: Asia C-728/17 P: Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 24.12.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-572/16, Brouillard v. komissio, 13.10.2017 antamasta tuomiosta

text:
               26.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/20

         Valitus, jonka Euroopan komissio on tehnyt 24.12.2017 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-572/16, Brouillard v. komissio, 13.10.2017 antamasta tuomiosta
   (Asia C-728/17 P)
   (2018/C 112/27)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittaja: Euroopan komissio (asiamiehet: P. Mihaylova ja G. Gattinara)

      Muu osapuoli: Alain Laurent Brouillard

      Vaatimukset

               —

               unionin yleisen tuomioistuimen 13.10.2017 antama tuomio Brouillard v. komissio (T-572/16) on kumottava

               —

               ensimmäisessä oikeusasteessa nostettu kanne on hylättävä

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut kokonaisuudessaan molemmissa oikeusasteissa.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Ensimmäinen valitusperuste perustuu oikeudelliseen virheeseen ja selvitysaineiston vääristämiseen. Tämä valitusperuste jakautuu kolmeen osaan ja koskee valituksenalaisen tuomion 36, 39, 43–56, 62 ja 63 kohtaa.
   Valitusperusteen ensimmäisessä osassa komissio katsoo, että unionin yleinen tuomioistuin on tehnyt oikeudellisen virheen kilpailuilmoituksen tulkitsemisessa. Valituksenalaisen tuomion 36, 45 ja 47–56 kohdassa unionin yleinen tuomioistuin on virheellisesti katsonut yhtäältä, ettei kilpailuilmoitukseen sisältyvässä ilmaisussa ”formation juridique complète” (oikeustieteellinen loppututkinto) käytetty adjektiivi ”complète” viittaa vaaditun tutkinnon sisältöön, ja toisaalta, ettei ilmaisuun ”diplôme correspondant au minimum au niveau de la maîtrise” (tasoltaan vähintään ylempää korkeakoulututkintoa vastaava tutkintotodistus) sisältyvä sana ”correspondant” (vastaava) viittaa tutkintotodistukseen vaan koulutukseen. Komissio katsoo myös, ettei asiayhteyden mukainen teleologinen tulkinta lainkaan tue unionin yleisen tuomioistuimen johtopäätöksiä, koska kilpailuun osallistumisen edellytyksiä on tulkittava täytettävinä oleviin virkoihin kuuluvien tehtävien kuvauksen perusteella ja kilpailuilmoituksen liitteen I mukaan kyse oli kielenkääntäjän tehtävistä, joihin haettiin ”juristes diplômés hautement qualifiés” (korkeatasoisen ammattitaidon omaavia lakimiestutkinnon suorittaneita henkilöitä).
   Tämän valitusperusteen toisessa osassa komissio vetoaa oikeudelliseen virheeseen henkilöstösääntöjen 5 artiklan 3 kohdan c alakohdan i alakohdan tulkitsemisessa valituksenalaisen tuomion 46–49, 52 ja 53 kohdassa. Komissio katsoo, ettei tällä henkilöstösääntöjen säännöksellä ole mitään merkitystä palvelukseen ottamista koskevissa menettelyissä ja ettei säännös varsinkaan estä hallintoa asettamasta kilpailuilmoituksen sisältöä laadittaessa osallistumisedellytyksiä, jotka ovat tiukempia kuin tässä säännöksessä edellytetyt kriteerit. Toisin kuin unionin yleinen tuomioistuin on katsonut, kilpailuilmoitusta ei voida tulkita henkilöstösääntöjen tämän säännöksen perusteella.
   Saman valitusperusteen kolmannessa osassa komissio vetoaa Université de Poitiers’n ammatillisen master-tutkinnon ja kantajan hakuasiakirjojen sisällön vääristämiseen. Komissio katsoo, että näistä selvitysaineiston osista ilmenee selvästi, ettei kantajalla ole ollut kilpailuilmoituksessa vaadittua master 2 –tutkintotodistusta viiden vuoden oikeustieteellisistä opinnoista. Unionin yleisen tuomioistuimen toteamukset valituksenalaisen tuomion 39, 43, 44 ja 52–54 kohdassa ovat siten virheellisiä.
   Toinen valitusperuste perustuu oikeudelliseen virheeseen kilpailun valintalautakunnan toimivaltaa hakijan tutkintotodistusta koskevan vaatimuksen täyttymisen tarkistamisessa rajaavien sääntöjen tulkitsemisessa. Tällä valitusperusteella, joka koskee valituksenalaisen tuomion 37, 52 ja 54–56 kohtaa, pyritään riitauttamaan unionin yleisen tuomioistuimen päättely, jonka mukaan valintalautakunnan olisi ollut hyväksyttävä kantajan tutkintotodistus pelkästään tutkintotodistuksen myöntämistä koskevien kansallisten säännösten perusteella.
   Kolmas valitusperuste, joka koskee valituksenalaisen tuomion 39, 44, 47, 48, 52 ja 57–61 kohtaa, perustuu perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin, koska unionin yleinen tuomioistuin ei ole viitannut riittävästi niihin asiakirja-aineiston osiin, joiden perusteella kantajalla on unionin yleisen tuomioistuimen mukaan ollut sellainen tutkintotodistus, jonka perusteella hän on täyttänyt kilpailuilmoituksen mukaisen vaatimuksen. Lisäksi unionin yleisen tuomioistuimen kannanotoissa on ristiriita, sillä unionin yleinen tuomioistuin on yhtäältä katsonut, että oikeustieteellinen loppututkinto ja tutkintotodistus korkeakoulututkinnon täydellisen oppimäärän suorittamisesta ovat kaksi eri vaatimusta, mutta toisaalta todennut tutkintotodistusta koskevan vaatimuksen täyttyvän selittämättä kuitenkaan, minkä seikan perusteella oikeustieteellistä loppututkintoa koskevan edellytyksen voitiin katsoa täyttyvän. Unionin yleinen tuomioistuin ei myöskään ole selittänyt riittävästi, miksi asiassa T-420/13 annetussa lainvoimaisessa tuomiossa kantajan tutkintotodistusta ei hyväksytty freelance-kääntäjien palvelujen hankkimista unionin tuomioistuimen hallinnolle koskevassa sopimuksentekomenettelyssä mutta saman tutkintotodistuksen perusteella katsotaan nyt mahdolliseksi nimittää sama kantaja juristi-lingvistin virkauralle unionin tuomioistuimen käännösyksiköissä.


title: Asia C-106/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 31.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Okręgowy w Szczecinie – Puola) – Paweł Hofsoe v. LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster AG (Ennakkoratkaisupyyntö — Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa — Tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden täytäntöönpano siviili- ja kauppaoikeuden alalla — Asetus (EU) N:o 1215/2012 — 11 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 13 artiklan 2 kohta — Toimivalta vakuutusasioissa — Henkilöllinen soveltamisala — Käsite ”vahingon kärsinyt” — Vakuutusalan ammattilaisen jättäminen soveltamisalan ulkopuolelle)

text:
               26.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/5

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 31.1.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Sąd Okręgowy w Szczecinie – Puola) – Paweł Hofsoe v. LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster AG
   (Asia C-106/17) (1)

   ((Ennakkoratkaisupyyntö - Oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa - Tuomioistuimen toimivalta sekä tuomioiden täytäntöönpano siviili- ja kauppaoikeuden alalla - Asetus (EU) N:o 1215/2012 - 11 artiklan 1 kohdan b alakohta ja 13 artiklan 2 kohta - Toimivalta vakuutusasioissa - Henkilöllinen soveltamisala - Käsite ”vahingon kärsinyt” - Vakuutusalan ammattilaisen jättäminen soveltamisalan ulkopuolelle))
   (2018/C 112/07)
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Sąd Okręgowy w Szczecinie

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Paweł Hofsoe

      Vastaaja: LVM Landwirtschaftlicher Versicherungsverein Münster AG

      Tuomiolauselma

   Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12.12.2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1215/2012 13 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä saman asetuksen 11 artiklan 1 kohdan b alakohdan kanssa, on tulkittava siten, ettei siihen voi vedota luonnollinen henkilö, jonka elinkeinotoimintaan kuuluu korvaussaatavien periminen vakuutuksenantajilta ja joka liikenneonnettomuuden uhrin kanssa tehdyn saatavan luovutusta koskevan sopimuksen perusteella haastaa sen jäsenvaltion tuomioistuimeen, jossa vahingon kärsineen kotipaikka on, kyseisen onnettomuuden aiheuttajan vastuuvakuutuksen antajan, jonka kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa kuin vahingon kärsineen kotipaikka.

      (1)  EUVL C 202, 26.6.2017.


title: Asia C-37/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 19.1.2018 – Vueling Airlines SA v. Jean-Luc Poignant

text:
               26.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/23

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Cour de cassation (Ranska) on esittänyt 19.1.2018 – Vueling Airlines SA v. Jean-Luc Poignant
   (Asia C-37/18)
   (2018/C 112/30)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour de cassation

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Vueling Airlines SA

      Vastapuoli: Jean-Luc Poignant

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Sovelletaanko unionin tuomioistuimen 27.4.2017 antamassaan tuomiossa A-Rosa Flussschiff (C-620/15, EU:C:2017:309) [– –] asetuksen (ETY) N:o 1408/71, (1) sellaisena kuin se on muutettuna ja ajan tasalle saatettuna asetuksella (EY) N:o 118/97, (2) sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 647/2005, (3) 14 artiklan 2 kohdan a alakohdasta antamaa tulkintaa sellaiseen lainvastaista pimeän työn teettämistä koskevaan asiaan, jossa E 101 -todistukset on annettu 14 artiklan 1 kohdan a alakohdan perusteella asetuksen N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21.3.1972 annetun asetuksen (ETY) N:o 574/72 (4) 11 artiklan 1 kohdan mukaisesti, vaikka tilanne kuului 14 artiklan 2 kohdan a alakohdan i alakohdan soveltamisalaan niiden työntekijöiden osalta, jotka työskentelevät sen jäsenvaltion alueella, jonka kansalaisia he ovat ja jossa toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneella lentoyhtiöllä on sivutoimipaikka, ja vaikka jo E 101 -todistuksesta, jossa työntekijän työskentelypaikaksi ilmoitetaan lentoasema ja työnantajaksi lentoyhtiö, voidaan päätellä, että todistus on hankittu vilpillisesti?

               2)

               Jos ensimmäiseen kysymykseen vastataan myöntävästi, onko unionin oikeuden ensisijaisuutta koskevaa periaatetta tulkittava siten, että se on esteenä sille, että kansallinen tuomioistuin, jota rikostuomioistuimen antaman tuomion oikeusvoima kansallisen oikeuden mukaan sitoo, määrää siviilioikeudellisessa tuomiossa unionin oikeussääntöjen vastaisesti annetusta kansallisen rikostuomioistuimen tuomiosta tekemiensä johtopäätösten perusteella työnantajan maksamaan työntekijälle vahingonkorvauksia pelkästään sillä perusteella, että kyseinen työnantaja on saanut rikostuomion pimeän työn teettämisestä?

      (1)  Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä 14.6.1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71 (EYVL 1971, L 140, s. 2).

      (2)  Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 sekä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72 muuttamisesta ja saattamisesta ajan tasalle 2.12.1996 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 118/97 (EYVL 1997, L 28, s. 1).

      (3)  Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/71 sekä asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 574/72 muuttamisesta 13.4.2005 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 647/2005 (EUVL 2005, L 117, s. 1).

      (4)  Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin ja heidän perheenjäseniinsä annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelystä 21.3.1972 (EYVL 1972, L 74, s. 1).


title: Asia T-70/18: Kanne 7.2.2018 – Sonova Holding v. EUIPO (HEAR THE WORLD)

text:
               26.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/45

         Kanne 7.2.2018 – Sonova Holding v. EUIPO (HEAR THE WORLD)
   (Asia T-70/18)
   (2018/C 112/57)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Kantaja: Sonova Holding AG (Stäfa, Sveitsi) (Edustajat: asianajajat R. Pansch ja A. Sabellek)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-sanamerkki HEAR THE WORLD – Rekisteröintihakemus nro 15 274 426

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 21.11.2017 asiassa R 1645/2017-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b ja c alakohtaa on rikottu.


title: Asia C-710/17: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 18.12.2017 – CCC – Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa v. Comune di Tarvisio

text:
               26.3.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 112/16

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Consiglio di Stato (Italia) on esittänyt 18.12.2017 – CCC – Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa v. Comune di Tarvisio
   (Asia C-710/17)
   (2018/C 112/22)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Consiglio di Stato

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: CCC – Consorzio Cooperative Costruzioni Soc. Cooperativa

      Vastapuoli: Comune di Tarvisio

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko 31.3.2004 annetun direktiivin (1) [2004/18/EY] 48 artiklan kanssa yhteensopiva sellainen 16.4.2006 annetun asetuksen nro 163 53 §:n 3 momentin kaltainen säännös, jonka mukaan hankintamenettelyyn voi osallistua yritys, jolla on ”nimetty” suunnittelija, joka, koska hän ei ole tarjoaja, vuorostaan ei voi turvautua muiden yksiköiden voimavaroihin turvautumista koskevaan instituutioon?

      (1)  Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31.3.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/18/EY (EUVL 2004, L 134, s. 114).


title: Asia T-90/18: Kanne 19.2.2018 – Guiral Broto v. EUIPO – Gastro & Soulk (CAFE DEL SOL)

text:
               16.4.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 134/30

         Kanne 19.2.2018 – Guiral Broto v. EUIPO – Gastro & Soulk (CAFE DEL SOL)
   (Asia T-90/18)
   (2018/C 134/43)
   Kannekirjelmän kieli: espanja

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Ramón Guirla Broto (Marbella, Espanja) (edustaja: asianajaja J. de Castro Hermida)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Gastro & Soul GmbH (Hildesheim, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalaisen tavaramerkin haltija: Muu osapuoli valituslautakunnassa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity sanamerkki ”Café del Sol” – EU-tavaramerkki nro 6 104 608

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 4.12.2017 asiassa R 1096/2017-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen ja toteaa perustelluksi väitteen, joka perustuu etusijalla olevaan tavaramerkkiin, jonka haltija on väitteen tekijä Ramón Guiral Broto ja joka on espanjalainen tavaramerkki nro 2348110 kansainvälisen luokituksen luokassa 42

               —

               vahvistaa väiteosaston päätöksen, jolla hylätään saksalaisen kaupallisen yhtiön gastro & soul GmbH:n tekemä hakemus EU-tavaramerkin nro 6 105 985 rekisteröimiseksi kansainvälisen luokituksen luokassa 43 ”Ravitseminen ja juomien anniskelu; tilapäismajoitus”, kun otetaan huomioon kuluttajalle aiheutuva sekaannusvaara siitä, että vastakkain olevia tavaramerkkejä käytetään rinnakkain, koska ne ovat sanamuodoltaan hyvin samankaltaisia ja niillä on sama soveltamisala; tai jos unionin yleisellä tuomioistuimella ei ole toimivaltaa, palauttaa asian Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston valituslautakunnalle, jolla on velvollisuus todeta väite perustelluksi

               —

               toissijaisesti kumoaa riidanalaisen päätöksen epäjohdonmukaisuuden ja kantajan puolustautumisoikeuksien ja oikeusvarmuuden loukkaamisen vuoksi, koska kantajalle on valitusmenettelyssä R 1096/2017-4 nimenomaisesti kieltäydytty antamasta mahdollisuutta saada täydellinen käännös häntä vastaan vedotusta ensisijaisesta tavaramerkistä, mikä on vastoin yhtä niistä periaatteista, joiden nojalla unionin yleinen tuomioistuin päätti asiassa T-548/15 13.12.2016 antamassaan tuomiossa palauttaa asian EUIPO:n valituslautakuntaan, ja palauttaa asian uudelleen EUIPO:n valituslautakuntaan tämän laiminlyönnin korjaamiseksi ja siis asian ratkaisemiseksi.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen (EU) 2017/1001 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


201805250241897582018/C 200/064142016CJC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL201804176611Asia C-414/16: Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 17.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesarbeitsgericht – Saksa) – Vera Egenberger v. Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung eV (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Direktiivi 2000/78/EY — Yhdenvertainen kohtelu — Uskontoon tai vakaumukseen perustuva erilainen kohtelu — Kirkkojen tai muiden organisaatioiden, joiden eetos perustuu uskontoon tai vakaumukseen, ammatillinen toiminta — Uskonto tai vakaumus, joka on työtä koskeva, organisaation eetokseen perustuva todellinen, perusteltu ja oikeutettu vaatimus — Käsite — Toimintojen luonne ja se yhteys, joissa niitä harjoitetaan — SEUT 17 artikla — Euroopan unionin perusoikeuskirjan 10, 21 ja 47 artikla)
 ---documentbreak--- C2002018FI610120180417FI00066161Unionin tuomioistuimen tuomio (suuri jaosto) 17.4.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Bundesarbeitsgericht – Saksa) – Vera Egenberger v. Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung eV
   (Asia C-414/16) (
         1
      )
   ”(Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Direktiivi 2000/78/EY — Yhdenvertainen kohtelu — Uskontoon tai vakaumukseen perustuva erilainen kohtelu — Kirkkojen tai muiden organisaatioiden, joiden eetos perustuu uskontoon tai vakaumukseen, ammatillinen toiminta — Uskonto tai vakaumus, joka on työtä koskeva, organisaation eetokseen perustuva todellinen, perusteltu ja oikeutettu vaatimus — Käsite — Toimintojen luonne ja se yhteys, joissa niitä harjoitetaan — SEUT 17 artikla — Euroopan unionin perusoikeuskirjan 10, 21 ja 47 artikla)”2018/C 200/06Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesarbeitsgericht

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Vera Egenberger

      Vastaaja: Evangelisches Werk für Diakonie und Entwicklung eV

      Tuomiolauselma

            1)

            Yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevista yleisistä puitteista 27.11.2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/78/EY 4 artiklan 2 kohtaa, luettuna yhdessä sen 9 ja 10 artiklan kanssa sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklan kanssa, on tulkittava siten, että kun kirkko tai muu organisaatio, jonka eetos perustuu uskontoon tai vakaumukseen, vetoaa tarjoamaansa työpaikkaa koskevan hakemuksen hylkäämisen kaltaisen toimen tai päätöksen tueksi siihen, että kyseisen ammatillisen toiminnan luonteen tai työn suorittamiseen liittyvien yhteyksien vuoksi uskonto on työtä koskeva, organisaation eetokseen perustuva todellinen, perusteltu ja oikeutettu vaatimus, tällainen väite on voitava saattaa tarpeen vaatiessa sellaisen tehokkaan tuomioistuinvalvonnan alaiseksi, jolla varmistetaan, että kyseisessä tapauksessa direktiivin 2000/78 4 artiklan 2 kohdassa vahvistettuja kriteerejä noudatetaan.

            2)

            Direktiivin 2000/78 4 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että siinä tarkoitettu työtä koskeva, todellinen, perusteltu ja oikeutettu vaatimus viittaa kyseessä olevan kirkon tai organisaation eetokseen nähden tarpeelliseen ja objektiiviseen vaatimukseen, jonka kyseessä olevan ammatillisen toiminnan luonne tai suorittamisedellytykset asettavat, eikä se kata sellaisia seikkoja, jotka eivät liity tähän eetokseen tai kyseisen kirkon tai organisaation autonomiaa koskevaan oikeuteen. Tämän vaatimuksen on oltava suhteellisuusperiaatteen mukainen.

            3)

            Kansallisella tuomioistuimella, jonka ratkaistavana on kahden yksityisen oikeussubjektin välinen oikeusriita, on velvollisuus silloin, kun sen ei ole mahdollista tulkita asiassa sovellettavaa kansallista oikeutta direktiivin 2000/78 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti, toimivalansa rajoissa varmistaa yksityisille oikeussubjekteille perusoikeuskirjan 21 ja 47 artiklasta johtuvat tehokkaat oikeussuojakeinot ja taata näiden artiklojen täysi vaikutus jättämällä tarpeen vaatiessa soveltamatta kaikkia niiden kanssa ristiriidassa olevia kansallisia säännöksiä.

      (
         1
      )	EUVL C 419, 14.11.2016.


201805250501897042018/C 200/582312018TC20020180611FI01FIINFO_JUDICIAL20180404464611Asia T-231/18: Kanne 4.4.2018 – Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam v. EUIPO – Lupu (Djili)
 ---documentbreak--- C2002018FI4610120180404FI0058461461Kanne 4.4.2018 – Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam v. EUIPO – Lupu (Djili)
   (Asia T-231/18)2018/C 200/58Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: Et Djili Soy Dzhihangir Ibryam (Dulovo, Bulgaria) (edustaja: asianajaja C. Romiţan)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Victor Lupu (Bukarest, Romania)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröity kuviomerkki Djili – Rekisteröintihakemus nro 15 497 662

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 31.1.2018 asiassa R 1902/2017-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            hylkää Victor Lupun valituksen

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

            —

            Valituslautakunta on katsonut virheellisesti, että merkit olivat lausuntatavoiltaan samankaltaisia.

            —

            Valituslautakunta on katsonut virheellisesti, että merkityssisältöjen vertailulla ei ollut merkitystä käsiteltävässä asiassa.


201806080311931532018/C 221/432722018TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180427363722Asia T-272/18: Kanne 27.4.2018 – EBM Technologies v. EUIPO (MobiPACS)
 ---documentbreak--- C2212018FI3620120180427FI0043362372Kanne 27.4.2018 – EBM Technologies v. EUIPO (MobiPACS)
   (Asia T-272/18)2018/C 221/43Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: EBM Technologies Inc. (Taipei City, Taiwan) (edustajat: asianajajat J. Liesegang, M. Jost ja N. Lang)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Menettely EUIPO:ssa

      Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkiksi rekisteröitävä sanamerkki ”MobiPACS” – Rekisteröintihakemus nro 16 400 061

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 19.2.2018 asiassa R 2145/2017-2 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

            —

            kumoaa riidanalaisen päätöksen

            —

            velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

   Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 42 artiklan 1 kohtaa ja 7 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


201806080131931612018/C 221/322982017TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180418262721Asia T-298/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 18.4.2018 – Iordăchescu ym. v. parlamentti ym. (Kumoamiskanne — Direktiivi 2014/40/EU — Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Tupakkatuotteiden ja vastaavien tuotteiden valmistaminen, esittämistapa ja myynti — Kanteen nostamisen määräaika — Myöhässä nostettu kanne — Vahingonkorvausvaatimus — Kannekirjelmä — Muotovaatimusten noudattamatta jättäminen — Tutkimatta jättäminen — Toimivallan puuttuminen)
 ---documentbreak--- C2212018FI2610120180418FI0032261272Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 18.4.2018 – Iordăchescu ym. v. parlamentti ym.
   (Asia T-298/17) (
         1
      )
   ”(Kumoamiskanne — Direktiivi 2014/40/EU — Jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen — Tupakkatuotteiden ja vastaavien tuotteiden valmistaminen, esittämistapa ja myynti — Kanteen nostamisen määräaika — Myöhässä nostettu kanne — Vahingonkorvausvaatimus — Kannekirjelmä — Muotovaatimusten noudattamatta jättäminen — Tutkimatta jättäminen — Toimivallan puuttuminen)”2018/C 221/32Oikeudenkäyntikieli: romania
      Asianosaiset

      Kantajat: Adrian Iordăchescu (Bukarest, Romania), Florina Iordăchescu (Bukarest), Mihaela Iordăchescu (Bukarest) ja Cristinel Iordăchescu (Bukarest) (edustaja: asianajaja A. Cuculis)

      Vastaajat: Euroopan parlamentti (asiamiehet: L. Visaggio ja C. Ionescu Dima), Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: E. Karlsson ja O. Segnana) ja Euroopan komissio (asiamiehet: H. Stancu ja J. Tomkin)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Yhtäältä SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee tupakkatuotteiden ja vastaavien tuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä sekä direktiivin 2001/37/EY kumoamisesta 3.4.2014 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/40/EU (EUVL 2014, L 127, s. 1) osittaista kumoamista, ja toisaalta SEUT 268 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee sen vahingon korvaamista, jota kantajat väittävät kärsineensä.

      Määräysosa

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Adrian Iordăchescu, Florina Iordăchescu, Mihaela Iordăchescu ja Cristinel Iordăchescu velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 256, 7.8.2017.


201806080191931222018/C 221/342302018TC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL20180504272822Asia T-230/18 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 4.5.2018 – Czarnecki v. parlamentti (Välitoimet — Toimielimiä koskeva oikeus — Euroopan parlamentin varapuhemies — Parlamentin päätös päättää varapuhemiehen toimikausi — Välitoimihakemus — Määräys — Tutkimatta jättäminen)
 ---documentbreak--- C2212018FI2720120180504FI0034272282Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 4.5.2018 – Czarnecki v. parlamentti
   (Asia T-230/18 R)
   ”(Välitoimet — Toimielimiä koskeva oikeus — Euroopan parlamentin varapuhemies — Parlamentin päätös päättää varapuhemiehen toimikausi — Välitoimihakemus — Määräys — Tutkimatta jättäminen)”2018/C 221/34Oikeudenkäyntikieli: ranska
      Asianosaiset

      Kantaja: Ryszard Czarnecki (Varsova, Puola) (edustaja: asianajaja M. Casado García-Hirschfeld)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti (asiamiehet: N. Görlitz ja S. Alonso de León)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 278 ja 279 artiklaan perustuva hakemus yhtäältä Euroopan parlamentin varapuhemiehen toimikauden ennenaikaisen päättämisen hyväksymisestä 7.2.2018 tehdyn Euroopan parlamentin päätöksen täytäntöönpanon lykkäämiseksi ja toisaalta sellaisen määräyksen antamiseksi, jonka mukaan parlamentti pysyttää kantajan varapuhemiehen toimen voimassa

      Määräysosa

            1)

            Välitoimihakemus hylätään.

            2)

            Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.


201806080471931452018/C 221/041262018CJC22120180625FI01FIINFO_JUDICIAL201802163531Asia C-126/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 16.2.2018 – Dalmandi Mezőgazdasági Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
 ---documentbreak--- C2212018FI310120180216FI00043153Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Unkari) on esittänyt 16.2.2018 – Dalmandi Mezőgazdasági Zrt. v. Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága
   (Asia C-126/18)2018/C 221/04Oikeudenkäyntikieli: unkari
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Szekszárdi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Dalmandi Mezőgazdasági Zrt.

      Vastaaja: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Fellebbviteli Igazgatósága

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Voidaanko unionin oikeussääntöjen, kuten yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112EY (
                  1
               ) (jäljempänä arvonlisäverodirektiivi) säännösten (erityisesti sen 183 artiklan) ja vastaavuus-, tehokkuus- sekä suhteellisuusperiaatteen mukaiseksi katsoa sellainen jäsenvaltion käytäntö, jossa sovellettavia viivästyskorkosäännöksiä tarkasteltaessa lähdetään siitä, että kansallinen veroviranomainen ei ole syyllistynyt lain rikkomiseen (laiminlyöntiin), eli se ei ole viivästynyt sen arvonlisäveron (Unkarin kansallisissa säännöksissä liikevaihtovero) osuuden osalta, jota ei voitu vaatia palautettavaksi ja joka kohdistuu verovelvollisten maksamatta jääneisiin hankintoihin, koska kansallisen viranomaisen päätöksentekohetkellä voimassa oleva kansallinen lainsäädäntö oli [unionin] oikeuden vastaista, ja siinä vahvistettujen vaatimusten unionin oikeuden vastaisuus todettiin unionin tuomioistuimessa vasta myöhemmin? Tällä tavoin tämän vaatimuksen sisältämien kansallisten oikeussääntöjen soveltamiskäytäntö on katsottu lähes lain mukaiseksi aina siihen saakka kunnes kansallinen lainsäätäjä muodollisesti kumosi sen.

            2)

            Voidaanko unionin oikeussääntöjen, kuten arvonlisäverodirektiivin säännösten (erityisesti sen 183 artiklan) ja vastaavuus-, tehokkuus- sekä suhteellisuusperiaatteen mukaiseksi katsoa sellainen jäsenvaltion käytäntö, jossa sovellettavia viivästyskorkosäännöksiä tarkasteltaessa toisistaan erotetaan tilanne, jossa kansallinen veroviranomainen jättää veron palauttamatta kyseisellä hetkellä voimassa olevan, [unionin] oikeuden vastaisia säännöksiä sisältävän kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja tilanne, jossa tämä tapahtui voimassa olevia kansallisia säännöksiä rikkomalla, ja jossa niiden korkojen määrän osalta, jotka ovat kertyneet arvonlisäverolle, jonka palauttamista ei voitu vaatia kohtuullisen määräajan kuluessa sellaisen kansallisen oikeuden mukaisen vaatimuksen vuoksi, joka oli todettu unionin tuomioistuimessa unionin oikeuden vastaiseksi, erotellaan kaksi ajanjaksoa niin, että

                     —

                     ensimmäisellä jaksolla – [unionin] oikeuden vastainen [kansallinen] lainsäädäntö oli vielä voimassa, minkä vuoksi Unkarin veroviranomaiset eivät syyllistyneet lain rikkomiseen, kun ne eivät suostuneet kohtuullisessa määräajassa palauttamaan laskuun sisältyvää arvonlisäveroa – verovelvollisella oli oikeus vain keskuspankin peruskorkoa vastaavaan korkoon, kun taas

                     —

                     toisella jaksolla ensimmäiseltä jaksolta kertyneistä viivästyskoroista pitää maksaa – jäsenvaltion oikeusjärjestyksessä muutoin viivästymistilanteissa sovellettava – korko, joka vastaa keskuspankin peruskorkoa kaksinkertaisena?

            3)

            Voidaanko unionin oikeuden, kuten neuvoston direktiivin 2006/112/EY 183 artiklan ja tehokkuusperiaatteen mukaiseksi katsoa jäsenvaltion käytäntö, jossa unionin oikeuden vastaisesti palauttamatta jätettyyn veroon perustuva korko (liikevaihtoveron korko) ei ala kertyä jäsenvaltion säännösten mukaisesti kertyvän viivästyskoron (koron korko) tavoin saatavan pääoman erääntymispäivästä vaan myöhemmästä ajankohdasta[, e]rityisesti kun otetaan huomioon, että oikeus vaatia korkoa unionin oikeuden vastaisesti palauttamatta tai maksamatta jätetyille veroille voidaan katsoa suoraan unionin oikeuteen perustuvaksi subjektiiviseksi oikeudeksi?

            4)

            Voidaanko unionin oikeuden, kuten neuvoston direktiivin 2006/112/EY 183 artiklan ja tehokkuusperiaatteen mukaiseksi katsoa jäsenvaltion käytäntö, joka velvoittaa verovelvollisen esittämään erillisen vaatimuksen, kun kyse on korkovaatimuksesta, joka perustuu veroviranomaisen viivästyksestä johtuvaan lain rikkomiseen, kun taas muissa viivästyskorkoa koskevissa tapauksissa ei ole tarpeen esittää tällaista erillistä vaatimusta, koska korot määrätään maksettaviksi viran puolesta?

            5)

            Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voidaanko unionin oikeuden, kuten neuvoston direktiivin 2006/112/EY 183 artiklan ja tehokkuusperiaatteen mukaiseksi katsoa jäsenvaltion käytäntö, jossa unionin tuomioistuimessa unionin oikeuden vastaiseksi todetulla tavalla palauttamatta jätetylle verolle kertyvät korot (liikevaihtoveron korko) voidaan pääoman maksuviivästyksen vuoksi vahvistaa korolle kertyvinä korkoina (koron korko) vain, jos verovelvollinen esittää sellaisen ylimääräisen vaatimuksen, jossa ei ole varsinaisesti kyse korkovaatimuksesta vaan unionin oikeuden vastaisesti liikevaihtoveron palauttamatta jättämiseen velvoittavan jäsenvaltion kansallisen oikeussäännön poistamishetkellä maksamatta jääneisiin hankintoihin perustuvan veron palauttamisvaatimuksesta, kun koron korkoa koskevan vaatimuksen perusteena oleva liikevaihtoveron korko oli jo erääntynyt sellaisten aikaisempien ilmoituskausien osalta, joilta sitä ei ollut vielä maksettu?

            6)

            Jos edelliseen kysymykseen vastataan myöntävästi, voidaanko unionin oikeuden, kuten neuvoston direktiivin 2006/112/EY 183 artiklan ja tehokkuusperiaatteen mukaiseksi katsoa jäsenvaltion käytäntö, joka johtaa sen koron korkoa koskevan oikeuden menettämiseen, joka perustuu unionin tuomioistuimessa unionin oikeuden vastaiseksi todetulla tavalla palauttamatta jätetylle verolle kertyvien korkojen (liikevaihtoveron korko) maksuviivästykseen, joka pääoman maksuviivästyksen korkona (koron korko) johtaa oikeudenmenetykseen sellaisten liikevaihtoveron korkoa koskevien vaatimusten osalta, jotka eivät olleet ylimääräisen vaatimuksen tekemiselle säädetyllä preklusiivisella määräajalla varustetun liikevaihtoveroilmoituskauden kohteena, koska mainitut korot olivat erääntyneet tätä ennen?

            7)

            Voidaanko unionin oikeuden, kuten neuvoston direktiivin 2006/112/EY 183 artiklan ja tehokkuusperiaatteen mukaiseksi katsoa jäsenvaltion käytäntö – erityisesti kun otetaan huomioon tehokkuusperiaate ja perusteettomasti maksamatta jätettyjä veroja koskevan korkovaatimuksen luonne subjektiivisena oikeutena – jossa verovelvolliselta evätään lopullisesti mahdollisuus vaatia korkoa sellaiselle verolle, joka on jätetty palauttamatta unionin oikeuden vastaiseksi myöhemmin todetun sellaisen kansallisen lainsäädännön vuoksi, joka esti vaatimasta liikevaihtoveron palauttamista tiettyjen hankintojen maksamatta jäämisen vuoksi siten, että

                     —

                     veron [palautuksen] erääntymishetkellä myöhemmin unionin oikeuden vastaiseksi todetun oikeussäännön voimassa oloon vetoamalla korkovaatimukset katsottiin perusteettomiksi (perustellen tätä sillä, että viivästystä ei ollut tapahtunut, vaan veroviranomainen oli vain soveltanut voimassa olevaa lainsäädäntöä)

                     —

                     myöhemmin, kun palautusvaatimusta rajoittava unionin oikeuden vastaiseksi todettu oikeussääntö oli poistettu kansallisesta oikeusjärjestyksestä, vedottiin vanhentumiseen?

            8)

            Voidaanko unionin oikeuden, kuten neuvoston direktiivin 2006/112/EY 183 artiklan ja tehokkuusperiaatteen mukaiseksi katsoa jäsenvaltion käytäntö, jossa mahdollisuus vaatia maksettavaksi liikevaihtoveron koroille viivästyskorkoa, johon verovelvollisella on oikeus pääoman perusteella maksettavana viivästyskorkona verosta, jota ei ollut palautettu hetkellä, jolloin sitä voitiin alun perin vaatia, sellaisen kansallisen oikeussäännön perusteella, joka todettiin tämän jälkeen unionin oikeuden vastaiseksi, tehdään vuosien 2005–2011 välisen ajanjakson osalta riippuvaiseksi siitä, onko verovelvollinen kyseisellä hetkellä tilanteessa, jossa se voi vaatia sen liikevaihtoveron palauttamista, joka kohdistuu sille ilmoituskaudelle (vuoden 2011 syyskuu), jolla kyseessä oleva unionin oikeuden vastainen säännös poistettiin kansallisesta oikeusjärjestyksestä, vaikkei liikevaihtoveron korkoa pääomalle maksettavana korkona olisi maksettu tätä ennen eikä tämän jälkeen ennen kuin vaatimus esitettiin kansalliselle tuomioistuimelle?

      (
         1
      )	Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annettu neuvoston direktiivi 2006/112/EY (EUVL L 347, s. 1).


201806220591970182018/C 240/602862018TC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180507525211Asia T-286/18: Kanne 7.5.2018 – Azarov v. neuvosto
 ---documentbreak--- C2402018FI5210120180507FI0060521521Kanne 7.5.2018 – Azarov v. neuvosto
   (Asia T-286/18)2018/C 240/60Oikeudenkäyntikieli: saksa
      Asianosaiset

      Kantaja: Mykola Yanovych Azarov (edustajat: asianajajat A. Egger ja G. Lansky)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

            —

            kumoamaan Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun päätöksen 2014/119/YUTP muuttamisesta 5.3.2018 annetun neuvoston päätöksen (YUTP) 2018/333 (EUVL 2018, L 63, s. 48) ja Ukrainan tilanteen johdosta tiettyihin henkilöihin, yhteisöihin ja elimiin kohdistettavista rajoittavista toimenpiteistä annetun asetuksen (EU) N:o 208/2014 täytäntöönpanosta 5.3.2018 annetun neuvoston täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2018/326 (EUVL 2018, L 63) SEUT 263 artiklan siltä osin kuin ne koskevat kantajaa

            —

            toteuttamaan unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 64 artiklan mukaisesti eräitä prosessinjohtotoimia

            —

            velvoittamaan unionin yleisen tuomioistuimen työjärjestyksen 87 artiklan 2 kohdan mukaisesti neuvoston korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantajat vetoavat kanteensa tueksi kahteen kanneperusteeseen.

            1)

            Ensimmäinen kanneperuste perustuu suhteellisuusperiaatteen loukkaamiseen.
            Kantajan mukaan jo viidettä kertaa määrättävät rajoittavat toimenpiteet ovat selvästi kohtuuttomia.

            2)

            Toinen kanneperuste perustuu ilmeiseen arviointivirheeseen.
            Kantaja väittää, että neuvostolla ei ole oikeuskäytännössä edellytettyä riittävän vakaata tosiseikastoa, jotta se voisi päättää rajoittavien toimenpiteiden jatkamisesta.


201806220771970262018/C 240/7412018TC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180504636312Asia T-1/18: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 4.5.2018 – Deutsche Lufthansa v. komissio
 ---documentbreak--- C2402018FI6320120180504FI0074632631Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 4.5.2018 – Deutsche Lufthansa v. komissio
   (Asia T-1/18) (
         1
      )2018/C 240/74Oikeudenkäyntikieli: englantiViidennen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.
   (
         1
      )	EUVL C 63, 19.2.2018.


201806220111970732018/C 240/302942018CJC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180427262611Asia C-294/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Markkinaoikeus (Suomi) on esittänyt 27.4.2018 – Oulun Sähkönmyynti Oy
 ---documentbreak--- C2402018FI2610120180427FI0030261261Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Markkinaoikeus (Suomi) on esittänyt 27.4.2018 – Oulun Sähkönmyynti Oy
   (Asia C-294/18)2018/C 240/30Oikeudenkäyntikieli: suomi
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Markkinaoikeus

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Oulun Sähkönmyynti Oy

      Muu osapuoli: Energiavirasto

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko energiatehokkuudesta, direktiivien 2009/125/EY ja 2010/30/EU muuttamisesta sekä direktiivien 2004/8/EY ja 2006/32/EY kumoamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2012/27/EU (
                  1
               ) 11 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että alennuksen myöntäminen sähkön perusmaksusta loppukäyttäjän valitseman laskutustavan perusteella merkitsee, että laskua ja laskutustietoja ei ole annettu maksutta muille kuin alennuksen saaville loppukäyttäjille?

            2)

            Siinä tapauksessa, että vastaus ensimmäiseen ennakkoratkaisukysymykseen on kielteinen ja edellä mainitun alennuksen myöntäminen saattaa olla sallittua, seuraako direktiivistä 2012/27/EU alennuksen sallittavuutta arvioitaessa huomioon otettavia erityisiä lisäedellytyksiä, kuten esimerkiksi vastaako alennus valitulla laskutustavalla saavutettavia kustannussäästöjä, onko alennus laskutuskertakohtainen vai ei tai voidaanko alennus kohdistaa sille loppukäyttäjäryhmälle, joka aikaansaa kustannussäästön laskutustapaa koskevalla valinnallaan?

            3)

            Siinä tapauksessa, että ensimmäisessä ennakkoratkaisukysymyksessä tarkoitetun alennuksen myöntäminen merkitsisi, että muilta kuin tietyn laskutustavan valinneilta loppukäyttäjiltä olisi peritty direktiivin 2012/27/EU 11 artiklan 1 kohdan vastaisesti maksuja, seuraako unionin oikeudesta erityisiä vaatimuksia, jotka tulee ottaa huomioon maksujen palauttamisesta määrättäessä?

      (
         1
      )	EUVL 2012, L 315, s. 1


201806220461970832018/C 240/75522018TC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180516636313Asia T-52/18: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.5.2018 – Teollisuuden Voima v. komissio
 ---documentbreak--- C2402018FI6330120180516FI0075633631Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 16.5.2018 – Teollisuuden Voima v. komissio
   (Asia T-52/18) (
         1
      )2018/C 240/75Oikeudenkäyntikieli: englantiToisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu unionin yleisen tuomioistuimen rekisteristä.
   (
         1
      )	EUVL C 112, 26.3.2018.


201806220671970852018/C 240/454192017TC24020180709FI01FIINFO_JUDICIAL20180518414111Asia T-419/17: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.5.2018 – Mendes v. EUIPO Actial Farmaceutica (VSL#3) (Eu-tavaramerkki — Menettämismenettely — EU-sanamerkki VSL#3 — Tavaramerkki, josta on tullut elinkeinotoiminnassa sellaisesta tavarasta tai palvelusta yleisesti käytetty nimitys, jota varten se on rekisteröity — Tavaramerkki, joka voi johtaa yleisöä harhaan — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta))
 ---documentbreak--- C2402018FI4110120180518FI0045411411Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 18.5.2018 – Mendes v. EUIPO Actial Farmaceutica (VSL#3)
   (Asia T-419/17) (
         1
      )
   ”(Eu-tavaramerkki — Menettämismenettely — EU-sanamerkki VSL#3 — Tavaramerkki, josta on tullut elinkeinotoiminnassa sellaisesta tavarasta tai palvelusta yleisesti käytetty nimitys, jota varten se on rekisteröity — Tavaramerkki, joka voi johtaa yleisöä harhaan — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 51 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta (joista on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 58 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta))”2018/C 240/45Oikeudenkäyntikieli: italia
      Asianosaiset

      Kantaja: Mendes SA (Lugano, Sveitsi) (edustaja: asianajaja G. Carpineti)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Muu osapuoli EUIPO:n valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Actial Farmaceutica Srl (Rooma, Italia) (edustaja: asianajaja S. Giudici)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne, joka on nostettu EUIPO:n toisen valituslautakunnan 3.5.2017 tekemästä päätöksestä (asia R 1306/2016-2) ja joka koskee Mendesin ja Actial Farmaceutican välistä menettämismenettelyä.

      Tuomiolauselma

            1)

            Kanne hylätään.

            2)

            Mendes SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (
         1
      )	EUVL C 277, 21.8.2017.


201806290671986692018/C 249/283402016TC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180531232421Asia T-340/16: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 31.5.2018 – Flatworld Solutions v. EUIPO – Outsource Professional Services (Outsource 2 India) (EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-kuviomerkki Outsource 2 India — Vilpillinen mieli — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan b alakohta))
 ---documentbreak--- C2492018FI2310120180531FI0028231242Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 31.5.2018 – Flatworld Solutions v. EUIPO – Outsource Professional Services (Outsource 2 India)
   (Asia T-340/16) (
         1
      )
   ”(EU-tavaramerkki — Mitättömyysmenettely — EU-kuviomerkki Outsource 2 India — Vilpillinen mieli — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 52 artiklan 1 kohdan b alakohta (josta on tullut asetuksen (EU) 2017/1001 59 artiklan 1 kohdan b alakohta))”2018/C 249/28Oikeudenkäyntikieli: englanti
      Asianosaiset

      Kantaja: Flatworld Solutions Pvt Ltd (Bangalore, Intia) (edustajat: asianajajat S. O. Gillert, K Vanden Bossche, B. Köhn-Gerdes ja J. Schumacher)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (asiamies: D. Gája)

      Väliintulija: Outsource Professional Services Ltd (Friedrichshafen, Saksa), joka on hyväksytty valituslautakunnassa käydyssä menettelyssä olleen toisen osapuolen tilalle (edustaja: asianajaja A. Kempter)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Kanne EUIPO:n neljännen valituslautakunnan 15.4.2016 tekemästä päätöksestä (asia R 611/2015-4), joka koskee osapuolten Flatworld Solutions ja Outsource2India välistä mitättömyysmenettelyä.

      Tuomiolauselma

            1)

            Euroopan unionin teollisoikeuksien viraston (EUIPO) neljännen valituslautakunnan 15.4.2016 tekemä päätös (asia R 611/2015-4) kumotaan.

            2)

            EUIPO vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan Flatworld Solutions Pvt Ltd:n oikeudenkäyntikulut.

            3)

            Outsource Professional Services Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (
         1
      )	EUVL C 305, 22.8.2016.


201806290201986742018/C 249/162682018CJC24920180716FI01FIINFO_JUDICIAL20180418111111Asia C-268/18: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Bacău (Romania) on esittänyt 18.4.2018 – SC Onlineshop SRL v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală a Vămilor
 ---documentbreak--- C2492018FI1110120180418FI0016111111Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Curtea de Apel Bacău (Romania) on esittänyt 18.4.2018 – SC Onlineshop SRL v. Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală a Vămilor
   (Asia C-268/18)2018/C 249/16Oikeudenkäyntikieli: romania
      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Curtea de Apel Bacău

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: SC Onlineshop SRL

      Vastapuoli: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală (ANAF), Direcţia Generală a Vămilor

      Ennakkoratkaisukysymykset

            1)

            Onko tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (
                  1
               ) liitteessä I, sellaisena kuin se on muutettuna 6.10.2016 annetulla komission täytäntöönpanoasetuksella (EU) 2016/1821, (
                  2
               ) tarkoitettua yhdistettyä nimikkeistöä tulkittava siten, että nyt esillä olevassa riita-asiassa tarkoitetun GPS PNI S 506-navigointijärjestelmän kaltaiset laitteet on luokiteltava tämän nimikkeistön alanimikkeeseen 8526 91, vai onko ne luokiteltava alanimikkeeseen 8526 91 20 tai nimikkeen 8528 alanimikkeeseen 8528 59 00?

            2)

            Ovatko myöhemmät, komission täytäntöönpanoasetuksessa (EU) N:o 698/2012 (
                  3
               ) ja komission täytäntöönpanoasetuksessa (EU) N:o 459/201[4] (
                  4
               ) tarkoitetut yhdistetyn nimikkeistön versiot nyt esillä olevassa riita-asiassa esillä olevan navigointijärjestelmän kaltaisten laitteiden oikean tariffiluokituksen määrittelemisen kannalta merkityksellisiä siten, että niitä voidaan soveltaa analogisesti laitteisiin, jotka muistuttavat kyseessä olevaa navigointijärjestelmää, ja vahvistaako näiden säännösten analoginen soveltaminen tullihallinnon [yhdistetyn nimikkeistön] tulkintaa?

      (
         1
      )	Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23.7.1987 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2658/87 (EYVL 1987, L 256, s. 1).
   (
         2
      )	Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 liitteen I muuttamisesta 6.10.2016 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) 2016/1821 (EUVL 2016, L 294, s. 1).
   (
         3
      )	Tiettyjen tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön 25.7.2012 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 698/2012 (EUVL 2012, L 203, s. 34).
   (
         4
      )	Tavaroiden luokittelusta yhdistettyyn nimikkeistöön annettujen tiettyjen asetusten muuttamisesta 29.4.2014 annettu komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 459/2014 (EUVL 2014, L 133, s. 43).


title: Asia C-213/17: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 5.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam – Alankomaat) – X v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie (Ennakkoratkaisupyyntö — Asetus (EU) N:o 604/2013 — Kolmannen maan kansalaisen jäsenvaltiossa jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittäminen — 17, 18, 23 ja 24 artikla — Jäsenvaltiossa vireillä oleva aikaisempi kansainvälistä suojelua koskeva menettely — Uuden hakemuksen jättäminen toisessa jäsenvaltiossa — Takaisinottopyyntöä ei ole esitetty määräajassa — Asianomaisen henkilön luovuttaminen syytetoimia varten)

text:
               27.8.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/7

      Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 5.7.2018 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam – Alankomaat) – X v. Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
      (Asia C-213/17) (1)

      ((Ennakkoratkaisupyyntö - Asetus (EU) N:o 604/2013 - Kolmannen maan kansalaisen jäsenvaltiossa jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittäminen - 17, 18, 23 ja 24 artikla - Jäsenvaltiossa vireillä oleva aikaisempi kansainvälistä suojelua koskeva menettely - Uuden hakemuksen jättäminen toisessa jäsenvaltiossa - Takaisinottopyyntöä ei ole esitetty määräajassa - Asianomaisen henkilön luovuttaminen syytetoimia varten))
      (2018/C 301/08)
      Oikeudenkäyntikieli: hollanti

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Rechtbank Den Haag, zittingsplaats Amsterdam

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: X

         Vastaaja: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kolmannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilön johonkin jäsenvaltioon jättämän kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrittämisperusteiden ja -menettelyjen vahvistamisesta 26.6.2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 604/2013 23 artiklan 3 kohtaa on tulkittava siten, että jäsenvaltio, jossa on jätetty uusi kansainvälistä suojelua koskeva hakemus, on vastuussa hakemuksen käsittelystä, kun tämä jäsenvaltio ei ole esittänyt takaisinottopyyntöä tämän asetuksen 23 artiklan 2 kohdassa säädetyssä määräajassa, vaikka yhtäältä toinen jäsenvaltio on ollut vastuussa aikaisemmin jätettyjen kansainvälistä suojelua koskevien hakemusten käsittelystä ja toisaalta yhdestä näistä hakemuksista annettua hylkäävää päätöstä koskeva muutoksenhaku oli vireillä viimeksi mainitun jäsenvaltion tuomioistuimessa näiden määräaikojen päättyessä.

                  2)

                  Asetuksen N:o 604/2013 18 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että se, että jäsenvaltio tekee kolmannen maan kansalaista, joka oleskelee sen alueella ilman oleskelulupaa, koskevan takaisinottopyynnön, ei velvoita tätä jäsenvaltiota keskeyttämään kansainvälistä suojelua koskevasta aikaisemmasta hakemuksesta annetusta hylkäävästä päätöksestä tehdyn muutoksenhaun käsittelyä ja päättämään tätä käsittelyä siinä tapauksessa, että pyynnön vastaanottanut jäsenvaltio hyväksyy pyynnön.

                  3)

                  Asetuksen N:o 604/2013 24 artiklan 5 kohtaa on tulkittava siten, että pääasiassa kyseessä olevan kaltaisessa tilanteessa jäsenvaltio, joka esittää takaisinottopyynnön tämän asetuksen 24 artiklan perusteella sen jälkeen, kun mainitun asetuksen 23 artiklan 2 kohdassa säädetyt määräajat ovat päättyneet pyynnön vastaanottaneessa jäsenvaltiossa, ei ole velvollinen ilmoittamaan tämän viimeksi mainitun jäsenvaltion viranomaisille, että aikaisemmasta kansainvälistä suojelua koskevasta hakemuksesta annettua hylkäävää päätöstä koskeva muutoksenhaku on vireillä pyynnön esittäneen jäsenvaltion tuomioistuimessa.

         (1)  EUVL C 239, 24.7.2017.


title: Asia T-434/18: Kanne 13.7.2018 – Vans v. EUIPO (ULTRARANGE)

text:
               27.8.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/45

      Kanne 13.7.2018 – Vans v. EUIPO (ULTRARANGE)
      (Asia T-434/18)
      (2018/C 301/60)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: Vans, Inc. (Costa Mesa, Kalifornia, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat M. Hirsch ja M. Metzner)

         Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

         Menettely EUIPO:ssa

         Riidanalainen tavaramerkki: EU-tavaramerkki ULTRARANGE – Hakemus nro 16 665 663

         Riidanalainen päätös: EUIPO:n toisen valituslautakunnan 25.4.2018 asiassa R 2544/2017-2 tekemä päätös

         Vaatimukset

      Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  kumoaa riidanalaisen päätöksen

                  —

                  velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Kanneperusteet

                  —

                  Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/1001 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan rikkominen.


title: Asia T-577/17: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 2.7.2018 – thyssenkrupp Electrical Steel ja thyssenkrupp Electrical Steel Ugo v. komissio (Kumoamiskanne — Tulliliitto — Sisäistä jalostusta koskeva lupa — Todennäköisesti aiheutuva haitta unionin tuottajien keskeisille eduille — Asetuksen (EU) N:o 952/2013 211 artiklan 6 kohta — Taloudellisten edellytysten tutkiminen — Komission päätelmien ulottuvuus — Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena — Tutkimatta jättäminen)

text:
               27.8.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/34

      Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 2.7.2018 – thyssenkrupp Electrical Steel ja thyssenkrupp Electrical Steel Ugo v. komissio
      (Asia T-577/17) (1)

      ((Kumoamiskanne - Tulliliitto - Sisäistä jalostusta koskeva lupa - Todennäköisesti aiheutuva haitta unionin tuottajien keskeisille eduille - Asetuksen (EU) N:o 952/2013 211 artiklan 6 kohta - Taloudellisten edellytysten tutkiminen - Komission päätelmien ulottuvuus - Toimi, joka ei voi olla kanteen kohteena - Tutkimatta jättäminen))
      (2018/C 301/45)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantajat: thyssenkrupp Electrical Steel GmbH (Gelsenkirchen, Saksa) ja thyssenkrupp Electrical Steel Ugo (Isbergues, Ranska) (edustaja: asianajaja M. Günes)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: J.-F. Brakeland ja F. Clotuche-Duvieusart)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 263 artiklaan perustuva vaatimus, joka koskee sellaisen komission väitetyn päätöksen kumoamista, joka sisältyy tulliasiantuntijoiden työryhmän ”Muut erityismenettelyt kuin passitus” -alaryhmän 2.5.2017 pidetyn kuudennen kokouksen pöytäkirjaan ja jossa päätellään, että unionin tuottajien keskeisille eduille ei todennäköisesti aiheudu haittaa Euro-Mit Staal BV:n hakemasta luvasta saada jalostaa sisäisesti tiettyjä kidesuunnattuja sähköterästuotteita.

         Määräysosa

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  Lausunnon antaminen Euro-Mit Staal BV:n väliintulohakemuksesta raukeaa.

                  3)

                  Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan thyssenkrupp Electrical Steel GmbH:lle ja thyssenkrupp Electrical Steel Ugo:lle aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

                  4)

                  Euro-Mit Staal BV vastaa omista väliintulohakemuksesta aiheutuneista oikeudenkäyntikuluistaan.

         (1)  EUVL C 347, 16.10.2017.


title: Asia C-170/18 P: Valitus, jonka CJ on tehnyt 2.3.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-692/16, CJ v. ECDC, 13.12.2017 antamasta tuomiosta

text:
               27.8.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/13

      Valitus, jonka CJ on tehnyt 2.3.2018 unionin yleisen tuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa T-692/16, CJ v. ECDC, 13.12.2017 antamasta tuomiosta
      (Asia C-170/18 P)
      (2018/C 301/17)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Valittaja: CJ (edustaja: V. Kolias, dikigóros)

         Muu osapuoli: Euroopan tautienehkäisy- ja -valvontakeskus (ECDC)

         Vaatimukset

                  —

                  Unionin yleisen tuomioistuimen asiassa T-692/16 CJ v. ECDC (EU:T:2017:894) 13.12.2017 antama tuomio on kumottava kokonaan.

            Tämän vuoksi

                  —

                  on kumottava 2.12.2015 päivätty uusi irtisanomispäätös ja myönnettävä valittajalle tämän unionin yleisessä tuomioistuimessa vaatima palkka ja taloudellinen korvaus korotettuna laillisilla koroilla, jos valitus todetaan perustelluksi, ja

                  —

                  velvoitettava ECDC korvaamaan kaikki oikeudenkäyntikulut molemmissa oikeusasteissa.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

      Ensimmäinen valitusperuste, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti valittajan väitteen, otti vääristyneellä tavalla huomioon todistusaineiston ja teki virheen tosiseikkojen oikeudellisessa luokittelussa kun se katsoi, etteivät olosuhteet olleet olennaisesti muuttuneet kumotun irtisanomispäätöksen ja uuden irtisanomispäätöksen antamisen välillä niin, että tämä estäisi ECDC:tä antamasta uudelleen kumotun irtisanomispäätöksen.
      Toinen valitusperuste, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti valittajan väitteen, ei esittänyt riittäviä perusteluja, teki virheen tosiseikkojen oikeudellisessa luokittelussa ja tulkitsi virheellisesti SEUT 266 artiklaa kun se katsoi, ettei uusi irtisanomispäätös ollut suhteeton SEU 5 artiklan 4 kohdan nojalla.
      Kolmas valitusperuste, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin antoi oikeusvoiman ulottuvuudelle liian laajan merkityksen.
      Neljäs valitusperuste, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin

                  —

                  tulkitsi virheellisesti virkamiestuomioistuimen yhdistetyissä asioissa F-159/12 ja F-161/12 CJ v. ECDC antamaa tuomiota ja tulkitsi tuomion oikeusvoimaa liian laajasti, ja

                  —

                  tulkitsi virheellisesti henkilöstösääntöjen 22 a artiklan 3 kohtaa väärinkäytösten paljastajien suojelusta, kun se ei turvannut suojelun tehokasta toteutumista.

            Viides valitusperuste, jonka mukaan unionin yleinen tuomioistuin tulkitsi virheellisesti Euroopan unionin sopimussuhteen ulkopuolista vastuuta koskevaa sääntöä, toissijaisesti luokitteli tosiseikat oikeudellisesti virheellisesti kun se katsoi, ettei valituksenalaista päätöstä ollut perusteltu niin, että se aiheutti aineetonta vahinkoa valittajalle.


title: Asia T-719/17 R: Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 22.6.2018 – FMC v. komissio (Väliaikainen oikeussuoja — Kasvinsuojeluaineet — Täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/1496 — Tehoaineen DPX KE 459 (flupyrsulfuronimetyyli) hyväksynnän uusimatta jättäminen — Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus — Kiireellisyysedellytys ei täyty — Intressivertailu)

text:
               27.8.2018

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 301/35

      Unionin yleisen tuomioistuimen presidentin määräys 22.6.2018 – FMC v. komissio
      (Asia T-719/17 R)
      ((Väliaikainen oikeussuoja - Kasvinsuojeluaineet - Täytäntöönpanoasetus (EU) 2017/1496 - Tehoaineen DPX KE 459 (flupyrsulfuronimetyyli) hyväksynnän uusimatta jättäminen - Täytäntöönpanon lykkäämistä koskeva hakemus - Kiireellisyysedellytys ei täyty - Intressivertailu))
      (2018/C 301/46)
      Oikeudenkäyntikieli: englanti

         Asianosaiset

         Kantaja: FMC Corp. (Philadelphia, Pennsylvania, Yhdysvallat) (edustajat: asianajajat D. Waelbroeck, I. Antypas ja A. Accarain)

         Vastaaja: Euroopan komissio (asiamiehet: G. Koleva, A. Lewis ja I. Naglis)

         Oikeudenkäynnin kohde

      SEUT 278 ja SEUT 279 artiklaan perustuva hakemus tehoaineen DPX KE 459 (flupyrsulfuronimetyyli) hyväksynnän uusimatta jättämisestä kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1107/2009 mukaisesti sekä komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 540/2011 muuttamisesta 23.8.2017 annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2017/1496 (EUVL 2017, L 218, s. 7) täytäntöönpanon lykkäämiseksi

         Määräysosa

                  1)

                  Välitoimihakemus hylätään.

                  2)

                  Oikeudenkäyntikuluista päätetään myöhemmin.