title: Asia T-792/16: Kanne 14.11.2016 – N & C Franchise v. EUIPO – Eschenbach Optik (ojo sunglasses)

text:
               23.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 22/41

         Kanne 14.11.2016 – N & C Franchise v. EUIPO – Eschenbach Optik (ojo sunglasses)
   (Asia T-792/16)
   (2017/C 022/56)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: N & C Franchise Ltd (Nikosia, Kypros) (edustajat: asianajajat C. Crysanthis, P.-V. Chardalia ja A. Vasilogamvrou)

      Vastaaja: Euroopan unionin teollisoikeuksien virasto (EUIPO)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Eschenbach Optik GmbH (Nürnberg, Saksa)

      Menettely EUIPO:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Kuviomerkki, joka sisältää sanaosat ”ojo sunglasses” – EU-tavaramerkki nro 13 224 761

      EUIPO:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: EUIPO:n viidennen valituslautakunnan 9.9.2016 asiassa R 32/2016-5 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

               —

               velvoittaa EUIPO:n korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia T-274/00: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 12.9.2005 — Comitato ”Venezia vuole vivere” v. Komissio

text:
               12.11.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/34

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 12.9.2005 — Comitato ”Venezia vuole vivere” v. Komissio
   Asia T-274/00 (1)

   (2005/C 281/61)

      Oikeudenkäyntikieli: italia

   Laajennetun toisen jaoston puheenjohtajan määräyksellä asia on poistettu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EYVL C 272, 23.12.2000.


title: Asia F-73/06: Kanne 3.7.2006 — Van Neyghem v. komissio

text:
               12.8.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 190/37

         Kanne 3.7.2006 — Van Neyghem v. komissio
   (Asia F-73/06)
   (2006/C 190/70)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Kris Van Neyghem (Vissenaken, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Rodrigues, A. Jaume ja C. Bernard-Glanz)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               EPSO:n pääjohtajan 1.6.2005 tekemä päätös olla hyväksymättä kantajaa kilpailun EPSO/A/19/04 suullisiin kokeisiin on kumottava;

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan kantajalle yhden euron suuruinen symbolinen korvaus hänelle aiheutuneesta henkisestä kärsimyksestä;

               —

               vastaaja on velvoitettava maksamaan kantajalle virkamiestuomioistuimen vapaassa harkinnassa oleva määrä korvauksena hänelle aiheutuneesta aineellisesta vahingosta, joka perustuu hänen menettämäänsä mahdollisuuteen saada nimitys ylempään palkkaluokkaan;

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja vetoaa kanteensa tueksi ensinnäkin perusteluvelvollisuuden laiminlyöntiin ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen loukkaamiseen siltä osin kuin kantaja ei ole riidanalaisen päätöksen eikä hallinnon kantajan valitukseen antaman vastauksen perusteella voinut ymmärtää sitä arvosanaa, joka hänelle on annettu kirjallisia kokeita korjattaessa ja sitä vähemmän sitä arviointia, joka hänen suoritustensa osalta on tehty.
   Kantaja vetoaa lisäksi hyvän hallinnon periaatteen loukkaamiseen, koska hänen kirjallista koettaan koskeva arviointilomake on liian epätarkka ja yleinen ja koska kyseisen kokeen jäljennöksissä ei ole mitään merkkejä korjauksista.


title: Asia C-364/06: Kanne 7.9.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta

text:
               14.10.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 249/8

         Kanne 7.9.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Luxemburgin suurherttuakunta
   (Asia C-364/06)
   (2006/C 249/17)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamies: N. Yerrell)

      Vastaaja: Luxemburgin suurherttuakunta
   Vaatimukset

               —

               On todettava, että Luxemburgin suurherttuakunta ei ole noudattanut maantieliikenteen liikkuvissa tehtävissä toimivien henkilöiden työajan järjestämisestä 11 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/15/EY (1) mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut kyseisen direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä tai ainakaan ilmoittanut niistä komissiolle.

               —

               Luxemburgin suurherttuakunta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Direktiivin 2002/15/EY täytäntöönpanolle asetettu määräaika päättyi 23.3.2005.

      (1)  EYVL L 80, s. 35


title: Asia T-618/11 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.9.2013 — De Nicola v. EIP (Muutoksenhaku — Henkilöstö — EIP:n henkilöstö — Arviointi — Ylennys — Vuoden 2008 arviointi- ja ylennyskierros — Valituskomitean päätös — Tarkastuksen laajuus — Arviointikertomus — Lainvastaisuusväite — Kohtuullinen aika — Kumoamisvaatimus — Vahingonkorvausvaatimus — Vireilläolovaikutus)

text:
               26.10.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 313/25

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 16.9.2013 — De Nicola v. EIP
   (Asia T-618/11 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Henkilöstö - EIP:n henkilöstö - Arviointi - Ylennys - Vuoden 2008 arviointi- ja ylennyskierros - Valituskomitean päätös - Tarkastuksen laajuus - Arviointikertomus - Lainvastaisuusväite - Kohtuullinen aika - Kumoamisvaatimus - Vahingonkorvausvaatimus - Vireilläolovaikutus)
   2013/C 313/50
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Carlo De Nicola (Strassen, Luxemburg) (edustaja: asianajaja L. Isola)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan investointipankki (EIP) (asiamiehet: aluksi T. Gilliams ja F. Martin, sitten T. Gilliams ja G. Nuvoli, avustajanaan asianajaja A. Dal Ferro)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus, jossa vaaditaan kumoamaan Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa F-13/10, De Nicola v. EIP, 28.9.2011 antama tuomio.

      Tuomiolauselma

               1)

               Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa F-13/10, De Nicola v. EIP, 28.9.2011 antama tuomio kumotaan siltä osin kuin siinä hylätään Carlo De Nicolan vaatimukset, jotka koskevat Euroopan investointipankin (EIP) valituskomitean päätöksen kumoamista.

               2)

               Valitus hylätään muilta osin.

               3)

               De Nicolan virkamiestuomioistuimessa asiassa F-13/10 nostama kanne hylätään.

               4)

               De Nicola vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja velvoitetaan korvaamaan puolet EIP:lle sekä virkamiestuomioistuimessa että tässä oikeusasteessa aiheutuneista oikeudenkäyntikuluista.

               5)

               EIP vastaa puolesta sekä virkamiestuomioistuimessa että tässä oikeusasteessa aiheutuneista omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 25, 28.1.2012.


title: Asia C-590/16: Kanne 21.11.2016 – Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta

text:
               30.1.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 30/24

         Kanne 21.11.2016 – Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-590/16)
   (2017/C 030/29)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: Flavia Tomat ja Aikaterini Kyratsou)

      Vastaaja: Helleenien tasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että Helleenien tasavalta ei ole Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 258 artiklassa tarkoitetulla tavalla noudattanut direktiivin 2008/118/EY (1) 7 artiklan 1 kohdan mukaisia velvollisuuksiaan, koska se on antanut ja pitänyt voimassa lainsäädäntöä, jossa sallitaan öljytuotteiden myynti ilman valmisteveroa Hellenic Duty Free Shops SA -nimisen yhtiön huoltoasemilla Evros-joen varrella sijaitsevan Kipoin, Kakavian ja Euzonen rajanylityspaikoilla, jotka kaikki sijaitsevat kolmansien valtioiden – tässä tapauksessa Turkin, Albanian ja entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian – rajoilla

               —

               Helleenien tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1.

               Komission Kreikan viranomaisille 1.9.2014 lähettämän perustellun lausunnon mukaan Kreikka ei ole noudattanut valmisteveroja koskevasta yleisestä järjestelmästä annetun direktiivin 2008/118 mukaisia velvollisuuksiaan, koska se on sallinut öljytuotteiden myynnin ilman valmisteveroa Hellenic Duty Free Shops SA -nimisen yhtiön huoltoasemilla Evros-joen varrella sijaitsevan Kipoin, Kakavian ja Euzonen rajanylityspaikoilla perusteenaan se, ettei tällainen myynti ole todellista kulutukseen luovuttamista. Komission mukaan polttoaineen tankkaus ajoneuvoihin kyseisillä huoltoasemilla on valmisteveron alaista kulutukseen luovuttamista.

               2.

               Kantajan mukaan unionin lainsäätäjä on nimenomaisesti ilmaissut tilanteet, joissa poiketaan yleisestä periaatteesta, jonka mukaan verosaatava syntyy siinä jäsenvaltiossa, jossa kulutus tapahtuu. Vientiä kolmanteen valtioon koskevien yksinkertaistettujen menettelyjen soveltaminen valmisteveron alaisten öljytuotteiden myyntiin on kantajan mukaan direktiivin 2008/118 vastaista, koska se ei kuulu kyseisen direktiivin merkityksellisten säännösten soveltamisalaan.

      (1)  EUVL 2009, L 9, s. 9.


title: Asia C-466/10: Kanne 27.9.2010 — Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta

text:
               20.11.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 317/25

         Kanne 27.9.2010 — Euroopan komissio v. Helleenien tasavalta
   (Asia C-466/10)
   ()
   2010/C 317/44
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Patakia ja D. Kukovec)

      Vastaaja: Helleenien tasavalta

      Vaatimukset

               —

               On todettava, että kun Helleenien tasavalta on hankintailmoitusta ensin julkaisematta turvautunut neuvottelumenettelyyn, joka koskee Attikin ensimmäisen D.Y.P.E:n (alueellinen terveydenhoitoalan hallintoviranomainen) toimivaltaan kuuluvien sairaanhoitoyksiköiden yksinomaan tartuntavaarallisista sairaanhoidon jätteistä huolehtimista, se ei ole noudattanut direktiivin 2004/18 28 artiklan mukaisia velvoitteitaan siltä osin kuin minkään direktiivin 31 artiklassa säädetyn poikkeuksen edellytykset ja erityisesti 31 artiklan 1 kohdan c alakohdassa asetetut edellytykset, jotka oikeuttavat poikkeamaan pääsäännöstä ja turvautumaan kyseisessä artiklassa säädettyyn poikkeusmenettelyyn, eivät täyty.

               —

               Helleenien tasavalta on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

               1)

               Euroopan komissiolle tehdyn kantelun perusteella Euroopan komissio tutki terveysalan hankintalautakunnan esittämää pyyntöä, joka koski osallistumista hankintamenettelyyn, jossa noudatettiin neuvottelumenettelyä julkaisematta ensin hankintailmoitusta ja jossa oli kyse Attikin ensimmäisen D.Y.P.E.n toimivaltaan kuuluvien sairaanhoitoyksiköiden yksinomaan tartuntavaarallisista sairaanhoidon jätteistä huolehtimisesta.

               2)

               Komissio muistuttaa, että pääsääntönä on hankintailmoitus selvästi määriteltyine ja selvine ehtoineen, kun taas neuvottelumenettely julkaisematta ensin hankintailmoitusta on sallittua vain poikkeuksellisesti niissä hyvin yksiselitteisissä tapauksissa, jotka kuvaillaan direktiivin 2004/18/EY 30 ja 31 artiklassa ja joita on tulkittava suppeassa, ja todistustaakka siitä, että kyse todellakin on poikkeuksellisista olosuhteista, jotka oikeuttavat poikkeamaan pääsäännöstä, kuuluu sille, joka vetoaa tähän säännökseen.

               3)

               Tähän liittyen komissio arvioi, että kyseisestä pyynnöstä ilmenee, että vaikka hankintaviranomainen turvautui direktiivin 2004/18/EY 31 artiklan 1 kohdan c alakohdassa säädettyyn poikkeusmenettelyyn, se ei näyttänyt toteen, että edellytykset, jotka asetetaan kyseisessä säännöksessä ja jotka oikeuttavat tähän menettelyyn turvautumisen, täyttyivät.

               4)

               Komissio katsoo, että turvautuessaan neuvottelumenettelyyn julkaisematta ensin hankintailmoitusta hankintaviranomainen on rikkonut direktiivin 28 artiklan mukaisia velvoitteitaan siltä osin kuin minkään direktiivin 31 artiklassa säädetyn poikkeuksen edellytykset ja varsinkaan 31 artiklan 1 kohdan c alakohdassa asetetut edellytykset, jotka oikeuttavat poikkeamaan pääsäännöstä ja turvautumaan tässä artiklassa säädettyyn poikkeusmenettelyyn, eivät täyttyneet.


title: Asia C-505/11 P: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 8.5.2012 — ThyssenKrupp Elevator AG v. Euroopan komissio

text:
               6.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 303/21

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 8.5.2012 — ThyssenKrupp Elevator AG v. Euroopan komissio
   (Asia C-505/11 P) (1)

   2012/C 303/40
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 347, 26.11.2011.


title: Het college van Beroep voor het bedrijfslevenin 24.5.1995 esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Affish BV vastaan Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees (Asia C-183/95)

text:
N:o C 208/12          FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          12.8.95
Tribunal de commerce de Nivellesin 2.6.1995 tekemällään               Finanzgericht Hamburgin 19.5.1995 tekemällään päätök
päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Bio               sellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa T. Port
    gen Inc. vastaan Smithkline Beecham Biologicals SA                     GmbH & Co. vastaan Hauptzollamt Hamburg-Jonas
                         ( Asia C-181 /95 )                                                      (Asia C-182/95 )
                           ( 95/C 208/22 )                                                         ( 95/C 208/23 )
                                                                      Finanzgericht Hamburg ( IV. Senat) on esittänyt Euroopan
Tribunal de commerce de Nivelles on esittänyt Euroopan                yhteisöjen tuomioistuimelle 19.5.1995 tekemällään päätök
yhteisöjen tuomioistuimelle 2.6.1995 tekemällään päätök              sellä ennakkoratkaisupyynnön, joka on saapunut Euroopan
sellä asiassa Biogen Inc . vastaan Smithkline Beecham                 yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 12.6.199 5 , saadak
Biologicals SA ennakkoratkaisupyynnön, joka on saapunut               seen asiassa Port Gmbh & Co . vastaan Hauptzollamt
Euroopan         yhteisöjen      tuomioistuimen      kirjaamoon       Hamburg-Jonas ennakkoratkaisun seuraavissa kysymyk
12.6.1995 .                                                           sissä :
                                                                      1 . Onko EY:n perustamissopimuksen 234 artiklan ensim
Tribunal de commerce de Nivelles pyytää yhteisöjen                          mäistäkohtaa tulkittava niin, että GATT-sopimuksen I,
tuomioistuinta antamaan ennakkoratkaisun seuraavista                        II ja III artiklaa on sovellettava ensisijaisesti asetuksen
kysymyksistä :                                                              ( ETY ) N:o 404/93 ( ] ) 17 artiklaan liittyviin 18 ja 19
                                                                            artikloihin nähden ?
1 ) Jos peruspatentin haltija tai tämän oikeudenomistaja on
     eri henkilö kuin kyseisen lääkkeen markkinoille saatta          2 . a ) Onko asetukseen ( ETY ) N:o 404/93 perustuva
     mista koskevan luvan haltija, niin onko viimeksi mai                       asetus ( EY ) N:o 478/95(~ ) pätevä ?
     nittu velvollinen antamaan sitä pyytävälle patentin
     haltijalle tai mahdollisesti useille sitä pyytäville patentin          b ) Jos on, onko EY:n perustamissopimuksen 234 ar
     haltijoille jäljennöksen mainitusta luvasta, jota tarkoite                 tiklan ensimmäistä kohtaa tulkittava niin, että
     taan lääkkeiden lisäsuojatodistuksen aikaansaamisesta                       GATT-sopimuksen XIII artiklaa on sovellettava
     18 päivänä kesäkuuta 1992 annetun neuvoston asetuk                         ensisijaisesti tähän asetukseen nähden ?
     sen ( ETY ) N:o 1768/92 ( 1 ) 8 artiklan 1 kohdan b ala
     kohdassa ?                                                       3 . Jos kysymyksiin 1 ja 2 b ) vastataan myöntävästi: voiko
                                                                            yhteisön kansalainen vedota yhteisön jäsenvaltioiden
                                                                            kansallisissa tuomioistuimissa edellä mainitun GATT
2 ) Jos yhdelle ja samalle tuotteelle on myönnetty useita                   sopimuksen määräysten ensisijaiseen solvellettavuu
     peruspatentteja , joilla on eri haltijat, niin onko vastoin            teen ?
     asetusta ( ETY ) N:o 1768/92 se, että lisäsuojatodistus
     myönnetään jokaiselle peruspatentin haltijalle ?
                                                                      4 . Millä edellytyksillä jäsenvaltion tuomioistuin voi antaa
                                                                            tilapäistä oikeussuojaa väliaikaismääräyksellä, jos se
3 ) Voiko lääkkeen markkinoille saattamista koskevan                        epäilee oikeudellisen arviointinsa perusteena olevan
     luvan haltija , ottaen huomioon asetuksen ( ETY )                      johdetun yhteisöoikeuden sovellettavuutta ?
     N:o 1768/92 6 artiklassa käytetyt ilmaisut, kieltää
     peruspatentin haltijaa tai tämän oikeudenomistajaa               C ) EYVL N:o L 47, 25.2.1993 , s . 1
     saamasta jäljennöstä kyseisestä luvasta, jota tarkoite          ( 2 ) EYVL N:o L 49 , 4.3.1995 , s . 13
     taan asetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa, ja
     siten estää tällaisen lisäsuojatodistushakemuksen teke
     misen vaaditun sisältöisenä ?
4 ) Voiki hallinto- ja/tai hallitusviranomainen, joka on
     myöntänyt kyseisen markkinoille saattamista koskevan             Het college van Beroep voor het bedrijfslevenin 24.5.1995
     luvan tai jolle on talletettu tämän luvan alkuperäiskap         esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Affish BV vastaan
     pale tai jäljennöskappale , kieltäytyä antamasta kappa                   Rijksdienst voor de keuring van Vee en Vlees
     leistaan jäljennöstä kyseisen peruspatentin haltijalle tai                                  ( Asia C-183/95 )
     tämän oikeudenomistajalle tai voiko kyseinen virano                                           ( 95/C 208/24 )
     mainen vapaasti taikka tietyin edellytyksin soveliaisuus
     syistä päättää toimittaa tai antaa tällaisen jäljennöksen
     18.6.1992 annetussa neuvoston asetuksessa ( ETY )                Het College van Beroep voor het bedrijfsleven on esittänyt
     N:o 1768/92 tarkoitettua lisäsuojatodistushakemusta              Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle 24.5.1995 tekemäl
     varten ?                                                         lään päätöksellä ennakkoratkaisupyynnön, joka on saapu
                                                                      nut Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon
                                                                      12.6.1995 , saadakseen asiassa Affish BV vastaan Rijks
(') EYVL N:o L 182 , 2.7.1992 , s . 1                                 dienst voor de keuring van Vee en Vlees ennakkoratkaisun
                                                                      seuraavaan kysymykseen :
                                                                      Onko tässä asiassa esitetyt seikat huomioon ottaen komis
                                                                      sion 7 päivänä huhtikuuta 1995 tekemä päätös 95/119/EY
 ---pagebreak--- 12.8.95                    FI |                     Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   N:o C 208 / 13
pätevä siltä osin kuin se koskee kantajan maahantuomia                  Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
surimi-kalasta tehtyjä tuotteita — joita kutsutaan myös
nimellä kamaboko —, jotka ovat peräisin toiselta alueelta               — Liian pitkä oikeudenkäynnin kesto : ensimmäisen
Japanista kuin siltä , missä komission asiantuntijaryhmän                   oikeusasteen tuomioistuin on loukannut valittajan
4.4.1995 tekemän kertomuksen mukaisesti kyseisen ryh                       oikeutta saada oikeusturvaa kohtuullisessa ajassa,
män tutkimat laitokset sijaitsevat, tai jotka tuotteet ovat                 koska oikeudenkäynti on kestänyt viisi vuotta kuusi
peräisin ainakin muista kuin tutkituista laitoksista ja joita               kuukautta .
tuotteita on niitä maahantuotaessa tutkittu riittävästi, eikä
tutkimuksissa tuotteiden ole todettu aiheuttavan terveysris            — Suullisuusperiaatteen rikkominen : ensimmäisen oikeus
kiä ?                                                                       asteen tuomioistuin on julistanut tuomion 22 kuukautta
                                                                            suullisen käsittelyn jälkeen, eikä suullisessa käsittelyssä
                                                                            esitetty sen vuoksi voinut enää olla eikä ollut tuomiois
                                                                            tuimen jäsenten muistissa .
                                                                        — Todistelumenettelyä koskevien yleisesti hyväksyttyjen
Baustahlgewebe GmbH:n 14.6.1995 tekemä valitus yhtei                       periaatteiden rikkominen : Ensimmäisen oikeusasteen
söjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ensimmäi                     tuomioistuin ei ole eri asioita koskevia tosiseikkoja
sen jaoston 6.4.1995 antamasta tuomiosta asiassa T                         tutkiessaan noudattanut todistelumenettelyä koskevia
145/89, Baustahlgewebe GmbH vastaan Euroopan yhteisö                       yleisesti hyväksyttyjä periaatteita . Se on käyttänyt alusta
                                 jen komissio                               lähtien väärää mittapuuta todistusharkinnassa , koska se
                        .   ( Asia C-185/95 P )                             ei ole ottanut huomioon tämän asian valittajan esitystä
                                                                            vaan on ainoastaan tutkinut, onko komissio näyttänyt
                               ( 95/C 208/25 )                              " oikeudellisesti riittävällä tavalla " toteen tietyt tosisei
                                                                            kat. Kyseinen tuomioistuin on rikkonut siten samalla
Baustahlgewebe GmbEl , kotipaikka Gelsenkirchen, on                         myös tuomioistuimille asetettua tutkintavelvollisuutta
valittanut 14.6.1995 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle                   ja fair trial -periaattetta . Jättämällä tutkimatta valittajan
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomio                        esittämät todisteet ensimmäisen oikeusasteen tuomio
istuimen ensimmäisen jaoston 6.4.1995 antamasta                             istuin on rikkonut vapaata todistusharkintaa koskevaa
tuomiosta asiassa T-145/95 , Baustahlgevvebe GmbH                           periaatetta, in dubio pro reo -periaatetta ja kuulemispe
vastaan Euroopan yhteisöjen komissio . Valittajan edusta                   riaatetta .
jina toimivat asianajajat Jochim Sedemund ja Dr . Frank
Montag, asianajotoimisto Deringer, Tessin, Herrmann &                   — Työjärjestyksen prekluusiota koskevien sääntöjen vir
Sedemund , Köln ja Bryssel , prosessiosoite Luxemburgissa                   heellinen soveltaminen: Kantajan vastauksessa esitetty
asianajotoimisto Aloyse May, 31 , Grand Rue, L-1661                         jen todistajien kuuleminen ei olisi hidastanut asian
Luxemburg.                                                                  käsittelyä . Kantajan vastaus , jossa todistajien kuulemis
                                                                            ta ehdotettiin, oli päivätty 30.4.1990 , kun taas suullinen
Valittaja vaatii , että yhteisöjen tuomioistuin                             käsittely pidettiin kesäkuussa 1993 eli noin kolme
                                                                            vuotta myöhemmin.
 1 . kumoaa yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomio
      istuimen ensimmäisen jaoston 6.4.1995               antaman       — Kuulemisperiaatteen rikkominen: Ensimmäisen oikeus
      tuomion asiassa T-145/89 ( 1 ), niiltä osin kuin tuomiossa            asteen tuomioistuin on kieltäytynyt perusteetta hyväk
      on määrätty valittajalle kolmen miljoonan ecun sakko                  symästä valittajan kanteessaan esittämää vaatimusta
      (tuomiolauselman 2 kohta ), hylätty valittajan tekemä                 siitä, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
      kanne ( tuomiolauselman 3 kohta ), ja velvoitettu valit              olisi pitänyt velvoittaa komissio antamaan valittajalle
      taja vastaamaan omista oikeudenkäyntikuluistaan ja,                   tilaisuus tutustua tiettyihin asiakirjoihin . Asian hallin
      korvaamaan kolmannes komission oikeudenkäyntiku                      nollisessa käsittelyssä komissiossa valittajaa ei edusta
      luista ( tuomiolauselman 4 kohta );                                   nut asianajaja, eikä se tutustunut asiakirjoihin, mikä
                                                                            perustui valittajan puolelta siihen, että komission väit
2 . kumoaa EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan sovel                     teet eivät koskeneet valittajaa vaan " saksalaista ryh
      tamisesta 2 päivänä elokuuta 1989 tehdyn komission                    mää " ja valmistajien yhdistystä, joita syytettiin 85 ar
      päätöksen 89/515/ETY ( IV/31 . 553 — betoniteräsver                  tiklan rikkomisesta . Valittajalla ei ole koskaan ollut
      kot) ( 2 ) 1 , 2 ja 3 artiklat, niiltä osin kuin ne koskevat          käytössään kaikkia sille epäedullisia tai myönteisiä
      valittajaa ja niitä ei ole kumottu ensimmäisen oikeusa               asiakirjoja . Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei
      steen tuomioistuimen 6.4.1995 asiassa T-145 /95 anta                 voi missään tapauksessa olla myöntämättä oikeutta
      malla tuomiolla ;                                                     tutustua asiakirjoihin käyttäen perusteena sitä, että
                                                                            valittaja ei ole perustellut sitä, että tiettyihin asiakirjoi
3 . toissijaisesti , kohtuullistaa yhteisöjen ensimmäisen                   hin tutustumisella olisi merkitystä valittajan puolustau
      oikeusasteen tuomioistuimen 6.4.1995 asiassa T-145/                   tumisen kannalta . Ensimmäisen oikeusasteen tuomio
      89 antaman tuomion tuomiolauselman 2 kohdassa                         istuin on loukannut törkeästi valittajan puolustuksen
      valittajalle määrätyn kolmen miljoonan ecun sakkoa;                   oikeuksia myös hylätessään sen valittajan tekemän
                                                                            vaatimuksen, jonka mukaan komissio olisi pitänyt
4 . velvoittaa komission korvaamaan valittajalle asian                      velvoittaa toimittamaan valittajalle Bundeskartellamtin
      käsittelystä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistu                     komissiolle lähettämät asiakirjat, jotka koskevat raken
      imessa aiheutuneet ja yhteisöjen tuomioistuimessa                     nemuutoskartellia ( Strukturkrisenkartell ), ja asiakirjat,
      aiheutuvat oikeudenkäyntikulut.                                       jotka koskevat komission, Bundeskartellamtin ja Saksan


title: Asia T-225/15: Kanne 4.5.2015 – QuaMa Quality Management v. SMHV – Microchip Technology (medialbo)

text:
               13.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 228/21

         Kanne 4.5.2015 – QuaMa Quality Management v. SMHV – Microchip Technology (medialbo)
   (Asia T-225/15)
   (2015/C 228/26)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset ja muut osapuolet

      Kantaja: QuaMa Quality Management GmbH (Glashütten, Saksa) (edustaja: asianajaja C. Russ)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Muu osapuoli valituslautakunnassa: Microchip Technology, Inc. (Chandler, Arizona, Yhdysvallat)

      Menettely SMHV:ssa

      Hakija: Kantaja

      Riidanalainen tavaramerkki: Yhteisön tavaramerkki ”medialbo” Hakemusnumero 11 454 766

      SMHV:ssa käyty menettely: Väitemenettely

      Riidanalainen päätös: SMHV:n neljännen valituslautakunnan 19.2.2015 yhdistetyissä asioissa R 1809/2014-4 ja R 1680/2014-4 tekemä päätös

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii, että unionin yleinen tuomioistuin

               —

               kumoaa riidanalaisen päätöksen

      Kanneperusteet

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 41 artiklan 1 kohtaa on rikottu.

               —

               Asetuksen N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa on rikottu.


title: Asia F-12/06: Kanne  3.2.2006  — Suleimanova v. alueiden komitea

text:
               8.4.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 86/48

         Kanne 3.2.2006 — Suleimanova v. alueiden komitea
   (Asia F-12/06)
   (2006/C 86/88)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Karina Suleimanova (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis ja E. Marchal)

      Vastaaja: Euroopan unionin alueiden komitea
   Vaatimukset

               —

               päätös, jolla kantaja nimitetään Euroopan yhteisöjen virkamieheksi, on kumottava sikäli kuin siinä vahvistetaan hänen palkkaluokkansa palvelukseen otettaessa henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 12 artiklan mukaisesti

               —

               alueiden komitea on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja läpäisi kilpailun, jota koskeva ilmoitus julkaistiin ennen 1.5.2004, ja hänet otettiin palvelukseen Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen ja yhteisöjen muuta henkilöstöä koskevien palvelussuhteen ehtojen muuttamisesta 22 päivänä maaliskuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 723/2004 (1) voimaantulon jälkeen.
   Kanteessaan kantaja väittää ensinnäkin, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan sitä oikeudellista kehystä, jonka kilpailuilmoitus muodostaa. Hän nimittäin katsoo, että hänet otettiin henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 12 artiklan mukaisesti palvelukseen alempaan palkkaluokkaan kuin siihen, joka kilpailuilmoituksessa mainittiin.
   Kantaja katsoo myös, että riidanalaisella päätöksellä rikotaan henkilöstösääntöjen 5, 29 ja 31 artiklaa sekä loukataan yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteita. Saman kilpailun tai samantasoiset kilpailut läpäisseiden henkilöiden palkkaluokka nimittäin määritettiin eri tasoille sen mukaan, otettiinko nämä henkilöt palvelukseen ennen asetuksen N:o 723/2004 voimaantuloa vai sen jälkeen.
   Lisäksi kantaja vetoaa luottamuksensuojan periaatteen loukkaamiseen, koska hän luotti perustellusti siihen, että hänet otetaan palvelukseen kilpailuilmoituksessa mainittuun palkkaluokkaan sen viran täyttämiseksi, johon hän oli hakenut.

      (1)  EUVL L 124, 27.4.2004, s. 1


title: Asia T-267/06: Kanne 25.9.2006 — Italian tasavalta v. komissio

text:
               18.11.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 281/41

         Kanne 25.9.2006 — Italian tasavalta v. komissio
   (Asia T-267/06)
   (2006/C 281/73)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Kantaja: Italian tasavalta (asiamies: valtionasiamies G. Aiello)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               Komissio päätös K (2006) 3331, joka on tehty 27.7.2006 ja joka on annettu tiedoksi 28.7.2006, on kumottava siltä osin kuin siinä jätetään yhteisön rahoituksen ulkopuolelle Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavat Italian tasavallan tietyt menot.

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Tämä kanne on nostettu 27.7.2006 tehdystä komission päätöksestä K (2006) 3331 siltä osin kuin kyseisessä päätöksessä jätetään yhteisön rahoituksen ulkopuolelle Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta maksettavat Italian tasavallan tietyt menot.
   Kantaja vetoaa vaatimustensa tueksi siihen, että seuraavia säännöksiä on rikottu ja/tai sovellettu virheellisesti:

               —

               asetuksen (ETY) N:o 729/70 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta 7.7.1995 annetun komission asetuksen (EY) N:o 1663/95 (EYVL L 158, 8.7.1995, s. 6) liitteessä olevan 4 kohdan iv alakohta

               —

               hedelmä- ja vihannesalan yhteisestä markkinajärjestelystä 28.10.1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2200/1996 (EYVL L 287, 21.11.1996, s. 1) 23 artikla, 24 artikla ja 30 artiklan 1 ja 2 kohta

               —

               asetuksen (EY) N:o 2200/96 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 16.4.1997 annetun komission asetuksen N:o 659/1997 (EYVL L 100, 17.4.1997, s. 22) 17 artiklan 2 ja 3 kohta

               —

               asetuksen (EY) N:o 1254/1999, joka koskee naudanliha-alan yhteistä markkinajärjestelyä, soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 15.3.2000 annetun komission asetuksen (EY) N:o 562/2000 (EYVL L 68, 16.3.2000, s. 22) 4 artiklan 3 kohta, 8 artikla ja 24 artiklan 3 kohta sekä liitteessä III olevan 2 kohdan a alakohta.


title: Asia C-192/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 26.1.2012 — Euroopan komissio v. Puolan tasavalta (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Direktiivi 2009/147/EY — Luonnonvaraisten lintujen suojelu — Suojelujärjestelmän ulottuvuus — Poikkeukset direktiivillä säädetyistä kielloista)

text:
               10.3.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 73/6

         Unionin tuomioistuimen tuomio (seitsemäs jaosto) 26.1.2012 — Euroopan komissio v. Puolan tasavalta
   (Asia C-192/11) (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Direktiivi 2009/147/EY - Luonnonvaraisten lintujen suojelu - Suojelujärjestelmän ulottuvuus - Poikkeukset direktiivillä säädetyistä kielloista)
   2012/C 73/10
   Oikeudenkäyntikieli: puola

      Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan komissio (asiamiehet: K. Herrmann ja S. Petrova)

      Vastaaja: Puolan tasavalta (asiamies: M. Szpunar)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen — Luonnonvaraisten lintujen suojelusta 30.11.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY (EUVL L 20, s. 7) 1 ja 5 artiklan sekä 9 artiklan 1 ja 2 kohdan rikkominen — Soveltamisala — Rajoittaminen vain kyseisen valtion alueella elävien lintulajien suojeluun — Direktiivissä säädetyistä kielloista tehtävien poikkeusten edellytysten virheellinen määrittely

      Tuomiolauselma

               1)

               Puolan tasavalta ei ole noudattanut luonnonvaraisten lintujen suojelusta 30.11.2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY 1 ja 5 artiklaan eikä 9 artiklan 1 ja 2 kohtaan perustuvia velvoitteitaan, koska se ei ole ulottanut kansallisia suojelutoimenpiteitä kaikkiin jäsenvaltioiden Eurooppaan kuuluvalla alueella luonnonvaraisina eläviin lintulajeihin, joiden suojelusta säädetään kyseisessä direktiivissä, ja koska se ei ole määritellyt edellytyksiä poikkeusten tekemiselle direktiivissä säädetyistä kielloista oikein.

               2)

               Puolan tasavalta velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 211, 16.7.2011.


title: Asia C-436/05: Hof van beroep te Antwerpenin  29.11.2005  tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa 1) Lucien De Graaf ja 2) Gudula Daniels vastaan Belgian valtio

text:
               11.2.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 36/24

         Hof van beroep te Antwerpenin 29.11.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa 1) Lucien De Graaf ja 2) Gudula Daniels vastaan Belgian valtio
   (Asia C-436/05)
   (2006/C 36/49)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Hof van beroep te Antwerpen on pyytänyt 29.11.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 5.12.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa 1) Lucien De Graaf ja 2) Gudula Daniels vastaan Belgian valtio seuraaviin kysymyksiin:

               1.

               Sovelletaanko asetusta N:o 1408/71 (1) kansallisen lainsäätäjän asettamaan täydentävään kriisimaksuun (ACB), joka on tarkoitettu sosiaaliturvan vaihtoehtoiseen rahoittamiseen?

               2.

               Onko EY 39 artiklan mukaan sallittua, että luonnolliseen henkilöön, joka asuu Belgiassa, mutta harjoittaa ammatillista toimintaansa (lähes) kokonaan toisessa jäsenvaltiossa, sovelletaan sosiaaliturvan rahoittamiseksi perittävää täydentävää kriisimaksua silloin kun kyseinen henkilö ei ole velvollinen suorittamaan sosiaaliturvamaksuja varten Belgiassa, vaan työskentelyvaltiossa, samalla kun kaikki muut hänen asuinvaltionsa sellaiset asukkaat, joihin täydentävää kriisimaksua sovelletaan, ovat velvollisia suorittamaan sosiaaliturvamaksuja varten Belgiassa?

               3.

               Onko EY 39 artiklan mukaan sallittua se, että jäsenvaltio tekee eron siten, että se verottaa sellaisia raja-alueen asukkaita, jotka työskentelevät toisessa jäsenvaltiossa, huomattavasti sellaisia asukkaita ankarammin, jotka eivät asu raja-alueella ja jotka myös työskentelevät toisessa jäsenvaltiossa?

               4.

               Voiko jäsenvaltion asukas, joka harjoittaa ammatillista toimintaansa lähes kokonaan toisessa jäsenvaltiossa (A), vedota ”edullisimman kohtelun” periaatteeseen, jos jäsenvaltiossa sovelletaan edullisempaa verokohtelua muihin asukkaisiin, jotka myös harjoittavat ammatillista toimintaansa lähes kokonaan kolmannessa jäsenvaltiossa (B)?

               5.

               Onko EY 39 artikla tai joku muu määräys tai säännös esteenä sille, että asuinvaltio evää sairausvakuutusmaksun vähennyksen verotuksessa sellaiselta henkilöltä, joka harjoittaa ammatillista toimintansa lähes kokonaisuudessaan toisessa jäsenvaltiossa silloin kun vastaavanlainen verotuksessa tehtävä vähennys on mahdollinen sekä asuinvaltion että työskentelyvaltion sellaisille asukkaille, jotka eivät käytä hyväkseen työntekijöiden vapaata liikkuvuutta?

               6.

               Onko EY 39 artikla tai joku muu määräys tai säännös esteenä sille, että asuinvaltio asettaa sairausvakuutusmaksujen vähentämisen riippumaan muun muassa sen edellytyksen täyttymisestä, että tämä sairausvakuutus on otettu jäsenvaltion hyväksymästä keskinäisestä sairausvakuutuskassasta, samalla kun asuinvaltion sellaisten asukkaiden, jotka käyttävät hyväkseen työntekijöiden vapaata liikkuvuutta, on tämän asuinvaltion säännösten johdosta mahdotonta ottaa täydentävää sairausvakuutusta tällaisesta keskinäisestä sairausvakuutuskassasta?

      (1)  Sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 14 päivänä kesäkuuta 1971 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1408/71 (EYVL L 149, s. 2).


title: Asia T-78/11 P: Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 4.12.2012 — Lenz v. komissio (Muutoksenhaku — Henkilöstö — Virkamiehet — Sosiaaliturva — ”Heilpraktikerin” antamasta hoidosta aiheutuneiden kustannusten korvaaminen — Perusteluvelvollisuus — Tosiseikkojen ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla)

text:
               2.2.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 32/17

         Unionin yleisen tuomioistuimen määräys 4.12.2012 — Lenz v. komissio
   (Asia T-78/11 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Henkilöstö - Virkamiehet - Sosiaaliturva - ”Heilpraktikerin” antamasta hoidosta aiheutuneiden kustannusten korvaaminen - Perusteluvelvollisuus - Tosiseikkojen ottaminen huomioon vääristyneellä tavalla)
   2013/C 32/26
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittaja: Erika Lenz (Osnabrück, Saksa) (edustajat: asianajajat V. Lenz ja J. Römer)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: J. Currall ja B. Eggers)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa F-80/09, Lenz v. komissio, 14.12.2010 antamasta tuomiosta (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa), joka vaaditaan kumottavaksi.

      Määräysosa

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Erika Lenz vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan komissiolle tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 103, 2.4.2011.


title: Asia C-449/16: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte d’appello di Genova (Italia) on esittänyt 11.8.2016 – Kerly Del Rosario Martinez Silva v. Istituto Nazionale della Previdenza Sociale (INPS) ja Comune di Genova

text:
               7.11.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 410/8

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Corte d’appello di Genova (Italia) on esittänyt 11.8.2016 – Kerly Del Rosario Martinez Silva v. Istituto Nazionale della Previdenza Sociale (INPS) ja Comune di Genova
   (Asia C-449/16)
   (2016/C 410/08)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Corte d’appello di Genova

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: Kerly Del Rosario Martinez Silva

      Vastapuolet: Istituto Nazionale della Previdenza Sociale (INPS) ja Comune di Genova

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1)

               Onko lain 448/1998 65 §:ssä tarkoitetun perheille, joissa on vähintään kolme alaikäistä lasta, myönnettävän tuen (”assegno ai nuclei familiari con almeno tre figli minori”) kaltainen etuus asetuksen (EY) N:o 883/2004 (1) 3 artiklan 1 kohdan j alakohdassa tarkoitettu perhe-etuus?

               2)

               Jos vastaus edeltävään kysymykseen on myöntävä, onko direktiivin 2011/98/EU (2) 12 artiklan 1 kohdan e alakohdassa säädetty yhdenvertaisen kohtelun periaate esteenä Italian lainsäädännön kaltaiselle lainsäädännölle, jonka mukaan työntekijä, joka on kolmannen maan kansalainen ja jolla on työntekoa varten myönnetty yhdistelmälupa (joka on voimassa yli kuusi kuukautta), ei saa edellä mainittua tukea perheille, joissa on vähintään kolme alaikäistä lasta, vaikka hänen kanssaan samassa taloudessa asuu vähintään kolme alaikäistä lasta ja hänen tulonsa ovat laissa säädettyä rajaa pienemmät?

      (1)  Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta 29.4.2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004 (EUVL 2004, L 166, s. 1).

      (2)  Kolmansien maiden kansalaisille jäsenvaltion alueella oleskelua ja työskentelyä varten myönnettävää yhdistelmälupaa koskevasta yhden hakemuksen menettelystä sekä jäsenvaltiossa laillisesti oleskelevien kolmansista maista tulleiden työntekijöiden yhtäläisistä oikeuksista 13.12.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/98/EU (EUVL 2011, L 343, s. 1).


title: Asia T-96/03: Manel Gamós Graun 10.3.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
C 112/44                FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                           10.5.2003
–     Ilmeinen arviointivirhe yhteisön sen oikeuskäytännön ja         –      velvoittaa komission maksamaan kantajalle henkisestä
      lainsäädännön osalta, joka koskee perustamissopimuksen                 kärsimyksestä korvauksen, jonka määräksi arvioidaan
      87 artiklan 1 kohdassa määrättyä edellytystä, jonka                    toistaiseksi kohtuulliset 10 000 euroa
      mukaan tuen on oltava valtion myöntämää tai valtion
      varoista myönnettyä. Tältä osin väitetään, että minkään
                                                                      –      velvoittaa komission korvaamaan kantajalle hänen ural-
      yhteisön oikeuskäytännössä tai valtiontukia koskevassa
                                                                             leen aiheutuneen vahingon summalla, jonka määräksi
      lainsäädännössä esitetyn perusteella ei voida tulla siihen
                                                                             arvioidaan toistaiseksi yksi euro
      johtopäätökseen, että on tarpeen, että varat, joita kansalli-
      set viranomaiset luopuvat kantamasta, on varsinaisesti
      kirjattu valtion talousarvioon.                                 –      velvoittaa komission korvaamaan kantajalle ne kulut,
                                                                             joita hänelle aiheutui puolustautumisestaan tutkimuksen
–     Hyvän hallinnon periaatteen loukkaaminen, koska komis-                 aikana sekä hallinnollisesta valituksestaan, jonka kohtee-
      sio ei ole esittänyt vastaväitteitä tarkasteltavaa toimea              na oli 17.5.2002 tehty päätös
      kohtaan eikä aloittanut perustamissopimuksen 88 artik-
      lan 2 kohdassa määrättyä virallista tutkimusta.                 –      velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Kantajat vetoavat myös perusteluvelvollisuuden loukkaami-
seen.
                                                                      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                      Kantaja on vastaajan palveluksessa oleva virkamies. Vuosina
                                                                      1993–1997 hän avusti esimiestään, joka on IRELA:n (Euroo-
                                                                      pan ja Latinalaisen Amerikan suhteita edistävä instituutti)
                                                                      täytäntöönpanokomitean jäsen. Kun Euroopan petostentor-
                                                                      juntavirasto (OLAF) aloitti IRELA:a koskevan sisäisen tutki-
Manel Gamós Graun 10.3.2003 Euroopan yhteisöjen ko-                   muksen, kantajalle ilmoitettiin, että oli mahdollista, että myös
                missiota vastaan nostama kanne                        hän olisi osallisena rahoitukseen liittyvissä sääntöjenvastai-
                                                                      suuksissa. Kantaja pyysi OLAF:n johtajaa selvittämään, oliko
                                                                      eräs tutkija eturistiriitatilanteessa, ja jos oli, ryhtymään tarpeel-
                           (Asia T-96/03)                             lisiin toimenpiteisiin tutkimuksen puolueettomuuden varmis-
                                                                      tamiseksi. OLAF:n johtaja päätti kanteen kohteena olevassa
                                                                      päätöksessään siirtää kyseisen tutkijan pois tutkimuksesta,
                         (2003/C 112/82)                              mutta hän jätti kuitenkin sellaisinaan voimaan ne tutkimustoi-
                                                                      met ja tutkimuksen suorittamiseen liittyvät päätökset, joita
                                                                      kyseinen tutkija oli ehdottanut tai jotka hän oli tehnyt itse tai
                    (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
                                                                      yhdessä muiden kanssa.
Manel Gamós Grau, kotipaikka Bryssel, on nostanut 10.3.2003           Väitteidensä tueksi kantaja esittää neljä kanneperustetta:
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-          –      Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henki-
jan edustajana on asianajaja Marc-Albert Lucas.                              löstösääntöjen 25 artiklan toista kohtaa on rikottu, koska
                                                                             kanteen kohteena olevaa päätöstä ei ole annettu kantajalle
                                                                             tiedoksi eikä sitä ole perusteltu riittävästi
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                      –      velvollisuutta esittää näyttöä siitä, että tutkimus on sään-
–     kumoaa OLAF:n 17.5.2002 tekemän päätöksen, jolla se                    töjenmukainen, on loukattu
      siirsi yhden tutkijoista pois viraston IRELA:an kohdistu-
      vasta tutkimuksesta, siltä osin kuin päätöksessä jätettiin
      sellaisinaan voimaan ne tutkimustoimet ja tutkimuksen           –      kyseessä on ilmeinen arviointivirhe siltä osin kuin kanteen
      suorittamiseen liittyvät päätökset, joita kyseinen tutkija             kohteena olevan päätöksen perusteena näyttää olevan se,
      oli ehdottanut tai jotka hän oli tehnyt itse tai yhdessä               että asianomainen tutkija ei ole osallistunut kyseisen asian
      muiden kanssa, ilman, että niitä olisi tarkasteltu uudelleen           valvontaan tai sen hoitamiseen
      tai että ne olisi kumottu tai että olisi määrätty uusia
      tutkintatoimia                                                  –      tutkimuksia koskevia kohtuus- ja puolueettomuusperiaat-
                                                                             teita on loukattu.
–     kumoaa OLAF:n 29.11.2002 tekemän päätöksen, jolla
      implisiittisesti hylättiin kantajan 29.7.2002 päivätty hal-
      linnollinen valitus, jonka kohteena oli 17.5.2002 tehty
      päätös


title: Euroopan yhteisöjen komission 31.10.1996 Belgian kuningaskuntaa vastaan nostama kanne (Asia C-358/96)

text:
 N:o C 370/ 10           FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        7.12.96
 tuomioistuin toteamaan, että niiden ei tarvitse vastata             Euroopan yhteisöjen komission 31.10.1996 Belgian
 yhteisestä haverista; kansallinen tuomioistuin, jossa kanne                     kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
  on nostettu myöhemmin, toteaa , että huolimatta siitä, että                                    ( Asia C-357/96 )
  asianosaiset eivät muodollisesti ole samat näissä kahdessa
  vireillä olevassa asiassa, siinä tuomioistuimessa, jossa kanne                                    ( 96/C 370/23 )
  on nostettu ensin, sovellettavassa prosessilainsäädännössä
  " rajoitetaan vakuutuksenantajan mahdollisuutta olla osa          Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 31.10.1996
 puolena asiassa, joka koskee vakuutettua ", mistä seuraa ,          Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian
 että myös ensiksi nostettu kanne koskee aluksen vakuutuk           kuningaskuntaa vastaan . Kantajan asiamies on oikeudelli
 senantajaa vakuutettujen välityksellä .                             nen neuvonantaja Götz zur Hausen ja prosessiosoite
                                                                     Luxemburgissa c/o Carlos Gomez de la Cruz, Centre
                                                                     Wagner, Kirchberg .
                                                                     Kantaja vaatii , että yhteisöjen tuomioistuin
 Euroopan yhteisöjen komission 31.10.1996 Belgian
             kuningaskuntaa vastaan nostama kanne                   — toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut
                                                                          geneettisesti muunnettujen organismien tarkoitukselli
                            Asia C-356/96 )
                                                                          sesta levittämisestä ympäristöön annetun neuvoston
                            ( 96/C 370/22 )                               direktiivin 90/220/ETY ( 1 ) mukauttamisesta tekniikan
                                                                          kehitykseen ensimmäisen kerran 15 päivänä huhtikuuta
 Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 31.10.1 996                      1994 annetun komission direktiivin 94/15/ETY ( 2 )
 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian                     mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole antanut mainitun
 kuningaskuntaa vastaan . Kantajan asiamies on oikeudelli                direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia
 nen neuvonantaja Götz zur Hausen ja prosessiosoite                       ja hallinnollisia määräyksiä , ja
 Luxemburgissa c/o Carlos Gomez de la Cruz, Centre
 Wagner, Kirchberg.                                                 — velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu
                                                                          denkäyntikulut.
 Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                     Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
— toteaa, että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut
       vaarallisten aineiden luokitusta , pakkaamista ja merkin
       töjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
      määräysten lähentämisestä annetun neuvoston direktii         kuin asiassa C-3 56/93 ( 3 ); säädetty määräaika direktiivin
      vin 67/548/ETY (') mukauttamisesta tekniikan kehityk         täytäntöönpanolle on päättynyt 30.6.1994 .
      seen neljännentoista kerran 22 päivänä heinäkuuta
       1991 annetun komission direktiivin 91 /410/ETY ( 2 )         (!) EYVL N:o L 117, 8.5.1990, s . 15
      mukaisia velvoitteita, koska se ei ole antanut mainitun       ( 2 ) EYVL N:o L 103 , 22.4.1994 , s . 20
      direktiivin noudattamisen edellyttämiä lakeja , asetuksia     ( 3 ) Edellä mainittu asia .
      ja hallinnollisia määräyksiä tai ei ole ilmoittanut niistä ,
      ja
— velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu
      denkäyntikulut.
 Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                Euroopan yhteisöjen komission 31.10.1996 Belgian
                                                                                kuningaskuntaa vastaan nostama kanne
EY:n perustamissopimuksen 189 artiklan kolmannessa
                                                                                ( Asia C-358/96 )
kohdassa ja 5 artiklan ensimmäisessä kohdassa määrätystä
direktiivien velvoittavasta luonteesta johtuu, että jäsenval                                      ( 96/C 370/24 )
tiot, joille direktiivi on osoitettu, ovat velvolliset toteutta
maan direktiivissä säädetyt tulokset direktiivissä säädetyssä
määräajassa eli saattamaan nämä säännökset osaksi kansal           Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 31.10.1996
lista oikeusjärjestystä siten, että niiden vaikutukset alkavat      Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian
täysimääräisesti täytäntöönpanolle asetetun määräajan               kuningaskuntaa vastaan . Kantajan asiamies on oikeudelli
päättymisestä lähtien . Tämä määräaika on päättynyt                 nen neuvonantaja Götz zur Hausen ja prosessiosoite
1.8.1992, mutta Belgian kuningaskunta ei ole toteuttanut            Luxemburgissa c/o Carlos Gomez de la Cruz, Centre
tarpeellisia toimenpiteitä .                                        Wagner, Kirchberg .
(') EYVL N:o 196 , 16.8.1967, s . 1                                 Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
( 2 ) EYVL N:o L 228 , 17.8.1991 , s . 67
                                                                    — toteaa , että Belgian kuningaskunta ei ole noudattanut
                                                                          neuvoston direktiivin 67/548/ETY ( 1 ) 1 3 artiklan 1 koh
 ---pagebreak---  7.12.96             FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                N:o C 370/ 11
     dan viidennessä luetelmakohdassa tarkoitettujen ainei         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
     den luettelosta 29 päivänä lokakuuta 1993 annetun
     komission direktiivin 93/90/ETY ( 2 ) mukaisia velvoittei     Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
     taan, koska se ei ole antanut mainitun direktiivin             kuin asiassa C-356/93 ( 3 ); säädetty määräaika direktiivin
     noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallin        täytäntöönpanolle on päättynyt 31.10.1993 .
     nollisia määräyksiä tai ei ole ilmoittanut niistä, ja
                                                                    (') EYVL N:o 196 , 16.8.1967, s . 1
— velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu               ( 2 ) EYVL N:o L 277, 10.11.1993 , s . 33
     denkäyntikulut.                                                ( 3 ) Katso tämän virallisen lehden sivu 10 .
                                         ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIN
     YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                            toimien kokoonpanossa : presidentti C. P. Briët sekä tuoma
               TUOMIOISTUIMEN TUOMIO ,                              rit B. Vesterdorf, P. Lindh, A. Potocki ja J. D. Cooke,
                  22 päivänä lokakuuta 1996 ,                       kirjaaja : hallintovirkamies J. Palacio Gonzalez, on antanut
                                                                    22.10.1996 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava :
asiassa T-154/94 , Comité des salines de France ja Compag
nie des salins du Midi et des salines de l'Est SA vastaan
               Euroopan yhteisöjen komissio f 1 )                   1 ) Kanne jätetään tutkimatta.
 ( Valtion tuki — Alueellisia tukia koskeva yleisjärjestelmä —
 Tukea koskeva komission kirje — Kumoamiskanne —
                    Tutkimatta jättäminen)                          2 ) Kantajat velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku
                                                                          lut, mukaan lukien Frima BV:lle aiheutuneet oikeuden
                         ( 96/C 370/25 )                                  käyntikulut.
                 (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                      3 ) Salt Union Ltd, Südwestdeutsche Salzwerke AG ja
                                                                           Verein Deutsche Salzindustrie eV vastaavat omista
                                                                          oikeudenkäyntikuluistaan.
Asiassa T-l 54/94, Comite des salines de France, kotipaikka
Pariisi, ja Compagnie des salins du Midi et des salines de
l'Est SA, kotipaikka Pariisi , edustajinaan asianajaja Domi        (') EYVL N:o C 161 , 11.6.1994
nique Voillemot, Pariisi, ja asianajaja Peter Verloop,
Amsterdam, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimis
to Jacques Loesch, 11 , rue Goethe, kantajina , joita tukevat
Salt Union Ltd, kotipaikka Cheshire ( Yhdistynyt kuningas
kunta ), edustajinaan solicitorit Jonathan Scott ja Craig
Pouncey, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto
Georges Baden, 8 , boulevard Royal , Südwestdeutsche
Salzwerke AG, kotipaikka Heilbronn ( Saksa ), ja Verein                   YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN
Deutsche Salzindustrie eV, kotipaikka Bonn ( Saksa ), edus                         TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
tajinaan asianajajat Thomas Jestaedt ja Bärbel Altes, Düs
                                                                                22 päivänä lokakuuta 1996,
seldorf, ja asianajajat Walter Klosterfelde ja Karsten Metz
laff, Hampuri, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimi          yhdistetyissä asioissa T-79/95 ja T-80/95 , Societe nationale
sto Philippe Dupont, 8— 10, rue Mathias Hardt, väliintuli          des chemins de fer frangais ja British Railways Board
joina, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio, asia                              vastaan Euroopan yhteisöjen komissio ( J )
miehinään aluksi johtava oikeudellinen neuvonantaja Giuli          (Kilpailu — Englannin kanaalin tunneli — SO prosentin
ano Marenco ja oikeudellisen yksikön virkamies Jean-Paul            kapasiteettiosuuden varaaminen kehdelle rautatieyrityk
Keppenne, sittemmin Marenco ja oikeudellisen yksikön                selle — Kilpailun rajoittaminen — Poikkeuslupa — Kol
virkamies Paul Nemitz, vastaajana, jota tukee Frima BV,                           mansien pääsy käyttämään tunnelia)
kotipaikka Haag (Alankomaat ), edustajinaan asianajajat                                        ( 96/C 370/26 )
Tom Ottervanger ja Gerrit Vriezen, Rotterdam, prosessio
soite Luxemburgissa asianajotoimisto Carlos Zeyen, 67, rue
Ermesinde, väliintulijana , jossa kantajat vaativat, että yhtei               (Oikeudenkäyntikielet: englanti ja ranska)
söjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin kumoaa
komission 7.2.1994 Comite des salines de Francelle osoit
tamaan kirjeeseen sisältyväksi väitetyn päätöksen, joka            Yhdistetyissä asioissa T-79/95 ja T-80/95 , Societe nationale
koskee     alankomaalaisten     viranomaisten   Frima    BV:lle    des chemins de fer frangais, kotipaikka Pariisi, edustajinaan
myöntämää tukea, Euroopan yhteisöjen ensimmäisen                   asianajajat Barbara Rapp-Jung ja Nathalie Flandin, Bryssel,
oikeusasteen tuomioistuin ( laajennettu kolmas jaosto ),           prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto Victor


title: Asia C-510/08: Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 22.4.2010 (Finanzgericht Düsseldorfin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Vera Mattner v. Finanzamt Velbert (Pääomien vapaa liikkuvuus — EY 56 ja EY 58 artikla — Lahjavero — Rakennettu tontti — Oikeus vähennykseen veron laskentaperusteesta — Maassa asuvien ja ulkomailla asuvien erilainen kohtelu)

text:
               19.6.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 161/10

      Unionin tuomioistuimen tuomio (toinen jaosto) 22.4.2010 (Finanzgericht Düsseldorfin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Vera Mattner v. Finanzamt Velbert
      (Asia C-510/08) (1)

      (Pääomien vapaa liikkuvuus - EY 56 ja EY 58 artikla - Lahjavero - Rakennettu tontti - Oikeus vähennykseen veron laskentaperusteesta - Maassa asuvien ja ulkomailla asuvien erilainen kohtelu)
      (2010/C 161/12)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

      Finanzgericht Düsseldorf

         Pääasian asianosaiset

         Kantaja: Vera Mattner

         Vastaaja: Finanzamt Velbert

         Oikeudenkäynnin kohde

      Ennakkoratkaisupyyntö — Finanzgericht Düsseldorf — EY 39 ja EY 43 artiklan sekä EY 56 artiklan, luettuna yhdessä EY 58 artiklan kanssa, tulkinta — Sellainen kansallinen lainsäädäntö kiinteistön lahjoitusta koskevan veron kantamisesta, jonka mukaan kiinteistön arvosta 1 100 euroa on verovapaata, jos lahjoittajan ja lahjan saajan kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa, mutta jonka mukaan tämä verovapaa osuus on 205 000 euroa, jos joko lahjoittajan tai lahjan saajan kotipaikka on kotimaassa

         Tuomiolauselma

      EY 56 ja EY 58 artiklaa, kun niitä tarkastellaan yhdessä, on tulkittava siten, että ne ovat esteenä pääasiassa kyseessä olevan kaltaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jossa säädetään lahjaveron laskemisesta, että kyseisen jäsenvaltion alueella sijaitsevan kiinteistön lahjoituksen yhteydessä veron perusteesta tehtävä vähennys on lahjanantajan ja -saajan asuessa lahjoitushetkellä toisessa jäsenvaltiossa pienempi kuin vähennys, jota olisi sovellettu, jos ainakin toinen heistä olisi tuolloin asunut ensimmäisessä jäsenvaltiossa.

         (1)  EUVL C 44, 21.2.2009.


title: Asia T-581/15: Kanne 1.10.2015 – Syndial v. komissio

text:
               30.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 398/71

         Kanne 1.10.2015 – Syndial v. komissio
   (Asia T-581/15)
   (2015/C 398/85)
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Kantaja: Syndial SpA – Attività Diversificate (San Donato Milanese, Italia) (edustajat: asianajajat L. Acquarone ja S. Grassi)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan ja/tai muuttamaan Euroopan komission pääsihteeristön 3.8.2015 päivätyn ilmoituksen Ref. Ares(20015)3238796, joka sisältää päätöksen, jonka pääsihteeri on tehnyt komission nimissä asetuksen (EY) N:o 1049/2001 täytäntöönpanosääntöjen 4 artiklan nojalla ja jonka kohteena on asetuksen (EY) N:o 1049/2001 mukainen asiakirjoihin tutustumista koskeva uudistettu hakemus GESTDEM 2015/2796 ja jolla vahvistetaan Euroopan komission ympäristöasioiden pääosaston 16.6.2015 ilmoituksella ENV.D.2/MC/vf/ARES(2015) tekemä päätös hylätä Syndial S.p.A:n 6.5.2015 päivätyllä ja sähköpostitse 8.5.2015 lähetetyllä viestillä INAMB-10/15 esittämä asiakirjoihin tutustumista koskeva alkuperäinen hakemus, sekä vahvistamaan tämän seurauksena, että Syndial on oikeutettu tutustumaan rikkomismenettelyä nro 2009/4426 koskeviin asiakirjoihin, ja määräämään edellä mainitulla 6.5.2015 päivätyllä ja sähköpostitse 8.5.2015 lähetetyllä viestillä INAMB-10/15 tehdyssä pyynnössä tarkoitetut asiakirjat ilmaistaviksi kokonaan tai osittain, ja vahvistamaan lisäksi tai ainakin, että Syndial on oikeutettu viralliseen kuulemismenettelyyn komissiossa kyseessä olevaan rikkomismenettelyyn liittyvien tietojen selvittämiseksi ja vahvistamiseksi.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kahteen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan rikkomiseen ja/tai virheelliseen soveltamiseen.

                           —

                           Kantaja väittää, että käsiteltävänä olevassa asiassa ei ole arvioitu asianmukaisesti asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan lopussa tarkoitetun ilmaisemista edellyttävän ylivoimaisen edun olemassaolosta johtuvaa rajoitusta komission oikeuteen vedota poikkeukseen rikkomismenettelyä nro 2009/4426 koskevien asiakirjojen tutustuttaviksi antamisesta kieltäytymisen perusteeksi.

                           —

                           Cengion maa-alueen kunnostamissuunnitelma, johon on myönnetty lupa ja joka on sittemmin toteutettu (alueen omistajan) Syndialin itse suorittamilla toimenpiteillä, on täysin yhdenmukainen aiemmin pilaantuneiden alueiden kunnostamista ja puhdistamista koskevien yhteisön periaatteiden kanssa.

                           —

                           Italian tasavallan edustama kanta menettelyssä nro 2009/4426 merkitsee yllättävää luopumista kansallisissa viranomaisissa tavoitelluista yleisistä eduista yhtymällä kritiikittömästi komission esittämiin väitteisiin sivuuttaen tällöin sen, että menettelyssä, joka on koskenut luvan myöntämistä alueen kunnostussuunnitelmaa varten, on noudatettu kansallisissa viranomaisissa noudatettaviksi säädettyjä lupamenettelyjä juuri siinä ministeriössä, joka nyt pyrkii kiistämään niiden pätevyyden. Mahdollisuuden antaminen Syndialille sen selvittämiseen, pyritäänkö asiassa edelleen konkreettisesti tutkimaan yhteensoveltuvuus yhteisön periaatteiden kanssa, on sen vuoksi 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu asianmukainen ja ylivoimainen yleinen etu.

                           —

                           Syndialin vaatimukset eivät johdu – sinänsä hyväksyttävistä – yksityisistä eduista, vaan näihin etuihin sisältyy vielä tärkeämpi yleinen etu, joka edellyttää meneillään olevan yhteisön menettelyn ja kansallisen hallintomenettelyn oikeudenmukaisuuden ja asianmukaisen kulun turvaamista (Euroopan unionin perusoikeuskirjan 41 artiklan ja Italian tasavallan perustuslain 97 §:n mukainen nimenomainen turvaamiskohde) ja joka ei ainoastaan liity yksityisen oikeussubjektin (jota rikkomismenettelyssä tehtyjen päätöksen vaikutukset koskevat suoraan) puolustautumisoikeuksiin vaan ympäristötiedon saatavuutta koskevaan perusoikeuteen, joka on vahvistettu unionin oikeuden periaatteissa (SEUT 191 artiklan 2 kohta ja 3 kohdan ensimmäinen alakohta luettuina yhdessä SEUT 11 artiklassa ilmaistun periaatteen kanssa; toteutettu myös Euroopan unionin liittymisellä 27.6.1998 tehtyyn Århusin yleissopimukseen).

               2)

               Toinen kanneperuste, joka perustuu asetuksen (EY) N:o 1049/2001 4 artiklan 6 kohdan rikkomiseen ja/tai virheelliseen soveltamiseen. Asiakirjan osaan tutustumisen perusteeton epääminen.

                           —

                           Asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa säädetty yleinen olettama asiakirjaan tutustumisen kieltämisestä ei estä niiden, joita asia koskee, oikeutta näyttää toteen, että tietty asiakirja, jonka ilmaisemista on pyydetty, ei kuulu kyseisen olettaman soveltamisalaan tai että asetuksen N:o 1049/2001 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu ylivoimainen yleinen etu edellyttää sen ilmaisemista (ks. unionin yleisen tuomioistuimen 2.3.2015 asiassa T-456/13 antaman tuomion 64 kohta).

                           —

                           Käsiteltävänä olevassa asiassa on kyse hakemuksesta, jonka kohteena olevien asiakirjojen ilmaiseminen ei ole minkään yleisen edun vastaista vaan edistää suoraan yleisen edun toteutumista, koska vain asiakirjojen tuntemisen perusteella on mahdollista ei ainoastaan osoittaa teknisesti ja oikeudellisesti virheellisiksi rikkomismenettelyn perusteeksi otetut väitteet vaan myös osoittaa, että täydessä yhteisymmärryksessä toimivaltaisten tahojen kanssa noudatettu menettely Cengiossa sijaitsevan ACNA:n entisen teollisuusalueen kunnostamiseen parhaiten soveltuvan suunnitelman määrittämiseksi niiden yhteisön periaatteiden mukaisesti, jotka koskevat aiemmin pilaantuneiden alueiden kunnostamista ja ympäristöön kohdistuvien toimenpiteiden kestävyyttä, ja tämän hankkeen toteuttamiseksi on ollut pätevä.

                           —

                           Asiakirjoihin tutustuminen olisi ollut mahdollista rajata niiden asiakirjojen ilmaisemiseen, jotka Italian tasavalta on sisällyttänyt asiakirja-aineistoon, poistamalla ensin asiakirjat, jotka sisältyvät menettelyn asiakirja-aineistoon muilla perusteilla.


title: Asia C-556/07: Kanne 13.12.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta

text:
               9.2.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 37/20

         Kanne 13.12.2007 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Ranskan tasavalta
   (Asia C-556/07)
   (2008/C 37/30)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. Nolin ja M. van Heezik)

      Vastaaja: Ranskan tasavalta
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               —

               toteaa, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut asetuksen 2847/93 (1) 2 artiklan ja 31 artiklan 1 ja 2 kohdan sekä asetuksen 2371/2002 (2) 23 artiklan 1 ja 2 kohdan, 24 artiklan ja 25 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisia velvoitteitaan, koska se ei ole valvonut ja tarkastanut riittävällä tavalla kalastuksen harjoittamista ja erityisesti kieltoa käyttää ajoverkkoja tiettyjen lajien pyytämisessä ja koska se ei ole huolehtinut asianmukaisten toimenpiteiden toteuttamisesta sellaisten henkilöiden osalta, jotka ovat rikkoneet ajoverkkojen käyttöä koskevaa yhteisön säännöstöä

               —

               velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Komissio moittii kanteessaan vastaajaa siitä, että se on soveltanut virheellisesti kalastusta koskevaa yhteisön säännöstöä. Tämä virheellinen soveltaminen perustuu yhtäältä siihen seikkaan, että Ranskan viranomaiset eivät pidä thonaille-tyyppistä verkkoa ajoverkkona, vaikka kyseinen verkko teknisten ominaisuuksiensa puolesta epäilemättä on tällainen yhteisön säännöstössä kielletty verkko. Sillä seikalla, että thonaille-tyyppinen verkko voidaan vakauttaa kelluvalla ankkurilla, ei ole tältä osin merkitystä, koska tämä vakauttaminen ei merkitse sitä, etteikö kyseisenlainen verkko voisi ajelehtia merivirtojen tai tuulen mukana, vaan ainoastaan sitä, että verkkoa pidetään paikallaan kellukkeilla ja painoilla, jotta se toimisi mahdollisimman tehokkaasti ja jotta se ei asettuisi vaakatasoon välittömästi pinnan alapuolella.
   Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen johtuu toisaalta sellaisen tehokkaan valvontajärjestelmän puuttumisesta, jonka avulla ajoverkkojen käyttökiellon noudattaminen tiettyjen lajien pyytämisessä voitaisiin varmistaa, sekä seurannan puuttumisesta todettujen rikkomusten suhteen toteuttavien toimenpiteiden osalta. Valvonta kohdistuu komission mukaan ainoastaan yhteisön säännöksiä väljemmän kansallisen lainsäädännön noudattamiseen ja kyseisen lainsäädännön rikkomisen johdosta määrättävät seuraamukset ovat keveitä ja niiden ennaltaehkäisevä vaikutus on vähäinen.

      (1)  Yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12.10.1993 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2847/93 (EYVL L 261, s. 1).

      (2)  Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20.12.2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2371/2002 (EYVL L 358, s. 59).


title: Asia C-583/13 P: Valitus, jonka Deutsche Bahn AG ym. on tehnyt 15.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-289/11, T-290/11 ja T-521/11, Deutsche Bahn AG ym. v. Euroopan komissio, 6.9.2013 antamasta tuomiosta

text:
               25.1.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/9

         Valitus, jonka Deutsche Bahn AG ym. on tehnyt 15.11.2013 unionin yleisen tuomioistuimen (neljäs jaosto) yhdistetyissä asioissa T-289/11, T-290/11 ja T-521/11, Deutsche Bahn AG ym. v. Euroopan komissio, 6.9.2013 antamasta tuomiosta
   (Asia C-583/13 P)
   2014/C 24/17
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Asianosaiset

      Valittajat: Deutsche Bahn AG, DB Mobility Logistics AG, DB Energie GmbH, DB Netz AG, DB Schenker Rail GmbH, DB Schenker Rail Deutschland AG ja Deutsche Umschlaggesellsschaft Schiene-Straße mbH (DUSS) (edustajat: asianajajat W. Deselaers, W. Venot ja J. Brückner)

      Muut osapuolet: Euroopan komissio, Espanjan kuningaskunta, Euroopan unionin neuvosto, EFTA:n valvontaviranomainen

      Vaatimukset

               —

               yleisen tuomioistuimen yhdistetyissä asioissa T-289/11, T-290/11 ja T-521/11 6.9.2013 antama tuomio kumotaan

               —

               komission 14.3.2011 tekemä päätös K(2011) 1774, komission 30.3.2011 tekemä päätös K(2011) 2365 ja komission 14.7.2011 tekemä päätös K(2011) 5230, joissa määrättiin neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 20 artiklan 4 kohdan nojalla tarkastuksista Deutsche Bahn AG:ssä ja kaikissa sen tytäryhtiöissä (asiat COMP/39.678 ja COMP/39.731), kumotaan

               —

               komissio velvoitetaan korvaamaan ensimmäisen asteen tuomioistuimessa ja muutoksenhakumenettelyssä aiheutuneet ja aiheutuvat oikeudenkäyntikulut

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittajat esittävät valituksensa tueksi seuraavat valitusperusteet:

               Ensinnäkin yleinen tuomioistuin on tulkinnut ja soveltanut virheellisesti kotirauhan suojaa koskevaa perusoikeutta tai Euroopan unionin tuomioistuimen sitä koskevaa oikeuskäytäntöä. Juuri perusoikeuteen puuttumisen intensiivisyyden ja korjaamattomien vahinkojen vaaran takia on kohtuutonta, että komissio, joka toimii myös tutkintaviranomaisena ja jolla on pitkälle meneviä valtuuksia, suorittaa tarkastuksia ilman tuomioistuimen etukäteen antamaa lupaa.

               Yleinen tuomioistuin on toiseksi tulkinnut ja soveltanut virheellisesti tehokasta oikeussuojaa koskevaa perusoikeutta. Pelkkä jälkikäteen tapahtuva tuomioistuinvalvonta ei riitä antamaan asianomaisille yrityksille tehokasta oikeussuojaa komission suorittamien tarkastusten yhteydessä.

               Yleinen tuomioistuin on kolmanneksi perusteetta arvioinut tapahtuneeksi väitettyihin kilpailusääntöjen rikkomisiin liittyvät asiakirjat, jotka se on saanut tarkastuksessa tutkimuksen kohteen ulkopuolella, sattumanvaraisiksi löydöiksi, vaikka ne olivat käyttökiellon alaisia. Komission toimihenkilöille oli ilmoitettu ennen tarkastuksen alkua tutkimuksen kohteen ulkopuolista aihetta koskevista epäilyksistä. Komissio sai täten keinotekoisesti aikaan sattuman ja laajensi mahdollisesti sattumaa koskevaa poikkeusta, jota yleisen tuomioistuimen (1) on tulkittava suppeasti, kielletyllä tavalla.

               Lopuksi yleinen tuomioistuin ei ole soveltanut todistustaakkaa koskevia sääntöjä oikein. Asiassa voidaan olettaa tai ainakaan ei voida sulkea pois sitä, että tietyt asiakirjat saatiin — kuten on väitetty — ”sattumanvaraisina löytöinä” ainoastaan siitä syystä, että toimihenkilöitä oli aikaisemmin informoitu kielletyllä tavalla eli mainittu tutkimuksen kohteen ulkopuolisesta aiheesta. Koska valittajien on mahdotonta todistaa sellaisen syy-seuraus-suhteen olemassaoloa, eikä tätä asiaa voida myöskään vyöryttää niiden vastuulle, asiassa olisi pitänyt soveltaa käänteistä todistustaakkaa, jonka mukaan komission on näytettävä, että kyseiset asiakirjat olivat todella sattumanvaraisia löytöjä.

      (1)  Asia 85/87, Dow Benelux v. komissio, tuomio 17.10.1989, Kok. s. 3137.


title: Asia C-92/11: Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.3.2013 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — RWE Vertrieb AG v. Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen eV (Direktiivi 2003/55/EY — Maakaasun sisämarkkinat — Direktiivi 93/13/ETY — 1 artiklan 2 kohta ja 3–5 artikla — Elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien väliset sopimukset — Yleiset ehdot — Kohtuuttomat ehdot — Elinkeinonharjoittajan toteuttama yksipuolinen palvelun hinnan muutos — Viittaus toista kuluttajaryhmää koskevaan pakottavaan lainsäädäntöön — Direktiivin 93/13/ETY sovellettavuus — Selkeän ja ymmärrettävän sanamuodon ja avoimuuden vaatimus)

text:
               1.6.2013

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 156/3

         Unionin tuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 21.3.2013 (Bundesgerichtshofin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — RWE Vertrieb AG v. Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen eV
   (Asia C-92/11) (1)

   (Direktiivi 2003/55/EY - Maakaasun sisämarkkinat - Direktiivi 93/13/ETY - 1 artiklan 2 kohta ja 3–5 artikla - Elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien väliset sopimukset - Yleiset ehdot - Kohtuuttomat ehdot - Elinkeinonharjoittajan toteuttama yksipuolinen palvelun hinnan muutos - Viittaus toista kuluttajaryhmää koskevaan pakottavaan lainsäädäntöön - Direktiivin 93/13/ETY sovellettavuus - Selkeän ja ymmärrettävän sanamuodon ja avoimuuden vaatimus)
   2013/C 156/04
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Bundesgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: RWE Vertrieb AG

      Vastaaja: Verbraucherzentrale Nordrhein-Westfalen eV

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Bundesgerichtshof — Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY (EUVL L 95, s. 29) 1 artiklan 2 kohdan tulkinta, kun se luetaan yhdessä liitteessä olevan 1 kohdan j alakohdan ja 2 kohdan b alakohdan toisen virkkeen kanssa — Maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26.6.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/55/EY (EUVL L 176, s. 57) 3 artiklan 3 kohdan tulkinta, kun se luetaan yhdessä liitteessä A olevan b ja c kohdan kanssa — Sopimuksen ehto, jossa elinkeinonharjoittaja oikeutetaan muuttamaan yksipuolisesti palvelun hintaa viittaamalla toista kuluttajaryhmää varten laadittuihin sitoviin säännöksiin — Direktiivin 93/13/ETY sovellettavuus — Vaatimukset, jotka liittyvät velvollisuuteen käyttää selviä ja ymmärrettäviä ilmaisuja ja noudattaa avoimuutta

      Tuomiolauselma

               1)

               Kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5.4.1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY 1 artiklan 2 kohtaa on tulkittava siten, että kyseistä direktiiviä sovelletaan elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välisiin sopimuksiin sisältyviin sellaisiin yleisten ehtojen lausekkeisiin, joissa toistetaan toiseen sopimustyyppiin sovellettava kansallisen oikeuden säännös ja jotka eivät kuulu kyseisen kansallisen sääntelyn alaan.

               2)

               Direktiivin 93/13 3 ja 5 artiklaa, luettuna yhdessä maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 98/30/EY kumoamisesta 26.6.2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/55/EY 3 artiklan 3 kohdan kanssa, on tulkittava siten, että arvioitaessa sitä, täyttääkö vakiosopimusehto, jolla kaasuntoimittajayritys varaa itselleen oikeuden muuttaa yksipuolisesti kaasun toimituksesta perittävää hintaa, näissä säännöksissä asetetut lojaliteettiperiaatteen mukaiset sekä tasapainon ja avoimuuden vaatimukset, on olennaisen tärkeää

                           —

                           se, ilmoitetaanko sopimuksessa avoimesti hinnan muuttamisen peruste ja tapa siten, että kuluttajalla on mahdollisuus selkeiden ja ymmärrettävien perusteiden nojalla ennakoida hinnan mahdollisia muutoksia. Tietojen antamatta jättämistä tästä ennen sopimuksen tekemistä ei lähtökohtaisesti voida korjata pelkästään sillä, että kuluttajat saavat sopimuksen täytäntöönpanon kuluessa tiedon hinnan muuttamisesta kohtuullisessa ajassa etukäteen ja heidän oikeudestaan irtisanoa sopimus, jos he eivät halua hyväksyä tätä muutosta, ja

                           —

                           se, voidaanko kuluttajalle myönnettyä mahdollisuutta irtisanoa sopimus todella käyttää konkreettisissa olosuhteissa.

                     Ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen asiana on arvioida tätä pääasian kaikkien olosuhteiden suhteen, mukaan lukien kaikki kulutussopimusten yleisiin ehtoihin sisältyvät lausekkeet, joihin riidanalainen lauseke kuuluu.

      (1)  EUVL C 211, 16.7.2011.


title: Asia C-476/08 P: Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 3.12.2009 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Euroopan komissio (Valitus — Asetukset (EY, Euratom) N:o 1605/2002 ja N:o 2342/2002 — Yhteisöjen toimielinten omaan lukuunsa tekemät julkisia hankintoja koskevat sopimukset — Arviointikomitean kertomuksessa oleva virhe — Velvollisuus perustella tarjoajan tarjouksen hylkääminen)

text:
               30.1.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 24/14

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kahdeksas jaosto) 3.12.2009 — Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE v. Euroopan komissio
   (Asia C-476/08 P) (1)

   (Valitus - Asetukset (EY, Euratom) N:o 1605/2002 ja N:o 2342/2002 - Yhteisöjen toimielinten omaan lukuunsa tekemät julkisia hankintoja koskevat sopimukset - Arviointikomitean kertomuksessa oleva virhe - Velvollisuus perustella tarjoajan tarjouksen hylkääminen)
   2010/C 24/23
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Valittaja: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (edustaja: dikigoros N. Korogiannakis)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan komissio (asiamiehet: M. Wilderspin ja E. Manhaeve)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-59/05, Evropaïki Dynamiki vastaan komissio, 10.9.2008 antamasta tuomiosta, jolla ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin hylkäsi kanteen, jossa vaadittiin kumoamaan 23.11.2004 tehty komission päätös hylätä kantajan tekemä tarjous tarjouskilpailussa, joka koski tietojärjestelmän kehittämis-, ylläpito- ja tukipalveluiden toimittamista maatalouden pääosaston taloushallinnon tietojärjestelmiä varten, sekä päätös tehdä hankintasopimus toisen tarjoajan kanssa — Velvollisuus perustella tarjoajan tarjouksen hylkääminen

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 19, 24.1.2009.


title: Asia C-336/07: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 22.12.2008 (Verwaltungsgericht Hannoverin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Kabel Deutschland Vertrieb und Service GmbH & Co. KG v. Niedersächsische Landesmedienanstalt für privaten Rundfunk (Direktiivi 2002/22/EY — 31 artiklan 1 kohta — Kohtuulliset siirtovelvollisuudet — Kansallinen sääntely, jossa analogisia kaapeliverkkoja ylläpitävät operaattorit velvoitetaan syöttämään kaapeliverkkoihinsa kaikki sellaiset televisio-ohjelmat, jotka on hyväksytty maanpäälliseen lähetykseen — Suhteellisuusperiaate)

text:
               21.2.2009

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 44/14

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (neljäs jaosto) 22.12.2008 (Verwaltungsgericht Hannoverin (Saksa) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Kabel Deutschland Vertrieb und Service GmbH & Co. KG v. Niedersächsische Landesmedienanstalt für privaten Rundfunk
   (Asia C-336/07) (1)

   (Direktiivi 2002/22/EY - 31 artiklan 1 kohta - Kohtuulliset siirtovelvollisuudet - Kansallinen sääntely, jossa analogisia kaapeliverkkoja ylläpitävät operaattorit velvoitetaan syöttämään kaapeliverkkoihinsa kaikki sellaiset televisio-ohjelmat, jotka on hyväksytty maanpäälliseen lähetykseen - Suhteellisuusperiaate)
   (2009/C 44/23)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa
   Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin
   Verwaltungsgericht Hannover
   Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Kabel Deutschland Vertrieb und Service GmbH & Co. KG

      Vastaaja: Niedersächsische Landesmedienanstalt für privaten Rundfunk

      Muut osapuolet: Norddeutscher Rundfunk, Zweites Deutsches Fernsehen, ARTE GEIE, Bloomberg LP, Mitteldeutscher Rundfunk, MTV Networks Germany GmbH, jolle VIVA Plus Fernsehen GmbH:n oikeudet ovat siirtyneet, VIVA Music Fernsehen GmbH & Co. KG, MTV Networks Germany GmbH, jolle MTV Networks GmbH & Co. oHG:n oikeudet ovat siirtyneet, Westdeutscher Rundfunk, RTL Television GmbH, RTL II Fernsehen GmbH & Co. KG, VOX Film und Fernseh-GmbH & Co. KG, RTL Disney Fernsehen GmbH & Co. KG, SAT. 1 Satelliten-Fernsehen GmbH ym., Regio.TV GmbH, Eurosport SA, TM-TV GmbH & Co. KG, ONYX Television GmbH, Radio Bremen, Hessischer Rundfunk, Nederland 2, Hamburg 1 Fernsehen Beteiligungs GmbH & Co. KG, Turner Broadcasting System Deutschland GmbH, n-tv Nachrichtenfernsehen GmbH & Co. KG, Bayerischer Rundfunk, Deutsches Sportfernsehen GmbH, NBC Europe GmbH, BBC World, Mediendienst Borkum — Kurverwaltung NSHB Borkum GmbH, Friesischer Rundfunk GmbH, Home Shopping Europe GmbH & Co. KG, Euro News SA, Reise-TV GmbH & Co. KG, SKF Spielekanal Fernsehen GmbH, TV 5 Europe, DMAX TV GmbH & Co. KG, aiemmin XXP TV — Das Metropolenprogramm GmbH & Co. KG, ja RTL Shop GmbH.
   Oikeudenkäynnin kohde
   Ennakkoratkaisupyyntö — Verwaltungsgericht Hannover — Yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi) (EYVL L 108, s. 51) 31 artiklan 1 kohdan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jossa analogisia kaapeliverkkoja ylläpitävät operaattorit velvoitetaan myöntämään pääsy kaapeliverkkoihinsa kaikille sellaisille televisio-ohjelmille, jotka on hyväksytty maanpäälliseen lähetykseen ja jossa säädetään, että siinä tilanteessa, että kanavia ei ole riittävästi, kansallisen toimivaltaisen viranomaisen on laadittava hakijoista etusijaluettelo, mikä johtaa kyseisen kaapeliverkko-operaattorin käytettävissä olevien kanavien täysimittaiseen käyttämiseen
   Tuomiolauselma

               1)

               Yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla (yleispalveludirektiivi) 7.3.2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/22/EY 31 artiklan 1 kohtaa on tulkittava niin, että se ei ole esteenä sellaiselle kansalliselle sääntelylle, jollaisesta pääasiassa on kyse ja jossa velvoitetaan kaapeliverkko-operaattori syöttämään analogiseen kaapeliverkkoonsa sellaisia televisiokanavia ja telepalveluja, joita lähetetään jo maanpäällisesti, mikä johtaa siihen, että yli puolet kyseisen verkon käytettävissä olevista kanavista käytetään, ja jossa säädetään, että siinä tapauksessa, että käytettävissä olevia kanavia ei ole riittävästi, hakijoista on laadittava etusijajärjestys, joka johtaa siihen, että kaikki kyseisen verkon käytettävissä olevat kanavat käytetään, siltä osin kuin kyseisistä velvollisuuksista ei aiheudu kohtuuttomia taloudellisia seurauksia, minkä tarkastaminen on kansallisen tuomioistuimen tehtävä.

               2)

               Direktiivin 2002/22 31 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ’televisiopalvelujen’ käsite kattaa televisiolähetystoiminnan harjoittajien tai mediapalvelujen tarjoajien palvelut, kuten teleostoslähetykset, siltä osin kuin kyseisessä säännöksessä asetetut edellytykset täyttyvät, minkä arviointi on kansallisen tuomioistuimen tehtävä.

      (1)  EUVL C 247, 20.10.2007.


title: Asia C-351/05: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 31.5.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Viron tasavalta

text:
               16.9.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 224/33

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 31.5.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Viron tasavalta
   (Asia C-351/05) (1)

   (2006/C 224/68)

      Oikeudenkäyntikieli: eesti

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 281, 12.11.2005.


title: Asia T-100/05: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 19.9.2006 — CFE v. komissio (Kumoamiskanne — Direktiivi 92/43/ETY — Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu — Päätös 2004/813/EY — Luettelo Atlantin luonnonmaantieteellisellä vyöhykkeellä olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista — Henkilö, jota päätös koskee suoraan — Tutkimatta jättäminen)

text:
               2.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 294/48

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräys 19.9.2006 — CFE v. komissio
   (Asia T-100/05) (1)

   (Kumoamiskanne - Direktiivi 92/43/ETY - Luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelu - Päätös 2004/813/EY - Luettelo Atlantin luonnonmaantieteellisellä vyöhykkeellä olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista - Henkilö, jota päätös koskee suoraan - Tutkimatta jättäminen)
   (2006/C 294/102)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Compagnie d'entreprises CFE SA (Bryssel, Belgia) (edustajat: asianajajat B. Louveaux ja J. van Ypersele)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: M. van Beek ja F. Simonetti)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Neuvoston direktiivin 92/43/ETY mukaisesta luettelosta Atlantin luonnonmaantieteellisellä vyöhykkeellä olevista yhteisön tärkeinä pitämistä alueista 7 päivänä joulukuuta 2004 tehdyn komission päätöksen 2004/813/EY (EUVL L 387, s. 1) kumoamisvaatimus.
   Määräysosa

               1)

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2)

               Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 106, 30.4.2005.


title: Asian T-311/99 poistaminen rekisteristä

text:
               11.9.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 228/44

         Asian T-311/99 poistaminen rekisteristä (1)

   (2004/C 228/103)

      (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)

   Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen laajennetun toisen jaoston puheenjohtajan 11.5.2004 antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia T-311/99, Tankstation Haarhuis B. V., jota tukee Alankomaiden kuningaskunta vastaan Euroopan yhteisöjen komissio.

      (1)  EYVL C 63, 4.3.2000.