title: Gerechtshof te Amsterdamin 7 päivänä kesäkuuta 1995 tekemä ennakkoratkaisupyyntö asiassa ARO Lease BV vastaan Inspecteur der Belastingdienst Grote Ondernemingen te Amsterdam (Asia C-190/95)

text:
N:o C 208/ 14            FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     12.8.95
      Strukturkrisen-Gemeinschaftin edustajien keskinäisiä            Landskrona tingsrättin 14.6.1995 tekemällään päätöksellä
      neuvotteluja . Riippumatta siitä , onko rakennemuutos          esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa syyttäjä vastaan
      kartelli sinänsä ollut sakkoja koskevan päätöksen perus                                Harry Franzen
      teena , kartelli on vaikuttanut usealla tavalla komission                             (Asia C-189/95 )
      päätökseen ja ratkaisevasti myös ensimmäisen oikeusas
      teen tuomioistuimen tuomioon .                                                          ( 95/C 208/27 )
— EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan 1 kohdan                      Landskrona tingsrätt on esittänyt Euroopan yhteisöjen
      rikkominen : Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on
      toiminut selvästi väärin luonnehtiessaan oikeudellisesti
                                                                      tuomioistuimelle 14.6.1995 tekemällään päätöksellä en
                                                                      nakkoratkaisupyynnön, joka on saapunut Euroopan yhtei
      asiassa ilmenneitä tosiseikkoja . Se on jättänyt useasti        söjen tuomioistuimen kirjaamoon 16.6.1995 , saadakseen
      huomioon ottamatta asian ratkaisun kannalta merki
                                                                      asiassa syyttäjä vastaan Harry Franzen ennakkoratkaisun
      tyksellisiä seikkoja . Virheet koskevat markkinoiden
                                                                      seuraaviin kysymyksiin:
      määrittelyä , väitettyjä sopimuksia valittajan ja Tréfilu
      nionin välillä, väitettyjä Benelux-maiden valmistajien
      kanssa tehtyjä, Saksan markkinoilla sovellettavia kiinti       1 . Onko lakisääteinen monopoli kuten Systembolaget
      öitä ja hintoja koskevia sopimuksa sekä Benelux-maiden              yhteensopiva Rooman sopimuksen 30 artiklan
                                                                          kanssa ?
      markkinoilla sovellettavia kiintiöitä ja hintoja koskevia
      sopimuksia . Tuomiossa ei ole ollenkaan otettu
      huomioon valittajan suullisessa käsittelyssä tekemiä            2 . Onko lakisääteinen monopoli kuten Systembolaget
      huomautuksia tai valittajan vastauksia ensimmäisen                  Rooman sopimuksen 37 artiklan vastainen, ja jos on,
      oikeusasteen tuomioistuimen esittämiin kirjallisiin kysy           onko monopolin päätyttävä vai onko mukauttaminen
                                                                          mahdollista ?
      myksiin . Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole
      myöskään ottanut huomioon ryhmäpoikkeusasetuk
      sessa N:o 67/67 asetettuja edellytyksiä .                       3 . Jos monopolin kuten Systembolagetin katsottaisiin ole
                                                                          van 37 artiklan vastainen, onko sopeuttamiselle ole
— Asetuksen N:o 17/62 15 artiklan rikkominen : Ensim                     massa jokin siirtymäkausi vai olisiko yritys tullut
      mäisen oikeusasteen tuomioistuin on katsonut virheelli             purkaa tai sopeuttamisen tapahtua 1.1.1995 men
      sesti, että sakkoja määrättäessä ei tarvitse punnita                nessä ?
      erikseen asiassa ilmenneitä lieventäviä ja raskauttavia
      asianhaaroja . Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
      on myös tutkinut oikeudellisesti virheellisesti, onko
      rakennemuutoskartelli yhteisön kilpailusääntöjen mu
      kainen . Se ei ole ottanut huomioon sitä , että valittaja on
      perustellusti erehtynyt sen suhteen , onko sen toiminta
      ollut sallittua ( unvermeidbare Verbotsirrtum ). Lisäksi        Gerechtshof te Amsterdamin 7 päivänä kesäkuuta 1995
      ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on soveltanut
                                                                      tekemä ennakkoratkaisupyyntö asiassa ARO Lease BV
      väärin suhteellisuusperiaatetta .                               vastaan Inspecteur der Belastingdienst Grote Ondernemin
(>) EYVL N:o C 137, 3.6.1995
                                                                                gen te Amsterdam
( 2 ) EYVL N:o L 260 , 6.9.1989 , s . 1                                                     ( Asia C-190/95 )
                                                                                95/C 208/28 )
                                                                      Gerechtshof te Amsterdam on 7 päivänä kesäkuuta 19 95
Pretura Circondariale di Roman ( Sezioni distaccate di                tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhtei
Castelnuovo di Porto e di Tivoli ) 18.2.1995 ( C-186/95 ) ja          söjen tuomioistuimen kirjaamoon 19 päivänä kesäkuuta
27.2.1995 ( C-187/95 ) tekemillään päätöksillä esittämät              1995 , pyytänyt yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa ARO
ennakkoratkaisupyynnöt rikosasioissa Iommi Lucianoa                   Lease BV vastaan Inspecteur der Belastingdienst Grote
        ym., Deodati Angeloa ja Luchini Aldoa vastaan                 Ondernemingen te Amsterdam ennakkoratkaisua seuraa
                   ( Asia C-l 86/95 a C-187/95 )                      vaan kysymykseen :
                            ( 95/C 208/26 )
                                                                      Onko jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhden
Pretura Circondariale di Roma ( Sezioni distaccate di Castel         mukaistamisesta — yhteinen arvonlisäjärjestelmä : yhden
nuovo di Porto e di Tivoli ) on esittänyt Euroopan yhteisöjen         mukainen määräytymisperuste 17 päivänä toukokuuta
tuomioistuimelle 18.2.1995 ( C-186/95 ) ja 27.2.1995 (C              1977 annetun kuudennen neuvoston direktiivin ( 77/388/
187/95 ) tekemillään päätöksillä, jotka ovat saapuneet                ETY ) 9 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että jos verovel
yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 15.6.1995 , rikosa              vollinen, jonka kotipaikka on Alankomaissa, antaa opera
sioissa Iommi Lucianoa ym ., Deodati Angeloa ja Luchini               tional lease -sopimuksen perusteella kolmansille käyttöön
Aldoa vastaan, ennakkoratkaisukysymykset, jotka vastaa               noin 6 800 henkilöautoa, joista noin 800 on ostettu ja
vat asioissa C-135/95 , C-140/95 ja C-141 /95 esitettyjä              annettu käyttöön Belgiassa , missä ARO:lla ei ole toimipaik
kysymyksiä ( ').                                                      kaa, viimeksi mainitun palvelun suorituspaikkana katso
                                                                      taan olevan Belgiassa sijaitseva kiinteä toimipaikka ?
(') EYVL N:o C 159 , 24.6.1995


title: Asia C-348/15: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on esittänyt 10.7.2015 – Stadt Wiener Neustadt

text:
               3.11.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 363/19

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Verwaltungsgerichtshof (Itävalta) on esittänyt 10.7.2015 – Stadt Wiener Neustadt
   (Asia C-348/15)
   (2015/C 363/23)
   Oikeudenkäyntikieli: saksa

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Verwaltungsgerichtshof

      Pääasian asianosaiset

      Revision-menettelyn valittaja: Stadt Wiener Neustadt

      Muu osapuoli: A.S.A. Abfall Service AG

      Vastapuolena oleva viranomainen: Niederösterreichische Landesregierung

      Ennakkoratkaisukysymys

   Onko unionin oikeus ja erityisesti tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 13.12.2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/92/EU (1) ja erityisesti sen 1 artiklan 4 kohta, tai tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27.6.1985 annettu neuvoston direktiivi 85/337/ETY (2) ja erityisesti sen 1 artiklan 5 kohta, esteenä sellaiselle kansalliselle säännökselle, jonka mukaan hankkeilla, joista on tehtävä ympäristövaikutusten arviointi mutta joilla ei ole kansallisen ympäristövaikutusten arviointia koskevan lain (Umweltverträglichkeitsprüfungsgesetz, jäljempänä vuoden 2000 UVP-G) mukaista lupaa vaan ainoastaan yksittäisten asiaa koskevien lakien (kuten jätehuoltolain (Abfallwirtschaftsgesetz)) mukaiset luvat, joita ei enää voitu kumota 19.8.2009 (kun vuonna 2009 tarkistettu UVP-G tuli voimaan) kansallisessa oikeudessa (vuoden 2000 UVP-G:n 3 §:n 6 momentissa) säädetyn kolmen vuoden määräajan umpeutumisen vuoksi, katsotaan olevan vuoden 2000 UVP-G:n mukainen lupa, vai onko tällainen säännös unionin oikeudessa vahvistettujen oikeusvarmuuden ja luottamuksensuojan periaatteiden mukainen?

      (1)  EUVL 2012, L 26, s. 1.

      (2)  EYVL L 175, s. 40.


title: Asia C-111/14: Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 23.4.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – GST – Sarviz AG Germania v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Plovdiv pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite (Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä — Direktiivi 2006/112/EY — Verotuksen neutraalisuuden periaate — Arvonlisäverovelvollinen henkilö — Palvelujen vastaanottajan virheellisesti maksama arvonlisävero — Arvonlisäveron kantaminen palvelujen suorittajalta — Arvonlisäveron palautuksen epääminen palvelujen suorittajalta)

text:
               22.6.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/10

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 23.4.2015 (ennakkoratkaisupyyntö, jonka on esittänyt Varhoven administrativen sad – Bulgaria) – GST – Sarviz AG Germania v. Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Plovdiv pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite
   (Asia C-111/14) (1)

   ((Yhteinen arvonlisäverojärjestelmä - Direktiivi 2006/112/EY - Verotuksen neutraalisuuden periaate - Arvonlisäverovelvollinen henkilö - Palvelujen vastaanottajan virheellisesti maksama arvonlisävero - Arvonlisäveron kantaminen palvelujen suorittajalta - Arvonlisäveron palautuksen epääminen palvelujen suorittajalta))
   (2015/C 205/13)
   Oikeudenkäyntikieli: bulgaria

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Varhoven administrativen sad

      Pääasian asianosaiset

      Valittaja: GST – Sarviz AG Germania

      Vastapuoli: Direktor na Direktsia ”Obzhalvane i danachno-osiguritelna praktika” Plovdiv pri Tsentralno upravlenie na Natsionalnata agentsia za prihodite

      Tuomiolauselma

               1)

               Yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä 28.11.2006 annetun neuvoston direktiivin 2006/112/EY, sellaisena kuin se on muutettuna 7.12.2010 annetulla neuvoston direktiivillä 2010/88/EU, 193 artiklaa on tulkittava siten, että arvonlisäveron on velvollinen maksamaan ainoastaan verovelvollinen palvelujen suorittaja, kun palvelut suoritetaan kiinteästä toimipaikasta, joka sijaitsee siinä jäsenvaltiossa, jossa arvonlisävero on maksettava.

               2)

               Direktiivin 2006/112, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2010/88, 194 artiklaa on tulkittava siten, että siinä ei sallita sitä, että jäsenvaltion veroviranomainen katsoo veronmaksuvelvolliseksi palvelujen suorittajan kiinteästä toimipaikasta suoritettujen palvelujen vastaanottajan, kun sekä palvelujen suorittaja että niiden vastaanottaja ovat sijoittautuneet saman jäsenvaltion alueelle, vaikka kyseinen vastaanottaja on jo maksanut tämän veron olettaen virheellisesti, että kyseisellä palvelun suorittajalla ei ollut kiinteää toimipaikkaa tässä valtiossa.

               3)

               Arvonlisäveron neutraalisuuden periaatetta on tulkittava siten, että se on esteenä sellaiselle kansallisen oikeuden säännökselle, jossa sallitaan se, että veroviranomainen kieltäytyy palauttamasta veroa sen maksaneelle palvelujen suorittajalle, vaikka näiden palvelujen vastaanottajalta, joka myös on maksanut veron näistä palveluista, on evätty vähennysoikeus sillä perusteella, että siltä puuttui asianmukainen veroasiakirja, koska kansallisen oikeuden mukaan lainvoimaisen verotarkastuspäätöksen olemassaolo estää veroasiakirjojen oikaisun.

      (1)  EUVL C 142, 12.5.2014.


title: Asian T-253/01 poistaminen rekisteristä

text:
C 171/42                FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                    19.7.2003
175 miljoonan euron etuoikeusasemaltaan huonommassa                             Asian T-253/01 (1) poistaminen rekisteristä
asemassa olevaan lainaan, jonka Telefónica takaa kokonaisuu-
dessaan. Osapuolet sopivat lopuksi, että kummankaan velka ei                                    (2003/C 171/70)
ennen toimenpidettä ylitä 425 ja 705 miljoonaa euroa ja että
velan enimmäismäärä on 1 130 miljoonaa.                                                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                       Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen neljän-
                                                                       nen jaoston puheenjohtajan 30.4.2003 antamalla määräyksellä
Kantajat väittävät vaatimustensa tueksi, että riidanalaisissa
                                                                       tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia T-253/01, UPS
päätöksissä on tehty ilmeisiä arviointivirheitä väitettyjen tosi-
                                                                       Europe NV/SA vastaan Euroopan yhteisöjen komissio.
seikkojen arvioinnissa. Ne katsovat myös, että komissio on
toiminut huolimattomasti, koska se on arvioinut tosiseikat
puutteellisesti. Vastaajan arviointi loukkasi lisäksi yhdenvertai-     (1 ) EYVL C 31, 2.2.2002.
sen kohtelun periaatetta, koska siinä poikettiin kriteereistä,
joita on sovellettu muissa äskettäisissä päätöksissä, joissa
edellytettiin uuden ilmoituksen tekemistä.
                                                                                Asian T-24/03 ( 1) poistaminen rekisteristä
Kantajina olevat yritykset väittävät lopuksi, että komissio on                                  (2003/C 171/71)
syyllistynyt harkintavallan väärinkäyttöön.                                                 (Oikeudenkäyntikieli: italia)
                                                                       Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ensim-
( 1) Asia T-346/02, Cableuropa ym. (EYVL C 19, 25.1.2003, s. 40) ja    mäisen jaoston puheenjohtajan 30.4.2003 antamalla määräyk-
     asia T-347/02, Aunacable ym. (EYVL C 19, 25.1.2003, s. 40).
                                                                       sellä tuomioistuimen rekisteristä on poistettu asia T-24/03,
                                                                       Antonio Aresu vastaan Euroopan yhteisöjen komissio.
                                                                       (1 ) EYVL C 70, 22.3.2003.


title: Asia T-354/06: Kanne 4.12.2006 — BAM NBM Wegenbouw ja HBG Civiel v. komissio

text:
               27.1.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 20/22

         Kanne 4.12.2006 — BAM NBM Wegenbouw ja HBG Civiel v. komissio
   (Asia T-354/06)
   (2007/C 20/33)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   Asianosaiset

      Kantajat: BAM NBM Wegenbouw BV ja HBG Civiel BV (edustajat: asianajajat B.W. Biesheuvel ja J. K. de Pree)

      Vastaaja: Euroopan yhteisöjen komissio
   Vaatimukset

               —

               EY 81 artiklan mukaisesta menettelystä 13.9.2006 tehty komission päätös (asia nro COMP/38.456 — Bitumi — Alankomaat — K(2006) 4090 lopull.) on kumottava, ainakin siltä osin kuin siinä todetaan, että BAM NBM ja HBG Civiel ovat syyllistyneet EY 81 artiklan rikkomiseen, ja siltä osin kuin siinä määrätään BAM NMB:lle ja HBG Civielille sakkoja ja siltä osin kuin siinä velvoitetaan BAM NMB ja HBG Civiel lopettamaan kyseinen lainsäädännön rikkomisen ja pidättäytymään tulevaisuudessa kaikesta 1 artiklassa tarkoitetusta toiminnasta tai menettelytavasta samoin kuin kaikesta sellaisesta toiminnasta tai menettelytavasta, jolla on sama tai samankaltainen tavoite tai seuraus, ja siltä osin kuin tämä päätös on osoitettu BAM NMB:lle ja HBG Civielille.

               —

               Komissio on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantajat riitauttavat EY 81 artiklan mukaisesta menettelystä 13.9.2006 tehdyn komission päätöksen (asia nro COMP/38.456 — Bitumi — Alankomaat), jossa kantajille määrätään sakko EY 81 artiklan rikkomisesta.
   Kannekirjelmiensä tueksi kantajat vetoavat ensinnäkin siihen, että päätös on ristiriidassa EY 81 artiklan kanssa ja asetuksen 1/2003 7 artiklan ja 23 artiklan 2 kohdan kanssa, ja EY 253 artiklan mukaisen perusteluvelvollisuutta koskevan periaatteen loukkaamiseen. Kantajien mukaan komissio on määrittänyt tosiseikat virheellisesti ja tulkinnut niitä virheellisesti, eikä ole olemassa riittävästi selvitystä, jotta voitaisiin todeta, että kantajat ovat syyllistyneet EY 81 artiklan rikkomiseen.
   Toissijaisesti kantajat väittävät, että päätöksen 2 artikla on ristiriidassa asetuksen 1/2003 23 artiklan 1 kohdan ja suuntaviivojen (1) kanssa. Kantajien mukaan tapahtuneeksi väitetyn rikkomisen vakavuutta on arvioitu virheellisesti. Tämän vuoksi lainsäädännön rikkominen on kantajien mukaan perusteettomasti luokiteltu erittäin vakavaksi ja määrätyt sakot ovat suhteettomia.
   Lopuksi kantajat väittävät, että päätöstä tehtäessä on rikottu olennaisia muotomääräyksiä, muun muassa siksi, että komissio ei ole antanut kantajille tilaisuutta vastata öljy-yhtiöiden ja muiden tienrakentajien kantelussa esitettyihin seikkoihin, vaikka kantajat ovat sitä pyytäneetkin.

      (1)  Suuntaviivat asetuksen N:o 17 15 artiklan 2 kohdan ja EHTY:n perustamissopimuksen 65 artiklan 5 kohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennassa (EYVL 1998 C 9, s. 3).


title: Asia T-247/04: Asociación de Exportadores Españoles de Productos Farmacéuticosin (ASEPROFAR) ja Española de Desarrollo e Impulso Farmacéutico, SA:n (EDIFA) 17.6.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               28.8.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/32

         Asociación de Exportadores Españoles de Productos Farmacéuticosin (ASEPROFAR) ja Española de Desarrollo e Impulso Farmacéutico, SA:n (EDIFA) 17.6.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-247/04)
   (2004/C 217/57)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asociación de Exportadores Españoles de Productos Farmacéuticos (ASEPROFAR) ja Española de Desarrollo e Impulso Farmacéutico, SA (EDIFA), kotipaikka Madrid, ovat nostaneet 17.6.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Luis Ortiz Blanco.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa komission päätöksen, joka sisältyy 2.4., 6.5. ja 10.5.2004 päivättyihin kirjeisiin ja jossa päätettiin, etteivät numeroilla P/2002/4609 ja 2003/5119 kirjatut kantelut (niiltä osin kuin ne koskevat EY 29 artiklan sovellettavuutta) anna aihetta enempiin toimenpiteisiin sillä perusteella, ettei 13.6.2003 annettu kuninkaan asetus (Real Decreto) ole EY 29 artiklan vastainen tai EY 29 artiklan ja EY 10 artiklan vastainen

               —

               velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Käsiteltävänä olevassa kanteessa vaaditaan kumoamaan päätös, joka sisältyy Euroopan komission 2.4., 6.5. ja 10.5.2004 päivättyihin kirjeisiin, niiltä osin kuin siinä hylätään kantelut (P/2002/4609 ja 2003/5119), jotka kantajat ovat tehneet 13.6.2003 annetusta kuninkaan asetuksesta 725/2003, jolla muutetaan lääkkeistä annetun lain 25/1990 100 §:n 2 momenttia tietyiltä osin.
   Kuninkaan asetuksessa edellytetään, että lääkevalmisteita jakelevat tukkukauppiaat ilmoittavat terveysviranomaisille lääkevalmisteiden määrät, jotka toimitetaan apteekkeihin ja muille tukkukauppiaille. Kyseinen julkisviranomainen toimittaa tämän tiedon myöhemmin lääkelaboratorioille. Kantajat katsovat, että lääkelaboratoriot voivat näin ollen tosiasiassa toteuttaa toimenpiteitä estääkseen vientiä harjoittavien tukkukauppiaiden vientiä yhteisön muihin jäsenvaltioihin, koska ne saavat tiedon siitä, mitkä tukkukauppiaat harjoittavat lääkevalmisteiden vientiä, mitä lääkevalmisteita viedään ja mitä määriä.
   Kantajat katsovat näin ollen, että kyseinen kuninkaan asetus on ristiriidassa EY 29 artiklan tai EY 10 artiklan kanssa, kun sitä luetaan yhdessä EY 29 artiklan kanssa.


title: Asia C-33/02: Euroopan yhteisöjen komission 6.2.2002 Itävallan tasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
6.4.2002                 FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 84/51
Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburgin 16.1.2002 te-                    –     velvoittaa Italian tasavallan korvaamaan oikeudenkäynti-
kemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö                            kulut.
asiassa Dr. Roman Moser, Bürgermeister der Landes-
hauptstadt Salzburg sekä Grundverkehrsbeauftragter des
                          Landes Salzburg
                                                                          Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                            (Asia C-15/02)
                                                                          Komissio esittää, että direktiivi 98/59/EY koskee minkä tahansa
                            (2002/C 84/89)                                työnantajan eli minkä tahansa sellaisen luonnollisen henkilön
                                                                          tai oikeushenkilön toteuttamia työntekijöiden joukkovähentä-
                                                                          misiä, joka on saanut aikaan työsuhteen, vaikka se ei tavoitteli-
                                                                          sikaan toiminnallaan voittoa. Näin ollen tämän direktiivin
Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg on pyytänyt                        vastainen on direktiivin täytäntöönpanoa koskeva Italian lain-
16.1.2002 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroo-                säädäntö, ja erityisesti laki 223/91, jolla rajoitetaan työnteki-
pan yhteisöjen tuomioistuimeen 22.1.2002, Euroopan yhteisö-               jöille annetut takuut koskemaan ainoastaan ”yrityksiä” ja
jen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Dr. Roman                   jätetään virheellisesti niiden soveltamisen ulkopuolelle kaikki
Moser, Bürgermeister der Landeshauptstadt Salzburg sekä                   sellaiset työnantajat, jotka eivät tavoittele toiminnallaan
Grundverkehrsbeauftragter des Landes Salzburg seuraavaan                  voittoa.
ennakkoratkaisukysymykseen:
                                                                          (1) EYVL L 225, 12.8.1998, s. 16.
Onko EY:n perustamissopimuksen 56 artiklan ja sitä seuraa-
vien artiklojen määräyksiä tulkittava siten, että Salzburgin
osavaltion vuoden 1997 Grundverkehrsgesetzin (LGBl.
nro 11/1999) 12, 36 ja 43 §:n säännökset, joiden mukaan
rakentamiskelpoisen kiinteistön hankkiminen Salzburgin osa-
valtiossa edellyttää ilmoitus- tai lupamenettelyä, ovat ristirii-
dassa mainittujen artiklojen kanssa, minkä vuoksi sen, joka
esillä olevassa asiassa on tällaista omaisuutta hankkinut, Euroo-
pan unionin oikeussäännöillä taattua perusvapautta on lou-                Euroopan yhteisöjen komission 6.2.2002 Itävallan tasaval-
kattu?                                                                                taa vastaan nostama kanne
                                                                                (Asia C-33/02)
                                                                                (2002/C 84/91)
Euroopan yhteisöjen komission 5.2.2002 Italian tasavaltaa
                      vastaan nostama kanne                               Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 6.2.2002 Euroo-
                                                                          pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Itävallan tasavaltaa
                                                                          vastaan. Kantajan edustajana on komission oikeudellisen yksi-
                            (Asia C-32/02)                                kön virkamies Josef Christian Schieferer, prosessiosoite Luxem-
                                                                          burgissa komission oikeudellisen yksikön virkamies Luis Esco-
                           (2002/C 84/90)                                 bar Guerrero, Centre Wagner C 254, Kirchberg.
                                                                          Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 5.2.2002 Euroo-
pan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Italian tasavaltaa                –     toteaa, että Itävallan tasavalta ei ole noudattanut vaarallis-
vastaan. Kantajan asiamies on Antonio Aresu.                                    ten jätteiden polttamisesta 16 päivänä joulukuuta 1994
                                                                                annetun neuvoston direktiivin 94/67/EY (1) 3 artiklan
                                                                                3 ja 4 kohdan, 7 artiklan 1 ja 2 kohdan, 11 artiklan
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                                    3 kohdan sekä 13 artiklan 1 kohdan ja 2 artiklan
                                                                                3 alakohdan mukaisia velvoitteitaan, koska tämä on
–     toteaa, että Italian tasavalta ei ole noudattanut työntekijöi-
      den joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lain-                     1)   jättänyt BMwA-Verordnung -nimisen säädöksen 3,
      säädännön lähentämisestä 20 päivänä heinäkuuta 1998                            3.2 ja 3.3 §:ssä panematta asianmukaisesti täytän-
      annetun neuvoston direktiivin 98/59/EY (1) mukaisia vel-                       töön direktiivin 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua
      voitteitaan, koska se ei ole antanut säännöksiä niiden                         säännöstöä, joka koskee rinnakkaispoltossa 40 pro-
      työnantajien osalta, jotka eivät toiminnallaan tavoittele                      sentin osuutta ”koko käytön aikana tuotetusta läm-
      voittoa;                                                                       möstä”,
 ---pagebreak--- C 84/52                  FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          6.4.2002
     2)    sallinut myös sitomattomien suuntaa-antavien pääs-                   artiklan 4 kohdan toista luetelmakohtaa, jonka mukaan
           törajojen vahvistamisen BMwA-Verordnungin 8 §:n                      rinnakkaispolttolaitoksille myönnetään lupa vain, jos
           3 momentin mukaisesti poiketen siten direktiivin                     hakemuksesta ilmenee, että liitteessä II vahvistettujen
           3 artiklan 4 kohdan vaatimuksesta, joka koskee                       laskelmien mukaan jätekaasujen päästörajat sisältävää
           sitovien päästörajojen vahvistamista määrätyissä ta-                 7 artiklaa noudatetaan.
           pauksissa,
                                                                          –     Direktiivin 7 artiklan 1 ja 2 kohtaa on rikottu (jätekaasun
                                                                                päästörajojen vahvistamatta jättäminen sementintuotan-
     3)    jättänyt vastoin direktiivin 7 artiklan 1 ja 2 kohtaa                tolaitoksille raskasmetallien, dioksiinin ja furaanin osalta):
           BMwA-Verordnungin 15 §:n 1 momentissa vahvis-
           tamatta sementintuotantolaitoksille päästörajat jäte-                Itävallan tasavalta on 7 artiklan 1 ja 2 kohdan vastaisesti
           kaasun raskasmetallien, dioksiinin ja furaanin osalta,               jättänyt vahvistamatta sementintuotantolaitoksille, joissa
                                                                                harjoitetaan jätteiden rinnakkaispolttoa, jätekaasun pääs-
                                                                                törajat raskasmetallien, dioksiinin ja furaanin osalta.
     4)    vahvistanut BMwA-Verordnungin 10 §:n 5 momen-
           tissa ja 2 §:ssä kriteerit päästörajojen noudattamiselle
                                                                          –     Direktiivin 11 artiklan 3 kohdan ensimmäistä luetelma-
           direktiivin 11 artiklan 3 kohdasta poiketen, ja
                                                                                kohtaa (päästörajojen noudattamiskriteerit) on rikottu:
                                                                                Vastoin 11 artiklan 3 kohdan ensimmäistä luetelmakoh-
     5)    vahvistamalla siirtymäsäännöksiä BMwA-Verord-                        taa, jossa vahvistetaan, milloin päästörajaa katsotaan
           nungin 19 §:n 1 momentissa ja 16 §:n 2 momentissa                    noudatetun, Itävallan lainsäädännössä säädetään, että
           vastoin direktiivin 13 artiklan 1 kohtaa sekä 2 artik-               päästörajojen ylittämisestä on kyse vain silloin, kun yli
           lan 3 alakohtaa sulkenut pois näiden soveltamisen                    3 prosenttia puolituntisrajoista ylittää päästörajan yli
           nykyisiin laitoksiin 31.12.1996–1.2.1999;                            20 prosentilla. Yli 20 prosentin ylityskynnyksestä ei
                                                                                kuitenkaan ole säädetty direktiivissä.
     velvoittaa Itävallan tasavallan korvaamaan oikeudenkäyn-
     tikulut.                                                             –     Direktiivin 13 artiklan 1 kohtaa ja 18 artiklan 1 kohtaa
                                                                                (voimaantulo ja siirtymäsäännös nykyisten laitosten osal-
                                                                                ta) on yhdessä rikottu:
                                                                                Itävalta kohtelee direktiivin vastaisesti 31.12.1996 ja
                                                                                direktiivin muuttamispäivän (1.2.1999) välillä luvan saa-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                             neita laitoksia ”nykyisinä laitoksina”. Polttolaitoksia, jotka
                                                                                ovat saaneet Itävallassa luvan 31.12.1996–1.2.1999, kos-
                                                                                kee näin ollen Itävallan oikeuden mukaan siirtymäaika
Komissio on tullut käsitykseen, että Itävallassa voimassa olevat                30.6.2000 saakka, kun taas direktiivin mukaan tällaiset
määräykset eivät ole täysin sopusoinnussa direktiivin 94/67/EY                  laitokset kuuluvat jo niiden hyväksynnästä lukien täysin
säännösten kanssa seuraavista syistä:                                           direktiivin soveltamisalaan.
–    Direktiivin 3 artiklan 3 kohtaa (40 prosentin osuus koko             (1) EYVL L 365, 1994, s. 34.
     käytön aikana tuotetusta lämmöstä rinnakkaispoltossa)
     on rikottu:
     Vastoin 3 artiklan 3 kohdassa vahvistettua säännöstä,
     joka asettaa koko käytön aikana poltossa tuotetulle
     lämmölle enintään 40 prosentin rajan vaarallisten jättei-
     den polton osalta, Itävallassa voimassa oleva säännöstö
     mahdollistaa sen, että pitempinä käyttöajanjaksoina                  Tribunale Ordinario di Roman – Sezione Lavoro Quarta
     (esim. joidenkin vuorokausien tai jopa viikkojen pituisena           – 24.1.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkorat-
     ajanjaksona) laitokset saavat yli 40 prosenttia kokonais-            kaisupyyntö asiassa Sante Pasquini vastaan INPS (Istituto
     polttoainelämpösuoritteesta – paitsi joissakin olosuh-                             nazionale della previdenza sociale)
     teissa – vaarallisten jätteiden poltosta (neljännesvuosittai-
     sen keskiarvotarkastelun asettaminen).
                                                                                (Asia C-34/02)
–    Direktiivin 3 artiklan 4 kohdan toista luetelmakohtaa                                          (2002/C 84/92)
     (päästörajojen vahvistaminen) on rikottu:
     Itävallan säännöstön mukaan tietyille rinnakkaispolttolai-
     toksille viranomaiset määrittävät yksittäistapauksessa yk-           Tribunale Ordinario di Roma – Sezione Lavoro Quarta – on
     sittäisten haitta-aineiden päästörajat, mikä on vastoin 3            pyytänyt 24.1.2002 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut


title: Tuomioistuimen tuomio, annettu 26 päivänä heinäkuuta 2016, asiassa E-28/15, Yankuba Jabbi vastaan Norjan hallitus, jota edustaa maahanmuuttoasioiden valituslautakunta (Direktiivi 2004/38/EY – oleskeluoikeus – kolmansien maiden kansalaisten johdetut oikeudet)

text:
               23.3.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 90/8

         TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   annettu 26 päivänä heinäkuuta 2016,
   asiassa E-28/15,
   Yankuba Jabbi vastaan Norjan hallitus, jota edustaa maahanmuuttoasioiden valituslautakunta
   (Direktiivi 2004/38/EY – oleskeluoikeus – kolmansien maiden kansalaisten johdetut oikeudet)
   (2017/C 90/09)
   Asiassa E-28/15, Yankuba Jabbi vastaan Norjan hallitus, jota edustaa maahanmuuttoasioiden valituslautakunta, Oslon käräjäoikeus (Oslo tingrett) on esittänyt valvontaviranomaisen ja tuomioistuimen perustamisesta tehdyn EFTA-valtioiden välisen sopimuksen 34 artiklan nojalla tuomioistuimelle PYYNNÖN, joka koskee Euroopan unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeudesta liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella annetun direktiivin 2004/38/EY 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan tulkintaa yhdessä sen 7 artiklan 2 kohdan kanssa. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti, ja tuomarit Per Christiansen ja Páll Hreinsson (esittelevä tuomari), on antanut 26 päivänä heinäkuuta 2016 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:
   Jos Euroopan talousalueeseen kuuluvan valtion kansalainen on direktiivin 2004/38/EY 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti kehittänyt tai lujittanut perhe-elämää kolmannen maan kansalaisen kanssa heidän oleskellessaan tosiasiallisesti muussa Euroopan talousalueeseen kuuluvassa valtiossa kuin siinä, jonka kansalainen hän on, direktiivin säännöksiä sovelletaan vastaavasti silloin, kun kyseinen kansalainen palaa asianomaisen perheenjäsenen kanssa jäsenvaltioon, jonka kansalainen hän on.


title: Asia F-54/06: Kanne  10.5.2006  — Davis ym. v. neuvosto

text:
               1.7.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 154/28

         Kanne 10.5.2006 — Davis ym. v. neuvosto
   (Asia F-54/06)
   (2006/C 154/64)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantajat: John Davis (Bolton, Yhdistynyt kuningaskunta), Svend Mikkelsen (Sabro, Tanska), Dorrit Pedersen (Kööpenhamina, Tanska) ja Margareta Strandberg (Axminster, Yhdistynyt kuningaskunta) (edustajat: asianajajat S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto
   Vaatimukset

               —

               neuvoston päätökset, jotka koskevat kantajien eläkeoikeuksien vahvistamista, on kumottava siltä osin kuin heidän 30.4.2004 jälkeen saamaansa eläkeoikeuksien osaan ei sovelleta korjauskerrointa ja kuin heidän ennen 30.4.2004 saamaansa eläkeoikeuksien osaan sovelletaan korjauskerrointa, joka on eri kuin Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai Tanskassa toimivien virkamiesten palkkaan vaikuttava korjauskerroin;

               —

               Euroopan unionin neuvosto on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantajat, jotka ovat kaikki Yhdistyneessä kuningaskunnassa tai Tanskassa asuvia Euroopan yhteisöjen virkamiehiä, on siirretty eläkkeelle uusien henkilöstösääntöjen voimaantulon jälkeen.
   Kanteensa tueksi he vetoavat henkilöstösääntöjen 82 artiklan, henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 1 artiklan 3 kohdan ja 3 artiklan 5 kohdan sekä henkilöstösääntöjen liitteessä XIII olevan 20 artiklan, sellaisina kuin ne ovat 1.5.2004 voimaan tulleessa muodossaan, lainvastaisuuteen.
   He vetoavat myös yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatteen loukkaamiseen, sillä edellä mainittujen säännösten mukaisesti 1.5.2004 jälkeen eläkkeelle siirretyt virkamiehet eivät nauti samaa ostovoimaa koskevasta takuusta asuinpaikastaan riippumatta. Vastaavasti he eivät nauti samalla palkalla samasta ostovoimasta kuin heidän työtä tekevät kollegansa, koska heidän eläkkeisiinsä sovelletaan maan mukaan laskettua korjauskerrointa kun heidän työssä olevien kollegoidensa palkkaan taas sovelletaan pääoman mukaan laskettua korjauskerrointa.
   Lisäksi kantajat vetoavat saavutettujen oikeuksien ja luottamuksensuojan loukkaamiseen, sillä he olivat voineet odottaa, että heidän eläkeoikeutensa laskettaisiin niiden sääntöjen mukaan, jotka olivat voimassa heidän tullessaan palvelukseen ja lähes koko heidän uransa ajan.
   Lopuksi he vetoavat työntekijöiden vapaan liikkuvuuden ja sijoittautumisvapauden periaatteen loukkaamiseen, sillä heidän koko eläkkeeseensä sovellettavan korjauskertoimen poistaminen ei enää takaa heille vapautta sijoittautua etujensa keskukseen sillä uhalla, että heitä mahdollisesti rankaistaan vähentämällä heidän ostovoimaansa suhteessa kollegoihin, jotka asuvat paikoissa, joissa elinkustannukset ovat matalammat.


title: Asia T-233/11: Kanne 28.4.2011 — Helleenien tasavalta v. Euroopan komissio

text:
               9.7.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 204/24

         Kanne 28.4.2011 — Helleenien tasavalta v. Euroopan komissio
   (Asia T-233/11)
   2011/C 204/45
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: Helleenien tasavalta (asiamiehet: B. Asimakopoulos, G. Kanellopoulos, A. Iosifidou ja P. Milonopoulos)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen ja

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kanteellaan kantaja vaatii kumottavaksi valtiontuesta nro K 48/2008 (aiemmin NN 61/2008), jota Kreikka on myöntänyt Ellinikos Chrysos A.E:lle, 23.2.2011 tehdyn komission päätöksen K(2011) 1006 lopullinen.
   Kantaja vetoaa seuraaviin kumoamisperusteisiin.
   Kantaja väittää ensinnäkin, että vastaaja on rikkonut perussopimusten määräyksiä (SEUT 107 artiklan 1 kohtaa ja SEUT 108 artiklan 2 kohtaa, aiemmin EY 87 artiklan 1 kohta ja EY 88 artiklan 2 kohta), koska se on tulkinnut ja soveltanut niitä virheellisesti, sillä se on tehnyt virheen määrittäessään ja arvioidessaan tosiseikkoja, jotka liittyvät valtiontukien käsitteeseen.
   Tämän perusteen ensimmäisen osan, joka liittyy ensimmäiseen valtiontukitoimenpiteeseen (Kassandran kaivosten myynti niiden markkina-arvoa alemmalla hinnalla), tueksi vedotaan a) tuen olemassaoloa koskevaan virheelliseen arvioon, joka johtuu ilmeisestä virheestä siltä osin kuin kyse on valtion ominaisuudesta pelkkänä välittäjänä, ja siihen, ettei riidanalaisessa omistusoikeuden siirrossa ole käytetty valtion varoja, b) (toissijaisesti) siihen, että yksityisen sijoittajan kriteerin soveltamista on arvioitu väärin, c) (tai ainakin) edun myöntämistä koskevaan harhaanjohtavaan arvioon, koska kaivosten, maaperän ja mineraaliesiintymien sekä kaivosten myyntiajankohdan tosiasialliseksi väitetyn toiminnan arvo on laskettu ilmeisen virheellisesti, d) (tai ainakin) kilpailun vääristymistä ja vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan koskevaan harhaanjohtavaan arvioon.
   Tämän perusteen toisen osan, joka koskee valtiontukitoimenpidettä nro 2 (vapautus omistusoikeuden siirtoverojen maksamisesta), tueksi vedotaan edellä mainitun edun, kilpailun vääristymisen ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan kohdistuvan vaikutuksen virheelliseen arviointiin.
   Toisessa kanneperusteessa kantaja väittää, että vastaaja on rikkonut asetuksen (EY) N:o 659/1999 (1) 14 artiklan 1 kohdan toista virkettä siltä osin kuin kyse on vaatimuksesta periä tuki takaisin ja loukannut täten suhteellisuusperiaatetta, vilpittömän yhteistyön periaatetta, oikeussuojan periaatetta ja luottamuksensuojan periaatetta.
   Tämän kanneperusteen tueksi väitetään, että näiden periaatteiden valossa vastaaja menetteli virheellisesti vertaillessaan kilpailun vääristymän uhkaa ja kyseessä olevien kaivosten toiminnan jatkamisesta koituvaa hyötyä.
   Lopuksi kolmannessa kumoamisperusteessa kantaja katsoo, että vastaaja on rikkonut perustelusääntöjä (SEUT 296 artiklaa, aiemmin EY 253 artiklaa) arvioidessaan valtiontuen olemassaoloa ja sen yhteensoveltuvuutta sisämarkkinoille.
   Tämän perusteen tueksi esitetään, että vastaaja ei ole selittänyt, miksi puhtaasti yksityistä varoista peräisin oleva Kassandran kaivosten myyntihinta muodostaa suoraan tai välillisesti valtion varojen menetyksen, joka voidaan lukea valtion aiheuttamaksi, ja miksi se on katsonut, että nyt esillä olevassa tapauksessa on maksettava sekä kaivosten omistusoikeuden siirtovero että maaperän omistusoikeuden siirtovero eikä pelkästään kaivosveroa. Lisäksi kaivosten, maaperän ja mineraaliesiintymien arvon laskemisen osalta vastaaja ei ole selittänyt edun myöntämistä, vaan se on tukeutunut valikoidusti osittain Behre Dolbearin raporttiin ja osittain omaan mielivaltaiseen argumentointiinsa, jota se myös sovelsi ristiriitaisesti suljettujen kaivosten negatiiviseen arvoon.

      (1)  Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22.3.1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999.


title: Asia T-170/00: Förde Reederei GmbH:n 22.6.2000 Euroopan unionin neuvostoa ja Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
9.9.2000                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                        C 259/27
SPRL Esedran 20.6.2000 Euroopan yhteisöjen komissiota                    –     Komissio esitti varainhoitoasetuksen soveltamisen yksi-
                      vastaan nostama kanne                                    tyiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (1) 99 artik-
                                                                               lan h kohdan 2 alakohdan vastaisesti tarjouksentekijöille
                                                                               kysymyksiä, jotka olivat selvityspyyntöä tai ilmeisten
                          (Asia T-169/00)                                      tarjouspyynnön laatimisessa olevien aineellisten virheiden
                                                                               korjaamista pidemmälle menevämpiä.
                          (2000/C 259/49)
                                                                         Lisäksi kantaja epäilee komission olleen haluton tekemään
                                                                         sopimusta kanssaan vanhempainyhdistyksen kielteisen asen-
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                       teen takia, mikä merkitsee harkintavallan väärinkäyttöä. Kanta-
                                                                         ja paheksuu myös sitä, että komissio jätti piittaamatta sopi-
                                                                         muksen saantia koskevista ehdoista ja teki ilmeisen arviointi-
SPRL Esedra, kotipaikka Bryssel, on nostanut 20.6.2000
                                                                         virheen sopimuksen saaneen yrityksen suhteen. Komission
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
                                                                         arviointi näyttää mahdottomalta niin hinta- kuin laatukritee-
messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-
                                                                         rinkin osalta.
jan edustajina ovat asianajajat Georges Vandersanden, Eric
Gillet ja Laure Levi, Bryssel.
                                                                         Tämän ohella kantaja väittää vastaajan laiminlyöneen peruste-
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin               luvelvollisuutensa, kun tämä ei antanut riittävästi tietoja,
                                                                         joiden perusteella olisi ollut mahdollista arvioida kumottavaksi
                                                                         vaadittujen päätösten lainmukaisuutta.
–     kumoaa tarjouskilpailuun 99/52/IX.D.I perustuvan sopi-
      muksen antamisesta Centro Studi Antonio Manieri S.R.L:n
      edustamalle italialaisten yritysten ryhmittymälle tehdyn           Kantaja vetoaa vielä lopuksi tarjouskilpailuilmoituksen ja sopi-
      päätöksen,                                                         muksen saantia koskevien ehtojen huomiotta jättämiseen
                                                                         sikäli, että sopimuksen saaneen yrityksen liikevaihdosta voi-
–     kumoaa päätöksen, jolla kantaja ei saanut kyseistä sopi-           daan päätellä, ettei tämä kykene sopimuksesta taloudellisesti
      musta,                                                             vastaamaan.
–     velvoittaa vastaajan maksamaan 1 001 574,09 euroa
                                                                         (1) Tiettyjen 21 päivänä joulukuuta 1977 annetun varainhoitoasetuk-
      vahingonkorvauksena.
                                                                             sen säännösten soveltamista koskevista yksityiskohtaisista
                                                                             säännöistä 9 päivänä joulukuuta 1993 annettu komission asetus
–     velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki oikeudenkäynti-                 (Euratom, EHTY, EY) N:o 3418/93 (EYVL L 315, s. 1).
      kulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantaja oli huolehtinut vuodesta 1995 lähtien Euroopan
yhteisöjen henkilökunnan Clovis-nimisen päiväkodin toimin-
nasta. Vuonna 1999 komissio päätti olla pyytämättä hoitosopi-
muksen uudistamista ja päätti järjestää tarjouskilpailun päivä-          Förde Reederei GmbH:n 22.6.2000 Euroopan unionin
kodin hoidosta.                                                          neuvostoa ja Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan
                                                                                nostama kanne
Kantaja vaatii kumottavaksi komission päätöstä tehdä sopimus
Centro Studi Antonio Manieri S.R.L:n edustaman italialaisten                                       (Asia T-170/00)
yritysten ryhmittymän kanssa sekä päätöstä, jolla kantajan
tarjousta ei hyväksytty.
                                                                                (2000/C 259/50)
Kanteensa tueksi kantaja väittää kyseen olevan syrjintäkiellon
periaatteen loukkaamisesta seuraavista syistä:
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: saksa)
–     Arviointikomitean kokoonpano ei ollut puolueeton,
      koska komiteaan kuului vanhempainyhdistyksen edusta-               Förde Reederei GmbH, Flensburg (Saksa), on nostanut
      jia, jotka olivat aiemmin osoittautuneet perusteettomasti          22.6.2000 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen
      vihamielisiksi kantajaa kohtaan.                                   tuomioistuimessa kanteen Euroopan unionin neuvostoa ja
                                                                         Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina
–     Kantaja ei saanut tarjouksen tekoa varten hyväkseen                ovat asianajajat Ulrich Schrömbges ja Lothar Harings, Sozietät
      samanlaista määräaikaa kuin muut tarjouksentekijät.                Graf von Westphalen Fritze & Modest, Hampuri (Saksa).
 ---pagebreak--- C 259/28                 FI                           Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         9.9.2000
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:                Jean-Pierre Pierardin 27.6.2000 Euroopan yhteisöjen ko-
                                                                                missiota vastaan nostama kanne
–     velvoittaa vastaajat yhteisvastuullisesti korvaamaan sen
      vahingon, joka kantajalle on aiheutunut tax free -säänte-
      lyn päättymisestä 30.6.1999 direktiivin 92/12/ETY 28 ar-                                       (Asia T-172/00)
      tiklassa säädetyllä tavalla; kantaja on määritellyt ja rajoit-
      tanut       vahingonkorvausvaatimuksen                suuruuden                                (2000/C 259/51)
      1 000 000 Saksan markkaan, jolle vaaditaan 8 prosentin
      vuotuista korkoa tuomion antamispäivästä lukien;
–     velvoittaa vastaajat yhteisvastuullisesti korvaamaan kan-                                (Oikeudenkäyntikieli: ranska)
      tajalle tarpeelliset oikeudenkäyntikulut työjärjestyksen
      87 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
                                                                           Jean-Pierre Pierard, kotipaikka Bryssel, on nostanut 27.6.2000
                                                                           Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                        messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-
                                                                           jan edustajat ovat asianajajat Jacques Lombart ja Eric Boigelot,
                                                                           Bryssel.
Kanteen vaatimus vahingon korvaamisesta perustuu lainsää-
däntöön, jonka voimassaolo on päättynyt. Kanteen mukaan
Nordisk Faergefart A/S:lle on aiheutunut vahinkoa siitä, että              Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
neuvosto lopetti direktiivillä 92/12/ETY (1) tavaroiden verova-
paan myynnin yhteisön sisäisessä matkustajaliikenteessä. Nor-
disk Faergefart A/S harjoitti 30.6.1999 saakka autolauttaliiken-           –     kumoaa nimittävän viranomaisen päätöksen, jossa se ei
nettä Tanskan ja Saksan välillä. Kantajan mukaan yhtiön oli                      ole palauttanut kantajaa lähtöyksikköönsä 13.10.1999
pakko lopettaa tämä lauttaliikenne 1.7.1999, koska liiketoi-                     lukien huolimatta virallisesta pyynnöstä, jonka kantaja
minta ei olisi enää ollut kannattavaa ilman tax free -tavara-                    esitti 26.4.1999 päivätyllä huomautuksellaan
myyntiä aluksilla. Kantaja vaatii nyt korvausta siitä voitosta,
joka Nordisk Faergefart A/S:ltä jäi liiketoiminnan lopettamisen            –     kumoaa päätöksen, jossa kantajan vaatimus on hylätty
vuoksi saamatta vuoden 1999 loppupuoliskolta.
                                                                           –     velvoittaa vastaajan maksamaan kantajalle aineettoman
Kantaja perustelee vaatimustaan sillä, että direktiivillä louka-                 vahingon korvauksena 6 200 euroa laillisine korkoineen
taan ylemmäntasoista oikeutta, nimittäin
–     yhteisön oikeuden oikeusvaltioperiaatetta, koska direktii-           –     joka tapauksessa velvoittaa vastaajan korvaamaan kaikki
      vissä on keskenään ristiriitaisia ja lisäksi epäselviä                     oikeudenkäyntikulut.
      sääntelyjä;
–     perustamissopimuksen tavoitetta sisämarkkinoiden luo-                Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
      misesta EY 14 artiklan (ent. 7 a artikla) mukaisesti;
–     EY 25 artiklan (ent. 12 artikla) mukaista tullien ja vaiku-          Kantaja, joka siirrettiin pääosastolle IX, ”Henkilöstön ja hallin-
      tukseltaan vastaavien maksujen kieltoa;                              non pääosasto”, yhteisön ulkopuolella toimessa olevan hen-
                                                                           kilöstön edustajaksi siksi ajaksi, jolloin hän hoiti keskushen-
–     EY 28 artiklan (ent. 30 artikla) ja EY 29 artiklan (ent.             kilöstökomitean tehtäviä, valittaa, ettei häntä ole siirretty
      34 artikla) kieltoja;                                                lähtöyksikköönsä välittömästi sen jälkeen, kun hänen toimi-
                                                                           kautensa päättyi 18.5.1999.
–     välillisten verojen yhdenmukaistamisen mahdollistavaa
      EY 93 artiklaa (ent. 99 artikla);
                                                                           Kantaja vetoaa siihen, että se, ettei päätöstä ole tehty määrä-
–     suhteellisuusperiaatetta, koska toimenpide ei sovellu sisä-          ajassa
      markkinoille;
–     luottamuksensuojan periaatetta;                                      –     rikkoo Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien
                                                                                henkilöstösääntöjen 1 a, 36, 38 artiklan g alakohtaa ja
–     erinäisiä perusoikeuksia ja perusvapauksia, kuten elinkei-                 45 artiklaa sekä mainittujen sääntöjen II liitteen 1 artiklan
      novapautta, omaisuudensuojaa sekä kaupankäynnin ja                         viimeistä kohtaa sekä loukkaa yhdenvertaisen kohtelun,
      taloudellisen toiminnan vapautta.                                          huolenpitovelvollisuuden ja luottamuksensuojan periaat-
                                                                                teita ja
(1) Valmisteveron alaisia tuotteita koskevasta yleisestä järjestelmästä
    sekä näiden tuotteiden hallussapidosta, liikkumisesta ja valvonnas-    –     aiheuttaa kantajalle sekä urakehitystä koskevan vahingon
    ta 25 päivänä helmikuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi                   että aineettoman vahingon.
    92/12/ETY (EYVL L 76, s. 1).


title: Asia C-243/00: Hight Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Divisionin (Divisional Court) 23.5.2000 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa The Queen vastaan Secretary of State for Trade and Industry, ex parte: Trades Union Congress

text:
26.8.2000                FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                           C 247/21
            alueitaan tavalla, joka ylittää aluepoliittisen tuen          Hight Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench
            objektiivisen tarpeen. Toisaalta jäsenvaltiot eivät saa       Divisionin (Divisional Court) 23.5.2000 tekemällään
            ottaa huomioon komission itse toteamaa aluepoliit-            päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa The
            tisen tuen tarvetta, vaikka tämä on sen objektiivisesti       Queen vastaan Secretary of State for Trade and Industry,
            selvittänyt alueellisten erojen perusteella. Komission                        ex parte: Trades Union Congress
            tekemät ”oikaisut” johtavat siihen, että tukialueilla
            asuvan väestön osuus kasvaa suuremmaksi, kuin                                           (Asia C-243/00)
            mitä komissio on asettanut tavoitteekseen 42,7
            prosentin osuudella. Saksan tukikelpoisten alueiden
            vähentämisen objektiivisena syynä ei voi olla se,                                       (2000/C 247/28)
            että komissio on hyväksynyt eräille jäsenvaltioille
            enemmän tukikelpoisia alueita, kuin mihin objektii-           Hight Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench
            visesti mitattavat alueelliset erot näissä jäsenvaltiois-     Division (Divisional Court) on pyytänyt 23.5.2000 te-
            sa antaisivat aihetta.                                        kemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan yhteisöjen
                                                                          tuomioistuimeen 19.6.2000, Euroopan yhteisöjen tuomiois-
                                                                          tuimelta asiassa The Queen vastaan Secretary of State for Trade
      –     Saksa ei riitauta komission asettamaa päämäärää               and Industry, ex parte: Trades Union Congress, ennakkoratkai-
            vähentää aluetuen piirissä olevia alueita jäsenval-           sua seuraavaan kysymykseen:
            tioissa. Ne toimenpiteet, jotka komissio on toteutta-
            nut tämän päämäärän saavuttamiseksi, eivät kuiten-            Edellytetäänkö direktiivissä 96/34/EY (1) (sellaisena kuin se
            kaan ole välttämättömiä eivätkä ne ole missään                on direktiivillä 97/75/EY (2) ulotettu koskemaan Yhdistynyt
            asianmukaisessa suhteessa tämän päämäärän merki-              kuningaskuntaa) ja 14.12.1995 tehdyssä puitesopimuksessa,
            tykseen. Saksan tukialueiden supistaminen ei ole              jonka täytäntöönpanemiseksi direktiivi on annettu, että jäsen-
            kysymykseen tulevista keinoista lievin keino sen              valtioiden on annettava oikeus vanhempainlomaan sellaisten
            päämäärän saavuttamisesi, että tukialueiden laajuus           lasten osalta, jotka eivät vielä ole saavuttaneet tiettyä ikää ja
            yhteisön tasolla pienenisi. Komissio olisi esimerkiksi        jotka ovat syntyneet tai jotka on otettu lapseksi ennen
            voinut jättää toteuttamatta ”oikaisutoimet” tai se            sitä päivää, jona direktiivi on saatettu osaksi jäsenvaltioiden
            olisi voinut toteuttaa ne niin, että niistä johtuva           kansallista oikeusjärjestystä, vaiko vain sellaisten lasten osalta,
            tukialueilla asuvan väestön osan kasvu olisi jäänyt           jotka ovat syntyneet tai jotka on otettu lapseksi kyseisenä
            pienemmäksi. Komissio olisi myös voinut ”oikaisu-             päivänä tai sen jälkeen?
            jen” tasoittamiseksi pienentää tukikelpoisten aluei-
            den laajuutta tasaisesti kaikissa jäsenvaltioissa ja siis
            myös ”oikaisuista” hyötyneissä jäsenvaltioissa.               (1) UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemästä vanhempainlomaa koskevas-
                                                                              ta puitesopimuksesta 3 päivänä kesäkuuta 1996 annettu neuvos-
                                                                              ton direktiivi 96/34/EY (EYVL L 145, 19.6.1996, s. 4).
                                                                          (2) EYVL L 10, 16.1.1998, s. 24.
–     Olennaisia menettelymääräyksiä on rikottu. Komissio ei
      ole perustellut Saksan tukialueiden laajuuden pienentä-
      mistä sinänsä eikä se ole myöskään selvittänyt, millä
      tavoin epäyhdenvertainen kohtelu vaikuttaa yhteisötason
      kaupankäynnin ja kilpailun edellytyksiin.
      Virallisessa lehdessä nro C 74 komission toimesta                   Bundesgerichtshofin 11.5.2000 tekemällään päätöksellä
      10.3.1998 julkaistuissa ”Aluepoliittisista syistä myön-             esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa van Doren +
      nettävän valtiontuen suuntaviivoissa” ei ole perustetta,            Q. GmbH vastaan lifestyle sports + sportswear Handelsge-
      johon komission myöhemmin tehty päätös voisi perus-                                  sellschaft mbH ja Michael Orth
      tua, ja vaikka sellainen olisikin, ei Saksa olisi voinut
      itsenäisesti riitauttaa näitä suuntaviivoja.                                                  (Asia C-244/00)
                                                                                (2000/C 247/29)
(1) Komission 14.3.2000 tekemä päätös niiden tukialueiden uudel-          Bundesgerichtshof on pyytänyt 11.5.2000 tekemällään
    leenrajaamisesta, joihin sovelletaan yhteistä tehtävää ”alueelli-     päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
    sen talousrakenteen parantamisesta” Saksassa ajanjaksona              19.6.2000, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
    1.1.2000–31.12.2003 – Länsi-Saksa ja Berliini.
                                                                          ratkaisua asiassa van Doren + Q. GmbH vastaan lifestyle
                                                                          sports + sportswear Handelsgesellschaft mbH ja Michael Orth
                                                                          seuraavaan kysymykseen:
                                                                          Onko EY 28 ja 30 artiklaa tulkittava siten, että niissä sallitaan
                                                                          kansalliset säännökset, joiden mukaan tiettyä tavaramerkkiä
                                                                          olevien alkuperäistavaroiden myynnin vuoksi oikeuteen haas-


title: Asia T-317/03: Volkswagen AG:n 15.9.2003 sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama kanne

text:
C 304/30                FI                            Euroopan unionin virallinen lehti                                        13.12.2003
      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN                               Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
              TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS
                  29 päivänä syyskuuta 2003                             –     kumoaa sisämarkkinoiden harmonisointiviraston (tavara-
                                                                              merkit ja mallit) neljännen valituslautakunnan 17.6.2003
asiassa T-354/02, Bristol-Myers Squibb International Cor-                     valitusasiassa R-610/2001-4 tekemän päätöksen, ja
     poration vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)
(Kumoamiskanne – Riidanalaisen päätöksen kumoaminen –                   –     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
             Lausunnon antamisen raukeaminen)
                          (2003/C 304/55)
                   (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
                                                                        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Asiassa T-354/02, Bristol-Myers Squibb International Corpora-
tion, kotipaikka Bryssel (Belgia), edustajinaan D. Anderson,
QC, barrister K. Bacon ja solicitor I. Dodds-Smith, vastaan
Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehinään X. Lewis ja                 Tavaramerkin hakija:            Kantaja
H. C. Støvlback), jossa kantaja vaatii kaptopriili-nimistä ainetta
sisältävien ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden markkinoille
saattamista koskevasta luvasta 9.9.2002 tehdyn komission                Haettu tavaramerkki:            Sanamerkki VARIANT luokkiin 7,
päätöksen C (2002) 3370 kumoamista, yhteisöjen ensimmäi-                                                12 ja 37 kuuluville tavaroille ja
sen oikeusasteen tuomioistuin (neljäs jaosto), toimien kokoon-                                          palveluille (mm. moottorit ja nii-
panossa: jaoston puheenjohtaja V. Tiili sekä tuomarit P. Men-                                           den osat sekä ajoneuvot ja kor-
gozzi ja M. Vilaras, kirjaaja: H. Jung, on antanut 29.9.2003                                            jaus), hakemus nro 861112
määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:
1)    Tästä kanteesta ei tarvitse enää lausua.                          Väitemenettelyssä vedo-         Nacional Motor, S.A.
                                                                        tun tavaramerkin haltija:
2)    Komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja kantajan
      oikeudenkäyntikuluista.
                                                                        Vedottu merkki:                 Espanjalaiset sanamerkit DERBI-
                                                                                VARIANT, DERBI VARIANT ja
(1) EYVL C 44, 22.2.2003.                                                                               VARIANTDERBI              luokkaan
                                                                                12 kuuluville tavaroille (mm. ajo-
                                                                                neuvot)
                                                                        Väiteosaston päätös:            Väitteen hylkääminen
Volkswagen AG:n 15.9.2003 sisämarkkinoiden harmoni-
sointivirastoa (tavaramerkit ja mallit) vastaan nostama
                                kanne                                   Valituslautakunnan pää-         Väiteosaston päätöksen kumoa-
                                                                        tös:                            minen ja kantajan hakemuksen
                                                                                hylkääminen
                          (Asia T-317/03)
                          (2003/C 304/56)                               Kanneperusteet:                 –      Asetuksen (EY) N:o 40/94
                                                                                74 artiklan 1 kohdan rikko-
(Oikeudenkäyntikieli määrätään työjärjestyksen 131 artiklan                                                    minen
      2 kohdan mukaisesti Kieli, jolla kanne on laadittu: saksa)
                                                                                –      Asetuksen (EY) N:o 40/94
                                                                                8 artiklan 1 kohdan b ala-
                                                                                kohdan virheellinen sovelta-
Volkswagen AG, Wolfsburg (Saksa), on nostanut 15.9.2003                                                        minen
Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
messa kanteen sisämarkkinoiden harmonisointivirastoa (tava-
ramerkit ja mallit) vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja
S. Risthaus. Muuna osapuolena valituslautakunnassa oli Nacio-
nal Motor, S.A., Martorelles (Espanja).


title: Asia T-26/11: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.9.2012 — Fraas v. SMHV (mustan, beigen, ruskean, tummanpunaisen ja harmaan värinen ruutukuvio) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus mustan, beigen, ruskean, tummanpunaisen ja harmaan värisen ruutukuvion rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta, 75 artikla ja 76 artiklan 1 kohta)

text:
               27.10.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 331/20

      Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.9.2012 — Fraas v. SMHV (mustan, beigen, ruskean, tummanpunaisen ja harmaan värinen ruutukuvio)
      (Asia T-26/11) (1)

      (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus mustan, beigen, ruskean, tummanpunaisen ja harmaan värisen ruutukuvion rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 7 artiklan 1 kohdan b alakohta, 75 artikla ja 76 artiklan 1 kohta)
      (2012/C 331/34)
      Oikeudenkäyntikieli: saksa

         Asianosaiset

         Kantaja: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Saksa) (edustajat: asianajajat R. Kunze ja G. Würtenberger)

         Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamiehet: aluksi B. Schmidt, sitten D. Walicka)

         Oikeudenkäynnin kohde

      Kumoamiskanne SMHV:n neljännen valituslautakunnan 15.11.2010 tekemästä päätöksestä (asia R 1317/2010-4), joka koskee hakemusta mustan, beigen, ruskean, tummanpunaisen ja harmaan värisen ruutukuvion rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi.

         Tuomiolauselma

                  1)

                  Kanne hylätään.

                  2)

                  V. Fraas GmbH velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         (1)  EUVL C 72, 5.3.2011.


title: Asia C-181/05: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 26.9.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta

text:
               30.12.2006

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 326/52

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 26.9.2006 — Euroopan yhteisöjen komissio v. Saksan liittotasavalta
   (Asia C-181/05) (1)

   (2006/C 326/106)

      Oikeudenkäyntikieli: saksa

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 171, 9.7.2005.


title: Tuomioistuimen määräys, annettu 20 päivänä maaliskuuta 2015, asiassa E-19/13, Konkurrenten.no AS vastaan EFTAn valvontaviranomainen (EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen kumoamiseksi nostettu kanne – Valtiontuki – Paikallislinja-autoliikenteen palvelut – Päätös olla aloittamatta muodollista tutkintamenettelyä – Päätös muodollisen tutkintamenettelyn jälkeen – Tutkittavaksi ottaminen – Prosessinjohtotoimet)

text:
               29.9.2016

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 357/32

         TUOMIOISTUIMEN MÄÄRÄYS,
   annettu 20 päivänä maaliskuuta 2015,
   asiassa E-19/13,
   Konkurrenten.no AS vastaan EFTAn valvontaviranomainen
   (EFTAn valvontaviranomaisen päätöksen kumoamiseksi nostettu kanne – Valtiontuki – Paikallislinja-autoliikenteen palvelut – Päätös olla aloittamatta muodollista tutkintamenettelyä – Päätös muodollisen tutkintamenettelyn jälkeen – Tutkittavaksi ottaminen – Prosessinjohtotoimet)
   (2016/C 357/13)
   Asiassa E-19/13, Konkurrenten.no AS vastaan EFTAn valvontaviranomainen, on esitetty KUMOAMISKANNE, joka koskee EFTAn valvontaviranomaisen 19 päivänä joulukuuta 2012 antamaa päätöstä N:o 519/12/KOL, jolla päätetään muodollinen tutkintamenettely Oslon kunnan yritykselle AS Oslo Sporveier myöntämästä tuesta, ja EFTAn valvontaviranomaisen 8 päivänä toukokuuta 2013 antamaa päätöstä N:o 181/13/KOL olla aloittamatta muodollista tutkintamenettelyä tukitoimenpiteistä, jotka eivät kuulu päätöksen N:o 519/12/KOL soveltamisalaan. EFTAn tuomioistuin, toimien kokoonpanossa Carl Baudenbacher, presidentti ja esittelevä tuomari, ja tuomarit Per Christiansen ja Páll Hreinsson, antoi 20 päivänä maaliskuuta 2015 määräyksen, jonka määräysosa on seuraava:

               1.

               Kanne jätetään tutkimatta.

               2.

               Konkurrenten.no AS vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan EFTAn valvontaviranomaisen oikeudenkäyntikulut.

               3.

               Sporveien Oslo AS vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.


title: Asia F-65/14: Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 9.6.2015 – EF v. EUH (Henkilöstö — EUH:n henkilöstö — Virkamiehet — Vuoden 2013 ylennyskierros — Päätös olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan AD 13 — Kantajan ylennetyiksi ehdolla olleista virkamiehistä laaditusta luettelosta esittämät väitteet — Henkilöstösääntöjen 45 artikla — Kahden vuoden vähimmäisvirkaikä palkkaluokassa — Kahden vuoden määräajan laskeminen — Ylennyspäätöksen päivämäärä)

text:
               27.7.2015

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 245/48

         Virkamiestuomioistuimen tuomio (ensimmäinen jaosto) 9.6.2015 – EF v. EUH
   (Asia F-65/14) (1)

   ((Henkilöstö - EUH:n henkilöstö - Virkamiehet - Vuoden 2013 ylennyskierros - Päätös olla ylentämättä kantajaa palkkaluokkaan AD 13 - Kantajan ylennetyiksi ehdolla olleista virkamiehistä laaditusta luettelosta esittämät väitteet - Henkilöstösääntöjen 45 artikla - Kahden vuoden vähimmäisvirkaikä palkkaluokassa - Kahden vuoden määräajan laskeminen - Ylennyspäätöksen päivämäärä))
   (2015/C 245/59)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: EF (edustajat: asianajajat L. Levi ja N. Flandin)

      Vastaaja: Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH) (asiamiehet: S. Marquardt ja M. Silva)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus kumota päätökset, joilla kieltäydyttiin kantajan ylentämisestä palkkaluokkaan AD13 vuoden 2013 ylennyskierroksella vaikka hänen nimensä oli ylennyskelpoisista virkamiehistä laaditussa luettelossa.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               EF vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja hänet velvoitetaan korvaamaan Euroopan ulkosuhdehallinnon oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 380, 27.10.2014, s. 26.


title: Asia C-417/06 P: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 29.11.2007 — Italian tasavalta v. Euroopan yhteisöjen komissio (Muutoksenhaku — Tutkittavaksi ottaminen — Rakennerahastot — Yhteisön aloitteiden rahoittaminen — Alustavien jakamisten muuttaminen — Oikeusvoima)

text:
               26.1.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 22/10

         Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 29.11.2007 — Italian tasavalta v. Euroopan yhteisöjen komissio
   (Asia C-417/06 P) (1)

   (Muutoksenhaku - Tutkittavaksi ottaminen - Rakennerahastot - Yhteisön aloitteiden rahoittaminen - Alustavien jakamisten muuttaminen - Oikeusvoima)
   (2008/C 22/19)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Asianosaiset

      Valittaja: Italian tasavalta (asiamies: I. Braguglia, avustajinaan avvocato dello Stato D. Del Gaizo ja avvocato dello Stato G. Albenzio)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehet: E. de March ja L. Flynn, avustajanaan avvocato A. Dal Ferro)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Valitus ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (neljäs jaosto) asiassa T-225/04, Italia vastaan komissio, 13.7.2006 antamasta tuomiosta, jolla hylättiin kanne, jolla vaadittiin yhteisön aloitteille ajanjaksolle 1994–1999 myönnettävien avustussitoumusten jakamisesta jäsenvaltioiden kesken 26.11.2003 tehdyn komission päätöksen K(2003)3971 lopull. ja kaikkien siihen liittyvien aikaisempien toimien kumoamista
   Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Italian tasavalta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan yhteisöjen komission oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 310, 16.12.2006.


title: Asia C-36/02: Bundesverwaltungsgerichtin 24.10.2001 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa OMEGA Spielhallen- und Automatenaufstellungs-GmbH vastaan Bonnin kaupungin ylipormestari

text:
4.5.2002               FI                       Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                          C 109/25
Bundesverwaltungsgerichtin 24.10.2001 tekemällään pää-               1.    Onko korvausrahaston perustamista koskeva menettely,
töksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa OMEGA                      joka perustuu 10.10.1957 allekirjoitettuun Brysselin
Spielhallen- und Automatenaufstellungs-GmbH vastaan                        yleissopimukseen perustuvaan laivanomistajan tekemään
              Bonnin kaupungin ylipormestari                               hakemukseen, kanteen nostamista vuoden 1968 Brysselin
                                                                           yleissopimuksen (1) 21 artiklassa tarkoitetussa merkityk-
                                                                           sessä, kun hakemuksesta, jossa mainitaan asianmukaiset
                                                                           nimet, ilmenee, ketkä voivat olla mahdollisesti vahinkoa
                          (Asia C-36/02)                                   kärsineitä osapuolia?
                                                                     2.    Onko vuonna 1986 voimassa olleiden Alankomaiden
                        (2002/C 109/40)                                    prosessuaalisten säännösten mukaan tehty päätös kor-
                                                                           vausrahaston perustamisesta vuoden 1968 Brysselin
                                                                           yleissopimuksen 25 artiklassa tarkoitettu tuomioistuimen
                                                                           ratkaisu?
                                                                     3.    Voiko sellaisella päätöksellä, jonka alankomaalainen tuo-
Bundesverwaltungsgericht on pyytänyt 24.10.2001 tekemäl-                   mioistuin teki 27.5.1987 tuolloin voimassa olleiden
lään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen              Alankomaiden prosessuaalisten säännösten nojalla suorit-
12.2.2002, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-                   tamatta tiedoksiantoa velkojalle, jota asia koski, perustet-
ratkaisua asiassa OMEGA Spielhallen- und Automatenaufstel-                 tua korvausrahastoa olla nyt toisessa jäsenvaltiossa tun-
lungs-GmbH vastaan Bonnin kaupungin ylipormestari seuraa-                  nustamatta tämän velkojan osalta vuoden 1968 Brysselin
vaan kysymykseen:                                                          yleissopimuksen 27 artiklan 2 kohdan perusteella?
                                                                     4.    Jos kysymykseen 3 vastataan myöntävästi, menettääkö
Onko palvelujen tarjoamisvapautta ja tavaroiden vapaata liik-              tämä velkoja oikeutensa vedota 27 artiklan 2 kohtaan
kuvuutta koskevien Euroopan yhteisön perustamissopimuksen                  sen vuoksi, että esitti väitteen toimivallasta ylemmässä
määräysten kanssa sopusoinnussa, että kansallisessa lainsää-               oikeusasteessa siinä jäsenvaltiossa, jossa korvausrahasto
dännössä kielletään tietty elinkeinotoiminta – tässä niin sano-            perustettiin, ilman, että olisi aikaisemmin tehnyt väitettä
tun Laserdrome-toiminnan harjoittaminen – koska tämä rik-                  puutteellisesta tiedoksiannosta?
koo perustuslaillisia arvoratkaisuja vastaan?
                                                                     (1) Pöytäkirja tuomioistuimen toimivaltaa ja tuomioiden täytäntöön-
                                                                         panoa yksityisoikeuden alalla koskevan 27 päivänä syyskuuta
                                                                         1968 allekirjoitetun yleissopimuksen tulkitsemisesta yhteisöjen
                                                                         tuomioistuimessa (EYLV L 204, 1975, s. 28) Yleissopimus Espan-
                                                                         jan kuningaskunnan ja Portugalin tasavallan liittymisestä tuo-
                                                                         mioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksi-
                                                                         tyisoikeuden alalla koskevaan yleissopimukseen sekä sen tulkitse-
                                                                         mista Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa koskevaan pöytäkir-
                                                                         jaan sellaisina kuin ne ovat mukautettuina Tanskan
                                                                         kuningaskunnan, Irlannin sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin
                                                                         yhdistyneen kuningaskunnan liittymissopimuksella sekä Hellee-
                                                                         nien tasavallan liittymissopimuksella (EYVL L 285, 1989, s. 1).
Højesteretin 8.2.2002 tekemällään päätöksellä esittämä
ennakkoratkaisupyyntö asiassa Mærsk Olie & Gas A/S
vastaan Firma M. de Haan en W. de Boer, omistajat
            Martinus de Haan ja Willem de Boer
                          (Asia C-39/02)                             Unabhängigen Verwaltungssenats im Land Niederöster-
                                                                     reichin 29.1.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennak-
                                                                             koratkaisupyyntö asiassa Margareta Scherndl
                        (2002/C 109/41)
                                                                                (Asia C-40/02)
                                                                                (2002/C 109/42)
Højesteret on esittänyt 8.2.2002 tekemällään päätöksellä,
joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 13.2.2002,               Unabhängigen Verwaltungssenats im Land Niederösterreich
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asias-         on pyytänyt 29.1.2002 tekemällään päätöksellä, joka on
sa Mærsk Olie & Gas A/S vastaan Firma M. de Haan en W. de            saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 14.2.2002, Euroopan
Boer, omistajat Martinus de Haan ja Willem de Boer seuraaviin        yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Marga-
kysymyksiin:                                                         reta Scherndl seuraaviin kysymyksiin:


title: Asia T-234/11 P: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.6.2012 — Arango Jaramillo ym. v. EIP (Valitus — Henkilöstö — EIP:n työntekijät — Eläkkeet — Eläkemaksut — Kanteen tutkimatta jättäminen ensimmäisessä oikeusasteessa sillä perusteella, että tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat — Kanteen nostamisen määräaika — Myöhästyminen — Kohtuullinen määräaika)

text:
               28.7.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 227/19

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 19.6.2012 — Arango Jaramillo ym. v. EIP
   (Asia T-234/11 P) (1)

   (Valitus - Henkilöstö - EIP:n työntekijät - Eläkkeet - Eläkemaksut - Kanteen tutkimatta jättäminen ensimmäisessä oikeusasteessa sillä perusteella, että tutkittavaksi ottamisen edellytykset selvästi puuttuvat - Kanteen nostamisen määräaika - Myöhästyminen - Kohtuullinen määräaika)
   2012/C 227/30
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Valittajat: Oscar Orlando Arango Jaramillo (Luxemburg, Luxemburg) ja 34 muuta Euroopan investointipankin palveluksessa olevaa henkilöä, joiden nimet mainitaan tuomion liitteessä (edustajat: asianajajat B. Cortese ja C. Cortese)

      Valittajan vastapuoli: Euroopan investointipankki (asiamiehet: C. Gómez de la Cruz ja T. Gilliams, avustajanaan asianajaja P.-E. Partsch)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus Euroopan unionin virkamiestuomioistuimen (ensimmäinen jaosto) asiassa F-34/10, Arango Jaramillo ym. v. EIP, 4.2.2011 antaman määräyksen (ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa) kumoamiseksi.

      Tuomiolauselma

               1)

               Valitus hylätään.

               2)

               Oscar Orlando Arango Jaramillo ja 34 muuta Euroopan investointipankin (EIP) palveluksessa olevaa henkilöä, joiden nimet mainitaan tuomion liitteessä vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan ja heidät velvoitetaan korvaamaan EIP:lle tässä oikeusasteessa aiheutuneet oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 211, 16.7.2011.


title: Asia C-351/14: Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Social n ° 33 de Barcelona (Espanja) on esittänyt 22.7.2014 – Estrella Rodríguez Sanchez v. Consum Sociedad Cooperativa Valenciana

text:
               29.9.2014

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 339/11

         Ennakkoratkaisupyyntö, jonka Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona (Espanja) on esittänyt 22.7.2014 – Estrella Rodríguez Sanchez v. Consum Sociedad Cooperativa Valenciana
   (Asia C-351/14)
   2014/C 339/13
   Oikeudenkäyntikieli: espanja

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona

      Pääasian asianosaiset

      Kantaja: Estrella Rodríguez Sanchez

      Vastaaja: Consum Sociedad Cooperativa Valenciana

      Ennakkoratkaisukysymykset

               1.

               Kuuluuko (Espanjan) osuuskuntalain 27/99 80 §:ssä ja Valencian itsehallintoalueen osuuskuntalain 8/2003 89 §:ssä tarkoitetun kaltainen työosuuskunnan ja työntekijäosakkaan välinen oikeussuhde, jota – vaikka se kansallisessa lainsäädännössä ja oikeuskäytännössä määritellään yhtiöoikeudelliseksi suhteeksi – voitaisiin unionin oikeuden perusteella pitää työsuhteena, vanhempainvapaata koskevan tarkistetun puitesopimuksen täytäntöönpanosta annetun direktiivin 2010/18 (1) soveltamisalaan sellaisena kuin se määritellään tarkistetun puitesopimuksen 1 lausekkeen 2 kohdassa?
               Toinen kysymys esitetään toissijaisesti siinä tapauksessa, että ensimmäiseen kysymykseen vastataan kieltävästi.

               2.

               Onko vanhempainvapaata koskevan tarkistetun puitesopimuksen (direktiivi 2010/18) 8 lausekkeen 2 kohtaa ja tarkemmin sanottuna määräystä, jonka mukaan ”tämän sopimuksen määräysten täytäntöönpano ei ole pätevä peruste työntekijöiden suojan yleisen tason heikentämiseksi sopimuksen soveltamisalalla”, tulkittava siten, että jos jäsenvaltio ei ole saattanut direktiiviä 2010/18 nimenomaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöään, työntekijöiden suoja ei saa olla kyseisen jäsenvaltion aiemman direktiivin 96/34 (2) täytäntöön panemiseksi antamissa säännöksissä määriteltyä heikompi?
               Seuraavat kysymykset on – jäljempänä esitetyistä syistä – perusteltua esittää vain, jos jompaankumpaan edellisistä kysymyksistä vastataan myöntävästi ja jos direktiiviä 2010/18 katsotaan sovellettavan pääasian kantajalla olevan kaltaiseen työntekijäosakkaan työsuhteeseen.

               3.

               Onko direktiiviin 2010/18 sisältyvän uuden vanhempainvapaata koskevan tarkistetun puitesopimuksen 6 lauseketta tulkittava siten, että kansallisiin täytäntöönpanosääntöihin tai -sopimuksiin on nimenomaisesti sisällytettävä työnantajan velvollisuus ”harkita” pyyntöjä, joissa työntekijät vanhempainvapaalta palatessaan esittävät ”muutoksia työaikaansa ja työmuotoonsa”, ja ”vastata” näihin pyyntöihin sekä omat että työntekijöiden tarpeet huomioon ottaen, ja ettei tätä täytäntöönpanovelvoitetta pidetä täytettynä, jos se on toteutettu sellaisilla kansallisilla oikeussäännöillä tai yrityksen sisäisillä säännöillä, joilla tällaisen oikeuden tehokas oikeusvaikutus asetetaan täysin riippuvaiseksi työnantajan harkintavallasta hyväksyä tai hylätä nämä pyynnöt?

               4.

               Onko vanhempainvapaata koskevan tarkistetun puitesopimuksen 6 lausekkeella – direktiivin 2010/18 3 artiklan ja puitesopimuksen 8 lausekkeeseen sisältyvien loppumääräysten valossa – katsottava olevan välitön horisontaalinen oikeusvaikutus, jos sitä ei ole saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, koska se sisältää unionissa sovellettavat vähimmäisvaatimukset?

      (1)  BUSINESSEUROPEN, UEAPME:n, CEEP:n ja EAY:n tekemän vanhempainvapaata koskevan tarkistetun puitesopimuksen täytäntöönpanosta ja direktiivin 96/34/EY kumoamisesta 8.3.2010 annettu neuvoston direktiivi 2010/18/EU (EUVL L 68, s. 13)

      (2)  UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemästä vanhempainlomaa koskevasta puitesopimuksesta 3.6.1996 annettu neuvoston direktiivi 96/34/EY (EYVL L 145, s. 4)


title: Asia C-315/06: Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 26.2.2008 (Monomeles Protodikeio Veroiasin (Kreikka) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Georgios Diamantis v. FANCO AE

text:
               5.7.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 171/30

         Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräys 26.2.2008 (Monomeles Protodikeio Veroiasin (Kreikka) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Georgios Diamantis v. FANCO AE
   (Asia C-315/06) (1)

   (2008/C 171/48)

      Oikeudenkäyntikieli: kreikka

   Yhteisöjen tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 224, 16.9.2006.


title: Asia T-392/15: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.7.2017 – European Dynamics Luxembourg ym. v. Euroopan unionin rautatievirasto (Julkiset palveluhankinnat — Tarjouspyyntömenettely — Ulkoisten palvelujen toimittaminen Euroopan unionin rautatieviraston tietojärjestelmän kehittämistä varten — Tarjoajan tarjouksen luokittelu — Tarjoajan tarjouksen hylkääminen — Perusteluvelvollisuus — Poikkeuksellisen alhainen tarjous)

text:
               21.8.2017

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 277/36

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4.7.2017 – European Dynamics Luxembourg ym. v. Euroopan unionin rautatievirasto
   (Asia T-392/15) (1)

   ((Julkiset palveluhankinnat - Tarjouspyyntömenettely - Ulkoisten palvelujen toimittaminen Euroopan unionin rautatieviraston tietojärjestelmän kehittämistä varten - Tarjoajan tarjouksen luokittelu - Tarjoajan tarjouksen hylkääminen - Perusteluvelvollisuus - Poikkeuksellisen alhainen tarjous))
   (2017/C 277/52)
   Oikeudenkäyntikieli: kreikka

      Asianosaiset

      Kantaja: European Dynamics Luxemburg SA (Luxemburg, Luxemburg), Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Ateena, Kreikka) ja European Dynamics Belgium SA (Bryssel, Belgia) (edustajat: aluksi asianajajat I. Ampazis, M. Sfyri, C.-N. Dede ja D. Papadopoulou, sittemmin Sfyri, Dede ja Papadopoulou)

      Vastaaja: Euroopan unionin rautatievirasto (asiamies: aluksi J. Doppelbauer, sittemmin G. Stärkle ja Z. Pyloridou, avustajanaan asianajaja V. Christianos)

      Oikeudenkäynnin kohde

   SEUT 263 artiklaan perustuva kanne, jossa vaaditaan kumottavaksi Euroopan unionin rautatieviraston päätös, joka koskee kantajien hankinnan ERA/2015/01/OP ”ESP EISD 5 – Ulkoisten palvelujen toimittaminen [viraston] tietojärjestelmän kehittämistä varten” – erien 1 ja 2 osalta esittämien tarjousten luokittelua.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               European Dynamics Luxembourg SA, Evropaïki Dynamiki – Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE ja European Dynamics Belgium SA velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 328, 5.10.2015.


title: Asia F-42/07: Kanne 10.5.2007 — Antonio Prieto v. Euroopan parlamentti

text:
               23.6.2007

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 140/47

         Kanne 10.5.2007 — Antonio Prieto v. Euroopan parlamentti
   (Asia F-42/07)
   (2007/C 140/75)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Antonio Prieto (Bousval, Belgia) (edustaja: asianajaja E. Boigelot)

      Vastaaja: Euroopan parlamentti
   Vaatimukset

               —

               Euroopan parlamentin 9.6.2006 tekemä se päätös on kumottava, jolla kantaja nimitettiin koeajalla olevaksi virkamieheksi palkkaluokkaan AST 2, tasolle 3

               —

               vastaaja on velvoitettava korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja, joka on läpäissyt sisäisen kilpailun C/348, joka koski palkkaluokkia C5-4, oli komission palkkaluokan AST 3 (joka oli aikaisemmin palkkaluokka C4) väliaikainen toimihenkilö, kun hänet nimitettiin koeajalla olevaksi virkamieheksi ja kun hänen palkkaluokakseen määriteltiin AST 2.
   Kanteensa tueksi kantaja väittää ensimmäiseksi, että päätöksellä, jolla hänet nimitettiin virkamieheksi alempaan palkkaluokkaan kuin missä hän oli toimiessaan väliaikaisena toimihenkilönä, rikotaan Euroopan yhteisöjen virkamiehiin sovellettavien henkilöstösääntöjen (jäljempänä henkilöstösäännöt) liitteessä XIII olevan 5 artiklan 4 kohtaa.
   Kantaja vetoaa lisäksi siihen, että yhdenvertaisen kohtelun ja syrjintäkiellon periaatetta on loukattu siltä osin kuin kyseessä olevan kilpailun läpäisseistä vain ne, jotka olivat aikaisemmin ura-alueen D väliaikaisia toimihenkilöitä, saivat säilyttää aikaisemman, edullisemman palkkaluokan siinä yhteydessä, kun heidät nimitettiin virkamiehiksi.
   Lopuksi kantaja väittää, että riidanalaisella päätöksellä loukataan myös oikeusvarmuuden, luottamuksensuojan, hyvän hallinnon ja hyvän hallintokäytännön periaatteita.


title: Asia T-150/09: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 10.10.2012 — Ningbo Yonghong Fasteners v. neuvosto (Polkumyynti — Kiinasta peräisin olevien tiettyjen rauta- ja teräskiinnittimien tuonti — Markkinataloudessa toimivan yrityksen asema — Määräaika tätä asemaa koskevan päätöksen tekemiselle — Ilmeinen arviointivirhe — Todistustaakka — Kustannusten tarkistaminen — Asetuksen (EY) N:o 384/96 2 artiklan 5 kohta ja 7 kohdan b ja c alakohta (joista on tullut asetuksen (EY) N:o 1225/2009 2 artiklan 5 kohta ja 7 kohdan b ja c alakohta))

text:
               24.11.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 366/29

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 10.10.2012 — Ningbo Yonghong Fasteners v. neuvosto
   (Asia T-150/09) (1)

   (Polkumyynti - Kiinasta peräisin olevien tiettyjen rauta- ja teräskiinnittimien tuonti - Markkinataloudessa toimivan yrityksen asema - Määräaika tätä asemaa koskevan päätöksen tekemiselle - Ilmeinen arviointivirhe - Todistustaakka - Kustannusten tarkistaminen - Asetuksen (EY) N:o 384/96 2 artiklan 5 kohta ja 7 kohdan b ja c alakohta (joista on tullut asetuksen (EY) N:o 1225/2009 2 artiklan 5 kohta ja 7 kohdan b ja c alakohta))
   2012/C 366/54
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd (Zhouhan, Kiina) (edustajat: asianajajat F. Graafsma ja J. Cornelis)

      Vastaaja: Euroopan unionin neuvosto (asiamiehet: aluksi J. P. Hix, avustajinaan asianajajat G. Berrisch ja G. Wolf, sitten J. P. Hix ja B. Driessen, avustajanaan asianajaja G. Berrisch)

      Väliintulijat, jotka tukevat vastaajan vaatimuksia: Euroopan komissio (asiamiehet: H. van Vliet ja C. Clyne) ja European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (Bryssel, Belgia) (edustajat: aluksi asianajajat J. Bourgeois, Y. van Gerven ja E. Wäktare, sitten asianajaja J. Bourgeois)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Vaatimus lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tiettyjen rauta- ja teräskiinnittimien tuonnissa 26.1.2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 91/2009 (EUVL L 29, s. 1) kumoamiseksi

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan Euroopan unionin neuvoston ja European Industrial Fasteners Institute AISBL:n oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Euroopan komissio vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EUVL C 141, 20.6.2009.