title: Asia C-223/05: College van Beroep voor het bedrijfslevenin 17.5.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa H. de Rooy sr. ja H. de Rooy jr. vastaan Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               6.8.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 193/13

         College van Beroep voor het bedrijfslevenin 17.5.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa H. de Rooy sr. ja H. de Rooy jr. vastaan Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Asia C-223/05)
   (2005/C 193/22)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   College van Beroep voor het bedrijfsleven on pyytänyt 17.5.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 20.5.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa H. de Rooy sr. ja H. de Rooy jr. vastaan Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit, seuraaviin kysymyksiin:

               1.

               Velvoittaako yhteisön oikeus tuomioistuimen arvioimaan viran puolesta — eli arvioimaan oikeusriidan ulkopuolisten perustelujen kannalta — direktiiviin 85/511/ETY (1) perustuvia perusteita?

               2.

               Mikäli kysymykseen 1 vastataan myöntävästi:
               Onko katsottava, että direktiivin 85/511/ETY 11 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa luettuna yhdessä 13 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan kanssa säädetyllä, jäsenvaltioita koskevalla velvoitteella huolehtia siitä, että suu- ja sorkkataudin esiintymisen havaitsemiseksi tehtävät laboratoriotestit suoritetaan direktiivin 85/511/ETY liitteessä B olevassa luettelossa mainitussa kansallisessa laboratoriossa, on välitön oikeusvaikutus?

               3.

                           a.

                           Onko direktiivin 85/511/ETY 11 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että siihen, että suu- ja sorkkataudin esiintyminen todetaan laboratoriossa, jota ei ole mainittu direktiivin 85/511/ETY liitteessä B, liittyy oikeudellisia seurauksia?

                           b.

                           Mikäli kysymykseen 3a vastataan myöntävästi:
                           Onko direktiivin 85/511/ETY 11 artiklan 1 kohdan tarkoituksena suojella esimerkiksi pääasian valittajien kaltaisten yksityisten etuja? Mikäli näin ei ole, voivatko pääasian valittajien kaltaiset yksityiset vedota siihen, että jäsenvaltioiden viranomaiset ovat jättäneet mahdollisesti noudattamatta tästä säännöksestä seuraavia velvoitteitaan?

                           c.

                           Mikäli kysymyksen 3b vastauksesta seuraa, että yksityiset voivat vedota direktiivin 85/511/ETY 11 artiklan 1 kohtaan: Mitä oikeudellisia seurauksia on liitettävä siihen, että suu- ja sorkkataudin esiintyminen todetaan laboratoriossa, jota ei ole mainittu direktiivin 85/511/ETY liitteessä B?

               4.

               Kun otetaan huomioon direktiivin 85/511/ETY 11 ja 13 artiklan säännökset, onko kyseisen direktiivin liitettä B tulkittava siten, että direktiivin 85/511/ETY liitteessä B mainittu ”Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad” voi koskea tai että sen täytyy koskea myös ID-Lelystad B.V. -nimistä yritystä?

               5.

               Mikäli edellä esitettyjen kysymysten vastauksista seuraa, että suu- ja sorkkataudin esiintyminen voidaan todeta laboratoriossa, jota ei ole mainittu direktiivin 85/511/ETY liitteessä B, tai että direktiivin 85/511/ETY liitettä B on tulkittava siten, että maininta ”Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad” voi koskea tai että sen täytyy koskea myös ID-Lelystad B.V. -nimistä yritystä:
               Onko direktiiviä 85/51l/ETY tulkittava siten, että siinä säädetään, että toimivaltainen kansallinen hallintoelin on sidottu direktiivin 85/511/ETY liitteessä B mainitun laboratorion tutkimustulokseen tai, mikäli kysymyksen 3a vastauksesta seuraa, että hallintoelin saa käyttää suu- ja sorkkataudin torjuntaa koskevien toimenpiteidensä perustana myös sellaisen laboratorion saamia tuloksia, jota ei ole mainittu direktiivin 85/511/ETY liitteessä B, viimeksi mainitun laboratorion tutkimustulokseen, vai kuuluuko tästä päättäminen jäsenvaltion menettelylliseen autonomiaan ja onko sen tuomioistuimen, jossa pääasian oikeusriita on vireillä, tehtävänä tutkia, sovelletaanko näitä säännöksiä siitä riippumatta, tehdäänkö laboratoriotutkimus kansallisen vai yhteisön lainsäädäntöön kuuluvan velvoitteen nojalla, sekä tekeekö kansallisten menettelyllisten sääntöjen noudattaminen yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanemisesta erittäin vaikeaa tai käytännössä mahdotonta?

               6.

               Mikäli kysymyksen 5 vastauksesta seuraa, että direktiivissä 85/511/ETY säädetään kansallisten viranomaisten sidoksesta laboratoriotulokseen:
               Ovatko laboratorion suorittaman suu- ja sorkkatautitutkimuksen tulokset ehdottomasti kansallisia viranomaisia sitovia? Ellei näin ole, kuinka laajan harkintavallan direktiivi 85/511/ETY sallii kansallisille viranomaisille?

      (1)  Yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi 18 päivänä marraskuuta 1985 annettu neuvoston direktiivi 85/511/ETY (EYVL L 315, 26.11.1985, s. 11).


title: Asia C-120/11: Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 13.7.2011 (Tribunale di Santa Maria Capua Veteren (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Procura della Repubblica v. Yeboah Kwadwo

text:
               8.10.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 298/18

         Unionin tuomioistuimen presidentin määräys 13.7.2011 (Tribunale di Santa Maria Capua Veteren (Italia) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — Procura della Repubblica v. Yeboah Kwadwo
   (Asia C-120/11) (1)

   2011/C 298/33
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Unionin tuomioistuimen presidentin määräyksellä asia on poistettu tuomioistuimen rekisteristä.

      (1)  EUVL C 145, 14.5.2011.


title: Yhteisöjen tuomioistuimen tuomio (kuudes jaosto) 11 päivänä maaliskuuta 2004 asiassa C-496/01: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta

text:
               17.4.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 94/5

      YHTEISÖJEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO

   (kuudes jaosto)
   11 päivänä maaliskuuta 2004
   asiassa C-496/01: Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Ranskan tasavalta (1)

   (Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättäminen - Ranska - Palvelujen tarjoamisen vapaus - Sijoittautumisoikeus - Kliinisen kemian laboratorioiden sääntely - Hallinnollisten toimilupien myöntämisedellytykset - Toimipaikka Ranskan alueella)
   (2004/C 94/08)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asiassa C-496/01, Euroopan yhteisöjen komissio, asiamiehenään M. Patakia, prosessiosoite Luxemburgissa vastaan Ranskan tasavalta, asiamiehinään G. de Bergues ja C. Bergeot-Nunes, jossa kantaja vaatii yhteisöjen tuomioistuinta toteamaan, että Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY 43 artiklan ja EY 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on

               —

               edellyttänyt, että muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneilla kliinisen kemian laboratorioilla on tarpeellisen toimiluvan saadakseen oltava toimipaikka Ranskan alueella, ja

               —

               evännyt korvaukset muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneissa kliinisen kemian laboratorioissa tehdyistä kliinisen kemian laboratoriotutkimuksista aiheutuneista kustannuksista, yhteisöjen tuomioistuin (kuudes jaosto), toimien kokoonpanossa: V. Skouris, joka hoitaa kuudennen jaoston puheenjohtajan tehtäviä, sekä tuomarit C. Gulmann, J.-P. Puissochet, R. Schintgen ja N. Colneric (esittelevä tuomari),

         julkisasiamies: J. Mischo, kirjaaja: R. Grass, on antanut 11.3.2004 tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Ranskan tasavalta ei ole noudattanut EY 49 artiklan mukaisia velvoitteitaan, koska se on

                           —

                           edellyttänyt, että muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneilla kliinisen kemian laboratorioilla on tarpeellisen toimiluvan saadakseen oltava toimipaikka Ranskan alueella, ja

                           —

                           evännyt korvaukset muihin jäsenvaltioihin sijoittautuneissa kliinisen kemian laboratorioissa tehdyistä kliinisen kemian laboratoriotutkimuksista aiheutuneista kustannuksista.

               2)

               Kanne hylätään muilta osin.

               3)

               Asianosaiset vastaavat omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EYVL C 44, 16.2.2002.


title: Asia C-451/02: Bundesfinanzhofin 29.10.2002 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Hauptzollamt Bremen vastaan Joh. C. Henschen GmbH & Co. KG

text:
8.3.2003                   FI                          Euroopan unionin virallinen lehti                                               C 55/7
SAAT AG v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavara-                Bundesfinanzhofin 29.10.2002 tekemällään päätöksellä
merkit ja mallit), 9.10.2002 antamasta tuomiosta ( 1). Valittajan        esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Hauptzollamt
edustajana on Rechtsanwalt Dr. Christian Rohnke, Jungfern-                    Bremen vastaan Joh. C. Henschen GmbH & Co. KG
stieg 51, D-20354 Hamburg, prosessiosoite Luxemburgissa.
                                                                                (Asia C-451/02)
Valittaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                                                       (2003/C 55/14)
1.     kumoaa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen asias-
       sa T-173/00 9.10.2002 antaman tuomion siltä osin kuin
       sillä on hylätty se nostama kanne                                 Bundesfinanzhof on pyytänyt 29.10.2002 tekemällään pää-
                                                                         töksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen
                                                                         12.12.2002, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
2.     kumoaa valituslautakunnan 19.4.2000 tekemän päätök-               ratkaisua asiassa Hauptzollamt Bremen vastaan Joh. C. Hen-
       sen (asia R 282/1999-2) siltä osin kuin sitä ei ole               schen GmbH & Co. KG seuraaviin kysymyksiin:
       vielä kumottu ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen
       asiassa T-173/00 9.10.2002 antamalla tuomiolla                    1.     Syntyykö asetuksen N:o 2913/92 (1) 203 artiklan
                                                                                1 kohdan mukainen tuontitullivelka silloin, kun väliaikai-
3.     velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.                     sessa varastossa oleva tavara otetaan pois varastointipai-
                                                                                kasta ilman niiden tulliviranomaisten lupaa, joille se
                                                                                on esitetty, mutta esitetään uudelleen tullille toisessa
                                                                                tullitoimipaikassa ilman, että tavaraa oli kuitenkaan ase-
                                                                                tettu sitä ennen kuljetuksen osalta vaadittavaan yhteisön
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut                             passitusmenettelyyn?
–      Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt vir-              2.     Siinä tapauksessa, että edellä olevaan kysymykseen anne-
       heen hylätessään kantajan menettelyä koskevat väitteet.                  taan kielteinen vastaus: Onko ensimmäisessä kysymyk-
       Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin ei ole ottanut                     sessä kuvatussa tapauksessa kysymyksessä velvollisuuden
       huomioon sitä, että asetuksen 40/94 74 artiklan 1 kohtaa                 täyttämättä jättäminen, joka voi asetuksen N:o 2913/92
       rikottiin jo sillä, että harmonisointivirasto ei ollut valituk-          204 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaan johtaa
       sesta tehtyyn päätökseen mennessä ruvennut tosiasiassa                   tuontitullivelan syntymiseen?
       itse tutkimaan asiaa. Vasta valituksesta tehdyssä päätök-
       sessä ensi kertaa tehdyt maininnat yksittäisen valmistajan        3.     Siinä tapauksessa, että toiseen kysymykseen annetaan
       internet-sivuun loukkaavat myös kontradiktorista peri-                   myönteinen vastaus: Onko asetuksen N:o 2454/93 (2)
       aatetta. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen oli                     859 artiklan 6 alakohtaa tulkittava siten, että sitä on
       lopulta valituslautakunnan päätöstä tukeakseen pakko                     sovellettava myös silloin, kun väliaikaisessa varastossa
       rakentaa omat korvaavat perustelut, jotka olivat epäile-                 oleva tavara siirretään vapaavarastoon ja jätetään silloin
       mättä liian yleiset ja muodolliset.                                      noudattamatta väliaikaiseen varastointiin liittyviä muo-
                                                                                dollisuuksia?
–      Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on tehnyt vir-              4.     Jos kolmanteen kysymykseen annetaan kielteinen vastaus:
       heen hylätessään väitteen värimerkin ”oranssi” (vastaa
       värikoodinumeroa HKS7) erottamiskyvystä. Värimerk-                       a)    Onko asetuksen N:o 2454/93 859 artiklan 5 alakoh-
       kien erottamiskykyä harkittaessa voidaan ottaa huomioon                        taa tulkittava siten, että siinä tarkoitetaan ainoastaan
       ainoastaan ne kriteerit, joita käytetään myös muun tyyp-                       sellaista ilman lupaa tapahtuvaa tavaran siirtoa,
       pisiä merkkejä arvioitaessa. Sillä, voidaanko hakemuk-                         johon tullitoimipaikka olisi voinut antaa luvan, vai
       sessa tarkoitettujen tavaroiden osalta käyttää tiettyjen                       tarkoitetaanko siinä mitä tahansa tavaran paikan
       ominaisuuksien yksilöimiseen muita värejä, ei ole asian                        siirtoa?
       kannalta merkitystä. Sitä vastoin on arvioitava, ymmär-
       tääkö yleisö jonkin konkreettisesti ilmoitetun värin tava-               b)    Onko asetuksen N:o 2454/93 859 artiklan 5 alakoh-
       ran ominaispiirteen ilmaisuna. Kun eri valmistajat käyttä-                     taa tulkittava siten, että siinä vahvistettu edellytys,
       vät eri värejä tavaroiden eri ominaisuuksien ilmaisuina,                       että väliaikaisessa varastossa oleva tavara voidaan
       yleisö ymmärtää nämä värit joka tapauksessa samanaikai-                        esittää tulliviranomaisille näiden pyynnöstä, täyttyy
       sesti myös siten, että niillä ilmaistaan tavaroiden valmista-                  vain silloin, jos tavara esitetään uudelleen sille
       ja. Kohdeyleisö ei ymmärrä väriä ”oranssi” nyt kyseessä                        tullitoimipaikalle, jolle se on alunperin esitetty, vai
       olevien tavaroiden jonkin ominaisuuden ilmaisuna. Myös                         täyttyykö tämä edellytys myös silloin, jos tavara
       koristeellinen tai toiminnallinen käyttö tulee kysymyk-                        esitetään uudelleen mille tahansa – myös toisessa
       seen. Tämän vuoksi värin erottamiskyky on hyväksyttävä.                        jäsenvaltiossa sijaitsevalle – tullitoimipaikalle?
( 1) EYVL C 323, 21.12.2002.                                             (1 ) EYVL L 302, s. 1.
                                                                         (2 ) EYVL L 253, s. 1.


title: Asia C-317/10 P: Valitus, jonka Union Investment Privatfonds GmbH on tehnyt 2.7.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) yhdistetyissä asioissa T-303/06 ja T-337/06, UniCredito Italiano SpA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ja Union Investment Privatfonds GmbH, 27.4.2010 antamasta tuomiosta

text:
               11.9.2010

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 246/25

         Valitus, jonka Union Investment Privatfonds GmbH on tehnyt 2.7.2010 unionin yleisen tuomioistuimen (kolmas jaosto) yhdistetyissä asioissa T-303/06 ja T-337/06, UniCredito Italiano SpA v. sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) ja Union Investment Privatfonds GmbH, 27.4.2010 antamasta tuomiosta
   (Asia C-317/10 P)
   ()
   2010/C 246/43
   Oikeudenkäyntikieli: italia

      Asianosaiset

      Valittaja: Union Investment Privatfonds GmbH (edustaja: Rechtsanwalt J. Zindel)

      Muut osapuolet: UniCredito Italiano SpA ja sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV)

      Vaatimukset

               —

               yhdistetyissä asioissa T-303/06 ja T-337/06 27.4.2010 annettu tuomio on kumottava kokonaisuudessaan

               —

               vastapuolen vaatimukset on hylättävä

               —

               on kumottava SMHV:n valituslautakunnan 5.9.2006 asiassa R 156/2005-2 tekemä päätös ja hyväksyttävä väliintulijan esittämät väitteet yhteisön tavaramerkin nro 2 236 164”UNIWEB” rekisteröintiä vastaan ”kiinteistöasioiden” osalta

               —

               on kumottava SMHV:n valituslautakunnan 25.9.2006 asiassa R 502/2005-2 tekemä päätös ja hyväksyttävä väliintulijan esittämät väitteet yhteisön tavaramerkin nro 2 330 006”UniCredit Wealth Management” rekisteröintiä vastaan ”kiinteistöasioiden” osalta

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Valittaja väittää, että asetuksen N:o 40/94 (1) 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa olevan lauseen viimeistä osaa on sovellettu virheellisesti. Se katsoo lisäksi, että valituksenalainen tuomio on annettu suppean tosiseikaston perusteella ja että se ei kaikilta osin vastaa tosiasioita.
   Toisin kuin SMHV, joka hyväksyi sisällöllisesti valittajan valitukset, unionin yleinen tuomioistuin ei ottanut huomioon sitä, että riidanalaiset tavaramerkit kuuluvat suureen tavaramerkkiperheeseen. Valittaja katsoo, että kaikki tähän tavaramerkkiperheeseen kuuluvat tavaramerkit alkavat samalla tavulla, jota seuraa välittömästi jokin sijoitusalan käsite. Hakijan tavaramerkeillä on myös samat, tätä sarjaa koskevat erityispiirteet. Unionin yleinen tuomioistuin arvioi tosiseikkoja virheellisesti ja katsoi, että kysymyksessä olevat tavaramerkit voidaan erottaa rakenteellisella tasolla, koska hakijan tavaramerkeissä alkutavu on liitetty englanninkieliseen osaan, kun taas valittajan tavaramerkeissä vastaava alkutavu on liitetty saksankieliseen osaan. Unionin yleinen tuomioistuin ei kuitenkaan huomioinut sitä seikkaa, että koska kysymys on tavaramerkkisarjasta, kaikki tavaramerkkiperheeseen kuuluvat tavaramerkit on otettava huomioon, kun sovelletaan asetuksen N:o 40/94 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa olevan lauseen viimeistä osaa. Tästä syystä valittaja katsoo aiheelliseksi täsmentää, että myös se käyttää englanninkielisiä ja kansainvälisiä osia, mistä syystä unionin yleisen tuomioistuimen näkemys on objektiivisesti arvioituna virheellinen.
   Valittaja väittää myös, että unionin yleinen tuomioistuin katsoi virheellisesti, että valittajan sijoitusrahastojen yhteydessä käyttämistä tavaramerkeistä ilmenee aina liikkeeseen laskeva laitos. Tämän olettaman osoittavat virheelliseksi ne todisteet, jotka valittaja toimitti jo SMHV:lle ja joista ilmenee valittajan korostamalla tavalla, että liikkeeseen laskevan laitoksen nimeä ei mainita rahastoihin liittyvissä lehtiartikkeleissa eikä myöskään sijoitusneuvonnan yhteydessä.
   Valittaja katsoo, että valituksenalaisen tuomion perustelut ovat puutteelliset siltä osin kuin niistä ei ilmene, millä tavoin unionin yleinen tuomioistuin määritti saksankielisen kohdeyleisön näkemyksen, joka oli sekaannusvaaran arvioinnin kannalta merkitykseltään ratkaiseva.
   Tämä olisi kuitenkin ollut tarpeen, kun otetaan huomioon, että esittämällä useita Deutsches Patent- und Markenamtin (DPMA; Saksan patentti- ja tavaramerkkivirasto) päätöksiä sekä eräiden saksalaisten tuomioistuinten tuomioita valittaja osoitti, että DPMA ja saksalaiset tuomioistuimet katsovat, että saksalaisen yleisön keskuudessa on olemassa sekaannusvaara silloin, kun kolmannet rekisteröivät tai käyttävät sellaisia tavaramerkkejä rahoitusalan palveluiden osoittamiseen, joissa on sama alkutavu kuin valittajan tavaramerkkisarjassa.
   Lopuksi valittaja väittää, että SMHV:n tavoin unionin yleinen tuomioistuin ei ymmärtänyt, että sekaannusvaara on olemassa myös ”kiinteistöasioissa” palveluiden samankaltaisuuden vuoksi. Valittajan tavaramerkkien kattamien kiinteistörahastojen osalta valittaja katsoo, että sijoittajan toivoma arvonnousu toteutuu kiinteistöjen hallintatoimien, vuokrauksen sekä myynnin välityksellä. Tästä syystä valittaja väittää, että sekä SMHV että unionin yleinen tuomioistuin katsoivat virheellisesti, että kiinteistörahaston hallinnointi rajoittuu pääoman keräämiseen. Valittaja toteaa, että siltä osin kuin SMHV katsoi, että ”kiinteistöasioihin” liittyy ainoastaan välitystä vastaavaa toimintaa, se ei ottanut huomioon, että ”kiinteistöasioiden” käsite on huomattavasti laajempi.

      (1)  Yhteisön tavaramerkistä 20.12.1993 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 40/94 (EYVL 1994, L 11, s. 1).


title: Asia T-370/03: Jacques Wunenburgerin 5.11.2003 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
24.1.2004                 FI                           Euroopan unionin virallinen lehti                                         C 21/37
Kantaja nosti kanteen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-              Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
messa (3) asetuksen N:o 2380/98 kumoamiseksi sikäli kuin
neuvosto ei ollut antanut taannehtivaa vaikutusta edellä maini-          –     kumoaa nimittävän viranomaisen 11.3.2003 tekemän
tulle muutokselle. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin                       päätöksen, jolla se hylkäsi kantajan tekemän hakemuksen
kumosi 29.6.2000 antamallaan tuomiolla (4) riidanalaisen                       osaston ”Afrikka, Karibia, Tyynimeri” (AIDCO.C) osasto-
säännöksen. Neuvosto antoi tämän jälkeen 22.1.2001 asetuk-                     päälliköksi, ja nimittävän viranomaisen 8.1.2003 teke-
sen N:o 133/2001 (5) asetuksen N:o 1567/97 muuttamisesta,                      män päätöksen nimittää toinen henkilö tähän toimeen
ja kyseessä olevalle säännökselle annettiin tällä asetuksella
taannehtiva vaikutus. Kaikki kantajan maksamat asetuksen                 –     velvoittaa joka tapauksessa vastaajan korvaamaan oikeu-
N:o 1567/97 mukaisesti käyttöön otetut tullit palautettiin sille.              denkäyntikulut.
Kantaja pyrkii tällä kanteellaan korvauksen saamiseen siten,
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
että sen alun perin maksamiin ja sille myöhemmin palautettui-
hin tuontitulleihin lisätään korot ja että sille komissiossa ja
Saksan tulliviranomaisissa käydyistä hallinnollisista menette-           Tämän asian kantaja riitauttaa sen, että nimittävä viranomai-
lyistä aiheutuneet kulut korvataan.                                      nen on hylännyt kantajan hakemuksen osaston ”Afrika, Kari-
                                                                         bia, Tyynimeri” (AIDCO.C) osastopäälliköksi.
Kantaja väittää kanteensa tueksi, että neuvosto toimi lainvastai-
                                                                         Hän väittää vaatimustensa tueksi, että henkilöstösääntöjen
sesti kieltäytyessään noudattamasta asetukseen N:o 2380/
                                                                         7 artiklaa, 25 artiklan toista kohtaa, 29 artiklan 1 kohdan a
98 johtaneen uudelleentarkastelun seurauksia ja että tämä
                                                                         alakohtaa ja 45 artiklan 1 kohtaa on rikottu, että riidanalaisen
lainvastainen toiminta oli riittävän vakavaa EY 288 artiklan
                                                                         päätöksen tekemistä edeltänyt hallintomenettely oli säännön-
mukaisen vastuun syntymiseksi.
                                                                         vastainen ja ettei yleisiä oikeusperiaatteita, kuten luottamuk-
                                                                         sensuojan, yhdenvertaisen kohtelun ja urakehityksen periaat-
                                                                         teita, ole noudatettu.
(1 ) EYVL L 208, 2.8.1997, s. 31-43.
(2 ) EYVL L 296, 5.11.1998, s. 1-5.
(3 ) Asia T-7/99, julkaistu EYVL C 86:ssa 27.3.1999, s. 23.              Kantaja katsoo tältä osin, ettei hänen hakemustaa ole tutkittu
(4 ) Julkaistu EYVL C 259:ssä 9.9.2000, s. 17.                           huolellisesti eikä häntä ainakaan ole merkitty ”short list”
(5 ) EYVL L 23, 25.1.2001, s. 9.                                         iin, eikä tätä ole perusteltu mitenkään, vaikka nimittävä
                                                                         viranomainen oli myöntänyt hänen soveltuvan AIDCO:n pääl-
                                                                         likön palkkaluokkaan A2 kuuluvaan toimeen. Se on lisäksi
                                                                         jälkikäteen ottanut käyttöön perusteita, joista ei mainittu
                                                                         työpaikkailmoituksessa.
                                                                         Lopuksi nimittävä viranomainen on tehnyt tehnyt ilmeisen
                                                                         arviointivirheen vertaillessaan hakijoiden ansioita.
Jacques Wunenburgerin 5.11.2003 Euroopan yhteisöjen
                komissiota vastaan nostama kanne
                           (Asia T-370/03)                               Vincenzo le Vocin 7.11.2003 Euroopan unionin neuvos-
                                                                                toa vastaan nostama kanne
                            (2004/C 21/78)
                                                                                (Asia T-371/03)
                     (Oikeudenkäyntikieli: ranska)                                                  (2004/C 21/79)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: englanti)
Jacques Wunenburger , kotipaikka Zagreb (Kroatia), on nosta-
nut 5.11.2003 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen               Vincenzo le Voci, Bryssel (Belgia), on nostanut 7.11.2003
tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota                  Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Eric Boigelot,                messa kanteen Euroopan unionin neuvostoa vastaan. Kantajan
Luxemburg.                                                               edustajina ovat asianajajat B. van de Wal ja E. Oude Elferink.


title: Italian tasavallan 31.12.1998 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne (Asia C-482/98)

text:
13.3.1999                  FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                              C 71/15
söjen komissiota vastaan. Kantajan edustaja on valtion-                     tion varoista vastaaville viranomaisille, olisi yhteis-
asiamies R. Silva de Lapuerta ja prosessiosoite Luxembur-                   markkinoille soveltumatonta valtion tukea.
gissa on Espanjan suurlähetystö, 4Ð6 boulevard E. Ser-
vais.
                                                                       4. Ve l v o l l i s u u s p e r i ä t u k i t a k a i s i n
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                            Tämän palauttamisvelvollisuuden osalta ja ottaen huo-
1. kumoaa 14.10.1998 tehdyn komission päätöksen, joka                       mioon sen, ettei palautettavaa määrää ole määritelty,
    koskee Espanjan myöntämää tukea MAGEFESA-kon-                           koron kasvaminen ei konkurssimenettelyyn joutunei-
    serniin kuuluville yrityksille ja sen seuraajana oleville               den yritysten osalta ole ollut mahdollista.
    yrityksille ja
2. velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                       Italian tasavallan 31.12.1998 Euroopan yhteisöjen komis-
                                                                                siota vastaan nostama kanne
1. E Y: n p e r u s t a m i s s o p i m u k s e n 92   artiklan                                   (Asia C-482/98)
    1 kohdan rikkominen
                                                                                (1999/C 71/26)
    Espanjan kuningaskunnan mukaan se, että INDOSA,
    CUNOSA, MIGSA ja GURSA -nimiset yritykset eivät
    ole maksaneet tiettyjä summia sosiaaliturvasta ja val-             Italian tasavalta on 31.12.1998 nostanut Euroopan yhtei-
    tion varoista vastaaville viranomaisille, ei merkitse              söjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen
    sitä, että kyse olisi yhteismarkkinoille soveltumatto-             komissiota vastaan. Kantajan edustaja on professori
    masta tuesta, koska tämä johtuu sellaisen yleisluontoi-            Umberto Leanza, avustajanaan valtionasiamies Oscar Fiu-
    sen säännöksen soveltamisesta, jota sovelletaan mihin              mara, ja prosessiosoite Luxemburgissa on Italian suurlähe-
    tahansa yritykseen, joka on joutunut konkurssimenet-               tystö, Rue-Marie-Adelaïde 5.
    telyyn tai jolla on velkoja sosiaaliturvasta ja valtion
    varoista vastaaville viranomaisille, eikä niitä yrityksiä,
                                                                       Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
    joiden väitetään saaneen tukea, ole kohdeltu eri taval-
    la.
                                                                       Ð kumoaa komission päätöksen 98/617/EY (1) ja velvoit-
    Kyse ei myöskään ole valtion varoista suoraan tai epä-                  taa komission harkitsemaan asiaa uudelleen ja
    suoraan myönnetystä etuudesta, sillä Tesorería General
    de la Seguridad Social (yleinen sosiaaliturvakassa) tai
    Agencia Estatal de la Administración Tributaria (val-              Ð velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntiku-
    tion veroviranomaiset) taikka Diputación Foral de Viz-                  lut.
    caya (Biskajan aluhallinto) eivät ole missään vaiheessa
    antaneet anteeksi näiden yritysten velkoja, vaan ne
    ovat sitä vastoin ryhtyneet kaikkiin käytettävissä ole-            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
    viin lainmukaisiin toimenpiteisiin periäkseen saatavi-
    aan.
                                                                       Komission päätös on virheellinen ja lainvastainen seuraa-
                                                                       vista syistä:
2. O i k e u s v a r m u u d e n       periaatteen    loukkaa-
    minen
                                                                       Ð koska päätöksessä yleisesti todetaan tietyistä kosmeet-
                                                                            tisista tuotteista annetun neuvoston direktiivin
    Kanteen kohteena oleva päätös ei ole selkeä ja täsmäl-                  80/232/ETY (2) liitteessä 1 olevan 7.4 kohdan vastai-
    linen, eikä Espanjan kuningaskunta voi sen perusteella                  sesti, että kosmeettisia tuotteita voidaan valmistaa epä-
    varmuudella tietää, mitkä ovat sille asetetut velvoit-                  puhtaasta alkoholista; päätöksestä ei myöskään ilme-
    teet, eikä siten puolustaa oikeuksiaan ja ryhtyä sopi-                  ne, että kysymys olisi saatettu yhteisön tiede-elinten
    vaksi katsomiinsa toimenpiteisiin, ja oikeusvarmuuden                   käsiteltäväksi, vaikka Italian viranomaiset ovat koko
    periaatetta on tämän vuoksi loukattu.                                   menettelyn ajan toistuvasti väittäneet, että tiede-elimiä
                                                                            olisi kuultu asiasta;
3. P e r u s t e l u j e n p u u t t u m i n e n
                                                                       Ð päätöksessä             todetaan          neuvoston       direktiivin
    Komissio ei ole kanteen kohteena olevassa päätökses-                    76/768/ETY (3) 1 artiklan 1 kohdan vastaisesti, sellai-
    sään perustellut sitä, miksi se, että neljä yritystä, joista            sena kuin kyseinen direktiivi on muutettuna direktii-
    kaksi on konkurssissa ja loput kaksi eivät toimi, eivät                 villä 93/35/ETY (4), että kosmetiikkaa voidaan käyttää
    ole maksaneet tiettyjä summia sosiaaliturvasta ja val-                  muuhun kuin ihmiskehoon ja että sitä näin ollen voi-
 ---pagebreak--- C 71/16                  FI                        Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                     13.3.1999
     daan valmistaa erityisesti tällaisia tarkoituksia varten;         4.1.1999, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakko-
     direktiivin 6 artiklan 2 kohdassa edellytetään, että              ratkaisua asiassa Kofisa Italia s.r.l. vastaan Ministero delle
     jäsenvaltiot ryhtyvät kaikkiin tarpeellisiin toimenpitei-         Finanze ja Servizio della Riscossione dei Tributi Ð San
     siin sen varmistamiseksi, ettei kosmeettisten valmistei-          Paolo Riscossioni Genova s.p.a. seuraaviin kysymyksiin:
     den pakkauksissa tai ulkopäällyksissä anneta ymmär-
     tää, että valmisteilla on sellaisia ominaisuuksia Ð ja
     näin ollen käyttötapoja Ð joita niillä ei ole, joten              Voidaanko 12.10.1992 annetun asetuksen (ETY)
     päinvastoin kuin kanteen kohteena olevassa päätök-                N:o 2913/92 (1) 243 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu muu-
     sessä todetaan, jos tuote on tarkoitettu esineiden tai            toksenhaku kohdistaa suoraan tuomioistuimelle ilman että
     paikkojen puhdistamiseen, sitä ei voida nimittää kos-             samanlainen asia olisi ensin saatettu tulliviranomaisten
     meettiseksi valmisteeksi; se kuuluu sen sijaan johonkin           käsiteltäväksi?
     toiseen tavaroiden ryhmään, johon sovelletaan muita
     verojärjestelyjä;
                                                                       Onko 12.10.1992 annetun asetuksen (ETY) N:o 2913/92
                                                                       244 artiklassa tarkoitettu toimivalta lykätä riidanalaisen
Ð koska päätöksessä selvästikään ei tehdä eroa verope-                 päätöksen täytöönpanoa annettu yksinomaisesti tulliviran-
     tosten, veron kiertämisen tai muiden väärinkäytösten              omaisille vai kuuluuko se myös tuomioistuimelle, jossa
     välillä, sellaisina kuin ne määritellään neuvoston direk-         muutosta on haettu?
     tiivin 92/83/ETY (5) 27 artiklan 1 kohdassa ja
     5 artiklassa, vaan niitä kaikkia pidetään veronkierto-
     na, eikä siinä pidetä väärinkäytöksenä yritystä perus-            (1) EYVL L 302, 19.2.1992, s. 1.
     teetta hyötyä edullisimmista verosäännöistä (mitä jo
     on tapahtunut Italiassa);
Ð kun päätöksen tehneet viranomaiset eivät ole asetta-
     neet mitään rajoja alkoholipitoisuudelle ja kun ne näin
     asettavat sellaisten tuotteiden valmistukselle, jotka             Hessische Finanzgerichtin 7.5.1998 tekemällään päätök-
     koostumukseltaan ja mahdollisilta käyttötavoiltaan                sellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Döhler
     ovat suurelta osin samanlaisia ja jotka valmistetaan                          GmbH vastaan Hauptzollamt Darmstadt
     täysin denaturoidusta alkoholista, sääntöjä, jotka ovat
     väljempiä kuin tällaiselle alkoholille asetetut säännöt,                                     (Asia C-2/99)
     viranomaiset luovat verotuksellista syrjintää sellaisten
                                                                                (1999/C 71/28)
     tuotteiden välille, joiden osalta on olemassa samanlai-
     nen veronkierron vaara; tällä syrjinnällä on vaikutusta
     markkinaolosuhteisiin ja kyseisten tuotteiden kilpailu-
     kykyyn.                                                           Hessische Finanzgericht (7. jaosto) on pyytänyt 7.5.1998
                                                                       tekemällään päätöksellä, joka on saapunut Euroopan
(1) 21 päivänä lokakuuta 1998 tehty komission päätös 98/617/EY         yhteisöjen tuomioistuimen kirjaamoon 5.1.1999, Euroo-
    (EYVL L 295, 4.11.1998, s. 43), jolla Italialta poistetaan val-    pan yhteisöjen tuomioistuimelta asiassa Döhler GmbH
    tuudet evätä tietyiltä tuotteilta vapautus valmisteverosta alko-   vastaan Hauptzollamt Darmstadt ennakkoratkaisua seu-
    holin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhden-        raaviin kysymyksiin:
    mukaistamisesta annetun neuvoston direktiivin 92/83/ETY
    nojalla.
(2) EYVL L 51, 25.2.1980, s. 1.
(3) EYVL L 262, 27.9.1976, s. 169.                                     1) Onko vilja- ja riisialan tuotantotukien valvontaa ja
(4) EYVL L 151, 23.6.1993, s. 32.                                           maksamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä
(5) EYVL L 316, 31.10.1992, s. 21.                                          10 päivänä heinäkuuta 1986 annetun komission ase-
                                                                            tuksen (ETY) N:o 2169/86 (1), sellaisena kuin se on
                                                                            muutettuna asetuksella (ETY) N:o 165/89, 7 artiklan
                                                                            5 kohdan toista alakohtaa tulkittava siten, että käsit-
                                                                            teellä ºasianomainenº tarkoitetaan myös sellaista CN-
                                                                            nimikkeessä 3505 10 50 tarkoitetun tuotteen ostajaa,
                                                                            joka suhteessa valmistajaan ja/tai toimittajaan on
Tribunale di Genovan 18.12.1998 tekemällään päätöksellä                     sitoutunut käyttämään tuotetta yksinomaan muiden
esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Kofisa Italia s.r.l.                 kuin liitteessä I esitettyjen tuotteiden valmistamiseen?
vastaan Ministero delle Finanze ja Servizio della Riscos-
  sione dei Tributi Ð San Paolo Riscossioni Genova s.p.a.
                                                                       2) Vastauksen 1 kohdan kysymykseen ollessa myöntävä:
                           (Asia C-1/99)
                          (1999/C 71/27)
                                                                            a) Voidaanko ostajalta vaatia 105 prosenttia viimeis-
                                                                                ten 12 kuukauden aikana kyseisen tuotteen osalta
                                                                                sovelletusta korkeimmasta tuotantotuesta, vaikka
Tribunale di Genova on pyytänyt 18.12.1998 tekemällään                           valmistajan toimittama vakuus on vapautettu Ð
päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen                         mahdollisesti ensimmäisessä kysymyksessä tarkoi-


title: Asia T-128/07: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.3.2008 — Suez v. SMHV (Delivering the essentials of life) (Yhteisön tavaramerkki — Hakemus sanamerkin Delivering the essentials of life rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi — Ehdoton hylkäysperuste — Erottamiskyvyn puuttuminen — Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               26.4.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 107/25

         Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio 12.3.2008 — Suez v. SMHV (Delivering the essentials of life)
   (Asia T-128/07) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Hakemus sanamerkin Delivering the essentials of life rekisteröimiseksi yhteisön tavaramerkiksi - Ehdoton hylkäysperuste - Erottamiskyvyn puuttuminen - Asetuksen (EY) N:o 40/94 7 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   (2008/C 107/42)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Kantaja: Suez (Pariisi, Ranska) (edustajat: asianajajat P. Combeau ja D. Régnier)

      Vastaaja: Sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (asiamies: A. Folliard-Monguiral)
   Oikeudenkäynnin kohde
   Kanne SMHV:n ensimmäisen valituslautakunnan 2.2.2007 tekemästä päätöksestä (asia R 811/2006-1), joka koskee tavaramerkin Delivering the essentials of life rekisteröintiä yhteisön tavaramerkiksi koskevaa hakemusta
   Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Suez velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 140, 23.6.2007.


title: Asia C-300/08 P: Valitus, jonka Leche Celta, SL on tehnyt 7.7.2008 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-35/07, Leche Celta v. SMHV, 23.4.2008 antamasta tuomiosta

text:
               30.8.2008

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 223/36

         Valitus, jonka Leche Celta, SL on tehnyt 7.7.2008 yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-35/07, Leche Celta v. SMHV, 23.4.2008 antamasta tuomiosta
   (Asia C-300/08 P)
   (2008/C 223/57)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Asianosaiset

      Valittaja: Leche Celta, SL (edustajat: abogado J. Calderón Chavero ja abogada T. Villate Consonni)

      Muut osapuolet: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) ja Celia SA
   Vaatimukset

               —

               yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen (kolmas jaosto) asiassa T-35/07 23.4.2008 antama tuomio on kumottava ja tavaramerkkien CELIA ja CELTA on katsottava olevan selvästi keskenään ristiriidassa

               —

               valittajan oikeudenkäyntikulut on määrättävä korvattaviksi.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Valittaja riitauttaa valituksellaan ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen arvioinnin esillä olevien merkkien samankaltaisuudesta. Valittajan mukaan nämä kaksi merkkiä ovat siinä määrin samankaltaisia, että merkityksellinen yleisö ei kykene havaitsemaan eroa niiden välillä varsinkaan, koska niillä kuvataan samoja tavaroita. Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin on valittajan mukaan täten tehnyt useita arviointivirheitä katsoessaan, että ristiriidassa olevien merkkien kirjaimellinen ja merkityssisältöä koskeva samankaltaisuus on vähäinen.


title: Asia T-320/99: W. F. Milderin 15.11.1999 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
4.3.2000                 FI                         Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                       C 63/23
Kantajat vaativat, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin            Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
a) kumoaa valtiontuesta, jonka Alankomaat aikoo toteuttaa                Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
     Saksan rajan tuntumassa sijaitsevien 633 alankomaisen               kuin asioissa T-273/99 – T-278/99. Lisäksi kantaja väittää,
     huoltamon hyväksi, 20 päivänä heinäkuuta 1999 tehdyn                että päätös on valmisteltu huolimattomasti, sillä se perustuu
     komission päätöksen, joka on annettu tiedoksi numerolla             virheellisiin tosiseikkoihin muun muassa siltä osin kuin siinä
     K(1999) 2539(1), ja                                                 todetaan kantajan myyvän ja toimittavan polttoaineita ja
                                                                         tämän johdosta olevan tuen tosiasiallisiin saajiin.
b) velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
                                                                         (1) EYVL L 280, 30.10.1999, s. 87.
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
kuin asioissa T-273/99–T-278/99. Lisäksi kantajat väittävät,
että päätöstä on valmisteltu huolimattomasti, sillä se perustuu
selvästi virheellisiin tosiseikkoihin samoin kuin siihen lähtö-
kohtaan, että jokainen huoltamo on yksinostosopimuksen
osapuolena.
                                                                         W. F. Milderin 15.11.1999 Euroopan yhteisöjen komissio-
                                                                                ta vastaan nostama kanne
(1) EYVL L 280, 30.10.1999, s. 87.                                                                 (Asia T-320/99)
                                                                                (2000/C 63/46)
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)
                                                                         W. F. Milder, Gendt (Alankomaat), on nostanut 15.11.1999
Avia Nederland Coöperatie U.A:n 8.11.1999 Euroopan                       Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistui-
       yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne                       messa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kanta-
                                                                         jan edustajana on asianajaja M. J. C. Deriks, Rotterdam.
                          (Asia T-318/99)
                                                                         Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                           (2000/C 63/45)
                                                                         a) kumoaa valtiontuesta, jonka Alankomaat aikoo toteuttaa
                                                                              Saksan rajan tuntumassa sijaitsevien 633 alankomaisen
                                                                              huoltamon hyväksi, 20 päivänä heinäkuuta 1999 tehdyn
                   (Oikeudenkäyntikieli: hollanti)                            komission päätöksen, joka on annettu tiedoksi numerolla
                                                                              K(1999) 2539(1),
Avia Nederland Coöperatie U.A., Soest (Alankomaat), on
nostanut 8.11.1999 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeus-               b) velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.
asteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komis-
siota vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja M. J. C. Deriks,
Rotterdam.
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin
                                                                         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat
                                                                         kuin asioissa T-273/99 – T-278/99.
a) kumoaa valtiontuesta, jonka Alankomaat aikoo toteuttaa
     Saksan rajan tuntumassa sijaitsevien 633 alankomaisen
     huoltamon hyväksi, 20 päivänä heinäkuuta 1999 tehdyn
     komission päätöksen, joka on annettu tiedoksi numerolla             (1) EYVL L 280, 30.10.1999, s. 87.
     K(1999) 2539(1), ja
b) velvoittaa komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.


title: Asia T-269/05: Raffaele Dalmasson 8.7.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               17.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 229/30

         Raffaele Dalmasson 8.7.2005 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-269/05)
   (2005/C 229/65)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Raffaele Dalmasso, kotipaikka Schaerbeek (Belgia), on nostanut 8.7.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja Lucas Vogel.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa työsopimuksen tekoon valtuutetun viranomaisen (AHCC) 21.3.2005 tekemän päätöksen, jolla hylättiin kantajan 7.12.2004 tekemä pyyntö, joka määriteltiin uudelleen reklamaatioksi, sitä päätöstä vastaan, jolla kantajan palkkaluokka ja palkan määrä sopimussuhteisen toimihenkilön asemassa määritettiin 16.9.2004 voimaan tulleen sopimuksen (contrat) ehtojen mukaisesti,

               —

               kumoaa siltä osin kuin on tarpeen myös sen alkuperäisen päätöksen, jolla kantajan palkkaluokka ja palkan määrä sopimussuhteisen toimihenkilön asemassa oli määritetty 16.9.2004 voimaan tulleen sopimuksen (convention) ehtojen mukaisesti,

               —

               velvoittaa vastaajan maksamaan 25 000 euroa vahingonkorvausta sillä nimenomaisella varauksella, että summaa voidaan myöhemmin suurentaa, pienentää tai tarkentaa,

               —

               velvoittaa vastaajan korvaamaan oikeudenkäynnin kulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut ovat samat kuin asiassa T-253/05, Fernandez Tunon vastaan komissio.


title: Yhdistetyt asiat C-235/10–C-239/10: Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 3.3.2011 (Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourgin (Luxemburg) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — David Claes ym. v. Landsbanki Luxembourg SA, selvitystilassa (Ennakkoratkaisupyyntö — Sosiaalipolitiikka — Direktiivi 98/59/EY — Joukkovähentämiset — Työsopimusten välitön päättyminen sellaisen tuomioistuimen päätöksen vuoksi, jossa määrätään työnantajana olevan oikeushenkilön purkamisesta ja selvitystilaan asettamisesta — Työntekijöiden edustajien kanssa käytyjen neuvottelujen puuttuminen — Selvitysmiehen rinnastaminen työnantajaan)

text:
               30.4.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 130/8

         Unionin tuomioistuimen tuomio (kolmas jaosto) 3.3.2011 (Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourgin (Luxemburg) esittämä ennakkoratkaisupyyntö) — David Claes ym. v. Landsbanki Luxembourg SA, selvitystilassa
   (Yhdistetyt asiat C-235/10–C-239/10) (1)

   (Ennakkoratkaisupyyntö - Sosiaalipolitiikka - Direktiivi 98/59/EY - Joukkovähentämiset - Työsopimusten välitön päättyminen sellaisen tuomioistuimen päätöksen vuoksi, jossa määrätään työnantajana olevan oikeushenkilön purkamisesta ja selvitystilaan asettamisesta - Työntekijöiden edustajien kanssa käytyjen neuvottelujen puuttuminen - Selvitysmiehen rinnastaminen työnantajaan)
   2011/C 130/14
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Ennakkoratkaisua pyytänyt tuomioistuin

   Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg

      Pääasian asianosaiset

      Kantajat: David Claes (C-235/10), Sophie Jeanjean (C-236/10), Miguel Rémy (C-237/10), Volker Schneider (C-238/10) ja Xuan-Mai Tran (C-239/10)

      Vastaaja: Landsbanki Luxembourg SA, selvitystilassa

      Oikeudenkäynnin kohde

   Ennakkoratkaisupyyntö — Cour de cassation (Luxemburg) — Työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.7.1998 annetun neuvoston direktiivin 98/59/EY (EYVL L 225, s. 16) 1, 2 ja 3 artiklan tulkinta — Kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan työsopimus päättyy välittömästi liiketoiminnan lakkaamisen seurauksena tapahtuneen konkurssiin asettamisen johdosta — Työntekijöiden edustajien kanssa käytyjen neuvotteluiden puuttuminen ennen sellaista vähentämistä — Selvitysmiehen rinnastaminen työnantajaan

      Tuomiolauselma

               1)

               Työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20.7.1998 annetun neuvoston direktiivin 98/59/EY 1–3 artiklaa on tulkittava siten, että niitä sovelletaan työnantajana olevan yrityksen toiminnan päättymiseen, joka johtuu tuomioistuimen päätöksestä, jossa määrätään yrityksen purkamisesta ja selvitystilaan asettamisesta maksukyvyttömyyden perusteella, vaikka kansallisessa lainsäädännön mukaan työntekijöiden työsopimukset päättyvät välittömästi sellaisessa toiminnan päättymistapauksessa.

               2)

               Direktiivin 98/59 2 ja 3 artiklasta seuraavat velvollisuudet on täytettävä siihen päivään asti, jona purettavaksi määrätty ja selvitystilaan asetettu yritys lakkaa lopullisesti olemasta oikeushenkilö. Kyseisen yrityksen johdon on täytettävä näiden artiklojen nojalla työnantajalle kuuluvat velvollisuudet silloin, kun se jää paikoilleen, vaikkakin yrityksen johtamisessa rajatuin valtuuksin, tai yrityksen selvitysmiehen on täytettävä ne silloin, kun selvitysmies on ottanut kokonaan vastattavakseen kyseisen yrityksen johtamisesta.

      (1)  EUVL C 209, 31.7.2010.


title: Euroopan yhteisöjen komission 26.6.1996 Ranskan tasavaltaa vastaan nostama kanne (Asia C-223/96)

text:
N:o C 269/6             FI                          Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                         14.9.96
Euroopan yhteisöjen komission 26.6.1996 Belgian kunin                        jätteistä annetun direktiivin 75/442/ETY ( ) muuttami
                gaskuntaa vastaan nostama kanne                               sesta 18 päivänä maaliskuuta 1991 annetun neuvoston
                          ( Asia C-222/96 )                                   direktiivin 91 /156/ETY ( 2 ) täytäntöönpanemiseksi tai
                                                                              koska se ei ole ilmoittanut näistä toimista, se on jättänyt
                            ( 96/C 269/ 14 )                                  noudattamatta sille tämän direktiivin mukaan kuuluvat
                                                                              velvoitteet;
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 26.6.1996
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Belgian                    2.    velvoittaa Ranskan tasavallan korvaamaan oikeuden
kuningaskuntaa vastaan. Kantajan asiamiehenä on Götz zur                      käyntikulut.
Hausen, avustajanaan asianajaja J.-J . Evrard, prosessiosoite
Luxemburgissa c/o oikeudellisen yksikön jäsen C. Gomez de
la Cruz, Centre Wagner, Kirchberg .                                     Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut vastaavat
Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin                            asiassa C-205/96 ( 3 ) esitettyä ; direktiivissä asetettu määrä
                                                                        aika päättyi 1.4.1993 .
1 . toteaa , että jättäessään saattamatta vaarallisten ainei
      den luokitusta , pakkaamista ja merkintöjä koskevien              (') EYVL N:o L 194 , 25.7.1975 , s . 39
      lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentä          ( 2 ) EYVL N:o L 78 , 26.3.1991 , s . 32
      misestä annetun neuvoston direktiivin 67/548/ETY (')              (') EYVL N:o C 247, 24.8.1996 , s . 7
      muuttamisesta seitsemännen kerran 30 päivänä huhti
      kuuta    1992 annetun neuvoston direktiivin           92/32/
      ETY ( 2 ) noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja
      hallinnolliset määräykset voimaan tai jättäessään il
      moittamatta näistä toimenpiteistä Belgian kuningas
      kunta on jättänyt täyttämättä ne velvoitteet, joita sillä
      on tämän direktiivin perusteella ;                                S. A. Promotion Leopoldin 27.6.1996 Euroopan parlament
                                                                                tia vastaan nostama kanne
2 . velvoittaa Belgian kuningaskunnan korvaamaan oikeu                                           ( Asia C-224/96 )
      denkäyntikulut.
                                                                                ( 96/C 269/ 16 )
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
                                                                        SA Promotion Leopold on nostanut 27.6.1996 Euroopan
Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut vastaavat           yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Euroopan parlament
asiassa C-205/96 ( ! ) esitettyjä ; direktiivissä säädetty määrä       tia vastaan . Kantajan edustajat ovat asianajajat Lucien
aika päättyi 31.10.1993 .                                               Simont ja Paul Alain Foriers, ja prosessiosoite Luxembur
                                                                        gissa on c/o asianajaja J. Loesch, 11 rue Goethe .
(') EYVL N:o 196 , 16.8.1967, s . 1
( 2 ) EYVL N:o L 154 , 5.6.1992 , s . 1                                 Kantaja vaatii , että yhteisöjen tuomioistuin
(•') EYVL N:o C 247, 24.8.1996 , s . 7
                                                                        — ottaa kanteen tutkittavaksi ja hyväksyy sen todeten
                                                                              siten , että 8.1.1992 tehdyssä osto-option sisältävässä
                                                                              pitkäaikaisvuokrasopimuksessa tarkoitettuihin raken
                                                                              nuksen D2 lopullisiin investointikustannuksiin sisälty
                                                                              vät yhden miljardin aloitusennakon kertyneet korot siitä
                                                                              osasta , joka kohdistuu tähän rakennukseen, yhteensä
Euroopan yhteisöjen komission 26.6.1996 Ranskan tasa                         23 355 000 Belgian frangia ;
                  valtaa vastaan nostama kanne
                          ( Asia C-223 /96 )                            — velvoittaa , siltä osin kuin on tarpeen, Euroopan parla
                            ( 96/C 269/ 15 )                                  mentin maksamaan näin oikaistun määrän perusteella
                                                                              laskettavat maksut sekä laillista korkoa 8 % maksujen
                                                                              erääntymispäivästä lukien;
Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 26.6.1996
yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Ranskan tasavaltaa                  — velvoittaa Euroopan parlamentin korvaamaan oikeu
vastaan . Kantajan asiamies on M. Kontou-Durande , jota                       denkäyntikulut .
avustaa asianajaja J.-J . Evrard, ja prosessiosoite Luxembur
gissa c/o Euroopan yhteisöjen komission oikeudellisen
yksikön virkamies C. Gomez de la Cruz, Centre Wagner,                    Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
Kirchberg.
                                                                        Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut perustuvat
                                                                        asianosaisten tekemään sopimukseen, johon sisältyy lisäksi
Komissio vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin
                                                                        välityslauseke .
1 . toteaa , että koska Ranskan tasavalta ei ole antanut
      tarpeellisia lakeja , asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä


title: Asia C-204/04: Euroopan yhteisöjen komission 7.5.2004 Saksan liittotasavaltaa vastaan nostama kanne

text:
               7.8.2004

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 201/7

         Euroopan yhteisöjen komission 7.5.2004 Saksan liittotasavaltaa vastaan nostama kanne
   (Asia C-204/04)
   (2004/C 201/14)
   Euroopan yhteisöjen komissio on nostanut 7.5.2004 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa kanteen Saksan liittotasavaltaa vastaan. Kantajan asiamiehinä ovat komission oikeudellisen yksikön virkamies Nicola Yerrell ja oikeudellisessa yksikössä kansallisten virkamiesten vaihdon puitteissa toimiva Arbeitsgerichtin tuomari Horstpeter Kreppel, prosessiosoite on Luxemburgissa.
   Kantaja vaatii, että yhteisöjen tuomioistuin

               1.

               toteaa, että Saksan liittotasavalta ei ole noudattanut miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaateetta, sellaisena kuin se on vahvistettuna direktiivin 76/207/ETY (1) 1, 2 ja 5 artiklassa ja UNICEn, CEEP:n ja EAY:n tekemästä osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta annetun neuvoston direktiivin 97/81/EY (2) liitteessä olevassa 4 kohdassa, koska se syrjii välillisesti naisia, jotka muodostavat ylivoimaisen osan Saksan julkishallinnossa alle 18 tunnin työviikkoa tekevistä osa-aikatyöntekijöistä koska,

                           a)

                           Bundespersonalvertretungsgesetzin (julkishallinnon henkilöstön edustamista koskeva liittovaltion laki) 14 §:n 2 momentin ja tätä säännöstä vastaavien osavaltioiden säännösten mukaan sellaisia osa-aikaisia työntekijöitä

                                       —

                                       Baijerin

                                       —

                                       Berliinin

                                       —

                                       Bremenin

                                       —

                                       Hessenin osavaltioissa

                                 jotka säännönmukaisesti työskentelevät vähemmän kuin 18 tuntia viikossa, tai

                           b)

                           työntekijöitä

                                       —

                                       Mecklenburg-Vorpommerin

                                       —

                                       Saksin

                                       —

                                       Schleswig-Holsteinin

                                       —

                                       Thüringenin osavaltioissa

                                 jotka työskentelevät vähemmän kuin puolet säännönmukaisesta viikkotyöajasta,

                           c)

                           työntekijöitä

                                       —

                                       Baden-Württenbergin

                                       —

                                       Brandenburgin

                                       —

                                       Rheinland-Pfalzin

                                       —

                                       Saksi-Anhaltin osavaltioissa

                                 jotka työskentelevät vähemmän kuin kolmanneksen säännönmukaisesta viikkotyöajasta,

                           d)

                           työntekijöitä Nordrhein-Westfalenin osavaltiossa,
                           jotka työskentelevät vähemmän kuin 2/5 säännönmukaisesta viikkotyöajasta, ja

                           e)

                           Ala-Saksin osavaltiossa
                           osa-aikatyötä tekeviä työntekijöitä, jotka vuoden kuluessa työskentelevät enintään kahden kuukauden ajan vähemmän kuin 15 tuntia viikossa,
                           ei voida valita henkilöstön edustuselimiin.

               2.

               Velvoittaa Saksan liittotasavallan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Säännönmukaisesti vähemmän kuin 18 tuntia viikossa työskentelevien (tuntimäärä on joissakin osavaltioissa hieman alhaisempi) julkishallinnon osa-aikaisten työntekijöiden sulkeminen pois liittovaltion ja lähes kaikkien osavaltioiden työntekijöiden edustuselimistä merkitsee naisten välillistä syrjintää, koska he muodostavat ylivoimaisen osuuden osa-aikatyötä tekevistä työntekijöistä. Kyseessä on kantajan mukaan siten direktiivin 76/207/ETY rikkominen. Lisäksi tällainen sääntely ei ole yhteensoveltuva myöskään direktiivin 97/81/EY kanssa, koska sen mukaan osa-aikaisia työntekijöitä ei saada kohdella epäedullisemmin kuin täyttä työaikaa tekeviä, jollei erilainen kohtelu ole objektiivisista syistä perusteltua.
   Edustuselimiin valitsemisen poissulkemiselle ei kuitenkaan ole olemassa objektiivisia perusteita. Kyseessä olevan henkilöstön rajoitettua läsnäoloa työpaikalla voitaisiin tasata joustavilla työajoilla ja modernilla kommunikaatiotekniikalla. Vastaavaa rajoitusta valituksi tulemiselle ei ole Betriebsverfassungsgesetzissä, joka koskee henkilöstön edustajien valintaa henkilöstöneuvostoihin yksityisissä yrityksissä. Tällaisilla edustajilla on sama tehtävä kuin julkishallinnon henkilöstön edustajilla. Poissuljetun ryhmän edustus on välttämätöntä henkilöstön edustajien elimissä kysymyksessä olevien henkilöiden erityisten intressien vuoksi, jotka muuten jäävät ottamatta huomioon.

      (1)  EYVL L 39, s. 40.

      (2)  EYVL L 14, s. 9.


title: Yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio, 15 päivänä kesäkuuta 2005, asiassa T-17/02, Fred Olsen, SA vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Valtiontuet — Meriliikenne — Voimassa olevat tuet — Uudet tuet — Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu)

text:
               20.8.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 205/17

      YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
   15 päivänä kesäkuuta 2005,
   asiassa T-17/02, Fred Olsen, SA vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (1)

   (Valtiontuet - Meriliikenne - Voimassa olevat tuet - Uudet tuet - Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvä palvelu)
   (2005/C 205/29)
   Oikeudenkäyntikieli: espanja
   Asiassa T-17/02, Fred Olsen, SA, kotipaikka Santa Cruz de Tenerife (Espanja), edustajinaan asianajajat R. Marín Correa ja F. Marín Riaño, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (asiamiehenään J. Buendía Sierra, prosessiosoite Luxemburgissa), jota tukee Espanjan kuningaskunta (asiamiehenään valtionasiamies N. Díaz Abad, prosessiosoite Luxemburgissa), jossa vaaditaan valtiontuesta NN 48/2001 — Espanja — Tuki Transmediterránea-varustamolle — 25.7.2001 tehdyn komission päätöksen (EYVL, C 96, s. 4) kumoamista, yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu toinen jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja J. Pirrung sekä tuomarit A.W.H. Meij, N. J. Forwood, I. Pelikánová ja S. Papasavvas, kirjaaja: johtava hallintovirkamies J. Palacio González, on 15.6.2005 antanut tuomion, jonka tuomiolauselma on seuraava:

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Kantaja vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan, ja se velvoitetaan korvaamaan komission oikeudenkäyntikulut.

               3)

               Espanjan kuningaskunta vastaa omista oikeudenkäyntikuluistaan.

      (1)  EYVL C 97, 20.4.2002.


title: YHTEISÖJEN ENSIMMÄISEN OIKEUSASTEEN TUOMIOISTUIMEN TUOMIO, 16 päivänä syyskuuta 1998, asiassa T-215/97, Sari Kristiina Jouhki vastaan Euroopan yhteisöjen komissio (Henkilöstö - Kilpailuilmoitus - Päätös olla hyväksymättä hakijaa kilpailuun)

text:
24.10.98               FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                  C 327/23
Jean-FrancËois Bellis ja Richard Luff, Bryssel, prosessiosoite     1) Kanne hylätään.
Luxemburgissa asianajotoimisto Freddy Brausch, 11 rue
Goethe, vastaan Euroopan unionin neuvosto (asiamiehi-              2) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntiku-
nään Antonio Tanca, Hans-Jürgen Rabe ja Georg M. Ber-                   lut.
risch), jossa kantaja vaatii kumoamaan lopullisen polku-
myyntitullin käyttöön ottamisesta Indonesiasta, Malesiasta
                                                                   (1) EYVL C 199, 28.6.1997.
ja Thaimaasta peräisin olevien polkupyörien tuonnissa
28 päivänä maaliskuuta 1996 annetun neuvoston asetuk-
sen (EY) N:o 648/96 (EYVL L 91, 12.4.1996, s. 1), ensim-
mäisen oikeusasteen tuomioistuin (laajennettu neljäs
jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P.
Lindh sekä tuomarit R. García-Valdecasas, K. Lenaerts,
J. D. Cooke ja M. Jaeger, kirjaaja: johtava hallintovirka-              YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
mies B. Pastor, on antanut 17.7.1998 tuomion, jonka tuo-                          TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,
miolauselma on seuraava:                                                             16 päivänä syyskuuta 1998,
                                                                   asiassa T-215/97, Sari Kristiina Jouhki vastaan Euroopan
                                                                                yhteisöjen komissio (1)
1) Kanne hylätään.
                                                                   (Henkilöstö Ð Kilpailuilmoitus Ð Päätös olla hyväksy-
                                                                                mättä hakijaa kilpailuun)
2) Kantaja velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut                                      (98/C 327/42)
     kokonaisuudessaan.
                                                                                (Oikeudenkäyntikieli: suomi)
(1) EYVL C 318, 26.10.1996.
                                                                   Asiassa T-215/97, Sari Kristiina Jouhki, sairaanhoitaja,
                                                                   kotipaikka Pyhäjärvi (Suomi), edustajanaan asianajaja
                                                                   Harri Ojala, Oulu, vastaan Euroopan yhteisöjen komissio
                                                                   (asiamiehenä Esa Paasivirta), jossa kantaja vaatii yhteisö-
                                                                   jen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuinta kumoamaan
                                                                   kilpailun KOM/B/973 valintalautakunnan päätöksen, jolla
                                                                   kantajalta evättiin oikeus osallistua kilpailuun, Euroopan
     YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN                           yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin (neljäs
             TUOMIOISTUIMEN TUOMIO,                                jaosto), toimien kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja P.
                                                                   Lindh sekä tuomarit K. Lenaerts ja J. D. Cooke, kirjaaja:
                15 päivänä syyskuuta 1998,
                                                                   hallintovirkamies A. Mair, on antanut 16.9.1998 tuomion,
asiassa T-142/97, EugeÂnio Branco Lda vastaan Euroopan             jonka tuomiolauselma on seuraava:
                    yhteisöjen komissio (1)
                                                                   1) Kanne hylätään.
(Kumoamiskanne Ð Euroopan sosiaalirahasto Ð Alun
perin myönnetyn taloudellisen tuen määrän pienentäminen
Ð Jäsenvaltion vahvistus Ð Tosiseikkojen virheellinen              2) Asianosaisten on vastattava omista oikeudenkäyntiku-
arviointi Ð Perusteltu luottamus Ð Oikeusvarmuus Ð                      luistaan.
                          Suhteellisuus)
                                                                   (1) EYVL C 357, 22.11.1997.
                         (98/C 327/41)
              (Oikeudenkäyntikieli: portugali)
                                                                        YHTEISÖJEN ENSIMM¾ISEN OIKEUSASTEEN
Asiassa T-142/97, EugeÂnio Branco Lda, kotipaikka Lissa-                        TUOMIOISTUIMEN M¾¾R¾YS,
bon, edustajanaan asianajaja Bolota Belchior, Vila Nova                             20 päivänä heinäkuuta 1998,
de Gaia, prosessiosoite Luxemburgissa asianajotoimisto
                                                                   asiassa T-61/96, JoseÂ Francisco Meoro AvileÂs vastaan
Jacques Schroeder, 6 rue Heine, vastaan Euroopan yhteisö-
                                                                                Euroopan yhteisöjen komissio (1)
jen komissio (asiamiehinään Maria Teresa Figueira ja
Knut Simonsson), jossa kantaja vaatii kumoamaan                    (Kilpailuilmoitus Ð Hakemuksen puuttuminen Ð Kumoa-
16.12.1996 annetun komission päätöksen C(96)3170, jolla                         miskanne Ð Tutkimatta jättäminen)
kantajalle Euroopan sosiaalirahastosta myönnetyn talou-
                                                                                (98/C 327/43)
dellisen tuen määrää pienennettiin, yhteisöjen ensimmäisen
oikeusasteen tuomioistuin (kolmas jaosto), toimien
kokoonpanossa: jaoston puheenjohtaja V. Tiili sekä tuo-                            (Oikeudenkäyntikieli: espanja)
marit C. P. BrieÈt ja A. Potocki, kirjaaja: johtava hallinto-
virkamies B. Pastor, on 15.9.1998 antanut tuomion, jonka           Asiassa T-61/96, JoseÂ Francisco Meoro AvileÂs, insinööri
tuomiolauselma on seuraava:                                        (teollisuustekniikan suuntautumisvaihtoehto), kotipaikka


title: Asian C-409/01 poistaminen rekisteristä

text:
C 144/32              FI                      Euroopan yhteisöjen virallinen lehti                                   15.6.2002
        Asian C-282/01 (1) poistaminen rekisteristä                tu asia C-288/01 (Finanzgerichtin esittämä ennakkoratkaisu-
                                                                   pyyntö), Ulf Thomsen vastaan Finanzamt Flensburg
                       (2002/C 144/66)
                                                                   (1) EYVL C 275, 29.9.2001.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 21.3.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-282/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
Portugalin tasavalta.
                                                                            Asian C-350/01 (1) poistaminen rekisteristä
(1) EYVL C 245, 1.9.2001.
                                                                                (2002/C 144/69)
                                                                   Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 6.3.2002
        Asian C-287/01 (1) poistaminen rekisteristä                antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                                                                   tu asia C-350/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan Italian
                       (2002/C 144/67)                             tasavalta
                                                                   (1) EYVL C 317, 10.11.2001.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 11.4.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
tu asia C-287/01, Euroopan yhteisöjen komissio vastaan
Ranskan tasavalta.
(1) EYVL C 245, 1.9.2001.                                                   Asian C-409/01 (1) poistaminen rekisteristä
                                                                                (2002/C 144/70)
        Asian C-288/01 (1) poistaminen rekisteristä                Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 22.3.2002
                                                                   antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-
                       (2002/C 144/68)                             tu asia C-409/01 (Tribunale Civile e Penale di L’Aquilan
                                                                   esittämä ennakkoratkaisupyyntö), Rolando Salusest vastaan
                                                                   Giovanni Petrucci.
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen presidentin 6.3.2002
antamalla määräyksellä tuomioistuimen rekisteristä on poistet-     (1) EYVL C 348, 8.12.2001.


title: Asia C-10/05: Cour administrativen (Luxemburgin suurherttuakunta) 11.1.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Cynthia Mattern ja Hajrudin Cikotic vastaan Ministre du travail et de l'emploi

text:
               19.3.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 69/7

         Cour administrativen (Luxemburgin suurherttuakunta) 11.1.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa Cynthia Mattern ja Hajrudin Cikotic vastaan Ministre du travail et de l'emploi
   (Asia C-10/05)
   (2005/C 69/15)
   Oikeudenkäyntikieli: ranska
   Cour administrative (Luxemburgin suurherttuakunta) on pyytänyt 11.1.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 14.1.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa Cynthia Mattern ja Hajrudin Cikotic vastaan Ministre du travail et de l'emploi seuraavaan kysymykseen:
   Sovelletaanko työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevia yhteisön säännöksiä sellaiseen tilanteeseen, jossa kolmannen valtion kansalaisen yhteisön kansalaisena oleva puoliso on muussa kuin omassa jäsenvaltiossaan hankkinut koulutuksen ja suorittanut ammattiharjoittelun, ja voiko kolmannesta valtiosta oleva puoliso vapautua työlupaa koskevasta vaatimuksesta niiden säännösten nojalla, joilla taataan yhteisön kansalaisille ja heidän kolmannen valtion kansalaisina oleville perheenjäsenilleen oikeus työntekijöiden vapaaseen liikkumiseen?


title: Asia T-250/05: European Dynamics S.A:n 24.6.2005 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimistoa vastaan nostama kanne

text:
               3.9.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 217/50

         European Dynamics S.A:n 24.6.2005 Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimistoa vastaan nostama kanne
   (Asia T-250/05)
   (2005/C 217/106)
   Oikeudenkäyntikieli: englanti
   European Dynamics S.A., kotipaikka Ateena (Kreikka), on nostanut 24.6.2005 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimistoa vastaan. Kantajan edustajana on asianajaja N. Korogiannakis.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin

               —

               kumoaa OPOCE:n päätöksen olla hyväksymättä kantajan tarjousta ja antaa sopimus tarjouskilpailun voittaneelle tarjouksentekijälle

               —

               velvoittaa OPOCE:n korvaamaan kantajalle tästä kanteesta aiheutuneet oikeudenkäynti- ja muut kulut myös siinä tapauksessa, että kanne hylätään.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantajayritys vastasi OPOCE:n tarjouspyyntöön nro 6019-1, joka koski sähköisten julkaisujen, erityisesti Euroopan unionin virallisen lehden täydennysosan kokoamiseen, tuottamiseen ja levittämiseen liittyviä palveluita koskevaa hankintaa. Riidanalaiselle päätöksellä kantajan tarjous hylättiin ja sopimus annettiin toiselle tarjouksentekijälle.
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa siihen, että riidanalaisella päätöksellä loukattiin syrjintäkieltoa, koska OPOCE ei ryhtynyt tutkimaan ja korjaamaan kantajan sen tietoon saattamaa ongelmaa, nimittäin sitä, että ainoastaan hyvin rajallinen määrä yhtiöitä, jotka tuottavat CD-ROM:eja ja sijaitsevat noin kahden tunnin matkan päässä Luxemburgista, voivat toimittaa tarjouspyynnössä vaaditun määrän levyjä, ja sen vuoksi tarjouksentekijöiden oli laadittava tarjoukset yhdessä kyseisten yritysten kanssa ja näin ollen tarjouksentekijät olivat sidottuja niihin hintaa ja laatua koskevissa kysymyksissä. Kantajan mukaan oli olemassa useita vaihtoehtoja, mutta OPOCE ei ryhtynyt mihinkään toimiin ja tämä johti tilanteeseen, jossa ainoastaan yhden tarjouksen voitiin katsoa täyttävän tekniset arviointiperusteet.
   Edelleen kantaja vetoaa väitettyihin kahteen arviointikertomuksen ilmeiseen arviointivirheeseen, nimittäin siihen, että virheellisesti katsottiin, että kantajan tarjoama hinta oli noin 800.000 euroa korkeampi kuin se itse asiassa oli, ja siihen, että niin ikään virheellisesti todettiin, että tuotanto ei näyttänyt olevan toteutettavissa ja että tarjouksessa ei ollut CD-ROM:ia koskevaa tietoa.
   Lopuksi kantaja väittää, että riidanalainen päätös on mitätön, koska siinä ei anneta asian kannalta merkityksellistä tietoa eikä lausuta perusteluja.


title: Asia T-479/11: Kanne 9.9.2011 — Ranska v. komissio

text:
               19.11.2011

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 340/26

         Kanne 9.9.2011 — Ranska v. komissio
   (Asia T-479/11)
   2011/C 340/54
   Oikeudenkäyntikieli: ranska

      Asianosaiset

      Kantaja: Ranskan tasavalta (asiamiehet: E. Belliard, G. de Bergues, B. Beaupère-Manokha ja J. Gstalter)

      Vastaaja: Euroopan komissio

      Vaatimukset

   Kantaja vaatii unionin yleistä tuomioistuinta

               —

               kumoamaan riidanalaisen päätöksen kokonaisuudessaan

               —

               velvoittamaan komission korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut

   Kantaja vaatii kanteellaan unionin yleistä tuomioistuinta kumoamaan valtiontuesta nro C 35/2008, jonka Ranska on myöntänyt teollis- ja kaupallisluontoiselle julkiselle laitokselle ”Institut Français du Petrole”, 29.6.2011 annetun Euroopan komission päätöksen K(2011) 4483 lopullinen
   Kanteensa tueksi kantaja vetoaa kolmeen kanneperusteeseen.

               1)

               Ensimmäinen kanneperuste, joka perustuu oikeudelliseen virheeseen siltä osin kuin komissio ei ole näyttänyt oikeudellisesti riittävällä tavalla toteen valtiontuen olemassaoloa. Kantaja katsoo, että komissio ei ole valtiontuen olemassaolon osoittamiseksi noudattanut sääntöjä, jotka sääntelevät näyttöä valtiontukien alalla, todistustaakan osalta eikä myöskään näyttökynnyksen suhteen.

               2)

               Toinen kanneperuste on neliosainen, ja se perustuu tosiseikkoja koskeviin virheisiin ja oikeudellisiin virheisiin siltä osin kuin komissio on katsonut, että Institut Français du Petrolen eduksi oli myönnetty implisiittinen, määrältään rajoittamaton takaus. Kantaja väittää tältä osin seuraavaa:

                           —

                           Ranskan oikeuden tutkinnan perusteella ei voida päätellä sellaisen periaatteen olemassaoloa, että valtio takaisi Institut Français du Petrolen velat

                           —

                           se seikka, ettei Institut Français du Petroleen sovelleta tavanomaisia velkajärjestely- ja konkurssimenettelyjä, ei merkitse sitä, että tällaisen laitoksen velkojat olisivat edullisemmassa asemassa kuin kauppaoikeuden soveltamisalaan kuuluvan yhtiön velkojat

                           —

                           järjestelmiä, joilla valtion vastuu voidaan realisoida, ei voida rinnastaa määrältään rajatonta takausta koskevaan järjestelmään

                           —

                           Institut Français du Petrolen julkisen palvelun velvoitteeseen liittyvien eräiden saatavien mahdollisella voimassapitämisellä ei ole mitään yhteyttä kyseisellä laitoksella olevaan asemaan.

               3)

               Kolmas kanneperuste on kaksiosainen, ja se perustuu SEUT 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun edun käsitteen virheelliseen soveltamiseen, koska

                           —

                           komissio on virheellisesti katsonut, että takauksella — mikäli sellaisen olemassaolo oletetaan toteen näytetyksi — myönnettäisiin etua Institut Français du Petrolelle, ja

                           —

                           toissijaisesti koska komissio on soveltanut edun käsitettä virheellisesti katsoessaan, että väitetty etu, jota Institut Français du Petrolelle syntyy siitä syystä, että se saa takauksen asemansa johdosta, on siirretty sen yksityisoikeudellisille tytäryhtiöille Axensille ja Prosernat’lle.


title: Asia T-244/10: Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.5.2012 — Tsakiris-Mallas v. SMHV — Seven (7 Seven Fashion Shoes) (Yhteisön tavaramerkki — Väitemenettely — Hakemus yhteisön kuviomerkiksi 7 Seven Fashion Shoes — Aikaisemmat kansalliset kuviomerkit Seven et 7seven — Rekisteröinnin osittainen epääminen — Suhteelliset hylkäysperusteet — Sekaannusvaara — Merkkien samankaltaisuus — Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)

text:
               23.6.2012

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 184/10

         Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 8.5.2012 — Tsakiris-Mallas v. SMHV — Seven (7 Seven Fashion Shoes)
   (Asia T-244/10) (1)

   (Yhteisön tavaramerkki - Väitemenettely - Hakemus yhteisön kuviomerkiksi 7 Seven Fashion Shoes - Aikaisemmat kansalliset kuviomerkit Seven et 7seven - Rekisteröinnin osittainen epääminen - Suhteelliset hylkäysperusteet - Sekaannusvaara - Merkkien samankaltaisuus - Asetuksen (EY) N:o 207/2009 8 artiklan 1 kohdan b alakohta)
   2012/C 184/16
   Oikeudenkäyntikieli: englanti

      Asianosaiset

      Kantaja: Tsakiris-Mallas AE (Ateena, Kreikka) (edustaja: asianajaja N. Simantiras)

      Vastaaja: sisämarkkinoiden harmonisointivirasto (tavaramerkit ja mallit) (SMHV) (asiamies: J. Crespo Carrillo)

      Vastapuoli valituslautakunnassa ja väliintulija unionin yleisessä tuomioistuimessa: Seven SpA (Leinì, Italia) (edustaja: asianajaja D. Sindico)

      Oikeudenkäynnin kohde

   Valitus SMHV:n toisen valituslautakunnan 22.3.2010 tekemästä päätöksestä (R 1045/2009-2), joka koskee Seven SpA:n ja Tsakiris-Mallas AE:n välistä väitemenettelyä.

      Tuomiolauselma

               1)

               Kanne hylätään.

               2)

               Tsakiris-Mallas AE velvoitetaan korvaamaan oikeudenkäyntikulut.

      (1)  EUVL C 221, 14.8.2010.


title: Asia C-224/05: College van Beroep voor het bedrijfslevenin 17.5.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa 1. Maatschap H. en J. van 't Oever, 2. Maatschap F. van 't Oever en W. Fien, 3. B. van 't Oever, 4. Maatschap A. en J. Fien, 5. Maatschap K. Koers en J. Stellingswerf, 6. H. Koers, 7. Maatschap K. en G. Polinder ja 8. G. van Wijhe vastaan Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit

text:
               6.8.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 193/14

         College van Beroep voor het bedrijfslevenin 17.5.2005 tekemällään päätöksellä esittämä ennakkoratkaisupyyntö asiassa 1. Maatschap H. en J. van 't Oever, 2. Maatschap F. van 't Oever en W. Fien, 3. B. van 't Oever, 4. Maatschap A. en J. Fien, 5. Maatschap K. Koers en J. Stellingswerf, 6. H. Koers, 7. Maatschap K. en G. Polinder ja 8. G. van Wijhe vastaan Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit
   (Asia C-224/05)
   (2005/C 193/23)
   Oikeudenkäyntikieli: hollanti
   College van Beroep voor het bedrijfsleven on pyytänyt 17.5.2005 tekemällään päätöksellä, joka on saapunut yhteisöjen tuomioistuimeen 20.5.2005, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelta ennakkoratkaisua asiassa 1. Maatschap H. en J. van 't Oever, 2. Maatschap F. van 't Oever en W. Fien, 3. B. van 't Oever, 4. Maatschap A. en J. Fien, 5. Maatschap K. Koers en J. Stellingswerf, 6. H. Koers, 7. Maatschap K. en G. Polinder ja 8. G. van Wijhe vastaan Minister van Landbouw, Natuur en Voedselkwaliteit, seuraaviin kysymyksiin:

               1.

               Velvoittaako yhteisön oikeus tuomioistuimen arvioimaan viran puolesta — eli arvioimaan oikeusriidan ulkopuolisten perustelujen kannalta — direktiiviin 85/511/ETY (1) perustuvia perusteita?

               2.

               Mikäli kysymykseen 1 vastataan myöntävästi: Onko katsottava, että direktiivin 85/511/ETY 11 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa luettuna yhdessä 13 artiklan 1 kohdan toisen luetelmakohdan kanssa säädetyllä, jäsenvaltioita koskevalla velvoitteella huolehtia siitä, että suu- ja sorkkataudin esiintymisen havaitsemiseksi tehtävät laboratoriotestit suoritetaan direktiivin 85/511/ETY liitteessä B olevassa luettelossa mainitussa kansallisessa laboratoriossa, on välitön oikeusvaikutus?

               3.

                           a.

                           Onko direktiivin 85/511/ETY 11 artiklan 1 kohtaa tulkittava siten, että siihen, että suu- ja sorkkataudin esiintyminen todetaan laboratoriossa, jota ei ole mainittu direktiivin 85/511/ETY liitteessä B, liittyy oikeudellisia seurauksia?

                           b.

                           Mikäli kysymykseen 3a vastataan myöntävästi:
                           Onko direktiivin 85/511/ETY 11 artiklan 1 kohdan tarkoituksena suojella esimerkiksi pääasian valittajien kaltaisten yksityisten etuja? Mikäli näin ei ole, voivatko pääasian valittajien kaltaiset yksityiset vedota siihen, että jäsenvaltioiden viranomaiset ovat jättäneet mahdollisesti noudattamatta tästä säännöksestä seuraavia velvoitteitaan?

                           c.

                           Mikäli kysymyksen 3b vastauksesta seuraa, että yksityiset voivat vedota direktiivin 85/511/ETY 11 artiklan 1 kohtaan: Mitä oikeudellisia seurauksia on liitettävä siihen, että suu- ja sorkkataudin esiintyminen todetaan laboratoriossa, jota ei ole mainittu direktiivin 85/511/ETY liitteessä B?

               4.

               Kun otetaan huomioon direktiivin 85/511/ETY 11 ja 13 artiklan säännökset, onko kyseisen direktiivin liitettä B tulkittava siten, että direktiivin 85/511/ETY liitteessä B mainittu ”Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad” voi koskea tai että sen täytyy koskea myös ID-Lelystad B.V. -nimistä yritystä?

               5.

               Mikäli edellä esitettyjen kysymysten vastauksista seuraa, että suu- ja sorkkataudin esiintyminen voidaan todeta laboratoriossa, jota ei ole mainittu direktiivin 85/511/ETY liitteessä B, tai että direktiivin 85/511/ETY liitettä B on tulkittava siten, että maininta ”Centraal Diergeneeskundig Instituut, Lelystad” voi koskea tai että sen täytyy koskea myös ID-Lelystad B.V. -nimistä yritystä:
               Onko direktiiviä 85/51l/ETY tulkittava siten, että siinä säädetään, että toimivaltainen kansallinen hallintoelin on sidottu direktiivin 85/511/ETY liitteessä B mainitun laboratorion tutkimustulokseen tai, mikäli kysymyksen 3a vastauksesta seuraa, että hallintoelin saa käyttää suu- ja sorkkataudin torjuntaa koskevien toimenpiteidensä perustana myös sellaisen laboratorion saamia tuloksia, jota ei ole mainittu direktiivin 85/511/ETY liitteessä B, viimeksi mainitun laboratorion tutkimustulokseen, vai kuuluuko tästä päättäminen jäsenvaltion menettelylliseen autonomiaan ja onko sen tuomioistuimen, jossa pääasian oikeusriita on vireillä, tehtävänä tutkia, sovelletaanko näitä säännöksiä siitä riippumatta, tehdäänkö laboratoriotutkimus kansallisen vai yhteisön lainsäädäntöön kuuluvan velvoitteen nojalla, sekä tekeekö kansallisten menettelyllisten sääntöjen noudattaminen yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanemisesta erittäin vaikeaa tai käytännössä mahdotonta?

               6.

               Mikäli kysymyksen 5 vastauksesta seuraa, että direktiivissä 85/511/ETY säädetään kansallisten viranomaisten sidoksesta laboratoriotulokseen:
               Ovatko laboratorion suorittaman suu- ja sorkkatautitutkimuksen tulokset ehdottomasti kansallisia viranomaisia sitovia? Ellei näin ole, kuinka laajan harkintavallan direktiivi 85/511/ETY sallii kansallisille viranomaisille?

      (1)  Yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi 18 päivänä marraskuuta 1985 annettu neuvoston direktiivi 85/511/ETY (EYVL L 315, 26.11.1985, s. 11).


title: Asia T-457/04: Camar S.r.l:n 22.11.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne

text:
               5.2.2005

               FI

               Euroopan unionin virallinen lehti

               C 31/28

         Camar S.r.l:n 22.11.2004 Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan nostama kanne
   (Asia T-457/04)
   (2005/C 31/53)
   Oikeudenkäyntikieli: italia
   Camar S.r.l. on nostanut 22.11.2004 Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa kanteen Euroopan yhteisöjen komissiota vastaan. Kantajan edustajina ovat avvocati Wilma Viscardini, Simonetta Donà ja Mariano Paolin.
   Kantaja vaatii, että ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin:

               —

               kumoaa maatalouden pääjohtajan 10.9.2004 päivätyllä kirjeellä (prot.D(2004) 29695 A/25707) tehdyn, 20.9.2004 saapuneen komission epäävän päätöksen

               —

               määrää yhdistetyissä asioissa T-79/96, T-260/97 ja T-117/98 8.6.2000 annetun tuomion tuomiolauselman 1 kohdan täytäntöönpantavaksi

               —

               velvoittaa komission täytäntöönpanemaan tuon tuomion 1 kohdan ja maksamaan rahamäärän, joka vastaa niiden todistusten arvoa, jotka sen olisi pitänyt antaa kyseisen tuomion perusteella ja joita se ei ole antanut, yhteensä 5 065 600 euroa, tai ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen harkitseman muun määrän lisättynä rahan arvonnousua vastaavalla määrällä ja sellaisen korkotason mukaan määräytyvillä koroilla, jonka ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin vahvistaa 8.6.2000 ja maksupäivän väliselle ajalle

               —

               velvoittaa komission korvaamaan 8.6.2000 annetun tuomion täytäntöönpanon laiminlyönnistä kantajalle ja sen yhtiökumppaneille aiheutuneen henkisen kärismyksen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen kohtuulliseksi harkitsemalla määrällä

               —

               velvoittaa komission korvaamaan Camarin oikeudenkäyntikulut.

         Oikeudelliset perusteet ja pääasialliset perustelut
   Kantaja väittää vaatimustensa tueksi, että komission hidastelulla – komissio ei ole ainoastaan jättänyt konkreettisia toimenpiteitä toteuttamatta, vaan se on myöskin jättänyt ehdottamatta Camarille asiamukaisia toimenpiteitä pannakseen täytäntöön asiassa T-79/96 annetun tuomion – ja sen nimenomaisella kieltäytymisellä täytäntöönpanemasta tätä tuomiota, joka on ilmaistu 10.9.2004 päivätyllä kirjeellä, rikotaan vakavasti EY 233 artiklaa.
   Koska niiden tuontitodistusten, jotka komission olisi pitänyt edellä mainitun tuomion nojalla kantajalle antaa, antaminen ei enää ole mahdollista sen vuoksi, että kolmansista maista peräisin olevien banaanien tuontiin ei piakkoin enää sovelleta tariffikiintiöitä, vaan se tullaan kokonaan vapauttamaan, Camar vaatii, että sille maksetaan vastaavan määräinen rahakorvaus, joka vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan on myönnetty, jollei tuomiota enää ole mahdollista täytäntöönpanna sellaisenaan.
   Lisäksi kantaja vaatii kohtuuden mukaan määritettävää korvausta 8.6.2000 annetun tuomion täytäntöönpanon laiminlyönnillä aiheutetusta henkisestä kärsimyksestä. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan tällainen menettely on jo sellaisenaan korvausperuste, koska sillä loukataan luottamuksensuojan periaatetta. Lisäksi nyt esillä olevassa asiassa luottamuksensuojan periaatteen loukkaamisen tekee vieläkin moitittavammaksi se, että Camarin on annettu uskoa komission 20.5.2003 päivätyssä kirjeessä ilmaistuun aikomukseen panna tuomio täytäntöön, mikä nyttemmin on rauennut.